Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare blef Börje H a g e n riktigt betagen i en stelbent hundracka af satin, som, uppstoppad m e d bomull, m o - jade sig uti ett soffhörn. Mot den brukade hans kära flicka säkerligen luta sitt hufvud, när eftermiddagsbrasan tändes i hennes r u m o c h h o n gick dit in för att » dåsa » ett slag, innan pluggandet började. MATSALEN. — Se där upptäckte han hela plugg-attiraljen; uti fönstret hade slarfvan radat u p p sina böcker, från Sundéns svenska grammatik till de gamla latinarnes klassiska poesi, Horatius o c h Virgilius. Nej, han hade ingen rättighet att stanna längre i denna helgedom I. Y r i hufvudet af anad sällhet, blott h o n blefve hans, gick han ut ur rummet. » Buh, buh, b u h, h v a d jag är olycklig! » jämrade Grosshandlaren gläntade på tamburdörren ett slag — ingen i trapporna I H a n fortsatte in till sig, spatserade fram o c h tillbaka, ifrigt väntande. Ibland stannade han framför spegeln o c h granskade sitt ansikte. H a n såg ut, s o m folket ser ut mest, hvarken vacker eller ful. Litet gammal kanske I? — en bit månskenshjässa, tio procent grått hår af det lilla, som fanns kvar, o c h några rynkor i pannan, därför att han tänkt så mycket. Hans beslut var fattadt. R e d a n samma eftermiddag skulle han tala m e d H j ö r d i s på allvar, ty han kunde ej vänta längre. Det dröjde emellertid — lilla norrländskan k o m inte. E x a m e n hade dragit långt ut på tiden. A n - höriga o c h vänner, hvilka stått o c h väntat utanför skolan, hade gått u p p för trapporna. I en af skolABlomberg foto. — hon sig. » Det känns så ljufligt skönt att få gråta ut riktigt. Det finns ingen i hela Stockholm, s o m är så snäll m o t mig s o m, s o m.
Som de ifrågavarande arfvoden, på grund af inKemtad upplysning om göromålens vigt och mängd, blifvit af Hr LandtMarskalken och Talmännen samt Utskottets Hr Ordförande, såsom lämplige, tillstyrkte, så får Utskottet vördsamt tillstyrka: att dessa arfvoden, utgörnnde tillhopa 946 R:dr 32 sk. B:co måga, på reqvisition af Hr Ordföranden i Böglofl. Hemliga Utskottet, från RrgsContoiret utbetalas utaf de till Riksdagskostnader anslagtie medel. Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden i fråga om förlängning af ArrendeContractet på Atarby Kungsgård för Majoren Vult von Steijern. (I.-A). Sedan, i anledning af K. M:ts till Utskottet aflåtne Nåd, Remiss af handlingarne i målet, rörande Majoren von Steijerns underd. anhållan om evärdelig Skatteinanna-rätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande lägenheter, Valla Slätten och Herrsjö Ängen, Utskottet, i Betänkande N:o 181 tillstyrkt; att, såsom en billig ersättning åt Majoren for det arbete oell de kostnader han å Kungsgården nedlagt till dess förbättrande och bringande i det skick den nu befinnes, R.
Till B an co-Utskottet: 22:o Petter Pehrssons från Calmar Län d:o, angående skyldighet för Banken att till vederbörande domare årligen afgifva förteckning öfver de under deras domsagor för Bankens räkning intecknade fastigheter. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet : 23:o Fredric von Zweigbergks från Skaraborgs Län d:o, angående rotelings-skyldighetens upphörande eller inskränkande till hvad genom äldre knektecontracter blifvit föreskrifvet, jemte de dervid afgifne yttranden. 24:o Hindric Hanssons från Elfsborgs Län d:o, angående fångars transporterande och förvarande, med de dervid afgifne yttranden. 25:o Anders Anderssons från Östergöthlands Län d:o, angående skyldighet att uppföra och underhålla allmänna hus och byggnader, Prot. Vt dr. d t2 Februari iS^fo. 25 26:o Petter Pehrssons i Slätthult från Jönköpings Län d:o, angående samma ämne. 27:o Eric Pehrssons från Gefleborgs d:o, angående lindring i roteringen inom Gestrikland och Helsingland. 28:o Jon Olssons från Gefleborgs Län d:o, angående båtsmäns transporterande sjöledes, der sådant låter sig göra, med dervid afgifne yttranden. 29:o Johannes Christoffer ssons från Kronobergs
För att nu återkomma till det hvilande förslaget, hvilket af Gt:ne Sparre och Platen, Hr Gripenstedt m. fl. blifvit benämndi ett förmedlingsförslag, får jag fråga: Hvad vill man väl förmedla? Vill man införa envälde hos Konungen, så förlorar folket dervid. Ar åter meningen att tillvinna representationen ännu större makt öfver Konungen, hvad inträffar då? Jo! just de olyckliga följder, som stämplade tidsrymden emellan 1720 och 1772. Nej Mine Hrr! Dylika försök böra vi lemna ogjorda. Erfarenheten har visat oss, alt vi af dem icke hafva några önskvärda frukter att hemta. Den Svenska Representationen har likasom allt annat menskligt sina brister, som böra och kunna afhjelpas i den mån, uplysning och bildning inom landet gör sådant nödigt, nyttigt och möjligt, men ingalunda må delta bristernes afhjelpande ske genom införande af s. k. rationella grundsatser, hvilka, utan ringaste afseende derpå, att intet rationell finnes i grundsatser ofta intet irrationell deri kan finnas såsom stödjande sig på en abstraction, aldrig kunna medföra lycka och trefnad inom ett gammalt Don 18 December. 7 lagbundet samhälle. En förbättring af våra grundlagars bestämmelser för våra representativa former kan inträffa möjligen, förr än man föreställer sig, men dertill fordrars i första rummet, att alla de olika interessen, som nu söndra Sveriges individer genom de olika naturer af jord med dennas ägande och genom olika frihet i näringar. Sålänge allt detta qvarstår, blir någon förändring i representationssättet omöjlig, såvidt jag kan förstå. De skiljaktiga inleressena göra sig gällande och möjligen föranleda vådliga resultat. Utvägar finnas, att på ärligt men icke kommunistiskt sätt förvandla all jord till samma natur, att göra den skattefri, och alt fylla alla stalsbehofven af hvad namn och beskaffenhet som helst, nemi. genom procent af inkomsten. Så snart detta inträffat och ett dylikt ordnande af Sveriges drätsel blifvit beredt och utfördt, då är liden inne att vidtaga förbättringarne af de nu öfverklagade olägenheterne af vår representation, men derförinnau är enl. min åsigt, allt omöjligt.
Om det vuxit ett korn på åkern, eller om tegen varit svart, allt har du varit lika nöjd, och om det ej skulle funnits en fisk i boden eller en skinka i visthuset, det skulle allt qvitta dig lika." "Hvad mer, mor, aldrig ha vi ju behöft svälta, om jag varit hemma eller borta." "Herre gu, icke har du ändå tagit dig en hustru, som låter folket svälta. Det är visst, man kan bli helt förtretad på dig. Men se, nu sitter jag här och pratar med dig, och borde vara derute att ställa mat åt eder alla." "Låt vara, mor, nog står verlden ändå, om du än ej rustar och bestyr så mycket." "Ja, ja, käraste herr Erik, så sägen J riddare, som äro herrar och män; men hvart skulle det bära, om vi qvinnor skulle vilja ha samma rätt. Arbeta måste en husmor. En lat qvinna orkar jag ej se." Siris lilla hufvud var upptaget af så många tankar på en gång, att hon knappt visste reda på sig; men icke minst ofta framträdde för hennes sinne en obestämd fruktan for ståthållaren, i hvars hus hon skulle vistas. Den mörke mannen, med de ingalunda polerade åthäfvorna och den af rustningen på flere ställen nedröstade drägten, skrämde henne, och det var så mycket naturligare, som fru Metta haft för vana att ganska ofta fara ut emot honom och hans tyranni, och Siri hörde honom sällan nämnas, annat än såsom en hård och grym man. Fru Metta var hela nejdens tillflykt och rådgifverska, och hvarje gång bondgummorna tyckte sig hafva något att klaga öfver knektarne eller ryttarne, som hos dem lågo i borgeläger, så kommo de med sina bekymmer till fru Metta, och bådo henne, genom herr Erik, framskaffa deras klagomål till herr Klas. Vid sådana tillfällen utmålades Flemings tyranni af qvinnorna i de bjertaste färger. Fru Metta skref väl om saken, men hennes epistlar voro vanligen svåra att läsa och isynnerhet att förstå. Skrifkunnighet hörde icke mycket till seden på denna tid, minst för fruntimmer. Sedan hon hunnit öfver den vanliga början:
Om Bancocommissariatet fick se en kallelse af creditorer vid en uppstådd concurs, utan att banken fick en sådan kallelse, i händelse den till creditorerna afstådda egendomen vore för bankens säkerhet intecknad, och denna egendom, under de 28 år som ett bancolån kan räcka, hade öfvergått i flera andra händer, hvad hade Bancostyreisen alt göra? Kunde styrelsen undgå att inställa sig för att bevaka bankens rätt, oaktadt kallelse från domaren utebli fv i t, eller kunde hon det icke? Den styrelse, som ställt en oskyldig commissarie till ansvar för förment försummelse af bevakning utaf en lös pant, skulle troligtvis finna sig nödsakad att verkställa bevaknin i3 H. 64 5oG Den ig September f. m. garna. Hvad skulle det icke göra för besvär för banken och onödigt bryderi för domstolarna, emot alt fullgöra den skyldighet de nu hafva, att underrätta banken om de förändringar, som ske med dessa fastighetslån; och hvad olikheleu mellan banken och den enskilde långifvaren angår, får jag fästa uppmärksamheten på skilnaden mellan en inrättning, som är skyldig att i 28 år låta lånet stå, eller en enskild man, som kan säga upp sina meddelade lån när han behagar, och som kan bevaka sina små affärer, — huru vidsträckta de än må vara, dock små i jemförelse med bankens, — bättre, än banken med sina tusende. Jag förnyar min begäran om återremiss. Hr Bråkenhjelm: Man har sagt, att så länge afbetalningarne till capital och ränta ordentligen verkställas, så betyder det ingenting 0111 banken är i okunnighet om hvem som är dess gäldenär; men när inbetalningarna icke ingå ordentligen, så hemställes, om ej det vore intressant för banken att veta hvem som i sådan händelse bör åkäras för utbekommande, antingen af hela lånebeloppet eller räntan. För att kunna stämma, måste man väl också kunna adressera sig lill något subject, någon individ.
Jemte det vi rörande beväringsålderns framflyttning till fyllda 21 år instämma i Grefve Sparres reservation, få vi, på grund af det anförda, tillstyrka den förklaring, att Rikets Ständer, under nuvarande förhållanden och i frågans närvarande skick, icke kunna lemna sitt godkännande till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition.® Friherre Armfelt, M., har begärt att få antecknadt, det han i ärendets behandling hos Utskottet icke deltagit. \ Bih. till R. St. Lagsamt Allm. Best-.- och Ekon.- Vtskottets Betänkande M 6. 1 ii. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 April 1806, kl. 1 e. ra. Betänkande, i anledning af väckt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof. Uti en hos Högvördiga Preste-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion (N:o 23), hvilken, jemlikt 43 § Riksdags-ordningen, blifvit af Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet behandlad, har Herr Professor Ribbing föreslagit, »det Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl.
Skrifvelse, I\:o 33. 19 “Vid Riksdagsmannaval, som den hållils i N. N. domsaga1*, (aN. N. valdistrikt af N. N. domsaga41) eller “i N. N. stad44 (41städer“), “har N. N. blifvit utsedd lill ledamot af Riksdagens Andra Kammare för en lid af tre år, räknade från och med den 1 Januari nästkommande år“; (eller om valet hållits till följd af Konungens förordnande om nya val eller om Riksdagsman eljest afgålt innan den tid, för hvilken han blifvit vald, tilländalupit: “för tiden till den 1 Januari år — —“) “hvarom detta länder till bevis och fullmakt.“ Ort och tid. § 21. Riksdagsman, som för Andra Kammaren vald blifvit, ej denna befattning sig undandraga, med mindre han företer giltiga skäl för afsägelse. Såsom sådana anses: l:o de hinder, allmänna lagen upptager såsom laga förfall; 2:o ålder öfver 60 år; 3:o att den valde tillförene såsom Riksdagsman bevistat tre Lagtima Riksdagar. Afsägelse af Riksdagsmanna-uppdrag, som göres vid valtillfälle, pröfvas af valförrättaren. Sker afsägelse efteråt, mellan Riksdagar, pröfvas den af Konungens Befallningshafvande. § 22. 1. Är någon missnöjd med val till Riksdagsman i Andra Kammaren, må ban deröfver anföra besvär hos Konungens Befallningshafvande i valorten eller, der fråga om val för flera städer handlagts inom särskilda län, hos Befallningshafvande:! i det län, der slutliga handläggningen skett.
Viss, då Hans ära led af tadlets mörka drag, Att lemna, till försvar mot vilseförda sinnen, I sina gerningar de minnen, Som skulle hämna den, en dag. Så stod Han, Svear! Han, den Hjelte J beundren, En mäktig Genius lik, och hvälfde i sin själ De stora tankarna på Sverges glans och väl, Med hjessan trotsigt höjd mot stormarna och dundren, Så stod Han, — minnens det! — och, trygg vid mol nens hot, Såg ner med vänlig blick, emellan dunderslagen, På Sångmön, Konsterna, Behagen, Som funno fristad vid Hans fot. Der står Du, och din blick med ädel stolthet sänder, O Konung! kring en stad, hvars blomstring Du beredt, Och ser förökade de prydnader, Du gett, Med dem Du ämnade åt dessa torg och stränder. Främst helsar Du, bland dem, den Göthiska Granit, Den konungsliga gärd åt ädla undersåter, Som nu, på nytt förtjenad åter, Med bifall drar ditt öga dit. Men, evigt saknade, tillbedda, dyra Skugga, Som, från din Vård ännu, bevakar detta land! Hvars är den korade, den dristigt höjda hand, Som vill, i Vårdens fot, din Minnes-runa hugga? Allena Sanningens. Då, utan öfverdrift, Den enkla Sanningen Dig vittnesbörd får gifva, Skall Ärans Gudom sjelf det skrifva I Tidens bok med gyllne skrift. 5 Verldshvälfningen bröt in. Du såg de första lågor Af störtningens volkan, beredd i seklers lopp; Såg falla Bourbons thron, och plötsligt sväljas opp Af lavans glödande och bloduppsvällda vågor. Hur många fallit se’n! — O, hvar är målet satt, Nationer! för ett svall, som undergång bebådar? Hvem tyder ödets dom? Hvem skådar I dess omäteliga natt? Men snart, när edra barn, i glest förspridda hopar, Sig släpa på er mull, i slafveri och blygd, Till dess en manlig stam, kanske från fjellens bygd, Nationerna på nytt ur deras dvala ropar: Hvem skall betraktarn då af detta tidehvarf
Häckningen försiggår bäst under vintern, som hos oss är samtidig med Australiens sommar, men fåglarne häcka äfven under sommaren och kunna under året föda upp 4 kullar eller mer. Dock bör man icke öfveranstränga dem med för många kullar. Bon kan man nog själf göra sig, men man bör då helst hafva en modell, och kunna dylika bon köpas bland annat af M. Schmidt i Berlin, Friedrichstrasse 73. Om tvättmaskiner och vänner i viken m. m. essa båda saker synas väl vid företa påseende ej höra annorlunda tillsammans än såtillvida, att vatten plär finnas i vikar och måste finnas i tvättmaskiner, om de skola kunna göra tjäDst. Men i detta fall är sammanhanget ett annat och finnes dock. Låtom oss först tala om vännerna i viken. Att Idun har många sådana, kan ej • I allmänhet endast 4. * * Detta påstående tarfvar, enligt senare iakttagelser, någon afprutning. 174 vara någon nyhet för dess läsarinnor, som antagligen beaktat notisen om vår tidnings betydliga upplaga. Och att Idun har mången » vän i viken », veta vi ock, ty därom vittna många insända uppsatser. Men att Idun har en vän i den vik af Svarta hafvet, som kallas Bosporen, torde kanske öfverraska mången, som ej tänkt sig, att vår egen lilla tidning hunnit dit. Men så är det ändå. Posten för med sig tidningsbladet från norden ned till Konstantinopel, till förstaden Péra, där européerna bo, och när bladet med hemlandets välbekanta språk kommer in i ateliern med de stora fönstren och den dämpade dagern, då flyger en ljusning öfver den nordiska flickans anlete, och hon griper med hast hälsningen från hembygden. Nyss var hon ute och lustvandrade vid Bosporens strand och gick förbi — så nära som vakten det tillät — det torn, där prins Murad hålles fången, icke för något brott, utan blott för det han också har rättighet till den tron, sultanen nu intager, och hon tyckte sig nä- stan midt i medeltiden.
Tjenstehjon med årstjenst anser jag böra betala den högre skyddsafgiflen, ehvad denna erlägges såsom hittills af husbonden eller af dem sjelfva vid särskildt uppbördsmöte; i hvilket sednare fall de derutöfver jemväl borde erlägga bevillning med vissa proc. af sin lön. Mot bestämmandet af olika skyddsafgift torde viii invändas, att då denna afgift är den enda de fattigare classerna erlägga till Staten , borde den ej bil I ig t vi <5 vara lägre än för personer af de mera förmögna eller bättre bergade classerna, hvilka dessutom skatta på flera andra sätt till Staten; jag tror det är bättre alt Slaten åtnöjer sig med något af dessa fattiga vanlottade varelser, än att den tvertom skall få vidkännas dryga utgifter för dem, sedan de fallit fängelser eller fattiginrättningar till last. Man bör dessutom besinna, att genom det lilla de fattige måste lemna till Staten, öka de sitt armod; lemna de rikare något mer, så taga de det af sitt öfverflöd. Jag tror tillika, att de af dessa fattigare classer, hvilka, besvärade med omsorgen för hustru och barn, icke kunna utgöra sin bevillning efter denna art., med mindre oumbärligt husgeråd eller nödiga kläder derföre tagas i mät, böra frikallas, och kronobetjeningen till Landshöfdinge-embetet insända rapport med förteckning på slika restantier. 2:0, Art. II. §§ 17 och 19. Bevillning af fast egendom i städerna och på landet. Jag anser från det värde, hvaraf bevillning skall utgöras, böra afdragas alla intecknade fordringar, hvaraf inteckningsägaren bör gifva bevillning genom afdrag å räntan: det är förmögenheten, icke fattigdomen, som bör beskattas. 3:o. § 33. Samma art. anser jag böra ändras i conseqvens med den af mig föreslagna ändringen af föregående 17 och 19 §§.
Betänkande upptagne frågor och åtskillige dervid sig företedde anmärkningar, stå i ett nära sammanhang med förslaget om Correctionslnråttningarne, öfverlemnar jag till Höglofl, Ridderskapets och Adelns upplysta ompröfvande huruvida icke bägge dessa ämnen måtte på en gång vinna hos Högloflige Lagutskottet behandling och tillbörligt öfvervägande; och under förmodadt bifall häraf anhåller vördsammeligen att mina hår ofvan skedda erinringar fingo. i förening med återremissen, dit åtfölja. Veu 30 Augusti f. m - N*0 2. Herr KuyLnJljerna, Eric Magnus : Med den kännedom jag, som bestridt Secreteraregöromålen, ej mindre hos f. d. Comittersde till hushållningens reglerande vid Strömsholm, än ock hos nuvarande Stuteri Öfver-Styrelsen , åger om Strömsholms Stuterilnråttning och dess förvaltning, anser jag mig pliktig göra följande framställning till ledning för det begrepp som, af Herr af Uhrs motion, rörande Bamraa inrättning, kunde blifva en följd. I mer än ett och ett halft århundrade har Stuteri vid Strömsholm varit inråttadt. Jag har sett authentique handlingar från de tider som i Sveriges häfder äfven åro anmärkte för Statshushållning, utvisa nästan orimliga anslag för Strömsholms Stuteri, såsom till exempel 1696 och äldre årens stater hvilka bestämma ända tili i5oo Lrsp. hö om året för ett hästkreatur; men jag anser tillräckligt att fästa uppmärksamheten å förhållanden, som åro oss närmare för att så vidt jag förmår ådagalägga om ej hvad möjligt varit, blifvit vidtagit till förbättrande af hushållningen vid Strömsholms Stuteri-Inrättning. Efter år 1810, då Rikets Ständer beslöto att Stuterilnråttningen vid Strömsholm borde bibehållas, förordnades af Kongl. Maj:t en Comité tili hushållningens reglerande vid nämnde Stuterilnråttning, till hvilken inråttnings-underhåll hela Strömsholm och Kungsöhr samt dessutom 3760
497 den, som nödgas underkasta sig densamma, särdeles om han eger någon särskild affection för hvad man tvingar honom att afträda eller bringa i ett förändradt skick; och då denna affection icke alltid år en följd af nyck, utan stundom försvaras af Skäl, hvilkas giltighet man icke kan bestrida, tro Utskotten derföre, att ett sådant afseende på detta obehag bör göras, som Utskotten hår nedanföre vilja närmare förklara. Under den uppmärksamma granskning Utskotten egnat at sjelfva Lagförslaget, och hvarmed Utskotten förenat pröfningen af de påståenden och hemställande!!, som af åtskilliga Ledamöter inom Vallöf! BorgareStåndet och Hederv. BondeStåndet blifvit gjorde, hafva Utskotten val funnit detsamma i allmänhet vara bygdt på rigtiga grunder, i sina föreskrifter bestämdt, i de stadgade såkerhetsmåtten emot missbruk ändamålsenligt, samt i öfrigt syftande att försäkra Vattuverksegare emot alla förluster af tvångsråttens begagnande; men, med afseende på den ytterliga noggrannhet, som i ett så grannlaga ämne mäste iagttagas, och dä Utskotten ansett sårskilde, i den föreslagne Författningen ej bemärkte om*, ständigheter böra vid tillämpningen af tvångsrätten och behandlingen af härom uppkommande Rättegångar iagttagas, så vida, å ena sidan, denna tvångsrätt med någon LagUtskottets Betänkmden. 33 Lagutskottet: Betänkande»', billighet skall kunna göras gällande, och; q den andra, Författningens nyttiga syftemål icke obehörigen motverkas , hafva Utskotten funnit sig pligtige, att föreslå åtskilige ändringar och tillägg i Författningen, dem Utskotten nu gå att närmare uppgifva.
Enligt upprättadt, till Utskottet öfverlemnadt kostnads-förslag, skulle kostnaden, såsom Utskottet förut omförmält, för berörde byggnads-arbete, jemte de förändringar, som i nya Banko-husets bottenvåning blefve erforderliga, äfvensom för anskaffande af värmnings-apparat, uppgå till ett belopp af omkring 30,000 R:dr B:ko. Under vilkor, att alla förberedande arbeten särskildt anordnas och på förhand verkställas, kunde, efter hvad Kommitterade upplyst, sjelfva byggnads-arbetet och inredningen under en sommar fullbordas. I betraktande af den slöra enkelhet i så väl expeditionssätt sorn kontroller, hvilken uppkomme genom antagande af den föreslagna ordningen för kassaoch depositions-rörelsen, anser Utskottet kostnaden för den oundgängligt erforderliga inredningen, vara alltför obetydlig, att utgöra något hinder för förslagets antagande. Det torde dessutom härvid icke böra förbises, att för verket den vinst af Kom mitterades förslag uppstode, att tjenstemanna-personalen kunde förminskas och i följd häraf kostnaderna till den förminskade personalens aflöning besparas.
Vid förnyad föredragning af Banko-utskottets Memorial N:o 3, med hemställan, dels angående inköp af 100 exemplar af skriften: ”anteckningar om Rikets Ständers bank och allmänna låne-rörelsen i Sverige” samt dels om utgifvande till berörde skrifts författare af bankens jubelmedalj i guld; blef det första tillstyrkandet bifallet, hvarmot det sednare afslogs. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets Memorialer: N:o 8, med återlemnande till Borgare-ståndet af herr Indebetous motion angående premier till dem, som anställa försök att bereda socker af potates. Motionen remitterades till Stats-utskottet; N:o 9, med återlemnande till Högv, Preste-ståndet af herr prosten Se terblads motion, angåends afskrifning af Kottholms kanal-bolags skuld. Motionen ansågs böra öfverlemnas till Stats-utskottet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-utskottets Memorial och Utlåtanden: N:o 17, i anledning af återremiss i Utlåtandet N:o 3. Lades till handlingar ne. N:o 18, Pral.-utdrag den 22 Januari 184-8. 29 N:o 18, i anledning af väckta motioner, alt de extra anslag, som af Rikets Ständer för allmänna arbeten, m. m., beviljas, må fastställas till utgående under fyra år. Bifölls. N:o 19, hänledning af väckt motion om inköp för statens räkning af hälften utaf de bruksegaren Elsviks tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Örebro län. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets memorial N:o 10, med hemställan om afskrifning af tvänne ifrån banken utgifna odlings-lån; hvilket memorial bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets utlåtanden, betänkande och Memorial: N:o 4, i anledning af väckt motion, angående föreskrifters med delande i afseende på beskaffenheten af länsmäns fullmakter; Motionen ansågs böra öfverlemnas till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet.