Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är således af liögsla vigt, att Ståndet aflemnar sin gemensamma tanke äfven i denna fråga, likasom i de öfriga , emedan en sådan tanke kommer att hafva bestämdt inflytande på sjelfva resultatet, vare sig att detta kommer att bero af alla 4 Ståndens likstämmiga beslut, eller kommer, såsom 56 §:n innehåller, att afgå till förstärkt Const.- Utsk. 1 båda fallen kommer Ståndets gemensamma tanke alltid alt hafva sitt stora inflytande på Coust.Utsk:s tillgöranden. Hade R. o. Ad. återigen från första början af öfverläggningen icke ingått i några detaljer, utan blott, efter roteling öfver Frih. SprengIportens förslag, förklarat, att R. o. Ad. ville afbida Coust.Utskts vidare förslag och icke i första hand yttra sin gemensamma tanke öfver den ena eller andra af de frågor, som tillhörde den ytterligare öfvei läggningen i ämnet, det hade varit en annan sak. Då hade frågan stått öppen för en ny återremiss lill Utsk., hvilket efter min tanke numera icke är möjligt: ty sedan R. o. Ad. bestämt den nedre kammaren, men icke skulle bestämma något rörtde den andra, så är det klart, att Cons!.Utsk. skulle anse, att R. o. Ad. icke funne nödigt att derom uttrycka en gemensam lanke, utan öfverlemnade till Const.Utsk. att efter de öfriga Ståndens tankar afgifva förslag i denna fråga Hvad åter angår den värde författarens förslag till bildande af allfie kammaren, så får jag erinra, att om den värde författaren icke har andra garantier än ålder och ledamöternes val för längre tid att förevisa för densammas conservativa beskaffenhet, så förefaller det åtminstone för mig nog otillräckligt. Andra garantier hafva funnits behöfliga vid alla undersökningar ronde sådana ämnen som delta, t. ex. på congressen i Washington 1781, vill jag erinra mig, då den förklarade sig competent och en ny författning der började, så antog man, alt ett conservalivt element i lagstiftande makten bör ingå.
I lii n fördelat andre cancellistens tjenstegöromål såsom förut varande secreterare oell notarie vid Wadstena adliga Jungfru-stift , lian salunda icke emellan riksdagarna äger någon annan bestämd tjenstebefattning vid Riddarliusel, än att biträda med genealogiernas completlei ing, byarvid äfven någon gång ej obetydliga sportlar, genom josén lör genealogisk!! utdrag, honom tillfalla. På dessa skäl finnér Otsk. sig icjje kunna tillstyrka förslaget om eft särskildt aifvode lör befattningen med completteringen al Riddarhusets geneajogiska handlingar, Tviinne ledamöters reservationer metjföjja. Pä RiddarhusUlskoltets vägnnar: S. A. Sandels. SV. F. Dalman.
Men se wi ej dista hinder, känna w! ej detta kwäno, lä näl ! de nämnde Eocltisiva Privlwg>er, som i den mängd af söbud emot lnsörse! gfstädaue rvaror, hwilka fast än de hätstädeö ej kunna tlllmerkas, eller det endast höost ofullkomligt, likwä! äro bland wäre oumbätligr behof. Jag saknar erstkderligt ljus ost) nödig kännedom, förakt med den krask tom ämnets wigt fordrar, Utwidga det st mm,a till den st ugan, hmuwida sadane Manustciurer, för hwi kas trefnad innom wärk laiid, tjelfwa naluren lagdt ett hinder, böra det samma vänuaas, till M.-änhetens förlust och endast till bätnad iör ett rinna antal Aäbrikanttr: eller om det ware mera enligt med b kolens och Jndip,duens wäl, akr'hwarje utlanst wara, hwUstu erfarenheten bewistt ei kan härstädes till stmn'' godhet och samma pris, älwen under d-m rnäst gynnande Co-iunckue tlllwerkas, borde t!>! !N'ö"sl tillätaS emot en lärnpLlig Tullasgijc. Jag sgk.-.w, Ridd. och 2id. pror. S. 8l s yFr Den 2? JanuariL. säger jag, nödig kännedom för att giswa den ulweckling j-!g önskar ät ett ämne som har sä mycken rättighet till Högloft. Ridderskapet och Lldelns uppmärksamhet. Me» dä jag gör denna bekännelse, kari jag e, förtiga min innerliga önskan, att det samma mätte l hela sin widd blifwa utsötdt af nägon mera wärdig hand. Jag ätergär kil! det ämne, hwarifrän jag för ett ögonblick aswrkit. Ett ämne hwcrom jag ka» tala med fullkomlig erfarenhet af det förtryck ett Privilegium Epclusivum kan rmdföra.
Ibland dessa tillämnade vägar är säkerligen ingen så alldeles oumbärlig oell af så ofantlig vigt för kringliggande orters ekono miska välfärd, som den emellan Gideå och Trehörningssjö kyrkor föreslagna, hvilket ock bestyrkes af kommissions-landmätaren Engbloms härhos bifogade och till Konungens Befallningshafvande i länet för sådant ändamål afgifna betänkande och kostnadsförslag. Till närmare upplysning af de be bevekande omständigheter, som i detta mål sig förete, torde jag få vördsamt meddela, att Gideå kyrka är belägen på endast en half mils afstånd från socknens södra gräns och all på dea långa sträckan norr om kyrkan saknas nästan helt och hållet vågar för hjuldon, med undantag af en till Flärke hy gående väg af blott en mils längd, hvilken likväl ännu befinner sig i högst ofulländadt skick; att Gideå pastorat med en folkmängd af omkring 3,000 menniskor har en så betydlig utsträckning på längden, räknadt ifrån norr lill söder, att densamma utgör icke mindre än fem mil, samt att detta pastorats innevånare, som i allmänhet befinna sig i högeligen knappa och vanlottade vilkor, omöjligen skulle vara i stånd alt utgöra de med omförmälda väganläggning förknippade dryga kostnader, derest ej Staten dertill sträcker dem en hjelpsam hand, aldra helst som denna anläggning försvåras betydligt derigenom, alt herg. mvrer och an - Motioner i Bonde*Ståndet 1862. Nio 406. dra naturhinder förekomma, de der nödvändigtvis måste förorsaka en ansenlig förhöjning af kostnaderna. Vid sådant förhållande, och jemte det jag förbehåller mig att framdeles få till Höglofliga Utskottet inkomma med Kongl. Styrelsens öfver Vägoch Vattenbyggnader afgifvande yttrande, angåer,1 • ifrågavarande väganläggning, helst det af landtmätaren Engblom upprättade ko -g, med karta, ännu är på Konungens
Hvad England i sjelfva ver - Den < November fa - 3<3 ket förlorat genom att i början gä temligen raskt, ofta brådstörtad t till väga, det har visat sig blist i de ouphörliga kastningarne mellan motsatta, ömsom rådande kyrkopnrtier, katholiker och protestanter, conformister, puritaner o. s v. Sådant önskar, och hoppas jag. att Sverige, skall undvika genom att varsamt framgå på förändringarnes bana i alside å i eligions-mål. Hvad beträffar Hertigens af Wellington förhållande till emancipations-billen, så lärer det vara ovedersägligt, att den store mannens stora förtjenst härvid bestod deri, att han genom sitt motstånd uppehöll billens antagande, till dess sinnena voro derpå tillräckligt förberedda och mera eniga, hvarföre förändringen hittills åtminstone, icke medfört några synnerliga olägenheter. Elter denna anmiirkn. vill jag blott yttra några ord om Hr von Köchs förslag. Gr. Sparre har fästat upmärksainhetcn på svårigheten för LngUtsk. att förlika så många olika meningar; men har dock lofvat göra allt hvad på honom ankommer. Jag förmodar, att Grins löfte äfven af Utskis öfriga ledamöter skall honoreras. Om så sker, kan det visserligen vara en möjlighet, att ett förslag inom Utsk. upgöres, som vinner It. Slirs bifall, I sådan händelse, anser jag Hr von Köchs förslag vara bättre, än något annat, som hiir blifvit frnnistäldt, och önskar för min del att LagUtsk. måtte, om det anser rättast att framkomma med något nytt förslag, till grund derför antaga, och i det hufvudsakjiga följa Hr von Koehs, hvilket, så vidt jag vid upliisningen kunnat fatta, jag i det väsendtlig.! torde kunna biträda. Det är dock en förändring, sora jag anser alldeles nödvändig, nemi. att orden oeller inom lyckta dörrar», i förslagets 0 g, hvilka ord Ilr von Koch icke af egen drift tillagt, utan på upmaning af andra, måtte ur förslaget utgå.
Vettigare hade kanske varit att ha mindre mod.” ”Hvarför då, min vän?” svarade hustrun med oefterhärmligt behag. ”Har du ej sedan fått bättre och säkrare prof på min tillgifvenhet?” ”Vet jag hvad jag skall tro?” ”Du menade väl aldrig att jag skulle säga en osanning för att behaga dig?” ”Sämre hade du kanske kunnat göra ... Men det är ett konstigt lif, det här äktenskapslifvet. Jag är icke van att dansa efter någon annan pipa än min egen – och jag säger dig, unga qvinna, att du icke bör mana upp blodet: det vore dig icke nyttigt.” ”Gud, sådan blick du kan ge! Vore jag lik Majken, så skrämde du slaget på mig.” ”Ja, spring nu till fru syster, svanduns-våpet, och beklaga dig öfver mannen, så att hela stan får veta den dumma historien, som rent af narrade mig att fria!” ”Åh nej”, svarade ungafrun med ett hjertegodt skratt, ”hela staden vet ju att det var borgmästare Grundells stora hund. Om du ej sjelf talar om den röda duken, så får ingen känna den hemligheten.” ”Jag skall säga dig en sak, Margreta – jag är rädd att du vill hafva välde och att du just nu drifver några konster för att få tag i första ändan.” ”Hvad tänker du på – har man sådana beräkningar vid 19 år?” ”Jag kan säga dig något ännu mer: jag fruktar att du får det. Men akta dig, barn, akta dig – jag är icke alltid som nu! Nu kan jag också skratta, men icke är det något roligt i det här. Och beträffande Falkens, du ...” ”Beträffande dem, så äro vi två och de två; och hvad som tilldrager sig mellan två hjertan och fyra ögon, det kommer icke längre.” ”Och näsduken – gud vet hvad du gjort med mig qvinna! Jag kände för ett ögonblick god lust att slå sönder allt, som fins härinne ... Men skall näsduken vara förlorad för mig?” ”Oåterkalleligt, min vän!” ”Det var då skada – den hade uträttat ett så vackert verk.”
Det war först wid Riksdagen 1789, som Utskottet ti! slutelig! afgörande företog sig Ridde, skapetS och Adelns rsmits as är 1778; och finnes wid UtskoctetS kAvrocoller för samma Riksdag vilagadt et UrofeÄ, sörfattadt af en Utskottets Ledan,or, Herr Lagman lsiallronltscik: En man, h vilken, sä wä! l anseende tu dest hos Ridderskapet och .Adeln, innehafda Ackczls-Ämbete, som grundeliga tamieooin af ärenderna, dertil ägde W ostridig skick» iighet, 945 lighet, hwarom ock desi arbete är et talande bewisAngelägnare göromål uptogo sä Ridderskapets och Adelns lid, ar krofeL^st icke kom at öjwerlemnas kil deras uplysta bepröfmande. Det af Herr k^Iksnflsch författade krojeLk har tjenar lil grund för der Uistottet »u har den äran at öfwerlemna. krnjsLksc stödjer sig förnäm!!» gast pä den praxis, som blifwik föl>d allk ifrån 1778 ärö Riksdag, de» första efter Regementsförändringen är 1772. Om någon ting bliswit rillaggdt, är det endast sadanr som erfarenheten befunnit icke allenast nyttigt, utan ock i wista fall nödlvandigt. Utskottet har, sä wid denna, som ivid be fyra sidstförflutna Riksdagar, funnit Åtskilliga betänkligheter och hinder möta, bade wid ameckningar och wid ordningen i allmänhet inom Riddarhuset. Flera frågor hafwa up. stacr, pä hwilka Utskottet saknar tydlig Lag til rättesnöre wid asdömandet.
Denna fråga är, efter min öfvertygelte, vigtig i princip, huruvida kronofogden skall kunna göra 21 II. Den i5 M a r s f. m. en utmätning utan speciella older af K. M:S Bef:h:de. Jag tror det icle och önskar att ett sådant stadgande hvarken i fattiglagen eller någon annan lag må inflyta. Jag afstyrker derföre äfven nu att det må intagas i den 20 §:n, äfven om R. o. Ad. förut vid en föregående § må hafva stadgat något dylikt. Jag afstyrker äfven det förslag, som här är gjordt, att sockennämnden skulle få göra denna utmätning. Det vore än värre. Jag skulle deremot tro, att behandlingen med ifrågavar. restlängden hör blifva alldeles lika med ordningen för uppbörden af Kronans intrader, nemi. att restlängden insändes till K. M:s Bef:h:de, sorn granskar den och ger uppbördsorder. Om derföre orden ”i laga ordning” inflyta i §:n, tror jag meningen blir riktig, Hr Lefren: Jag bör att under min frånvaro ett beslut hos R. o. Ad. blifvit fattadt, hvarom jag icke kunnat göra mig idee. Jag anhåller derföre, till discussior.ens förkortande, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta uppläsa detta beslut. Är detsamma af sådant innehåll, sorn blifvit uppgifvet, lärer jag få afstå från mitt yrkande och inskränka mig till en reservation deremot, lindert, p ro t. fö r a n d e tillkännagaf, att, vid pröfningen af Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.tJtskrns betänk. N:o 29, R. o. Ad. beslutat att början af 2 mom. i 20 §:n af den deri föreslagna lag om sockenstämmor i Riket utom Stockholms stad samt om sockennämnder för landet, skulle erhålla följande förändrade lydelse: För uttagande af oguldet tillskott, hvarom i förest rifven ordning är å sockenstämma beslut ad t samt restlängd i sockenstämma uppläst och erkänd, skall genast o. s. v. enligt Utsktns förslag. Hr Ed en hjelm:
Ett sådant förhållande af svaga löne-inkomster sammanställer motionären med de stora anspråken på lotsarnes skicklighet, påpasslighet och uppoffrande mod, och som aldrig tillåta desse tjenstemän ett ögonblicks tveksamhet att våga sitt eget lif för att frälsa andras, ej eller att fästa minsta afseende på sin helsa, när andras nöd kallar dem ut ur hemmet, att, ofta under stormar oell köld, gå mödorna och ögonskenliga faror till mötes, hotade, ej blott af elementens våld, utan ock af lagens ansvarsbestämmelser vid minsta fel. Utskottet har i öfvervägande tagit denna framställning, som motionären linderstedt nied fullaste skäl till behjertande, och, i öfverensstämmelse med hans begäran, anser sig Utskottet böra vördsamt tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla den önskan, att Kongl. Maj:t ville i Nåder låta undersöka, i hvilken mon lotsarnes lönevillkor, der så behöfves, må kunna blifva förbättrade, samt att resultatet af detta vigtiga ämnes utredande måtte inför Rikets näst sammanträdande Ständer framläggas. Stockholm den 8 October 1844. Best,- och Ekon,*11iskottets Betänkande, N:o_45. Ank. till Exp Utsk. d. 12 Oct., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som, under namn af ''Brooch Quai-afgift”, uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara väta varor. Till Utskottets handläggning hafva i detta amne blifvit remitterade följande 2:ne motioner, nemligen: l:o från Vallöf!. Borgare-Ståndet: af Herr A. G. Akesson, derom, att den för berörde varor, såsom bränvin och andia spirituosa, olja, tran, vin och ättika, fastställda afgift af 24 sk.
»Jaha då», sa jag rappt, för symbol-liken har jag då på mina fem fingrar, tack vare Villy, som skickade mig hela packor med resensjoner om den där herr Lugn Poet, eller hvad han hette, som var i Stockholm och spelade på Franska så’nt som ingen kunde se på Svenska. »Symbol – lik — är några slags modärna teater — lik —» »Fru Petterkvist är ironisk», log han. »Åh ja», sa jag blygsamt, fast jag inte en smul förstod hvad han menade, »man får väl lof att vara litet af hvarje här i världen — —» »Men vill nu inte doktorn vara så innerligen oblischangt och — —» Men han ville inte. Han sa nej vänligt, men han sa nej bestämdt. Jag höll i mig och höll i mig, till dess jag helt plötsligt kom i håg, att det ju egentligen inte alls var honom vi ville ha, fast jag tyckte vi borde fråga af artighet — vi tycker han är för lärd för oss — och så kvistade jag i väg tvärs öfver Boströms gård för att försöka få fatt i gamla Holmen, redaktörn af Jockmocks Allehanda, som just förefaller mig vara vår man. Han hör också till bildningens stödjepelare, ehuru till en af de svagare, efter han går på träben — både andligen och lekamligen, dess värre. Hvar han fått det lekamliga träbenet ifrån har ännu ingen människa lyckats leta ut, inte ens Wendla Ax, som eljest är en fullkomlig hoftång, när det gäller att knipa ur folk deras hemligheter. Grufligt intressangt har vi allesammans tyckt det varit. Jag menar träbenet. Och hur många historier det satt i gång, är inte möjligt att ens räkna ut. När Holmen kom hit, var Jockmocks Allehanda inte större än en barn-näsduk och innehållet därefter. Kom ut, gjorde tidningen när det så föll sig, och när den kom ut, var hela stan så svart om fingrarna af trycksvärta, att det såg ut som de blifvit begagnade till ljussax. Men det gjorde ingenting. Det var svärta som gick bort i tvätten. Svärtar nu tidningar ned folk är det med fläckar som sitter i. Men till det har gamla Holmen aldrig gjort sig skyldig!
Skrifvelse, N:o 76. bestämmas efter aflöningen i den lönegrad, till hvilken de vid afskedstagandet höra; samt att så väl styresmännen, som storskiftesoch afvittrings-landtmätarne måtte komma i åtnjutande af pension vid sextio lefnadsoch trettio tjensteår. Rikets Ständer, som, på sätt i 5:te punkten härofvan rörande öfriga landtmätares pensionerande blifvit yttradt, icke anse lämpligt att frågan om de vid storskiftesoch afvittringsverket anställde tjenstemäns pensionering till slutlig pröfning företages annorledes än i sammanhang med reglering af pensionsväsendet i sin helhet, hafva vid granskning af öfriga delar utaf den nådiga framställningen icke funnit något att dervid erinra; hvadan, med bifall till Eders Kongl. Maj:ts derom gjorda nådiga framställning, Rikets Ständer, till fortsättande af storskiftesoch afvittrings-förrättningarne i rikets norra län, för år 1867, utöfver det å Riks-staten uppförda anslag till skiften och afvittringar, 63,000 R:dr, anvisat å extra stat ett belopp af 97,000 R:dr, att till Eders Kongl. Maj:ts nådiga disposition ifrån Riksgälds-kontoret utgå; hvaremot Rikets Ständer ej funnit skäl att för närvarande bifalla hvad Eders Kongl. Maj:t i afseende å Styresmännens samt Landtmätarnes vid storskiftesoch afvittringsverket pensionerande föreslagit. Undervisningsanstalter för jordbrak och landtmannanäringar. 16:o.
Hvad slutligen angår senare anmärkningspunkten, lösligen bildad a£ tvänne militaire Riksdagsmäns yttranden, för hvilka dessutom de tilläfventyrs andragna motiven icke uppgifvits, måste obestridligen Konungens Rådgifvares embets-utöfning och handlingssätt endast bedömas efter deras till protocollet uttalade med ansvarighet förbundna rådslag, icke efter några inom ett Riks-Stånd af dess Ledamöter ansvarsfritt framsagda meningar, och minst efter dessas godtyckliga tolkning. Under sådana förhållanden har Constitutions-Utskottet funnit sig föranlåtet, att Herr Crusenstolpes, i ofvanberörde måtto, framställda anmärkmingsanledningar, såsom obefogade, till alla delar underkänna.. Stockholm den 3o Januarii i835. ConstitutionsUtskottets Memorial N:o 87. 3 N:o 87. 'Antom till Exp.-Utsk. den 19 Febr, Memorial, i anledning af återremisserna på Memorialet N:o 32, angående Urtima Riksdagar. Efter föredragning och pröfning af Constitutions-Utskottets Memorial N:o 32, med förslag till Grundlagsbestämmelser, angående Urtima Riksdagar oell dessas föremål, har samma Memorial blifvit från alla Riks-Stånden återförvisadt, med anmärkningar, dem hvarje Stånd serskildt förklarat utgöra dess gemensamma tankar, nemi.: Af Häglof. Ridder skåpet och Adeln: 1:0 Att vid slutet af 4f> §• Regeringsformen och 2 §. Riksdags-Ordningen må införas: ”Vid Urtima Riksdag öfverlägge och beslute Rikets Ständer blott om sådane allmänna ärenden, dem Konungen framställer, eller sorn deraf blifva en omedelbar följd-, eller sådane, som röra Rikets Ständers Herks ocA Ståndens enskilda angelägenheter. Dock må Grundlagsändring icke vid Urtima Riksdag kunna föresläs senare än ett är före nästa Lagtima Riksdag j ej heller af göras förr än ett är efter sedan den vid föregående Riksdag blifvit förklarad säsom hellande ; 2:0 att emellan orden ”hvarje" och "Riksdag” ordet ”Lagtima” bör i 108 §.
Revisorerne, som i sammanhang med granskningen af nyssnämnde hufvudbok genomgått och med sjelfva räkenskaperna jenifört de räkenskapsutdrag, sorn, enligt reglementets föreskrift, blifvit sammanfattade och från trycket utgifna samt med allmänna tidningarne utdelade, hafva funnit dessa utdrag med räkenskaperna öfverensstämmande. - 89 — Likaså hafva Revisorerne, utan att någon anmärkning härvid förekommit, granskat de under sistlidet år vederbörligen fortsatta s. k. liggare, som, till följd af Rikets Ständers beslut, i Riksgälds-kontoret föras öfver de för åtskilliga städers återuppbyggande efter dem öfvergångna eldsvådor beviljade låneunderstöd, äfvensom öfver statsbidrag, som anvisats för väganläggningar och vägförbättringar samt sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag. Vid jemväl tagen kännedom om den af Fullmäktiges Sekreterare fortsatta anteckningsbok öfver alla, på grund af 1860 års reglemente, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter samt öfriga detta verk åliggande utbetalningar, hafva Revisorerne funnit, att omförmälde anteckningsbok, deruti hvarje af Fullmäktige mottaget Kongl, bref, äfvensom andra rörande Riksgälds-kontorets utbetalningar meddelade underrättelser och fattade beslut, till sitt hufvudsak liga innehåll antecknats, blifvit förd på ett både fullständigt och noggrannt, sätt. Samma omdöme hafva Revisorerne funnit sig böra meddela om den på enahanda sätt af Fullmäktiges Sekreterare upprättade och fortsatta anteckningsboken öfver Riksgälds-kontoret, enligt nu gällande reglemente, åliggande utbetalningar. Enligt hvad Revisorerne af Riksgälds-kontorets hufvudbok för sistlidet år in hemtat, hafva, de till förvaltningskostnader vid detta verk hänförliga utgifter samt derifrån utgående pensioner utgjort följande belopp, nemligen: Fullmäktiges honorarier samt aflöning till Riksgälds-kontorets tjenstemän och vaktbetjening R:dr 68,566: 67. Resekostnads-ersättningar för de i Stockholm icke bosatte Fullmäktige » 647: 25.
Cantzler, contrasignerad, skulle till Rikets Ständer öfverlemnas. Ut supra in fidem G. af Wetterstedt. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående den skedda i*tvexlingen af Ratifcationerne å det emellan Hans Kongl. Höghet Kronprinsen och Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg af slutade Giftermåls-Contract. Gifven Stockholms Slott den i Februarii 1S23, Ledd af de tänkesätt af välvilja och förtroende, som alltid skola förena Kongl. Maj:L ined Folkets Ombud, kunde Kongl. Maj:t, för få dagar sedan, då Rikets Ständer, yid Riksdagens öppnande, voro på Rikssalen församlade, icke afhålla sig från den tillfredsställelsen, att underrätta dem om den, emellan Kongl. Maj:ts Kaiälskelige Herr Son och Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Josephina af Leuchtenberg, afslutade Giftermåls-afhandling, ehuru underrättelse om Ratificationernes utvexling derå ännu icke hade hitkornmit. Norrske Stats-Rådet Krog, som, i detta afseende, erhållit Kongl. Majus särskildta Nådiga uppdrag, har genomen, i dag, till Herr Stats-Ministern för Utrikes Arenderne ingången Skrifvelse, meddelat den officiella tidning, att '.enna utvexling på öfligt sätt, blifvit verkställd Proposition om ttvexlingen af Ratifcationerne, 325 i Munchen, den 18 sistlidne Januarii, och att han, den 22 derpåföljande skulle begifva sig på återvägen hit, med det Bayerska RatificationsInstrumentet.