Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt förordning av 1809 hade skjutsskyldiga hemmansägare rätt att välja deputerade inom varje länsmansdistrikt, som så snart kronoskjutsen blivit verkställd avlämna bevittnade avskrifter av kronoskjutslängderna och marschrutten. I vidsträckta distrikt har det varit svårt att sammankomma. För att underlätta för skjutsskyldiga hemmansinnehavare har rådet funnit för gott, att ändra förordningen så att skjutsskyldiga i varje distrikt på första rättegångsdagen vid lagtima ting inför häradsrätten välja 3 deputerade. Stockholms slott den 30 juni 1818 CARL JOHAN Kongl Maj: ts och Rikets Kammarrätts cirkulärbrev till samtliga Konungens Befallningshavande angående sättet för betalning av de s k överskottsräntor på indelningshavares löner. Stockholm den 7 juli 1818. Då sättet att betala kronan för de överskottsräntor som uppbärs av indelningshavare av lands-, jägerioch slottsstaterna varit olika i länen förordnas följande. Om indelningshavare uppbär mer i hemmansränta än vad som svarar mot deras lön, skall överskottet efter markegångspris i behörig proportion utbetalas till Kronan, med undantag för länsmän. Stockholm den 7 juli 1818 FR TERSMEDEN Kungörelse om belöningar till dem som upptäcker efterapare eller förfalskare av bankens eller riksgäldskontorets sedlar, eller de falska sedlarnas utprånglare; Stockholm den 8 juli 1818. Olika belöningar har utdelats till den som upptäckt efterapningar av bankens sedlar och den som upptäcker förfalskningar. Det har även gällt riksgäldssedlar. För att få rättvisa har följande stadgar stadfästs. 1: o Den som antingen griper på bar gärning eller angiver någon för att ha efterapat bankens eller riksgäldens sedlar får en belöning av 1.000 riksdaler. 3: o Om bevis mot den angivne inte kan anskaffas, så att han kan fällas, men man ändå har misstankar mot honom, utdelas en belöning mellan 10 och 100 riksdaler. 4: o Den som kan bevisa att en person utprånglat förfalskade sedlar och han straffas för detta, erhåller angivaren mellan 50 och 100 riksdaler.
Under deraf föranledt erkännande af behofvet för Fullmägtige att erhålla bestämd föreskrift i detta afseende, har jag dock trott mig böra anmärka, att då Utskottet i förskottssumman upptagit äfven de 66,666 Ful. 3a sk., för hvilka årligen myntbara metaller ovilkorligen bordt inköpas, Utskottet icke synes ägt anledning, att utan undantag tillämpa ännu bestående föreskrifter i BancoReglementet rörande silfverupphandling, emedan derstädes, så vidt jag fattat ordaförståndet, endast medgifves förskott till mynlbara metallers upphandling af nästa års dertill disponerade större fond 266,666 R:dr 32 sk., men icke af den för samma år anordnade mindre summa 66,666 R:dr 32 sk.; hvaraf måste följa, att då berörde föreskrifter åberopas såsom ensam grund, intet öfverskott för nästa år i83o mera äger rum, utan tvärtom 4r3o R:dr 10 sk. vid Betänkandets afgifvande redan öfverskjutit den förskotts-summa, hvartill 1823 års Reglemente gifver anledning. Dock enär Rikets Ständer äga förordna härutin - Den 6 April f. m. nan, såsom elem godt synes, utan afseende å hvad förut kunnat föreskrifvas, så har jag, hvad sjelfva saken angår, intet att erinra, utan har blott såsom sagdt velat hafva anmärkt, alt lill grund för den tillstyrkte silfver-upphandlingen förut gifne föreskrifter icke utan restriction bordt blifva åberopade. För öfrigt bör jag nämna, att ytterligare silfverköp inom nästlidne Mars månads utgång blifvit afslutade, hvarigenom återstoden af de för 2:ne år till upphandling af myntbara metaller anslagne fonder blifvit nedsatt till den inskränkta summau af 46,066 R:dr 26 sk. i Bancosedlar. I sammanhang härmed får jag upplysa, att de contracter, som till förstärkande af Bankens reela fond blifvit upprättade om lefverering af silfver till viss cours innom bestämd tid, dels medfört rättighet å lefverantörens sida till betydligt förskott, dels icke innehållit sådant vilkor.
Boye har sagt, att trätgirigheten skulle ökas genom lagmansrätternas borttagande, men minskas, om de rättsökande finge bibehålla en längre tid för att söka ändring i domen. Min mening är tvärtom, att det bästa sättet att förekomma tvister, som uppkomma endast för att tvista, är att skaffa 1. H. 26 202 Den 6 Augusti e. m. snar rättelse, oell att i den mån man ställer så till med domstolarnas organisation, att snar rättelse der kan vinnas, förfaller allt onödigt tvistande. Jag skulle derföre, i motsats mot Frih. Boye, vilja förespå, att i samma mån som rättegångarna fä en skyndsammare gång genom lagmansrätternas upphäfvande, skall en förminskning äga rum uti den mängd af mål , som nu vädjas från häradsrätterna, emedan man föraktar den 18-sk., sorn dertill fordras, och emedan man ej sä hastigt vill medgifva sig hafva orätt eller släppa siri motpart, hvilken med advocatens bemedling kan ledas till en fördelaktig förlikning, om han släpas genom alla 4 instanserna; det vill med ett ord säga, att jag just i rättegångarnas långsamhet till största delen ser anledningen till de många onödiga tvisterna. Jag medgifver dock hvad Frih. Ehrenborgh yttrat om orsakerna till civila tvisters relativa mängd i ett mera peupleradt land. I en reservation har Frih. Stael v. Holstein föreslagit, att med lagmansrätternas bibehållande verkställighet af häradsrätternas domar skulle anbefallas, och man har häruti velat finna ett correctiv emot det myckna vädjandet. Jag hemställer likväl, om detta förslag kan anses förenligt med principen inom hela vår lagskipning, att två domstolars sammanstämmande beslut erfordras för skyldigheten att fullgöra dom, och om domen alltid skall kunna fullgöras, med förutsättning, att parten kan vinna sitt ändamål med ändringssökandet. En mängd processer äro nemi. af den beskaffenhet, att domen ej kan fullgöras, utan alt vadet blir onyttigt; och jag tror således, att det nyssnämnda förslaget hvarken i sig sjelf utgör något tjenligt surrogat eller svarar emot folkets begrepp och fordringar på rättvisa. I sitt sednaste yttrande har Frih.
Blifver saken lill följd af en återremiss från R. o. Ad. oafgjord, så har man tillfälle att, vid en kommande Riksdag, taga henne i närmare öfvervägande och tillse, att hon får ett med rättvisan förenligt slut. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Enligt hvad af StatsUlsk:s Utlåt, synes, har denna fråga förut blifvit å administratif väg behandlad och så afgjord, att Kyrkoherdens i Södertelje anspråk på ersättning för indraget vederlag icke kunde godkännas. Vidare inhemtas, att han, för ändamålets vinnande, anlitat domaremakten, men fått sitt anspråk af samtlige instanserna ogilladt. Nu har man vändt sig till R. St:r för att få saken igenom, men jag för min del kan icke gilla ett sådant förfaringssätt, som innefattar en återgång till Frihetstidens system, enligt hvilket de högsta myndigheternas beslut i så väl administratif som juridisk väg drogos under Ständernas pröfning, och jag hoppas, att R. o. Ad., delande min åsigt, bifaller Utsk:s Utlåt. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Utlåt, måtte få hvila på bordet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Ben 5 Jugusti f, m, 45 föreslagit, välja emellan Kronoutstyldernes liqviderande i penningar eller uti spannmål; men sora härvid tillika förekommer, att Staten till åtskilliga utgifters bestridande, har penningar ovilkorligen af nöden, samt att om alla utlagor hngo uti spannmål afbördas, skulle StatsVerket ej allenast sättas i förlägenhet vid spannmålens förvandling i penningar, utan ock blifva blottståldt för betydliga förluster, oberäknadt åtskilliga alltid oundvikliga utgifter för spannmålen* vård och skötande; och det år på dessa grunder, de förenade Utskotten, utan behjertande af jordbrukarens penningenöd och utan afseende på rättvisans och billighetens kraf, åsidosättande all möda att tillse sättet huru som jordbrukarens och Statens gemensamma bästa skulle kunna förenas, helt kort och sorglöst afstyrkt antagandet af motionairernes ifrågavarande förslag. Detta Utskottens förfarande kan icke jag åtminstone gilla.
Ständer i deras underdåniga skrifvelse lill Kongl. Maj:t den 23 September 1840, under åberopande, dels deraf, att fjerdingsmaima-befattningen utgjorde ett municipal-bestyr, som, i följd af Rikets Ständers redan vid 1828 och 1830 årens Riksdag fattade beslut, åtföljde såväl kronooch kronoskatte som frälse-hemman, dels deraf, att Fjerdingsmännen, sedan Länsmännen erhållit förbättrade lönevilkor, borde befrias ifrån sådane göromål, som rätteligen tillkomma Kronobetjeningen att besörja, ansett att fjerdingsmanslönerna, hvilka icke ens i alla delar af Riket utginge, borde vid nuvarande inuehafvares afgång indragas; finnér Utskottet sig icke hafva anledning tillstyrka bifall å denna del af motionen.
Onsdagen den 17 Junii, Kl. 1 2 5 eftermiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions-ITtskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihets mål, då alla dess Ledamöter voro närvarande. Justerades Protocollen för den 16 dennes.1 Herr Öfver Intendenten Edelcrantz erinrade att sedan Beredningen' genomgått 4 §§ af Tryckfrihets-lagen, ingressen dertill nu sluteligen måtte komma under öfverläggning och upläste följande skrifteliga anförande :2 Efter noga öfvervägande af de anmärkningar som blifvit gjorde, samt de ändringar och förbättringar, som blifvit föreslagne af Riks Ståndens ledamöter Aud Tryckfrihets förordningen, får jag med anledning af förra Const. Utskottets Betänkande pag. 41 angående ingressen till Tryckfrihets förordningen och med afseende på denna Förordnings och Regeringsformens serskilda ändamål, föreslå följande förändrade redaction af första punkten uti 86. §. af Regerings formen: Med Tryckfrihet förstås hvarje Svensk mans rättighet att utan några af den offenteliga magten i förväg lagda, af lagen ej föreskrifna, hinder, utgifva skrifter: att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna derföre straffas, än om detta innehåll strider emot föreskriften af Tryckfrihets förordningen, gifven i ändamål att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän uplysning. Alla handlingar etc. Herr Grefven och Ordföranden anmärkte, att den sednare förändringen har ej tillförene blifvit satt i fråga, och trodde att begreppet om Lag såsom allmännare vore bättre att utan specification bibehålla, i synnerhet när de alla kunna sägas gifna att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän uplysning 3 1 Stycket fr. o. m. orden Justerades Protocollen etc. t. o. m. orden sammanträde förekomme återfinnes i C U. M. 1810—1815, sid. 374. 2 Anförandet ingår ej i protokollstexten utan utgöres av ett av Edelcrantz skrivet och undertecknat yttrande, vilket såsom bilaga n:o 1 fogats till protokollet. 3 Texten har här ursprungligen haft följande utseende: Herr Grefven och Ordföranden.
Med anledning deraf, att från den 1 April 4846 utgått en summa af 600 R:dr årligen, såsom hyra för en af Expeditionen till embetsrum begagnad större våning, hafva Revisorerne, på det statsverket icke måtte alltför länge betungas med denna dryga hyreskostnad, hemställt, att mot verkliga behofvet svarande embetsrum för denna Expedition, måtte med snaraste varda i kronans hus utsedda. 14 Slals-Utskollels Utlåtande, M 3 . Som, enligt hvad Utskottet inhemtat, Expeditionen numera erhållit embetsrum i det s. k. Kanslihuset, och redan dit inflyttat lärer någon åtgärd i detta hänseende icke erfordras. § 21. (Rev.-Ber. pag. 89 oell Förkl. pag. 222.')
Februari afgifna utlåtande i anledning af väckt motion om fri*- re Tackjernshandei; hvarvid af flera bland Ståndets Herrar Ledamöter anmärkningar blifvit gjorde till ogillande af Utskottets föreslagna åtgärd, att Riksans Höglofl. Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om dess Nådiga beslut till bafräm* jande af en friare tackjernshandeij alldenstund i dessa Herrar Ledamöters tanka en sådan förändring skulle i flere afseenden medföra vådliga följder för hela Rikets Jernhandtering, och rubba den ordning, som i Secler fortfarit och upprätthållit densamma j hvilket deremot af andra inom det Respectiva Ståndet, som med flera skäl understödt grunderna för en friare Tackjernshandei, blifvit be strid t. Besv. och Ekon. TJtsk. Betänkancbn. Utskottet har tagit under ny pröfning hvad sålunda i ämnet å ömse sidor blifvit yrkadt, och får derefter anföra, att Utskottet icke linnar sådana nya grunder uppgifna, som kunna föranleda Utskottet, att förändra dess afgifna utlåtande, hvilket redan de öfrige gpe RiksStånden behagat bifalla. Stockholm den r6 Aprill 1818. (Riesens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af Herr Leff ers väckta Motion, örn vidtagande af vissa anstalter till besparing af Skogseffecter. Tii, detta Utskotts åtgärd har från Vällofl. BorgareStåndet blifvit remitteradt ett af Herr E. M. Leffler ingifvet Memorial, deruti han fäster uppmärk»amheten på vigten af Skogarnes vård och besparing, och i sammanhang dermed öfverklagar de så kallade Skides-gardesgårdarne, hvilka han anförer ofta på liten terrain finnas till ett sådant antal, att man vid deras åskådande kan förundra sig deröfver, att Skog i dessa tracter gifves qvar. I Herr LeJJlers tanka skulle befordrande af Enskifte samt
För att i någon mån lindra den nöd, hvari en stor del af staden Warbergs invånare sig befinna i följd af den samma stad nyligen öfvergångna svåra eldsvåda, halva, efter derom gjorda framställningar, Rikets Ständer, som nogsamt insett, all skyndsam hjelp härvid är al' behofvet högeligen påkallad, velat till E. K. Maj-.ts nådiga disposition på Riksgälds-kontoret anvisa en summa af Trettiotusen (30,000) Riksdaler, för att, på det sätt E. K. Maj:t kan finna för godt bestämma, användas till understöd åt de, i följd af omförmälda eldsvåda, mest nödlidande bland nämnde stads invånare. Hvilket Rikets Ständer härmed skolat i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Slockholm den 16 November 1863. 6 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, I\:o 168. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Nov. 1863. Preste-Slåndet den 21 Borgare-Ståndet den 21 Bonde-Ståndet den 21 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af Utgifterna under Riks-statens Sjunde hufvudtilel. (Stats-Ulskoltets Utlåtanden m. ra. N:o 45.) S. A. K. I afseende på Riksstatens Sjunde Hufvudtilel, innefattande anslagen till FinansDepartementet, hafva Rikets Ständer, dels med anledning af E. K. Majrts nådiga propositioner och dels i följd af hos Rikets Ständer i öfrigt gjorda framställningar, beslutat de förändringar, hvilka här nedan finnas omförmälda i den ordning, hvaruti anslagen äro i Riksslalen uppförda. Departementets Expedition. l:o. Då extra ordinarie tjenstemännens antal under sednare år betydligt förökats och deras biträde jemväl i högre grad måst anlitas till följd af ökade göromål inom expedilionen, samt den ringa summa af 1,000
Bilagor till Conslitutions-Utskottets Memorial} N.-o 13. 7 lande; 2:0 om elt sådant stadgande sedermera blifvit iagttaget eller under tidens lopp kommit ur bruk; och dessa upplysningar först i Februari månad i836, och således efter Riksdagens slut, inkommit, fann Kongl. Maj;t den 1 November i83c), jemlikt Föredragandens/) och Stats-Rådets tillstyrkande, lämpligt att låta denna fråga för närvarande förfalla. Krigs-Collegium hade, jemte förmälande, alt rättegång rörande verkställigheten af ett genom Ombud med en Entrepreneur slutadt contract blifvit emot Entrepreneuren anställd, anfört, att, ehuru det skäligen kunde antagas, att den sistnämnde, vid slutet, möjligen efter flere års förlopp, af den började rättegången, kornme att kännas skyldig alt uppfylla contractet och omsider leverera de för Iva corpsen betingade persedlarne, Collegium likväl ansåg behofvet icke böra få bero af en sådsn sakens förväntade utgång; och hade Collegium derföre föreslagit, att nämnde persedlar finge för den ena corpsen oförtöfvadt, på sätt tjenligast funnes, genom Collegii försorg anskaffas, samt alt serskildt mätte i Nåder förordnas, huru tillgå borde med den andra corpsens förseende med sitt behof. Föredraganden och Stats-Rådets Ledamöter F) hemställde den 6
Se, allt har sprungit fram ur ljus, fast mörkret har sin pol. — Är vägen tung, är foten trött, bed, kämpa, sjung och sof se ' n sött: ditt mål är ljus, ett stort, ett stilla, — och mörkret här var blott en villa. Qdts. Qvers. Ny tid. vart har den tagit vägen, den gamla tiden, då spinnrocken surrade framför brasan och den flitiga husmodern drog den fina tråden genom sina händer? Huru den lina spånaden därpå vandrade till väfstolen och efter omsorgsfull blekning som snöhvitt linne fyllde kistor och skåp, därom veta ännu förgångna skalder och diktare att berätta. Mormor eller mormorsmor satt om kvällen i den mjuka länstolen och stickade af ullgarn, som tjänstflickorna spunnit, varma strumpor och tröjor åt husfadern och barnen, under det döttrarna med flitig hand själfva prydligt och nätt sydde allt, som hörde till toaletten och hushållet. I det sistnämnda fanns dagen lång fullt upp med arbete, ty alla måste hjälpa till — moder, döttrar och tjänstfolk — att ombestyra alla behof och för hand utföra allt arbete. Anda till det minsta sträckte sig en verklig husmoders verksamhet, ty hon hade äunu icke lärt sig att räkna på större hjälpmedel utifrån vid sina husliga bestyr. För oss barn af en nyare tid förefaller det nästan som en saga att höra talas om dessa blygsamma hemsysslor, om denna kvinnans verksamhetskrets med sin äkta kvinnliga och likväl så trånga horisont. Huru helt annorlunda har det ej blifvit nu för tiden! Där förut arbetet för hand ansågs nödvändigt, har nu mekanikens konst trädt i stället. 1 nästan otrolig mångfald och utsträckning ha industrien och uppfinningsförmågan bemäktigat sig det rika fält, som de med civilisationen växande lifsbehofven erbjudit dem. Tillgodogörandet af ångan och elektriciteten liksom den genom geniala uppfinnare oändligt framdrifna tekniken och mekaniken, som nu sysselsätta millioner arbetare, undantränga alltmera det enkla handarbetet och göra genom billig massfabrikation en konkurrens omöjlig.
Votering sker med slutna sedlar, och afläggcs vid voteringens början en sedel för att, om rösterna befinnas lika delade, öppnas och gifva utslaget. 47 §• Votering må ej ske förr, än, på Ordförandens framställning, öfverläggningen förklaras slutad. Ingen genom votering, eller på annat sätt, afgjord fråga må vid samma sammanträde åter kunna upptagas. 4» §• Läns-nämnden ege: l:o. Att upptaga och behandla hvarje fråga af ekonomisk natur, sorn på Länets förhållan den inflyter, samt att, rörande den, fatta beslut. 2:o. Att uppgöra, förändra och upphäfva de reglementariska stadganden, hvilka för Länets gemensamma inrättningar och företag erfordras. 3:o. Att öfver ofvannämnda inrättningar och företag hafva tillsyn och kontroll, samt att, då denna ej af Nämnden sjelf kan ulöfvas, uppdraga den åt några af den utsedda personer, hvilka vid Nämndens nästkommande sammanträde skola inför densamma aflägga berättelse. 4:o. Att bestämma de bidrag, som möjligen kunna erfordras, samt grunderna hvarefter dessa uti arbete eller penningar skola utgå. 19 f. AHm. Besv. och Elton. Ingen fråga, som icke under något af föregående paragrafs momenter kan hänföras, får af Nämnden till öfverläggning upptagas. 20 §. Intet förslag, som åsyftar införande af nya ekonomiska stadganden, eller förändring uti redan fastställda, så ock intet som afser tillvägabringandet af nya företag eller inrättningar eller medförer rubbning uti rörande sådana förut fattade beslut, får till afgörande företagas vid samma sammanträde under hvilket det blifvit väckt; utan skall, sedan öfverläggning derom egt rum, den till Nämndens nästkommande sammanträde förklaras hvilande. Baslut, rörande de frågor, hvilka 11 § samt 18 $ 2:dra, 3:dje och 4:de momenter omförmäla, må af Nämnden utan uppskof fattas. 91 §• Beslut, rörande för
I fråga åter om sjelfva tullsatsen å talgljus godkändes den föreslagna voter:s-propos:n N:o 214. Beträffande sedermera införselstullen å ”stearinoch margarin-ljus upplyste Hr Gr. o. Landtm., att PresteSt. antagit Utsk:s inbjudning lill instämmande i BorgareSl:s derom fattade beslnt, hvarefter äfven R. o. Ad. antog denna inbjudning, samt jemte det voter:s-propos:n N:o 215, och 2:dra alternativet af voter:s-propos:n N:o 216, till följd deraf ansågos hafva förfallit, sistnämnde voter:s-propos. i öfrigt af R. o. Ad. godkändes. Slutligen godkändes äfven voter:s-propos:n N:o 217, ang:de införselstullen å gula och hvita vaxljus, spermacetiljus samt ljus af alla andra slag. 16:o Läderarbeten, ej specificerade, lackerade, och Lök, alla slag, ej specificerade. R. o. Ad. godkände de härom föreslagna voter:s-propos:r Niis 218 och 219. 8* 116 Den 15 Juli e. m. 17:0 Mais. R. o. Ad. antog Utsk:s inbjudning till instämmande i de öfriga Ståndens i afseende på denna artikel fattade beslut; till följd hvaraf voler:s-propos:n N:o 220, ansågs hafva förfallit. 18:o Malm. R. o. Ad. godkände Utsk:s härom afgifna yttrande. 19:o Metaller. R. o. Ad. godkände så val Utsk:s yttrande, ang:de ifrågaslälld förändrad indelning af rubriken metaller, som de, i fråga om ”messing, arbetad”, och ”metaller, sammansatta, alla andra slag, arbetade”, föreslagna voler:s-propos:r
Universiteterna komma mer och mer att urarta till endast examens-anstalter för våra embetsmän. Något annat äro de väl egentligen ej nu, ehuru jag dermed ingalunda vill förneka de stora förtjenster, de haftorn vetenskapernas utveckling i många hänseenden. De skulle dock kunnat verka i ännu högre grad, om de kunnat begagna sig af de stora resurser, som hufvudstaden erbjuder, och om 26 Den 3 Januari. deras lärare, i stället för att i en liten stad kanske knappt för vetenskapliga meddelanden hafva 2 å 3 personer al samma fack, finge vistas i hufvndstaden, bland hvars talrika vetenskapsidkare, för hvarje gren af forskningen, behöfliga vetenskapliga sympatier kunna påräknas. Derigenom att universiteten nedsjunka till examens-anstalter, förqväfves ock det egentliga vetenskapliga lifvet och antalet af studenter minskas så snart staten vidtager sådana åtgärder, som nu skett, eller att medgifva kompetens till tjenstår utan någon aflagd akademisk examen. Detta är närmaste anledningen till den anmärkta minskningen af studenter. En annan orsak dertill är att de flesta examensläsare skynda att absolvera examina så snart sorn möjligt, för att icke lör sent inkomma på den praktiska banan. Jag tror det vara till ofantlig skada att genom institutionerna föranledes skarpt åtskiljande af tlieori och praktik. Plär förvisas theorien till universiteten och vanligen afbrytas studierna, då man inträder i det praktiska lil vet. Hvad specielt angår det fack, jag tillhör, eller juristens, gäller detta företrädesvis. Vanligen upphör den unge juristen med alla studier vid sin ankomst till hufvudstaden och finner sig kunna vara all theoretisk kunskap förutan under de förrättningar honom till en början här anförtros. Men den tid kommer ganska snart, då han märker sig behöfva sådan, och måste då med stor svårighet försöka fylla den lucka, som under tiden uppstått i hans vetande. Så har händelsen varit med mig och med många af mina kamrater. Just detta förhållande, att theoriens skilsmessa från praktiken menligt inverkar på embetsmannakårens grundlighet och duglighet och derigenom på hela Sverige, har alltid varit för mig ett hufvudskål för anläggandet af ett universitet i hufvudstaden, hvarest tillfälle funnes för embetsmannen att fortsätta sina studier.