Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer för deras del finna utsockne frälsehemmanen i Halland icke vara pligtiga att vidkännas ständig rotering, följer deraf, att ali fråga om hemmanens så beskaffade rotering förfaller, och att de i stället böra med extra rotering beläggas, då jemväl bör komma under öfvervägande, huruvida de förut vanliga ulskrifnings-penningarna skola under fredstid, då effektiv rotering icke utgöres, för berörde hemman erläggas; men, med antagande, att Rikets Ständer äfven anse oftanämnde hemman böra draga ständig rotering, förekommer till bedömande, om och i hvad män desamma, i anseende till deras svaga beskaffenhet och särskilda omständigheter, må beviljas lindring i roteringsbesväret; dervid icke bör lemnäs obemärkt, att utsockne frälsehemmanens egare, till stöd för deras på - 4 Kongl. Maj;ts Nåd.
Han kan icke sätta sig in i, att det är sårande och kränkande för en människas själfkänsla — till och med för en hustrus — att jämnt och ständigt nödgas uppträda som en » tiggare ». Han: » Kära vän, jag har ju pengar på kontoret! Och när vi ha pengar, kan det väl inte vara något att gråta för, att det fattas pengar, tycker jag. » » Hvad i all världen hjälper det mig, att du har pengar på kontoret, » svarade jag häftigt, » när inte jag får något af dem! » » Mycket sant, » sade han torrt; » du har alltid varit stark i logiken. » Och därmed tog han sina plagg, sade adjö och gick. Där stod jag! — Icke en kyss till farväl, bara de kalla bittra orden från bägge sidor. - — Men var det då orimligt, att jag någon gång blef otålig öfver slika ordningar? Och i alla fall, huru jag ångrade det! — Kan någon förundra sig öfver, att jag så önskade all världens pengar och penningomsorger dit pepparn växer, till Blocksberg, till yttersta Sibirien?! Bara jag och min man sluppe plågas därmed! Paristeekningar » f ö r Idun På middagen kom han dock snäll och älskvärd hem till mig med mycket pengar — hela 80 kr. — och så hade vi då solsken och vackert väder, så länge dessa varade. Men kan någon i själfva verket säga, hvarför två människor, som hålla så mycket af hvarandra, skola göra lifvet så besvärligt för hvarandra? Ibland har jag som en glad dröm om, att Albert kommer in till mig i riktigt godt humör, sätter sig hos mig och säger: » Hör nu, min kära Lilly! Jag ser af din hushållsbok, att medelutgifterna pr månad för det förflutna året ha varit 200 kr. — frånräknadt de konton, jag ombesörjer. Arfividsson. detta paradis är — om ni har tålamod — ingen svårighet att få inträde, ty portarne äro många. Det gigantiska palatset har tre hufvudportaler, en åt hvar och en af de gator, som begränsa det, nämligen rue du Bac, rue de Babylone och rue de Sévres. Andtligen! V i inträda och bana oss genast fram till centrum. Tänk er en yta, ungefär så stor s o m.
Dessa anmärkningar, samt den utgång målet vid sistlidne riksdag fick, och hvarom motionären visar sig ega kännedom, hade bort föranleda honom att närmare uppgifva, huruvida de fall han åsyftar, då nemligen krono-hemman på Öland blifvit disponerade till boställen, inträffat antingen efter 1789 års ofvan omförmälda författning, genom hvilken åborätten till krono-hemman i allmänhet befästaues, eller ock eljest under sådana förhållanden, som lemna stöd åt påståendet om en begången orättvisa mot ifrågavarande åboer eller deras arfvingar. Men då motionären underlåtit sådant, nödgas Utskottet fortfarande antaga, att de i motionen åsyftade heraman äro sådana, som före nyssnämnda tidpunkt blifvit, i likhet med hvad öfverallt annorstädes inom riket egt rum, till boställen anslagna, och i afseende å hvilka måhända icke ens genom vidlyftiga rättegångar skulle kunna med visshet utrönas, hvem som numera i hvarje särskildt fall kunde på grund af arfsrätt vara till åboskapet eller skattelösningsrätten närmast berättigad; och föranlåtes Utskottet alltså instämma i de skäl, på hvilka vid sistlidne riksdag Utukottet grundado det omdöme, att någon orättvisa icke visats vara emot ifrågavarande åboers arfvingar begången; hvilket för Utskottet innebär giltig anledning att vt Isamt hemställa, det motönen icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 20 Februari 1863. Ant. till Exp.-Utsk. den 21 Febr. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion, att utflyttningsaltesl för inhyseshjon skall upptaga dess hela familj.
Eder i underdånig skrifvelse af den 20 sistledne månad, föreslagne ändringar i Brottmåls-Lagarne, har Jag infordrat Högsta Domstolens och Stats-Rådets yttranden, och anser Jag hvarken med Nationens värdighet förenligt, att öfverlemna Svenska undersåtares bestraffning åt främmande Makter, eller med antagna rättsgrunder och mensklighetens fordringar öfverensstämmande, att Svensk man, vid undergåendet af det straff, honom genom Svensk Lag blifvit ådömdt, skulle sakna det skydd af samma Lag, äfven brottslingen äger rätt att påräkna, och hvarvid ofta den olyckliges hela hopp finnes fästadt, hvarföre Jag icke funnit skäl antaga det af Eder föreslagne stadgande om deportation eller en brottslings öfverlemnande till annan Makts vård. I afseende på Edert förslag, att böter i alla brottmål, som efter nu gällande Lag kunna med denna påföljd försonas, må, vid bristande tillgång, med arbete för allmän eller enskild räkning aftjenas, har Jag inhemtat, Den 18 December. 9? att, genom Förklaringen elen a3 Mars 1807 ooh Förordningen den 24 Augusti 18 r 3, redan är stadgadt, att då någon, som är fälld till vitesoch ensakseller fylleri-böter, saknar tillgång till deras gäldande, och annan person vill dessa böter erlägga, — denne må, såsom ersättning, begagna sig af den pliktfälldes arbetsförmåga, och som erfarenheten visat, att sällan några böter på detta Sätt blifvit godtgjorde, samt arbete hos enskildte, under åtnjutande af fullkomlig frihet, dessutom icke kan anses för bestraffning, hvarförutan något allmänt arbete, genom bristande Arbetshus i Länen, icke finnes att tillgå, har Jag ansett destomindre skäl förekomma till antagande af ifrågavarande Lagförslag, som skillnaden i påföljderne för gröfre och ringare förbrytelser derigenom i betydlig mån skulle försvinna, och äfven ett af hufvudföremålen för en väl organiserad BrottmålsLagstiftning, eller skyndsamhet i verkställigheten, förfelas.
Uppstå imellan Taxeringsman olika meningar, sä att omröstning blifver nödig, hvilken alltid bör vara öppen, anställes den efter Eedarnöternas antal; skolande, näf rösterna äro lika, den mening gälla, som är till Statens förmån, om sådant kan bestämmas; men i andra frågor den , sorn Taxerin-gsCornmittéens för» ste Ledamot bifallit. 18 Mom. Härads-skrifvaren åligger, efter det Taxeringarne samt Pröfnings-Committéerne blifvit fulländade, enligt Uppbörds-Boken, öfver all den bevillning, som blifvit påförd, författa Debetsedlar, så skyndsamt, att de sex veckor förr än uppbörds-tiden infaller kunna afhämtaS hos någon inom Socknen boende, hvilken om utdelningen besörjer; och hvarom Kungörelse skall till vederbörandes underrättelse Utfärdas. Länsman, Fjerdingsoch Sexman, som inom Socknen bo, vare ovilkorligenpligtige att, på Uärads-skrifvareös begäran , de$sa: sedlar emottaga. och till en hvar, som sig'anmäler, utdela. ' Samma skyldighet åligge i Krigstid Kege ments» - 3<j8 Den 2 Juli. ments-skrifvare eller Uppbördsman vid jRegementet, i afseende på Debetsedlarna för Embetsman vid Begementer och Corpser, hvilka så tidigt böra ti-ll Chefs-Embetet öfversändas, att Embetsmannens ombud, med till godo njutande af laga besvärstid, må kunna dem inhändiga. 19 Mom. Debetsedlarne skola specifikt upptaga, hvad den skattskyldige för sig, hustru, barn och öfriga skattskrifna personer samt tjenstehjon, bör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för egendom, handtering, rörelse och tjenst blifvit påfördt. 20 Mom. Husbonde häfte för Tjenstehjons personliga afgift; men innehar Tjenstehjon egendom , handtering eller rörelse, som är beskattning underkastad, ansvare det sjelf för den déraf utgående bevillning. 21 Mom.
Ståndet beviljade för della ändamål ett extra Slats-anslag af 25,000 R:dr årligen, alt under 4 års tid utgå med tillsammans 100,000 R:dr. I sammanhang härmed, antog Ståndet Vallöf]. Borgare-Ståndets inbjudning, genom Protocolls-utdrag af den 15 dennes, att förena sig med det be slut, bemäld te Riks-Slånd fattat, vid bestämmande af anslag för befästningsarbetena å Waxholm och uti Stockholms skärgård, för Carlsborgs fästnings-byggnad, till Carlstens fästning och Marstrands hamnförsvar, samt till befästningsarbetena vid inloppet till Carlscrona, att nemligen Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att correctionisler och arbets-fångar samt arbetslöse personer skola företrädesvis användas lill dessa arbeten. 7:o, 8:0 och 9:o. Ståndet, som bifallit dessa punkter vid handläggningen af Utlåtandet N:o 354, fann för godt att detta beslut vidblifva. 244 Trot. Försvarsverket till sjös, Litt. B. leo, 2.0 och 3:o. Ståndet, som bifallet dessa punkter af Utlåtandet N:o 354, vidblef delta beslut. 4:o Angående anslag för erforderliga förbättringar uti Bakoch Fyringsväsendet. Ståndet vidblef sitt förra beslut att för detta ändamål bevilja ett extra anslag af 75,000 R:dr, blott med den förändring, att anslaget skall utgå under loppet af 4 år, med 18,750 R:dr årligen. I öfrigt godkändes förevarande 4:de punkt, sådan den är redigerad i Utlåtandet N:o 435. 5:o Angående anslag till dockbyggnaden i Carlskrona. Ståndet, som redan bifallit Utskottets afslyrkande af ifrågavarande anslag uti Utlåtandet N:o 354, fann ej skäl att detta beslut förändra. 6:0 Angående anslag till fullbordande af vattenledningen i Carlscrona.
Det härigenom uppkomna dröjsmålet medgaf ej att, innan räkenskapen skulle aflemnas, komplettera transporterna; och för denna ofrivilliga ofullständighet finnas de temligen talande ursäkter, nu äro nämnda. Utan att ingå i ringaste detaljpröfning af nämnda special-konto, hade, vid närmare påseende och utan pensions-special-kontots nedsummering, slutsummorna deri lätteligen kunnat pröfvas, dä den vigtigaste af dem, just för kontrollens skull, uti kassa 42 - — 330 — konto har en derför inrättad särskild kolumn, slutande med en kontant utbetalningssumma af 479,685 R:dr, deraf begrafningshjelp 11,377 R:dr 50 öre. Yore det revisionens afsigt att ingå vidare i någon närmare pröfning af detta kontos detaljf oster, skulle grunderna och beloppen för hvar och en som tillträder pension äfven undersökas, men sådant har hittills ej skett, och blotta nedsummeringen innefattar alltså ingen fullständig revision samt är derföre af föga vigt, hvadan denna anmärkning i sak är af ingen betydelse. Om någon månads, från kassaförslagen antecknade, utföringssumma i Banko-konto ej skulle stämma med nedsummeringen, så har detta sin grund deri, att någon Bankoattest för en föregående månad intagits i ett sednare kassaförslag, utan att sådant vid kontrollering rättats i summan, ehuru attesten utförts under rätt månad och datum. Hvad den ena månadens summa i förslaget är för liten, är den andra för stor, och detta är ingen miss-summering, som inverkar på bokslutet. Ronsept-exemplaret af hufvudboken lemnades till jemförelse endast af pensionsspecial-konto, icke till vidare granskning, och var derutinnan tillfyllest, hvadan jag förbigår besvarandet af de anmärkningar, som äfven vid detta konsept blifvit framställda, helst detta fullt uppfyller sitt ändamål, och dervid ej heller någon anmärkning om fel i sak kunnat framdragas.
Lånets amortering, hvilken, så snart ett år af lånetiden, räknadt från den 30 Mars 1861, tiiländagått, skall vidtaga, bör ske genom uppköp och annullering af för samma lån utfärdade obligationer, såvida dessas allmänt gångbara pris understiger det i dem förskrifna kapital; skolande dessa uppköp, under sådan förutsättning, årligen verkställas till det i uppgjord plan utsatta belopp. Skulle, sedan Tio år förflutit, obligationernas allmänt gångbara pris uppgå till eller öfverstiga det i dem förskrifna kapital och tillfälle sig icke erbjuda att under pari inköpa de obligationer, med hvilka lånet bör, enligt planen, årligen amorteras, skall utlottning af obligationer å ett motsvarande belopp, i närvaro af tillkallad Notarius Publicus, verkställas inför Fullmäktige i Riksgälds-kontoret sista helgfria dagen i September månad hvarje år. Härvid utlottade obligationer förfalla till betalning sex månader efter desammas utlottning. Efter Tio års förlopp, eller efter den 30 Mars 1871, eger Riksgälds-kontoret begagna den Kontoret förbehållna rätt att till inlösen uppsäga större eller mindre del af då utelöpande obligationer; skolande vid sådan uppsägning genom skeende utlottning bestämmas, hvilka obligationer utaf de särskilda serierna sex månader derefter komma att inlösas. § 7. Utaf de, jemlikt Rikets Ständers beslut, af Riksgälds-kontoret, under den 30 September 1841, utfärdade 968 st. Fyra-[trocent-obligationer, å 4,000 R:dr Ranko hvardera, för Svenska Statsverkets dä återstående skuld till Rikets Ständers Hank, i anledning af Bankens förskott lill 1808 och 1809 års krigskostnader, infrias årligen Tjugutvå stycken å ett sammanräknadt kapitalbelopp af Åttioåttatusen R:di nämnde mynt; hvarförutom Riksgälds-kontoret, vid hvarje års slut, skall inlösa samma års räntekuponer för dessförinnan icke infriade obligationer.
Summa Kust Slott Kungsoch Kungs-Ladugårdar Derunder ledande Hemman Dito Stall-Ängar Fisken Värdshus , Stuterier Krono-Säterierj Fräise-Säterier « . Säteri-Rusthåll , Rå- och Rörshemman Frälse-Hemman Frälse Skattehemman Kronohemman Krono Nybyggen med Frihets-Ar Krono Rusthåll Augmentshemman Skattehemman Skatte Rusthåll Dito Augmentshemman Militiae-Boställen Civile Boställen Kcclesiastiqne Boställen .. Academie-IIemman Skatte Dito Krono Domkyrko-Hemman, Krono Ilospitals-Hemman, Frälse Dito Skatte Dito Krono Krigsmanshus-Hemman, Skatte Recognitions-Skogs-Hemman Skattlagde bebyggde Torp, Utjordar, Urfjellar m. fl. Lägenheter utan Mantal, som ej under något annat hemmans ränta äro inbegripne, Frälse Skatte Krono Dito obebyggde Oskattlagde bebyggde dito, deraf Ryttare-och Soldat-Torp (1,340 styck.) Kronotorp med Frihetsår . ... Backstugor Bebyggde Lägenheter, afsöndrade från hemman under ständig ägande rätt Dito Dito på viss tid eller lifstid Skattlagde Fisken med egen Ränta, Skatte Krono Tull-Mjölq varnar med par Stenar Tull-Sågqvarnar, Grofbladiga Husbehofs-Mjölqvarnar, deraf 207 med serskildt i Jordeboken uppförd ränta Ilusbehofs-Sågqvarnar ■ Stampar Koppar-Verk Messings-Verk Stångjerns-Verk Ämneshamrar • Jern-Manufactur-Verk af särskildte slag Masugnar och Gjuterier Jern-Grufvor Tegelbruk Rödfärgs-Verk Kalk-Ugnar Blyerts-tillverkning Berlineblå-färgs-till verkning Hj elmare Canal och Slussverk Krono-Allmänningar, sorn tillhöra Kronan Landsoch Härads-AUmänningar Krono-Skogar, Ädlare Verk upplåtne Diverse Personer, som ej höra till viss näring .
Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han, i öfverensstämmel - 32 Den'5 April. se med Hr von Hartmansdorff framställning, ansåg sig, på grund af 49 § Riksd.Ordn., vara hindrad att framställa propos. å uppskof med pröfningen af förevar, nu för 3:dje gången föredragna utlåt. Gr. Lewenhaupt, Patrik Adolf, anförde dels muntligen dels skriftligen: Då StatsUlsk. afslagit K. M:s nåd. propos. om afskrifning på i frågavar. 6000 några 100 r:dr på de skäl, som blifvit anförda för afskrifningen; så ber jagalt fä fästa 11. o. Achs uppmärksamhet på några särskilda omständigheter i detta hänseende. Då jag i und. hos K. M. anhöll om understöd för Hallands län, så kunde icke några medel erhållas för länets understöd på annat villkor, än att de skulle återbetalas. Då således dessa medel ej kunde annorlunda utlemnas, än mot gemensam ansvarighet, så förutsåg jag ganska väl att del skulle inträffa inom länet, (hvad som ock sedermera hände), att en mängd torpare, backstugusittare och andra mindre bemedlade icke skulle kunna erhålla del af dessa lån. Derföre, och för alt om möjligt skydda dem för den yttersta nöden, ansåg jag mig böra anhålla om att af de 80,000 r:dr, hvilka såsom län beviljades, några 1000 r:dr måtte få såsom reserv afsättas i fall bchofvet påkallade det; och derefter tillkännagaf jag genom kungörelse, att om socknarna ville gå i gemensam ansvarighet för de alldeles obemcdlade, så skulle dem län beviljas, enär jag visste att socknarna ej sjelfve kunde annorlunda förlossa dem från hungersnöden. Såsom ömmande skäl för R. St. att bifalla K.
Men hon vågade icke sätta det i fråga; hon visste att den lättretlige studenten skulle ha upptagit det som en personlig förolämpning, och hon måste sitta kvar, lyssna till historier om plumpa kärleksäfventyr, framstälda med illa doldt skryt, anekdoter från dryckeslagen, misslyckade anspråksfulla kvickheter, duelloch gräl-episoder — tyskt universitetslif. Men medan allt detta skorrade henne i öronen, föreföll det henne ofta, som om hon hört allt detta förr, berättadt af en svag röst med ett skarpt, sarkastiskt tonfall — ett etsande hån öfver allt det, som den ölröde studenten sökte förhärliga och verkligheten rundt omkring henne sjönk tillbaka, hon satt åter vid den döende skaldens sjukbädd, med hans mjuka, bleka hand i sin, lyssnande till hans skildring af sina ungdomsdagar, af universitetslifvet i Bonn och Göttingen. Han låg der välbehagligt tillbakalutad mot kudden; medan han, liksom på lek, för att hvila ut efter plågorna, lät sin blixtrande kvickhet spela kring narraktigheten och dumheten i studentlifvet, i sällskapslifvet — öfverallt i hans älskade fosterland. Det hördes ett skratt uppe från andra bordändan, ett skratt från fulla lungor, friskt och starkt, rullande som en lavin nedöfver bordet, växande och växande ju längre det kom, ryckande med sig par efter par å ömse sidor tills det nådde den lilla köpmansfrun från Pforzheim och den ölröde studenten, som pustande instämde. Och liksom om den fete osthandlaren endast väntat på denna signal för att låta all sin inneboende lustighet bryta lös, lät han nu fruktknifven handlöst falla ner på tallriken, lutade sig tillbaka mot stolens ryggstöd med händerna sammanknäppta öfver den trinda magen och gapskrattade af fullaste hals, han visste icke åt hvad. Middagen var slut. Margot reste sig upp och gick. Hon gick upp på sitt rum i hopp att möjligen nu finna det efterlängtade brefvet. Men hon fann det icke, och hon kunde icke stanna inne; hon måste åter ut. Hon vandrade ensam framåt genom den folktomma promenaden längsmed Enz, vandrade med långsamma steg och hopsjunken hållning. Hela hennes apparition gaf ett intryck af maktlöshet och trötthet.
Man säger, att Sta, ten igenom rättigheten, att wid hwarje ombyte af Ar, rendator höja arrendet och draga fördel af den förres förbättringar begagnar sin ägande rätt; men är detta det sätt, pä hwilkct Staten bör draga fördel deraf? Har icke det Allmänna mera fördel af ett ökadt antal wäl, mä - Den i6 December. 1097 mäendc och jordägande hemmans brukare än af en mer eller mindre betydelig förhöjning i en arrcndesumma och bl»r icke i förra f llet nitid wägen öpen, alt, i mohn af förmögenhet ä den ,na sidan och af Statens behof ä den andra, begära och erhålla nya biträde». Jag kan således ej annat sinna än att jordbrukarens ägande rätt utgör i längden den största winning för det Allwänna, Likwäl kror jag akt nagra undantag härmid böra och kunna äga rum. Äm en jord är genom sitt läge bredwid en flod derigenom af ett sa högt wärde, att blotta nyttjande rätten kan bringa den till högsta odling, att ofta den jord man grille ansett för obrukbar, blir genom nedlagd möda och kostnad af werkUgl warde, dä tror jag ej art Slaten i sädant fall bör afstä sin ägande rätt. Sedan enjkilde emot lindrigt arrende för sitt nöje gjort sädane förbättringar, mä Staten, ätminstone tvid afträde, deraf draga fördel, och defls anläggningar som merendels blifwit gjorde mera för nöjet än nyttan kunna icke eller wid fragan om biträde till det Allmänna, som en förmögenhet skattläggas Slswensä tror jag undantag bör äga rum för de Krono angar som äro nara belägna stader. De kunna bcqwämligen indelas i mindre lotter, och det kan ges den Borgare i en småstad, som altför wäl kan betala arrendets lika med hwar och en annan, och som ända kunde wara dermed wäl betjent, men som genom fragan om köpeskilling skulle finna sig derifrån utesluten Att k sädane fall försälja ägande rätten är i min tänka arr minska antalet af medtäflare wid Krouojordens begagnande och att beröfwa de mindre »välmående en tillgäng som kunnat tjena dem till understöd.
En dylik motion har inom PresteSt. äfven blifvit väckt, hvilka motioner Utsk. besvarat sålunda: »att då Utsk. icke funnit lämpligt att tillstyrka tillökningar utöfver de belopp K. M. äskat, men Utsk. ansett samtlige desse båda billige och behöflige, har Utsk. tillstyrkt förhöjning i anslaget för Gottlands NationalBeväring med 9,206 Rdr 83 öre Ernt.» Detta Utsk:s svar på de båda motionerne är dock icke svar på tal. Utsk. har icke upgifvit några skäl utan endast sagt att det anser o. s. v. Vid flere Eiksdagar från och med 1847 till och med sisth Riksdag har Utsk. tillstyrkt löneförhöjningar på grund af enskilde motioner, och jag vet då icke, hvarföre ett undantag vid denne Riksdag och just uti förev:de fall skall göras. Jag väckte min motion derföre, att K. M. i sin Propos. icke föreslagit någon löneförhöjning för Gottlands NationalBevärings öfverbefäl, och det hade sina orsaker. Man ansåg sig möjligen icke böra ifrågasätta löneförhöjningar för andra än underbefälet, och ehuru MilitärBefälhafvaren på Gottland hade yttrat, att han erkände det vara dyr tid på ön, hade han icke begärt någon förhöjning för befälet. För min motion hade jag äfven en annan grund. Landshöfdingen på Gottland hade i sitt underd. Memorial då frågan var om Landsstatens löner upgifvit, att en ogift embetsman icke kunde i Wisby lefva på mindre än 1,000 Rdr årligen, och derföre föreslog jag i min motion samma löneförhöjning för Officerarne vid Gottlands NationalBeväring, som K. M. äskat för WesterNorrlannis och Hallands Beväring. StatsUtsk. säger nära nog, att min motion är obillig och obehöflig. Jag hemställer likväl, huruvida det är obilligt, att en Officer, som skall undergå så väl studentsom linieoffioersexamen, undfår 300 Rdr i årlig lön, och säkerligen vill ingen yngling på sådana vilkor blifva anställd som Officer vid Beväringen.
Sfe utslegans o"h öfriga vilkorens förbättrande för de skjutsskyldige, så vidt görligt är, efter hand söker förvandla den hittills odrägliga Skjutsning», tungan till en åtminstone för . den arbetande Bes v, och Ekon, Utsk. Betankanden. 755 klassen af Landets jordbrukare, någorlunda gagnelig binäring, Ju t derföre, att det slags privilegium, hvarigenom en del hemman och lägenheter för närvarande njuta lindring och befri* else från skjutsningsskyldigbeteo, efter nu gällande Regeriogslagar, är fästadt vid sjelfva jordens olika Camera!-natur, och ej vid någon viss medborgare-Glass ibland dess innehafvare, synes inig denna, i sig sjelf orimliga olikhet desto lättarp böra undanrödjas, som intet serskildt Stånds interesse uppenbarligen kan motverka den för ändamålet vigtiga jemlikhéten. Vi vete, att jordens olika natur ursprungligen härrör från medeltid ens feodal-inrättning, hvilken i så mångå andra, ännu vigti gare afseenden redan mäst gifva vika för sednare tiders upplysning ; och, om samma olikhet ej kunnat emotstå och. hindra en billigare fördelning af Rustningsoch Rotering sskyldigheten, eller utestänga den privilegierade jorden från ett fullkomligen jemlikt deltagande i Landets allmänna bevillning efter föregången uppskattning af dess värde; så ser jag icke, hvarföre den skulle vara mera hinderlig vid uppkommen fråga om nödvändig ändring och förbättring af skjutsväsendet. Den consideration, sorn vid detta tillfälle velat hemtas från egendomsrättens föregifna helgd, är en lika stor sophism, som att för grundskattens billiga jemkning ovillkorligen vilja förutsätta nödvändighet af en alldeles ny Landets afmätning och fefning,. Hvar och en vet, gtt ia - 75 6 B c sv. och Ekon. Utsk.