Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s nådiga bref af den ig Juni i8ro, hvarigenom en gräns emellan General-Adjutantens och vederbörande Stats-Sekreterares befattningar blifvit uppdragen, bland annat stadgas, det Commantlomål böra vara enkla Militäriska, och icke leda till någon ändring, förklaring eller rubbning af Allmänna Ekonomiska författningar, äfvensom i en härmed instämmande nådig Instruction af den 24 Jan. 1815, de GeneralAdjutanten för Armén i fredstider tillhörande åligganden inskränkas inom verkliga militäriska föremål, såsom truppers rörelser och marcher, exercice, tjenstgöring, krigstukt m. m. Det är, efter Utskottets tanka, af vigt, att militära styrelsen hålles inom de gränsor dem Lagar och Författningar utstakat, och icke intränger i den civila. Det synes alltså angeläget att Roteoch Rusthållare skyddas äfven mot möjligheten af myndighetens missbruk, angeläget att de under högsta magtens auctoritet utgående expeditioner, jemväl i sjelfva formen, bära stämpeln af laglighet, och slutligen angeläget, att de rättelser a-f förekomna missbruk, som anbefallas den militäre verkställaren, tillika meddelas den civile styresmanen. Utskottet, som ej kunnat från Regerings - i6 Coust. Utsk. Betänkan elen. formens 106 § hämta någon säker anledning att särskilt låta åtala den, genom målets föredragning i orätt väg, yppade afvikelse från fastställda, men i Grundlagen icke nog fullständigt beskrifna former, helst här numera icke är fråga örn Piådgifvarens åtgärd af tillstyrkan och beslutets enlighet med grundlagar eller allmän Lag, utan om Rådgifvarens behörighet och det sätt, hvarpå beslutet tillkommit och emanerat; har deremot funnit denna afvikelse stå i närmaste analogi med sådan felagtig utöfning af embetet, för hvilken 107 §. Regeringsformen utmärker ett aflägsnare och mindre direct ansvar, beroende till yrkandet, blott af Riksens Ständer och, till den slutliga påföljden, endast af Konungen. Då likväl i nyssbesagda §.
Men jag har icke det sjelfförtroende, att jag skulle tilltro inig hafva uppgjort ett lagförslag, hvarvid inga anmärkningar kunde göras, och jag hade derföre önskat, att Lagutskottet upptagit förslaget till granskning i detaljerna, likasom jag nu helst önskade, att Ridderskapet och Adeln, med bifall till förslagets hufvudgrunder, kunde uppdraga åt Lagutskottet, att granska redactioneli. Då detta likväl icke lärer stå att förena med våra förmer, sedan frågan redan tväntie gångor varit under Utskottets behandling, återstår för mig ej annat, äil att yrka bifall till förslaget. Skulle åter Ridderskapet och Adeln häldre vilja bifalla Utskottets förslag, torde det tillåtas mig, att anmärka en omständighet, sorn vid. detta förslag synes mig obegriplig, nemligen stadgande!, huru förhållas bör, då en af de gemensamt inteeknade fastigheterne är besvärad med en äldre särskild inteckning. I första Betänkandet föreslår Utskottet följande stadgande: Häftar någon af de samfäldt intecknade fastigheterne för inteckning} sorn äldre ärj än den odelade; dä skall det belopp, för hvilket den äldre inteckningen blifvit gifven, först af dr agas från sammet fastighets uppskattningsvärde, och derefter* endast skillnaden upptagas i den beräkningj sorn ofvan stadgad är; och detta öfverensStämmer med mitt förslag, blott med dell skillnad att Utskottet antagit taxeringsvära Den 6 November e. m. 335 det, oell jag köpeskillingen, till norm för beräkningen. Men deremot innehåller sednare TJtlåtandet i tredje Momentet följande! Häftar en eller annan af de sunfäldt intecknade fastigheterna för särskild inteckning i sorn äldre är, svare då för så stor del af deli gemensamma gälden, att denna del, sammanlagd med den särskilda inteckningen, uppgår till det belopp, för hvilket den särskildt intecknade fastigheten, i förhållande till de öfrige efter förut stadgad för delnings grund, svara bör. Meningen härmed kail jag icke fatta, och tror derföre, i händelse af bifall till Utskottets grunder, att man i denna del åtminstone bör återgå till första Betänkandet.
Fullmägtige få först upplysa: att Bankens ägande hemman, Öfra Tumba 1 mantal Krono-skatte, i sig sjelft svagt, vid tid efter annan verkställde byten, för vinnande af nödigt utrymme kring Verkhusen, måst uppoffra en del af sin bästa jord; att ytterligare en del deraf måst användas för den vidsträckta Bruks-tomten och till kåltäppor för Bruks-förvaltaren, Pappers-mästaren, m. fl.; att för det närvarande hemmanets hela areal, Bruks - Berättelse om förvaltningen af Tumba. i3 tomten och kåltäpporne oberäknade, utgör omkring 8 tunneland åker, 22 tunneland äng, några och 50 tunneland betesmark och något öfver 100 tunneland skog; att redan år 1836 en utarrendering försöktes, utan att antagliga vilkor kunde erhållas; att jordbruket dock vanligen gifvit en liten behållning (ehuru skogen sparas åt framtiden), samt att det motsatta förhållandet under de sednare åren till en del varit föranledt af kostnader för dikens upptagande och en tufvig ängs upplöjning. För egen del anse Fullmägtige den arrendesumma, som möjligen kunde ifrågakomma för upplåtandet af Tumba heraman, vara för obetydlig, i jemförelse med de olägenheter, en sådan upplåtelse skulle medföra. Deremot, då en af de större olägenheterne vid Tumba är svårigheten för arbetarne att kunna förskaffa sig mjölk och nödig tillgång på denna vara, troligen skulle minska hågen för begagnandet af bränvin, samt i sin moa bidraga till arbetsfolkels trefnad, anse Fullmägtige dispositionen af Tumba hemman böra hållas fri, för att kunna till ett sådant ändamål användas. -2:o Att jemte de serskildte arbeten för Bankens, för Stats-Verkets, för Allmänna Inrättningars och enskildtes räkning tillverkningen på Tumba af säljbart papper uppdrifves allt hvad den kan, och Förvaltaren af pappersmagasinet besörjer af sättningen så fördelaktigt sorn möjligt, både af de gamla par lierne och af hvad hädanefter tillverkas.
SIci'ifvelse, N:o 154. 335 grafningshjelp, åtnjuta, hade E. K. M:t väl, uti Sin vid sista riksdagen aflåtna proposition i förevarande ämne, med afseende på dessa personers knappa lönevilkor, i nåder föreslagit, att nämnde förmån måtte för dem bibehållas, men då förbättring uti lönevilkoren för bemälde personal dels sedermera blifvit tillvägabragt, dels, i sammanhang med nya löneregleringar, torde komma att beredas, har E. K. M:t, på det att, om begrafningshjelp i allmänhet upphörer, nyssberörde undantags-stadgande jemväl må kunna undvikas, nu i nåder föreslagit Rikets Ständer att äfven förstnämnde stadganden måtte upphäfvas, dock så att sterbhusen efter de personer, hvilka dessförinnan erhållit befattningar, hvarmed följt förmånen af begrafningshjelp utan nådårs-besparings aftjenande, varda vid åtnjutande af en sådan förmån bibehållna. Som emedlertid upphäfvande al nu gällande föreskrifter om ofvanberörde löneinnehållningar icke kunde bringas till verkställighet med mindre, än att vederbörande pensions-kassor tillförsäkrades ersättning för de till dem anslagna och till uppfyllande af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka genom vakansoch förslags-liggetidssamt nådårseller begrafningshjelps-besparingarnes upphörande skulle förloras; så och med afseende på de närmare utredningar, hvilka, på sätt förut nämndt är, numera blifvit verkställda, har E. K.
Derföre anser jag nödigt, att StatsUtskottet ej blir satt ur stånd att uppgöra utgiftstitlarne, utom hvilka man sluteligeu måste stanna vid den gamla beräkningen. Jag begär således icke återremisSj utan yrkar att Betänkan» det matte bifallas. Herr Mcinnerjiam: Efter den upplysning Friherre af Nordin leinnat, och hvilken jag icke kände, förfaller naturligtvis min anmärkning, angående Markegången, Det är väl ■ möjligt, att det icke lyckats mig, att, under mitt förra yttrande, nog klart uttrycka min tanka; men jag hoppas, att de öfrige Herrar, som talat i samma mening, bättre lyckats, och vill derföre ej länge, med utredandet deraf, uppehålla Ridderskapet och Adeln. Det synes mig, på sätt jag haft aran yttra, vara solklart, att StatsUtskottet bordt så förfara, som det gjort. Det måste nemligen först beräkna de ordinarie Stats-inkomsterne; sedan förslagsvis uppgöra utgifterne, och derefter se huru mycket utgifterne öfverstiga inkomsterne, för att kunna bestämma det belopp, som genom allmän Bevillning måste fyllas. Om BevillningsUtskottet skulle finna någon lindring eller nytta för Nationen derigenom uppkomma, att någon af de ordinarie Bevill - Den 25 April c, m, 565 nings-artiklarne, såsom BrännvinsBevillningen, upphörde, och i följd deraf den allmänna Be, villningen i dess ställe ökades; så äro Riksens Ständer visserligen oförhindrade, att derom besluta, om de ock antaga StatsUtskottets nu förevarande Betänkande. Friherre Cederjtröm: Jag beder Ridder skapet och Adeln om ursäkt, för det att jag förlänger öfverläggningen; men det förefaller mig besynnerligt, att StatsUtskottet finner svårighet vid att beräkna utgifterne, innan inkomsterne äro fastställde. Till en del äro utgifterne bestämde, till en del beror det på särskildt pröfning om de skola tillstyrkas eller afstyrkas, och denna pröfning kan visserligen företagas utan att känna inkomst-tillgångarne.
Af Herr Prosten Bergqvist: ”Elium jag instämt uti Utskot tets först afgifne Betänkande, rörande Grunderna för den Allmänna Bevil/ningen, efter hvilka, så vida de skatter, sorn på iudirect sätt inbringas, icke svara emot Statens behof, fyllnaden är föreslagen att utgå; och lika med Utskottet erkänner att de, vid förra Riksdagar sedan år 1812, följda öro, då de rätt tillämpas, både rättvisa och enligt sakens natur, de enda möjliga som kunna linnas, samt således, då Utskottet vidhåller sitt första Betänkande, icke kan hafva något alt dervid erinra, anser jag mig likväl, aldenstund Utskottet icke aktat nödigt att ingå uti något egentligt svaromål på de motioner och anmärkningar, hvilka i afseende på jordbrukets1 förmenta skattebördor och skatternas ojemna samt orättvisa fördelning blifvit af åtskilliga representanter framställda, böra så vida reservationsvis uttala min öfvertygelse, sorn jag anser dessa anmärkningar, delade af så mångå och så ofta upprepade, på det högsta förtjena att blifva undersökta och besvarade.” ”Att stora skatte-bidrag utgå af jorden, kan jag så mycket mindre vilja bestrida, som jag fast mer tror, det snart sagdt Statens alla inkomster,-ehuru under olika namn och efter olika omvägar, ytterst ifrån jorden inflyta; men hvad jag, efter ett närmare eftersinnande, icke kan medgifva, det är, att alla dessa af jordegendomar utgående onera nu mera böra betraktas såsom utlagor eller skatt till Staten, utan såsom, hvad de egentligen äro, en arrende-afgift till det allmänna för sd stor del af en egendom, för hvilken köpeskilling uti Capital aldrig blifvit erlagd. Jemförelse emellan skattefria och med grundränta belagde hemman skall tillräckligt styrka och upplysa rigtigheten af denna åsigt.
Uppå de af såväl Herr Lefrén i hans här ofvan anförda motion, som ÖfverDirektören vid Kongl. Myntoch Kontroll-verken, i det af honom afgifna yttrande, utvecklade skäl och omständigheter, föreslår Utskottet, att kopparmyntet må präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar tenn och 1 del zink. 24 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o ii. I anledning af deif utaf Herr von Hartmansdorff framställda anmärkning, att det nja räknesättets införande under loppet af ett år skulle föranleda två bokslut för samma år; och enär Kongl. Majt i Nåder ansett att det nja räknesättet kunde redan under loppet af år 1855 träda i verkställighet, i följd hvaraf något hinder ej heller torde möta för detsammas tillämpning efter utgången af nämnde år, har Utskottet trott sig böra tillstjrka, att det nja mjntsystemet må tillämpas från och med början af år 1856. Under förutsättning att Rikets Ständer bifalla hvad Utskottet sålunda hemställt och föreslagit, har Utskottet härigenom skolat underställa Rikets Ständers bepröfvande följande förslag till allmänna räknesättet i handel och. vandel samt vid bokföring, äfvensom till utmynlning af silfver och koppar, nemligen: l:o) Att, med fastställande af myntoch räkne-enheten till värdet af en fjerdedel Riksdaler Silfver, enligt Mynt-Ordningen den 9 Maj 1835, denna myntoch räkneenhet, motsvarande en Riksdaler Riksgäld eller trettiotvå skillingar Banko, benämnes Riksdaler Riksmynt, till skillnad ej blott från den nuvarande räkne-enheten Riksdaler Banko, utan ock från den ursprungliga mynt-enheten Riksdaler Silfver; 2:o) Att myntoch räkne-enheten indelas i etthundra lika delar, benämnde öre, deraf alltså hvar och en i värde motsvarar iffo rst. Silfver eller rst. Banko eller rst. Riksgäld, eller nära en half skilling sistnämnde mynt; 3:o)
Då nu antagandet af ifrågavarande förslag tili ny Inqvarterings-ordning för Stockholms stad, skulle komma att för Ståts-Verket medföra nya utgifter, dels för nybyggnad af casern för Svea Artilleri-Regemente, eller till inköp och inredning af dertill passande lägenhet, dels för underhåll, så väl af denna nya casern, som äfven af casernerne för Gardes-Regementena lill fot, hvilkas underhåll nu bekostas utaf de af staden utgående inqvarteringsmedel, dels ock för inqvartering i contant till de Gorpser och Stater, sorn nu åtnjuta inqvarterings-ersättning af staden, hvilken ansetts böra från utgörande deraf befrias, har Kongl. Maj:t af sådan anledning häröfver i Nåder infordrat Rikets Ständers yttrande, innan ärendet till slutlig Nådig pröfning företages. Hvad först angår anskaffandet af casern för Svea Artilleri-Regemente samt underhållet så väl deraf som af casernerne för Gardes-Regementena till fot, så finna Utskotten, som under denna dag afgifvit serskildt Utlåtande i fråga om utgörandet af inqvarteringen i Släderne, utom Stockholm, de af Utskotten deruti yttrade åsigter äfven böra tillämpas på frågan om inqvarteiings-skyldigheten i Stockholm; och då Utskotten således, under åberopande af nämnde Utlåtandes innehåll, väl anse Staten, deremot att servicen ensamt af Stockholms stad bekostas, böra anskaffa och underhålla caserner ej allenast för Svea Artilleri-Regemente, utan ock för öfrige i hufvudstaden förlagde trupper och corpser, stadens egen Militär-corps undantagen, finna dock Utskotten sig hindrade att nu ingå i närmare förslag om anvisandet al medel dertill, enär Utskotten icke fått emottaga några uppgifter för bedömandet af behofvet i detta afseende.
Anckarsvärd yttrat, den önskan nemi., att för jernvägsfrågan, hvars hela vigt jag villigt erkänner, behandlingen af öfrige bufvud-titlar icke måtte upskjutas, så kan jag likväl icke yrka på afslag å den hår under öfverläggning varande inbjudning från PresteSt. synnerligen sedan det blifvit uplyst af en Ledamot i StatsUtsk. att detta arbete icke på något vis kommer att hindra den skyndsamma hehandlingen af de öfriga Hufvud-titlarne. Jag anser äfven, att, då en så utmärkt Ledam. af StatsUtsk:t som Hr Bildt, som vid flera föreg:de Riksdagar innehaft samma förtroende att vara R. o Ad:ns delegerad i StatsUtsk. och som äfvenledes nu dit inkallats af majoriteten inom detta Stånd, yrkar att få ett, så att såga, moraliskt stöd för sin åsigt att man må få fortfara med frågans behandling på sått hittills egt rum, utan att ett serskildt Utskott skulle behöfva kallas eller förstärkning af Ledamöterna uti StatsUtsk. vara behöfligt, att, säger jag, konseqvensen fordrar att Ståndet må bifalla hans i ämnet yttrade åsigt. Mine Herr! det år ju endast vi, som möjligen icke deltagit i dessa val vid början af Riksdagen, som följdriktigt skulle kunna undandraga honom vårt understöd 1 Hvad åter dem beträffar, som i dessa val uttryckt sin åsigt eller, rattare sagdt. sitt 28 l)nii 7 Januari. erkännande oell gillande af förra Riksdagens StatsUtskits sätt. att gå till väga, så kan jag ieke finna annat än att konsequensen fordrar att de bifalla nuv:de betänkande.
Ända från den tid, då Svenska stångjernstillverkningen räknar sin egentliga tillvext och stadga, hade den varit gynnad af Englands handel och manufacturer, i ökad mån efter skogarnas utrotande i detta land, så länge man ej kände stenkolens rätta bruk. Men denna kännedom har sedan, med Engelska capital och industri, producerat oerhörda qvantiteter af ett jern, som, medelst billighet i pris, utträngde det Svenska till stor del fränden Engelska marknaden. Nu stod nya verlden öppen för vår jernexport, och flera årtionden hafva gifvit stadga åt denna afsattningens vexling, då ett konstladt penningeväsende brast och ånyo blottställde rörelsen. Emedlertid låter industrien denna metall uttränga andra dyrbarare ämnen (t. ex. hampa för ankartåg); en mångfaldigare förbrukning uppstår och tillverkaren tvingas till mera vård om varans inre godhet. Den inhemska industrien glädjen sig att härvid kunna påräkna det mäktigaste biträde från vettenskapernas sida. Statsmakterna anlägga läroanstalter för spridandet af kunskapsförrådet till alla grenar af handteringen. De äro i begrepp att lossa band, som annil fängsla den inhemska industrien, under det att Svenska bruksägaren lägger ned capital uti förbättringar, af hvilka likväl ej alla ännu genomgått försökens skoltid. — Hvem ser ej att det är vid gränsen af en gammal och ny tid, som Svenska bruksägaren skall emottaga detta lagbud om tackjernets export! Det lägger nya bekymmer till dem, hvilka stå i en så oupplöslig förening med alla genomgripande reformer; liksom vore de svårigheter ej tillräckliga, som förefinnas inom verkstaden, hos arbetaren, uti byggnadsoch råämnena, och hvilkas tillvaro äfven vitsordas deraf att stångjernssmidets teckniska del under en lång följd af år gjort alla bemödanden fruktlösa. Stångjernsberedningen af Svenskt tackjern gynnas i England a) af en oinskränkt tillverkning, hvarigenom vissa omkostnader komma att fördelas på ett högre skeppundtal än i Sverige; b) af fullkomligare inrättningar både för smältornas hopslagning och jernets utsträckning till de finaste dimensioner med ringa kostnad. Härigenom erhålles äfven ett flagfriare och jemnare jern samt en billigare garfning, än under hammaren.
Hwatz flirttligen rörde fräsan om förbud mot införsel af utlgndstt bränwin och rum, samt andra starka drycker, wills Rjdderstapet och Adeln under förklarande af sitt tillstyrkande till ett sädant förbud, i underdänigher öfmerlemna delta mål till Kongl. Majus nådiga godtfinnande, Vtz supra, S. D, Föredrogs a yyy och bifölls SkaksUtskotkets, den 8 Augusti pä bordet lagda, Utlåtande, angående Riksens Ständers, för deltagande i öfwer-revision af krigsräkenstaperna, utsedde Deputerades berättelse, rörande krigsredogörelse och revifionswerket, Vt supra. S. D. Föredrogs Allmänna Beswärsoch OeconomiäiUtfkotteis betänkande öfwer Herr Commerce RZdet 8antesfona gjorda motion, huru med bränwinsbränningen frän d, r nästkommande Octyber till Krets flut mq förhällas, hwisket af HögloftRidderffapet och Adeln bifölls. lK supra. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Ulstot;eks, d. 8 Augusti pq bordet lagda, utlätande, angående Riksdagsmannen Lrio Lveyssons memorial, rörande tillökning j arfwodet för Riksens Ständers Pepurerade, till deltagande i öfwer-reyision af krigsräkenskaperns, och blef detsamma, jemte derwid gjord anmärkning, till b?>Mte Utstött aterremitterädt. Vt supra. Uxlästes och kades pä bordet twenne betänkan» den, af d. 9 Augusti, frän det till uptagande af Wistiga st ägor emegan Bonde-Ständet och de öfrig. ^ Den io AugustiS79 rige respeclive Stånden nedsatte serstilka Utstött, den ena angående nämnde fräaor, och det andra i anledning af Rådmannen KjellanöerZ memorial, angående Högloft. Ridderstaper och Adelns saints Högwördige Preste - Ständeks deltagande
Stockholms Rådstufvu-Rätt, der åtalet af Advokatfiskals-Embetet anställdes, yttrade sig i Utslag den 7 November 1859, att som ostridigt vore att, utom charta sigillata, Krigsmanshusoch Lazarettsafgifter, påförts och af Akademie-Kanslers-Sekreteraren uppburits för ifrågavarande fullmakt så kallad Kansligebiihr, Etthundraåttiosju Riksdaler 50 öre, men uti Kongl. Majtits nådiga Förordning angående Expeditionslösen af den 30 November 1855, med upphäfvande af hvad förut i afseende å expeditionslösen varit stadgadt, uttryckligen bestämdes lösen för fullmakt, konstitutorial, eller förordnande å embete eller tjenst, som från Akademie-Kanslers-Embetet utfärdades, till endast Tre Riksdaler Riksmynt, så funne Rådstufvu-Rätten, som ansåg att afseende icke kunde fästas vid hvad Akademie-Kanslers - 52 Sekreteraren till sitt försvar anfört, honom hafva för ifrågavarande fullmakt påfört och uppburit högre lösen än vederbort, i följd hvaraf Rådstufvu-Rätten, jemlikt 20 § uti nyss åberopade Kongl. Förordning, jemförd med 1 Kap. 12 § Rättegångs-Balken, fällde KanslersSekreteraren att böta Tjugu daler Silfvermynt med Tio Riksdaler Riksmynt; hvarförutan han förpligtades att till vederbörande återställa det belopp, han sålunda utöfver stadgad lösen uppburit, med Etthundraåttiofyra Riksdaler 50 öre Riksmynt. Kongl. Svea Hofrätt åter, dit Kanslers-Sekteteraren genom besvär fullföljde målet, förklarade genom Utslag den 28 Februari 1860, att Kongl. IIof-Rätten väl lika med Rådstufvu-Rättten funne, det klaganden icke varit berättigad att ifrågavarande, under benämning af Kansligebuhr påförda, lösen uppbära; men som, i anledning af Kanslers-Enrbetets framställda begäran hos Kongl. Majit, att, till afböjande af all misstydning och osäkerhet härutinnan, Kongl.
Jag kan ej dela Hr v, Hartmansdorffs tanke, alt lolagens natur är tvetydig; mig synes den vara ganska bestämd, Jag har visserligen yrkat återreroiss af detta betänk, på grund deraf, att, då Bevilln.Utsk. ansett sig hindradt att fritaga någon artikel från tolag derföre, att tolagsfrågan var remitterad till Oecon.Ulsk., jag hade önskat, att Oecon.Utsk. förklarat i sitt betänk, att denna remiss ej lade hinder i vägen för Bevilln.Utsk. att utöfva sina rättigheter; men då detta yttrande af Oecon.Utsk. ej kan vara af myckein vigt, skall jag icke ytterligare yrka återremiss, utan öfvergå lill deras mening, som begärt bifall å betänk., helst jag, när Bevilln.Utskts betänk, om tullen förekommer, blir i tillfälle att söka göra den mening gällande, sorn af mig nu blifvit framställd. Gr. Horn! Man synes mig egentligen med yrkandet af återremiss å delta betänk, hafva åsyftat, att Oecon.Utsk. måtte komma Bevilln.Utsk. till hjelp, såvida det på Bevilln.- Utsk. möjligen kunde komma att bero, att i något fall reglera tolagen. För min del vet jag icke, hvad Oecon.Utsk. med denna sak kan hafva att skaffa; ty icke kan någon rättighet alt yttra sig om tolagen vara Bevilln.Utsk. fråntagen derföre, att Ulsk. icke behagat upptaga Gr, Cronhjelms motion. Anser Bevilln.Utsk. sig berättigad! att i något fall afgifva yttrande om tolagen, ser jag icke, att derigenom pågot hinder uppkommit. Ej heller har Oecon.Utsk. sig Den 8 December. ålagdt att uppträda med någon slags domsrätt i detta fall, eller att anbefalla Bevilln.Utsk. att yttra sig i frågor, dem Bevilln.Utsk. ej vill framställa. Oecon.Utsk. kan visserligen begära sammanträde med Bevilln.Utsk.; men hvad som rörer tallbestämmelserna och lolagens förhållande till tullen blir alltid ett för Oecon.Utsk. främmande föremål.