Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om nemi. den sednare stiger, utan att deu förre i proportion tilltager, måste det, för denna ökade tillverkning nödiga råämnet vara produceradl inom landet. År 1831 utgjorde värdet af yllefabrikationen - Den 20 Augusti. 337 nen s Sverige 2,794,458 r:tlr b:co, men år 1841 uppgick detta värde till 4,036,098 r:dr. Värdet af nämnde fabrikation hade således på II år stigit med 1,578,759 r:dr, eller 56£ proc., under det ull-importen på samma tid endast höjt sig med vid pass 300,000 ti, eller omkring 25 proc. De i denna proportionsräkning felande 378,000 ti ull, hvilka erfordrats om ullimporten skulle stigit i samma förhållande, som ylletillverkningen, måste derföre vara producerade inom landet, och om man härtill lägger den betydliga consumtionen af ull för den stigande husfliten, så kan man utan öfverdrift beräkna, att den inhemska urliga ullproductionen, sedan 10 a 15 år tillbaka, ökats med 500,000 ti. Denna industrigren väntar blott på ett kraftigt skydd från statsmakternas sida, för att kunna återtaga den afbrutna banan till en högre utveckling, hvartill alla elementer äro för handen. Hvad inverkan af den år 1840 bestämda tulltaxan beträffar, så är det väl ännu för bittida att med full säkerhet derom dömma. Nedslående är emedlertid alt se, att ännu finner ut ländsk ull, ehuru af sämre beskaffenhet, lättare afsättning än bättre Svensk, hvilken betalas högre i Hamburg eller London än här. Om någon finnes, som härpå tvillar, så hänvisar jag honom till de till K. M. afgifne berättelser om ullculturen åren 1841 och 1842, båda tryckta i K. Landtbruksacademieus handlingar. Der omtalas det märkvärdiga factum, att Svensk ull, för hvilken de inhemske fabrikanterne ej bjödo ens 2 r:dr 24 sk. rgs per ti, betaltes i främmande land på öppen auction med 3 r:dr samma mynt.
Jansson utlemna, saint Lundbergs föregifvande, det han af angifvarens omförmälte yttrande, det han ville hafva hela protokollsboken, ägt anledning till den förmodan, att angifvaren velat taga boken med sig, och att Lundberg af sådan orsak vägrat honom tillgång dertill, icke förtjente afseende; alltså och då hvad i öfrigt blifvit af Lundberg anfördt, icke heller vore af beskaffenhet, att kunna anses lända honom för hans åtalade förhållande till ursäkt; pröfvade K. Hofrätten i förmågo af 4 mom. i 2 § af Tryckfrihetsförordningen den 16 Juli 1812 samt Kongl. Brefvet den 21 Augusti 1786 rättvist, med ändring af Domkapitlets öfverklagade utslag i denna del, förklara, det Lundberg, hvilken sålunda vore om embetsfel förvunnen, derigenom gjort sig förtjent att erhålla varning, som Domkapitlet följaktligen hade att Lundberg meddela; och blcfve, vid sådan utgång af målet, rättegångskostnaderne, jemlikt 21 kap. 4 § Rätteg.balken, parterna imellan qvittade; i följd hvaraf K. Hofrätten ej funne skäl att göra ändring i Domkapitlets beslut i fråga om den tillförordnade Landsfiskalen Dahlqvist af allmänna medel tillerkända ersättning; men då angifvaren icke, så vidt handlingarne utvisade, låtit till Närdinghundra Häradsrätt inkalla de derstädes afbörda vittnen, blefve, med ändring af Domkapitlets utslag i denna del, angifvaren från lifgifvande af de utaf Domkapitlet vittnena äfvensom Nämndemannen Grandén (för deras kallande) tillerkända ersättningsbelopp befriad. Då enligt detta yttrande angående rättegångskostnaden och vittnens vedergällning dels Landsfiskalen Dahlqvists aflöning skulie komma att utgå af allmänna medel och dels vittnena blifva utan ersättning för doras resekostnader, uppgående den förra till 48 R:dr 16 sk. och de senare till 79 R:dr 8 sk. banco, ehuru den tilltalade blifvit till ansvar skyldig dömd; har jag öfver Hofrättens beslut i denna del anfört underdåniga besvär med fullföljande af mitt hos K.
Sedan denna voterings proposition ännu en gång blifvit upprepad, verkställdes omröstningen, hvilken sålunda utföll, att vid sedlarnes öppnande propositionen fanns vara besvarad med fyra Ja och tio Nej, i följe hvaraf den sednare meningen, såsom bifallen af Comitéens pluralité , vid förekommande fall kommer att tjena till efterrättelse. Herr BruksPaironen Tamm, hvilken under förklarande, att han, såsom sjelf Bruksägare, ansåge sig jäfvig att deltaga i pröfningen af den såmedelst afgjorda frågan, vid öfverläggningens början afträdt, intog nu å nyo sin plats i Comitéen. §• 23. Då BevillningsStadgan uti 5:te Ari. 3. §. 21. mom. 3. afdelningen icke utsätter, hvilka Bruk, som egentligen böra komma under namn af Dannemora Verk, fann Comitéen, efter föregången öfverläggning, för godt stadga , det skulle, med undantag af Söderforss , Klfkarlö och Harnäs Bruk, alla öfriga inom 3<8 Dm 31 Mars. Länet belägna anses såsom egentliga Danne* mora-Verk, och enär sådan bevillning ägde rum, taxeras till 24 sk. för hvarje skeppund smide; hvaremot vid ett dylikt förhållande Söderforss skulle betala 8 sk., men Ellkarlö och Harnäs endast 6 sk# för skeppundet. Rätteligen utdraget betygar, Upsala LandsContoir den 13 Mars 1815. jfoh. Holm. FältKamrerare och LänsBokhSllare, Att Wattholma Jernbruk vid 1813 års Taxering blifvit uppförde till 25,000 R:drs värde å 21 R:dr iooo;det 62 R:dr 24 sk., samt sedermera vid samma års PröfningsComité ansedt för ett af egentliga DannemoraVerken, och således, i anledning af 1812 års BevillningsFörordnings 5.
Sig med de öfriga Standen wara för Lar-co-»verket answa> rigt, som detta Stand jämte de öfriga högtideligen försäkrat, a t ofwan om tal t a Förordning, såsom en ren och enhälleligen wedertagen Lag, af ingen, eho han ock wore, emoklefwas, mycket mindre rurbsrss, eller något hinder, men eller in» träng tilfogaö läca, efter som ock Wi, som or, . den lyda, Ost pa det kraftigaste hafwa förbundit densamma ak förswara, beskydda och hand. hafwa, sa at then, som antingen sjelf någre penningar i Lanea insätter eller ock af hwarse handa - rZ7 handa tilfalle bekommer af medel kheri någon svancs, skall ofelbart och Utan »agon Lxccpkion och inwändninq uti thekta allmänna förvaringsrum met och cultockis publica kunna theröfwer rada och commsnäers öfter sik eget göda nöje och behag oc. Det har icke undfallit Bonde »Ståndets kundskap, ak da samtckkgä Riksens Stander genom Utskott i åtskilliga ämnen den 6.
Kan hända anser man denna utgift som obetydlig, odi åser dessutom äfven någon gång, att den betydligaste delen af inkomsten , eller charteringskostnaden. kommer Staten til! godo , och den andra delen ökar Embetsmännens sportler. Men obetydlig är ingen utgift, som kunde va - Den 11 Juni i f m. r’t onödig, och det är icke särdeles enligt med Statens ändamål, att genera rörelsen inom Ian» det, för egen ögonblicklig vinst, eller ökande af Embeuinän» inkomster. All skatt på transacticmer, är kanske drygare än någon annan, och löijderne af dess åläggande såra en ömtåligare sida af samhället , än följderne af dess utebiifvande. 17 §. i InteckningsFörordningen hor derföre ock iirägasatt, att inteckningar skube kunni komma att fortfara, sedan egen-» domen komm;t i annan mans hand, än första gäidenärens; men sammanhanget visar tydligt, att der endast talas om egendom sorn blifvit frivilligt forså!ld; det synes nemligen att lag» stiftaren där han afsett en fortfarande rätt i egendomen, för alla deri varande inteckningar, och blott fiån personligt t-nsvar tor dem som icke serskilt åtagits frikailat den nya ägarenHär är deremot fråga om fal], dä en del inteckningar enligt lag skola förlora sin rätt i egendomen, och hillver det i Författningen infördt, att äfven för desse det är möjligt atfc betala köpeskillingen genom åtaget ansvar tor inteckningar, samt LagUtskattets redactiön o-, förändrad, så frugtar jsg stora hinder mot «u sådant betalningssätt. Till undvikande af närande Lagutskottet» förslag, efter mm tanka vidlådande brister, och till nödigt iagttagsnde af sistnämnde omstän-»- dighet, »orde tillägget böra få yogafäf följan, de lydelse; ” Köpars till fajlighet, förn eftsr (Itdä utmål - Den 11 Junii /. m, Ulg ning, eller under concurr af borgenärer, genom of* feniligt utrop för fuld är, ege att, få fnart försäljningen vunnit laga kraft, förhållandet inför
Om de iiro tydliga nog, så hoppas jag också, att K. o. Ad. finner, det ingen volerts-propos. örn dessa 2?.,5oo r:dr kan komma i fråga, emedan de redan, genom 3 Stånds beslut, uro för sitt ändamål anslagna. Hr Lefre'n: Jag grundar min åsigt egentligen på sam ma a sista rader, sidan 2g af StatsUtskts betänk., som den siste talaren uppläst. Der står ganska riktigt anfördt, alt genom Irenne Stånds beslut är således afgjordt, alt oftaberörde 22,5oo r:dr böra särskildt, till utgifter för försvarsverket, anvisas; men jag vågar påslå, att StatsUtsk. deruti bar orätt, ty det är blott i Stånd, nemi. R. o. Ad. samt PresteSt., sorn anvisat dem särskildt till försvarsverket i allmänhet, och BorgareSt. har deremot anvisat dem till Krigscoilegii departementer, hvaruti ligger en väsendtlig åtskilnad; ty till dessa Krigs-collegii departementer hafva R. o. Ad. samt PresteSt. icke anvisat mera än 696,000 r:dr, men särskildt till försvarsverket i allmänhet dessa 22,5oo r:dr. Det är just derföre att jag vågar tro, att StatsUtsk. har missförstått RiksSttns beslut, som jag anser att frågan icke är afgjord, utan måste underkastas votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då StatsUtsk. i sitt mern. förklarat, att således genom tre Stånds beslut det vore afgjordt, att oftaberörde 22,5oo r:dr böra särskildt till utgifter för försvarsverket anvisas, sage Hr Landtm, sig af 69 §:n Reg.Ftn förhindrad att framställa propos. på något annat.
Faxej och Fåhreeus.. Departements-Chefen , Statsrådet Fåhreeus föredrog i underdånighet Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, deruti, jemte anmälan, alt mångfaldiga ärenden, hvaribland flera af hufvudsaklig vigt, ännu återslode alt vid nu pågående riksdag handlägga, Rikets Ständer hos Kongl. Majit äskat, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad, räknad från och med den a3 innevarande Februari; och uppläste Statsrådet Fåhreeus förslag til! svar å Rikets Ständers berörde skrifvelse, hvilket förslag, sådant det finnes protokollet bilagdt, uppå Statsrådets underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Majit i nåder gillades; och skulle, i öfverensstämmelse dermed, nådigt svar lill Rikets Ständer på vanligt sätt expedieras. Ex Protocollo Joh. Rob. Bergin. lio-ngL Maj:ts Nådiga Proposition, iY:oXL N:o 71. Ank. till Exp.-Utsk. elen 21 Febr., kl. 3 c. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständerj angående lindring i den af hemmanen å ön Hven s såsom godtgörelse för dem förut åliggande arbetsskjldighet and Uranienborgs kungsgård, utgående afgäld; gifven Stockholms Slott den // Februari 1848. Uli till K ongl.
FJERDE SCENEN. GERTRUD (allena). G e r t r u d . Ja, han har rätt, j ag har verkligen inte varit som j ag bordt emot Mauritz; när man lofvat en menniska tro och kärlek , så är man också skyldig att h ålla si tt löfte, och Gud trös te mi g, om mormo r viss te hur k all och besynnerlig j ag fl era gånger v ari t emo t honom. Men nu f år j ag lof att skynda och kläda mig, jag vill alldel es i ntet en gång till tag a emo t Konungen i den h är grofva hemväfda ylleklädniagen. ( Skyndar u pp mot fonden , men mötes af Gustaf .) FEMTE SCENEN. GUSTAF. GERTRUD. G u s t a f ( gladt ). Ack min Gud Ers Majestät! G u s t a f . Hvad fel as er? har j ag nu återigen skrämt er? G e r t r u d . Nej, just intet det, men jag är så l edsen så G u s t a f . Ledsen och hvarföre det? G e r t r u d . Derföre att jag intet hunni t kläda om mig. 28 G u s t a f . Oh är det ingenting annat! den sak en är lätt hjelpt, jag låtsar, som jag alldeles inte hade sett er, och ni kommer tillbaka, så snart ni bytt om toilett, ehuru ni, uppri ktigt sagdt, i mina ögon är l ångt vackrare i den der enkla dräg ten, än om ni vore smyckad med all verldens grannlåt. G e r t r u d . Det var en annan sak ; då stannar jag qvar som j ag är. Men f örlåt, Ers Majes tät, j ag skall genast underrätta mormor. G u s t a f . Oh, hon kommer nog, låt oss under tiden språka tillsammans. Ers Majestät är alltfö r nådig. ( Af sides ) Ack min Gud s å roligt! G u s t a f . Sedan jag sist såg er, har jag mycket tänk t på er, vack ra Gertrud. G e r t r u d .
När nu Landshige-pensionen blifvit förhöjd till 4,000 Rdr BK o, så måste väl icke derigenom hafva förändrats det förhållande som vid sista Riksdagen erkändes att, nemi. Guvernören i afsule på pension står i jembredd med Landshir. Sådan 8r min åsigt af saken ehuru jag icke betviflar att StatsUtsk. hyst den mening sorn Gr. Lagerbjelke nu förfäktat. Hr Printzensköld: Jag kan icke med tystnad låta Gr. Lagerbjelkes förklaring af K. M:s Propos. förliden Riksdag ar>g:de Guvernörens på Barthelemy pension qvarstå i R. o. Ad:ns Ptolier. Gr:n har nemi. ansett alt K. M. icke bestämdt förklarat det Guvernören på S:t Barthelemy skall stå i samma kathegori med Landsh:r inom Riket, utan att K. M. föreslagit för honom en pension af 3,000 Rdr Bko, hvilken var lika med Landsh:nes, och deraf har Gr:n dragit den slutsats att Regeringen med full afsigt icke nämnt Guvernören bland dem, hörande till den pensionsklass, hvars innehafvare för framtiden skola åtnjuta 4,000 Bko. Nu ber jag få upläsa några ord af Utslcs Betänk., hvilka jag förmodar äro ordagrannt afskrifne ur K. M:s Nåd. Propos. vid sista Riksdagen, för att ådagalägga det Gr:n haft uppenbarligen orält i sitt anförande. Der står att den ifrågav:de personen »måtte berättigas att vid afskedstagande! från nämnde embete, upföras till dylik pension för sin återstående lifstid till enahanda, som jemlikt R. St.:rs vid 1834 års Riksdag meddelta beslut vore för Landsh:r bestämdt eller 3.000 Bko.» Nu frågar jag: kan man af dessa ordalag draga någon annan slutföljd än att K.
D rest (lerte partier ä Inrikes gäendt Skepp, öfwer hela Lasten icke är afsiutadc, stall der åligga Skepparen, arr innan pasier fär meddelas pä Tull, Bammaren, förete crc Huswud-Tonnoisicmeiit öfwer allt ver inlastade Godset, som uppcager Fragceri, enligt hwarje särstildc Lonnoisicmenc, hwarescer Hufwud-Tonnoisiemcnrec Lharreras ester den sammanlagde Gummans belopp, i likhet med hwad för (!erte partier nu är före, strifw r. §. 14. Pä gjord anmärkning frän Wällosiige Borgare-Ståndet, om nödwandighuen af en v..ill, korlig förestrift, tillägges wid slutet af de Momenter som röra Borgareoch MästareBref föl a. de mening; Ocy ware Ordföranden i Magistraten answarig, acc Borgarc-Vrefwcn uttagas, strifne ä erforderligt Gtämpladr Papp r. §.§. i;, 16 och 17. Tarifferne i desia §.§. arnord fran ord följde i förra stadgandet. Behof, wet af ordet tulla s«r eller iso R:dlr, som sist upp, lages i Tarifferne, synes ej wara af n öden för att utmarka innehållet; ty da orden lyda ' 52 Ardlr, förstår dec sig lärlarr fulla 50 R:dlr fordras för att utgöra denna Gumma; Och da i 16 §. Tariffen börjas med 2 si. Charta för Skuld-Sedlar till ock med ro R:dlr, föl/er deraf, att chwad fralistöre meningen tillsät.eö ordet: under, i Con, strue. Den 2 Augusti. 2509 struction med de följande orden till ock med ro, blir meni gen alldeles lika till innehall och tydlighet, em den nu ager.
Asp i fråga varande vitesbelopp 200 Kalr banco då mera blifvit af denne till kongl. Collegii Advokatliskalseinbete inbetalt, samt att då nämnda penningebelopp vore att anse lika med andra af kongl. Collegium förelagda vilen, kongl. Collegium funnit detsamma böra, i enlighet med hvad om ensaksoch vitesböter är i lag och författningar stadgadt, fördelas till hälften livar imellan Kronan samt Advokatfiskalsembetet. Hvad sålunda förekommit, har jag funnit föranleda den anmärkning, att kongl. Cominercecollegium icke ställt sig till efterriittalse, hvad den åberopade författningen, kongl. Förordningen af den 1 Mars 1841 om pass och nationalitetshandlingar för svenska fartyg föreskrifver, då kongl. Collegium, i brist af ett sådant bevis om allagd redareed, som enligt 9 § af samina författning bordt inlemnas, låtit den alldeles godtyckliga utvägen begagnas, att en förbindelse af enskild person blifvit bifogad, hvari denne vid bestämdt äfventyr utläst sig, att det felande s. k. fribrefscertifikatet skulle inom 30 dagar blifva ingifvet; hvarefter kongl. Collegium det begärda fribrefvet utfärdat; äfvensom anmärkningsvärdt syntes, att vid underlätet uppfyllande af denna förbindelse det vite af 200 R:dr banco, sorn derigenom redan efter 30 dagar eller den 2 November 1848 var försuttet, dock hos kongl. Collegium råkat så i glömska, att någon anstalt örn dess indrifvande ej förr blifvit fogad, än påminnelse derom genom min efterfrågan tillkommit i Maj månad år 1851; och ansåg jag af denna försummelse äfven vara en gifven följd, att nämnde förbindelse ej heller blifvit gällande gjord i afseende på den skyldighet, utgifvaren deraf åtagit sig att, i följd af det utfästa fribrefscertifikatets uteblifR. St. Just. Ombudsm.
Hr af Geijerstam, Gustaf Emanuel, samt N:o 1063. Hr von Matern, fullm. Hr Mannerstråle, Fredr., under den ledighet, som blifvit beviljad, dels de Irenne förstnämnde, dels en ledamot i BancoUtsk., i hvars ställe Hr Mannerstråle afsagt sig att i Utsk. inträda; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: i Constitutions-UtskoLtet: N:o 2152. Hr af 'Uhr, Carl David, genom lottning med M:o 2162. Hr af Flodin, fullm. Hr af Uhr, Gustaf; i Stats -Utskottet: N:o i2io. Hr Reutersvärd, Pehr Adam; i BancoUtskotlet: JV:o 579. Hr Klöfversköld, Carl Fredr., och ” 2010. Hr Geyerstam, Johan Henr. Hr af Uhr, Carl David: Jag får den äran anmäla hvad jag i går, då valet föregick, tillkännagaf, nemi. att jag icke kan emottaga det 111ig lemnade förtroendet att vara ledamot af Const.Utsk , af den orsak, att jag hör illa och således har svårt att följa de vigtiga öfverläggningar, som der dagligen förekomma. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Bevilln.Utsk. efter N:o 2g5. Frih. Ramel, Hans; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: H ^Sandelhjelm, Paul. Hr Sandelhjelm, Paul: Underrättad af den upplästa val-listan, derom att jag blifvit af R. o. Ad:s resp. Electorer utsedd till ledamot af Bevilln.Utsk., föranlåtes jag afsäga mig detta hedrande förtroende, som jag af enskilda affärer är hindrad att emottaga. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den i4 och 18 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 2, i anledn. af verkställd granskning utaf R.
Gr. Gyldenstolpe behagat yrka, i afseende på tullen om svafvelsyra, emedan densamma i Tyska tullföreningen är högre; ulan jag har blott i mittanförande yttrat, att jag ej ville beklaga mig öfver att Regeringen har, i afseende pä artikeln svafvelsyra, föreslagit nedsättning, utan jag har blott uttryckt hoppet, att samma grundsats må, för konseqvensens skull, iakttagas äfven i afseende pä artikeln bomullsgarn. Remitterades till Bevilln.Ulsk. Föredrogs ånyo Bevilln.Utskis d. 15 och 19 dennes på bordet lagda mern. N:o 4, ang:de återlemnande af ledamöternes inom Hederv. BondeSt. Magnus Månssons från Östergöthlands och Ola Pehrssons från Blekinge län motioner om ändring i nu gällande föreskrifter om stämmoböternes fördelning. R. o. Ad. ansåg berörde motioner böra behandlas af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Vid föredragning af StalsUtsk:s d. 19 dennes e. m. pä bordet lagda mern. N:o 17, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o 3, fann R. o. Ad. delta mern. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 19 dennes e. m. pä bordet lagda utlåt. N:o 18, i anledn. af väckta motioner alt de extra anslag, som af R. St. för allmänna arbeten m. m. beviljas, må fastställas till utgående under 4 år. Föredrogs StatsUtsk:s d. 19 dennes e. ni. på bordet lagda utlåt. N:o 19, i anledn. af väckt motion om inköp för Statens räkning af hälften utaf de bruksägaren Elsvik tillhöriga silfvergrufvor i Lindes socken af Örebro län. Hr Bruce, Rob. Ed v.: Sedan jag fått de dokuinenter, som StalsUtsk. skulle kunna behöfva, så anhåller jag endast att motionen måtte till Utsk. återremitteras; emedan dessa dokumenter innehålla fullständiga bevis på det gagn, som grufvorna komma att göra.
Emma kom, och Axel hade med henne många roliga upptåg, som också fingo mig att skratta. De några återstående timmarna var Axel så glad och tokrolig, att jag aldrig förr sett honom så. Och när han satte sig i släden, tycktes det allsicke kosta på honom att resa. Clinton var icke så glad. Dock sökte också han på sitt sätt trösta Anna, stackars barn, som gret. d. 1 Mars. Tomt, tomt hade vi de första tiderna efter de kära bortfarna vännerna. Farbror klagade att han »radicaliter« förlorat sin matlust och sitt humör; Anna gret tidtals, likaså Emma, som klagade, att det aldrig var riktigt roligt mer. Endast faster hade nog förströelse af sitt hushåll, och jag ... jag gret icke. Nu deremot, sedan tårarna i det närmaste upphört för Anna och Emma, tyckes turen ha kommit till mig. Nyss gret jag så, att det var underligt, huru jag icke smälte. Men dessa tårar voro ljufva. Kan det vara möjligt att jag älskar denna gosse, har jag ofta frågat mig, och fått till svar: kunde det vara möjligt att jag icke älskade Axel? Åldern gör intet, sade Emma. Emellertid, om det är kärlek, huru olika mot den, jag hyste för ... Josef! Den kärleken kom hastigt som ett rus, en yrsel; ja, den var äfven ett rus, en yrsel, efter hvilken uppvaknandet var svårt och tungt. Men den, jag nu känner, har kommit småningom, den har så stilla smugit sig kring hjertat; den har tillvuxit så jemnt och säkert, som en snöboll, rullad i blid snö. Den är nästan för ljuf, och fridfull, för att vara kärlek, dock för litet systerlig, för att icke vara kärlek. Således är det väl ändå kärlek. Men då det är kärlek, och denna är så ljuf, så fridfull, hvarföre skall jag då gråta? Ehuru jag känner denna kärleks art, är det dock, som om jag fruktade den. Hvarföre skall jag tänka på framtiden! Hvad menniskan dock är oklarsynt och dåraktig. Den tid, jag förra gången älskade (synd på det ordet!), då hade jag intet rum för fruktan eller onda aningar. Jag fördes som i yrsel.
Utskottets förslag, att å Rödfärg skulle bestämmas införsel-tull med i R:dr 16 sk. och utförsel-tull med i sk. 6 r:st tunnan, är bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet; hvaremot Borgare-Ståndet, som till beloppet godkänt den föreslagne införsel-tullen, ansett Rödfärg böra förbjudas till införsel, men få utföras tullfritt, samt Bonde-Ståndet nedsatt införseltullen till i R:dr och utförsel-tullen till i sk. tunnan. I afseende å beloppet af införsel-tullen för Rödfärg hafva således 3:ne Stånd bifallit Utskottets förslag och ett Stånd nedsatt det föreslagne tullbeloppet; och torde således, i händelse detta ena Stånd ej skulle vilja frångå dess mening och biträda de trenne öfriga Ståndens beslut, följande proposition till frågans afgörande genom omröstning af Rikets Ständer godkännas: 22:o. Den, som vill, att Rödfärg må vid införseln beläggas med den tull, som Utskottet föreslagit samt Ridderskapet och Adeln, Preste-Ståndet och BondeStåndet antagit eller i R:dr 16 sk. tunnan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer införsel-tullen å Rödfärg att, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, bestämmas till i R:dr tunnan. Hvad åter angår afgiften vid utförseln af Rödfärg, så hafva Riks-Stånden deruti stannat i 3:ne olika beslut, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet: att utförsel-tullen måtte fastställas till det belopp Utskottet föreslagit, eller 2 sk. 6 r:st tunnan; Borgare-Ståndet, att denna vara må tullfritt utföras, samt Bonde-Ståndet, att vid utförseln deraf en tull-afgift af 6 sk. tunnan bör erläggas. Första frågan blifver här således om contrapropositionen; och får Utskottet i sådant hänseende föreslå följande voterings-proposition: 23:o. Bevillnings-Utskottets Memorial N.-o 49• 17 23:o.