Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den, sorn instämmer i Utskottets förslag, aLt å Coboltmalm och Coboltmetall nedsätta gällande införsels-afgifter, å den förra från 1 r:dr till 24 sk. och å den sednare från 4 till 3 r:dr skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifva nu gällande införsels-afgifter å Coboltmalm och metall oförändrade. 35:o Den, som bifaller Utskottets förslag, att å Dref nedsätta införselslullen från 1 r:dr 24 sk. till 1 r:dr skeppundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bibehålies gällande införsels-tull å denna artikel. 36:o Den, som godkänner Utskottets förslag, att å Fernissa bestämma 6 sk. införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bibehålies å Fernissa gällande införselstull, 12 sk. skålpundet. Cacao. Cobolt-malm och metall. Dref. ' Fernissa. 30 Bevillning sUtskottets Memorial, iV:o 23. flätor till hattar. Färger och Färgningsämnen: Bresilja. Catechu. Sulocker. 37:0 Den, som gillar Utskottets förslag, att å Flätor till hattar med rubrikens förändring till hattjlcitor af halm eller strå nedsätta införselsafgiften från 2 r:dr 32 sk. till 1 r:dr 16 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifver nu gällande taxa, så i afseende å rubrikens lydelsora tullafgiftens belopp oförändrad. 38:o Den, som bifaller Utskottets förslag att å Bresilja, raspad eller malen, bestämma 6 rst. införsels-tull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner nej, bibehållas nu gällande införselstull derå, eller 8 rst. skålpundet. 39:o
Majits Nådiga framställ - Stals-Ulskoltels Utlåtande, JU 157. 3 ning, mätte åt Auditören Scheutz och hans son ytterligare anslå en summa af 3,333 R:dr 16 sk. Banko, att från Riksgälds-kontoret utgå. Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Maj 18S4, kl. 1 c. m. Utlåtande, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet J\s 65, angående Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om eftergift får Notarien E. Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms Kungsladugård, af halfva spanmåls-arrendel får år 1852. (I. A.) Förenämnda Utlåtande, deruti Stats-Utskottet tillstyrkt Rikets Ständers bifall till Högstberörda Nådiga Proposition, har af Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet blifvit bifallet, men är af Borgareoch Bonde-Stånden återremitteradt, hufvudsakligen på de skäl, att den förlust, Lundblad lidit genom brandskada, skulle, så vidt lösegendomen beträffade, blifvit ersatt med undantag af 84 R:dr; att den förlust, som år 1851 blifvit Lundblad förorsakad genom öfversvämning, derå dessutom Lundblad, vid det förhållande, att sådane jemväl tillförene inträffat, icke bordt vara alldeles oberedd, ej eller skulle varit särdeles betydlig, samt att Lundblad, som till annan person afstått arrendet af Strömsholms Kungsladugård för de återstående 20 arrendeåren, skulle härför erhållit en ersättning af omkring 10,000 R:dr. Då emedlertid
N:o 8, med förslag till ändring i lista §:n 12:te mom. samt 4:de §:n llite mom. Tryckfrih.-förordmn, i fråga om anmälan hos Justitie-Stats-Ministern af bokhandels idkande m. m. Gr. Wachlmeister, Hans: Då jag varit en af de få R. o. Adis ledamöter i Konst.-Utskit, som icke reserverat sig mot Utskits beslut, må det tillåtas mig att med några ord tillstyrka bifall till detsamma. Den 14 Mari t. m. 89 Man kan visserligen säga att den ifrågasatta förändringen är mindre väsendtlig och att det icke är skäl att i grundlagarne vidtaga förändringar, som äro af mindre betydenhet; men oaktadt jag erkänner riktigheten af denna princip, med afseende å de öfriga grundlasarne, tror jag dock att ett undantag kan göras med hänsigt till Tryckfrih.-förodmn. Det stadgande i nämnde grundlag, som föreskrifver, att den, som i öppen bod eller eljest, med rättighet att derom i allmänna lidningarne få kungörelse införa, bokhandel idka eller böcker försälja vill, skall göra anmälan derom hos Justitie-StatsMinistern, kan jag icke annat än anse vara fullkomligt onödigt och till intet tjenligt. Herörde föreskrift afser nemi. endast sadan bokförsäljning, som genom allmänna lidningarne kungöres, men rörer icke skrifter, som spridas medelst kolportering. I stället för att åstadkomma kontroll, lörorsakar stadgandet endast onödigt trakasseri, hvarlöre jag, till vinnande af dess upphäfvande, yrkar bifall till Utskds Mein. II r Munck af Rosen schjöld, Thomas: Inom Utsk:t har jag icke biträdt lörevide förslag och jag ber att i korthet få anföra mina skäl. Orsaken till motionärens förslag var den, alt han ansåg uti stadgandet i nu gällande Trycklrih.-förordnigs lista §:s l-ite moni., i fråga om föryttring af skrifter, hinder ligga I ör författare att sjelf eller genom andra föryttra sina arbeten, om icke anmälan hos Justitie-Stats-Ministern skedde.
Detta äktenskap visar, hvilken genomgripande förändring redan hade försiggått i Ryssland. I motsats till den typ för ryska fruntimmer i sjuttonde århundradet, hvilken czarinnan Jewdokia fram-stälde, visade Katarina sig situationen vuxen. Mellan Peter och Katarina egde en verklig hjertats böjelse rum. Hennes älskvärdaegenskaper, hennes naturliga begåfning, och den snabba uppfattning, hvarmed hon förstod att sätta sig in i Peters företag, gåfvo henne «tt visst inflytande på czaren. Hon var hans trogna ledsagarinna, hon delade hans sorger och mödor, hon följde honom på resor, till och med i fält. Ett stort antal bref mellan czaren och Katarina fins ännu i behåll. Han kallar henne ” Mutter ” eller med smeknamnet ” Kateri-nuschka, min vän! ” På det gemytligaste sätt språka de med hvarandra om vigtiga företeelser eller om helt vanliga ting, bereda hvarandra små öfverraskningar eller skicka hvarandra små presenter; stundom möter man ett vågadt skämt, en frivol ton, meningen kan dock läsa brefven, utan att känna en njutning af att göra bekantskap med två verkligt älskvärda naturer. Det skämtsamma och glädtiga är hos dem förherskande. Förut hade alltid czarerna varit ett slags halfgudar. Peter var en menniska, som gerna då och då ville slå sig lös med allehanda upptåg. Hans kolossala arbetskraft, energi, allvar och pligtkänsla fordrade också sin motvigt i det glada, det komiska. Hans njutningslystnad och muntra lynne motsvarades af samma egenskaper hos Katarina. Hennes portratt utmärkes af ett par synnerligt lifliga ögon och ett präktigt svart hår, hvarpå czarin-nans krona högtidligen sattes år 1724 kort före hennes höge gemåls plötsliga och oförmodade frånfälle. För öfrigt vitnar på porträttet hennes präktiga hull om allt annat än späkningar, och det är alltså af historisk trohet, när så lyckligt faller sig att framställarinnan af Katarinas roll i Nordens Stjerna kan lägga i dagen en viss embonpoint. ” Nordens Stjerna ” — ja, låt oss icke förlora henne ur sigte!
Abraham åter, han stod så belåten med sitt svar, och anade ingalunda, att han var föremål för något löje eller ens uppmärksamhet, utan gick på och valsade med sina tummar som förut, medan han afvaktade en ny fråga. – St! der borta – sade kyrkoherden, och det blef åter stilla och lugnt som i grafven. — Det är ledsamt – fortfor han, vänd till Abraham – att du sedan i somras skall hafva glömt din katkes. Hade jag trott att din kristendomskunskap satt så lös, så hade jag visst icke låtit dig gå fram till Herrans bord, min kära Abraham. – Hurdå, då? – frågade Abraham enfaldigt, men utan särdeles förlägenhet, en känsla som sällan besvärade honom. – Jo – fortfor kyrkoherden, med stort allvar – ty den skall tänka och veta bra litet, som kan svara att Gud skapade verlden af en åsna, och Men här föll Abraham honom i talet, utropande: – Kors för attan! Va’ de’ intet af ena åsna, då? – Men nu steg Gunnar fram och qvad halfhögt: – Nådi-kyrkherre! jag vet att det är både näsvist och dristigt och otillbörligt att träda fram och lägga sig uti förhöret, men som han Abraham-stackare, är i mitt bröd, så ber jag ödmjukast att få säga, att vi, Elin och jag (när Gunnar sade dessa ord: «vi, Elin och jag», så darrade hans läppar synbart och en rodnad göt sig öfver hans ännu så rena panna, hvilket ej undföll kyrkoherden), att vi mest försökt att för honom förklara Guds lag och Herrans bön, så att han väl skulle få i skallen sina pligter mot Gud och menniskor; men efter han har så ondt om förstånd (detta sade Gunnar halfhviskande till kyrkoherden), så brydde vi oss rätt intet om att så mycket hålla på med «skapelsen» och tocket, som han ändå aldrig rätt hade kunnat lära sig att begripa, utan voro vi glada att han bara kunde det utanför. Likvisst har Elin säkert sagt honom tjuge gånger att Gud skapade verlden af intet, men se hon har ej upprepat det hundrade gånger, som det hade velat till. Och härmed bockade sig Gunnar och trädde åt sidan. – Ja, kors i allan da’r! – utropade Abraham glad.
Jemföres åter 1846 års nyssberörde interims-aflönings-stat med det uti i845 års riks-stat för Lif-gardet till häst uppförda löne-anslag, 63,oi5 r:dr i3 sk. 6 rst., visar sig i förstnämnde stat en tillökning i kontanta penningar af 3,93o r:dr 20 sk., men deremot en minskning i spanmåls-anslaget af 125 t:r 16 kappar, utgörande, efter 6 r:dr per tunna, 753 r:dr, eller en netto-förhöjning af 3,177 r:dr 20 sk. Enär nu, på sätt ofvanföre blifvit utredt, denna af Kongl. Maj:t äskade förhöjning i regementets å riksstaten uppförde löneanslag betydligt understiger de besparingar, hvilka med tillsammans 14?252 r:dr 16 sk. uppkommit å de serskilda anslagen för regementets beklädnad samt för fouragering, remontering och skoning m. m., så att i allt fall en netto-besparing återstår af 11,074 r.'dr 44 s^-> har Utskottet, med afseende å detta förhållande, funnit sig böra tillstyrka, att det uti riks-staten under värfvade armeen för Lif-gardet till häst uppförde anslag må förhöjas med 3,177 r:dr 20 sk., på det Stats-Vlskntlels Utlåtande N:o 73. 11 sätt, att beloppet af kontanta penningar ökas med 3,p3o r:dr 20 sk., och anslaget af oindeld spanmål minskas med 1 25 t:r 16 kappar, motsvarande, efter 6 r:dr per tunna, ^53 r:dr.
Expeditions-Cassoriie (lills vidare fyra inom gemensam local) hafva att emottaga alla slags Penninge-Insättningar för Depositionsoch LåneAfdelningarne och tillika besörja all sådan vexling och tillbakagifning, sorn i samband med insattningarne äskas, samt att inlösa nämnde Afdelningars, äfvensom Sedel-Contorets, för inlöste Transportsedlar, på Cassa-Afdelnineen ställde invisningar. O O Vexlings-Cassorne (lills vidare Irenne med hvar för sig afsk il jd local) besörja allenast utbyte och för vexling af alla Myntoch Sedelsorter, utom Transportsedel’, för hvilka Sedel-Contorets invisningar dock kunna jemväl i dessa Cassör infrias. Chefen för Cassa-Afdelningen är ansvarig att någon Special-Cassas behållning, enligt afslutningen för dagen, icke öfverstiger zjooo R:dr Banco. Så vidt möjligen ske kan, skall han äfven vaka deröfver, att, till det i Afslutningsdocumentet uppgifna belopp, behållning verkligen linnes i Cassan. Han är i sådant afseende förpliktad att dagligen taga en allmän öfversigt af hvarje Cassas behållning; samt berättigad att, så ofta han för godt finner, uti en eller flere Cassör anställa Speciel inventering. Likasom Dagvexlings-Cassan, skola jemväl Special-Cassorne af de öfrige Cheferne, på obestämd dag, inventeras minst en gång i månaden. Afdelningens egentliga räkenskap innefattas uti en allmän Cassa-Bok, hvars förande åligger en Kamererare och grundar sig å dels en SpecialBok öfver infriade invisningar och utställde insällningsbevis, dels ock å serskilde verificalioner samt dagafslutningar. Personalen inom Cassa-Afdelningen utgöres af Chef Kamererare .
Bonde-ståndet har Allnänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet fått till behandling emottaga en af rik sd agsfallm äg t igen’ Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus län gjord framställning, deruti motionären fästat Bikets Ständers uppmärksamhet å obilligheten af det uti omförmälda Kongl, instruktion förekommande stadgande, att ingen landtmätare får, till erhållande af Kongl. Majrts fullmakt såsom kommissions-landt - samt Allm. Desv.- och Ekon.-Utskottens Betänkandet N.o ^5. J mätare anmälas, innan lian författat karta med beskrifning öfver en socken inom det län, hail fått sig såsom tjenste-stalion anvisadt. Ehuru nämnde föreskrift visserligen »fsåge ett, såväl för staten som för den enskilde kurn munen, högst gagneligt och vigtigt ändamål, nemligen att bibringa en noggrann kännedom om olika trakters inom fäderneslandet förhållande till hvarandra, samt bereda dem, som ordna kommunal-bestyren, en klar åskådning af de förhål» landen, som utgjorde föremål för deras verksamhet, vore det dock, efter motionärens tanka, slaten föga värdigt att, för vinnande af detta ändamål, ålägga någre dess uudersåter ett onus utan motsvarande ersättning. Med fa» stadt afseende härå har motionären föreslagit, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att omförmäldta stadgande må utur landtmäteri-instruktionen utgå, eller ock, för den händelse detsamma i och för tillkomsten af sockne-kartor med beskrifningar ansåges böra bibehållas, att staten måtte förbinda sig att härföre lemna en emot arbetet svarande er» sättning.
En från Chefen för Golonial-Dapartementet till Hans Excellence Herr 4 Ståts-Utskottets Utlåtande, 1V.o 238. Justitias-Stats-Ministern den 22 sistlidne Januari aflåten, Utskottet meddelad, skrifvelse upplyser derjemte, att till directa kostnader för Colonien, hvilka i förenämnde räkenskaper från och med år 1812 till och med år i843 icke äro upptagne, höra härstädes bestridde utgifter så väl för f. d. Pommerska och Colonial-Departementets aflöningar under samma 32 år, som för resepenningar och pensioner åt åtskillige på Colonien anställde tjenstemän, äfvensom för dit tid efter annan afsändt manskap till garnisonen, kanoner, lavetter, amunitionsoch munderings-persedlar m. m., hvilka utgifter å öfverskotten blifvit af Högstsalig H. Maj:t Konung Carl XIII:s och Högstsalig H. Ma:jt Konung Carl XIV Johans Handcassor bestridde och öfver hvilka kostnader några räkenskaper icke finnas i Colonial-Departementet förvarade. De skulder, hvarför Colonien för närvarande häftar, uppgå, enligt hvad i den Kongl. Propositionen förmäles, till i36,25o R:dr Hamb. B:co, eller, efter 128 skillingars cours till , 363,333: 16. — Sv. B:co. samt 3o,ooo £ Sterling efter 12 R:dr per £ St. 36o,ooo: — —■ „ , hvartill komma de af Stats-Contoret förskjntne 73,853: 16. — „ „ tillsammans 797,186: 32. —- „ „ oberäknadt de af Hans Maj:t Konungens handcassa lemnade, till beloppet icke uppgifne, förskott.
Och Israel såg Josephs söner, och sade: Ho äro desse? Joseph svarade sinom fader: Det äro mine söner, som Gud hafver mig här gifvit. Han sade: Haf dem hit till mig, att jag välsignar dem. Ty Israels ögon voro mörk vorden för ålders skull, och kunde icke väl se. Och han hade dem till honom: Och han kysste dem, och tog dem i famn. Och sade till Joseph: Si, jag hafver sett ditt ansigte, det jag icke förmodat hade: Och si, Gud hafver ock låtit mig se dina säd. Och Joseph tog dem utaf hans sköte, och han böjde sig ned på jordena för hans ansigte. Då tog Joseph dem båda, Ephraim i sin högra hand, emot Israels venstra hand, och Manasse i sina venstra hand, emot Israels högra hand, och dem till honom. Men Israel räckte ut sina högra hand, och lade henne på Ephraims dens yngstes hufvud, och sina venstra hand på Manasse hufvud, och omskifte händerna med vilja; ty Manasse var den förstfödde. Och han välsignade Joseph, och sade: Gud, för hvilkom mine fäder Abraham och Isaac vandrat hafva; Gud, som mig födt hafver utaf min ungdom allt intill denna dag. Ängelen, som mig frälst hafver af allo ondo, han välsigne dessa piltarna, att de må efter mitt, och mina fäders, Abrahams och Isaacs, namn nämnde varda, så att de må växa och förökas på jordene. Men då Joseph såg, att hans fader lade sina högra hand på Ephraims hufvud, behagade det honom illa, och fattade uti sins faders hand, att han skulle vända sina hand af Ephraims hufvud in på Manasse hufvud; Och sade till honom: Icke så, min fader; denne är den förstfödde, lägg dina högra hand på hans hufvud. Men hans fader nekade det, och sade: Jag vet väl, min son, jag vet det väl; denne skall ock varda till folk, och skall varda stor, men hans yngre broder skall varda större än han, och hans säd skall varda till ett stort folk.
Detta möter, till följd af egendomliga förhållanden, större svårigheter hos oss än i andra Iand, der arméens hushållning till stor del besörjes på enahanda sätt och genom samma personer i fred som i krig. De enda trupper, som vi hafva i ständig tjenstgöring, äro de värfvade, men der anskaffas och underhålles beklädnad och en stor del af materielen genom passevolans Manskapets kosthåll åter besörjes af ekonomi-direktioner. Dessa hafva visserligen en redogörare, men dennes befattning är af ganska inskränkt beskaffenhet. Vid indelda arméen åter är förhållandet väsendtligen olika. Vid rusthålls-regementena anskaffas och underhållas stammens persedlar hufvudsakligen genom rusthållarnes försorg. Endast trosspersedlar och mötesörnödenheterna anskaffas för kronans räkning. För rothålls-regementena åter bekostas alla truppens förnödenheter af kronan. Likaså för allt beväringsmanskap. Som emellertid dessa trupper endast en kortare tid af året äro samlade, förminskas derigenom förvaltningsbestyren, och en intendentur, närmande sig till den som i fält förekommer, blir derigenom mindre behöllig. Det är derföre så mycket angelägnare, att den enda personal, som har vana vid förvaltningsbestyrens praktiska delar, blir användbar för intendenturen. Denna personal utgöres af indelda truppernas regements-kommissarier, hvilka, synnerligen vid de roterade regementena, hafva en ganska vidsträckt befattning med anskaffning, underhåll och redovisning af stammens och beväringsmanskapets beklädnad, utredning, proviantering m. in. De äro dock i egenskap af förrådsuppböi dsmän, till följd af nu gällande föreskrifter, bundne vid mötesplatserna och åtfölja icke regementena då dessa i fredstid kommenderas utom sina förläggningsorter, utan förordnas då särskilde redogörare under kommenderingsliden. Om än härigenom enhet vinnes i de vanliga förvaltningsbestyren vid regementena, enär redovisningen för tillfälliga kommenderingar lyder under särskilda myndigheter, blifva dock genom detta stadgande regements-kommissarierne oandvändbare för intendenturen, vid de enda tillfällen en sådan hos oss under fred bildas, nemligen Md öfningsläger och andra större truppsamlingar.
Och då Rikets Ständer, lika med deras Revisorer och de Embetsverk, som granskat de efter skiljaktiga methoder utförda bokslut, ansett ett uteslutande företräde i alla delar ostridigt tillkomma den af Stats-Kontoret inrättade Riks-hufvudbok för år 1821, godkände och antogo Rikets Ständer det härvid använda redogörelsesätt, att tjena till efterrättelse i fortsättningen af ifrågavarande räkenskap; hvadan, på sätt äfven Rikets Ständers Revisorer hemställt, det, för uppgörande af en Riks-hufvudbok efter den af framlidne Stats - — 321 — Kommissarien Widegren uppgifna method, inrättade Kontor, hvars på obestämd tid konstituerade personal åtnjöt arfvoden af öfverskotterna på Stats-Verkets inkomster, med år 1823 borde upphöra. Som det, enligt Kongl. Brefvet den 13 Februari 1811, inrättade och under StatsKontorets styrelse ställda Boksluts-Kontor, med en efter den då uppgjorda, mera inskränkta, plan för Riksbokslutet lämpad personal, icke möjligen kunde medhinna de ökade göromålen vid det nya bokslutet; öfverlemnade Rikets Ständer i underdånighet till Eders Kongl.
Ridderskapet och Adeln bestämt Tullen till 2 sk, 8 r:st, samt Vällofl, Borgare-Ståndet till 8 sk. per Ltt, så kunna dessa beslut, om de vidhållas, löranleda följande tvänne voteringar, nemligen; Prop. 2, Den, som bifaller Bevillni ngs-Utskottets förslag, att för utförandet af r Ltt oarbetade Ben skall bestämmas en fievillnings-Ut skottets Memorial N.-o 54- 29 Tull af 2 sk. 6 r:st., röstar Ja; den det ej vill j röstar Neji Vinner Nej, kommer geliom omröstning att afgöras* antingen Tullen skall utsattas i enlighet med Högloft. Ridderskapets och Adelns eller Vällofl. Borgare-Ståndets Beslut. För den sist omnämnda voteringen blifver då följande ‘ Prop, 3. Den, som vill, att införsel-tullen å t Lif oarbetade Ben skall bestämmas lill 2 sk. 8 rist., röstar Ja; den det ej vill, röstar Neji Vinner Nej, kommer delina Tull å nämnde vara alt utsättas lill 8 sk, per Lfe. Brännvin af Säd och Potatoeåi Endast Högv. Presle-Ståndet bär gillat Utskottets förslag, att för införandet af en kanna utländskt Sades - Bevillnings-Uts/cottcts Memorial N.-o S/f. eller Potat-oes-brännvin, med ett tullvärde af 3a sk., skall bestämmas 16 sk. tull, samt för en kanna dylikt Brännvin , med styrka öfver 12 grader, eller Sprit, samt 1 R:dr tull värde, en tullafgift af 24 skDeremot hafva Högh Ridderskapet och Adeln bestämt tullvärdet å Brännvin af till och med 12 graders styrka till 1 R:dr och inkommande tullen till 24 sk., samt tullvärdet å Brännvin Öfver 12 graders styrka till 1 R:dr 16 sk , med 3a sk. tull, och Vällofl. Borgare-Ståndet förklarat, att Brännvin öfver 8 graders styrka ansågs vara Sprit, samt Hederv.
Det stadgande åter , som nu är i fråga att införas i Riksdagsordningen, handlar endast om de förre. På denna grund skulle jag för min del vilja tillstyrka bifall å den nu föreslagne nya redactionen; ty då ett mycket amplare stadgande redan finnes, som Ridderskapet och Adeln sjelf begärt och Konungen sanctionerat, utan att omstäudigheterne sedan den tiden föranledt till någon ändring deri, hemställer jag, om det icke skulle vara inconsequent, att nu afslå ett stadgande, som innefattar icke ens hälften af den stränghet, hvilken redan är gällande inom vårt Stånd. Herr von Hartmansdorff: Jemte det jag förenar mig med Herr af Ekenstam i hans yttrande om motsägelsen, att nu afslå ett för alla Stånden gemensamt föreslaget stadgande, hvilket är vida inskränktare, än det, som redan gäller för Ridder - Den 26 Februarii f. m. i8t skåpet och Adeln enskildt; så får jag, i anledning af hvad en värd Talare mot de af RiddarhusSecreteraren lemnade upljsningar anmärkt, att nemligen frågan äfven rörer de öfrige Stånden och deras Canzlier, erindra, att hvad som i detta hänseende kan verkställas hos Ridderskapet och Adeln, hör med större säkerhet kunna utföras hos de öfrige Stånden, der discussionerne äro långt mindre vidlyftige, än hos oss. Herr Lefren, Johan Pehr: Som den ifrågavarande punkten af 49 §• Riksdagsordningen endast har afseende på sådane mundtelige anföranden, hvilka läggas på hordet, men icke på sådane, som föranleda till återremiss, tillstyrker äfven jag bifall af den nya redactionen. Det är ingen förment, i händelse af förfall, att komma sednare än i nästa Plenum med den skrifteliga upsattsen; men Tiågon prasscriptionstid anser jag likväl höra vara bestämd. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition lill bifall af den föreslagne nya redactionen. Ropades