Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med afseende härpå, får Konsistorium underdånigst upplysa att, derest anmärkningen endast skall innebära ett klander deröfver att inga af Konsistorium godkände reqvisitions-förslag alls finnas räkenskapen bifogade, sådane likväl i verkligheten, af Konsistorium sjelf uppgjorde, äro såsom verifikationer bilagde Konsistorii egen räkning öfver elementar-läroverkens aflönitigs-medel. Om åter anmärkningen är rigtad mot sättet, hvarpå afiöningsmedlen för nämnde år blifvit till elementar-läroverkens Lärare utbetalde, så får Konsistorium underdånigst förklara, att Konsistorium ansåg lämpligast att efter förra vanligheten sjelf reqvirera lönerna och deröfver afgifva redovisning, alldenstund, då Kongl. Stats-kontoret uteslutande på Skaraborgs läns Ränteri anordnat lönerna för ifrågavarande år till Lärarne vid alla stiftets elementar-läroverk, äfven dem sorn äro belägne i Elfsborgs län, och sjelf till Konsistorium öfversände nästan alla arfvoden till extra lärare och vikarier, författningen, som åberopats, ändock icke i alla delar efterlefdes och af öfrige vederbörande icke kunde efterlefvas, äfven af det skälet, att någon stat för året icke blef Konsistorium i vanlig ordning meddelad, hvilken kunnat delgifvas elementar-läroverkens Rektorer och vid reqvisitions-förslagens affattande tjena till efterföljd, och det dessutom syntes Konsistorium nödvändigt att, i fråga om de stiftets läroverk, som äro belägne i Elfsborgs län, och för hvilka lärare-lönerna författningsenligt bordt vara å det länets stat anordnade, hålla Lärarne sina löner tillhanda på förut vanligt sätt, då, likasom under ifrågavarande år, lönerna utbetaldes från Ränteriet i Skaraborgs län.
Nto 17, angtde afskrifning för en, vid. hållen inventering, yppad brist i lumpförrådet vid Tumba pappersbruk; JNT:o i fråga om löneförhöjning och pensionsrult för bruksskrifvaren vid Tumba, A. Sätherberg; N:o i5, med hemställan örn ersättning åt de arbetare vid Tumba, sorn å brukets ouppodlade mark sjelfve upptagit täppor. Vid förnyad föredragning af BancoUtskts den g dennes e. m. på bordet lagda betänk. JNT:o 24, i anledn. af väckt fråga om pension för Pappersmästaren J. E. Ullander, samt bestämmandet för framtiden af pappersmästarens vid Tumba lönevillkor, blef nämnda betänk, ånyo lagdt på bordet af Hrr Ribing, Arvid, och Palmcrantz, Joh. Mauritz. Lades på bordet StatsUtskts utlåt. N:o 96, i anledn. af R. St:s åren i835, 1837 och 183g församlade revisorers berättelser, angtde granskningen af de under K. Mts och Rikets Commerce-collegii förvaltning ställda fonder. II. R. o. Ad. utskiljdes kl. \ till 1 t om aftonen. lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 20 Maj 1840. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 10 prot.utdr. för den iö dennes e. m. Den 20 M a-j f. m. 53 Öppnades linEleclorcrs lista till val af en ledamot uti Exped.Utsk. efter N:o 3gi. Hr Lagergren, Auders; oell hefanus dertill hafva blifvit utsedd: N:o 2i5i. Hr Liljenstolpe, Axel Fredrik. Hr Reutersvärd, Pehr Adam, uppläste följande 2:ne anföranden: 1. Vid föredragning af StatsUtskrs utlåt.
Nå, det behöfver jag väl inte säga er. Ni för resten ä' det väl inte något groll oss emellan MATTSSON (halft förlägen, men leende). så mycket... Nej, jag vill hoppas... förmodar... Tackar DAHLMAN. MATTSSON. (Dahlman går.) Då kommer ni in i kväll? Tackar... Tredje scenen. MATTSSON. Sedan KERSTIN. (Mattsson står och ser efter Dahlman, går långsamt fram till spegeln i kakelugnen, betraktar sitt ansikte från flera håll, ser åter med ett tankfullt och forskande uttryck åt dörren till till rätta, ser sig om åt venster och betraktar sig på nytt i spegeln.) KERSTIN (från venster med ett bref). fabrikörns rum, sedan åter i spegeln, stryker håret omsorgsfullt det med er. Här ä' det, om ni vill vara så snäll och ta MATTSSON. glad ut, fröken Kerstin. Tack! (Stoppar det på sig. Paus.) Ni ser inte riktigt ­ 124 ­ KERSTIN. Hvad skulle jag vara glad för? stora sorger heller? Ni! Ni måtte väl inte kunna ha några KERSTIN. MATTSSON. vill säga att stå ensam i världen? Kanske större än ni tror. Vet ni hvad det MATTSSON. KERSTIN. Ja, fröken Kerstin, det vet jag. Det vill säga... Jag menar inte precis ensam, men så godt som. För, att inte vara förstådd, det ä' väl att stå ensam. MATTSSON. Ja, det har ni rätt i. KERSTIN (vänder sig bort. Paus. Irriterad). vände allting åt er själf. Ni måtte väl inte vara vän med. Och i hvardagslag har ni ju andra, MATTSSON. Hvarför säger ni så der, alldeles som om ni oförstådd. Ni har ju er syster, som ni ä' så god till exempel mig. Vi förstå ju hvarann rätt bra. Gör vi! Men då passar det väl inte heller KERSTIN. in på er. Ni har ju mig. ändå... (Paus.) Tror ni att föräldrar och barn Ja, det är sant... Det ä' nog roligt. Men ­ 125 ­
Jfr ovan sid. 614 och 658. I marginalen: »Svar til Herr Lamberg N:o 5». — Se C. U. M. 1810— 1815, sid. 1060. Jfr ovan sid. 613 och 658. Den 30 Juni 1815 675 (bilägges)1 Remitterades til beredningen den i förre Plenum af Frih. Cederström Jacob väckta motion om införande af voteringen per Capita inom Utskott.2 Uplästes et Memorial af Commerce Rådet Santesson, så lydande. (införes)3 Et D :o af Herr Uggla, så lydande. (införes)4 Bägge dessa Memorialer remitterades til Beredningen. Utskottet åtskiljdes. In fidem fr. A. Silverstolpe. 1 I marginalen: »Svar til Anders Nilsson N:o 6.» Se C. U. M. 1810— 1815, sid. 1063. Jfr ovan sid. 613 och 658. 2 Se ovan sid. 663. 3 I marginalen: N:o 7. Se C. U. M. 1810—1815, sid. 893. 4 I marginalen: N:o 8. Se C. U. M. 1810—1815, sid. 904. 676 Bilaga till protokollet den 30 Juni 1815 Rudolf Cederströms skrivelse till Hovkanslern.1 Ink. d. 30 Junii 1815.2 N :o 67? Högvälborne Herr Baron, HofCanzler, Riddare och Commendeur af Kongl: Majts Orden m: m:! I anledning af särskildt meddelade uplysningar får jag å Constitutions Utskottets vägnar återkalla reqvisitionen af Protocollen hällne inför Konungen rörande Franska Ministerns afresa och den Spanska Ministerns utnämning och underhåll. Med utmärktaste högaktning framherdar S. H. T. Ödmjuke tjenare. Rudolf Cederström. 1 Ur »Riksdagsärender 1815» i serien »Riksdagsacta» i Riksarkivet.
Fröt. 184Q< 3 Sami. 11 Il&fU tf 42 Bilagor till Constitutions-Ut skottets Memorial, N.-o i3. de tillfällen, då oundgängliga reparationer inträffa; 5:o såvida arbetskostnaden icke med 200,000 Rldr öfverstege den beräknade summan, 1,624,000 R:dr, efter 25 års förlopp från arbetets början Lill Staten årligen erlägga 10,000 R:dr, samt i alla fall allt hvarmed behållna inkomsten af farten lomme att öfverstiga 100,000 Rldr. Deremot skulle de: 1:0 för deras räkning framgent få uppbära afgifterne vid så väl Trollhätte Canal och slussverk, som farten å Götha Elf, enligt då gällande taxor och bestämmelser, hvilka icke, utan Delegarnes medgifvande, skulle få ändras eller nedsättas, äfvensom likaledes åtnjuta GölhaCanal-Bolags andel af 85 procent i Trollhälte-uppbörden för fartyg, som gå till eller komma ifrån Götha Canal, på de vilkor, som Götha-CannlBolaget framställt för dessa medels afslående; 2:0 från och med år 1838 af Handelsoch Sjöfarts-Fonden erhålla ett årligt bidrag af 60,000 R:dr, som skulle fortfara i 25 år och hvarje år i Januari till handelshuset eller dess rätts innehafvare utbetalas; 3:o erhålla erforderliga commenderingar af kronans manskap på de för dylika commenderingar genom Kongl, Kungörelsen den 24 April 1812 fastställde vilkor; 4'.° antingen lill faslställdt pris ur kronans förråder erhålla eller ock tullfritt få från utrikes ort införa det för bergsprängningen nödiga krutet. I sammanhang härmed föreslogs, att handelshuset borde inom nästföljande October månads slut inkomma med yttrande huruvida, det ville på dessa vilkor ingå, samt dervid tillika öfverlemna förslag till contract om arbetenas utförande och reglor för det blifvande Bolaget. Till allt det i förberörde måtto föreslagna lemnade Kongl. Majit Sitt Nådiga bifall. Sedan Kongl.
S. D. Wid åter skedd föredragning af Plögv. PresteStåndets Protocolls Utdrag den 11 dennes, sorn den 14 la des på bordet, innefattande afslag till Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottets betänkande N:o 58, Om förändring i skyldigheten, att utgjöra Af rads och Kronotionde Spannmål, samt andre på hemmannen indelte räntor, erindrade sig Ståndet, hurusom betänkandet blifvit godkändt af Högloflige Ridderkapet och Adeln, Wälloflige Borgare Ståndet och BondeStåndet utan annan skiljaktighet, än att, sistnämde Riksstånd dervid fogat den önskan, att, uppsägning af Ränte'pannmål finge ske hos Konungens Befallningshafvande, Då nu Högvördige PresteStåndet, på sätt dess förenämde Protocolls utdrag innehåller af denna skiljaktighet dragit den slutföljd, att, Betänkandet icke kunde anses vara af 3:ne Riksstånd Lagligen bifallet, samt att hela frågan borde förfalla, fann BondeStåndet för godt, till vinnande Prut. Utdf d. 20 Aug. 1823. 737 af fullkomlig enhet med det Beslut Högl. Ridderskapet och Adeln samt Wällofl. BorgareStåndet fattat, att frånträda det tillägg, rörande uppvägningen , som vid afgjörandet härstädes egt rum, och hvarom särskild underdåning ansökning af flere Ständs Ledamöter hos Kongl. Maj:t dessutom redan blifvit gjord. Wid hvilket förhållande, då någon skiljaktighet emellan de 3ne RiksStåndens åtgärd således numera icke befinnes, Expeditions Utskot. tet skulle anmodas, att till RiksStånden ofördröjligen inkomma med förslag till den underdåniga Skrifvelse i ämnet, som till Kongl. Maj t bör afgå.
Fyra Kammardrängar. §• 91- Ofvannämnde Embetsoch Tjenstemän samt Vaktbeljente aflöna® efter de af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag fastställde Ordinarie samt Interims-stater, hvilka icke få ökas eller öfverskridas; utan bör fastmera tillses, att, i den mon göroniålen inom Riksgälds-Conloret skulle minskas, umbärliga tjensler och befattningar, så väl vid Credit-Sedel-Verket, som vid andra Departement, varda indragne; och anmärkes, att de under vacancer vid Riksgälds-Contoret uppkommande iö - Bil till Slats-Utskottets Memorial IV.-o 4l°‘ 37 nebesparingar skola, efter afdrag af hvad som utgår till extra-ordinarier,. hvilka, under inträffande ledigheter, förordnas till tjenstgöring i lägsta graden, Enkeoch Pupill-Cassan derstädes tillfalla» §• 98- I afseende på befattningarne vid Credit-Sedel-Verket samt Expectance-lönerne, så kommer härvid att tjena till efterrättelse hvad i dessa hänseenden linnes stadgadt uti 1810 års Reglemente för Riksgälds-Conloret samt Rikets Ständers vid innevarande Riksdag gifne och genom. Slals-Utskoltets skrifvelse af den 3o December 1834 Fullmägtige till kännedom och efterrättelse meddelade Resolution på fyra äldre Tjenstemän® vid Credit-Sedel-Verket ansökning, att varda bibehållne vid nu innehafvande löner. §• 99- Hvad som erfordras till reparationer, så väl af Riksgälds-Contorets hus, som af det hus, hvilket af Rikets Ständer begagnas, inköp af inventarii-persedlar, ved, skrifmaterialier m. m. må, efter behof, emot ordentlig redovisning, anordnas och utbetalas. §. 100. Betalningen för smärre, förslitne Credit-sedlars granskning och annullering, kommer att utgå till enahanda belopp, sorn för lika beskaffade extra arbeten i Banken är fastställdt. §. ior.
s 1164 — 1167, bif. af PresteStåndet, IX s 997, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 1000, afsl. af Adeln, IX s 1012. V. w. Vaeancc-afgiften för Släpkläder, angående. Se Infanteriets, indeldta, Beklädnad. Veneriska Smittan, Tre-Skillings afgiften till hämmande af, reviderad, II s 54o—54a. •—■ om den anstälda Revisionen; StatsUtskoltets Utlåtande, jemte Anmärkningar vid Formulairet till Räkning, IV 3. s 337 — 346, bif. af PresteStåndet, IX s 65o, af BorgareStåndet, IX. s 657, återrem. af Adeln, IX s 663, bif. af BondeStåndet, IX s 697. 318 Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 868, Lif. af PresteStåndet, IX 3. s 123, af Adeln, IX 3. s 142. Underd. Veneriska Smittan, om fortfarande af TreSkillingsafgiften till hämmande af, Konungens Nådiga Proposition och den bifogad Seraphimer Ordens Gillets Berättelse, I x. s i33 — 258, remitt. till Bevilln. Utskottet, II s 1128; lill Stats-och Bevilln. Liksom äfven någre enskilde Motioner om upphörande af nämnde afgift, remitt. till Statsoch Bevilln. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 839 — 867, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX 3. s 121, förkast, af BondeStåndet, som fattat särskildt beslut, IX 3. s 140, bif. af Adeln, IX 3.
Till stöd för det framställda förslaget, hafva fullmägtige anfört, att ombudsmännen vid Banko-diskonten i Stockholm och låne-kontoret i Götheborg äro så öfverhopade af göromål, att derest de löpande ärenderne skola af dem med vederbörlig noggrannhet och drift ombesörjas, det icke vore att förvänta, att de jemväl kunde medhinna att åt de, inom linien förda, lånen egna den tid, som erfordras; att, om emedlertid en noggrannare uppmärksamhet kunde åt den ifrågavarande mängden af lån lemnäs, verket möjligen skulle kunna inbekomma någon del af sina så kallade osäkra fordringar, samt att det i alla fall vore af fördel att få bestämdt utredt, hvilka af desse fordringar äro af beskaffenhet, att någon ytterligare afbetalning derå kan påräknas, på det att de öfrige må kunna afskiijas och till afskrifning vid en kommande riksdag befordras. Vid behörigt öfvervägande af hvad sålunda utaf fullmägtige framslälldt blifvit, har Utskottet visserligen icke förbisett fördelen deraf, att en utredning af diskont-verkens osäkra fordringar eger rum, på det, att de för hvilka någon godtgörelse är att påräkna må kunna från de öfriga afskiijas och verket befrias från be vsknings-kostnaderne för de sednare; likväl och då det vill synas, som skulle det åsyftade äudacoålet kunna uppnås på ett enklare sätt, än det fullmägtige föreslagit; har Utskottet destohällre frångått samma förslag, som detta i sjelfva verket innebär en tillökning i tjenstemanna-personalen, hälst det är otvifvelaktigt, att de serskilde ombudsmännen blefve ständige, hvarigenom diskont-verken skulle åbringas en betydligare tillökning i atgifterne för de osäkra fordringarnes bevakning och slutliga utredning.
M ^rnorinl af Herr G. A. Liljehorn, deruti, med anledning, ej mindre af Kongl, MV'ts Nådiga Proposition af d n <2gde fi tlidne November, r 'rande tn IjÖneförbät* tring för Militaire Staterna, än ett af Herr Friherre Björnstjerna i d tta ämne uprdäst M morial, an fores, att den Officer eller Tjensteman, sorn frikännes ifrån en utgift, är mera i behåll med hvad han har, utan Lönetillökning, än med en sådan, som litet eller intet svarar emot dien summa, hvilken måste användas till öfverflödiga utgifter. Härifrån leder Herr Liljehorn uppmärksamheten på He rrar Officerares och en del af Trouppernas ornering med Guld och Silfver, och finner beklagligen, att under dessa tryckande penninge tider Herrar Officerares uniformer betungas med Guld och Silfver, som, i högsta måt - Eesv. och Ekon. JJtsk. Betänkanclen. 455 to clyrt i anseende till arbetet, blir dr t ännu mer, enär den metall, hvaraf det förfärdigas, visst icke uti dertill behöflig qvantitet är en Natiopalprodurt. På dessa skäl, och då des utom Guldoch Silfverprydnaderne å uniformerna kunna anses sorn det st"rsta c f ve i flod, och sådant a£ vår visa Regering payikas till i dragning, hemställes, att Riesens H glofl.
Bankens revenue för de Lill denna Inrättning upplåtna Medel har utgjort: Af stående Lånet . R.:dr 1,000,000: Af Credilivet fanns begagnadt den 3 esla December (Upplupen obetald Sammandrag öfver de till Jern-Contoiret, för Jernhandteringens understöd, upplåtne Bankens Fonder, R:dr 600,000, och afkastningen deraf, för åren 1827, 1828 och 1829. Bankens Revenue på Contoirets Crediliv På Credilivet disponeradt den 3>:sla December (Hvarå upplupen obetald Den så betydligt mindskade Revenuen å Manufactur-Discontens och Jern - Contoirets Creditiv för året 1828, har sin grund endast uti en af Rikets Ständer anbefalld förändring i Bankens Räkenskaps-Method, sorn i det årets afslutning blifvit iakttagen, nemligen alt någon blott beräknad Räntevinst ej vidare uppföres såsom Inkomst, hvadan endast Afkastningen för förra halfåret 1828 ingått å Bankens Vinsträkning för nämnde år. Bil. N:o 10, Recapitulation, eller General-Sammandrag öfver hela Discont-Rörelsen, för åren 1827, 1828 oell 1829. D i s p 0 n i b l a D i s p 0 n e Uti S:de §. af Rikets Ständers Herrar Revisorers till Banco-Fullmägtige aflåtne slutliga Skrifvelse af den i3:de December i83o, omnämnes lmrusom, jemnlikt Banco-Fullmägtiges Protocoll för den 2rj:de Februarii berörde ar, Fullmägtige bifallit, att ett Apothekaren J.
Hon visste att Harald hade plånboken i en annan rock. Skulle han ej ta ' den med, då allt kom omkring? " Jo, nu famlade han i sina fickor; så, nu tog han den och stoppade den på sig. " Jag får väl inte gå ifrån den här "? sade han. - D å han öppnade dörren för att g&amp; hörde han inifrån rummet ett tungt fall. Han rusade in igen och såg sin syster ligga afsvimmad pä golfvet. * Efter ett par månaders förlopp var Agda så ' pass återstäld, att hon kunde sitta uppe. Hon hade angripits af e n tämligen svår feber och var nu klädd för första gången sedan den dagen, då hon svimmade. Harald hade i New York sökt opp Mari, Agdas förtrogna från ångbåten, och hon skötte Agda under sjukdomen. " Jag är nästan rädd för att komnia upp igen ", sade Agda då hon var färdigklädd och beqväint placerad i ett soffhörn. " Hvarför det då, fröken? ' frågade Mari. " Det är nu det stora svältandet skall börja ", förklarade Agda. Hon säger det skämtande, Hon är visserligen långt ifrån att vara ett sådant praktexemplar af arbetskraft och företagsam het som förr, men hon har delvis återvunnit sitt friska lynne. " Jag tycker inte det ser så ut ', svarade Mari. Hon visste nog att ingenting fattats dem och att de bodde i hotellets dyraste rum. " Ja ", fortsatte Agda, " om jag kunde begripa hvad vi lefva pi %, men det kan jag ej. Vi ha väl kredit här på hotellet, förmodar jag; men tänk hvad jag kostat under min sjukdoni, och nu skaffar Harald mig kläder och böcker och allt hvad jag kan önska. De tvåhundra kronorna måtte vara slut för länge sedan. " Äfven Mari funderade hvar enda dag pfi detta, hvar herr Harald tog pengar ifrån, men hon hade ej kunnat upptäcka rikedomskällan. 133 " Han Sr ju nästan aldrig ute ", sade Agda. ' Bara om qvällarna. " ' Nej, annars sitter han då inne hos niig hela dagen. Och han har inga bekanta. " " Rara den dystre gentlemannen, som han kallar honom. ' ' Ja, och den eger jii ingenting. Tycker du ej att Harald är föriindrad, att han liksom gått framåt.
Sammalunda skall han göra vittnesbördsens tabernakel; ty de äro orene, som omkring ligga. Ingen menniska skall vara inuti vittnesbördsens tabernakel, när han går derin till att försona i helgedomenom, tilldess han går ut igen; och skall alltså försona sig och sitt hus, och hela Israels menighet. Och när han utgår till altaret, som står för Herranom, skall han försona det; och skall taga af stutens blod, och af bockens blod, och stryka på altarens horn allt omkring; Och skall stänka af blodet med sitt finger sju resor deruppå, och rensa, och helga det af Israels barnas orenhet. Och när han fullkomnat hafver helgedomens och vittnesbördsens tabernakels och altarens försoning, skall han hafva fram den lefvande bocken; Och skall då Aaron lägga båda sina händer på hans hufvud, och bekänna öfver honom alla Israels barnas missgerningar, och all deras öfverträdelse i alla deras synder, och skall lägga dem på bockens hufvud, och låta honom löpa genom någon mans hjelp, som förhanden är, i öknena; Att bocken skall bortbära alla deras missgerningar på sig uti vildmarkena; och låta honom i öknene. Och Aaron skall gå in uti vittnesbördsens tabernakel, och afkläda sig de linna kläden, som han på sig klädt hade, då han gick in uti helgedomen, och skall der låta blifva dem; Och skall bada sitt kött med vatten på heligt rum, och kläda sin egen kläder uppå, och gå derut, och göra sitt bränneoffer och folkens bränneoffer, och försona både sig och folket; Och bränna upp det feta af syndoffret på altarena. Men den, som förde fribocken ut, skall två sin kläder, och bada sitt kött med vatten, och sedan komma igen i lägret. Syndoffrens stut och syndoffrens bock, hvilkas blod till försoning buret vardt in i helgedomen, skall man föra utom lägret, och uppbränna i elde, både deras hud, kött och träck. Och den som bränner det upp, han skall två sin kläder, och bada sitt kött med vatten, och sedan komma i lägret.
Jag önskar högeligen, att samma grundsats måtte af nuvar. Ständer jemväl antagas, men med mera noggrannhet följas, än vid förra riksdagen. Det nu förevar, betänk, visar nemi. nogsamt, huru måna R. St. då voro att följa denna af dem offentligt yttrade grundsats. Hvad statsskuldsystemet beträffar, anser jag mig, i afseende på dess nytta eller skadlighet, endast behöfva förklara, det jag instämmer i hvad Hr v. Troil yttrat, hvars åsigter i detta fall fullkomligen öfverensstämma med mina. Det är just en på sednare tiders erfarenhet grundad farhåga, rör:de medlens användande, som hos mig uppväcker motvilja för statsskuldssystemet; och jag fruktar högeligen, att den lätthet att erhålla penningar, som, genom upptagandet af statslån, skulle visa sig, komme att föranleda till ett nog obetänksamt beviljande af anslag, hvilkas nytta och nödvändighet kunde vara nog problematisk. I afseende åter på nu förevar, betänk, anser jag mig böra, i anledning af den tanke, som utaf en af statsskuldssystemets försvarare blifvit yttrad, nemi. att statslån ej böra upptagas till fyllande af dagliga behof, erinra, att de summor, som här äro i fråga att ersättas, blifvit upplånade till bestridande af hvad man egentligen menar med de dagliga behofven, samt alt framtiden icke deraf haft eller kommer att hafva någon nytta. Frih.
Men såsom bekant är, har sättet att grunda en Stats beskattning på en viss lika afgift för hvarje person af en viss ålder, hvilket i samhällenas första stadium såsom enkelt var allmänt, nu mera blifvit förkastadt i alla samhällen der civilisationen gjort större framsteg, och en obillighet mäste man alltid anse det innefatta, att den fattige arbetaren skall betala lika mycket för skyddet, som den rike kapitalisten, hvilken sednare i vårt land, nälden ränta han uppbär icke öfverstiger 5 procent, enl. nu gällande bevillningsförordning, för öfrigt är fullkomligt skattfri. Det är dessa åsigter jemte det särskilta skälet jag anförde om klokheten att med särdeles omsorg söka vara billig vid denna slags beskattning, som föranledt mig att föreslå att man borde lägga liela den tillökade bevillningen på 2:a art:n. Ehuru jag vid början af denna riksdag sökte visa obilligheten uti närvarande tillämpning af bevillningsförordningens stadganden efter 2:dra art:n, särdeles i afseende på embetsmännen eller den klass jag tillhörer, måste jag likväl nu erkänna att vid denna riksdag någon förändring derutinnan icke är att hoppas, hvarföre jag också derom nu icke gör någon framställning. Vidare försvarar jag också Ulsk:s åtgärd att vid detta tillfälle icke hafva lagt ifrågavar. bevillning på konsumtionsartiklar, egentligen genom tull. De tullbara ämnen som egentligen inbringa mycket i kassan, äro kaffe, socker och tobak. Jag har visserligen yrkat att tullen å kaffe kunde förhöjas lill 4 sk. och jag medgifver att Hr von Hohenhausen har rätt deruti att tyska föreningens tullsatts å denna vara är än högre, men då jag önskade denna förhöjning, så var det derföre att då handelns nuvarande lidande tillstånd gaf anledning till den farhågan, att den hittills varande inkom - Den 21 Juni f. m. 195 sten af tullmedlen således icke kunde påräknas utan förhöjning i taxan, och denna trodde jag lättast och med största säkerhet kunna erhållas genom en mindre tillökning i kaffe-tullen, men längre vågar jag icke under varande förhållanden gä.