Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dertill kommer närheten till Upsala, som, helst när jernvägen snart kommer till stånd, torde för mången vara ett ensamt tillräckligt skäl att ej i hufvudstaden söka åstadkomma en institution af likartad beskaffenhet med den i Upsala hefintliga. Yi måste erkänna, att Sveriges hufvudstad — med eller utan fulla skäl — för närvarande är illa känd i fråga om tukt och sedlighet; och att dagligen nöjen och förlustelser af både bättre och sämre slag stå för penningen till buds låter ej heller förneka sig; men Upsala är — i förhållande till folkmängden — äfven tillräckligt utrustad härutinnan för att, utan hufvudstadens biträde, kunna i grund förderfva studenter såväl i moraliskt, som fysiskt och ekonomiskt afseende och blifver det säkerligen ej mindre genom den nya jernvägen, som dessutom — fast den ej eger förmåga att hitföra Upsala högskolas själsbildande atmosfer — i hög grad skall underlätta de njutningslystnes åtrå efter Stockholmslifvets förströelser. I öfrigt bör man dels ihågkomma de många tillfällen till förädlande nöjen, konstnjutningar o. s. v. Stockholm har att erbjuda, äfvensom den ojemförligt rikare tillgången å inträde för den studerande ungdomen i umgängesoch familjelifvet, dels fästa uppmärksamheten derå, att då för en mängd ynglingar och unge män vid Carolinska och Teknologiska instituten samt härvarande talrika tillämpningsskolor hittills ingen anmärkningsvärd olägenhet förefunnits i nu Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865. N:o 4. 7 ilrågavarande afseende, faran för dylik menlig inverkan å en högskolas lärjungar mera torde vara inbillad än verklig. Hvad beträffar Stockholms ofta omtalade osundhet och stora mortalitet, hafva de, jemte det att de sanitära förhållandena härstädes, genom flera i sednare tid vidtagna åtgärder, otvifvelaktig! betydligt förbättrats — vid närmare granskning befunnits temligen öfverdrifvet uppskattade.
Jag ber att få vända mig emot Hr Braunerhjelm och till besvarande uptaga åtskilliga af hans anroärkmr. Hr Braunerhjelm har sagt, att både min reservation och Hr von Hartmansdorffs dermed öfverensstämmande yttrande skulle hvila på den meningen, att bränneriernas antal skulle genom tidens inskränkning till 2:ne månader blifva trefaldt större än för närvar:de. Sådan var icke min tankegång, då jag nedskref reservationen, och jag tror icke heller att de af mig begagnade ordalag gifva anledn. lill en dylik tolkning. Jag har med del anmärkta yttrandet endast velat säga, att om bränningstiden inskrärtkes till 2:ne månader, blifver naturligtvis bränneriernas antal trefaldt större än del antal, som skulle finnas, derest tillverkningen finge ega rum under 6 månader; och del lärer väl icke heller kunna förnekas, alt då en viss qvantitet bränvin, motsvarande landets behof, skall tillvérkas, kan denna tillverkning, ifall 6 månader af året fä dertill användas, åstadkommas vid eli 3 gånger mindre antal bränneder, än om hela årsbehofvet måste tillverkas under ^:del af sagde tid, eller 2:ne månader, .lag antager, alt den kalkyl, Hr Braunerhjelm upgjort deröfver, att 28,000 af de småpannor, hvilkas fortsatta begagnande deo nya författningen medgifver, skulle frambringa omkring 20 milhr k:r bränvin är riktig. Jag gör mig visserligen den förhoppning, att icke 20 milhr k:r bränvin skola hädanefter årligen konsumeras. Men anlagom det emedlertid och att, enl. Hr Braunerhjelms beräkning, 28,000 pannor erfordras att frambringa detta belopp; jag föreställer mig då att det skulle vara för landet nyttigare, om 9,000 sådana pannor tillverkade detta qvantum bränvin under 6 månader, än att alla 28,000 pannorna vöre i gång under 2 månader. Vidare har Hr Braunerhjelm sagt, att nykterhetens goda sak lider deraf att bränvin får tillverkas under 6 månader i st. f. 2. ti H. 29 450
Öppningen hade storheten af ett litet fönster och utgjorde säkert en del af det blindfönster, som bildade en linie med fönstren uti v. Nits rum. Det blindfönstret var således äfven tjenligt såsom verkligt fönster. Harald gick till det och fann verkligen detta lilla fönster vara en fjerdedel af sjelfva blindfönstret. Öppningen hade icke kunnat synas ifrån vinden, emedan en tätt slutande lucka af samma färg, som den inre muren förhindrade sådant. Vid fönsterposten hängde uppå tvenne jernkrokar en repstege. Harald pröfvade dess styrka; stegen höll. Denna väg var visst tjenligare än igenom den, äfven oaktadt den största varsamheten, alltid rasslande farstudörren. Med försigtighet nedsteg Harald på repstegen. När han kom till vestra flygelns ingångsdörr, fann han med glädje, att nyckeln satt i. Som denna dörr vette åt hans gafvel, på hvilken utom Haralds eget fönster endast blindfönster funnos, och han således ej behöfde frukta för spioner, gaf han sig ett ögonblicks ro och undersökte närmare nyckeln. Han var ganska blank och tycktes varit i flitigt bruk. Inkommen var Harald rådvill, antingen han vid dörren skulle afvakta gestalten eller gå mera angripande tillväga. Som detta senare mera öfverensstämde med hans nuvarande sinnesstämning; men han under sin upptäcktsresa icke ville bli afskuren ifrån den fria luften, med andra ord instängd, så försökte han om dörren äfven ginge an att låsas eller öppnas ifrån den inre sidan; det gjorde den. Harald stängde nu till dörren för att ha gestalten i sitt våld. Sedan såg han sig omkring, hvartåt han egentligen skulle styra sin kosa. Framför sig hade han en korridor, som sträckte sig efter hela byggningens längd och midt igenom den. På hvardera sidan deraf voro uppgångar till sex enstaka rum. Det hela hade tycke af hvad man kallar en studentkasern, med den skillnad, att uti en sådan hvart och ett af de enstaka, isolerade kyffena icke består sig sin enskilta lilla korridor, utgående ifrån den stora. Dessa små korridorer höjde sig här med en lutning af en temligen brant backe.
Vid Ottenby efterträddes Roderick afen Yorkshire - 320 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 121. hingst benämnd Harold, hvilken snart kasserades, och derefter Romulus af Godsvensoch Flyinge-race, tills för några år sedan en Anglo^arab, Zariff, inköptes och nu sednast Engelska fullblodshingsten Solon tillika med ett ungt Engelskt fullblodssto, hvilka utgöra vid Ottenby framtidens förhoppningar. Efter hvad jag här haft äran anföra, hafva således vid de Svenska stuterierna till hästafvelns befrämjande sedan 1777 intill närvarande tid omvexlat följande system: 1777—1785 Spanska hingstar, Ågent-race. 1785—1787 Marokkanska dito. 1787—1801 Ryska dito af Wojwod-race. 1801—1803 Trachener dito. 1803—1805 Hannoveranska dito af Isabell-race, samt en Arabisk. 1813—1817 Ryska hingstar af Engelskt och Orientaliskt blod. 1817—1827 Engelskt fullblod. 1827—1831 Arabiskt och Engelskt. 1831—1863 Engelskt fullblod, Yorkshire-, Godsvenoch gammal Flyinge-, Trachener-, Anglo-arab-, så åter Engelskt-, så Araboch nu sednast Engelskt fullblod samt Arab. Lägger man härtill, att vid dessa olika tillfällen blott undantagsvis ston blifvit införskrifna samt att alla dessa olika racer sinsemellan blifvit med hvarandra och om hvartannat sammanblandade, så är lätt att finna, hvarföre i Sverige ej nu finnes en god, ädel, inhemsk normal-race, äfvensom ingen kan förundra sig öfver, att för närvarande en kavalleri-officer är urstånd att kunna förskaffa sig en häst, hvilken gör honom heder i sin tjenst, ty en sådan häst bör ega uthållighet, eld, snabbhet, anda, samt regelmässiga former, om han skall kunna uppfylla sitt ändamål.
Proposrn, enl. mitt omdöme, hftr en så stor förtjenst deruti, alt tullfrihet för alla lifsförnöden-. heter blifvit föreslagen, så att industriidkarne, vid betraktande af dgnna förtjenst jemte sunda grundsatser, som öfverhufvud gjort sig gällande deruti, böra så mycket som möjligt, söka nöja sig med de föreslagna tullsatserna och genom egna ansträngningar i möjligaste män bekämpa de svårigheter, som för deras industri kunna upkomma af de föreslagna tullnedsättningarna. Men det gifves dock några fidi, deri Utsk., enl. min åsigt, bör noga tillse, huruvida man ej gått för långt i denna tullnedsättning, och deribland får jag i första rummet nämna manufaktur och finsmide. Jag fruktar, att det inom kort skall komina att stå mycket illa till med manufaktursmide! i, Eskilstuna, om tullafgiften å smidesvaror icke hö-, jes något litet utöfver hvad komiterade föreslagit, och anser det vpra mindre våda uti att bär få betala ett par sk. rmt mera för en pennknif, då priset på dessa varor i allt fall redan betydligt nedgått under några tiotal af år, än om det skulle blifva table race på bela denna inhemska manufaktur. Beträffande åter artikeln väfnader, öfverlemnar jag åt Bev:lln:sUtsk. att sjelft afgöra, i hvad mån det jag nyss yttrade kan hafva någon tillämplighet derå, och afhåller mig, såsom till en viss grad partisk i afseende på en tillverkning deribland, f. n. från allt vidare omdöme derom. Hvad angår artikeln lobak, är det icke min mening alt göra någon anmärkn. emot tullsatsen derå, utan tvärtom till alla delar instämma uti K. M:s förslag i detta fall. Jag fruktar dock att detsamma kommer att möta motstånd och önskade derföre lägga ett godt ord derför. Jag tror, att man inom en icke aflägsen tidrymd skall inse, hvilken betydlig förlust tillskyndas
Enär nu ett noggrant iagltagande af en sådan reglering är af högsta vigt, samt öfverskridande deraf skulle alldeles kullkasta de grunder, som till vinnande af stadga i Fabrikernes Lånrätt blifvit uppgifne, och det ytterligare biträdet är vordet föreslagit, endast (tinder villkor af sådane grunders bibehållande, tror Utskottet sig hafva, uti det återremitterade Betänkandet, tydligen ådagalagt, att ifrågavarande Correctiv egenteligén är s t ä 1 cl t och har dill föremål , att motverka vidsträcktare anslag af ofvan anförd beskaffenhet, än Utskottet föreslagit, och med hvilka hittils gifne sådarie anslag, Commerce-Collegium icke ägt vidare befattning, än alt verkställa de befallningar, det om sådane medels . utlemnande undfått. Vid ett sådant förhållande, och då det i Vällofl. Bor. Ståts-Utskottets Betänkandeii'. 1881 gare-Standet, såsom conti.oll emot anslagens öfverskridande, framställde Förslag, att CommerceCollegium sku le endast bestämma, huru stor del eller procent af tillverknings-värdet, hvarje Fabriks-idkare skulle åtnjuta, men säkerheterne pröfvas samt med en förvaltas och utlemnas af Banco-Styrelsen, icke lampéligen synes kunna till bifall föreslås, enär i betragtande tages', att hela Fonden icke är af Banken förskjuten, samt berörde delning af de Commerce-Collegiutn ensamt hittills åliggande befattningar, i allt fall' skulle leda till en ökad vidlyftighet och omgång, utan att någon närmare controll derigenom vunnes, hälst, på sätt berördt är, någon anmärkning emot Commerce - Collega Förvaltning, icke skedt och någon ny ordning i denne del sålunda icke erfordras, har Utskottet ansett ifrågavarande correctiv vara i detta fall det enda användbara, hvilket Utskottet är öfvertygadt skall kraftigt verka till det sökta resultatet och ingalunda leda till de befarade lidanden och förluster för Närings idkaren.
Presteoch Borgare-Stånden hafva bifallit Utskottets hemställan, att införselstullen å Handskar måtte nedsättas till 2 R;dr skålpundet, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet derå bibehållit nuvarande införselsafgift, 3 R:dr skålpundet; och får Utskottet, i händelse sistnämnde två Stånd ej frångå deras samt instämma i Presteoch Borgare-Ståndens berörde beslut, föreslå följande omröstning i ämnet: 56:o. Den, som gillar Utskottets förslag till införselstull å Handskar, nemligen 2 R:dr per %, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer införselstullen å denna artikel att bibehållas vid dess nuvarande belopp, 3 R:dr skålpundet. Horn: oarbetadt, platter Utskottets framställning, att bestämmelserne å oar betadt och platter-horn, så väl värde som tull, måtte nedsättas 46 Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 3o. till hälften af deras nuvarande belopp, har blifvit godkänd af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden, men deremot lemnad utan afseende af Ridderskapet och Adeln, som i dessa delar bibehållit gällande Taxa. Så vida Ridderskapet och Adeln icke afstår härifrån och biträder de tre öfriga Ståndens beslut, torde följande voteringar härom böra ega rum: 57:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att'å oarbetadt horn bör antagas 8 sk. värde och 3 r:st. införselstull skålpundet, rostar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer nuvarande värdesbestämmelse, 16 sk. och införselsafgift 6 r:st. per W, att bibehållas. 58:o. Den, som, lika med Utskottet, anser Platterhorn böra åsättas 12 sk. värde och 1 sk. införselstull per skålpund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner
Då Statsverket nemi. åtagit sig det fullständiga öfvertagandet af kostnaden för soldatbeklädnaden, så qvarstår alltid för de rotehållare, som fått sig updraget att hålla häst i stället för soldat, den bördan otörminskad att bidraga till underhållandet af sadelmunderingen. Hvad beträffar den af Hr Printzensköld åberopade omständigheten, att rotehållarue genom ett knektekontrakt vore förbundne att framgent fullgöra de i detsamma öfverenskomna fordringar, så anser jag, att It. St:r ej böra anse detta utgöra något hinder för att, eftersom bevekande omständigheter verkligen förefinnas, åvägabringa en lättnad i den för rotehållarue i Jemtland så betryckande ställningen. Jag vidbhfver min anhållan om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Rosensvärd: Min mening är icke att vid detta till fälle ingå i någon undersökning, huruvida Jemtland, efter de jern kningar, som blifvit gjorda, verkligen är, i afseende på roteringen, 634 Den 22 Februari. lemnadt i en ofordelaktigare ställning lin öfriga provinser inom riket. Jag vill blott anmärka att beklädnadsbidraget så väl till sadelsom soldatmunderingen skulle, enligt Reglementet för Jemtlands roteringskassa, hvilket Reglemente jag har håller i handen, utgå utur nämmde kassa, och i anledning af hvad en talare förut yttrat, att denna kassa till en stor del utgöres af Jemtlands gamla reservmedels-kassa, som af rotehållarne blifvit sammanskjuten, ber jag att få nämna, att reservmedels-kassan tillkom på så sätt, att Carl JLI 1692 anslog 600 daler silfvermynts ograverade räntor i Medelpad till bildande af ett reservkapital för rusthållarnes gemensamma nytta i Jemtland, vid skeende afgång på munderingen, hvilka räntor borde af Regementsskrifvaren upbäras och i Landtränteriet insättas.
Del liar derföre varit nödvändigt, all innan jag riglade Sveriges ansträngningar till kontinenten, jag vinlade mig om, alt popularisera eli system, hvilket i mängdens ögon aflägsnar de fördelar, Sverige skulle kunna hafva förvärfvat, om det förbundit sig med Frankrike, och enda medlet att komma till della resultat, på samma gång man afser Sveriges sanna intressen, är förvärfvandel utaf Norige». (Se v. Schinkels Minnen Tom. 7, Bil. N:o 1). Svenska folket har under nära ett halft århundrade tålmodigt åsett sina representanters skygghet att offentligt undersöka och granska, huruvida den s. k. Föreningen med Norige i verkligheten medfört Sverige de fördelar, sorn' de maktegande under tiden visat sig tillerkänna den, då de i synbar måtto gjort intet, för att jemna de, allt ifrån dess början, Föreningen vidlådande missförhållanderne för Sverige; hvilket gerna måste medgifvas hafva varit svårt, sedan de, till följd af en vid tillfället rådande högsta viljas dolda afsigter oell dubbelspel, traktatinessigt blifvit stadfästade. Om ifrån det ofvan, till popularisering ibland Svenskarne, antydda system, tanken förflyttar sig till systemets bringande till utveckling och verkställighet, då alla medlen dertill voro eröfrade och vunna, så häpnar man för slutsatsen, och skyr att uttala den. Tiden har åtminstone synts mig nu vara inne, att till tals inom Riksdagen bringa detta Riksvigtiga ämne. Härvid framställer sig först den frågan: Under hvilken slags benämning inom Statsrätten Noriges förening med Sverige kan hänföras? och den lärer, oaktadt allt advokatorisk! polemiserande för och emot, icke af Norrmännen vilja antagas annorlunda, än såsom en blott personalförening, uti den genom föreningsfördraget gemensamma Konungens person. — Stang uti sin Kongeriget Norges Konstilutionelle eller Grundlov — bestemle rel, sid. 61, anser svaret obestämdt; men kommer likväl, emot den i Norige drilna åsigt, till den slutsats, att föreningen må hänföras till verkliga Slalsföreningar (Un iones civitatum) och tillika till de reella och lika (reales et requales).
Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, Fahlun den 18 Februari 1856. ^ ^-99er^z - Underdånigt yttrande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse om Fahlu Bergs-skolas räkenskaper för år^n 1852 odi 1853. Den anmärkta skillnaden emellan den i sednast afgifna revisions-berättelse upptagna behållning å stats-verkets anslag till Bergs-skolan, vid 1851 års slut, af 10 R:dr 32 sk. 10 rst. banko och den i Bergs-skolans räkenskaper för år 1852 balanserade behållning af 1 R:dr 12 sk. 2 rst. är jag sä mycket mera ur stånd att förklara, som jag här är i saknad af alla handlingar, som möjligen kunde angifva orsaken härtill; hvarföre jag måste erkänna mig skyldig att till statsverket vederbörligen ersätta skillnaden med 9 R:dr 20 sk. 8 rst. banko Stockholm den 27 Februari 1856. underdånigst Joach. Akerman. — 325 — Kongl, och Hvitfeldt.ska Stipendie-inrättningens Kuratorers underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Stipendie-inrättningens räkenskaper för åren 1852 och 1853. Stormäktigste Allernådigste Konung! Enligt Edors Kongl.
71 ställande till comunication samt slutliga profning och afgörande uti Krigs-Collegium, skulle erfordras ett helt år derefter, samt för HufvudBoksarbetet, som någon kort tid då straxt förut kunnat börjas, men alldeles icke fullkomnas förr ån i den mån Revisionen för sig gått, skulle åtgå, inberåknadt Bokens renskrifning, en ytterligare tid' af g månader, hvadan, ock Krigs-Collegium i underdånighet hemställt, att då denna Redogörelsetid vore öfverensstämmande med Kongl. Brefvet den 11 Junii 1813» härvid sorn hitintills borde förblifva;. Så», emedan nödvändigheten fordrar, att, så vida något uppehåll icke skall ske uti den högst angelägna och vigtiga Riks-Hufvud-Bokens alslutande, Militiae-Hufvud-Boken bör aflemnas på lika, tid, med Lands-Boken och så mycket mindre någon, omöjlighet deremot förekommer, som Regements-Skrifvarne, hvilka, redovisa blott lefvereringar, de der till den t Maji böra till det mest?, vara. verkställde, hvarefter det mindre betydliga belopp, som igenom handräckning måste indrifvas, säkert bör verkställas inom, September månads ingång, ofelbart så hädanefter, . enligt nya methoden,. som hitintills, kunna vid September månads slut, på sått Krigs-Collegium det medgifver, aflemna sina.
Gyllenborg i ofvanberörde måtto äskade närmare upplysning i ämnet; så är Utskottet ej i tillfälle, att. densamma meddela i vidsträcktare mon, än här frammanföre är omnämndt; Förmodande likväl Utskottet, att en större uppmärksamhet hos Vederbörande vid beifrandet af begångne förbrytelser, i förening med tillbörlig drift och verksamhet vid ålagde Böters och Vitens uttagande äro bland de mest verksamma orsaker, att Inkomsten under denne Titul de senare åren betydligen stigit. Herr Grefve Mörner har i afseende på Krutoch Saltpetter-försäljnings - medlen anfört, det Utskottet, utan annan anledning, än den sorn hämtats af Krigs-tillståndets upphörande, tillstyrkt en tillökning i denne Titul af 15,000 R:dr, emot hvad tillförene derunder blifvit beräknadt, och hvilken tillökning Herr Grefven altså hem - Stats-Vtskottets Betankanden. 703 »tällt måtte försvinna, jemte det Herr Grefven ansett Riksens Höglofl. Ständer böra hos Kongl, Maj:t i underdånighet anhålla, att priset a det Krut, sorn för Jordbruksoch Bergs-handteringen erfordras, måtte intill nästa Riksdag förblifva oförändradt. I anledning häraf får Utskottet anmäla, att af Krutoch Saltpetter-försäljnings-medlen, efter återvunnen fred, årligen influtit ej under 63000, men val öfver 66000 R:dr; Vid hvilket förhållande de i Utskottets Förslag uppförde 50000 R:dr under berörde Titul icke lära an. ses för högt beräKnade, äfven i händelge nuvarande krutförsäljnings-pris oförändradt bibehålies intill nästa Riksdag. Vidare har Herr Grefve Mörner anmärkt, att Titul nj Indragne och besparde MilitiaBoningsoch Eostälh-räntor, sorn i Förslaget upptagas till 55000 B:dr, bör nedsättas, enär den för 4 år gifvit ett medium endast af 60,472 R:dr.
"Nu kommer vår befriare!" ropade han. "Han höll hvad han lofvade mig! Lefve svenskarne och deras konung, och måtte segern alltid följa deras vapen!" Glade öfver befrielsen stego flyktingarne i land, drogo upp farkosten ett godt stycke och begåfvo sig till fots mot den närmaste kullen, der Torstensson just höll på att plantera ett batteri. Under hela juldagsförmiddagen och ett godt stycke in på eftermiddagen dundrade de svenska kanonerna mot Greiffenhagen, i hvars murar bréche på bréche skötos. Detta gjorde den verkan på Fernando da Capua, att han, så fort sig göra lät, skickade all sin tross öfver till det närbelägna Gars, der den, åtminstone för tillfället, var i större säkerhet. Sedan detta var gjordt, befästade han sig på det bästa, ty han hade för afsigt att så hårdnackadt som möjligt försvara sig. Gustaf Adolph återigen hade beslutat att till hvad pris som helst taga staden, emedan de kejserlige der voro till hinder vid hans operationer. Fram på eftermiddagen hade en så vid bréche blifvit skjuten, att konungen trodde det en stormning skulle kunna vågas med hopp om framgång. För att göra sig underrättad derom iklädde sig öfverstelöjtnant Wildenstein vid gula regementet fullständigt harnesk och framgick oförfärad mot den flendtliga elden. Han kom bréchen mycket nära, tog den under några minuter i skärskådande och återvände derefter lika lugnt som han kommit. "Nå", sade Gustaf Adolph, som icke utan oro med blickarne följt sin tappre kämpe, "hvad tror ni om saken?" "Jo, ers majestät, låt mig få börja genast och jag ansvarar med mitt hufvud för en lycklig utgång. Visserligen ha de kejserlige innanför bréchen uppkastat en betydlig jordvall, men den bör ej kunna hindra oss särdeles mycket. Dessutom är det min åsigt, att hvad som bör göras, ska' göras snart." "Rätt så, min käcke Wildenstein", sade Gustaf Adolph leende. "Tag ni edra musketerare. Teufel skall komma efter med pikenerarne, och så skola vi väl med Guds hjelp kunna jaga de kejserlige ut derifrån.
Sän på enapanba fätt utan tofen förmärfmat 4 minbre ftpgfanbåfält af tittfanunanå omfring 455 tunntanbå mibb. ftprelfe ftg tittbragit feban fifta IRilöbag. 8B Öfter int)cmtanbe af toeberBöranbeö pttranbcn ^ar Jvongt. ?dtaj:t ben SRtf SXacitftabcja* 21 DltoBer 1864 utfärbat en itp jagtftabga att tänba tilt efterrättelfe från od) meb Början af innctnaranbe år od) t famman^ang bermeb ge* nom Sdåbigt ©irfutär anBefattt famtliga $ongl. sDlaj:tö 33efattning§t)af» manbe att, feban ben npa jagtftabgan tråbt i toerffandjet, öfverlemna fiäncnö Sagtfafjot titt toeberBoranbe