Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägtig fbr annor Ätt antecknad blifvit, sedermera ej mä intaga sin egen Ätts rum, eller fbr annor Ätt sig säsom Fullmägtig anmäla, derest han ej, pä sätt denna Riddarhus-Ordning utstakar, blifvit frän det fdrra Fullmägtigfkapct entledigad. Blifwcr Fullmägtig under pästäcnde Riksdag, genom fdrra HufwudmanncnS afgäng, sjelf Huftvudman fbr sin Ätt, dä frän träder han Fullmägtigskåpet och intager sin egen Ätts rum, och är derigenom äfwen skiljd frän den befattning af Bänkman, Elcctor eller Utskott Ledamot, som han i egenskap af Fullmägtig förut kunnat innehafwa. § 8. Är Hufwudman wid Domstol anklagad eller lagligen fbrwunnen till brott, som ä betz heder och ära gä, eller är af den egenskap, att det efter Lag ej med penninge-bbtcr fbrsonas kan, bbr honom för desi person r) inträde ä Riddarhuset tillätaS, förrän han derifrän fullkomlig, befrielse magt Den Zo October. 4745 magt Fullmägtrg förordna, utan tillkommer dä ben närmaste af Ätten att betz säte pä Riddarhuset intaga. Är äter Hufwudman den enda mf Ätten ware dä dcK rum ledigt. Lag samma ware med dem som för andre fel blifkvit säte och stämma bland Riddcrskapet och Adeln fbrlustigr sbrklarade. § 9- Hafwer nägon Adelsman afstädt sin egendom till sine Borgenärers fdrnbjande, mä han, linder det frägan derom wid Domstolen anhängig är, ömarken fdr sta eller annan Ätt intaga säte pä Riddarhuset och ej eller Fullmagt utgifwa. Hafwer Domstolen frikänt honom frän sine Borgenärers widare kraf, dä ägcr han, sedan Oom derom wunnit laga kraft, uti sine förra rättigheter inträda.
Stoftets söner sin tvekamp stanna, tröttad tanke lyfter sin panna, bedjande hjärta söker ord. Skog och marker hvila, •ljus i tjällen tändas, granen lyfts på bordet silfverprydd och grön. Barnahufvud flockas, barnaögon stråla, och de helga klockor ringa skog och marker, barn och hem till bön. Fullbordadt är hvad siarn såg: det folk, som uti mörkret låg, rann upp ett ljus, ett underbart, som dödens land gjort morgonklart Det var ett barn, en mänskors like, men skuldran bar ett himmelrike; en röst, som icke ropa hördes, men öfver jordens gränser fördes; en ande, djup i Herrens råd, hvars budskap lyder evig nåd; en konung, för hvars härskarmakt skall fly all storm och blodig prakt, då lammet sofva skall hos björnen samt myrten spira upp för törnen och mänskohjärtat se till slut sin lyckas väntade minut. IDUN 402 Därför tanken vänder Adam och EVa. till fridsbarnets hem, därför knäppas händer En julberättelse nu mot Bethlehem. af Sophie Linge, Där vill världen glömma sina djupa sår, där vill världen drömma om sin framtids vår. Där lyste himlens änglar i soligt morgonljus utöfver barnets krubba, en Davidsättlings hus; där hördes himlens tungor förkunna en ny dag, om frid på jorden sjunga och om Guds välbehag. Den sången har jag sjungit uti min barndoms tid, den skall mig äfven följa igenom årens strid; jag vill till honom lyssna, när löfven falla af, af honom ännu stödjas på brädden af min graf. Kom, min broder, kom, min syster, far och mor också, liten pilt, som trind och yster knappast lärt att gå! Stjärna högt på fästet, sparf i vinternästet, vill du möta, säg, denne konungs väg?
Då likväl denna Balk, — som har till föremål sättet, huru domfäste eller obestridliga rättigheter må göras gällande, eller säkerhet för påstådda rättigheter bör meddelas, — måste, lemnad i bristfälligt skick, till väsendtlig del förringa verkningarne af äfven den förträffligaste lagstiftning i öfrigt; och det icke lärer kunna af någon, med insigt i dessa förhållanden, förnekas, att den nu gällande Utsöknings-Balk, med tillhörande författningar, ingalunda motsvarar ens de billigaste anspråk på ett väl ordnadt exekutionssätt, som bör medföra nu ej sällan saknad trygghet för så väl borgenär och gäldenär som exekutor; föranlåtes jag, med fästadt afseende jemväl på detta ämnes sammanhang med och inflytande på allmänna krediten, härmedelst vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta, så fort ske kan, utarbeta och till Rikets Ständers pröfning framställa fullständigt förslag till ny Utsöknings-Balk. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. P. Walberg. Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:is 181 é 182. 427 N:o 181. ♦ Af Herr Witt, 6. C., om pensionsförhojning för de Flottans embetsoch tjenstemän, hvilka före år 1858 tagit afsked med rätt till pension. Med anledning af Herr Ridderstads i dag inom detta Stånd väckta motion om pensionsförhojning för den del af arméens befäl, som före år 1858 tagit afsked med rätt till pension, får jag vördsamt föreslå, att om Rikets Ständer finna sig föranlåtne lemna någon pensionsförhöjning till afskedade embetsoch tjenstemän af arméen, äfven dem af flottan, som med de förre äro i samma kategori, måtte komma i åtnjutande af en motsvarande pensionsförhojning. Remiss till vederbörligt Utskott begäres vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. G. C. Witt.
1793 var stadgadt , att ”som det är utaf erfarenheten uppdagadt och styrkt att svedjande å sandmo samt bergaktig och stenbunden mark är i allmänhet för landet och det allmänna skadligt; så vill Kongl. Maj:t hafva stadgat och förordnat, att svedjande å alla så beskaffade, utom åker, äng och rätta beteshagar belägne ställen, skall allmänneligen vara förbudet, de orter undantagne, der Kong!. Maj:t, för serskilde omständigheter, annorlunda i Nåder förordnat.” Uti samt Allm. Besv. och Ekon.“-Ut skot tens Betänkande iVro 27. Uli detta ovilkorliga förbud emot svedjande å sandmo samt bergaktig och stenbunden mark, utom åker, ting och rätter beteshage, är genom Kongl. Kungörelsen den 2 Mars 18it), den ändring gjord, att den hemmansegare, som a dylika ställen vill svedja, skall, i de orter, der annorlunda icke är derom serskildt tillförene förordnadt, anmäla sig hos Kon-d. Maj:ts Befallningshafvande, som i sådant fall utser två erfarne och pålitlige män, att besigtiga stället, der svedjandet tillämnas, och sedermera, efter förekommande skäl, prof var, huruvida ansökningen kan utan olägenhet bifallas, eller bör, efter ornständigheterne, inskränkas eller alldeles förvägras. — Å Allmänningar, Boställs-, K ron 0 - h e n 1 in ansoch annan Kronojord, äi , fastän marken finnes till svedjande tjenlig, svedjande utom åker, äng och ratter beteshage, enligt 54 § Skogs-Ordningen, icke annorledes tillåtet0, an efter Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes iof och tillstånd; och är, jemlik 56 § samma Kongl.
Sedan, uppå de af skattläggningsmännen föreslagna grunder, så väl Kongl. Maj:ts Befallningshafvande som Domkapitlet tillstyrkt det sökta boslällsbytet; äfvensom Boställs-direktionen och Chefs-embelet, dessa, sednare med dervid serskildt fästadt vilkor, att soldattorpet borde på Svinstads församlings eller dess komministers bekostnad förflyttas till Bjärstad, hafva Krigsoch Kammar-kollegierna, i afseende å sislberörde vilkor, upplyst att kapellans-bostället Wiskeryd från och med år 1847 blifvit från all roteringsskyldighet befriad t; så att det egentliga hindret för bifall till det sökta boställs-bytet finnes undanröjdt; hvadan kollegierne, som emot den till utrönande af ifrågavarande 2:ne boställens ömsesidiga värden anställda refningsoch skatlläggnings-förrättning icke funnit något anmärkningsvärd! förekomma, för egen del i underdånighet hemställt, att, för den händelse bytet i nåder bifölles, af Bjärstads hemmans och utjords dragande ränta, 6 Stats-Utskottcts Ut/ätande, N:o 77. tillhopa 11 R:dr 34 sk. 104 rst. specie, hvilket hemman med utjord skulle i stället för Wiskeryd blifva kapellans-hoställe, 4 R:dr 38 sk. 7\ rst. eller enahanda belopp, som kapcllanen hittills af Wiskcryds hemmansränta innehaft, mätte honom tiilgodokomma med: Jo rdeboks-ränta. Städjepenningar — 16. — Tvä tunnor korn 1: 24. En tunna bafra — 18* — Sex dagsverken — 18. — En och en half ärlig häst — 12. — En kungshäst — -• 8. 9; 47. 0. samt Hemmantals ränta. Halfva byggningshjelpen — 21.
Angående handelns omfång och utsträckning torde få hänföras till hvad ofvan är nämndt angående varutrafiken öfver Norrige, hvaraf ensamt tullintraderna för uppgifne tvä år uppgått till 17,598 R:dr 22 sk. banko; men som, på sätt jemväl är antydt, denna trafik, i följd af aöbrdrade tullumgälder inom hägge rikena, kan, hvad angår utländska varor, anses hafva upphört; mäste, ehuru med högst betydligt ökade kostnader, behofven deraf fyllas från andra orter, intill dess handelsförhållandena med, och öfver Norrige blifva annorlunda reglerade; hvilken frågas ändamålsenliga lösning är för Jemtland af den största vigt. Tillförseln af landtmannaprodukter på torgdagarne, 2:ne gånger i veckan, motsvarar merendels behofven, åtminstone vintermånaderne; och varutrafiken emellan staden och de 16 socknar, som angränsa Storsjön, bedrilves sommartiden med ett år 184-7 bygdt mindre ångfartyg. Östersund den 31 December 1851. JAC. AXEL DAHLSTRÖM. J. Thomée. Carl H. Ekberg. Berättelse öfver Jemtlands Län för även 1848—1850. D - TIBELL fö Landet Mantal. Frälse-Säterier Bergsfrälse-Hemman Krono-Hemman D:o Boställen, Militie D:o d:o Civila D:o d:o Ecklesiastika D:o Skol-Hemman Krono-Nybyggen och Ökeskatter med frihetsår, sam Skatte-Hemman D:o Boställen, Militie D:o Skol-Hemman D:o Rusthållshemman D:o under Bruk skatteköpte D:o Nybyggen under frihetsår Torp, ej inbegripne under något hemmans ränta Skatte Krono D:o inbegripne under hemmanens räntor Tull-mjölqvarnar D:o sågqvarnar, grolbladiga Husbehofs-mjölqvarnar D:o sågqvarnar .
Hon kom och satte sig. »Jo, den största åboqvinna kunde inte ha det bättre än jag hade det den första tiden, och jag var så glad vid Per, att om han velat plocka ögonen ur skallen på mig, så hade jag låtit honom göra det. Men så fick jag pojken ... Tvi för en sjuka! Jag var så arg så jag skälde på barnmorskan. — Ja vänta bara te’ fröken blir gift, så får fröken se! — Om de ville ge mig hela verlden, så ville jag inte gå igenom en sådan pers till, tyckte jag. — Är det på det viset, sa’ jag till barnmorskan, så efter denna dagen är det Per som ligger i ugnbänken ... Men det dera är det nu inte lönt att tala om. För det var inte det värsta ändå. Nää, annat blef det när far och jag fingo se hur det stod till med det skuldfria hemmanet, och när det kom utmätning på både hästar och kor och hemgift och grannlåt. Far fick gå i borgen så länge han trodde sig, och mina fyra tusen kronor, dem fick jag aldrig se röken af sedan Per tog emot dem. Och Per bara hiade och lånte, af Gud och hela verlden. Men alltid var han lika glad och alltid lika blankad och fin, och ovett bet inte på honom mer än intet i verlden. När jag vardt arg och trätte, så svarade han aldrig ett ord, bara hvisslade och gick ut på gården, och om jag gick efter honom och trätte — för jag var lika arg på honom som på mina bröder — så tog han bara en annan rock på sig och gaf sig åstad till byen, och så såg jag honom inte mer den dagen.» »Super han?» »Kan nå’n tänka! Nej, han är den ordentligaste karl som kan gå på denna jorden. Han tar nock sina glas, men ett fyllesvin är han inte. Nää då! Han bara går och sprätter ibland fina gårasöner och bjuder töserna på karusellgungan och agerar herreman. Nej för all del! Per sypper inte. Men af alla menniskor hade han lånt pengar, och så stälde de till konkuss, och allting gick på aktion. Det var förra våren. Och tänk, det gick allting! Hästar och hemman och rubb och stubb.
Lag; åliggande dem likväl, vid vite af 5oo K:dr Courant, att icke utfärda eller sätta i omlopp tryckta eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller depositionsbevis på mindre belopp än 3 R:dr Courant. Vidare få Utskotten, under åberopande af de grunder förra Betänkandet upptar, å nyo, med någon redactionsförändring, framlägga det i samma Bet. pag. 16, intagne och utan anmärkning, lemoade förslag: det måtte Rikets Högloft. Ständer, för deras del, besluta utfärdandet af en Författning derom , att i5 Cap. Handels Balken och Kongl. Förordningen den 28 Junii iyg8, an gående hvad Bolag iakttaga böra, som under så kallad firma, eller serskild antagen handteckning , vilja Handelsoch Fabriksrörelse idka, böra tjena till efterrättelse äfven för sådane Bolag, som ingås i ändamål att uppoch utlåinings-röreise bedrifva, utan dermed förenad rättighet att utgifva tryckta eller graverade sedlar. Emot den i förra Betänkandet, pag. 28, föreslagna anhållan hos Kongl. Maj:t, att, vid utfärdande af Bank-privilegier, desamma måtte, så vidt möjligen ske kan, så ställas, att den bestämda tiden för hvartdera Bolagets verksamhet lomme alt ungefärligen på samma gång för dem alla utlöpa, har man anfört, att försigtigheten snarare fordrade en framställning i motsatt syftning, emedan, om privilegierne för de Privatbanker, som inom en tid af i5 å 20 år hädanefter kunde bildas, skulle vid en och samma tidpunkt löpa till ända, penningeförlägenheten och stock ning i näringarne sannolikt skulle dervid uppkomma; och få Utskotten, i betraktande häraf, omförmälde, i förra Betänkandet gjorda hemställan nu frånträda. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N:o 4- 37
Intetdera slaget af arbeten finnes dock på en sådan local, som Gottska Sandön; och om man ville bemöda sig alt inom Sveriges område uppsöka den punkt, som företrä - Den 11 Mars f. ra. 39 desvis icke borde väljas till en correct.inrättning, skulle man finna den pä Gottska Sandön. Hr Nordensköld bär upplyst om åtskilliga naturförhållanden, som på denna ö förekomma. Jag bär äfven varit der och kan vitsorda de uppgifter han meddelat. Frih. Ridd erst o I pe, Fredr.: Förslaget att göra Gottska Sandön till en deportationsort uppstod vid 1821 års riksdag och behandlades då fullständigt af Ekön.Utsk. Det må tillåtas mig att hänvisa till de handlingar, sorn från denna riksdag qvarblifvit. Så väl Hr af Grubbens’s, som Gr. Taubes motioner remitterades till StatsUtskottet. Frih. Cederström, Jacob: Ffter några ögonblicks frånvaro för att justera expeditioner, bar jag vid min återkomst fått höra, att, oaktadt jag bordlagt Gr. Frölichs framställning om förändring af föredragnings-listan, It. o. Ad. derom fattat beslut. I anledn. deraf får jag, med åberopande af 5o §. Rikad.Ordn., jemförd med 28 §. Pvidd.Ordn., till prot. reservera mig mot R. o. Ad:s beslut, såsom grundlagsvidrigt. Remitterades till StatsUtskottet Hr af Geijerslnms, Gustaf Emanuel, den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om inhibition tills vidare i R. St:s vid 1828 års riksdag fattade beslut rörande tillvägabringande af en reglering emellan Dylta svafvelbruksägare samt Kohls, Axbergs och Hofsta socknar, m. m. Å nyo föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Gr. Taubes, Gustafjohan, den 4 dennes f. ra. på bordet lagda motion om uppförande af ett fängelse efter Pensyivanska systemet. R. o. Ad. biföll tillika communication med de öfriga Stånden, så väl af denna motion, som af Gr.
Utskrt söker derefter visa att Lagalinien har mindre och lättare stigningar ät» Nässjölinien. Detta är ganska naturligt, emedan den förra är omkring 21/2 mil kortare än den sednare, inett otrv jemförelse!) göres, såsom den bör göras, efter väglängden, så visar sig att af de lutningar, somegentligen äro afsevärda eller de af J på 100, har Nässjölinien endast 23,6 proc., då Lagalinien har dylika lutningar till 24,å- proc. af längden, samt att NässjölinieB» I) e n 25 April e. m. Si 5. svåraste lutningar äro belägna på sträckningen emellan Nässjö och Tenhult och således icke komma, då östra banan framdeles blifvit anlagd, att besvära den slörre transitorörelsen emellan hufvudstaden och Skåne; hvartill kommer, att om, såsom Utsk:t antyder, en blifvande Östgöt habana skulle framdeles komma att ledas ifrån Tenhult öfver Hebynäs till Linköping, skulle densamma blifva besvärad af särdeles svåra lutningar, hvaremot den ifrån Nässjö utstakade Ostgöthabanan genomgår en trakt, sorn företer ganska ringa svårigheter. Utsk-.t kommer nu till sitt kardinalskäl, nemi. kostnaden, och visar att Nässjölinien fordrar 3,126,136 rdr mera i anläggningskostnad än Lagalinien. Detta förhållande kan ingalunda bestridas — men det är ett ytterligare bevis på elen stora ensidighet, hvarmed frågan i Utsk:t blifvit behandlad. Komitéens betänk., likasom reservationerna, ådagalägga nemi. nied ovedersägliga siffror att, så snart man tager i betraktande jernbanan» vidareförtsättning genom Östergöthland, dessa .3,125,000 rdr inskränka sig till 554,210 rdr, eller något mera än '/2 mill. Det förefaller mig obegripligt hurti detta förhållande kunnat af Utskrt förbises.
Sätt dig nu och var lugn. – Är du galen? Grane undersökte botten af sin portmonnä? – Här fins inte mycket. Men nog fan räcker det. Jag springer ner och skickar pigäschen. Det är gjordt på några minuter. Så kom han tillbaka, satte sig bredvid Schultz, klappade honom på benet och såg på honom igen. Schultz hade lagt sig till med mustascher, var magrare än förr, och hyn hade en vaxartad, glansig hvithet, som gaf honom på en gång ett sjukligt och ett distingueradt utseende. – Men hvad du har blifvit förändrad, utbrast Grane igen. Och med sin vanliga liflighet började han berätta om Upsala, om kamraterna, om lifvet där, om de förändringar, som timat och om alt möjligt, som föll honom in. Plötsligt höll han inne. – Nå, än du då? Berätta du också litet. Hvar har du varit hela det här året? Ingen människa har ju hört ett ord ifrån dig. – Jo, senast kommer jag från Paris. Schultz teg ett ögonblick: – Förut var jag i Achen. – I Achen? Grane studsade. Det låg en så underlig betoning i den andres röst. – Det var väl aldrig för att ... Schultz log, men ögonen fingo ett alvarligt uttryck. – Jo, det var verkligen för att bada svafvelbad och komma under läkarbehandling. I detsamma kom pigan in med vinet, och båda tego, till dess att hon gått igen. – Och det har du aldrig sagt ett ord om. – Nej. Schultz blickade framför sig en stund utan att säga något. Det gick ett par lätta, nervösa ryckningar öfver hela hans ansigte, och hans läppar darrade, så att han måste anstränga sig för att beherska sin röst: – Ja, jag kan inte tala som du. Det är en lycka, som du besitter. Ty du är egentligen inte född till pessimist. Du har så mycken oförfalskad lefnadsduglighet, som en gång skall föra dig fram. För dig är pessimismen en lätt öfvergångsform, som måste komma. För mig åter ... Nå ja.
Borgare-Ståndet d. 12 Bonde-Ståndet d. 12 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående preestanda till Bruken af äboerne å de Hemman, som Bruksidkare till Skatte inlåst. S. A. K. H os Riksens Ständer har en Ledamot af Bonde-Ståndet framställt de olägenheter, söm skola uppkommit derigenom att Bruksegare, hvilka till Skatte inlöst Krono-Hemman, icke inskränkt cina fordringar på tjenstbarhet endast till Hemmans-räntans förvandling i dagsverken, utan, på grund af ingångne Contract, ej mindre sökt utkräfva arbetsskyldigheter vida utöfver de i jordéboken bestämda, än äfven ansett åboerne å sådane Hemman, lika med egna landtbönder vara underkastade bade obestämda tjenstbarheter och uppsägning; och ehuru Riksens Ständer, å ena sidan, funnit de Contract, som tilläfventyrs redan äro afslutade emellan Bruksegare och åboerne å Underdåniga Srifvelser'. 117 deras till skatte löste Hemman, hvarken böra någon rubbning undergå eller kunna komma under Riksens Ständers granskning; likväl och då, å den andra, anledning sig företer, att Kongl. Brefvet till Kammaroch Bergs-Collegierne den 2,3 September 1747, angående prestanda till Bruken af åboerne å de Hemman, som Bruksidkare till skatte inlöst, nu mera kommit i förgätenhet, få Riksens Ständer härmed anmäla den underdåniga Önskan, att E. K. M. täcktes i Nåder förordna, att, till Contrahenters ytterligare erinran, högstberörde Kongl. Bref skall å predikostolarne i alla orter, der Bruksrörelse finnes, arli-’ gen varda uppläst. Riksens Ständer framhärda etc. ProtocollsUtdrag fran Hoglojl. Ridder skap et och Adeln den 5 Maji 1825. S. D.
M. inlemnade petition om utvidgade rättigheter för Judarne afgåfvo Embetsmyndigheterna underd. utlåt, till K. M., och ibland desse äfven en aktad ledamot af detta Stånd, dåvar:de Landsliöfd. i Götheborg, Hr Generalen Gr. Löwenhjelm, med hvilken jag genom frändskap har äran att vara förbunden, och som sjelf meddelat mig nämnde sitt yttrande, hvarur jag tillåter mig här upläsa följande: ”Hvad Mosaiske trosbekännares bosättning å andra, dem ej redan medgifna orter och köp af fast egendom beträffar, anser jag det böra förblifva vid det som hittills stadgadt är, hvilken mening jag stödjer på den erfarenhet jag sjelf haft i Konungariket Polen om dervarande Mosaiske trosbekännares utsträckta inflytande bland folket. Den dem medfödda större skarpsinnighet och fintlighet i alla möjliga företag, och i främmande riken till otrolig grad ådagalagda inmängande i hvarje borgerlig näringsgren skulle, efter mitt I Den 23 Februari. 271 förmenande, inom få decennier qväfva och tillintetgöra all induslri och välmåga hos landels egna barn, hvarföre desse ej på Svensk jord böra vara blottställde.” Den värde Gr:n, hvars embetsyttrande jag här citerat, har med opartiskhet vitsordat det de i Götheborg bosatte Judar på ett utmärkt och ganska hedrande sätt upfyllt sina medborgerliga åligganden. Han har äfven tillstyrkt förändring af edsformulären för Judarne, på det de i alla dithörande frågor må enl. sin bekännelse kunna vara lika villnesgilde, lika lagbundne, som vi sjelfve. Det är endast i den vigtiga frågan om utsträckning af bosättningsfrihelen för dem, den aktada embetsman, som jag hår åberopat, anser allvarliga betänkligheter möta. De synas mig fullt giltige i hänsigt till den föreslagna uplåtelsen af samtlige våra städer, eller af ett flertal bland dem, åt den judiska nationen; huru aktningsvärda än enskilde individer deraf må rättvisligen erkännas vara.
Lades på bordet nedannämnda från Utsk:n inkomna betänka, ut!åt:n och mem:r, nemi. från Constitutions Utskottet: N:o 8, med begäran om arfvode för 2:ne e. o. cancellister; N:o g, med uppgift å de af samtliga RiksSt:n godkända grundlagsändringsförslag; StatsUtskottet: N:o 38, med öfverlemnande af fullmäktiges i Riksg.- cont. till Rikets nu församlade Ständer afgifna berättelse; N:o 3g, ang:de väckt motion, om meddelandet af uppgifter i afseende på lösen för embetsoch tjenstemäns fullmakter och afsked m. m.; N:o 45» i anledn. af R.
Da valen förrättas af Borgerskapet samfäldt och icke af Electorer, beräknes rösterne, efter hvad hvar och en af de väljande till Staden skattar* samt för Fahlu Bergslag, efter Fjerdeparts Grufvedelarne. Annorlunda, än genom ordentlig omröstning med slutne sedlar, af Borgerskapet eller af dess utsedde Electorer, må. Riksdags,- Fullmägtig icke kallas. Götheborg ege rätt, att sända Tre, Städerne af Forsta och Andra Classerne hvardera Två, samt alla öfriga Städer, äfvensom Fahlu Bergslag, hvardera En Fullmägtig. Alla Städer af de Tvänne Högsta Classerne vare förbundne, att sända minst En Fullmägtig, men af de öfrige kunna Två högst Tre förena sig om en Person, hvilken dock måste vara till Rikdagsman vald för en af desse Städer, der han sjelf Magistrats-person eller Borgane är. 38. §. Alla omröstningar i Ut skottan skola ske per Capita, mellan Utskottets sämtelige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Då votering med slutna sedlar anstalles, må alltid en sedel uttagas och förseglas, hvilken Öppnas endast i det fall, alt ros te me, vid uppsummerandet, skulle befinnas lika delade. År, pluralitet redan vunnen, bör den aflagde sedeln genast förstöras. Inom Banco-Utskottet skola, i de mål, der Utskottet, med Riksens Siänders rätt, besluter, två tredjedelar af hvarje Stånds D.edamöter vara närvarande. 44. 5. 5. puncten. Vill Utskott återlemna något, från ett eller flere Riks-Ståod remitteradt mål, såsom till dess befattning ej hörande, åligge Utskottet att, sist inom åtta dagar, afgifva sitt utlåtande, med deruti anförde skäl, till sämtelige Riks-Stånden, hvilka derefter böra skyndsamt yttra sig, under hvilket Utskott de anse målet höra. Äro de fleste etc. 61. §.