Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Kyssa en sömmerska, u s c h! — Elna ordnade nålar, måttband och sax till profningen, men öfver de tärda, bleka kinderna låg ett lätt färgskimmer, o c h hon log, så som man 1er mot den minsta lilla glimt af sol, när dagarna trycka höstligt mulna o c h tunga. o \ Ur drottning Sofias lif på Ulriksdal. Bref till Idun. Ulriksdal i n o v. 1894 Man gjorde sig ofrivilligt den frågan: Skola dessa portar åter öppnas för lif eller död? Man fruktade det senare. Men annorlunda var bestämdt i den högstes råd. Den hand, som nu syntes så svag, skulle åter hämta krafter, mycket lidande skulle denännu lindra, många tårar ännu aftorka. * Så småningom återvände drottningens hälsa och krafter; men icke med lysande hoffester ville hon fira sitt tillfrisknande; först i den trängre familjeoch hofkretsen en stilla glädjestund, ett innerligt tack, en bön till den allsmäktige — därpå önskade hon se omkring sig, vid en enkel glädjefest, alla sina härvarande tjänare och underhafvande. Så blef ock. Det var en vacker augustidag samma år. En god middag serverades först de församlade, sedan anordnades på gräsplanen framför slottet ringdansar och lekar. Prinsarne Carl och Eugen anförde och deltogo med lif och lust i nöjet. Nu anlände drottningen, hvilande i en låg korgvagn, förd af lakejer. Ack, huru svag hon ännu såg ut! Det tycktes hon själf dock minst af alla tänka på; glädjen lyste ur de milda ögonen, som med synbart nöje följde lekarnes gång. Det var rörande att se, huru än prins Carl, än prins Eugen för ett ögonblick dröjde vid sin moders sida, talande några kärleksfulla ord; i nästa sekund voro de åter midt uppe i det glada folknöjet. Kaffe och andra förfriskningar kringbjödos, och så förflöto några glada, lyckliga timmar, af deltagarne sent förgätna. Till sist fingo alla gå fram till drottningen, till hvar och en hade hon ett vänligt ord. De manliga tjänarne gjorde sina mer eller mindre lyckade komplimanger; men åt alla de kvinnliga räckte drottningen sin hand.
Han skulle dessutom komma att derför ställas till ansvar inför K. M. Derest komiténs förslag skulle oförändradt antagas af R. o. Ad., och Hr Björcks reservation blifva godkänd af 2:ne Stånd, samt, vid votering mellan dessa båda, Hr Björcks förslag vunne, skulle stora olägenheter uppstå derigenom att den 4:de splittrade afdelningen infördes. För att icke behöfva komma till ett sådant resultat, skulle jag önska en modifikation af de båda förslagen, hvarigenom R. St:rs bifall skulle kunna vinnas, utan att hufvudidéen ginge förlorad; och får jag af sådan anledning hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propus, på bifall till följande förslag: »R. St:r, som finna den nuv:de organisationen af Krigs-Coll. i flera hänseenden olämplig och bristfällig, medgifva att KrigsColl. förändras till eu arméförvaltning på det sätt, att inom densamma bildas särskilda, af hvarandra oberoende, afdelningar eller embeten under hvar sin ansvarige chef; hvarjemte R. St:r anhålla, dels att K. M. täcktes låta från arméförvaltningen skilja, såväl vården och inseendet öfver arméns boställen, som förvaltningen af landtförsvaret tillhöriga fonder, äfvensom ock tillse, att i den nåd. instruktion, som kan blifva för den nya arméförvaltningen utfärdad, så noggrannt som möjligt skiljes mellan de ärenden, uti hvilka embets-chef må ega ensam beslutande rätt, och dem, hvilka böra genom omröstning algöras, på det ingen tvekan må uppstå om sättet för hvarje förekommande måls behandling, dels att ändamålsenliga och betryggande kontroller, i afseende på de under Krigs-Colhii disposition ställda Den 24 Oktober f. m. 105 medels förvaltning icke mätte saknas, jemte det att kassaförvaltningen bringas i öfverensstämmelse med den reglering af statens allmänna penningeförvaltning, som kan blifva en följd af R. St:rs derom särskildt gjorda underdåniga framställning; samt att R. St:r medgifva att, derest K.
Fullmägkige förcstagit, at den förstnämnda besättningen kunde updragas ät de öfriga Fullmägtiga och Oiiä - invonreringarri!, pä lika sätt, som i Riksens Ständers knncjue, förrättas af en sarskilld Oal^i - 0 mrmilHrius, pa dest eget answar. — Men som en annan Orlaonr torde komma i staga, har 459 Hemliga Utskottet, för vet närwarande, ansett sig icke böra »agon ändring härutinnan widtaga. Under de atta arén, som nu egenkeljgen tilhört Hemliga Utskottets granskning, har Swensta Osäicsnr upratthallande warit förenad med mycket bekymmer. Swärigheterna at erhålla nya utrikes Län, til före fallna Opiwlers äterbetalande, hafwa tilcagit, t samma man, den i Europa uptända krigslåga hunnit utbreda sig til de Länder, som warit medelpunkten för alla Län, I^ogocisrionsr, sä al denna utwäg sluteligen helt och hållet mast umbäras: och wanliga omsättningar, enär de kunnat winnås, hafwa, i synnerhet uti besia sednare tider, warit förknippade med de mest betungande wilkor för Riket. Emedlertid har >en och annan Län - d^sAociakion , genom Fullmägtiges omtanka och upmärksamhet, kunnat wid förwaltningens början utföras til Conroirers nytta och förman, och hwartil Hemliga Utskottet will hänföra den med 6snueliska Lifränte - Länet skedda förändring, och återbetalningen af Franska länet.
Correctionsinrättningarna hafva emedlertid i detta hänseende beredt staten betydliga besparingar, ej blott genom inkomsten af allt det arbete, som för enskilda blifvit förrättadt, och hvilket gifvit en bruttoinkomst af i65,ooo r:dr b:co, hvaraf 70,000 r:dr användts till fångars underhåll, 80,000 till fängelsebyggnader och i5,ooo i och för arbetenas gång, utan äfven genom ganska betydliga byggnader, som med stor besparing i arbetskostnad blifvit uppförda, och på hvilka mera än 600,000 fångdagsverken blifvit använda. Högst nödigt är emedlertid, att andra utvägar för det hotande onda vidtagas, än dess lämpliga emottagande. I sin grund måste det hämmas, likasom, då en härjande farsot hotar slägtets physiska förstöring, man icke nöjer sig med sjukhus, utan föreskrifver äfven nyttig diet för de friska, så att de förvaras emot smittan. Hr Cederschjöld: Utsk. har för saltpeternäringens upphjelpande tillstyrkt ett oförändradt anslag af ig4,ooor:dr. Jag anhåller i anledning häraf få göra den ytterligare erinran, att Utsk. måtte taga i närmare öfvervägande de anmärkningar, jag förut gjort i detta hänseende, och tillse, 0111 ej någon åtgärd kan vidtagas för att tillvägabringa någon minskning i detta anslag, åtminstone småningom. 356 Den 28 M a j f. m. Gr. Cronhjelm, Otto An".: Jag anhåller att vid den punkten, som angår anslaget till fångars skjuts och underhåll, få göra den anmärkning, att Utsk. ej måtte beräkna summan för lågt, emedan hvad som åtgår i allt fall måste till följd af allmänna författningar utgå, och om anslaget upptages för lågt, så att det i sjelfva verket går derutöfver, uppkommer brist, till hvars fyllande Regeringen måste berättigas att taga af öfverskotten, hvilket jag önskar så mycket som möjligt måtte undvikas. Det synes derföre bättre att i afseende på detta anslag bestämma det efter medium af sista årens utgifter, än efter K. propos.
Men som en allmän ny reglering och löneförbättring möjligen icke torde, i anseende till flera dermed sammanhang ägande omständigheter, kunna så snart komma till verkställighet, hvaremedlertid behofvet deraf är för personalen inom Hofrätten lika maktpåliggande, som den varit för dem inom öfriga embetsverken, hvilka deraf redankommit i åtnjutande, samt för ledamöterne uti Krigs-coll:m, Förvaltningen af sjöärendena och Commeree-colltm blifvit utöfver deras innehafvande löner i rådsgraden 1,600 rldr i nåd. provisionel t beredd löneförhöjning, å de förra atlie verken med 4°° >"dr och i det sistnämnda med 7.y5 r;dr, som redan utgår af allmänna cassör och medel, hvilka stå under dessa verks disposition och förvaltning; alltså och då personalen i denna Hofrätt, hvars station är hufvudstaden, är i lika behof genast af en sådan förbättring i lönevillkoa H. 18 138 Den i5 Februari e. m. ren, elt förhållande, hvilket åtminstone, i afseende å härvar. drygare hushyror och det högre priset på åtskilliga lefnadsförnödenheter, ej är detsamma för öfriga Hofrätternas embelsoch tjenstemän, såsom bosatta i provins-städer, der skilnaden i priser, särdeles hvad nyssnämnda artiklar, angår, är betydlig, dristar Hofrätten öfverlemna till E. K. M:s nåd. behjertande, om icke E. K. M. skulle täckas, i likhet med hvad som skett för Kammar-collrm och Stats-cont., under tiden bereda Hofrätten ett extra anslag, som Hofrätten vågar nnderdånigst föreslå till ett belopp af minst åtta tusende r:dr b:co alt qvartalsvis, med en fjerdedel af beloppet, utgå till en början för innevar. år och fortfara intill dess ny lönereglering hunnit komma till verkställighet, hvilket belopp Hofrätten ägde, att, på sätt Hofrätten fann behofvet kräfva, fördela emellan ledamöterne, hvars antal är 24, och ord. tjenstemännen på stat, som utgöras af 27 personer. Om än i allmänhet E. K.
Med afseende på de stora kapitaler, som anläggning af jernvägar i så stor omfattning erfordrar, har Kommittéen icke ansett sig böra föreslå annan utsträckning af stambanorne utöfver hvad den för Kommittéen utfärdade nådiga instruktion antyder, än förlängning af Gefle-Dala jernväg till Dalelfven; öfverlemnande frågan om flera banors anläggning åt framtiden, sedan de nu föreslagna äro fullbordade. Kommittéen kan dock dervid icke underlåta att i underdånighet fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på behofvet och fördelen af en bana i sydostlig rigtning från Nässjö eller annan punkt på Södra stambanan till östra kusten, såsom den der då i främsta rummet bör komma i åtanke, derest icke en sådan redan förut genom enskildt bolag kunnat åstadkommas. Sammanräknade kostnaden för de stambanor, som Kommittéen sålunda undersökt, inberäknadt hvad Rikets Ständer redan vid föregående riksdagar beviljat till Södra och Vestra stambanorna, utgör för en väglängd af 153,743 mil 124,882,689 R:dr Runt, eller, med tillägg af kostnaden för jernvägen genom Stockholm 2,630,000 R:dr, tillsamman 127,512,689 R:dr R:mt enligt nedanstående fördelning. 128 Våglängder i Mil. Kostnadsförslag i Riksdaler Riksmynt. Stambanornes namn. Af Kommittéen föreslagen ny banbvggnad. Under utförande varande bandelar. c? o to Oj C P Ö OS Summa. Af Kommittéen beräknad kostnad för fortsättning af påbörjade och anläggning af nya stambanor. Återstående kostnad för påbörjade bandelars fullbordan. Summa erforderliga nya anslag. Af Rikets Ständer förut anslagne medel. Summa Summarum j Södra stambanan 24,89! R:dr, samt dessutom hvad som vid en möjligen framdeles skeende inlösen af Köping-Hults bolags i stamlinierne ingående jernväg kan komma ifråga att utbetala.
Nu, i en tid af arbetslöshet och dyrhet, har ett fåtal män, som, hvilka deras insikter för öfrigt än äro, antagligen icke rätt besinnat, att det gifves folk, för hvilka fem kronor är en riktig summa, o c b att det finnes de, för hvilka en hund är deras enda sällskap, utgifvit en ukas af mycket nedslående innehåll. Den Stockholmsbo, som icke har hjärta att skilja sig från sin kanske trognaste vän, skall därför plikta med en i hans ställning måhända rätt betydlig summa. » Hunden är människans största eröfring på jorden, » för att anföra en icke så alldeles förkastlig auktoritet, Buffon; han står i pietetens tjänst, så att förhållandet till hunden visserligen är ett förhållande till ett djur, men ett djur, som icke nå- got annat, hos hvilket man tydligen spårar ansatser till moralitet, till hjärta o c h kärlek. Huru mycket kan ock icke » bara en femma » betyda för den, som på öret har uträknadt, hvad som skall räcka i månader, och för hvilken den opåräknade utgiften har en särskildt rubbande och hushållsschemat förstörande makt. » Tål du det, så tål * Vi ha ej velat neka den » ropandes röst » att söka skaffa sig gehör i våra spalter, då den nog torde uttala, hvad många i tysthet känt; men vi kunna ej undgå att för vår del reservera oss en smula till förmån för hrr stadsfullmäktige, som nog också haft hvad man kallar sina » randiga skäl o c h rutiga orsaker » för hundskattens höjande. Red. af Idun. N. K. S. I n n e o c h ute, |P8Lrr och fru X — s våning strålade i rik ei » (fc elektrisk belysning, valsens toner ljödo hänförande och berusande, och par efter par dansade lätt fram öfver det bonade golfvet. Supén var serverad, vinerna hade flödat i rikt mått, och stämningen var synnerligen animerad. Oaktadt den långt framskridna tiden — klockan hade redan slagit två —, kände de unga ej nå- gon trötthet. Det enda som besvärade dem, var den starka värmen, och innan kotiljongen skulle begynna, måste man därför lufta något i salen.
Det är nemligen gifvet, att i samina mån, som handel och rörelse i en stad tilltager, i samma mån erfordras större omkostnader i och för uppförande och underhåll af de allmänna byggnader och andra behof, som af toiagsmedlen skola betäckas; äftager åter handelsrörelsen i en stapelstad, minskas dessa omkostnader. Enligt förslaget, sä vidt jag kan fatta detsamma, skulle åter ersättningen för lolagsinkomsterne, en gång för alla, till visst belopp för hvarje stad bestämmas och utgå, utan afseende på om denna afgift verkligen komme att utgöras med högre summa, än sorn staden tillkomme och staden egde behof af denna högre summa i anledning af den ökade handelsrörelsen. Ett sådant förhållande är efter min åsigt ingalunda ensidigt. Ännu en annan betänklighet har hos mig uppstått. Om någon ny' stapelstad uppstår efter verkställande af förslaget, skall då denna stad icke ega att påräkna de intrader af tolag, som tillkommer de öfriga stapelstäderne, och på hvad sätt skola behofven fyllas? Då, i allt fidi, en komité för reglering af städernes inkomster nu är nedsatt och man af dess en gång fullbordade arbeten torde kunna erhålla närmare upplysningar i ämnet, hyser jag den öfvertygelse, att man för det närvarande bör låta, vid det bestående förhållandet med tolagen och dess uppbärande, bero och ej förorda ett förslag, som för dess antaglighet lärer behöfva att betydligt utarbetas och förändras». I ofvanstående reservation instämma Herrar Peterson, L. A., Tjernberg, G. och Hagman, S. 14:o af Herr J. G. Schwan. »Om jag ock med glädje må erkänna det deltagande Bevillnings-Utskoltet i allmänhet egnat den länge och mer och mer oemotståndligt påyrkade reformen af vår för landet i det hela, för producenten likasom för kon - Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o S.
Till Riksdagsman för Borgare-Ståndet i; Äldre Kamaren kan väljas endast sådan valberättigad, som antingen skattar till Kronan för minst en mot 750 R:dr Silfverspecie svarande årlig inkomst af borgerlig rörelse, eller af denna gemensamt med fastighet i stad eller på landet, eller ock innehar Borgm asta re-em bete i Stockholm, Götheborg eller någon bland rikets öfriga städer af första och andra classerna , eller ock två gånger tillförene varit Riksdagsman, Hvarje valberättigad ledamot af Borgare-Ståndet är äfven, för samma, Stånd, valbar till Riksdagsman i Yngre Kamaren, §, 21, Valrätt inom Ronde-Stånde t utöfvas efter hemmantal och, för fast egendom derå visst hemmantal icke satt är, efter den i 13 §. för dylika fastigheter stadgade beräkningsgrund. Constituliom-Utskotlels Utlåtande, N\o 36. 19 §. 22. Till Riksdagsmän för Bonde-Ståndet i Äldre Kamaren kunna blott de ledamöter af Ståndet väljas, som antingen tillförene minst två gånger varit Riksdagsmän, eller ock i mera än två år innehaft befallning såsom gode män i skiftesmål eller såsom ledamöter af Härads-, Bergstingseller Sockne-nämd, eller af Kyrkoråd. Valberättigad ledamot af Bonde-Ståndet är ock, för detsamma valbar lill Riksdagsman i Yngre Kamaren. §. 23.
Det ar utan rwi'wel smickrande att igenom ett talrikt antal medyällare finna sina y trander» mötas af deras drevo«rsp; men att taga lädant för Ridderfkapet sch Adelns afgjorda bifall, torde ändock, wara .nägok för - Den i z Januari!. 775 sörhastadt. Del Dictamen Herr G>efwe i» Orls6i<- uppläst kan delas i kwennr delar; hwad som ongär sjelfwa ämnck, och hwod lom angar communicalionen deras Om Nldderffapet och Adeln hade sä behagat, kunde willliam det förra läggas pä bordet, och det sednare bifälios; men dä bäde delarne äro begärde pä bordet lärer äfrven ^ägan vm Communication fä hwila. Dtt torde t-tzurom wara en ftäga huruwida sjelswa arn,let är af en egenskap att af Rttderstapet oZ) Adeln kunna upptagas. Dä uti det nu uppläste Memonoiet fräga är bäde om Priwjiegier och om en förändring af representationen , och sältet huru detza sörandr-ngar stola ste är genom Cvnstituuons Utskottet, to de det blifwa fräga om icke Grefwe l)s Is' OuiUic: med sitt Memorial bär wända sig kill ConstttutivnsUrstoitet, och dä lärer ingen Communicarion kunna äga rum Ropades med och mot Grefwe körner. friherre 8tsel von k^ollkcin; Grefwe lelors eruti sitt anförande började med att reda fåken gansta Ival. Att Memorialet är begärdt pä bordet, och sälkdes dör der jörbliiwa hwilande, berun har Herr Greswen rättMen Grefwe Os Is Osrdie har äswen begärdt fä kommunicera sitt Diktamen, och den frägan är icke begärd pä bordet. Härtill ropades gansta mänga Ja. Friherre 8tZeI von hloMkin:
Redan vid förra Riksdagen var denna fråga under öfverläggning, och jag erhöll då af chemister ganska tillförlitliga upgifter ang:de tillverkningen af tillräckligt god sprit, men, icke litande derpå, har jag ånyo skaffat mig sådana, och fått veta att denna vara, af tillräcklig både godhet och styrka för tekniska ändamål, nemi. 100 gr. alkohol, som dock högst sällan kommer i fråga att dertill användas, kan tillverkas med hvad redskap som helst, och har apparatens form och konstruktion intet inflytande på produktens slutliga qvalitet. Det bästa beviset härpå är erfarenheten, nemi. att i alla tider, alltsedan sprit blifvit känd, och således långt före upkomsten af nu brukliga, mera fullkomliga apparater, har fullkomligt god och stark sprit till tekniska, medicinska och rent vetenskapliga ändamål, äfvensom vattenfri alkohol, kunnat beredas. Häri genom torde Frih. Raabs påstående, att man med enkel redskap icke kan erhålla god sprit, vara vederlagdt. Vidare har Hr Björck sagt, att »finkelfri sprit af den styrka, »som erfordrades för lösningen af vissa oljor, deraf fernissor bere»das, icke kunde åstadkimmas med de enkla distilleringspannorna, »utan endast genom sammansatta apparater». Samme chemist, som jag förut åberopat, har härom yttrat: »att sprit, fri från finkelolja, är nödvändig för fernissors bered»ning, är ett misstag. Sprits användande till fernissor beror på »dess förmåga att uplösa åtskilliga hartser. En liten halt affinkel»olja är härvid fullkomligt likgiltig. Det är endast när spriten »skall användas till beredning af parfymer, eller till spirituösa »dryckers försättande dermed, som en halt af finkelolja är menlig, »till följd a_f den egendomliga lukt och smak densamma, i mindre »rent tillstånd inblandad i spriten, meddelar åt ämnen, som der»med försättas. Ren finkelolja för sig har ingen oangenäm lukt.
Antages det då i båda afdelningarne; varde det öfverlemnadt lill Konungens sanktion, såsom i 134 § sägs: antages det icke hvite frägan till nästa lagtima riksdag, då hela Riksförsamlingen skall sammanträda och den afgöra; och b'ifve det beslut, såsom Riksförsamlingens gällande, om hvilket minst två tredjedelar af de röstande ense äro. Antages förslaget då, varde det Konungen unders äldt, såsom ofvan sagdt är: amages det icke, förfalle frågan. Är grundlagsfråga af Konungen väckt, varde den hvilande, derest en af Riksförsamlingens afdeiningar förslaget bifaller. Ej må U skott eller Riksförsamling, eller någon af dess afdeiningar uti Konungens förslag ändring eller tillägg göra. Väckes förslag till sådan ändring, och detsamma i den ordning, sora angående lagfrågor stadgadt är, af Riksförsamlingen godkännes ; då må anmälan derom ske hos Konungen, som derå gör det afseende Han för godt finner, men låte sitt svar komma Riksförsamlingen ofördröjligen tillhanda. Bifaller Konungen Riksförsamlingens hemställan, hvite dä Konungens förslag med sålunda medgifven förändring till påföljande riksdag, till den behandling förut är föreskrifven för hvilande grundlagsfrågor. Har Riksförsamlingen i denna ordning förslaget bifallit, så är det lag. Ej må förslag till ändring elier tillägg i Grundlag å annan än lagtima riksdag göras. 8 136. Frågor, som angå Riks-statens reglering, beviilningens belopp eller fördelning, Riksgälds-kontorets och Riks bankens inkomster eller utgifter, må icke förfalla: utan skola, derest Riksförsamlingens afdeiningar uti sädaua fatta olika beslut, och besluten icke, på sätt i 132 § föreskrifves, kunna sammanjemkas, ovilkorligen hänskjutas till Riksförsamlingens samfällda afgörande. § 137.
Maj:t, med afseende å de anmärkningar, hvilka blifvit af Kollegierna gjorda emot Regements-chefens förslag, i hvad detsamma rörer frågan om uppköp och forsling af spanmål för Kronans räkning till de Korporaler och Soldater, som ett eller annat år kunna önska att denna sin aflöning in natura utfå, ansett detta förslag böra förfalla. Beträffande åter Kollegiernes framställning derom, alt Soldaterne vid Södermanlands regemente och Korporalerne vid indelta Arméen skulle berättigas att för sitt hittills in natura åtnjutna spanmålsanslag utbekomma ersättning efter åt ligt markegångspris, och att Statsverket skulle förskjuta skillnaden de år, under hvilka medel-markegångspriset understege det för året gällande, men deremot erhålla öfverskottet, då årliga markegången vore högre än medelmarkegången; så har Kongl. Maj: t väl icke ansett Sig kunna lemna bifall till denna Kollegiernas framställning, enär en sådan åt nämnde Korporaler och Soldater för all framtid leornad rättighet skulle medföra ett väsendtligt undantag från de i Kongl. Kungörelsen den 11 Maj 1855 gifna allmänna föreskrifter, angående sättet för grundräntors och kronotiondes utgörande; men då Kongl. Maj:t funnit det vara af högsta billighet påkalladt, att, hvad angår Korporalerne, dessa löntagare i sin underordnade ställning måtte få tillgodonjuta samma rätt, som blifvit embetsoch tjenstemän bevarad, eller att, då 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. J\s 31. de varit antagna före utfärdandet af Kongl.
Lön skulle ökas till i200 R:d-, och att om något öfverskott biefve, resten proportioneit skulle mellan de öfriga Riddarhusets tjenstmän fördelas. Herr Påhlman ansåg ej något sådant beslut fattadt. Han trodde den föreslagna afgiften vara till 100 R:dr för högt tilltagen. 50 R:d. å 66 R:d. 32 sk. ansåg han mera lämpligt. Bestämmandet af denna afgift ansåg han vara första frågan. Friherre Staé'1 von Holstein ansåg saken böra stanna dervid att bestämma denna afgift. Att nu afgöra huru en delning borde göras med de öfriga Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän, vore alltför tidigt, innan man vet om något öfverskott uppstår. När en gång Fonden biefve samlad, hade han ej emot att ett beslut fattades, hvarigenom principen stadgades för cn lönförhöjning. 38 Den i Augusti. Herr van Heyne: Här förekomma 2:ne särskilda frågor. Jag har ej fattat om Ridderskapet och Adeln besiutit att den Introductions-afgift, som nu till Kassan skall inbetalas, tillfaller RiddarhusSecreteraren till hvad belopp den må inflyta , eller om öfverskottet öfver en summa skall delas mellan den öfriga betjeningen. Herr Påhlman yrkade att hvar fråga måtte tagas särskild: Först borde afgöras till hvad summa den förhöjda Introductions afgiften må ingå till kassan; sedan att denna förmon för RiddarhusSecreteraren måtte bli den enda Lönförhöjning som nu afgöres. Hans Excelhnce Herr Grefven och Landt• Marskalken gjorde proposition att, i stället för den förut fastställda gratificationen åt RiddarhusSecreteraren vid Introductioner, af xo R:d. och ett panqvet, hädanefter till Riddarhuskassan måtte inbetalas 50 R:d., hvilka af R.iddarhusSecreteraren i kassan få lyftas, till de't belopp som inflyter. Bifölls. Derefter föreslogs att ali vidare fråga om Lönförhöjning för Riddarhusets betjening till nästa Riksdag skulle uppskjutas.