Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aflemnade till Fi, ciance-Expeditionen - 46:0. Den rz April. «lZ 46:0. Om Hans Kongl. Höghet Kron,Prim sens Stat. 47:0. Om tiden för beräknandet af Löntagarnes Löne-förhöjning. 48W. Om ytterligare fast ställande afde Beslut som wid sista Riks, dag blifwik fattade att gälla till nasta. 4y:o. Riksens Stander om granskning af Stats-RadeksPro tocoller. so:o» Om den walda Nämndens yttrande öfwer Högste Dom. stolens Ledamöter. ;no. Om utbyte afRiks gälds-Cvntoirets Obligationer till f. d. Konungen. s2:0. povemö, Li. Om stadfästelse a Iden genom 1789 ars N;o 8. Aflemnad till Fknance-Expeditionen» - Remitkeradk till StatS-Beredningen. Beswaradl den r6 December och lemnadt till FinanceExpeditionen. Or« toder anmäldt» rzro den 14 Oktober anmäldt» 1810 den »4 Octoder anmäldt och lemnadt till FinanceExpeditionen^ - t 8 w dest r toder anmäldt För - "4 Den -z April. Decembd-4 Förordning om Skatteköp tilldelte widsträcktarerätt öfwer Skattehemmans skogar. sz:o. Om Landtmäta, re-arfwodet. 54:0. Om Kungsoch KungsLadugärdar, nes förwaltning. ;;:o. Dec. pen zi. Riksens Stander om Answanahets Lagen för Stats - RadetS Ledamöter. Stockholm den 2 Mars > Z den 8 Dito ytterligare och afgjordt. Remktteradt till Kammar,Collegium den 6 December Veswaradt den 22 Ottober i8n. Ro mitteradt d. zi Dita till Committerade öfwer Landtmäterieförfattningarne hwilkas betänkand! ej inkommit. 8lo den z De cember afgjordt. 18" den ioFe bruarii anmäldt - 8rs. Lörtrslk.
Det är ej underligt, vargen är ju glad, om han kan rifva många får. De kunna väl ej göra mer ondt, än om de blifva präster. Man skulle bara veta hur det går de barn, som de döpa, och de brudpar, som de viga. Den jettatore, hvarom här är fråga, blef ingeniör och ville bygga järnvägar. Han fick också anställning vid en af statens järnvägsbyggnader. Staten kunde ju ej veta, att han var en jettatore. Ah, men ett elände, ett elände! Så snart han fått plats vid banan, skedde idel olyckor. Då man skulle skära igenom en kulle, ras på ras, då man skulle lägga en bro, bräcka på bräcka. Då man skulle lossa af ett sprängskott, dödades arbetarne af kringflygande stenflisor. Den ende, som aldrig blef skadad, var ingeniören, jettatoren. Men de stackrarna, som arbetade under honom! De räknade sina fingrar och lemmar hvarje kväll. »I morgon hafva vi kanske mistat er,» sade de. Man underrättade öfveringeniören, man underrättade ministern. Ingen af dem ville lyssna till klagomålen. De voro för kloka och lärda att tro på det onda ögat. Arbetarne skulle se bättre upp vid arbetet. Det var deras eget fel, att de kommo i olycka. Och grusvagnarna stjälpte, lokomotiven exploderade. En morgon hviskade man, att ingeniören var borta. Han var försvunnen, ingen visste hvad det blifvit af honom. Hade kanske någon stuckit ned honom? Ånej, ånej, skulle någon vågat sticka ned en jettatore! Men han var verkligen borta, ingen människa såg vidare till honom. Några år därefter var det, som donna Micaela började tänka på att bygga sin järnväg. Och för att skaffa pengar till den, ville hon hålla en basar i det stora franciskanerklostret utanför Diamante. Därute finnes en klostergård, omgifven af präktiga, gamla pelare. Donna Micaela anordnade små butiker, små lotterier och små förlustelseställen under arkaderna. Hon svängde girlander af venetianska lyktor från pelare till pelare. Hon lade upp stora fat Etnavin omkring klosterbrunnen.
Jag var liksom förhexad, och dagtingade så i största hast med farbrors advokat, mitt elastiska samvete. Nå, än sen, min bror! Du vet förut, att det kapitulerade, och vår öfverenskommelse blef, att vi skulle uppoffra högst femtio riksdaler. Det var ju ännu långt till andra förmiddagen klockan 12; innandess blef det väl något råd; och härvid vände jag mig försigtigt till sidan, och knep mina femtio riksdaler. Nu satte man sig i ordning. Jag var vid ypperligt lynne; ty nu, såsom alltid, var jag nog svag att föreställa mig, att lyckan en gång skulle blifva mig gynsam. Men min förb– gamla otur höll mig troget sällskap. Den ena tian efter den andra försvann, liksom bortförd af en vindfläkt. Jag höll fingrarne om den sista. ”Stopp, stopp!” ropade högt professorns ombud inom mig. ”Nej, nej!” genmälte jag; ”icke förr, än den bestämda summan är åt fanders, eller den återbragt det förlorade. – Jag spelade, spelade och tappade; jag svettades och frös. Ändtligen insattes den sista satsen. Jag kunde knappt andas. Slutligen vann jag dock en gång; hela insatsen utgjorde femtio riksdaler. Med yttersta möda dolde jag min glädje under en anständig yta af vanlig höflighet, när jag strök till mig penningarne. Hade jag nu blott egt det förnuftet att sluta; men långt derifrån. Lyckan gjorde mig djerf; jag vågade mig allt längre ut på djupet, och fick dyrt plikta för min galenskap. Men, min kära Carl Gustaf, hvartill tjenar det att för dig, så väl bevandrad i sådana saker, genomgå alla denna natts fasansfulla känslor och strider? Ibland sällskapet funnos några spelare af profession. Vi stannade, – ty jag tror nästan, att jag åtminstone då icke var bättre än de, – ensamme qvar vid bordet; de andra stodo omkring oss, stumma åskådare med spända blickar. Mitt hufvud var förvirradt af det föregående starka drickandet och af hettan, tobaksröken samt ångorna af punschen. Jag var liksom uti ett rus, ty jag vann oafbrutet; men hastigt vände sig lyckan, och jag förlorade, utom hela vinsten, 200 riksdaler banko.
Thorsen; för döfhet i båda öronen och susning. Demoiselle Grentzelius; för tandvärk. Gelbgjut.-Gesällen Lidberg; för hufvudvärk och ögonsjukdom. Den 8 December e. m. 207 Se Daghi, af 1828. Junii „ Junii Se Daghi, af 1828. Julii „ Julii St> Daghi, af 1828. Julii „ Julii Se Daghi, af 1828. Aug. Aug. Se Daghi, af 1828. Sept. Oct. Källarmästar N. Lutteman; för svår giktvärk. Demoiselle E. Collin; för lamhet i högra armen, lår och ben, samt hade icke förmåga att tala. Skrädd.-Gesällen Ramstedt; för värk i högra axeln och armen. Actuarien Rylander; för lamhet och värk i högra armen. Demoiselle Svanberg; för tandvärk. Bokhållaren A. Brandelius; för giktvärk med efterlemnad lamhet. Klensmeden O. Jonson; för värk i hela kroppen, stundom lamhet i högra armen. Stenhuggaren Anderson; för lamhet i vänstra armleden och handen. Tjenstflickan Bergström; för svår tandvärk. Kongl. Secret. Ingelman; för nervukomma i högra armen och tum leden. Den 8 December e. m. Se Daghi. af 1828. Nov. „ Nov. „ Nov. „ Nov. „ Nov. Se Daghi. af 1828. Nov. 15 16 24 25 26 29 Drängen Petterson; för värk och förlamning i båda händernas yttre delar, samt äfven en lika lamhet i båda fotbladens yttre halfdel. SidenbandFabrik. Tillman; för värk i vänstra armen. Instrum.Gesällen Rundgren; för värk i vänstra axeln, armen, äfven lamhet i fingrarne. Urmakaren C. Carlson; för värk och styfhet i halsen samt värk och yrsel i hitfvudet. TracteursEnkan Arnquist; för svår värk i vänstra armen och axeln. SidenFabrik. Dahlboms Son J. Åberg; för döfhet och susning i båda öronen.
Detta minimum har af åtskilliga talare blifvit bestämdt till i millioner r:dr silfver efter 1664 års myntfot, och af en annan talare till 3 millioner samma mynt. Jag hemställer derföre till de båda meningarnas förfäktare, huruvida de icke skulle vilja öfvergå till en medelväg och antaga 5.^ millioner såsom minimum, som, efter den hos oss i går antagna vexlingsgrunden, utgör 10 millioner r:dr riksg. För mig skall det vara nära nog likgiltigt, hvilken af dessa summor antages såsom minimum. Jag tror, att man äfven utan våda skall kunna gå upp till 3 millioner, och jag skall gerna bitäda elen mening, som vinner majoriteten; men jag ber att, i anseende till de båda andra ytterligheterna, nemi. Den 24 Juli f. m. den, sorn önskar proportionens nedsättande, på det nya lån må kunna beviljas, och den, som alldeles icke vill hafva någon möjlighet att understödja näringarna med lån, få föreslå, att man må frångå den proportion af 1 lill 3, som Uuk. nu föreslår, och återgå till proportionen 2 lill 5, som i förra betänk, tillstyrktes. Jag ar fullkomligen öfvertygad, att näringarna genom denna silfrns antagande kunna lä allt det biträde, som de i denna väg behöfva. Jag skall för min del aldrig lemna min röst åt den meningen, att sedelemissio ner skola kunna ske utan motsvarande valuta, vare sig sådana hvpotheker, sorn kunna nedläggas i Bankens hvalf eller assosiationers så beskaffade förbindelser, som försäkra Banken om lika god säkerhet, som Banken förut äger; och om dessa försigtighetsmått blifva iakttagna, då vi komma att besluta om Bankens lånerörelse i allmänhet, tror jag, att ett riktigt förhållande blifvcr stadgadt för så väl vexelsom lånebankens functioner; ty för min del tror jag, att lånerörelsen mäste fortfara alt vara ett af statsbankens föremål, intill dess att privata bankassosiationer uppstått med dan säkerhet och kraft, att de, i följd af en allmän öfvertygelse om deras företräde framför statsbanken, kunna tvinga den sednare att functionera endast såsom depositoell vexelbank.
N:o 39, angående väckt motion om meddelandet af uppgifter, i afseende på lösen för embetsoch tjenstemäns fullmagter och afsked m. m.; N:o 46, i anledning af väckt fråga om förändring uti några stadganden, rörande uppbördssättet inom Stockholms stad; N:o 47, i anledning af sökt afskrifning af det Carl Johans församling i Götheborgsoch Bohus Län af Cholera-Creditiv-medlen beviljade lån; N:o 48, i anledning af väckt motion om införandet i Sverige af ett ordnadt Stats-skuld-syslem; N:o 49, angående den vid sista Riksdag föreskrifna upplåning, till anskaffande af erforderlige medel för Fyroch Båk-inrättningarnes upphjelpa nde; N:o 50, angående väckt fråga om Kronoparken Wahraskogens upplåtande till Lasta ge-plats; och N:o 51, i anledning af Herr N. kV. Stråles förslag till bildandet af en krigsfond, genom upplånade medels insättande i enskilda Banker och Hypotheks-inrättningar; 2:o Bevillnings-Utskottets: N:o 10, i anledning af Contracts-Prostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner om bestämmande al en Bränvins-consumtions-afgilt; 3:o Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens: N:o 1, angående Herr Johan Ulric Cedercronas motion om årlig bevillning af en hvar, som vill utöfva jagt och djurfångst, för beredande af medel till praemier för rofdjurs dödande; 4:o Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: N:o 11, i anledning af väckt motion, att afstånden emellan Gästgifvaregårdarne i Riket måtte regleras; N:o 12, i anledning af väckt motion om förhud för utländska Djurförare, Taskspelare, m. 11. att kringresa i Riket; N:o 13, i anledning af väckt motion om minskning i soldatmålet; a2g Prot. Utdr d.
Revisorer: Hiiradshöfding A. Lt~ndacill. Frii E Oclelberg. Fröken A. Rossancler. Revisorssiippleanter: Doktor V. Szleclbom. : Revisionssekr. Upl~strönz. Fru S. W s i n g. Det af styrelsen utsedda förvaltningsutskottet har bestått af: O r d i n a r i e m e d l e m m a r: fruarna Adlersparre och Ankarsvard, fröken Roos samt hrr Hildebrand och Nyström (såsom kassaförvaltare sjelfskrifven ledamot). Förbundets styrelse .har under å r 1890 sammantriidt 7 och dess förvaltningsutskott 10 gånger. Dessutom liafva sainmantraden hållits af de för sarskilda ändamål tillsatta konliteer, för hvilkas verksamhet redogörelse hZir nedan följer. Förbundet raknar vid 1890 års slut 35 ombud, öfver hvilka förteckning återfinnes i bil. Om filialens i Malmö verksamhet ar berattelse afgifven af dess föreståndarinna, fru Anna Lewenhagen, se Iiil. Förbundsbyrån har detta å r ar ' bet.at i samma lokal som under föregående år. Personalen på byrån har utgjorts af fröken Get3trucl AdeG borg såsom föreståndarinna, fröken Theresa Geijermed sarskild sysselsättning vid platsförmedlingen, fröken Icla a f EL ' lint vid afdelningen för anskaffande af sjukslzöterskor samt fröken Sigrid Ulrich som biträde vid kassan och bokföringen. Det myckna arbete, som byråns allt jiimt tillväxande verksamhet kraft, hade dock icke kunnat nöjaktigt itf föras, derest ej det samma verksamt ~inderlattats af styrelsens och förvaltningsutskottets medlemmar och tillfiilligt bitrade lemnats af för förbundet intresserade personer. Ordinarie arbetstiden p i byrån har varit fr %n kl. 11 f. m. till 4 e. m. med undantag för sonlmarn~ånaderna, då byrån endast hållits öppen 11-3.
Till följd häraf hade inom de flesta stift under sommaren år 1863, och inom åtskilliga stift äfven under sommaren år 1864 dylik undervisning blifvit folkskolelärarne meddelad; och till ersättning åt dem, som bestridt undervisningen, samt understöd för folkskolelärare, hvilka deraf varit i behof och af undervisningen sig begagnat, hade tillsammans utgått ej mindre än 20,000 R:dr, hvilka kostnader kunnat under innevarande statsregleringsperiod bestridas af de för denna period samlade besparingar å anslagen till folkskoleväsendets befrämjande. Då likväl erfarenheten visat att besparingarne blifvit betydligt mindre, och behofven deremot i alla rigtningar stigit, hade för innevarande år ersättning för meddelad undervisning i detta ämne endast med högst ringa belopp kunnat anvisas. För att således en säkerhet skulle finnas derom, att tillfälle till fortsatt undervisning i dessa öfningar måtte stå folkskolelärarne öppet, har Kongl. Maj:t behagat föreslå att ett särskildt anslag å 10,000 Ridr måtte för ändamålet anvisas; och får med hänseende till angelägenheten deraf, att folkskolelärarne uti ifrågavarande afseende erhålla nödig utbildning, Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer för år 1867 anvisa en summa af 10,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå och, enligt Kongl. Majits nådiga disposition, användas för folkskolelärares undervisning i gymnastikoch militäröfningar. I07:o. Tillika har Kongl. Maj:t äskat, att besparingarne på de särskilda extra anslagen till folkskoleväsendets befrämjande må af Kongl. Majit för folkundervisningen tillhörande föremål få användas; och tillstyrker Utskottet, att denna nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 108:o. Uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (Nio 121) har Herr G. F.
Elsa åter satt, då hon ej var upptagen af hushållsbestyr, stilla med sitt arbete, och hennes lugna, systerliga omsorger om den sjuke hade en särdeles angenäm inverkan. Han hade aldrig haft någon syster, och det var första gången han erfor behaget af umgänget med en kvinnlig vän. Utan att egentligen tänka därpå, berättade han för den lyssnande flickan o m sitt arbetsamma lif och den tomhet, som bristen på alla närmare anförvanter medfört. Han hade j u varit lyckligare än många af hans kamrater såtillvida, att hans lilla ärfda förmögenhet skyddat honom för pänningebekymmer, äfvensom däri, att hans glada väsen skaffat honom trefliga umgängesvänner, hvilka delade hans smak för musik och dylikt, men han hade dock alltid kännt sig ensam, och stundom hade han med oro tänkt på, hur det skulle blifva, om han sjuknade, hemlös som han var. Och hur skulle det nu hafva varit, om ej försynen låtit honom lära känna Axel o c h färvärfva dennes vänskap. Ja, ehuru han nu borde hunnit vänja sig vid sin angenäma belägenhet, föreföll det h o n o m stundom, då han vaknade o m morgonen, som om han fortsatte att drömma, så otrolig var denna stor välvilja, som rent af slösades på en främling. Visst längtade han att åter komma i verksamhet, men pä samma gång kände han allt för väl, att då han lämnade Finnsboda, låg hans framtid flack och enformig framför honom. Så där talade han ofta, då de sutto där ensamma, han rökande och hon arbetande, samt då o c h då uppmuntrande honom med en deltagande blick, några vänliga ord. Så kom Siri, full af friskhet och lif, den allvarliga stämningen flög bort och aflöstes af skratt och skämt. Men allt som Oskars förbättring fortgick, började han fattas af en viss rastlöshet o c h oro. Under förevändning att han behöfde motion, bad han Axel att få följa med, då denne åkte ut än hit än dit för att se till den vidlyftiga egendomen. Dessemellan gjorde han allt längre och längre promenader på egen hand och tycktes nästan undvika att komma i beröring med familjens medlemmar. Slutligen förkunnade han, att han var frisk igen och ämnade återtaga sin tjänstgöring, hälst som vikarien med stor ifver efterlängtades på annat håll.
De som låta värfva sig till Soldater, äro vanligen unga och medel-lösa personer, och se således synnerligast på den kontanta summan, som kan erhållas, utan att tänka på de förbindelser, de med detsamma ålägga sig. Snart är värfnings-summan förstörd, då tanken först fästes på den olyckliga belägenhet, hvaruti Rekryten befinner sig. Det första han saknar, är tillräcklig föda, och, om Inqvarterings-författn:n icke blifvit ändrad, sedan jag lemnade krigstjensten, så äger värfvade Soldaten med familj, icke rättighet till mer utrymme i kasern-rummet, än, hvad jag vill minnas, 5 qvadrat-alnar, till dess ett af barnen fyllt 14 år, då det tillägges honom ytterligare 5 qvadrat-alnar. När Rekryten förtärt sin värfningssumma, och magen ihopdrages af svält, och han betraktar sin andel i kasern-rummet, samt 6 å 8 månader undervisas i exercis ecb reglements-föreläsning m. m., så afsvalnar lusten ansenligen för det militära yrket, och när han sedermera om nätterna, med sin tomma mage, kallas för beskyddandet af bättre lottade medraenniskors 494 Den 29 Juni f m. förmögenhet, och kroppsliga säkerhet, sä upstår icke sällan den naturliga känslan, pä hvilken lag ståndpunkt, han inom samhällslifvet är försatt, mot hvad han trodde, då han blef anvärfd, och hörde befälet i rekryt-skolan föreställa honom, hvilken hedersplats han nalkades, då han en gång ställes i de leder, hvars bestämmelse är, att offra lif och blod för Konung och fädernesland. Men snart förändrades dessa förhoppningar, dä han finner, att han, oaktadt denna innehafda hedersplats i samhället, likvisst i allt hvad lifvets beqvämligheter, och lifvets nödvändigaste behofver beträffar, är försatt i samma kategori, sorn Rikets brottslingar. Denna hemska föreställning gör, att Soldaten icke sällan begår subordinations-brolt, eller andra förbrytelser, för att från krigstjensten blifva entledigad, och således icke obetydligt ökar fästningsfångars och korrektionisters antal.
Depart:sChef beredas. Såsom bekant är, vann intetdera af K. M:s byggnadsförslag R. Stms bifall. Hade i sammanhang med Propos:n till innevmle Riksdag om Statsverkets tillstånd och behof fråga hos K. M. blifvit väckt om framtida godtgörelse åt FinansDepart:tets Chef för saknaden af boställsförmån, är jag öfvertygad att K. M. med nöje skolat besluta förslag derom till R. St:r. Att så icke skedde, härleder jag helt och hållet från grannlagenhetskänsla hos denne samme konselj-ledamot, till hvars Depart. ärendet, om det förekommit, skolat höra. Härpå bör han emellertid icke blifva lidande. Och då frågan på annan väg i laglig ordning blifvit väckt, hvaröfver R. o. Ad. nu har att besluta, tvekar jag icke att tillstyrka att den af Hr Cederschiöld föreslagna ersättningssumma, 2,000 Rdr Rmt, må anslås at tårligen till Chefen för FinansDepnrtitet utgå, intill dess bostadslägenhet 158 Den 21 Oktober. kan varda åt honom anvisad. Hvad anslagsbeloppet angår, bör detta under närv:de prisförhållanden desto mindre anses obilligt, som jag med visshet har mig bekant, att det endast motsvarar |:delar af hvad nuv:de Depart:sChef för sin bostad har att i årlig hyra erlägga. Hr Printzensköld, Carl: När man jemför de af K. M. framställda förslag till lönestater såväl inom StatsDepartm, som inom Kollegierna, finner man huruledes, åtminstone i de flesta fall, den grundsats gjort sig gällande, att lika grader fordra lika aflöning. Denna grundsats erhåller dock icke full tillämpning om den ene tjensteeller embetsmannen tillerkännes fördelar in natura framför den andra, ehuru möjligen sjelfva lönebeloppen äro enahanda. Så är förhållandet med Chefen för FinansDepart:tet, i jemförelse med öfrige Depart:sChefer, hvilka hafva boställen sig anvisade.
Vi böra ihågkomma vårt Lands geografiska läge, och att emellan Torneå och Ystad afhandlingsr, Born. uppgå till flere lodtal, möjeligen behöfde afsända» med posten} att de rättsökande i Nordliga delen af Sverige, här i Stockholm hafva närmaste HofRätt att flere Medborgare tilläfventyrs, skulle vilja rneddedela hvarandra Litteraira arbeten af Manuscripter, uppgifter m. m. och för all sådan communication blir det kännbart om moderation skulle komma att försvinna, och missnöjet hos den enskilte öfver ett dylikt beslut, alltid så mycket rättmätigare och säkrare, som det ligger för öppen dager,fatt ingen fullkomlig controll derigenom ändå vinnes för det allmännas bästa. Åtminstone får jag för min del helt och hållit reservera mig emot ett 6å menligt och änd&milslöst beslut. Utskottet tillkännagifver såsom ett stöd för dess Förslag om Landshöfdingarnes resor, med uppdrag att för sig låta uppväga Bref ”att bland de flere Herrar Landshöfdingar som inom Utskottet deltagit i öfverläggningarne derom har ingen sig deremot yttrat, och, att Utskottet icke kan inse huru en sådan uppsigt skulle kunna medföra någon våda i af - 78 Dm Ii October f. m. seende på den frihet, som utgör ett vilkor för Brefvexlingen.” Hvad det förra beträffar, eiler, att Herrar Landshöfdingar, ej yttrat sig emot Förslaget, så, då fråga var, om att pålägga dem en ökad, besvärlig Embetsbefattning, får man väl mera sätta detta på deras mode/lies Conto, än tro, att de fullkomligt delade de öfrige Ledamöternes åsigt af saken, nemligen: att en ofelbar controll derigenom var gifven. Hvad det sednare eller Utskottets säkra blick i framtiden vidkommer, om fortfarande oberoende i Brefväxlingen, oagtadt dessa föreslagna visitationer i Postväskorne, så må det ursägtas mig, att jag nyttjar repressalier, och icke tror på inmaginéra satser, då Utskottet icke behagat antaga mina zifferbevis.
Guvernörs-embetet torde till svar härå få i underdånighet anföra, att som Revisorerne, i sin berättelse om granskningen af Krigs-kollegii Utrednings-afdelnings hufvudböcker för de ifrågavarande åren, tiilkännagifvit, alt dessa räkenskaper äro förda elter en enklare och mera upplysande method, än den förr begagnade; anser Guvernörs-embetet hinder icke mola, alt Krigs-akademiens hufvudböcker, tilldess, i enlig - — *221 — hel med Rcvisorernes hemställan härom, ett nytt formulär blifver meddeladl, upprättas efter den method, som blifvit iakttagen för Krigs-kollegii Utrednings-afdelnings hufvudböcker. Guvernörs-embetet framhärdar med djupaste vördnad, nit och trohet, Stormäktigste Allcrnådigste Konung! Eders Kongl. Majits underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte. A. A. .1. ATllllLOV. Stockholm den 13 Februari 1850. J. E. Aspelin. C. J. E. Wennberg. F. d. Stats-rådet Friherre G. Peyrons underdåniga Utlåtande, i anledning af 1819 års Revisorers anmärkningar vid Landtförsvars-dcpartemcntets Kommando-expeditions räkenskaper. Stormäktigste Allcrnådigste Konung! Eders Kongl. Majit har, genom nådig remiss af den 25 sistlidnc Januari, i nådef behagat infordra milt underdåniga tillåtande öfver Rikets Ständers Revisorers berättelse om verkställd granskning af Stals-verkcts samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 184G och 1847, för så vidt densamma omfattar Landtförsvars-departementets Kommando-expeditions expensmedelsräkningar. — Till underdånig åtlydnad häraf, får jag i underdånighet anföra: