Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till åtskilliga tjenstemän inom Kongl Krigs-Kollegium samt vid Ingeniör-Corpsen hafva, utaf arrende-, jordskyldsoch tomtöresamt försäljningsoch besparade fästningsbyggnadsmedel, utgått arfvoden till belopp af l,244R:dr 34 sk. för år 1844, och 1,220 R:dr för år 1845. Utan att ingå i bedömmande af frågan, huruvida dessa arfvoden varit för ärendernas behöriga gång behöfliga, finna likväl Revisorerne anmärkningsvärd!, att dylika, årligen förekommande, arfvoden utöfver stat utgått af medel, afsedda för helt andra ändamål, än personella iönetillökningar, och anse derföre lämpligare, att i Krigs-Kollegii aflönings-stat uppfördes särskilda medel för sådana arfvoden, som pröfvas nödiga, hvarigenom vunnes den dubbla fördel, att all aflöning blefve från andra utgifter afskiljd, samt att arfvodcs-utdelningen inom det uti staten fastställda belopp begränsades. — 104 — §• 2. Af räkenskaperna inhemlas, att under hvartdera af åren 1844 och 1845 utgått 500 R:dr såsom bidrag för Kalmar Domkyrkas underhållande, hvilken utgift, stödjande sig på Kongl. Brefven den 11 Oktober 1841 och den 27 Augusti 1844, blifvit bestridd af inkomsterna utaf de Kalmar f. d. fästning tillhöriga jordlotter. Utan att bestrida, det icke berörde inkomst må hafva varit för kyrkan erforderlig, linna Revisorerne likväl, att då tillgångar härför blifvit beredde af medel, som bordt komma landtförsvaret till godo, frågan hellre kunnat hänskjutas till Rikets Ständer, i afseende på medels uppförande å den hufvudtitel, der anslag för kyrkors underhåll förekomma. §• 3. Uti särskildt liqvidations-conto upptages i 1845 års hufvudbok en skuld till Kongl.
Maj:ts Befallningshafvande insändt skriftliga yttranden af Magistraten i Hudiksvall och Domhafvanden i Norra Helsinglands domsaga, åtföljda af protokoll öfver ärendets behandling vid hållna sammanträden med Stadsfullmäktige och å kommunalstämmor i de särskilda tingslagens socknar af nyssnämnda domsaga, utvisande dessa handlingar bland annat: att Staden, under förutsättning att uti ifrågakomna häkte finge förvaras alia stadens såväl ransakningssom s. k. polisfångar, erbjudit sig att upplåta en för ändamålet lämplig och välbelägen tomt, uppskattad under antagande att dertill erfordrades en plats af 270 fots längd och 120 fots bredd, efter i staden gängse pris, till ett värde af 1,012 R:dr 50 öre, och att, förutom godfcgörelse för stadsfångarnas förplägning, erlägga ett årligt bidrag till fångvården af 75 R:dr; äfvensom att tingslagen under vissa vilkor förbundit sig att lemna dels ett bidrag för en gång till fängelsets uppförande, dels ock en efter hemmanens öretal beräknad årlig afgift, uppgående efter gjord beräkning det förra till ungefär 5,721 R:dr 19 öre och den senare till omkring 324 R:dr 74 öre.
Föga lärer man hafva skäl att i detta hänseende loppas en bättre stallning, förrän verkmngarne hunnit visa sig af den allmänna folk Jumeri842S’ S°m b Vlt anbefaHd gen°m EderS K0ng1' Maj:tS nädiSa Stadga den 18 8 Genom underdåniga anmälanden från härvarande Dom-Kapitel är det Eders Kon^l. Maj:t icke obekant, att Presterskapets bemödanden att, i enlighet med högstberörde nådiga Stadga, bringa folkskole-undervisningen till stånd, rönt obenägenhet på många ställen från allmogens sida; men detta förhållande, som haft sin hufvudsakliga ”grund i svårigheten att anskaffa de till folkskolornas inrättande och lärarnes aflönande0 nödiga medel, kan dock numera, sedan Eders Kongl. Maj:t, med Rikets Ständers begifvande, nådigst täckts till sådant ändamål anvisa hälften af den personella bevillningen, anses vara till största delen häfvet; och då jag i sednaste Femårsberättelsen, med grundadt bekymmer, hade nåden omförmäla hurusom ordentliga skolhus och anslag till skollärares aflöning saknades i 64 af länets landsförsamlingar med en sammanräknad folkmängd af 93,039 personer; är det mig nu deremot en sann tillfredsställelse att kunna till Eders Kongl. Maj:t underdånigst inberätta, att med högst få undantag, dem jag nedanför torde få i underdånighet omnämna, alla socknarne i länet hafva fasta eller flyttbara folkskolor; varandes förhållandet på iandsbyggden i länet i detta afseende följande: Fögderier. Antal Socknar. Invånarnes antal. Antal Folkskolor Lärjungarnes antal. Beloppet af halfva Skyddsafgiften år 1847. fasta. flyttbara. Inom tre socknar på Öland, nämligen Sandby, Gårdby och Segerstad, voro folkskolor ännu icke inrättade år 1847, emedan dessa församlingar, enligt lemnad uppgift, erhållit Eders Kongl. Maj:ts serskilda nådiga tillstånd att intill slutet af år 1848 dermed låta anstå.
Utskottet har, genom ankomna Utdrag af de hos Respective Riks-Stånden hållna Protocoll, fått del af de i fråga om stämplade pappers-afgiften fattade beslut; och som Utskottets, under N:o i5, i detta ämne afgifna Betänkande, jemte bifogadt Författnings-förslag med de förändringar, hvilka upptagas uti Utskottets senare Utlåtande ]X:o 29, blifvit i de flesta delar bifallet, så Bevillning.1!-Utskottets Memoriali N.-o 43- iS får Utskottet nu endast dels anmäla de skiljaktiga besluten och dels föreslå voterings-propositioner för den händelse, att frågorne blifva till Höglofl. Förstärkta StatsUtskottets afgörande öfverlemnade. 4 § 1 Mom, har blifvit utan undantag godkändt af de3:ne öfrige Riks-Stånden; men Vällofl. Borgare-Ståndet i nedanuämnde hänseenden fattat följande skiljaktiga beslut: a) alt den af Utskottet tillstyrkta förhöjning i stämpladt papper ä Borgarebref för Grosshandlare och öfriga Handlande i Stockholm och Götheborg ogillades, och alt föreskriften i ChartEe-Sigillatae-Förordning. en den 8 Januarii 1824, i denna del, borde fortfarande tjena till efterrättelse. En härmed Öfverensstämmande anmärkning, vid återremiss af Betänkandet N:o i5, blef gjord inom Vällofl. BorgareStåndet, men Utskottet tillstyrkte icke dess mindre, på anförda skäl, bibehållande af förra förslaget, hvilket jemväl i de 3:ne öfriga Riks-Stånden gillades. I händelse Vällofl. Borgare-Ståndet vid sådant förevetande skulle vilja biträda denna pluralitetens tanka, kommer Borgare-Ståndets mening att förfalla, men i annat fall erfordras beslut af Förstärkta Stals-Utskottet, och i6 Bevillnings-Utskottets Memorial. N.o för detta ändamål får Utskottet framställa en så lydande proposition : 1:0
Usj:d vors 8innscl, 8s vsl Isis cle kesdsmmsnile lull-slAitderns klikvs för clen dill, 80m dill en körjsn ud5sdd68» utsn rukknin§ k68dsencle, som oell std, ss vield jrs I^onzl. Usj:d snilomms Icun6e, unäviks ssösne försnllrinAsr i cle elconomiglcs KörfsddirinAgrns, 80m ^s Ksncldkrulc8-nsrinA6N8 ndöfuin», jemde körkrnicninAen »f oek ^ri86d s 8^snmsl, SAS inll^dsncle. 8ludii^en diilsd^ilcde IföreörsASnclen i unlierclsniZked, sdd XonAl. Akuj:d Sfven dseilde8 i clen I^scliAsd sklädsncle Kro^osidionen tiilllsnns»ifvs 8idd flö^s 8smdvolis till lied Aenom Kiiled8 86NS8d förssmlscle 8dsncler Ajorcls förslg^, sdd dill Lionel. DäreörsZsmlen för äfri»t bomme stt käreslä sllätsnöet sf en ser8bilö Droposition, pä sätt bär neösn viösre omförmäles^ Döreörs^snösn nu unöeröäni^st ^ttrst oeb tillst^rbt, instämöe 8tsts-llsöets ssmtli^e Deösmöter, bvsrviö loljsnöe sersbilös ^ttrsnöen sfven sf neösnnämnöe tvenne 8tsts-lläö sbriftliZen sf^ätvos, nemligen: ^f 6/'6/vs //ö/c/.'
Arbetsförtjenst saknas icke i ett land, som så vårdar sina näringar; belåtenhet uteblir icke, der arbetsförtjenst finnes, och det folk bevarar längst sin sjelfständighet, som har sitt välstånd att försvara. Jag behöfver icke vara vidlyftigare i min öfversigt. Österrikes, Belgiens och det stigande Rysslands historia är enahanda. Jag vet icke något land, som i den senare liden icke vunnit i trefnad och ära, i mora-' lisk och intellectuel utveckling, då det vårdat sina näringar, icke något, om ej ett herdefolk, som icke fallit, då det försummat vården om sin industri. Sverige, med ett kallt climat, med sina kuster, flere månader af året stängde från communicalion med sydligare länder, har mer än något annat land angeläget alt inom sig alstra hvad, som tillhörer lifvets oundgängligaste behof, kläder och föda. Derföre är det ock en outplånlig fläck i dess historia, alt^det år i838 behöfde införskrifva 3,35pi tunnor kött, 833,707 skålp. hudar och skinn, och att det 18/fo kunde tros, att dess näringsidkare icke kunde förse landets bebyggare med kläder. En olycklig bränvins-lagstiftning rår för det förra, vacklande och svagthandhafde Tulllagar för det senare. Ur della tillstånd af förnedring utgår, ehuru kanske ännu icke fullkomligen klart, den känsla af obelåtenhet och vantrefnad, som icke kan förnekas. Skatterna trycka, då tillfälle till förtjenst saknas och näringarnes idkare hålla sig, så vidt möjligt är, passive, väntande på svaret, om de skola gå framåt eller draga sig tillbaka. Ziffrorne lala bär tydligt. De arbetslöses antal ökas, arbetslöshet föder brott, och de brottsliges antal stiger i en sorglig progression. De ”'naturliga näringar'”, som skulle tillegna sig capital och arbetare, i den mon de nu befintliga gå under, komma ej i klar dager, och man föranlåtes än en gång fråga: hvar oell hvilka de äro? Skogen, tror mången, faller redan fortare ån den vexer, och Bergsrörelsen laborerar med en trög försäljning.
Då jag uti mitt afgifna yttrande, ang:de 3:dje hufvudtiteln, fullkomligen instämde uti den af Utsk. framställda önskan; så är det så mycket angelägnare för mig, till förekommande af det missförstånd om meningen i mitt utlåt., som skulle jag anticipationsvis hafva gifvit ett löfte, som det torde vara svårt för någon att på förhand afgifva, men som synnerligast för mig, under närvar, förhållanden, skulle vara högst olämpligt, att fästa uppmärksamhet derå, alt, ifall StatsUtsk:s ledamöter eller någon annan af Ståndet behagade taga närmare kännedom af hvad jag anfört, desse ledamöter äfven torde finna, att jag i fpreyar. hänseende icke yttrat annat, än ett instämmande i 536 D f n i3 Maj f. m. tlen önskan, som StatsUlsk. tillstyrkt RiksStln att i anderd, framföra ; och att jag till denna önskan förenade 2:ne andra, sorn jag ansåg lika väsendtlig» och böra uppfyllas, innan någon sådan åtgärd kunde med framgång af Styrelsen vidtagas, som den StatsUlsk afsett. Jag fästade visserligen genast min uppmärksamhet vid dessa utlåtrn, då de fälldes; men jag ville icke förlänga den redan då så långt utsträckta discussionen, hvaruti jag hade så dryg andel, synnerligast sora mitt utlåt, var skriftligt. Men då emedlertid flere af R. o. Ad:s ledamöter fästat uppmärksamhet vid det omnämnda löftet, var det så mycket angelägnare för mig att söka rätta detta missförstånd; och får jag således blott hänvisa till mitt ofvannämnda skriftliga anförande, som finnes uti R. o. Ad:s cancelli. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, alt Gr. Cronstedt, Fredr. Joh., anmält, alt han ämnade från riksdagen afresa , att han således måste afsäga sig sin plats såsom ledamot i Exped.Utsk., men anhöll, att det oaktadt blifva vid sin riksdagsmanna-rätt bibehållen, för den händelse att han skulle till riksdagen återkomma. Bifölls. Enahanda begäran blef äfven bifallen för Gr.
För öfrigt anses den extra-ordinarie tjensteman eller vaktbetjent, som begått ärerörigt brott eller annan förbrytelse af svårare beskaffenhet, vara från verket utesluten. Angående pensionerandet af Riksgäld s-kontorets betjening. § 294. Pensionerna för em betsoch tjänstemännen samt va/etbetjeningen vid Riksgäldskontoret bestämmas efter (lesses, vid afskedstagande!, å ordinarie aflönings-slalen innell afvande löner. § 295. Tjensteman eller vaktbetjent, som uppnått Sjuttio års ålder eller under Femtio år varit i allmän tjenst, är vid afskedstagande! berättigad att erhålla en, heta lönen motsvarande, pension. Samma pension kan jemväl tillerkännas den tjensteman eller vaktbetjent, som lyllt Sextio/em år och i allmän tjenst tillbragt Fyratio år, så vida behörigen styrkt är, att han befinner sig i ett sjukligt eller försvagadl tillstånd. § 296. Den tjensteman eller vaktbetjent, som, efter att hafva hunnit en ålder af Sextio år, anhåller om afsked, må, derest han varit i allmän tjenst omkring Fyratio år, komma i åtnjutande af pension till ett belopp, som motsvarar tre fjerdedelar utaf hans sednast innehalda lön. Innan tjensteman eller vaktbetjent uppnått Sextin lefnadsoch Fyratio tjenste-år, kan, endast i händelse af bevislig oförmåga till vidare tjenstgöring, pension vid afskedstagande! honom tilldelas. I sådant fall lämpas densamma efter tjensteåren ensamt, på det sätt att för hvarje dylikt är, som brister i nyssnämnde an - 24 Hör till Stats-Utskottets Memorial N:o 293. (al, afdrages en fyraiiondedel från ett tre fjerdedelar af lönen motsvarande pensionsbelopp. Men för den, sorn fyllt Fyratio tjensleår och Sextio lefnadsår, ökas deremot detta pensions-belopp med en fyraiiondedel för hvarje öfverskjulande tjensleår, eller med en sextiondedel för hvarje lefnadsår, om ett sådant beräkningssätt finnes för afskeds-sökanden mera förmånligt. § 297.
Alla uti denna författning stadgade böter utgå icke, förrän Konungens Bef:h:de derom förordnat. Art. XI. Om ändrings sökande i Berednings-, Taxeringsoch PrÖfnings-comitéers beslutj samt besvär öfver Konungens Befallningshafvandes utslag, sä vidt de röra denna Bevillnings-stadga och de om mantalsoch skattskrifning gällande särskilda nåd. författningar och deras fullföljd. § 172. fr. § 46) mom. 4 Bev:s-f. Den, som ej nöjes åt Konungens Bef:h:des utslag, hvarigenom han till böter blifvit fälld i något af de fall, som finnas uppräknade, ej mindre i denna Bevilln:s-stadga, än uti de om mantalsoch skattskrifning gällande särskilda nåd. författningar, må äga att besvära sig i K. Kammar-rätten, inom eller sist å fyrationdefemte dagen efter af Konungens Bef:h:des utslag erhållen del, communicationsdagen oräknad, med iakttagande i öfrigt af hvad anglde böters nedsättning vid ändrings sökande i allmänhet är föreskrifvet. § 173. fr. § 48, mom. 6 Bev:s-f. Uppstår fråga om den ort, der någon skall skattskrif^ vas, pröfvas den af Konungens Bef:h:de, som meddelar utslag jemte besvärshänvisning till K. Kammar-rätten, på sätt uti § 177 här nedanefter stadgas. § 174. fr. § 5o Bev:s-förordn. Anmärkningar, som göras vid mantalsoch skattsluifningen, i afsigt att draga dem under Beredn:s-comile'ens, eller i städerna, Taxer:s-comiteens pröfning, böra anmälas till anteckning jemlikt § 7g, Art, X. § 1
R:dr, emot 5 procents årlig inbetalning utaf denna summa, hvarvid ränta å det återstående kapitalbeloppet beräknas efter 3 procent 200,000: — 196,016: 67. » samma jernvägs fullbordande, ytterligare lån å 200.000 R:dr. emot 6 procents dito dito och med räntans beräkning efter 4 procent å dito 200,000: — 196,044: 45. » anläggning af jernväg mellan städerna Faldun och Gefle, å 2,400,000 R:dr, emot 3 procents årlig återbetalningsskyldighet å hela lånesumman; börande dervid räntan godtgöras efter 2 för hundra å det obetalda kapitalet : 1,920,000: — 2,400,000: — » fullbordande af sistnämnde jernväg, å 600,000 R:dr, emot erläggande hvarje år af 5i procents ränta jemte TV<iel af ursprungliga lånesumman 450,000: — 600,000: — » anläggning af jernväg mellan Hudiksvall och sjöarne Dellens vattendrag i norra Helsingland, å 370.000 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen å denna summa; kommande 4 procents ränta att beräknas för det obetalda kapitalbeloppet 185,000: — 370,000: — » jernväg s-anläggningen mellan Söderhamn och sjön Bergviken samt förbi Landaforsen i Ljusne eif samt upprensningar i denna eif och sjön Warpen, å 500.000 R:dr, emot enahanda återbetalnings-skyldighet, sedan den för arbetets fullbordande bestämda tid tilländagått 166,666: 66. 333,333: 33.
Utsk. för större del än som kan afgöras genom tre Stånds beslut, hvarigenom detta expedient för frågans afgörande sättes i samma ställning och förhållande, som om trenne Stånd fattat sammanstämmande beslut, hvaremot på grund af R. o. Ad:s samt PresteSt:s afslag Utsk. från votering uti förstärkt Utsk. undantagit de delar af frågan som innefattas under privilegier. Men, säger man ytterligare, detta är godt och väl, men det är försent; StatsUtsk. skulle hafva vidtagit denna åtgärd redan första gången Utsk. inkom med voter:s-propos:r. Jag medgifver detta till en viss grad, så mycket mera som jag första gången då denna fråga förekom just yrkade återremiss på denna grund, ehuru återremissen icke af R. o. Ad. beviljades; men sedan StatsUtsk. nu en gång begått delta misstag, måtte man betrakta frågan i den ställning, hvaruti frågan kommit, sedan misstaget blifvit begånget. Då befinnes att StatsUtsk. afgifvit propos. till frågans slutliga lösande i förstärkt StatsUtsk. Detta sätt för frågans lösning har också blifvit godkänd af Borgareoch BondeStm. Dervid har man begått del felet att utsträcka denna lösning i förstärkt StatsUtsk. äfven lill privilegii-frågan, hvarom votens-propos. blifvit af Landtm, ogillad genom vägran af propos. pä bifall dertill och af PresleSt. expressis verbis genom åberopande af sina privilegier. Sålunda gjordt uppmärksamt på, att det handladt orätt då det ingått till RiksStm med vidsträcktare propos:r än som icke angick privilegii frågor, måtte det väl vara StatsUtsk. tillåtet att rätta detta fel; så att den del af frågan, som här går till förstärkt Utsk. får gå dit, hvaremot den andra delen, som icke hör till förstärkt Utsk. blir derifrån undantagen. Man har vid föregående tillfällen sagt att då grundlagen är tydlig, så måste den tillämpas, den må innehålla hvilket bud som helst. Detta erkändes af alla, men vid detta till - 554 Den 3 Oktober. fälle vore grundlagen icke tydlig.
[DUN 1898 Och vi hoppas att de ej heller skola på allvar afskräcka någon af våra läsarinnor. Det är ju just det pi vilja uppnå: att genom en serie vittnesmål ur det upplefda och praktiserade le / vande U / vet gifva en ledning åt unga mödrar af mera personlig innebörd än den teoriserande facklitteraturen kan bjuda. Vi mena alldeles som fru Petterkvist: vinte så fasligt med böckerh — hellre litet sund praktik. Och det är nu den som skall fram i Idun. Äfven med risk alltså att det kan komma att i lukta barnkammare * ur några af Iduns spalter under de närmaste numren, bedja vi våra vänliga insändarinnor bara friskt gå på. Den lukten skola vi nog sedan snart vädra ut med andra vindar. Men ämnet är af tillräckligt stor vikt att väl förtjäna, någon stund upptaga det allmänna intresset. Vi ha redan fått Jlere insändare, som bevisa, att mödrar i skilda landsändar behjärtat detta, och begynna i dag införandet. Vi hoppas att jlere snart skola följa efter och vi hälsa alla, som kunna ha något i sak alt anföra, hjärtligen välkomna — ej minst fru Petterkvist själf! Red. af Idun. Med anledning af Iduns uppmaning till mödrarna att utbyta åsikter om barnavård och uppfostran, beder jag här få redogöra för det hufvudsakliga i den plan jag följt och följer. Men då mina barn, en gosse och en flicka, ej äro mer än respektive 3 och 1 * / s år gamla, är det ju endast inom ett begränsadt orm-åde min personliga erfarenhet sträcker sig. Mina barn äro och ha alltid varit friska, och tillskrifver jag detta mitt bemödande att från första början ej pjåska bort dem. I det följande vill jag nu beskrifva vården och uppfostran af min lille gosse, i hufvudsak är flickans hittills likadan, men hon är ju mindre, så det är mera instruktivt att tala om den äldre. De 5 första månaderna badning hvarje kväll, på morgnarna öfversköljning med kallt vatten. Tvättlappar användas, och anser jag det vara snyggare än svampar.
Då lärer det val vara en skyldighet, örn den ena lagstiftningen skall stå i harmoni med den andra, att lägga hinder derföre, alt gäldenären finge betala mera, än han ur skyldig alt betala, samt att försäkra lians rättighet till ersättning, ifall han tvertemot lagen icke fått tillgodonjuta detta bevilln.afdrag, och derigenom uppkommer icke den minsta olägenhet för borgenären, om han vid räntebetalningarna på skuldsedeln tecknar eller låter teckna i vederbörlig ordning: ränta erlagd med bevilln.afdrag, eller med observation af bevilln.- afdrag. Hvilkendera påskriften som helst är nog. Det är endast fråga om, alt gäldenären må verkligen tillgodonjuta allt hvad sorn efter nuvar. stadgande fordringsägaren på procentarv is tagit utöfver hvad honom enligt lag tillkommit. Utsökes en fordran hos domaren eller executorn, så skall den, för att vara execulionsgild, enl. allmän lag vara ostridig. Antingen är den ostridig, om icke någon tvist uppstår angrde det bevilln.afdrag, sorn gäldenären bör tillgodonjuta, och då är denna fordran executiv, ehvad ifrågavar. stadganden i bevilln.förordn. finnas eller icke, så att derigenom ingen svårighet uppkommer; eller också bestrider gäldenären fordringsanspråket och säger att han ej fått tillgodonjuta detta afdrag, men då ur ju skuldens belopp i alla fall tvistigt emellan guldenäien och fordringsägaren, och skall frågan i alla full blifva föremål fördomarens pröfning. Likaledes uti en concurs beror ju beloppet af fordringarna derpå, huruvida en sådan förmån blifvit tillgodonjuten af gäldenären eller icke. Skulle domaren ej behöfva fästa afseende derpå, så skulle han komma att tillerkänna borgenärerne ett större fordringshelopp än dem tillkom. Derföre äro ifrågavar. stadganden så billiga till sin beskaffenhet, när sjelfva lagen om bevilln.afdrag finnes, att jag ej kan annat än tillstyrka deras godkännande, ehuru, på sätt jag och flere andre ledamöter förut yrkat, det är nödigt, att de i vederbörlig och laglig form blifva bifallna af den andra statsmakten. Frih. Cederström, Thure:
I afseende på formen var jag således af motsatt tanke med Utsk. ; men äfven i afseende på sjelfva saken var jag i vissa läll af olika mening. Utsk. yttrar i silt ullåt.: ’’ U! s k. v i 11 icke uppehålla sig dervid att en slör del af riksrättens ledamöter ära aime vible embetsmål). Detta förhållande är i Utskis tunke till den grad olämpligt, att Utsk. icke tror sig behöfva använda någon tid och möda på beviset om nödvändigheten af dess afskalfande. '” Jag vill medgifva dessa theoreliska skäl för de amovibla embelsmänriens uteslutande från riksrätten; men hvad de inamovibln angår, är med deln ett helt annat förhållande. Jag har i min reservation sökt visa, att de tillhöra ett helt annat hufvudstycke af regefingsorgnnisationen än de amovibla, emedan 35 §:n Reg.Fin gör en sä betydlig skilnad dem emellan, och jag anser således alldeles icke skal att utestänga dem från deltagande i riksrätten. De inamovihla embetsmänuen uppfylla i vår Stats organisation en plats, som visar sig i andra länder hafva fått efsättas genom inamovibla pärskammare. I de länder, der riksrätter funnits, har man alltid insett vanskligheten af att låta representationen välja ledamöter till sådana domstolar. Jag anser derföre, att Utsk. icke borde hafva förbisett de elementer, sorn inom vårt land finnas, för att bilda en institution af någon motsvarighet med hvad i andra länder existerar. Mitt förslag går ut på att, med Undantag af endast elt fall, bilda riksrätten af inamovibla embetsman. Detta ar en af de hufvudsakliga förändringar, som jag föreslagit uti nu gällande stadgande)) ang:de riksrättens sammansättning. Den andra grundar sig derpå, att den Hilvar, riksrätten kan blifva helt och hållet overksam, derigenom att ett lör stort antal af dess ledamöter äro jäfviga. 102 §:n Reg.Ftn innehåller: ”Hafva eli eller flere af riksrättens ledamöter laga förfall, eller finnes emot någon af dem laga jäf, vare ändock rätten domför, om tolf deruti sitta.”