Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hwad sedan angar den af Herr Borgmästaren Ikolm uti 4 Mom. gjorde hämställan om icke Postsörwaltare hädanefter mage staffas under Landshöf» dingarnes speciela tillsyn, med rätt och skyldighet för de sednare, att u laka sig öfwer de förslag som till Postförwaltare - syslors besättande böra afgifwas, finna Utskottet sig dertill icke kunna tillstyrka bifall enär dels det af Kongl. Maj:t ar dest Cautzli styrelse och Öftver-Post-Direclion i Räder rchdragne inse en - Den 2i Zebruarii969 ende och upsigt öfwer desse Embets och Tjensteman derigenom more förnärmad och nägon enskild eller allmän klagan ännu icke försports öfwer meblifwen Laga ätgärd i de fall dä desse werk derom blifwit anliiade, dels LandshöfdingarneS Embetsgjöromäl redan äro sä mängfalldige alt utsträckningen deraf till andra ämnen, än som förut tillhört deras befattning, skulle förorsaka hinder ock upehäii i de allmänna ärendernes nödwändiga och oafbruma gäng. Widkommande z:te 6:te och /:de punclerne, anse Utsto ten del höra pä Postförwalkarens egit godtfinnande ankomma, huruwida han, som ^r upbörden af Postmedlen är Kongl. Maj:! och Kronan answarig, ma hälla Posträkning med den eller dem, som detsamma begära och att följaktligen hans arfwode för detta beswär icke lämpeligen kan af Utskotten kill wist belopp bestämmas, utan bör bero af de serskildta öfverens'ommelfer och beting, han derom kan träffa med en hwar, som af en sadan förmän will sig begagna. Deremot och med anledning af Kongl. Canhli - Collegii Kungörelse af den 6 Maji 179Z angående afgiften för recommenderade bref, fä Utskotten hemställa om icke hoS Kongl.
Den 37 Maj e. m. 349 Hr Ribbing, Arvid: Hvad LagUtsk. skulle göra, om det finge betänk, tillbaka, det skulle bestå deruti , att LagUtsk. skulle föreslå inrättande af förlikn.comite'er — och dermed vore Frih. Cederström, Jacob, nöjd , efter hvad jag lyckt mig höra. Jag tror, att äfven något annat lunde åtgöras, nemi. att Utsk. som ett skäl till afslag anförde, att en motion af Hr von Hartmansdorff blifvit vackt, som åsyftar en sådan förändring i domares nuvar. lönevillkor, att domstolarne icke blifva något mer eller mindre än förlikn.- comite'er, och alt Utsk., i sammanhang med denna fråga, vill toga det väckta förslaget om förlikn.domstolars inrättande i närmare ompröfvande, sedan StatsUtsk., dit Hr von Hartmansdorffs motion blifvit remitterad , med LagUtsk. begärt sammanträde. Medan jag har ordet, anhåller jag att få veta, om de öfriga Stånden afgjort frågan. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, attingen underrättelse ännu ankommit, ronde de öfriga RiksStms beslut i detta ämne. Frih. Cederström, Jacob: I anlrdn. af Frih. Anders Cederströms anmärkn. mot motionerna i denna fråga, att något lagförslag icke varit framstäldt, tager jag mig friheten anmärka, att då fråga af motionärer blifvit väckt om rättigheten att få sådana institutioner införda, och att parter skulle åläggas, alf, innan de bos domaren anmälde sig för stämnings uttagande, ovillkorligen inför förlikn:s-comiteen visa sina ömsesidiga rättsanspråk; så ser jag intet skäl hvarföre icke en sådan författning kunde af LagUtsk., på grund af derom väckta motioner, föreslås, emedan frågan om sjelfva organisationen af en sådan inrätta, ar purt ekonomisk.
Din lön för månaden utfaller oafkortad. Min vagn skall föra dig till riksrådet Kurck. Jag önskar, att den frihet du åtrår må lända till din välfärd, och förblifver dig städse välbevågen. Godnatt! Riseberga. Du förstår lika litet kärleken, som du förstår sorgen. Den skandinaviska nordens historia vänder sig kring Kristian II och Gustaf Vasa såsom kring hakarna af en rörlig port. Dittills handlingskraft, öfvermakt söderom Sundet, svaghet och sjunkande norrom, därefter omvändt: bragder och framsteg norrom, sjunkande stjärnor söderom. Därtill tvedräkt på båda sidor, kufvad i Danmark, ändtligen kufvad äfven i Sverige. Norge låg skjutet i sank. Den folkkäre Kristian IV uppsteg med stormaktstankar på Danmarks tron, men bunden af adeln till händer och fötter. Lyckan har förliknats vid en kvinna: hon småler mot sina unge älskare och vänder de gamle ryggen. Kristian IV började som segrare och slöt som besegrad. Likasom Polens Uladislaus, var hans lott att släpa efter sig en massa bly och hejdas af den vid hvarje steg framåt. Konungen och hans rådgifvare voro slagne med en förunderlig blindhet. De hade ingenting lärt af sitt nederlag och svenskarnes segrar i tyska kriget. De fortforo att behandla Sverige såsom besegradt vid freden i Knäröd och väntade blott på ett nytt Nördlingen för att fullfölja sin seger. Varnande vinkar kommo om svenska rustningar; ingen trodde dem. Peder Vibe föraktade Tungels rapporter som en spejares försök att göra sig viktig och utpressa penningar. Svenskarne, skref Vibe, vilja nog angripa, men våga det icke. Och så upplöste sig faran af den förrådda rikshemligheten efter hand i några diplomatiska noter, ett låtsadt vanmäktigt hot från svenska rådet och ett snäft afvisande svar från kung Kristians gunstlingar. Nils Tungel hade icke utan meriter blifvit upphöjd i adeligt stånd. Han var icke den simple landstjuf, som Peder Vibe föraktade, han var ett geni i sin tids ränksmidarekonst.
Hennes föräldrar tillhörde den reformerta trosbekännelsen, hvilken äfven hon omfattade. Sedan hon växt upp, kom hon till Petersburg i excellensen Dashkovs hus, och då denne utnämndes till sändebud i Stockholm, åtföljde hon 1853 hans familj till Sverige. I excellensens hus blef hon bekant med sin blifvande make, Bégis Cadier, som var hofmästare hos ministern, och med hvilken hon 1854 gifte sig. Släkten Cadier är en gammal släkt från södra Frankrike, och Bégis Cadier härstammade själf i sjätte led från Pierre Cadier, hvars afkomlingar i fjärde och femte led drifvit hotellrö- relae, hvarför denna verksamhet kan sägas vara utmärkande för släkten. De båda makarnas äktenskap välsignades med fyra barn, af hvilka äldsta dottern, Ninni, till föräldrarnes stora sorg och till djup saknad för alla, som kände hennes älskliga väsen, afled strax efter hemkomsten från Kreuznach, där hon förgäfves sökt förbättra en svag hälsa. Den andra dottern, Olga, är gift med ryttmä- staren vid Skånska husarerna, hr Sigfrid Wennerberg; sonen Bégis biträder sin mor i hotellets vidlyftiga förvaltning och yngsta dottern, Inez, är gift med d:r Karl Malmsten, framstående specialist i bröstoch halssjukdomar, yngste son till framlidne professor R. Malmsten. Änkefru Cadier har lefvat ett det i ordets egentliga mening verksammaste lif; vid sin makes sida har hon icke allenast förestått den utomordentligt vidlyftiga och ansträDgande inre ekonomien i två stora hotell, utan därjämte äfven haft hushållningen på Bergshamra och Tivoli att öfvervaka. På Bergshamra drefs och drifves fortfarande en stor svinafvel, hvars resultat bland annat i form af läcker spädgris varit och är en - piéce de résislance på hotellens matsedlar, och Tivolis stora blomster-, fruktoch grönsaksträdgård förser hotellens kök med en del förnödenheter.
Cavalleri-Begementenas häste-vacance-spanmål beräknas till enahanda belopp och förslagspris, som vid senaste Statsregleringen, eller 24,a5o tunpor, ä 5 R:dr 18:0 Ständiga Rote-vacance-afgifter vid Skånska Infanteri Regementena, likaledes till 2,3 10 tunnor, å 5 R:dr 19:0 Tillfällige Vacanceoch Mötes-afgifter, som beräknats till 5ooo R:dr, äro, i enlighet med hvad Kongl. Stats-Contoret föreslagit, förhöjde till 20:0 Knekte Rote-friheismedel, lika som förut, eller 21:0 Båtsmans vacance-afgiften har väl för åren 1827 med i83i öfverstigit de 25,000 R:dr, hvartill den vid sista Stats-regleringen beräknades, men enär denna intrad är beroende af de årliga markegångsprisen, har Utskottet ansett densamma böra fortfarande upptagas till enahanda 22:0 Krutoch Salpeter-försäljnings-medlen blefvo, vid sista Stats-regleringen, beräknade till 70,000 R:dr, hvilken inkomst under åren 1827 med 1831 mer och mindre ökats. Och anser Utskottet ifrågavarande inkomst-titel kunna, såsom Kongl. Stats-Contoret föreslagit, calculeras till ett förhöjdt belopp af . 23:o Control-stämpel-medlen upptagas till lika belopp, som vid senaste Stats-regleringen bestämdes, eller . Serskildt Utlåtande, i anledning af väckt motion om control-afgiftens nedsättande, varder härjemte bifogadt under Litt. H. 24:0 Numer-lotteri-medel.
Sedan öfverläggningen förklarats härmed fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder blifvit vrkadt dels bifall till ifrågav:de Betänk., dels återremiss deraf och dels alsing derå; framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall lill Betänkit, hvartill svarades starka nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på detsammas återremitterande, då svaren utföllo med många ja och nej i blandning; hvarefter propos. på afslag å Betänkit gjordes, samt besvarades med många och starka ja, blandade med mångå nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Sedan Gr. af Ugglas begärt, votering samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att det tillkomme K. o. Ad. att afgöra, huruvida kontra-proposm vid den blifvande voteringen skulle innefatta återremiss af Betänk:t eller bifall till detsamma; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att Betänk:ts åtterremitterande skulle utgöra kontra-proposm, och, då dertill svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Härefter uppsattes och justerades följande lörslag till voter:s-propos. ; »Den som afslår Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 18, i ani. af väckt motion om Smålands husar-regementes afsittande, röstar Ja; den det ej vill, röstar Neji vinner nej, återremitterar B. o. Ad. ifrågavide Betänk.» Sedermera företogs voteringen och befunnos, vid dess slut, rösterna hafva utlällit sålunda: Ja — 58. Nej — 57. Föredrogs ånyo Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts d. 27 sisth December och d. 3:dje dennes på bordet lagde Betänk.
2:0 att vid hvarje Landshöfdinge-tjenst, hvarvid accord nu är fästad 1, af lönen innehålles 6~procent årligen å accordabeloppet, intilldess det för accords-amorteringen lemnade lån blifvit lii! fullo godtgjordl; hvarvid iagttages, att under vncance, på lika sätt, sorn i afseende å vacance-besparingar vid Armeen är medgifvet, berörde sex procent för den lid, besparingen till Stats*verket ingår, jemväl af lönebeloppet innehålles och för det afsecida ändamålet användes; 3:o alt Kongl. Statskontoret må erhålla Nådig föreskrift : ali de till accordens inlösen beviljade medel för den blifvande accords-fondens räkning emottaga, för att om berörde inlösen besörja, med iagttagande deraf, att, i händelse någon Landshöfding erhållit skriftlig försäkran om viss accordsersältning, densamma, qvilterad. återställes; att å berörde fonds vägnar lill Riksgäldskontoret aflemna löpande förbindelser å 1000 R:dr hvardera, äfvensom att låta alla de till accords-amorteringen afsedde innebållningar för accords-fonden serskildt upptaga och bokföra, för atL dermed i forska rummet liqvidera den bestämda räntan och sedan använda återstoden till capitui-afbelalning å det af Riksgäldskontoret lemnade lån ; och torde Rikets Ständer tillika finna lämpligt i underdånighet anhålla, att, då accorden varda inlöste, Kongl. Ma j;t täcktes icke allenast i Nåder förordna, att i de fall, då Landshöldingar, som innehafva högre löneförmoner, än eldigt den fastställde löne-reglcringen dem bör tillkomma, fått bibehålla desamma under skyldighet att årligen afräkna motsvarande belopp af accordet, dessa öfverskott hädanefter böra användas för löne-regleringen, utan ock i öfrigt vidtaga de åtgärder, att beiörde Jöne-reglering, så skyndsamt sådant lagligen ske kan, må varda bragl lill verkställighet.
Regnér fann ”smittad af vissa villhjernors utdunstningar”, – sjelfve Leopold ansedd för en vitter äfventyrare eller åtminstone half upprorsmakare (ungefär alltså för detsamma , som han, och flere med honom, i en sednare tid kallade en ”Phosphorist”); hvartill äfven bidrog hans dåvarande både litterära och enskilda vänskaps-förhållande till Thorild; ett förhållande, som (bevisligen) var långt varmare, än han efteråt ville påminna sig eller vidkännas. Den andra: att efter den angifna tidpunkten betedde han sig – från sin theoretiska och kritiska sida betraktad – helt och hållet såsom Kellgrens ståthållare eller vice-konung i den vittra granskningens rike; särdeles under de år, då Kellgren sjelf, krank och döende, sällan eller aldrig befattade sig med annan kritik, än den öfver samlingen af sina egna (först efter hans död utgifna) skrifter. Alltifrån denna vändning började Leopold kläda de kritiska principer, som länge varit Stockholms-Postens, i ett strängare, ett klyftigare, ett satsbundnare (och dermed äfven mera fixerande) dogmatiskt allvar, än de någonsin tillförne burit. Men alltifrån samma vändning hängaf han sig ock åt ett slags stigande entêtement i vissa föreställningar och öfvertygelser, dem han i sin ungdom var nära, om icke att öfvergifva, dock att betydligt utvidga; en viss hopdragning af synkrets, och liksom förhårdning i begrepp, dem han, på sina sista dagar, fåfängt sträfvade att på ett sätt, hvarigenom han icke blefve dem otrogen, förlika med den europeiska vitterhetens mellertid förvandlade ställning. Då han ännu, i långt framskriden ålderdom, förgäfves uppbjöd all sin skarpsinnighet, qvickhet och skrifkonst, att fylla sin theori och kritik med en positivare halt, utan att ombyta ståndpunkt: huru skulle det väntas, att denna, under de dagar som vi nu hafva närmast i sigte, innehöll något vidare, än en ytterligare bekräftelse på den redan i Kellgren culminerande vitterhets-lärans absoluta ofelbarhet och tillräcklighet? – Föröfrigt beteckna Leopolds ”Erotiska Sånger” en ursprunglig frändskapsoch beröringspunkt.
Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, (N:o 87 ), om anvisande af anslag för Svenska natur-alsters, samt industrioch konst-produkters öfversändande till 1855 års Exposition i Paris. (C. A.) Enligt hvad högstberörde, under den 11 nästlidne Juli till Rikets Ständer aflåtna och sedermera från samtliga Riks-Stånden till Stats-Utskottet remitterade nådiga Proposition innehåller, hade, i anledning af Kejserliga Franska Regeringens meddelande, att våren 1855 en allmän exposition komme att i Paris öppnas för natur-alster samt industrioch konstprodukter från alla länder, med derjemte uttryckt önskan, att en kommitté måtte blifva utsedd, hvilken, för hvad Sverige anginge, kunde träda i förbindelse med den af nämnde regering för anordnandet af expositionen tillförordnade kommission, samt ombesörja samlandet, urvalet och öfversändandet af Svenska bidragen till expositionen, Kongl. Maj:t för berörde ändamål förordnat en kommitté, hvilken erhållit nådigt uppdrag att vidtaga eller, der så erfordrades, i underdånighet föreslå de åtgärder, som kunde finnas vara af nöden för Sveriges deltagande i nämnde exposition, äfvensom att tillkännagifva i hvad mån allmänna medel blefve för ändamålet erforderlige. Denna kommitté anmälde derefter i underdånighet, hurusom den föreställde sig, alt ändamålet med det åt densamma lemnade uppdrag skulle på det för Statsverket minst betungande sätt kunna ernås derigenom, Bih. till R. St.
IX. 321. X. A. 110. XIV. U. 169, 318. XVI. A. 1 09. — IS':o 179. med förslag till snmmanjemkning och voteringspropositioner, i anledning af olika beslut, i fråga om anslag för innevarande år till vattencommunicalioner. IX. B. 3a >. A. 37 2. XI. U. 6 >. E. 63. — N:o 180. med förslag till sammanjemkning och voteringsproposition, i anledning af olika beslut angående anslag för innevarande år till geväi s-fabrikationen. IX. B. 323. A. 376. XI. U. 6!. E. €3. — N:o 181. i anledning af erhållen återremiss på StatsUtskotlets utlåtande N:o io3 IX B. 386. A. 43°. — N:o 182. i anledning af erhållen återremiss på SlalsUt skollets utlåtande JN:o 68. IX. B. 386. A. 41°- 34 ( a66 ) StntsUtskoltets Mcmorialer, Betänkandet) och Utlåtanden: — Nto i83. i anledning af erhållen återremiss å Utskottets betänkande N:o 83, angående C. A. Karlbergs ansökning om förlängd t arrende af Hogsta, Lombarndd och Norrby hemman på Lofön. IX. B. 38y. A. 4^o. XI. E. 7. — N:o 184. angående Soldaten Wetterströms underdåniga ansökning om eftergift till hans förmån af Kronans rätt till ett efter sökandens stjufmoder fallet dana-arf. IX. B. 38/. A. 436. XII. U. 3a5. A. 458. XIII. E. 473. — N:o 185. i anledning af väckt motion om nedsättning af den tili sju socknar af Helsingland utgående kronotionde till det belopp, hvarmed den utgjorts år 1789.
Utstottct tillstyrker bifall till den wackte motionen, och anhaller att detta yttrande Utstottets Betänkande till Riks - Stånden sär åtfölja. Orebro den 16 Juni,' 1812. Olok Lrulin. ^ Och stiille detta anförande till Respect. RiksStanden åtfölja Utstottets Betänkande, angående löfen till Skatte af Kyrko - Academie - och ScholeHemman m. m. Ot supra. Lx ?rotc>coIIcr, ^lex. k.s§erZren° Upp - F28 Den 22 Junit. Uppläst hos Ridd och Adeln den 22 Junst. Prest-Ständet den 22 - Borgare-Ständct d. 22 - Bonde-Ständct den 22 Wördsamt Memoria?! ^ti ett till Hederwärda Bonde-Ståndet den 9.de dennes ingifwit och till Riksens Högloft. Ständers Allmänna Bestvärs, och Econoinie-UtskottS enskilda behandling remittcradt Memorial, yrkar NiksdagsFullmägtigen Johan Oisson Longberg fran Gefleborgs Län. arr sein Landels Hemman och Släbernes Jord blifwit pa samina tid och med lika rviikor anstagne till Batsinanshall, endast med undantag af ome Prowinser i Riket som utgöra Indelnings - Båtsmän af helt olika beskaffenhet, och Städerne under de blodigaste Krig fatt med penningar lösa sig frie fran skyldigheten att förswara Fäderneslandet, da Landtmannen för sin Jord, dels genom Karls anskaffande, sa länge desi förmögenhet sadant medgisrvit, dels sedermera stels satt vidkännas, osia med lifwcts förlust, ett personligt förswar af Fosterjorden, en billig nedsättning af Städernes således hittills njutna förman, och en skälig lindring Uti Landers skyldigheter i berörde hänseende matte tillatas pa det satt, att Städerne blefwo alagde uppsätta hälften af deras BatsmanS-antal och Ländet befriar emot vacance - afgift för ena hälften, af desi nuwarande Rustnings-skyldighet.
De rysliga olyckor, som i Frankrike fordom uppkommo till följd af Lavas system, böra tjena oss lill varning mot alla försök att sätta penningar i rörelse blott genom öppnande af tillfällen till speculationer på penningar. Till befordrande af denna penningerörelse föreslår Motionären: Att Banken, skulle för sina inteckningar utgifva Obligationer eller så kallade Coupons j löpande med 4i procents årlig ränta; och för de derigenom erhällne penningarne utgifva nya fastighetslån. Det synes visserligen foga troligt, att Banken skulle vinna stor afsättning med bemälte Ränte-coupons, dels i anseende till räntans låghet, och dels i anseende till omöjligheten för innehafvaren att kunna uppsäga kapitalet. Jag kan åtminstone icke förstå, hvarföre någon skulle vilja fästa sina kapitaler på sådant sätt, och mot så låg ränta, så länge utvägar icke saknas att lätt kunna erhålla 6 procent, med bibehållen rättighet att äfven kunna när sora heldst uppsäga kapitalet. Men jag vill antaga, att Couponerna blefve begärliga, hvarförutan Den 20 November f m. hela förslaget icke skulle hafva någon påföljd. Banken skulle då erhålla 5 millioner för den första Coupons-försäljningen, och genast utlemna dessa penningar i nya fastighetslån. För dessa nya inteckningar skulle Banken kunna utgifva 5 millioner andra coupons, och ytterligare med de derföre influtne medlen utgifva en 3:dje upplaga af fastighetslån; samt sålunda fortfara ända till dess hela Sveriges jord vöre till halfva värdet intecknad. Denna lätthet för Banken att kunna utgifva, och för jordägaren att kunna erhålla, så beskaffade stående lån, skulle helt visst hafva de vådligaste följder. I en lid, då nästan alla tyckas ropa blott på lån, utan att taga den ringaste varning af det lika högljuddda skriket öfver omöjligheten att gälda de lån, som redan blifvit gjorda; i en sådan tid, säger jag, synes Lagstiftaren böra akta sig, att ej genom öppnande af alltför stora och lätta lånetillgångar utlägga snaror för obetänksamma jordägare. Man klagar redan och med skäl, att Svenska jorden är för mycket skuldsatt; och likväl vill man nu insnärja den i ännu ytterligare skuldsättning.
Vore det verkligen säkert, att hvar och en, såsom han onekligen bort, under de föregående fjorton dagarna gjort sig underrättad om, huru han blifvit af Nämnden taxerad, så skulle det ock vara riktigt alt antaga Jians tystnad såsom ett godkännande. Men då erfarenheten i andra enahanda fall visat, alt personer finnas, som icke förstå eller ej anse mödan värdi att genom en sådan föregående granskning se sitt egel interesse tillgodo, hafva Rikets Ständer trott det böra på något sätt utmärkas, att ofvanantydda förfaringssätt ej bör ega rum, ulan att längderna skola å Stämman ordagrannt uppläsas och först derefter, ifall någon anmärkning på efterfrågan ej afhöres, anses godkända. Ett sådant förfarande skulle, enligt Rikets Ständers tanka, bestämdare påbjudas genom begagnande af uttrycket ”justering”, hvadan orden, ”till allmän granskning företagas”, torde böra utbytas emot orden ”till justering företagas.” § 68. Då det torde böra lemnäs Kommunal-stämman öppet att i afseende på uppbörden meddela andra föreskrifter, än denna § innehåller, hafva Rikets Ständer ansett ett tillägg vidnis slut böra göras sä lydande: — Såvida icke Kommunal-stämman finner skäligt att på annat sätt om uppbörden förordna. 20 Expcd il iöns-Vis ko Hets Färsing till under d. Skrifvelse N:o 186. § 72. Af skäl som här ofvan vid §§ 63 och 64 äro angifna anse Rikets Ständer sednare momentet af denna § böra erhälla följande lydelse: Särskilda af Stämman tillsatta styrelser skola före den 15:de Januari hvarje år lill Kommunal-nämnden aflemna redovisning lör de medel, desamma under nästföregående år omhänderhaft. Nämnden upplager denna redovisning i kommunens allmänna räkenskaper, hvilka årligen böra före den 1 Februari af Nämnden tillställas Koinmunal-slämmans Ordförande. § 73. Till följd af hvad ofvan blifvit yttradt om ändring af § 17, torde äfven i denna § ”Februari” böra förändras till ”Mars.” § 81.
Man maste gripa tiden i flygten, om man verkligen vill utratta nAgotHvarje Ar som förspilles &amp; r ' en stor forlust, desto större ju större milet ar. Liten mig derföre stalla en bön till Eder, 1 kvinnor, som möjligen lange hyst samma önskan, men icke kommit er för att satta den i verket, den bönen att i höst till Dagny sanda en uppgift p&amp; de, trld och buskar I lj-ekats fil satta invid de fattiges bostäder. Skulle jag fA veta att, Iiit oss saga blott femtio frukttrad blifvit - satta i den svenska jorden, hvilka icke utan detta upprop hade kommit dit, s&amp; skall jag gliidja mig öfver att mitt arbete i denna tidskrift icke varit utan frukt, och jag skall med stor tacksamhet anteckna antalet i mitt sista hrshafte af Dagng. A. K-dt. Balder. För deii, som blifvit riktigt uttröttad af det febrila lifvet i en hufvudstad, der det ena intresset efter det andra sticker fram med hundra hufviiden, der musikaliska och intellektuella frestelser och filantropiska pligter öfverallt taga tid och krafter i anspråk långt öfver förmågan, kan ibland en sjukdom blifva nästan välkommen. Man bäddas ner, rummet göres halfmörkt, de sjuka nerverna kanna. liksom om en sammetslen hand strök dem till ro, när denna härliga tystnad fortfar timme efter timme. Läkaren kommer, undersöker, förklarar att det är ingen fara. Du behöfver bara stillhet, får ej oroas, ej taga emot någon. Han ger sina föreskrifter till din gamla trotj anarinna, tillsäger henne på det bestämdas te att hon håller tyst omkring dig, s % blir allt snart bra igen. Och så nickar han och försvinner. Och från denna stund ser du ingen mer än henne, som pysslar ibland omkring dig som en öm, tyst moder, men största delen af dagen är du ensam. Tystnad! Ensamhet! Nej, hvilken lycka! Att med ens ryckas ur alla dina jagtande förbindelser till den öfriga världen! Att stillhet och * ro i en hast blifvit dig en pligt, som du törs och får njuta, i stallet för en lockande frestelse, som måste bekämpas - är icke detta oskattbart?