Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ifi än krigsväsendet är visserligen aldrig att i ringaste mån sluta till icke-mililäriska förhållanden. Men enär detta väsende är det, som aldra absolutast tager den mest passiva lydnad i anspråk, må ju — dock utan ringaste årgumentationsafsigt — erinras, att page n Torstenson ändrade Gustaf Adolphs medförande muntliga order — och biel be-' lönt med ry It mästare fu llmnk l; att Öfverste Soop, tvertemot, Carl X:s order, marscherade med sitt Weslgötha-regemenle. — och belönades med en commandostaf (stamfader till alla sednare general-adjutaritsstafvar). Mitt framställande ofta af främmande länders theorinoch praxis synes icke allom rätt. Men de sorn ledan känna sålunda framhafda förhållanden föranlåtas deraf till sammanställningar, jemförelse och pröfning; och de öfrige erhålla efeinenter dertill. Irrar jag, så sker det jemte Europas namnkunnigaste politiska författare, som aldrig försmått att rådfråga t. o. ni. fornväldens vishet och synnerligen det gamla Roms; och då irrar jag äfven i sällskap med de utmärktaste utländska parlamentslalure, sorn dagligen åberopa främmande statsskick. Item bör jag ju icke antaga, alt sådant är, undantagsvis, obehöfligt hos oss; men väl tvei tom. Ingen erkänner hellre och förkunnar idogare än jag Svenskarnes manga och ärofulla verkliga föieträden. Men — icke har 3o-årig praxis kunnat göra oss deri öfverlägsen dem, som prakticérat i sekler och med yppersta resultater. Vårt financiella praeteritum har jn icke varit hugnelig!: — ja — först med mv nibestämningen må vi ju anse oss vara inkomna på den rälta stråten. Mot stadgan i vår öfriga statsekonomi vittnar vår nästan vid hvarje riksdag sporda föränderlighet, liksom Götha canals beklagliga financiella verkningar, under arbetsåren, visade vår grad af färdighet vid större företag af denna art. — Smicker, sig 1 3 Den 15 Juli f. m. sjelf eller androm hemburet, förkofrade aldrig något.
Man var säker att i hennes hus finna det mest upplysta och bästa sällskap, som ofta var tröttande för den, som ville åtnjuta hennes attention odelt och fann i hennes solitära sällskap det angenämaste af alla. Hon hade i sin ungdom gjort sig namnkunnig af sånger, som återskallat från alla landsändar, de första på svenska, där känslan af vänskap och kärlek blifvit med en rörande ömhet uttryck(t) och med en ädel enfald så dyrbar för kännare och så sällsynt hos senare skalder i medelåldren, den hon för det närvarande innehade. Hon hade isynnerhet studerat filosofien, i den hon handleddes af sin slägting och förtrognaste vän, sekreteraren vid Upsala akademi, Klingenberg, en världslig vis, Som kunde dårars fel med köld och styrka bära Och hade klädt i skämt en sund filosofi. Sådan är den målning, jag af honom i Världsföraktaren39 författat, och mot hvilken målning han till alla delar svarade. Baron Axel Reuterholm40, tjänstgörande kammarherre hos drottningen, och baron Axel Leijonhufvud, en lärd militär, den förre känd för sin smak i den vackra litteraturen och den senare isynnerhet för sin vidsträckta språkkunskap41, voro tillika bland fru Nordenflychts äldsta vänner och bidrogo att göra umgänget i hennes hus det mest upplysande och förnöjande, som i Stockholm kunde erhållas. Det sällskap, där Creutz och jag hade ingått för att vinna något anseende i allmänheten, anhöll hos svenska sånggudinnan att vilja åtaga sig dess öfverinseende. Fru Nordenflycht kunde ej förneka denna uppmuntran för unga vitterhetsidkare, men önskade, att sällskapet ville samlas hos henne. Den utmärkta ynnest, hon betygade för någre af dess medlemmar, ibland hvilka Creutz och jag hade den lyckan att räknas, gjorde, att de öfrige retirerade sig efter hand och fortsatte deras sammankomster hos ordensmästarn. Vi öfvergåfvo honom icke eller, men vårt förnämsta stamhåll förblef hos fru Nordenflycht, hos hvilken under reviderandet af våra arbeten den förbätt(r)ade upplaga42 bereddes, som efter några års förlopp öfverlemnades åt allmänheten. Jag kan aldrig glömma de roliga stunder, vi tillbragte under detta arbete.
Ständer sig af sådana anledningar hafva fattat det Beslut, att, Kungsgården Tullgarn med tillhörande Lägenheter och Inventarier mä, efter Hennes Kon^l. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas dödliga frånfälle, tillfalla Kongl. Majus Kärälskclige Herr Son, Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, i Dess lifstid, med full nyttjanderätt och under enahanda vilkor, hvarmed Hennes Kongl. Höghet trinscssan, samma Kungsgård nu innehafver. Dä Kongl. Majit uti denna Riksens Ständers underdåniga Anmäl n, igenkänner ett för. ny^at uttryck af Riksens Ständers tillgifvenhet för Kongl Maj.-ts Kafälskelige Herr Sön, Hans Kongl. Höghu KionPr insen, vill Kongl. Majrt Dt» 18 April. 19 med förklarande af Dess synnerliga Nådiga välbehag öfver Riksens Ständers i ofvanherörde matto vidtagne beslut, i följd häraf hafva niedgifvit att, på sätt Riksens Ständer erbudit Tullgarns Kungsgård med Inventarier oeh Tillhörigheter må , vid Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertinas död, tillfalla Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen , för att i Dess lifstid begagnas, med de förmåner och förbindelser, hvarmed Hennes Kongl. Höghet Prinsessan samma Kungsgård nu innehafver och besitter: Ofch jemte det Kongl. Maj:t vill Riksens Ständer om detta Dess Nådiga Förordnande underrätta, låter Kongl. Majit äfven nu Nådigt Bref härom till Dess och Rikets Kammar-Collegium afgå. Kongl. Majit förblifver Riksens Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. Casp. W. Ehrenborgh. Kongl. Majits Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständer , angående deras i underdånighet gjorde Anmälan om Tullgarns Kungsgårds fram* tida användande. Lades till Handlingarne. 20 Deh ig ÅpiH.
Memorial , hvaruti han föreslagit att en minnesvård hör på Statens bekostnad resas öfver framlidne Hof-Intendenten Sergel, 1 anseende till hans' stora förtjenst såsom konstälska-, re och utmärkta skicklighet i sculpturen, helst härigenom tillfälle äfven vore att belöna och uppmuntra en hans nu i Born vistande Elev, Hof Bildhuggaren Byström, sorn skulle uppdragas att förfärdiga ifrågavarande arbete. Stats - Den 2g Maj. 547 Stats-Utskottet, som, lika med Herr Elgenstierna, anser, det framlidne Hof-Intendenten Sergel, för dess bade inom och utom Riket kända ' och värderade utmärkt stora talent och snille i egenskap af Konstnär, gjort såg förtjent till en tacksamhetsgärd ät dess minne inom'Fäderneslandet, kan derföre ej annat än gilla och erkänna Herr Elgenstjernas afsigt och framställ-' ning; men då Staten för närvarande har så många oundvikliga behof, som fordra ökning af anslagen, att, med afseende å Rikets Innebyggares redan 'dryga Skatter, ali den inskränkning i beviljandet af nya utgifter måste iakttagas, som ej strider empt ofelbar nödvändighet; så kan Utskottet, i betraktande häraf, och ,då Hof-IntemlenJ ten Sergel emedlertid i dess förträifliga arbeten ager dess minne hos efterverlden förvaradt, nu icke tillstyrka den kostnads anslående, ‘sorn till en Minnesvård af denna art skulle åtgå; hvilket dock vördsamt underställes Riksens Höglofl. Stan-' ders bepröfvande. Stockholm den 26 Maj 1815. På Höglofl. Ridderskapets På Högvörd.. Prest - På Vällofl. BorgarePå Hederv. Ronde» och Adelns Eedam, vägnar Carl de Géer. Ståndets Ledam. vägnar Gust. Murray. Ståndets Ledarn. vägnar Carl Fr. Landberg. Ståndets Ledam» vägnar And: Sandstén.' C. Tunelius. Uppläst hos samtelig! Riks-Stånden den 29 Maj I8l5* Riksens Häglof.
INNEHÅLL Berättelsen för Hallands Län „ „ Götheborgs d:o , „ Elfsborgs d:o „ , Skaraborgs d:o , , Nerikes d:o „ „ Wermlands d:o , „ Westmanlands d:o , , Kopparbergs d:o , , Gefleborgs d:o „ „ Wester-Norrlands d:o , „ Westerbottens d:o „ „ Jemtlands d:o „ „ Norrbottens d:o •'i? i!, 'I • >; [: t :> Vi o:f> abisatssn^'// , ■bufilm, i^jW .. ■ ■ •> /i '■'"t ><loB‘»11. o;: * /- ii-oY/ . KONGL. MALTS BBFALLNINGSH AF VANDES UTI HALLANDS LÄN TILL # ttntlertlånig/tet afgiftta FEMÅRSBERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. STOCKHOLM, 1857. I>. A. NORSTEDT 4 SÖNER, Kongl. Boktryckare. ii å. IT a e m l&ITTAHaa-8HA£fi^ >j • u.81 M IOi(/i.*0l urs^öK /, T«:-tTi>aofi ./ .m .■oiiifov iliol! Underdånig berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Hallands Län åren 1851, 1852, 1853, 1854 och 1855. § L Länets allmänna beskaff enhet. Då länets geografiska läge, vidd och klimat under de fem år, denna berättelse omfattar, ej undergått några förändringar, vågar jag i underdånighet i dessa afseenden hänvisa till förut afgifne berättelser. Enligt 1855 års mantalslängder utgjorde folkmängden: Utflyttningarne till Amerika hafva nästan uteslutande skett från södra och norra delarne af länet och merändels utgjorts af hela familjer, då deremot utflyttningarne till
E11 värd talare, H. Ex. Hr Just.Statsministern, har på förmiddagen vid Utskrs betänk, gjort åtskilliga anmärkn:r, i hvilka jag till största delen instämmer, synnerligen hvad angår lästetalet af de fartyg, på hvilka s. k. förbjudna varor, som tillåtas, skulle få införas. Det faller af sig sjelft, alt hvarje inskränkning i delta fall skulle vara menlig för återfräkten; ty det är klart, att om ett fartyg of i5 till 20 läster far till en Tysk hamn och måste hemta andra producter i stället för de utförda, men dess lästetal är för litet för den produet, som åstundas, så måste det antingen återvända med barlast eller också föra dessa varor lill en hamn, der de få aflastas på ett fartyg som har ett tillräckligt lästetal för att äga rättighet att föra dem till Sverige. Hr af Dalström har framställt en fråga. Han har talat för förbud emot införsel af vissa artiklar. Han har frågat: huru utröna att en till införsel tillåten vara blifvit tull försnillad? Huru utröna, att en förbjuden vara blifvit I u ren - drejad? är deremot den fråga, som snarare borde framställas till den värda ledamoten; ty det följer af sig sjelft, att om varan är tillåten till införsel, så skall han vara försedd med stämpel; är den icke det, så är den tullförsniliad. I samma stund man finner en sådan vara ostämplad, så vo> e den förbruten, och man har således i detta afseende en tillräcklig controll. 376 Don ag Juli' c. m. Den jemförelse Hr von Rosen framställt emellan slöjdeoeli handelsfriheten är 1 min öfvertygelse riktig, ty det är för mig otänkbart att bereda inhemsk slöjdefrihet, utan att tillika bereda utländsk handelsfrihet; emedan jag icke kan afsätta slöjdealstren, så framt icke tillfälle finnes att utbyta di-m, vare sig emot penningar eller utländska slöjdealster, livilka kunna afsättas till högre värde inom vårt land, än de aga utomlands. Jag anhåller, att Utsk. vid omarbetningen af detta betänk.
Jorda-Balken må på del sätt förändras, att om någon säljer jord, hus eler tomt, sorn han förr såhlt häfver, det köp bör vara gil dt, som först lagfares; och 2:0 att det i Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800, för underläten eller fördröjd lagfart, stadgade äfventyr, att nemligen Inteckning, sorn tages för säljarens gäld, blifver fästståndande, må upphöra; hos Högvördige Preste-Ståndet: af Herr Domprosten Doctor Holmström: att Utskottet måtte föreslå ändring af alla de Lagrum och Författningar, sone stå i oskiljaktigt samband med den af Herr Hessle föreslagna, och af Utskottet till principen godkända Lag-förändringen‘ och af Pierr Prosten Astrand af samma lmfvudsakliga innehåll, som Herr Doctor Holmströms förslag; Bih, till R. St. Vrot. i834* 7 Stam. 1 Afd. 2 Bandet, 5:te Iläflet. 1. Lag-Vukottcts Utlåtande N:o 166. saint hos Vlillo/Liga Borgare-Ståndet: af Herr Hessle: att Utskottet mätte, i öfverensstämmelse med J Cap. 6'$:. Jor dar Balken, uti förslaget till allmän Civil-Lag, föreslå den ändring i, f Cap. 4 §• Jordabalken i ty34 års Lag, sorn med Herr Hessles förslag varit af sedd..
Ön få aflemna Spannemålen, samt att i sådant afseende ett Magazin på Statens V$ 138 Stats-Utskottets bekostnad må uppföras i Mörby Långa Köping och KronoTionden från Södra Mötet der få aflemnas. Utskottet liar icke ansett sig kunna tillstyrka bifall å hvad Per Jonsson sålunda hemställt, enär Ölands Innevånare sjöledes kunna transportera Afradsoch TiondeSpannemålen och dymedelst äga en väsendtlig förmån framför andre Skattskyldige å de fleste ställen i Riket, hvilka längre än de i Ölands Södra Mot varande måste landvägen transportera sådan Spannemål. Utlåtande, angående inrättande af ett Rikets Ständers Archiv. (U.-A.) Höglofl. R. o. A. bar till Utskottet remitterat ett så lydande Anförande: Riddarhuset har ett större Archiv af Riksdagshandlingar, dels enskildta för Ridderskapet och Adeln, i-dels gemensamma för samtelige RiksStånden; och dessutom hafva äfven de öfriga Stånden hvart för sig ett särskildt. Men dessa Arch i ver, som förvara ovärderliga skatter af Historiska Urkunder, äro i brist på utrymme och betjening, föga tillgänglige och alltför mycket blottställde för förstörelse. Jag vågar derföre vördsamt föreslå: 1:0 Att alla Ståndens enskildta Archiver måtte förenas till ett gemensamt Riksens Ständers Arcliiv. 2:0
Detta var åtminstone min mening, och jag önskade alt så skulle vara, emedan jag ej kan finna skäl hvarföre brukspredikanter skulle skiljas från huspredikanter, isynnerhet genom en så stor skilnad i afgiften, som här föreslås, nemi. 33 r:dr 16 sk. och 5 å 2 r:dr. Jag föreslår derföre alt, om icke hela denna artikel skall utgå och brukspredikanter beräknas bland huspredikanter , åtminstone afgiften måtte utsättas till minst dubbelt, men helst att brukspredikanter alldeles utgå. Gr. Hamilton: Jag erkänner vissell igen att jag, då frågan här förevar om huspredikanter, hade glömt bort denna rubrik; men det var dock alldeles icke min mening, alt brukspredikanter borde beskattas lika med huspredikanter. Tvertom (inner jag ganska billigt, alt de draga en vida lin* drigare bevilln., af det skäl att huspredikanter göra ingen nytta, men deremot brukspredikanterne mycken nytta , synnerligen som de sednare vanligen tillika bestrida den befattning att vara skollärare för bruksfolkets barn. Hr Anckarsvärd, Aug : I hvad af Gr. Hamilton nu sednast blifvit yttradt instämmer jag fullkomligt. Förhållandet är verkligen , att en stor skilnad äger rum emellan bruksoch huspredikanter. Brukspiedikauten är för ett Ilo Den j 0 c t o b c r f < ra. större samhälle och vanligen äfven skolmästare samt tjenar således samhället i dubbelt afseende. Jag har egen erfarenhet af detta förhållande, dä deremot på andra sidan huspredikanten ur för enskild persons beqvämlighet anlagen, och vanligen är informator tillika samt således endast betjenar enskildta förmögnare hus. Jag tror således att skilnaden är ganska väsendtlig , och instämmer följaktligen i den af Hevilla.Ulsk. gjorda distinction emellan dessa slags predikanter, hvilken jag önskar måtte bifallas såsom ganska riktig. Ur Stuart, Fredr. Christopher:
Om denna seger öfver det förut rådande Creditsysterr.Ét blifvit begagnad med måtta, hade mycket ondt kunnat förekommas, men att dessa Disconters fall med ifver begagnades, att undandraga ali penningerörelse från de öfriga Städerne och från de Landsorter som voro Hufvudstaden frånlägse, att i denna som genom sitt läge, Hofvet*» EmbetsmannaCorpsets och Rikets penningeverks närvaro af conjuncturen och händelserna minst lidit, concentrera alla Rikets pengar, att vägra de till sin natur och verkan så nyttiga Discontlånen på vahror och att på allt sätt för alla utom Stockholm försvåra åtkornsten af lån på namn: detta allt sammanlagdt är efter min öfvertygelse orsaken till penningenöden och allmänna förlägenheten. Handelns förstörande, näringarnes tvång och en våldsam penirtgeir.dragning hafva hufvudsakeligen verkat det onda, för hvilket man envist skyllar pappersmyntet och man skall lyckas att göra detta onda för ett halft Secel obotligtom under sådana förhållanden en Realisation skall göras med lanta utländska pengar» Den 11 April f, m. Efter Planen inbjudes Actietagare med hopp om 9 procents vinst, ett i sanning förträffeligt medel, att fälla Låneräntan i Landet; hvem tviflar att ja alla möjeliga disponibla Capitaler skola dragas utur rörelsen, för att användas till Actier om dessa kunna göras begärliga, men hvem tror deremot, att 3 millioner Silfver R;dr kunna inom Sverige till insättning samlas, det felande skall då fyllas ge~ nom Lån bos utländningen, följderna i rät linia skulle således blifva den skuldsatte Jordbrukarens förstörande genom Capitalernas uppsägande, utvandring till Finland af en mängd lant silfver för våra der utan ränta nu befinteliga Bancosedlar, och det öfngas årliga utvandring så väl dit med nu varande handelsförhållande sorn till utländningen i ränta för det lånta silfret; med hvad förmån ett Statslån kan göras till denna operation derom vittna Danmarks lån. Att af 100 procents
Att dessa census-bestämmelser intagits i det hvilande förslaget, tror jag vara ganska välbetänkt, för att icke säga nödvändigt, om man önskade, att förslaget skulle antagas äfven i Borgare-St., der i annat fall ganska stora betänkligheter skulle hafva uppstått, emedan, i händelse sådane bestämmelser saknats, valmännens antal i städerna allt för mycket skulle ökats. Hvad den första kammaren åter beträffar, så äro valrättsqvalifikationerna der så skärpta, att de borde tillfredsställa äfven dem, som hysa en ytterlig fruktan för demokratiens öfvervälde; valmännen till denna kammare utgöras nemi. uteslutande af män, åt hvilka det hedrande förtroendet blifvit lemnadt, att handhafva länets ekonomiska angelägenheter och utöfva en ganska vidsträckt beskattningsrätt. Medlemmarne af dessa länsrepresentationer, landsting och stadsfullmägtige, tillsättas åter efter en röstskala, som måste anses fullt betryggande i så måtto, att den åt förmögenheten inrymmer allt inflytande på valen genom bestämmelsen, att hvar och en medlem af kammaren eger en röst för hvarje rdrs bevillning efter 2:dra art. För min ringa del ogillar jag på det högsta denna röstskala, som åt ett fåtal bereder möjlighet att genom sina röster bestämma valens utgång, men mot den stora mängdens öfvervigt måste den dock anses erbjuda garantier, då denna stora mängds inflytande på valen faktiskt är tillintetgjord. Visserligen har man sagt att landstingsmannen komma att tillsättas uteslutande med hänsyn till. deras egenskap att vara en valnämnd till törsta kammaren. Ar väl 212 Den 4 December. detta möjligt? Det måste fastheldre ligga i valmännens intresse att till landstingsman, dessa för länets förkofran så vigtiga platser, och med särskildt fästadt afseende å deras speciella och närmast liggande intressen, utse endast redbara, förfarna och kloka män.
Såsom ovilkorlig och allmän regel härutinnan bör, efter Utskottets öfvertygelse, gälla: 10:0 att då metalliska Cassan, hvaruti äfven omyntadt silfver och guld får inberäknas, ej öfverstiger ?:tedelar af sedelstocken, må denna sistnämnde i intet fall ökas, och att, så snart förhållandet blifvit än ytterligare försämrad t, Banco-Styrelsen åligger alt skyndsamt vidtaga tjenliga anstalter till återställande af den emellan metalliska Cassan och sedelstocken nödiga proportionen af 2 till 5. Utskottet öfvergår nu till framställning af sina åsigter angående Bankens serskilda functioner såsom Yexel-, Depositionsoch Låne-Bank. A) Vexel-Banken. Bestämmandet af minsta tillåtna sedelvaleuren utgör en omständighet af vigt vid ordnandet af ett Lands Bankväsende. Ju högre denna minsta valeur är, desto mera metalliskt mynt qvarstannar i rörelsen. Yid 1776 års Realisation blef minsta Banco-sedeln 2 R:dr Specie, uppgående efter nu varande lagliga myntvärde till 5 R:dr 16 sk. Banco. Enligt den framställda åsigten, har Utskottet ock trott 11:0 det vara i sin ordning, alt Banken framdeles bör upphöra med lifgifvande af sedlar å mindre valeurer än 5 gånger myntenheten Banco-Utskottets Betänkande N:o 6. sådan denna enhet varder af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer fastställd, men anser bestämmandet af tidpunkten för denna mera genomgripande förändring i Bankens under mellantiden antagna sedelsystem böra till en annan Riksdag uppskjutas. Såsom en för ingen del brådstörtande, men bestämd öfvergång till detta åsyftade förhållande hemställer Utskottet: 12:0 att Rikets nu församlade Ständer må besluta: a~) att, under loppet af innevarande år och nästkommande år i835, sedlar å skillingtal fortfarande få tillverkas och utgifvas, likväl ej till större belopp än hvad under de senare åren varit vanligt.
N:o 157, Om ändring af Terminerna för Hästmarknaderna i Upsala och Norrtelje. S. D. När Allmänna Besvärs* och Ekonomiutskottets Utlåtanden, N:s 154 och 155, nu föredrogos, blef samma Utskotts Betänkande N:o 58, om förändring i skyldigheten, att utgjöra Afrnds och Kronotionde spannemal, samt andra på hemmannen indelte räntor, af PresteStåndet ogilladt; hvarvid Ståndet tillika fann, att enär, emot föreskriften i Regeringsformens 56 §. fönämde Betänkande blifvit, vid första föredragningen med ett tillägg, som af utlåtandet i\’:o 154 inhemtas, af det Hedervärda BondeStåndet antaget, det samma lika litet kan anses vara af 3:ne Riks Stånd lagligen bifallet, som det, utan föregånget upphäfvande af RegeringsFormens 75 §. kan uti alla sina Puncter till RiksensStänders bifall framställas; i följd hvaraf PresteStåndet anser hela frågan böra förfalla, samt Krono Tionde och Afrads Spannernålen utgöras efter nu gällande författningar. P rot. Vt dr. d. ri Äng. 1S23. 693 {?. D. Wid förnyad föredragning biföllos nedanskrifne ifrån Lagutskottet inkomna betänkanden; nemligen N:o 138, Förnyadt utlåtande, angående påskyndande af Lag - Committéens arbete och granskning deraf, samt N;o 139, Angående förändring i StrafF-Lagarne. S. D. Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottets utlåtanden N:ris jg och 155, angående Kronotionde-spannemålens utgörande till Stockholms och Malmö Barnhus, biefvo, vid förnyad föredragning i sammanhang med nämde Utskotts betänkanden N:o 58, och 154 af PresteStåndet arsiagne. Frun Wällofl. Bor gar eS landet. S. D. Återremitterades:
Ad:s gemensamma tanke, afgifvit denna sin mening samt yttrat sig, och således discussionen i allmänhet vore slutad, de särskildt gjorda förslagen och de särskildt begärda propositionerna för R. o. Ad. borde framställas; och förmodade Hr Landtm., att R. o. Ad., vid ett mål af den omfattning som detta, icke skulle kunna anse all öfverläggning om frågan vara slutad, derigenom att öfverläggningen om frågan i allmänhet vore fulländad, utan alt det stöde R. o. Ad:s ledamöter öppet att, när ett förslag eller en mening, som någon ansåge höra blifva Ståndets gemensamma tanke, blifvit framställd, R. o. Ad:s ledamöter då måste äga fortfarande rätt alt sig deröfver yttra, ehuruväl det vore önskJigt, att detta sednare yttrande blott inskränkte sig till vissa liufvudsakliga punkter och momenter, på det att man icke åter måtte få en så vidtomfattande diseussion, som man under förra plenum och i dag genomgått. Frih. Boye, Ludv.: Lifligt känslig för de vackra uppmaningar jag hört, att Ståndet ville glömma sig sjelft, för att på fäderneslandets altare uppoffra hvad sorn kan tillhöra dem, och derigenom bidraga till fäderneslandets väl; tacksam för denna uppmaning och villig att lyda den, likväl under iakttagandet af de förbehåll, sorn jag dervid anser nödvändiga, nemi. att mitt fädernesland skall genom dessa uppoffringar blifva lyckligare, att någonting derigenom skall vinnas, och icke vägen vara öppnad för öfventyrares upptåg; — känslig, säger jag, för dessa uppmaningar, ber jag R. o. Ad. inom sig först afgöra, om de förslag, som nu äro gjorda, gagna fäderneslandet, om de medföra fäderneslandets sanna lycka; ja, om en hvar af oss samvetsgrann! gör sig reda för denna fråga, så skulle jag misskänna dygden och värdet af hvarje ledamot, om jag ett ögonblick tviflade, att icke hvar och en härvid skall hafva fäderneslandets gagn till syfte.