Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes må det i Banken varande förråd af färdiga sedlar å 14 och 10 skillingar Kopparmynt under liden, i allmänna rörelsen utlemnas. 29:o. Moni• 1. Fordringsegarne hos Deposilions-Afdelningen etc. etc. <— Till den sjette: Gassa Creditiv till Hypotheks-Föreningar, underkastade folii-afgift, enligt Rikets Ständers beslut. ']/ 30:o. Mom. 1. Den Assignant, som försummar att sednast vid Januari månads utgång hafva sin räkning för det lilländalupna året med Bankens bok behörigen collationerad, vare förfallen till 25 Riksdalers Banco böter, hvilka fördelas på lika sätt, som i afseende på fördelningen af böter för öfver-assignering är stadgadt. Sedan Assignant sin räkning med Banken för det förflutna året mot Bankens Bok behörigen collationerat, bör vederbörande Kamererare 12 Banco-Utskoltets Memorial, N.-o 68. genast tillställa Assignanten eller hans ombud granskad räkning å den för samma år belöpande folii-afgift, hvilken, så framt densamma icke sist inom Mars månad blifvit insatt i Banken och insättnings-atleslen till Låne-Afdelningen aflemnad, skall å den på räkningen innestående behållning afskrifvas. ;>l:o. Banken må etc. etter månad räknadt: För depositum af lj kubikfot eller derunder Banco R:dr — 16. — „ depositum derutöfver, till och med 4 ä 4} kubikfot Första kubikfoten „ — 16. — hvardera af de öfrige „ — 8. — „ depositum derutöfver till och med 8 ä 8* kubikfot: Första 4 kubikfot „ — 40. — hvardera af de öfrige „ — 6. — „ depositum derutöfver lill hvad storlek, som helst: Första 8 kubikfot . „ 1: 16. — hvardera af de öfrige „ — 4. — Denna afgift etc. — —• För de af Utskottet sålunda föreslagne afvikelser ifrån och tillägg lill föreskrifterne i gällande Banco-Reglemente får Utskottet härmedelst i korthet redogöra.
Också förflöt under tiden från 1780 till 1800 (och deröfver) intet enda år, då han ej förlustade allmänheten med åtminstone två eller tre, men vanligtvis fyra eller fem, nya arbeten för svenska scenen; utom dem bland hans äldre, som otaliga gånger ånyo uppfördes. Sällan befattade han sig med annat, än sångspel af komisk art. Dock försökte han stundom, att från kretsen af musikaliska komedier och farcer höja sig till hvad man i hans tid betecknade med namnet ”dram”: så i skådespelet ”Gustaf Eriksson i Dalarne”, som första gången blef uppfördt den 29 Oktober 1784, i Konungens och båda Hertigarnes närvaro. Men ojemförligt mera var han på sin plats, när han fick slå sig lös i rena skrattstycken, sådana som den parodiska operan ”Iphigenie den Andra” 227, eller i så kallade ”lyriska komedier”, sådana som ”Slåtterölet eller Kronfogdarne”, med dess trenne välbekanta fortsättningar 228. Redan mängden af hans framalstringar tillkännagifver en sällsynt lätthet att uppfinna och ledighet att utföra. Originaler, i sträng mening, äro visserligen blott få: men idéen, om än oftast lånad, är ej sällan bearbetad med mycken sjelfständighet; imitationerna äro aldrig slafviska; sjelfva öfversättningarna, som utgöra det största antalet, äro mestadels mer eller mindre fria, och ofta ganska lyckligt lokaliserade på svensk grund. Öfverallt röjer sig, att han sjelf var musik-kännare; hvadan han ock, mot slutet af sin lefnadsbana, utgaf Rousseaus ”Musikaliska Lexikon” i en fri öfversättning. Han förstod derföre alltid, väl icke att i sin versbyggnad ingjuta den Kellgrenska versens välljud, men att skickligt lämpa orden till musiken, och att i de ”lyriska komedierna” (de verk, för hvilka han skördade lifligaste bifallet) fyndigt sammanfläta till ett behagande helt de melodier, som der hämtades från många håll (hvaribland ganska ofta Bellmans qväden).
Derest derföre rörelsen sådant fordrar, förtjena, i Kommittéens tanke, en bibana från Westerås till Sala af något öfver 3 mils längd mot Norra stambanan och en dylik från Köping utmed Hedströmmen till föreningsbanan emellan Norra och Westra stambanorna, äfven af vid pass 3 mils längd, vida mera afseende än de nu väckta förslagen, enligt hvilka, så vidt de underdåniga ansökningarne upplysa, ej åsyftas den deruti omförmälda jernvägens aflägsnande från Mälaren längre än till Sevalla vid Sagån, 11 mil från Mälarens strand. Sedan Kommittéen sålunda i underdånighet uttalat sina åsigter rörande Norra stambanans rigtning och dermed sammanhängande frågor, får Kommittéen här nedan i sammandrag uppgifva sammanräknade anläggningskostnaderne för hela Norra stambanan, sådan som Kommittéen i underdånighet densamma föreslagit, nämligen för linien 101 Stockholm-Upsala 6 mil 6100 fot, R:dr 5,004,867. Brovallen-Robertsholm 5 » 34500 » » 5,491,133, eller tillsamman 20 mil 15050 fot, R:dr 16,131,477, hvarifrån dock 9000 fot i längd och 1,211,500 R:dr i kostnad afgå, derest 31 mil närmast Robetsholm anläggas med stigningar af 1 på 60, hvarigenom hela linien af 20 mil 6050 fots längd kan utföras för 14,919,977 Rd:r. Dertill kommer för linien emellan Falun och Forshufvud 1 mil 24000 fot 1,198,397 R:dr samt för Gråda kanal, enligt Major Olivecronas förslag, 660,450 R:dr. Föreninysbanan emellan Norra och Vestra Stambanor n a. Eders Kongl. Maj:t har uti den för Kommittéen i nåder utfärdade instruktion föreskrifvit, att en föreningsbana borde utläggas ifrån Norra stambanan i trakten af Sala i sydvestlig rigtning mot Vestra stambanan.
Godhändes, med den rättelse, att å femte sidans 3:dje rad mellan orden »af» och »Kongl.» insättas orden »28 § i», hvarigenom begynnelseorden i den föreslagna författningen skulle komma att lyda sålunda: »Med ändring af de två första momenten af 28 § i Kongl. Förordningen etc. Betänkande JVs 51, i anledning al motion om bestämmande af tid lör klander emot tilleller afträdeshusesvn å kronojord. Bifölls. Betänkande JVs 52, i anledning af motion om giltigheten af vitén, utfästa för fullgörande af enskilda emellan slutade aftal. Bifölls. Utlåtande M 53, i anledning af motion, angående beräkning af bouppteekningsarfvode för fast egendom. Bifölls. Memorial M 54, i anledning af återremisser af Utskottets Utlåtande M 42, öfver motion orri utvidgad religionsfrihet. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos följande af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet afgifna Belänkanden: JYs 15, i anledning af Herr Justitie-ombudsmannens förslag om förändrade föreskrifter, i fräga om offentliga stadgars kungörande å tingen; JVs 16, i anledning af Prosten Sundéns motion om qvarnindustriens digifvande; JVs 17 i anledning af motioner om upphäfvande af 2:dra—7:de Kapitlen i Handeis-balkeo och förändringar i dit hörande författningar, sami om handelsrätt för utländningar; och M 18, i anledning af motion om ändring af 6 Kapitlet 3 § Byggningabalken. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blef, efter skedd föredragning, med stöd af 56 § Riksdagsordningen, remitterad en af Josef Smedberg 526 Prof. Utdrag den 22 Augusti 1863. från Elfsborgs län afgifven motion om afskaffande af stämpling ä inom riket till verkade varor.
Motionären anför vidare, "att den under tiden emellan åren 1720 och iy56 genom mer eller mindre bestämda uttryck i offentliga handlingar medgifna städjorätt till dessa hemman syntes härflyta af der. oreda, hvari K. Carl XII:s krig försatt Halland och flera provinser, enär presterna då förmodligen sökt att tillsätta åboer på ifrågavar. till större delen ödelagda hemman, för att åt sig och kyrkorna betrygga deras lagliga rätt till ränta.” Det är deremot visadt genom handlingar, som äro intagna uti R. o. Ad:s prot. vid sista riksdag, att sedan 1662 hafva kyrkorna oafbrutet varit i åtnjutande af rättigheten alt bortstädja dessa hemman. K. Carl XI förordnade en särskild kyrkoinspector, som hade tillsynen öfver ifrågavar. hemman samt bortstadde dem, hvaremot befattning med kronohemmans bortstädjande alltid tillkommit kronobetjeningen. Såsom bevis på hemmanens krononatur anföres jemväl, att åboerna deltagit i riksdagsmannaval. Jag anser visserligen obehörigt, Densi August i. sig ntt de fatt deltaga i dessa val; men omöjligen lenn ett obehörigt deltagande i riksdagsmannavalen förändra hemmanens natur eller äganderätten. Ytterligare har man trott sig finna ett stort stöd deri, att uti Danska Geheime-arehivet ej finnes någon liand ling, sorn bevisar, att dessa hemman tillhöra kyrkorna. Jag hemställer, hvad bevisning detta förhållande kan innefatta. Man kunde lätt fä ett dylikt iutyg från vårt Riksarchiv, och i hvardera fallet kunde ett sådant intyg ej bevisa annat, än att uti archivet någon upplysning om förhållandet ej kan vinnas, hvilket ej kan tillintetgöra värdet af 200 urs oqvald besittning. Under sådana förhållanden, under sådana bemödanden att taga noggrann kännedom om verkliga förhållandet, innan frågan i Konungens Rådkammare afgjordes, var det ej att förvänta, att man skulle säga, att man nekat göra lagen gällande. Då icke den ringaste af Svensk rättegtsordning godkända anledning funnits för att bestrida kyrkans äganderätt, har den vid 1829 års riksdag sökta åtgärd ej kunnat vidtagas. Den skulle alltför mycket återkallat de tider, som förut varit.
Männen i de vigtigaste frågorne, syntes det olämpligt, att de frågor af mindre vigt, som hafva omedelbart sammanhang med skiftet, skola bero af delegarnes åsämjande, och, då detta uteblifver, föranleda serskildt förberedande tvist samt deraf följande uppskof i förrättningen; i enlighet med hvilken åsigt motionären föreslagit en redaction af denna §., deruti han dels tillagt Landtmätaren och Gode Männen beslutande-rätt jemväl i de frågor, som i 1 och 3 mom. af föregående §. uti detta Cap. finnas upptagna, dels ifrån 14 dagar till en månad utsträckt tiden för insändande tili Ordföranden i Egodelningsrätten af protocoll och handlingar. Af Matts Persson från Stockholms Län: att graderingen borde få af delegarne sjelfve i samråd med Landtmätaren och Gode Männen verkställas. Af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bihus Län: att rådgörande om delningsgrunden icke bör vidtagas, innan ego-graderingen föregått. Grunden till den i förevarande §. förekommande fördelning af de ärender, hvaröfver förrättningsmannen och Gode Männen å den ena sidan och delegarne å den andra, hafva beslutande-rätt, är ingalunda godtycklig. Den hvilar derpå, att delegarne ej kunna anses nog oväldiga för att få besluta i de frågor, som äro af större vigt, och dit graderingen hufvudsakligen hörer; den står, hvad ego-utbyten beträffar, i närmaste sammanhang med den i 7:de Cap. stadgade bestämmelse, att sådant utbyte skall ske, om det å endera sidan sökesj och andra sidan ej genom flyttning af läget, märkligt men lider. Så länge denna grundsats består, ligger det i sakens natur, att det måste vara delegarne, som i detta ämne besluta. Likaså skulle det vara en i6 Lassamt Allm. Besv. oeh Ekon. Utsk. Utlåtandej N:0 1. kränkning af deras rätt, om någon annan skulle kunna, i strid med delegarnes enhälliga mening, afgöra om de undanlag af oskiftade marken, som för deras behof kunna vara nödige.
Man har sagt, att föreläsningar öfver historia litteraria i allmänhet vore onyttiga och att, i händelse sådana skulle hällas, de lämpligen borde bestridas af hvarje professor för sin vetenskap. Det må vara; men någon öfversigt af de arbeten, som inom odlingens alla grenar utkommit, kan och bör väl ingen lämpligare framställa än bibliothekarien. Att med hans befattning förena undervisning i aesthetiken anser jag olämpligt, emedan konstnärssinnets sysselsättningar icke öfverensstämma med de registratorsdetailler, som tillhöra bibliothekarien. Jag har visserligen icke, såsom man förmenat, gått Carolinska institutet förbi, men jag har gjort mina anmärkningar i detta afseende, då andra hufvudtiteln förevar; de, som då voro tillstädes, lära erinra sig det. Hvad anslag till folkskolor beträffar, instämmer jag uti Frih. Ehrenborghs tanka, att första steget bör blifva att söka anskaffa skickliga lärare åt dylika skolor. Ville man, på sätt en ledamot föreslagit, att staten skulle gifva anslag till dylika skolors inrättande i hvarje pastorat, skulle man företaga sig något, som vida öfverstege statens förmåga. Åtminstone gick det så i Frankrike med les ecoles primaires, som Napoleon ville inrätta, livad det rika Frankrike ej förmådde, lärer Sverige väl icke heller kunna åstadkomma. Hr Cederschjöld har sagt, att anslagen till elementarläroverken icke böra uppföras på stat, förrän man fått se, att några förbättringar i läromethoden blifvit vidtagna. Hvad mig enskildt beträffar, kan en hvar af de i ämnet tryckta skrifter inhemta, att jag anser förändringar i undervisningsmethoden nödiga; men B.. St. torde benäget erinra sig, att anslaget vid sista riksdag beviljades utan afseende på några sådana. K. St:s skrifvelse i ämnet d. 12 Mars i83o inne - 3o Den a Juni f. ra. håller nemi.: ”Att de lika med K. M. funnit, att innan de ”af läroverkscoramitteen föreslagna större och mera vidt omfattande reformer gillades och vidtoges, borde allmänna ”tänkesättet lemnäs tillfälle att sig närmare stadga; men då ”R.
Andamålet med detta tillägg synes vara, att BancoFullmägtige genom det stadgande, som orden lyda , af rättighet och skyldighet, att ogilla eller godkänna de anmärkningar, sorn göras vid Bolagets åtgärder, derest Statens medel emot plan användas eller dermed misshushållas, skulle få Rikers Ständers rätt att dechargera Bolagets Direction och förvaltning , utan att Rikets Ständer eller dess Revisorer skulle ega rätt, hvarken att upptaga eller pröfva huru Bolaget och dess ,38o Sanett»XJtskottets Betänketiden. DIrection med Statens medel hushållat, i andra fall än då Fullmägtige sett sig föranlåtne inhibera anslaget eller Direction ställt borgen far den anmärkta åtgärden. Om å den eija sidan det synes äfventyr! igt, att uti 5 år eller till dess Rikets Ständer åter sammanträda, Bolaget och dess Direction ärt» underkastade Ständernes bedömande, huru Bolaget och Directionen efter föreskrift användt Statens medel, så är det likväl å' en annan sida största billighet och rättvisa, att Rikets Ständer, både genom dess Revisorer och genom dess Banco. Utskott förbehålla sig granskningsrätt öfver förvaltningen af detta Statens betydligaste anslag och om Bolaget och dess Direction iakttaga de föreskrifter, som för anslagets meddelande stadgas, så hafva de vid en sådan revision och Ständerne förbehållen granskningsrätt intet att frukta. Af ordet rättighet uti 1815 års Reglemente följer ingen skyldighet för BancoFullmägtige, att bestämdt yttra sig öfver alla anmärkningar. Rättigheten uti denna §„ är blott att inhibera utbetalningen af Statens medel, i anledning af anmärkningen, intilldess den häröfver infordrade förklaring blifvit godkänd. Det är således endast i sådant fall, då Fullmägtige inhiberat medlen, som de äro skyldige och berättigade, att godkänna eller ogilla förklaringen; men då oändligen flere omständigheter af misshushållning vid verket, såsom det nu i frågavarande användandet af medlen till Pensionsinrättningar , kunna anmärkas , hvilka icke äro så hufyudsaklige, att hela bygg - BancoUtskottets Betiinkanden.
Sedan för Högstsalig Konung CARL XIII:s Hof-Stat och Betjening, en reglering af enahanda beskaffenhet med denne förevarit vid Riksdagen, har Stats-Utskottet trott, att, då fråga nu är om personer, hvilka till större delen tillhört samma Kongl. Hof-Stat, lika princip må böra härvid följas i det hufvudsakligaste och så vidt sådant i tillämpningen finnes med billighet och rättvisa öfverensstämmande uti de fall, der serskildte förhållanden kunna sig förete. Det skulle altså, efter Utskottets tanka, af Riksens'Höglofl. Ständer i underdånighet öf - Stats-Utskattets
Den beskattningsrätt, som blifvit Justitieoell Förmyndare-kammaren i Slockholm medgifven, befinnes, enligt min åsigt, så vådlig för de omyndiga och tillika förnärmande KonstitutionsUtskottets Mesu orin! N:o 11. 61 Sländernas grundlagsenliga rättigheler, ali jag icke kunnat undgå yrka, all 106 § Regerings-! ormen härvid bordt ifrågakomma och tillämpas.” rid 7 :dc Anmärknings-punkten: Herrar Friherre Leuhusen, Friherre von Soltza, Biskop Butsch, Kongl. Höfpredikanten (Vensjöe, Professoren Selander och Prosten Lagergren halva reserverat sig. Vid 8: de Anni ii/ •/>)/ ing s -p un klen: Herrar Friherre Leuhusen, Friherre von Saltza, Kongl. Hof-predikanten /Vensjöe oell Professoren Selander hafva reserverat sig. Vid 9: de Anni är kninps-pun klen : Herrar Billström och 1Vedberg samt vice Talmannen Anders Andersson hafva anmält, att de icke bilrädt det af Utskottets pluralitet fattade beslut. Vid 10:dc Anmär knings-pun k len: Herrar Grefve Lagerbjelke, Friherrarne Lenhnsen och von Saltza, samt Biskoparne Butsch och Fahlcrantz hafva anmält reservation. Herr Tersmeden, med hvilken Herr Friherre Paijkull sig förenat, har anfort: 'Jag underkänner i allo Utskottets här gjorda anmärkning, af följande skäl: l:o. Utskottet har af ifrån Regeringen aflemnade handlingar funnit, att ett protokoll rörande underhandlingars början med Danmark borde finnas. Ett sådant blef derföre inferdradt, hvilket tycks innebära en åtgärd i strid med Grundlagen, då protokollet rörde en tid, för hvilken decharge redan vid föregående riksdag var leornad. i » • 2:o. Utskollet gör derefter en anmärkning mot en underlåtenhet, sorn hänförer sig till samma tid, hvilken nyssnämnde decharge innefattade. 3;o. Efter II § Regerings-formen bereder och handhafver
Nå du, de hade väl också sina glåpord om min fästBETJENTEN (sätter på honom morgonrocken). Ajo, de sa', att fröken visst var vacker, och att hon var (Åskan höres mullra på afstånd). rik med, men att hon såg något gråtmild ut, sa' de. Det börjar åska, hör jag tänk om du glömt spänna upp suffletten, ditt nöt! Skynda dig ner och kom upp när jag ringer. (Betjenten går). Fjerde Scenen. men de begripa inte, de hvardagsmenniskorna, att nas blick lyfter oss till himmeln; men tåren i henfrån stolen och går af och an). Så går jag då att bli DAHL (allena). Gråtmild! kan väl vara! just deri ligger det pikanta af saken. En skön qvinnes öga höjer oss till sjunde himmeln (reser sig upp en stadig man. När en ungkarl njutit sig mätt på och gifta sig? och när man får en hustru, som är ung, skön och af hög börd, och dessutom har ett vackert säteri i ridikyln, så har man väl inte lifvet, hvad annat har han väl att göra, än gå stad spelt sina kort så illa heller. Min söta Adelaïde de). Stackars Jäger! det gör mig ondt om dig! ska bli lycklig, det förtjenar hon (stannar grubblan jag skulle nästan häldre sett att det varit någon annan, som jag slagit ur brädet men hvem kan hjelpa det? när man, som du, ingenting har, bör man väl inte sträcka sina anspråk så högt heller (sätter sig). Det kostade mig något besvär i algren! (Det knackar på fonddörren). Hvem är det? la fall, men ju större motståndet, desto skönare sestig in! hvad är det för tassande på dörrn? det är visst någon af mina halfdruckna vänner från Djurgården, som fått väderkorn på mitt Syrakusa 34 vin, som jag fått hem i dag. (Stiger upp och går till dörren). Nå, kan du inte stiga in, din galning! (Åskan höres starkare). Sjette Scenen. DAHL. AXELSON (inträdande, stannar vid dörren). DAHL (viker några steg tillbaka).
Om deremot kompani-mötena skulle återinföras, så anser jag det icke kunna ske på annat sätt än att karlen aflönas, men att man skulle kunna ålägga honom att nu göra dessa möten på egen bekostnad, derföre att han under Carl XI:s tid egde en sådan skyldighet, hvarifrån han sedan dess varit frikallad emot den obetydliga afgiften af 8 sk. b:ko, det betviflar jag högeligen. På dessa skäl anhåller jag vördsamt om bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Raab', Adam Christian: Jag hade visserligen läst detta Betänk, innan jag fick höra] Frih. Klinckowströms sakrika anförande, men jag har nu läst det än en gång och kan i sanning icke uptäeka här ett enda ord, som skulle lägga binder för utöfuingen af K. M:s obestridliga rätt att låta kommendera manskapet till kompani-möten, i händelse K. M. skulle finna nyttigt att sådane föreskrifva i st. f. regements-raöten. Jag kan således sannerligen icke finna hvad slags sammanhang Frih:ns anförande kan ega med Utsk:s tillstyrkande att efterskänka denna Kronan tillkommande lilla afgift af 8 sk. för hvarje karl af manskapet. Jag får vitsorda hvad Hr von Troil sagt att anledningen till denna afgift är för manskapet obekant. Jag har sjelf tjenat nära 30 år vid arméen och jag har icke vetat hvarifrån mötes-afgiften liärledt sig, förr än jag vid Riksdagen fått denna kännedom: karlen vet det icke heller. Manskapet har i allmäntet icke större lön än att det med tacksamhet emottager denna lilla eftergift, som för detsamma blir af så mycket större värde, som det slipper att serskildt infinna sig vid ett möte för alt erlägga afgiften och jag skulle förundra mig om detta Hus, som består till stor del af militärer, icke hade nog mycken känsla för soldatens fördel att vilja till hans förmån göra denna obetydliga eftergift. Jag tillstyrker alltså bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Klinckowström:
Att utom de Bevillnings-medel, som efter Riksens Ständers vidtagne eller vidtagande beslut, böra inflyta till Riksens Ständers Riks - gälds - St a t s-Ut t kot t et s Be th'n Itanden. 497 pälds-Contoir, så lange detta Verk, i afseende på de för öfrigt till dess befattning nu hörande ärender, bibihålles, all Kronouppbörd, skatt eller afgift, under hvad namn den vara må, till vinnande af enhet i Förvaltnings-Systemet, ord. ning och enkelhet i Båkebskaperne, matte inga till Stats-Verkels Cassör, för alt sedan , med bi_ behållande af benämningar och bes äinde belopp^ af Kongl. Stats-Contoiret disponeras, dels till Stats Verkets directe utgifter och dels till de förvaltande verkens förmån, sådan den hittills dem till godo kommit, hvilket allt i Bikshuf. vudboken bör upptagas och redovivisas; hvarvid dispositionsoch gransknings sättet öfver alla desse medel, hvilket på Kongl. Maj:ts och Rikets Ständer ankommer, icke rubbas. a:o Attalia Kronans intrader, med tind.intag endast af efiective Militire-Indelningsliafvares löner, maga uppbäras och redovisas af de uppbördsman, hvilka hafva exseculiv rättighet, såsom Kronooch Bergsfogdar, samt de influtne Contante medlen till Ränterierne genast leve. reras , till Kongl. Stats-Contoirets disposition; hörandes Regements - Skrifvarne likväl äfven till Kongl. Stats-Contoiret årligen afgifva specificerad räkning öfver ofvannämnde af dom uppburne indelde Löner, till deras belopp efter Markegång upptagne. Be tän handen. 3:0
Att från de afgjorda, i Högsta Domstolens prot. förvarade målm, hemta ledning för nödiga eiler nyttiga lagförändringar, och att från dessa mål hemta ledning för omdömet öfver sättet, hvarpå dessa mål blifvit afgjorda, innefatta 2:ne alldeles olika föremål. Långt ifrån alt således anse Hr Cederschjölds yttrade mening vara oriktig, håller jag honom räkning derföre, emedan det utmärker ett nit för det ändamål, som instructionen för Just.ombudsmannen afsett. Jag skall icke vidlyftigare yttra mig härom, emedan jag anser tiden dertill nu icke vara inne. Hr Ribbing, Arvid: Då 96 §:n Reg.F:n, innehåller, alt Just.ombudsmannen skall förvalta sitt embete efter den inslruclion R. St. för honom ufärdat, och här icke är fråga 0111 förändring af instructionen för Just.ombudsmannen; skulle jag tro, att vi icke böra fördjupa oss i någon discussion derom, utan blott stanna vid hvad som här blifvit yrkadt, nemi. återreiniss på betänk., uti hvilket yrkande vi varit enhällige. Frih. Cederström, Anders, förenade sig med Ilr Ribbing. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: 101 §:n Reg.F:n lyder så: ”Skulle den oförmodade händelsen inträffa, att antingen lie”la Konungens Högsta Domstol eller af dess ledamöter, en ”eller flere funnes hafva af egenytta, vrångvisa eller försumlighet så orätt dömt, alt derigetiom någon, emot tydlig lag ”och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mi”stat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära oell egen”dom, vare R. St:s Just.ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Just.canceller berättigad, att vid den Rikets dom”stol , som här nedanföre bestämmes, den felaktiga under ”tilltal ställa, samt till ansvar .efter Rikets lag befordra.” Blir det, som här befalles, möjligt, om honom nekas tillgång lill Högsta Domstolens protocoll? LagUtsk:s utlåt. N:o 2 blef af R. o. Ad. återremittcradt.