Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Bidrag af allmänna medel 36000: — 104848 195357 Öfverskott 50 proc. af kapaciteten gör 132798: Bidrag af allmänna medel 36000: — 51729 168798 Öfverskott 40 proc. af kapaciteten gör 106238: — Bidrag af allmänna medel å 8000 r:dr per Paket 48000: — 25170 154238 Öfverskott 10610 Vid jemförelse af kalkylerade inkomster af Passagerare och afdragen för fragtbrist vid kolumnens slut, finner man att afseende är gjordt pä en sådan omständighet, alt skeppen i början uptagas af litet passagerare-antal. Till exempel å en New-Yorks Paket, kalkyleras under äret full passagerare-antal till 144 fördelade på fyra fragter, — inkomsten deraf (ill 12060 r:dr 32 sk.; men om blott tredjedelen af antalet, eller 48 kunna påräknas under hela året äfven då paketfarten en lid fortgått, så, om fragterna ej för mycket sjunka under det kalkylerade medium af 1 £t per Ton för allt slags gods, export och import sammanslagne, det jag icke tror blifver fallet, liksom att fragter icke skola saknas då varorna kunna vara mera 304 Den 30 December f. m. till hands när afgångstiderna äro reguliera, lemnar dock trafiken, oaktadt ett långsamt ökande af passagerare-inkomsten, en sådan behållning att paketfart kan uprätthållas om de bidrag af allmän na medel jag vågat föreslå skulle af R. St. bifallas, till dess det jemna Kommunikationsmedlet är kändt och allmännare begagnadt. Än i dag anvisar kongressen i Förenta Staterna betydliga summor, som bidrag till nya Paketliniers öpnande, ehuru sådana redan finnas i enorma skalor tilltagna, och tyckas vara så lockande för spekulationen och kapilalcrna att Staten icke skulle der behöfva mellankomma med understöd. Men man ser dylika saker i annat perspektiv i Amerika än här i Sverige. Det kan sannerligen icke falla mig in att tro, det R.
Att desse grunder dessutom icke, såsom Riksens Ständer lära trott i allmänhet, voro för Bruks-Egare särdeles förmånliga, synes dels af Bruks-Egarnes visade mindre benägenhet under de förra åren att i Skatteköpen ingå, dels vid granskningen af de å någre Recognitions-Skogar redan skedde Skatte-läggni. ngar hvaraf befirines , att, oberäknadt Skatte-köpeskillingen, ordinarie Rotering, Saltpetterskatt och årlig hemmansbevillning, Kronan af dem erhåller en vida högre inkomst än tillförene och hvilken, genom de sedermera förIIdet år af Kongl. Majit stadgade mera bestämde grunderne för desse Skogars skattläggning, än vidare komma att ökas. Efter de af Riksens Ständer vid 1818 års Riksdag stadgade förhöjde grunder för Skatteköp af Recognitions-Skogar, lärer deremot, såsom redan visat sig, ingen BruksEgare kunna i dylika Skatteköp ingå, då de derigenom för den Skogsmark, som ej är odlad eller äfven kunde odlas, och hvaraf Kronan genom de derpå grundade Tackjernsoch Smides-tillverkningar , redan njuter vissa årliga icke obetydliga inkomster, samt således redan är beskattad, skulle få betala vida större skattelösen och äfven utgöra högre årlig ränta, än för vanlige odlade Krono-lägenheter, som till skatte lösas, såsom Riksens Ständer kunna närmare inhemta af de deröfver af Kammaroch BergsCollegierne uppgjorde uträkningar, upptagne i 3 34 Proposition om Recognitions-Siogarne. deras I ämnet afgifne utlåtande, hvilket jemte öfrige handlingar i målet till Riksens Ständers vederbörande Utskott särskildt blifva öfverlemnade.
Provipcerne, medför alldeles enahandaolägenheter, son; dem hvilka Magazins-Directioitens functioner medfört för Riket i allmänhet.” ”Deremot skulle förhållandet hafva blifvit annorlunda för dessa Provincer, om Afdelnipgens förslag blifvit godkändt, nemi. att 50,000 T:r Säd af Staten lemnats såsom ett räntefritt Ijån på 10 års återbetalningstid, till bildande af enskildte socken eller District-Mlagaziner på alla de stallen der Innevånarne funné, sin fördel mej sådan6 Inrättningar förenade. Derigenom bade flepa Spttnpemåis-lager för desse Provincer blifvit tillgängligt inom Socknarne att i behofvets stund anlitas, de förstörande Tra nsp or t kos t n ad erne alldeles icke egt rum, Spannemålen blifvit utbytt emot Ortensj till utsäde användbara Spapnemål, och Staten med visshet kunnat emotse den icke aflägsna period, då dess bidrag för enskildes underhåll vid inträffande missväxt icke mera vöre behöfligt: syn' nerligen om öfrige orter i Riket ifve avil ethil - 9j8 St a ti - tJ ts kott e ts Ee län k a riden. i t tillstånd att till anläggande af Socken Magaziner, der InvSnärné finna en sådan Inrättning med deras Interesse förenlig, falt begagna den af Afdelningen, fdreslagne beiåningsrätt af 70,000, T:r Spannemål, hvilka tillsammans med förenämn 1© 50.000 T:r gör 120,000 T:r Sid, hvilka i min tänka rättast på det satt'borde disponeras, att de uti en enda Summa blifvit till Styrelsens disposition öfverlemnade, under vilkor att denna Spannemål, enligt de grunder afdelningen föreslagit, och företrädesvis för de orter inom Riket der missväxt eller grödans förstörelse oftast inträffar, användas till bildande af enskildt© Magaziner in. om Socknar eller Xjistricter.’*
Af sådana skäl, dock under erkännande af den förtjenst då framlidne Stats-Kommissarien Widegren borde tilläggas, att, medelst uppgiften af dess förslag, hafva föranledt uppfinnandet och utvecklingen af den sednare planen, ansågo Revisorerne den inom Slals-Iiontoret upprättade Riks-Hulvudboken äga ett utmärkt företräde framför den efler Stats-Kommissarien Widegrens method författade; och då den förra eller Stats-Kontorets, så vidt som då varande förhållanden med uppbördsoch redogörelse-verket medgåfve, uppfyllde det af Kongl. Majit och Rikets Ständer med inrättningen af en sådan general-räkenskap åsyftade hufvudsakliga föremål —en säker kännedom och beräkning af Nationens ulskylder samt Statens behof efter hvarje års slut—, såsom ock lemnade tillfälle att i dessa vigtiga grenar af statshushållningen upptäcka möjliga missbruk och dem rätta, ansågo sig Revisorerne, med tillfredsställelse häröfver, böra tillstyrka antagandet af den plan, Stats-Konloret följt vid detta Riksboksluts författande. Derjemte, och enär Revisorerne inhemtat, att detta Riks-Hufvudboks-arbete blifvit af Slals-Kamreraren i Stats-Kontoret, utom de 4 26 — hans egentliga tjenst] åtföljande, icke obetydliga göromål, verksteldt, ined ett inskränkt biträde, och att deremot den efter andra methoden uppgjorda Riks-Hufvudboken fordrat kostnader till belopp af omkring 3o,ooo R:dr, gjorde Revisorerne, med afseende ej mindre, å det mödosamma arbete bemälte Kamrerare haft, än ock å den utmärkta skicklighet och förmåga, han i flera hänseenden vid bokslutets författande ådagalagt, hos Eders Kongl. Maj:l underdånig hemställan, alt samme Kamrerare, till uppmuntran och belöning för sådan sin förtjenst, måtte varda tillagdt ett efter arbetets vidd lämpadt arfvode; hvilket Eders Kongl. Maj:t till 3,ooo R:dr Banko täcktes i nåder bestämma.
Ko - 254 Den 4 December f. m. »nungen måtte kunna i ett helt både öfverskåda egna förvaltnings»föremål och taga kännedom om hvarandra, med skyldighet å ena »sidan, att när som helst göra Konungen reda för administratio»nens gång och resultater, samt å den andra med tillräcklig myn»dighet att,’ inom det dem anförtrodda Depart., främja verkställig»heten af Konungens beslut och vaka öfver allmänna författn:s »efterlefnad.» Visserligen hafva R. St:r såsom grund för en af de till förändringen hörande delar yttrat, »att StatsRådets ledamöter »såsom Konungens Rådgifvare, stå Honom närmast, med Depart:s»Cheferne tillika lemnadt inseende öfver de förvaltande Embets»verken»; och väl har genom K. Stadgan af d. 16 Maj 1840 blifvit bestämdt, hvilka Reger:sDepart. de serskilda Collegierna skola tillhöra', med sedermera genom K. Cirkuläret d. 18 Maj 1849 Depart:sCheferna lemnad rättighet att bivista öfverläggningarna uti dem underlydande Collegier; men sådant allt oaktadt har Depart:sChefernas myndighet utom konseljen förblifvit, så vidt de administrativa ärenderna rörer, nära nog ingen. Icke heller finnes det någon öfverensstämmelse emellan ärendernas fördelning på Reger:sDepart:r, och ärendernas öfverlemnande till Collegier. Sålunda t. ex. sakna vissa Depart. underlydande Collegium eller annat deremot svarande Styrelseverk, hvaremot andra Depart. hafva flere sådana, och slutligen finnas Collegier gemensamma för tvänne Depart. Mycket vore ytterligare att tillägga ang:de det tunga och tidsödande arbetsättot inom Collegierna, äfvensom derom att ingen person serskildt bär ansvaret för Collegii tillgöranden; men det anförda torde vara mer än tillfyllest för att ådagalägga, hvar en af de förnämsta orsakerna finnes till de så ofta och med skäl öfverklagade bristerna inom vår inre administration.
Men, äfven under medgifvande att behofvet af och tillfället till nyttig verksamhet för en bank, om hvars inrättande på någon ort öfverenskommes, svårligen lärer med mera säkerhet kunna bedömas af allmän myndighet, än af dem, hvilka vilja i en sådan nedlägga sina kapital, bör likväl tagas i betraktande, att såväl detta bedömaude, som utöfningen af frihet uti näringar i allmänhet fordrar erfarenhet till korrigerande af öfverdrifter och misstag i spekulation. Ännu torde likväl inom vårt land erfarenheten i fråga om bankväsende icke vara så utvecklad, att donna ensam för sig innebär ett tillräckligt korrektiv; och anledningar torde särskildt, hvad beträffar banker med rätt att utgifva egna banksedlar, icke saknas att, i anseende till den högre vinst, begagnandet af nämnda rättighet antages förmå inbringa, befara, det en öfverdrifven ifver till bildande af sådana banker möjligen kunde till en början föranleda uppkomsten af ett större antal, än som vore i stånd att bibehålla sig, men hvilkas inställande, genom den ofördelaktiga verkan deraf på förtroendet äfven till solida banker, komme att skada både dessa och näriugarne öfverhufvud Under en vidare utveckling af hank väsendet komma sannolikt nya förhållanden att uppstå, hvilka det tillhör lagstiftningen att reglera. Men om regeringsmagtens pröfningsrätt blefve inskränkt allenast till granskning af bolagsreglornas öfverensstämmelse med lag och förordningar, så skulle densamma icke kunna, efter inträffande Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o 183. 27 behof, i bankbolagsreglor, som dess pröfning underställdes, införa bestämmelser, hvilka dock funnes af behof påkallade, men till hvilka ett bankbolag, om pröfningsrätten vore på nämnde sätt inskränkt, icke kunde förbindas.
St. derjemte skolat i underdånighet hemställa, det täcktes E. K, M., efter att hafva i Nåder infordrat vederbörandes Utlåtanden, besluta och utfärda den Förordning, sorn, för verk-, ställigheten af R. St. ofvanberörda underdåniga förslag, pröfva» lämplig och ända-. Uiålsenlig. Rikets Ständer framhärda etc. Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrif v. Upplo, godk. hos Ridd. och Adeln d. 9 Mars i83o. Preste-Ståndet d. 1 1 Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 11 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående indragning af Lagmansoch Kämners-Rätter. S, A, K X anledning af derom väckta frågor har B. St. uppmärksamhet] blifvit fästad å medlen att förekomma de mångfaldiga öfyerklagade olägenheter , hvilka för rätt sökande parter härflyta af nödvändigheten att genomgå de flere instantier, nu gällande Rättegångs-ordning bestämmer. Vid. granskning af det förhållande, som härutinnan tillförene egt rum, hafva R. St. funnit , att den äldre Domstols - inrättningen i Sverige endast hade 3:ne instantier. Äfven 1734 års Lag synes hafva åsyftat bibehållandet af samma antal, enär den benämner såsom allmänna Rätter och Domstolar blott Härads-Rätt och LagmansRätt på landet samt Kämners-Rätt och Rådstufvu-Rätt i Staden, och öfver dessa 120 Exp.-Utsk Forslag till und. Skri/v. N.-o 4 >9< Hof-Ratt, sorn var Konungens högsta Nämnd, emot hvars dom ingen egde att vädja. Men den Revision, hvilken, i följd af tillåtelsen att anhålla om Konungens pröfning af HofRättens
Men nu är den drömmen slut; jag är ånyo inne i den nyktra verkligheten. För öfrigt föra vi det angenämaste lif. Arthur och Elise äro beständigt hos oss eller vi hos dem. Elise är den allra lilla sötaste husmoder; hon tycker icke illa om att nyttja mössa, hon, och tar för öfrigt på alla sätt och vis sin värdighet som fru i akt. Det var så ytterst komiskt att i går höra henne tala om hushåll och tjenstefolk. Hon utbredde sig i detta ämne med en säkerhet, som om hon varit gift i tjugu år. Under dessa sista dagar har jag varit vid ett ovanligt jemt och lugnt lynne. Jag undrar om jag icke håller på att bli gammal. Jag kände mig nyss så trött af att ha gått uppför våra tvenne trappor, och i morse hittade jag fyra gråa hårstrån, då jag kammade mig. Jag blef så glad, att jag måste springa och visa dem för Ernst. Han blef ytterst förvånad öfver att de voro de första, han trodde att jag redan hade hela hufvudet gråsprängdt. O ja, kom ålderdom, du af så många fruktade! Jag längtar efter dig, jag längtar efter att din kyla skall lägga sig öfver min heta, oroliga själ. Jag får icke vara ung, jag kan icke vara ung, och på samma gång förbli en god och ren qvinna. Det är genom att tvinga mig att bli gammal, som jag räddar mig sjelf. Och genom min lilla Elise skall jag icke helt och hållet bli främmande för ungdomen och dess lif. Jag tänker så mycket på Elise numera, mycket mera än jag gjort under dessa sista år. Jag önskar att jag kunde känna moderskärleken så stark som jag kände den under hennes barndom ... Ibland kommer det öfver mig stilla, vemodiga tankar. Jag försjunker i dem, hvilar i dem, de smeka mig sakta, som vindens sus öfver en kyrkogård. Jag önskar ingenting mera, jag längtar icke, jag glider sakta framåt, ut ... ut, mot det stora, oändliga, der allt förgås ... Ibland frågar jag mig sjelf, om det väl på jorden fins en varelse till, som är lika orolig, besynnerlig, fantasirik som jag? Svara mig på den frågan, om du kan, och tröttna icke på Din Elise. Den 29 Mars. Min älskade vän!
Vid sådant förhållande synes mig klokheten bjuda att instämma i Borgare-St:s beslut i afseende på bankovinsten. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels afslag å Gr. Cronstedts förev:de förslag, framställde llr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till detsamma och, då svaren derå uIlöllo med många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Gr. Cronstedt: Sedan R. o. Ad. nu fattat sitt beslut i förevide fråga, vågar jag anhålla att, så vida det låter sig göra, prot.-utdrag häröfver genast mätte justeras. Härefter upplästes och godkändes ett prot.-utdrag rörande det nyss fattade beslutet. Föredrogs ånyo Vällofl. Borgare-St:s den 27 sistl. Juni och 1 dennes bordlagde prot.-utdrag N:o 334, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-St:s beslut öfver åtskilliga delar af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 119, i ani. af väckta motioner om ändring i författme angående handelsoch näringsrält. Inkomster: Det belopp, hvarmed Riksg.-Kont:s inkomster till 1866 års slut, enligt Hrr Fullmäktiges beräkning, skulle komma att öfverstiga dess utgifter 3,755,000: — hvartill kommer beloppet af de utaf Riksg.-Ront. redan verkställda utbetalningar i afräkning å motstående anslag 332,406:43. Reräknadt bidrag af Statsverkets inkomster, åren 1864—1866, för Riksg.- Kont:s utgifter, 2,457,408: 64 årligen, eller för tre år 7,372,225: 92. Öfverskott å Statsverkets inkomster för åren 1862 och 1863, enligt K. M:s Propos Reservationer å Första Hufvudtitelns besparingar vid 1862 års slut, enligt K.
Den lille pojken, det är en inackordering, ligger hos Amanda om nätterna och hon ser efter honom om dagarna, för hon är alltid hemma. Hon syr för bodar, förkläden och koftor och sådant där. » Nu kommo familjens öfriga medlemmar in och hälsade och vi slogo oss ner i det större rummet. Gurli, hvars bekantskap jag gjort på ett samkväm för arbeterskor, var fortfarande den, som förde ordet. Hennes kusin Ebba, som jag också träffat en gång, föreföll något blyg. I motsats till Gurli, som var liflig och tycktes taga lifvet från den glada sidan, hade hon ett tungsint uttryck och talade mycket långsamt, men hon såg klok ut. Jag frågade, hur hon trifdes på syfabriken. » Ja, trifras, det kan man väl inte med ett sådant slaflif, » menade hon. » Ett och ett hälft dussin skjortor hinner jag sy o m dagen, det blir 90 öre. Tillklippta äro de förstås och knapphålen behöfva vi ej sy, men nog är det arbete på skjortor ändå, om de äro aldrig så enkla. » » Ebba är just inte så fortfärdig heller, » inföll hennes mor suckande. » Gurli går det fortare för, hon hinner alltid mera. » » Ebba är j u inte så van vid arbetet än, » sade Gurli, » och så funderar hon så mycket. » » Hvad du pratar! » sökte Ebba afbryta henne. » Jo, det är sant, » fortfor den språksamma Gurli, » hon bara bråkar sin hjärna att fundera på, hvarför just hon skall vara fattig, när så många andra äro rika. lag bryr mig inte om att grubbla på det, jag. » » Nej, det är nog det klokaste, » sade Ebbas äldre syster, Anna, en lång flicka med ett sjukligt utseende, » för börjar man grubbla på det, är det inte godt att hålla ut med det här eländiga lifvet. » Hon hade arbetat 3 år på en cigarrfabrik och förtjänade 12 kronor i veckan, men hon led jämt af hufvudvärk och sof illa o m nätterna. Man blef klen af tobaksarbetet, sade hon, somliga höllo bra ut, men andra blefvo alldeles förstörda, så att de måste sluta och försöka på något annat.
Mörner gjort, eller alt frågan icke skulle hafva mycket hopp om framgång inom Statslltsk., visserligen har sin riktighet så till vida, alt då denna fråga förevar inom Utsk., åsigterne derom just icke lofvade något godt för en framtida ålerremiss, men då jag är öfvertygad, alt uplysningar i saken äfven kommer att meddelas inom de öfriga Stånden, då representanter från de nordligare provinserna äfven der finnas, och att således dessa Stånd pä grundade skäl äfven återremittera denna punkt, så tror jag att denna fråga kan hafva hopp om framgång, om den blir återremitterad; hvarföre jag pä de skäl, som den förste talaren här yttrat, får anhålla om åter-# remiss af densamma. Hr von Hohenhausen: Till de skäl, som redan af flere ledamöter blifvit anförda för ålerremiss, får jag lägga ett, som, af dem icke blifvit omnämnt, men som min öppenhjertighet tvingar mig att i dagen framlägga, det nemi. att frami. Landsh. Hedenberg, som några år före sin död, hade fått slag, hvarigenom lians eljest ganska kraftfulla natur försvagades, lades på sin sotsäng genom den seqvester på hans halfva årslön, som följde på en kronobalance, tillkommen före hans utnämnande lill Landsh.-tjensten. Hela Landsh:gelönen var redan förut knappast tillräcklig för underhållet af hans talrika familj, ej underligt då att detta hårda och oväntade slag blef den omedelbara orsaken till hans död. Ilan hade blott några få månader qvar för att med upnådda 65 år erhålla Landsh:gepensionen, hvilken jemte den då utfallande Reg:tschefs-pensionen skulle hafva satt honom i bättre vilkor än dem han förut innehade. Jag förmodar att hvar och en med känsla i hjertat skall medgifva alt detta, såsom en högst bevekande omständighet bör, jemte de 7 oförsörjda barnens nödställda belägenhet tagas i 190 Den 26 April e. m. öfvervägande innan man afkortar den för hans enka nädigst proponerade pensionen.
Detta är blott ett exempel på alla de historiska fakta, som dagligen anträffas, genom ur samlingarne förstuckna dokumenters påträffande och de gamlas bättre begagnande. Om nu i ett sådant dokument anträffas, att någon af de Lilliehöökar, hvars Riks-Råds-värdighet nu bestrides, —verkligen beklädt Riks-Råds-embetet, —så är ju saken på det fullkomligt klara. Intilldess så möjligen sker, linnes så många historiska skäl, såsom jag nu sökt visa, att antaga att så varit förhållandet, och är, såsom Ulsk:t visat, det i statsrättsligt hänseende så omöjligt att beröfva en slägt dess representationsrätt, då något bevis om orättmätigheten af hans rätt aldrig blifvit framfördt, att jag är öfvertygad, det en stor majoritet af det värda Ståndet kommer att med mig rösta för bifall till Utsk:ts Retänk. Frih. Cederström, Claes Henrik: Sedan jag sist hade ordet, har Hr Gr. Mörner yttrat, att den af mig gjorda anmärkningen, det Ugglas rådslängd, som å stamtaflan åberopas, utkom sednare än Utsk:t förmenat de genealogiska tabellerne vara utarbetade, icke upphäfde möjligheten af att samma tabeller fått sitt nuvarande utseende under Baron Tilas’ och von Schönfeldts ledning. Jag får med anledning häraf fästa Hr Gr:ns uppmärksamhet derå, att både Tilas och Schönfeldt voro döde löre 1791 och att Schönfeldt i sin matrikel för 1770 älven upptager Gällareds-grenen såsom tillhörande N:o 66. Samma svårighet återstår således att bevisa, det den omtvistade stamtaflan, bevisligen skrifven efter 1791, är utarbetad före denna tid. Hvad Gr. Oxenstjernas anförande angår, ber jag att få erinra Hr Gr:n, att när den af Hr Gr:n citerade författarens arbete utkom, fanns hvarken Riddarhus eller ätter, hvadan det är absolut omöjligt att denne författare kunnat uppställa Brynte Bertilsson som stamfader för ätten N:o 1.
För öfrigt tryggar jag mig dervid, att Hr Gr. o. Landtm, icke må framställa en så grundlagsvidrig propos., som hvarje sådan vore, i fall den innefattar något annat än Utskrs förslag. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag har emot min egen önskan blifvit invald i Constit.Utsk., och genom tillfälliga omständigheter har jag icke kunnat öfvervara beslutet i denna fråga uti sjelfva saken, d. v. s. jag har icke deltagit i beslutet, att frågan om indragningsmagtens afskaffande och den om juryns borttagande blifvit uppställda i beroende af hvarandra. Deremot har jag deltagit uti beslutet i afseende å formen för frågans behandling efter återremissen, och hvilken denna föredragning egentligen gäller; hvadan jag jemväl icke nu anser mig äga rätt att yttra mig i sjelfva saken. Men i det förra afseendet har en talare framställt Utsk:s förfarande på ett sätt, som förtjenar att närmare skärskådas. Jag vill icke upphäfva mig till domare emellan honom och mig; men jag hade trott, alt då mitt inväljande i Utsk. berott af electorerna, hade mitt förhållande måhända förtjent att granskas med mera öfverseende. Äfven den värde ledamoten sjelf lärer icke kunna fritaga sig från möjligheten att begå misstag; och om så är, alt alla måste underkasta sig ett sådant erkännande, hemställer jag, om Utsk. verkligen varit förtjent af de tillmålen, man velat påbörda detsamma. För min del underkastar jag mig dem, och så väl R. o. Ad. som hvarje Rikets invånare skall fritt få bedöma mitt handlingssätt, äfvensom jag såväl som hela Utsk. skall med tranquilite afvakta domslutet deröfver, om Utsk. sökt tillskansa sig någon magt utöfver hvad grundlagarna tillerkänt detsamma. Men jag vill nu ingå i en närmare utveckling af mina åsigter i formfrågan. Såväl reservationerna vid Gonstit. Utsk:s utlåt. N:o 58, som äfven vissa här fällda yttranden, påkalla en närmare utredning af mina åsigter i detta ämne.