Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett års tid vore knappt tillräcklig för att inom församlingen väcka och genomföra förslaget om en ny skola samt för att, efter inhemtade upplysningar och afgifna utlåtanden, framställningen skulle hinna slutligen af Kongl. Haj:t pröfvas. Det skulle således sannolikt ofta inträffa, att en skola icke ens hunnit komma i gång, innan det anslag upphört att utgå, som för dess bestånd vore oumbärligt. Med så hastigt vexlande förhållanden kunde ett skolväsende icke utvecklas eller blomstra. Det syntes derföre vara af väsendtlig vigt, att detta anslag, hvars behöflighet vore af en sju-årig erfarenhet bevittnad, numera måtte på ordinarie stat uppföras. I sammanhang härmed får Utskottet anmäla nedannämnda från de särskilda Riks-Stånden till Utskottets behandling remitterade motioner, nemligen: från Pr este-Ståndet'. af Doktor Sandberg, som (i motion N:o 9), jemte erinran hurusom de flesta församlingar saknade tillgångar för folkskoleväsendets fullt ändamålsenliga ordnande, föreslagit, att den nu utgående personliga skyddsafgiften efter första artikeln måtte såsom bevillning till Statsverket upphöra och ett deremot svarande belopp till folkundervisningens förbättring och utveckling i dess ställe utgöras af hvarje mantalsskrifven person samt debiteras, uppbäras och fördelas på samma sätt som den nuvarande folkskoleafgiften; Rih. till R. St.
Ankom den 28 Juni 1823- Förnyadt t]tidt ande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets utlåtande, rörande FrälseBondes befrielse från fjerdingsmans befattningens bestridande. Utskottets utlåtande N:o 8, om FrälseBondes befrielse från Fjerdingsmans befattningen, då den tourvis af Allmogen bestrides, har blifvit återremitteradt, på grund af de anmärkningar» hvilka deremot blifvit gjorde, uti Vallöf. BorgareStåndet, i:o Af Herr Hjertström, som finner den grundsats, från hvilken Utskottet utgått, icke tillämpelig på förevarande mål, emedan de rättigheter och skyldigheter, som Frälsehemman ega, äro reela, men här åter skall fråga vara om en personell skyldighet för hemmanens åboer, hvilken han för sin del anser böra dem billigen åläggas. 2:0 Af Herr Montan, som erinrat, att i vissa socknar oftast finnas endast Frälsehem man, och att, enär fjerdingsman ovillkorligt bör i socknen tillsättas, befattningen på sådana ställen matte uppdragas åt nämnde hemmans åboer; Hvadan han äfven ej tror någon förordning bestämdt fritaga Frälse bonde från ifrågavarande besvär; 77* Beiih och Ekon. Vttk, Eetankanden> uti Hederv. BonåeStandet, AE RiksdagsFullmägtigen Peter Andersason, från Halland, sorn yrkat, att i de sock» nar, der endast få Kronobönder finnas, Frälsehemmansägare måtte förklaras skyldige att till hälften, efter hemmantalet,emot Kronoåboer deltaga i Fjerdtngsmanstjenstgöringen, och att i de socknar, som bestå af blott Frälsebönder, desse måtte förpligtas att sinsimellan ifrågavarande göromål fördela. Häruti hafva Per Bengtsson, från Halland, och Anders Larsson, från Jönköpings län, med flera instämt, hvarjemte Anders Danielsson tillaggt, det han med förundran erfarit, hurusom Utskottet åberopat privilegiers helgd, då frågan endast är om ett ekonomiskt ordningsmål, uti hvilket Kongl.
N:r 2/7, iji. 2050 Stats-XJtskottetS Betänkanden. GrUnd-Lagarnes föreskrift, till afgörande företagit de frågor i afseende på grunderne för en förnyad Tull-Tasa) hvaruti Riks-Stånden stannat i olika beslut, samt verkstä lt votering öfver följande af Bevillnings-Utskottet föreslagtie propositioner: i sta Vvteringen. Den, som vill , på sätt Höglofl. Ridderskap«t och Adeln, Högvördige Präste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit och Bevillnings-Utskottet i dess Betänkande föreslagit, att enligt i sta Punkten.- alla varor af hvad namn Och beskaffenhet som hälst, frambragte inom Sverige, af Svenska rudimaterier; genom Svensk Unans arbete och konstflit, äfvensom alla af utländska rudimaterier inom Sverige förädlade varor, må fritt utföras, när tiel sker med helfritt F :r 1 yg , mot erläggande hälst af Recognitions-afgift, men, när skäl finnes för handen, att derutöfver en sådan utgift öka, mot er'äggande af Export - Tull, hvilken dock i allmänhet ej får öfverstiga Fern Procent af den till Export anmälte varans värde och icke Ökas för någon Svensk Product till iner än dubbelt vid export med främmande Skeppdock med iakttagande deraf, att denne Tull-afgift i intet fall, så vida sådant möjligen kunde inträffa, när den efter varans verkeliga försäljnings-värde kommer att bestämmas, må för utgående Varor förhöjas öfver det belopp 1816 års Tull - Taxa föreskrifver: att den således till vissa Procent utgående Export - Tullen bur beräknas efter varans verkliga förhöjnirjgsvärde efter derföre serskildt »ppgjorde grunder: att, om exporten sker med Stuts-Viskottets Betänkanden, 2öji Svensk Kel - eller halfklink eller ock med utländskt Skepp, bör Tullen erläggas i lika förhållande till den fastställde Procenten, som röjande Export med utländske Fartyg ofvanföre är stadgadt, och att alla varor, som i hittills g illande Tull .
Å ursprungliga beloppet, Fyratiofemtusen R:dr, utaf det lån, Rikets Ständer under riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade dåvarande Bruksegaren Conrad bleckert Fitinghoff för äteruppförande af de, under förstnämnde års sommar, genom vattenflöde förstörda verkstäderna, med tillhörande byggnader, vid Conradsfors bruk i Östmarks socken af Wermlands län, skola till Riksgälds-kontoret, inom hvarje års utgång, inbetalas Sex procent, hvaraf Tre procent årlig ränta för det obetalda kapitalet först beräknas och afgår samt återstoden utgör kapital-afbetalning; kommande, derest denna betalningsskyldighet åsidosattes, hela den återstående lånesumraan att å Riksgälds-kontorets vägnar indrifvas. Dessutom bör, före den 15 Oktober hvarje år, inför Riksgälds-kontoret styrkas, att brandförsäkrings-afgillerna för den till säkerhet för sagde lån intecknade egendom blifvit behörigen erlagda. Stats-Ulskottels Memorial JYi 200. 29 § ss. Riksgälds-kontorets återstående fordran af staden Ystad för det tili hamnbyggnaden vid nämnde stad, under 1823 års riksdag, beviljade lån af Tretiotusen R:dr godtgöres medelst årlig inbetalning af Två procent å denna summa samt Tre procent ränta för det återstående lånebeloppet. Det, för uppmuddringen af hamnen vid samma stad, under 1833 och 1834 års riksdag beviljade och under år 1837 utbekomna lån å Sextiotusen R:dr skall till Riksgälds-kontoret återbetalas genom erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent ä lånets ursprungliga belopp, hvarvid räntan godtgöres efter Fyra för hundra af det obetalda kapitalet och återstoden utgör afbetalning å detsamma. Verkställes denna inbetalning icke ä bestämd tid, bör dessutom för det förfallna beloppet erläggas Fem procent årlig ränta intilldess detsamma varder inbetaldt. § 86. Utaf det, vid riksdagen åren 1840 och 1841, för Landskronas hamns iståndsättande, beviljade och år 1846 med Tolftusen femhundra
St. och särskildt StatsUtsk:t förvaltat Statens medel, dessa blifva beledsagade af några på läkta stödda uppgifter och ej blott, som förhållandet är med den för handen varande, inskränka sig till blott tomma uttryck och fraser. Hr Stjernsvärd: Hvad beträffar Hr Bildts kopia af deli ofta för oss i så lysande färger framställda taflan af Statens blomstrande finansiela ställning, så kan jag, för min del, ej underlåta att förklara, att jag finner kopian vara lika misslyckad som originalet. Hr Bildt har påstått att inom detta hus öfvervägande sympathier hade gjort sig gällande i afs:de på förra StatsUtsk:ts åtgöranden. Jag vill härom ingenting nu yttra, ej heller uptaga frågan till något slags besvarande, men jag har mina anhr att förmoda, Den 21 December. moda, att det för vederbörande vore lyckligast, om detta ämne ej bragtes å bane. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fullbordad samt Hr Gr: o. Ordfrn yttrat, att derunder endast yrkats bifall till Utsk:ts Mern. med den förändring, att den af Utsk:t föreslagna månadtliga ersättningssumma skulle nedsättas till 7 50 Rdr Rmt. blef propos. i enlighet med detta yrkande samt å antagande af BondeSbts inbjudning framställd och med ja besvarad. Sedan Hr Dalman, Wilhelm Fredrik, anmält sig att erhålla ordet, men Gr. Gyldenstolpe i anleda, deraf förklarat, att hans uppdrag att vara R. o. Adis Ordbde slutats med det nyss förehafda målets afgörande; återkom H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, och npropade Hr Dalman, sorn nu uppläste följande motion:
Sedan Rikets Ständer vid 1810 års riksdag med saken tagit befattning hade likväl kuratorerne medgifvit några inskränkningar i sina rättigheter, hvarpå följde dagsverksskyldighetens förvandlande till en viss spanmålsafgift, som inbringade gymnasium 9,000 r:dr banko årligen. Genom en Kongl, förordning af år 1815 hade visserligen sättet för godsets förvaltning och böndernas förhållande till kuratelet blifvit bestämdt; men denna författning Förblef kraftlös, derigenom att kuratelet derjemte bibehöll och tillämpade sin år 1767 upprättade så kallade fogde-instruktion. Från denna tid vore ock stiftelsens historia af den mest upprörande beskaffenhet. Utan iakttagande af laga former och på grund af husesyner, som bönderna aldrig afvetat, vräktes dessa från sina hemman, somlige för husröta af 1 r:dr 16 sk., några för husröta å andras hus, några för sådan, innan de tillträdt hemman, och andra för det de ej reparerat hus, som enligt egodelningsrätts beslut skulle flyttas inom ett par månader e. s. v. Åboskapet lemnades då till fremmande personer, och hela familjer, i synnerhet värnlösa barn, störtades på fattigvården. 28 Stals-Vtskoltels Vild lande, N:o 278. Efter de hittills gjorda vanmäktige försöken att förhjelpa gymnasii-hemnvans allmogen utur sin betryckta ställning, återstode nu endast att å denna allmoge öfverflytta egande-rätten till dess åboende hemman.
Län, uti hvilka motioner framställning blifvit gjord af den tunga och det besvär, som krono-brefbäringen medför, samt af den ojemna fördelningen af detta onus, enär det dels icke vidlåder all slags jord, dels drabbar nästan endast de hemman, som äro belägne nära stora landsvägen, eller Kronofogdens och Länsmannens boningsställen, och icke turvis på hemmanen öfverflyttas; och har i anseende dertill föreslagits: af Johan Fredric Dahllöf, med hvilken sig förenat O. Jansson frän Stockholms Län, C. G. S. Bruhn och David Andersson från Halland, med flere, att, då postverket årligen inbringade staten öfver en balf million Riksdaler, någon liten del af dessa medel kunde anslås såsom ersättning åt de brefbäringsskyldige, hvilka motionären ansett böra åtnjuta io eller 12 sk. Banco för hvarje hel mil, de transporterade ett kronobref. Genom denna åtgärd skulle, i motionärens tanke, en betydlig jemkning i det nuvarande missförhållandet och lindring uti brefbäringsskyldighetens utgörande komma att åvägabringas; af Pehr Mårtensson, att ersättning för kronobrefbäringen i Riket måtte beviljas af Stats-medel, till belopp af 8 sk. B:co milen, derest icke, genom vederbörandes försorg, entreprenad-accorder till billiga pris kunde i några orter träffas, samt' Bih. till R. St.
Ur både moralisk och statsekonomisk synpunkt, att just densamma person, som icke befunnits värdig en befordran, som medfört högre tjenstepligler, likväl erhållit en titel, som skall för allmänheten tillkännagifva, att han ägt de egenskaper, som fordras för den verkliga tjenslen. — Hr von Hartmansdorff* har rätteligen uppgifvit, att man i vårt land tjenar .Slaten dels för inkomsten och dels för det anseende, sorn är förenadt med utöfningen af offentliga embeten; men han har kommit lill en motsatt slutsats mot den sorn sjelfmant eibjuder sig, nemi. att om man vill belöna Statens 12 H. a3 D e n 19 A u g u s I i fi in. tjenstemän med det anseende som embete! åtföljer, så måste delta anseende blott kunna vinnas genom ett verkligt innehafvande af tjensten. Om förhållandet deremot är, alt äfven hvar och en annan, som ej ingått på tjenstemanna-banan, eller der endast tagit några få steg, kan medelst en mäktig gynnare vinna bref på den titel, som åtföljer ett högt embete; så är det klart, att denna lättare utväg skall af de flesta begagnas. Jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:s tid med att orda i ett ämne, som redan är så fullständigt ut veckladt, men får åter upprepa, att både ur statsekonomisk och moralisk synpunkt är frågan af stor vigt och väl förtjent af Ständernes bifall. Hr Frih. o. Landin, yttrade, att ehuru flere talare vrkat bifall till Coust.Ulsk:s meni., R. o. Ad. likväl torde tinna, att eli bifall icke nu kunde annorlunda förekomma, än att förslaget blefve oförändradt hvilande till nästa riksdag, för all då oförändradt antagas eller förkastas, så alt någon särskild propos. derå nu icke kunde äga rum; utan vore den propos., som nu komme i fråga, den, huruvida R. o. Ad. förklarade någon gjord anmärkn. såsom sin gemensamma tanke; hvarefter, ifall detta icke skedde, Coust.Utsk.'s förslag komme att oförändradt hvila till nästa riksdag. G|. Anckarsvärd:
Betänkande tror sig hafva tillräckligen ådagalagt, att af det tillägg vid 12 §. af Lagförslaget, som Utskottet ansett sig böra till antagande tillstyrka, den följd icke borde kunna dragas, att stadgandet kunde hafva afseende på sådane hus, byggnader eller vattenverk, sorn å ofrie tomter i Städerne äro uppförde, helst, på sätt Utskottet nu ytterligare får förklara, förhållandet med desamma är sådant, att de alltid äro från tomten oskiljaktige, så att ägaren till tomten aldrig kan fordra husens afflyttning eller åtkomma dem på annat sätt, än emot lösen efter deras värde, och hvarföre ock med skäl kan sägas, att ägaren af husen innehar en Lag-Utskotlets Betänkanden. ständig rätt till grunden, hvarå de sta, finner Utskottet ingen anledning att förändra dess för-* ut afgifrie utlåtande, hvilket ock, på sätt Utskottet vördsamt får anmäla, är, enligt ankomkomne Protocolls-Utdrag, af de öfrige trenne Riks-Stånden redan bifallit, nämligen af Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-* Ståndet den 2:dra i denna, och af Hedervärda Bonde-Ståndet den 25 i nästledne månad, hvar*- af Vallöf!. Ståndet lärer finna, det Saken, likmätigt 6 9 §. i Regerings-Formen, är afgjord. Stockholm deri 14 Maji 1818- N:r 109, Riksens Högloft. Ständers L a g* Utskotts Utlåtande öfver de anmärkningar, sorn blifvit gjorde vid Utskottets Betänkande uti frågan om förändring af nu stadgade sätt för uppenbar Ky Tk 0 plikts verkställande. Vid skedd föredragning af Uag-Utskottets den 18 nästledne Martii afgifne Betänkande, rörande den af Tjenstförrättande Herr Öfver-HofPredikanten Doct. Hedrén väckte fråga om förändring uti nu stadgade sätt för uppenbar Kyrkoplikts verkställande, hafva has Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl.
Deremot och då, enligt de, i afseende på Riksgälds-kontorets inkomster och utRedogörelsen gifter samt dermed sammanhängande ämnen, under sednast förflutna riksdag fattade be/ör tiU slut, hela beloppet af då anslagna medel för fortsättningen af statens jernvågs-byggna{ader“upplånt'a der skulle anskaffas genom upplåning; hvadan samma anslag icke upptagits bland de oeh utbetalda Rikgälds-kontoret ålagda utgifter, som af detta verks tillgångar och dit ingående statsmedel. inkomster borde bestridas, så och till följd af de i 230 och 231 § § af Riksgälds-kontorets reglemente meddelade stadganden, angående dels särskild förräntning af de medel, som inflöte å det utländska jernvägs-lånet, intilldess samma medel för dermed afsedt ändamål erfordrades, och dels härigenom uppkommande räntevinsters användande, har i Riksgälds-kontoret en särskild redogörelse upprättats öfver de, enligt Rikets sednast församlade Ständers beslut, upplärda medel, för fortsättningen af statens jernvåg s-byggnader-, hvarjemte för inoch utbetalningar af dessa medel begagnats den af Riksgäldskontoret i Rikets Ständers Bank under tiden mellan de sistförflutna riksdagarne öppnade särskilda räkning, eller Riksgälds-kontorets banko-räkning JV2 2. Följaktligen äro alla å denna banko-räkning sedermera verkställda insättningar och derifrån skedda utassigneringar upptagna uti den till nyssnämnde redogörelse för sistlidet år hörande kassa-räkning, hvilken utvisar följande inkomster, nemligen: influtna medel för dragna och försålda vexlar å Bankirhuset Overend, Gurney &
IDUN 384 försöka anskaffa plats f ö r henne i skolan för blinda, m e n h o n bad d å så b e v e k a n d e: » Låt m i g stanna h o s dig, Jane, » att jag ej hade hjärta att lämna henne, ehuru jag ej kunde skaffa h e n n e de fördelar, s o m erbjödos där. Icke långt från oss b o d d e e n gammal tysk urmakare, hvilken var en särdeles skicklig musiker. Muller såg ej mycket u t för världen, m e n han hade ett hjärta af guld. H a n var anspråkslös, vänlig och välgörande, och jag tror, att det var hans inflytande s o m mer än något annat försonade Lettie m e d hennes hårda öde. Han var så fattig, m e n likväl nöjd, så pröfvad, men likväl tålig. » Lär d i g spela, jag vill undervisa dig, » sade han till min syster. Det var e n stor njutning att höra henne, t y d e t var alldeles s o m o m h o n känt djupare än förr, o c h de ljufva tonerna liksom uttryckte hennes sorg o c h kärlek. Jag tror, att tanken p å Harry gaf henne mildhet o c h tålamod. H o n, s o m förr var så häftig, yttrade nu mera aldrig ett skarpt ord. Jag har ej talat m y c k e t o m vår fattigdom, ehuru den naturligtvis kändes tryckande många gånger. Men vi åtnjöto många bevis p å människors godh e t; till o c h m e d vår värdinna var ej så noga som förr m e d att hyran betalades p ä dagen. Lettie gick ibland till skolan för blinda, hvarest hon lärde sig fläta korgar, knyta fisknät o c h sticka strumpor o c h muddar. Vår g o d e kyrkoherde var outtröttlig uti att skaffa h e n n e arbete. Nu, då olyckan kommit, var den ej p å långt när så förskräcklig s o m förut i föreställningen. Lettie varför det mesta glad, jag hörde henne aldrig klaga, utan sade h o n ofta, att h o n hade m y c k e t att vara tacksam för. H o n hade e n stark religiös känsla, hvilken var henne ett värn m o t melankoli.
Betänkande, angående väckt fråga om skyldighet för Götha Canal-Bolag, att besörja underhållandet af de vägstycken i Skaraborgsoch Östergöthlands Län, hvilka tillhört sådana Hemman, sorn genom Canal-anläggningen blifvit indragne, m. m. Riksdagsfullmägtige Lars Carlsson, Petter Svensson, Anders Svensson och Z. Andersson från Skaraborgs Län, med hvilka Riksdagsfullmägtigen Anders Joachimsson från Östergöthlands Län sig förenat, hafva uti ett till Hedervärda BondeStåndet ingifvit, och genom ProtocollsUtdrag af den i8de sistlidne December derifrån till Utskottet remitteradt Memorial andragit, hurusom, vid bestämmandet af emttningarne för hvad en - (54 Besv. otk Ekon. Utsk., Betankanden., skilda personer uti Jord m. m, förlorat ge-* norn Götha Canal-anläggning, en hufvudsak-* lig omständighet skall blifvit förgäten, nemilgen hvilken sorn borde vidkännas skyldig-, heten, att underhålla de vägstycken, so,m tilihört sådana Hemman, de der genom Canal-, anläggningen utgått, och hvilkas förut tillhörige vägar så mycket mindre borde komma att underhållas af ersättningstagarne, somt desse icke fått ersatt mer än de förlorat* och en sådan underhållsskyldighets åläggande dessutom skulle vara olaglig, då den, föranledde till en beskattning, hvilken icke finge Svenska Folket påbördas, utan med dess, eget fria begifvande, i anseende hvartill RiksdagsFullmägtige föreslagit, att Götha Canal-Bolag både nu och framgent måtte besörja merberörda väglotters underhållande; öf\/er Canalens hela sträckning inom de begge Provincer, der den framgår*
Lag bör afse endast lös egendom; att, då ej allenast gifvarens och emottagarens, utan äfven tredje mans rätt beror på vissheten om hemgifts-aftals verklighet, men föreskri fterne i nu gällande Lag, att å hemgift qvittobref skall tagas, och att, der qvittobref ej linnés, hemgiften skall, med svordom ede, återbäras, långt ifrån att förebygga, fastmer vållat oreda och tvist, all anledning till tvifvel om aftalets tillvaro bör, genom deråt gifven offentlighet samt noggranna och bestämda former, förekommas1; att hemgiftsbrefs bevittnande och lagföljandfe vid Domstol, i likhet med hvad om äktenskapsförord finnes påbudet, vore ett för detta ändamål tjenlig t stadgande; att den bani ti Hägde förmon att, om de öfverlefva sina föräldrar, behålla hemgiften med samma tätt, sorn föräldrarne den haft, bör utsträckas till bemgifts-tagares bröstarfvingar, i hvad led som helst; gifvaren dock obetaget, att derom annorlunda, efter godtfinnande, förordna; att, sorn egande-ratten till egendom, den der såsom hemgift emottagen är, lil ifver qvar hos gifvaren, i följd hvaraf hemgift, sorn, vid gifvarens död, återbäres, utgör en tillgång för gifvarens borgenärer, så bör ock Lagen förordna, att återbäring af hemgift skall ske, när gifvaren under Bihang t. R. S:s Prot. 338 Exp. Utsk. Förslag till und. ShriJ.p, N:o 143. sin lifstid råkar i Concurs-tillstånd; att den i 8 Cap. 2 §.
Den stora praktiska frågan ar att veta. sedan de prohl bi riva, messuretfi* nu genom sina fördtrfiiga verkningar på Na tionalväl tnågan, visat, arg för erfarenheten fattlige i ail sin skadlighet, problemet är, siger jag, att utröna, huru mycket roed ständigt afseende på framtiden, i närvarande tide-, punkt kan. relaxeras af det prohibitiua tv °nget, så, att under öfvergången den minsta möjliga skada för den enskifte, må förenas med den förmohn för det allmänna, som sökes genom en förändring i hushåljnmgsgrundsatserne; och att yi öfver detta ämne icke utaf någon af M i nisnarne erhållit de prakti ka upp'ysningar al data och facta, hvaraf de ensamme kunna vass i besittnings och på hvilken endast ett lycij& Den 5 Maji e, m. 75 ligt beslut kan fotas, torde snart under vå-* Va ötverlaggningar komma att visa sig. Herr Grefve Mörner har i sitt ofta åbe-r ropade yttrande, den iy:de April så mycket ordat om Styrelsens ”planmässiga gång'” under den tidrymd, som förflutit sedan *809., och om millbörligheten af Herr Friherre Anckarsvärds klagan öfver bristande ningssystem, att uppfyllandet af denna billiga fordran synts mig böra vara den ädle Grefven och hans CoHeger ganska lätt. Har Sty-4 jergen så väl vetat, att efter tidsomständigheterne adoptera ett System för vår hushållning under åren 1830 till 1815, samt sedermera åren 1816 till 1821, så borde det för samma Styrelse ej vara underkastadt någon svårighet, att år 1823 uppgifva, hvilka principer för regleringen af våra exportoch impcrtiörhåilanden den närvarande lidens omständigheter påkalla.
Hr von Hartmansdorff: Hr Mannerskantz har ytt rat, att för afvärjandet af de lägre folkclassernas håg till fylleri och deraf följande laster vore det väl, om en theater inrättades, dit äfven personer af den lägre classen, som ej vore alldeles förderfvade, kunna finna ett ädlare nöje. Jag instämmer med honom deruti, att hvarje åtgärd, som kunde vidtagas för att afvända hågen ifrån kroglefnaden, borde understödjas. Men jag anhåller alt få fästa uppmärksamheten på den jemförelse, som Hr Mannerskantz gjort i afseende på förhållandet i Florens, der flera theatrar kunna bära sig. Först hemställer jag till honom, huru många utländningar som tillbringa vintrarna i Florens, särdeles sysslolöse Engelsmän, som ej veta huru de skola fördrifva tiden, och som derföre samt emedan de hafva godt om penningar besöka skådespelen. Dessutom är det något varmare i Florens än här. Der är följaktligen mindre trefligt på en krog, än här hvarest blotta värmen är en lockelse om vintern. Luftstreckets hårdhet hos oss har utan tvifvel väajt folket här att söka uppvärmning genom starka drycker, hvaremot värmen der sällan behöfver sökas. Man har omtalat, att ringare priser borde finnas, på det att den mindre bemedlade måtte kunna betala sin biljett. De olika prisen på de olika raderna vid den theater, som här finnes, torde väl fylla beliofvet i delta fall, så att en hvar kan få betrakta ett skå - Den 4 December e. m. *47 despel för olika pris, efter olika tillgångar. Det Sages, att genom tallån skulle den nnvar. K. theatern komma att upp-, drilvas i fullkomligliel: jag befarar att sådant ej .kulle blifva händelsen, ty tällan kntnme förmodligen att riktas på de betalandes cassör. Då syftar industrien vanligen på de flestes cassör, errtedan de förslå bäst, och då blir täflan den som Gr. Löwenhjelm vid ett föreg:de tillfälle omtalade, nemi. att söka öfverträffa hvarannan i skändliga och sedeslösa framställningar.