Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Desse Commitlerade, af hvilka två, utom Justitieombudsmannen, skola vara lagfarne, väljes af Riksens Ständer, genom Sex af hvarje Stånd dertill utsedda Elektorer, hvilka, enligt det i 61, 62 och 63 §§. föreskrifna sätt, röste samfäldt. Afgår emellan Riksdagarne någon biand de Committerade, välje de öfriga till det lediga rummet en behörig Man. §• 66. Riksens Ständer välje vid hvarje Riksdag, genom slutna sedlar, hvart Stånd för sig, samfäldt och ej medelst Elektorer, sina Banko-Fullmäktige, Tre af hvarje Stånd; börande valet förrättas så tidigt, att desse Fullmäktige må kunna, medan eller af de ' flesta rösterna med Nej, blifve då Högsta Domstolens samtlige ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med Ja, så uppgöre hvar och en af Nämnden en sluten lista på dem af Högsta Domstolens ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De trenne bland desse, som då fått det största antal af röster emot sig, ställes derpå, hvar efter annan, under ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara från Riksens Ständers förtroende uteslutne; och gånge derefter, som i Regerings-Formens g5 §. vidare föreskrifveS-. §• 57. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer, vid hvarje riksdag, förordna sex för kunskaper och lärdom kände män, jemte Juslitie-Ombudsinannen, som bland dem före ordet. Desse kommitterade, af hvilka Iva, utom Justitieombudsmannen, skola vara lagfarne, väljes af Riksens Ständer, genom sex af hvarje Stand dertill utsedda elektorer, hvilka, enligt det i 53, 54 och 55 §§. föreskrifna sätt, röste samfäldt. Afgår emellan riksdagarne någon bland de kommil terade, välje de öfriga till det lediga rummet en behörig man. §. 58. Riksens
St:r enahanda Propos.-, som då afslogs; men huru tillkom detta afslag? Jo! derigenom att frågan ansågs hafva förfallit. Utsk. lemnade då enahanda afstyrkande som nu, hvilket godkändes af Borgareoch BondeStm, men icke af 11. o. Ad. samt PresteSt. R. o. Ad. har således, genom sina föreg:de beslut, på förhand ogillat Utsk:s förnyade motivering. R. o. Ad. torde erinra sig. att vid förra Riksdagen hade till K. M. inkommit förslag om bebyggande af denna plats i en ganska lätt och prydlig stil, för anläggande af en vinterträdgård, hvartill ieke mindre än 3 smakfulla ritningar blifvit upgjorda af utmiirkta arkitekter. En talare har sagt, att den ifrågavule platsen skulle genom trädplantering blifva bast använd, emedan dess bebyggande vore i sanitärt hänseende icke önskvärdt. Jag hemställer dock, om t. ex. det gamla de la Gardiska palatset i ringaste mån gjorde Carl XIII.s torg ohelsosamt, och om icke Stockholm har tillräckligt antal öpna platser, för att till någon del kunna undvara detta öpna torg. Utsk. har måst erkänna, att husraden på andra sidan Enkhusgränden är ful, genom takens ojemua höjd. Detta kan för ögat ingalunda afhjelpas genom trädplantering, ty träden skjuta, enl. all sannolikhet, icke så i höjden att de skymma taken. Hvad angår Utsk:s yttrande: att platsen i sitt nuv:de skick företer både prydlighet och skönhet, tyckes Utsk:s mening i detta fall visa hög grad af smakens anspråkslöshet, Jag anser sistnämnda egenskap visserligen som en dygd i vanliga fall, men icke i detta. Platsen, sådan den nu är, opartiskt betraktad, visar sig som en sandöken. Der finnes icke ett grässtrå, icke ett blomster, idel tomhet och sand. Huru kan man kalla detta prydligt och skönt? Utsk. anser platsens utseende visserligen kunna förbättras genom en parkanläggning. Detta är en from önskan, men som icke leder till något resultat. Hvem skulle besörja denna parkanläggning, och hvarest skola penningar dertill erhållas?
Sedan Kongl. Majis Befallningshafvande anmodat Kronofogden i orten att, efter vederbörandes hörande, med utlåtande i ärendet inkomma, så hafva lndahls tingslags skjutsskyldige invånare bestridt Nils Nilssons ersättningsanspråk, på den grund att Nils Nilson icke begärt hyra för sina i och för gästgifverihållningen till de resandes beqvämlighet och her - Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottets Betänkande M 23. 3 bergerande upplåtne ruin, utan endast ersättning för med gästgifverihållningen i öfrigt förenade besvär och omkostnader, hvilka besvär och omkostnader de skjutsskyldige ej ansågo sig genom någon lag pligtige att ersätta; hvaremot Kronofogden ansett Häradsboerne vara ovilkorligen pligtige att lemna Nils Nilsson skälig godtgörelse, ehvad den utginge i form af aflöning till skjutsbudare m. m., såsom Nils Nilsson uppfattat saken, eller i egenskap af ersättning för det han, medelst upplåtelse af alla erforderliga lägenheter för gästgifveriets uppehållande, fullgjort de skjutsskyldiges åligganden; hvilken godtgörelse Kronofogden föreslog att, för den uppgifna tiden, till Nils Nilsson utgå med 500 R:dr. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har derefter remitterat, ärendet till Domare embetet för att inför Häradsrätten höra vederbörande GästgifveribyggnadsskyIdige, samt betänkande afgifva; i hvilket betänkande Häradsrätten sig utlåtit att, enär Socken-ombuden bestridt att Tingslaget måtte åläggas att ifrågakomne ersättning utgifva, samt skyldighet dertill ej heller lagligen förefunnes, kunde Häradsrätten ej tillstyrka att berörda ersättning från Tingslaget utginge.
Ständers Lag-Utskotts Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckt Motion om granskning af P 0 li ee-Författ ni ng ar ne, rörande sysslolöse Personers försändande till Arbetsoch Corrections-hus, samt angående vederbör andes skylldighet att till Riksens Ständers justities - Ombudsman inskicka de beslut, sorn angå Personer, dömde till Krigstjenst eller användande till corrections-arbete. Ti» Tag-Utskottet hafva Huglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet behagat återremittera det Betänkande, hvilket Utskottet den i8 - De anmärkningar vid berörde Betänkande, hvilka till oinförmälte åter tern iss foranledt, äro framstälde Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln: Af Herr Gustaf af Brinkman och KerjGrefve Jacob Melcher Spens, utaf hvilka den förstnämnde velat ådagalägga, att den af Utskottet gjorde tillstyrkan, det vederbörande PoliceAuctoriteter och Konungens Befallnings-hafvander må blifva pligtige att, när någon person af dem, med stöd af derom gällande Författningar, såsom
Jag tänker likväl icke härvid orda om', hvem sorn haft största skälet, jag att anmärka, eller Cönstilutions Utskottet att frikänna. Såsom Jtepresentant för Svenska Folket , förklarar jag endast till Protocollet mitt missnöje öfver resultatet, men som enskilt Part är jag nöjd dermed. Då jag gjorde denna anmärkning, var det för att åt denna administrationsgren gifva en ganska behöflig väckelse, icke af egennytta. Jag kan så mycket tryggare försäkra derom, som framtiden skall utvisa, att jag i hvad omständigheter som helst icke vidare (sorn likväl står mig öppet) söker ersättning för den mig öfvergångne lagstridiga och orättvisa behandling; och om den , sorn jag i Anmärknings. Memorialet yrkat, blifvit mig tilldömd, hade väl grannlagenljeten högt fordrat dess emottagande, 538 Den 11 Julii f. m. men min inre känsla mäktigare förbjudit dess användande för Eget och Egnas behof. Må emedlertid mitt handlingssätt i denna sak medföra de verkningar för andra hädanefter, soni jag egenteligen åsyftat; då skall jag aldrig få skäl ångra min sjelfförsakelse. Herr Printzenjkjöld, Axel: Jag utbeder mig blott ett ögonblick få uppehålla Ridderskap pet och Adeln med vidrörande af ett ärende, som visserligen redan flere gången härstädes förevarit, men ändock ej kommit närmar© sitt slut. Den 6 sisth Juna föredrogs hos Högh Ridderskapet och Adeln ett från Särskilta Utskottet inkommet Betänkande, deruti Utskottet förmålte sig anse åtskillige till detsammas handläggning från StatsUtskottet öfverlemnade mål icke tillhöra Särskilta Utskottets befattning. Bland dessa mål var äfven min härstädes väckte motion om nytt löneanslag för StatsExpeditionerne af Konungens Canzli.
CStt ©FeppunD tacFjern roiD 35ruFet framfÖrDt . €n (lig Äo&l om 24 tunnor Dito ©miDeélön, Deruti inberäFnaD ©meDerneé tiUDelning af foDer, FålgårD enligt «&ammarfmeDé»DrDningen farn t unbcrprtS på ©panmål, räFnaDt pr ©F:& SSruF&betjeningenS ©tat, aflöning ocij öfriga förmåner Dito i QkuFémtfFplDer af £ammarf!att, SSemiUning, Svecognition&afgifter, tings*gäfltting famt $8ergStingé#betjeningenS aflöning m. m. Ditt) £>mFoftnaDer, ounDgänglige för ‘SBerFenS un# ■ j Dervall . •«, • • • - transporter till <2Båg# odj (£ommiöftonärerS i arfoDen. m. m .. SBeroillningésgörorbninaen. jälnmärfning: Din finibet t. exuppgifwet titt 1000 ®hU ccf> förfäljninofSprifet ar pä 2SSg 18 fW:br pr ©f:& 18,000 od) tittroerfningö SR. ©tab för dr 18 * » ga|tigljet& »arbe. Snfomjl. Unbertecfnab ibfar rörelfe fyärftäbeö fdfont ©roff» fyanbtare 8,000 — €ger *£)ufet SR: o £ltt>arteret 9?. SR. 25,000 900 ~ 8 £imnlanb ©taböjorb meb tillgörande obclb mar!
Bok i Väfnadskonsten måtte inköpas för allmänna medel, elier för hvarje Sockenkyrkas räkning, för att ar,tingen vara inom Socknarne att tillgå för obemedlade personer, eller ock, vid allmän Sockenstämma, efter Pastors och församlingens beslut , tilldelas dem, som för flit och skicklighet i väfnadskonsten gjort sig kände ; och 2:0 Ett Memorial af Hans Hansson från Hel singland, med hvilken Anders sindersson från Östergöthland och Carl Gustaf Eahlander från Stora Kopparbergs Län sig förenat , deri Motionairen anhåller att få fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det Statssamt Allm. Besv. o. Oec.Utsk. Ull. N:oS3- 7 outtröttliga nit, hvarmed Ekenmarks hustru spridl och ännu fortfar att sprida kunskap om den högst gagnetiga väfnadskonsten , deruti hon skall hafva meddelat undervisning icke blott genom tryckta Böcker, utan äfven personligen under resor i de flesta Rikets provincer, så att, ”under en tid af åtta år, ”icke mindre än 800 personer af alla frun’, timmerscIasser, varit hennes lärjungar. Och då hustru Ekenmark samt hennes man, enligt de underrättelser Motionairen uppgifver sig ega , uppoffrat deras tillgångar för det yrke, hvaråt de så nitfullt egnat sig, samt dessa personer således skola befinna sig i saknad af andra medel till utkomst, än deras arbetsförmåga , som dock lätteligen kan svika , hemställer Hans Hansson att hustru Ekenmark må hugnäs med en årlig pension, att utgå af Manufactur-Discontens behållningar. I anledning af dessa framställningar och då Jacob Petter Amtersson grundat sin Motion hufvudsakligen på deri förmodan att den Ekenmarkska väfstols modellen eger ett utmärkt företräde framför de hittills kände och bruklige väfstolarne , och att det följaktligen skulle blifva af stor nytta, om den i väfnadskonsten år 1828 af trycket utgifna afhandling , hvilken innehåller så väl ritning på sjelfva väfstolen som anvisning huru den 8 Stats• samt Allm. Betv.o. Qec. Utsi. Uti.
Pröfnings-Komiléen fann för godt, att å den enes fastighet sätta taxeringsvärdet lika med inköpspriset, under det att den andre och bans grannar fingo bibehålla mycket lägre taxeringsvärden å sina egendomar, som ej under längre tid gått i handel. Den förre klagade, och jag yttrade, att enl. 72 § som den tiden gällde, sådan den var efter 1848 års Förordn. borde han, fastän han icke kunde förneka den åberopade köpeskillingens storlek, dock icke betala jemförelsevis mera än andra, som hade lika goda egendomar. Pä samma sätt händer det i Stockholm, alt när 364 Den 27 M aj f. m. ett hus är försåldt, höjer Taxerings-Komitéen värdet till köpeskillingens belopp, under det att huset bredvid, s~om är lika stort och ger samma inkomst, får bibehålla det taxeringsvärde, som det haft i långliga tider. Denna obillighet bör icke längre få fortfara. Jag tror derföre, i motsats till Gr. af Ugglas’s yttrande, att om än R. St:r f. n. äro aldrig så ovilliga att göra rättvisa, så mäste hon dock omsider ske. Derföre vill jag, så länge min röst kan höjas på detta rum, icke uphöra att tala derför. Jag är öfvertygad, att om någon för 10 år sedan påyrkat betydlig inskränkning af bränvinsbränningen, så hade man skrattat åt honom. Likväl har den nu gått för sig. Jag kan således icke misströsta och då jag det icke gör, sä begär jag rättelse. Jag har omnämnt förhållandena i hufvudstaden och Skåne samt Upsala och Stockholms län. Detta är i allmänhet högre upskattadt än de öfriga, hvilket äfven synes deraf, att i den K. Kungörelsen om Mälare-landskapens Hypotheks-Förening, hafva landtegendomarne inom Stockholms län fått en mindre belåningsrätt än i de öfriga. Konungen har således Sjelf erkänt den ojemnhet, som eger rum. Bör man då icke söka att åstadkomma rättelse? Man har talat om de serskilda Komitéerna i länen och om en ny ordning i denna sak.
Men det, som är minst sagdt egendomligt, är att hos oss äfven landskapsmålarne få sitt ämne uppgifvet, och attr äfven de skola på en förmiddag och instängda i lärorum-men teckna en skizz till den tafla, de ämna måla. För det första har landskapsmålaren lika svårt som figurmålaren att måla ett uppgifvet ämne. En skåning eller kustbo, som kan måla sin hembygd och känner den i grund och botten, han bör naturligtvis få framställa denna natur och ej tvingas att resa upp till Norrland för att måla furor och vattenfall. Sätt Gustaf Rydberg att komponera sådant på ett rum eller befall Tirén att måla ett skånskt landskap! Det är ju personligheten, som skall gifva konstverket dess värde, och i målning lika väl som när det är fråga om författarskap kan man tala om le style personnel. Målaren kan visserligen sätta sig och förfärdiga en tafla af hvilket slag som helst, men bäst målar han hvad han känner bäst. För det andra: att bedja landskapsmålaren sitta inne och komponera sitt motiv! “ Solbelystå pilar “, “ Ekskogsinteriörer “, “ Alskog “. På lediga stunder kan han skizzera små landskap som tidsfördrif, men ämnar han måla en tafla, så var säker på, att han går ut och söker sina motiv i naturen i stället för att taga dem “ aus der Tiefe seines Bewusstseins “. Ett hemmagjordt landskap är väl det ledsammaste konstverk, man gerna kan tänka sig, det må för öfrigt vara aldrig så förtjenstfullt komponeradt.Och har nu eleven komponerat sitt utkast, skall han då vara tvungen att följa det, äfven om han ute i fria naturen under sommaren — ty skizzteckningen sker på våren — finner goda motiv till sin tafla, fastän olika mot den skizz han gjort? Nej, jag känner honom och vet att han skall rifva utkastet i tusen bitar och måla^hvad han har for sina ögon, obekymrad om kompositionslagar och förordningar. Så vida han ej är mera akademielev än ' konstnär, ty i så fall, * gör han kanske om naturen för att få den att likna sin fantasiskizz. Och om landskapet nödvändigt slcall komponeras
Inträffar något af dessa fall emellan riksdagarne, skall Riksens Ständers rätt härutinnan genom deras fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret utöfvas. §. 56. Vid hvarje riksdag skola Riksens Ständer i deras serskilda Plena, genom allmän omröstning, välja tolf ledamöter af hvartdera Ståndet lill en Nämnd, som ege att döma, huruvida Högsta Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente alt i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem, utan bevisligen begångna fel och brott, hvarom Regerings-Formens g4 §. handlar, likväl kunde anses böra ifrån utöfningen af Konnugens domsrätt skiljas. Denna Nämnd träde samma dag, den blifvit vald, tillsammans. I den ordning Regerings-Formens 8g §. och denria Riksdags-Ordni/igs 33 §. föreskrifva, röste samtlige ledamöterne, man för man, med slutna sedlar, öfver den frågan: skall omröstning anställas till uteslutande af någon bland Högsta Domstolens ledamöter? Besvaras denna fråga enhälligt Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 53 blifve då Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehållne. Besvaras den åter med Ja, så uppgöre livar och en af Nämnden en sluten Lista på dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De trenne bland desse, som då fått det största antal af röster emot sig, ställes derpå, hvar efter annan under ny omröstning, hvarvid två tredjedelar af rösterna fordras emot den eller dem, som skola anses vara från Riksens Ständers förtroende uteslutne; och gånge derefter, som i Regerings-Formeiis 103 §. vidare föreskri fves. §• 65. Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer, vid hvarje Riksdag, förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män, jemte Justilie-Ombudsmannen, som bland dem före ordet.
En elak tunga skulle vilja påstå, Att mäster Kreon hyllar despotismen; Men annat vittna ju hans alla tal. Jag anser nu, att dessa hans förtjenster Tillräckligt tala för hans kompetens Till polemark för hären, och jag beder Er alla enigt välja på den mannen, Hvars öfverlägsna snille blir vår räddning. (Folket blir villrådigt.) DEMAGOGEN. Der hören I, athenske borgare, På hvilket giftigt sätt den uslingen Kan stjäla hedern af en stackare; Och sådant liden I hvarenda dag Och låten eder luras af hans skräfvel. Förstån I ej hans mening med sitt tal Och sina lömska smädelser mot mig? Han sjelf vill ha befälet, det är saken. Men jag vill hoppas, att I icke skänken Åt honom denna hedersplats, åt honom Som samvetslöst ur vägen stöter alla Blott för att sjelf gå fram sin väg. I hörden, Hur han oss hånade för det vi sakna Den bildning han haft råd att skaffa sig. DEMOSTHENES. Förlåten, att jag faller uti talet, Men tiden hastar oss förbi förgäfves, Och för att göre slutet kort på saken Så ber jag eder hylla mäster Kreon På stället till vår polemark. Hell Kreon! ALLA. Hell Kreon! 54 DEMAGOGEN. Hören mig, athenske män! ALLA. Hell Kreon, vår befriare! Hell Kreon! DEMAGOGEN. Ett missförstånd helt visst det är; ty ej Har jag för egen del sökt denna plats. Jag har ju aldrig varit uti krig. DEMOSTHENES (öfverröstar honom). Hell Kreon, Hellas-härens polemark! (Större delen af folket går, förande Kreon med sig i triumf.) KRITON. Du spelar högt, Demosthenes. DEMOSTHENES. Men när ej annat återstår än stupa, Så går det lika bra, om hären ledes Utaf en åsna eller af ett lejon. KRITON. Jag gör så. Har det då gått derhän, att du också Förtviflar om en lycklig utgång? DEMOSTHENES. Ja! För dig jag tillstår det, min gamle vän, Här fins för Hellas ingen räddning mer. Det är förfärligt.
M: me Rigaut var den första Anna, en fin och intelligent sångerska, som först hade svårt att slå sig igenom men sedan blef mycket uppmärksammad för klangfull, egendomligt mjukt timberad röst och ett äkta franskt » fini » i sin sång. Hon tillhörde ej länge teatern, hvilket deremot var fallet med den första Jenny, m: me Boulanger, en klar, något hård sopran med betydlig koloratur, som tvang Boildieu till några sirater i kurtis-duetten enkom för henne, samt begåfvad med en ojemförlig talang för » les servantes ». Den vackra gumman Desbrosses sjöng Margarethas visa » med en fin konst, ärfd från teaterns äldre tider, då gumraroler gåfvos poetiskt, känslorikt, deliciöst », som en fransk biograf uttrycker sig, tenoristen Féréol hade Dickson, basisten Henri, Gaveston. Som bekant har ingen opera gifvits så ofta på Opéra-Comiqne som La dame blanche, den har också aldrig varit nedlagd. Den ges dock aldrig ensam utan med Grétoys Tableau parlant, Richard eller t. o. m. Maillats Dragons du Villars, särdeles vid ma-tineerna. Också klagade 1827 en nedsablande kritiker att Hvita frun hos oss gåfves som » stort spektakel », då den egentligen borde ges som » tredje eller fjerde pjesen » (! Detta tjusande tonverk skulle helt säkert också behöfva ett par pjeser till att utfylla aftonens program, om direktionen lyssnade till herr Halléns förslag att utesluta flera af de bästa musikstyckena till handingens snabbare ändalykt. Vi hoppas dock direktionen är hr Hallén för slug. Man kan ju vänta till dess — det Gud förbjude! — » Tristan und Isolde » med » Isoldens Liebeslied » och den milslånga liebes-duon tages upp. För långrandig tysk svulst och kättjefull sensualism intet förbarmande, men pietet för praktblomman ur den franska glada sånggudinnans af gracer, löjen och araoriner rikt sirade blomstergård! Ur Dagms Kr ' ônika.
L«ii)tskotteis BtltinkatidWh 1*47 Och skulle »le sålunda yttrade sär» Skilda meningurne_» på begäran medfölja Utlåtandet till RiksStånden. Ut Suprai Ex Protocollo , Joh. "J-ne. Kleman* N:o 179. Ånkom d-, i5 Sept. Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna besvärsoch EkonovuUtskotts Betänkande, i anledning af vackt fråga om apphäfvandet af Laud skäf bingarne s [domsrätt i Enskiftes mål. Oenom Prötoeöls Utdrag af den 26 iiästlidne Februarii har Heder v. BondeStåndet lill Utskottens gemensamma handläggning öfVerlemnadt, ett memorial uti förenämnde amile* af Riksdags FuHmägtigen frän Elfsborgs Län, Anders Danielsson» sorn» efter framställning af ölätnpliglieten deraf att Landshöfdingarne Utöfva i frågavarande domsrätt, yttrarAtt döma I i4S LugVtskottta Rtsänkanden. i Enskiftes mål ar alltid att dÖmma; och mera behof ver här icke komma i betraktande» Om vi kunna dömmas utan Domstolar, så böra dessa afskaffas; lnen behöfva vi dem, så måste vi begagna dem äfven i de minst vigtiga tvister, och framför allt i tvister af så mycken vigt, som Enskiftes målen. Sällan är någon jordatvist af så stort inflytande, som frågan om hvarje lotts beqvämaste läge och bäst vårdade fördelar vid skiftande af ett vidsträckt byelag. Mången Jordegare kan genom en sådan förrättning för alltid bringas på obestånd, och ett större ingrepp i hans rätt låter icke tänka sig, än att sådant skulle kunna Öfvergå honom utan att han får inför domstol försvara sig.
Hon har icke lemnat ur sin åsigt, hvarken äldre Skiftes-Lagars förhållande till de Jordbrukande Samhällen, ibland hvilka de for„ dom tillämpades, eller dessa äldre SkiftesLagars förhållande till de yngre Lagarne, som i sin ordning utträngde dem och som intogo dei-as lediga rum. Hon uppstår således ur flydda tiders samlade erfarenhet —- icke för att såsom ett experiments-ämne behandlas, utan för att sjelf få tillfälle att consequent utveckla den höga idéen, att klokt fördela Jorden emellan den på Jorden arbetande menskligheten. Grundsa ttsen för fördelningen är samlad kraft-utveckling inom rätts-enligt sammandragna tegar. Ändarna - xn, Bil. till Lagoch Oecon.-Ulsk. Bet. !Y.o 8. let är allmänt väl, utan några, för detta ändamål, framsläpade offer af enskildt li~. dande, Skiftes-Stadgan är visserligen, om man så vill, ett barn af den yngre tiden. Hon måste således afven af den omföra några tycken; men man ursäkte benne derföre, ty lion tillhör ganska bestämdt antalet af de barn, för hvilka tiden alldeles icke behöfver rodna. Detta, med anledning af några emot Skiftes-Stadgan i allmänhet gjorda anmärkningar. Jag. hade, i följd af denna min nu uttalade öfvertygelse, helst önskat, att örybbadt och utan föreslagna förändringar få återlemna Skiftes-Stadgan; ty jagliar, vid hvarje föreslagen förändring, sett en i kedjan af det liela ganska väl fästad länk bruten, och jag har funnit, att det icke varit så alldeles lätt, att i. dess ställe inpassa en ny, och att ställa den i lika väl motiveradt förhållande lili det hela. Emot den i 2 §. af 6 Cap, föreslagna förändring reserverar jag mig, emedan de i denna §. förekommande stadganden stå i ett direet sammanhang med hela systemet för rättegång i Skiftes-11 31. De ingripa således deri, och äro stal le i beröring med g, 12, 10 och 14 §§• af Q Cap. Bil. till Lagoch Occon.-Ulsk. Bet.