Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Ingrid, fortfor Erik, – denne Vanloo, som är en förnäm och mäktig man, har utfärdat en skrifvelse, som skall uppläsas i alla landets kyrkor, i hvilken han efterlyser tvenne personer, en mor och dotter, som bära samma namn som ni och dem han uppmanar att inställa sig hos honom, för att emottaga en vigtig och glädjande underrättelse ... Ingrid blef uppmärksam vid dessa ord: hennes blick häftade sig på Eriks läppar. Denne fortfor: – Den skrifvelse hvarom jag talar, blef mig tillskickad denna afton. Jag har den här med mig, och jag ber er att, såvidt det är er möjligt, noga lyssna till hvarje ord, då jag nu uppläser den. I detta ögonblick ljöd utifrån en skarp, genomträngande hvissling, lik den ur en signalpipa. Ljudet tycktes komma från slottsgrafven, helt nära fönstergluggen till Ingrids och Ellens fängelse. – Jag skall höra uppmärksamt ... men skynda er! inföll Ingrid i en ton, som förrådde ett plötsligt vaknadt intresse, härflutet ur en obestämd, orolig aning i hennes hjerta. Samma aning uppsteg äfven hos Ellen, men antog hos henne en bestämdare gestalt. Hon erinrade sig ovilkorligt den qväll, då hennes mor i sitt besynnerliga drömvakande tillstånd tyckt sig igenkänna sin son Arnold i den ryttare, som då i månljuset passerade förbi deras ensliga koja. Denne ryttare hade utan tvifvel varit Vanloo, egaren till jagthuset, och samme Vanloo efterlyste nu tvenne personer, en mor och en dotter, med namnen Ingrid och Ellen. Blixtsnabbt, instinktmessigt sammanknötos dessa tankar i Ellens själ ... Erik började uppläsa kungörelsen, men hade ej hunnit långt i densamma, innan Ingrid häftigt reste sig upp och utbrast: – Hvem har kunnat skrifva detta? Hvem känner så noga mina fordna lefnadsöden? Hvem är denne Vanloo? Svara mig! – Vanloo är en främling ... holländskt sändebud ... – En främling? Det är omöjligt ... eller har han ... Dock jag vill tala vid honom, jag vill se honom.
På flerfaldig^ sätt har Allmänna Magazins* Inrättningen fått sig, mer och mindre betydlig© förluster under de sednare åren åsamkade, o c lide sse förlastér finnas till större delen uppräknade Uti KonglAllmänna Magazins-Directionens dea3 sisth Maji till Kongl. Maj:t afgifne och fråntrycket nyligen ntkomne underdåniga utlåtande, öfver 1822 års Bevisions-Berättelse samt Bilag.» Kitt. K. N:o 4 nefiKitt. P-, hvadan Stats-Ut skottet, för att andvika en öfverflödig vidlyftig^' het',- till närmare kännedom i ämnet, trott sig en* dast böra åberopa nyssberörde handlingar, bland Stats-Utskottets Betänkande n. sot hvilka Bil. lått. K. N:o 3 dessutom upplyser, att Allmänna Magazins-Inrättningen, sedan 1812 års början, fått tillgodonjuta tillfälliga inkomster till ett belopp af 315,263 B:dr 6 sk. 9 rst. Med åberopande af hvad Stats-Utskottet uti sitt till Riksens Höglofl. Ständer, den 2Ö:te fiistl. Maji under N:o 180, i följd, ^f erhållne Remisser å 1820 och 1823 arens Revisiojjs-Berättelser, afgifne Betänkande anfort, rörande det af Rong], Magazins-Directionen till Kongl. Maj:t den i'6:de December 1820 insände underdånige pro, ject så val till ett förändradt Reglemente för Allmänna Magazins-Inrättningen, hvartill Riksens Höglofl. Ständer redan vid Riksdagen år 1818 stadgat yisse hnfyudgtunder, som till Aflönings" Stat för Magazins-, Bagerioch Bränneri-Betje. ningen tillika med underdånigt utlåtande öfver åtskillige andre med Inrättningen gemenskap egande ämnen, får nu Stats-Utskottet vördsamt tillkännagifva. att, sedan Ordföranden, uti Riksens Höglofl.
Och får Utskottet slutligen tillägga, att, enligt dess åsigt, antagandet af berörde af motionären framställda förslag skulle blifva högst betänkligt, såsom ”ledande till en inskränkning i Konungens befall ningshafvandes frihet i valet af dem underordnade organer, hvilken icke vore förenlig med den ansvarighet för länsstyrelsen i sin helhet, hvilken dem åligger, och som hörer till fullständigheten af den administrativa organisationen,” hvarföre Utskottet ansett sig böra vördsamt hemställa, att ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 16 Januari 1851. Reservation af Hr Prosten Melén: ”Emot Utskottets beslut måste jag, isynnerhet fästande mig vid sednare delen af motionens innehåll, reservera mig. Länsmans - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 13. 5) Länsmanstjensterne, rätt uppskattade, äro numera ej så ringa tjenster, som mången föreställer sig. Det förakt, uti hvilket dessa tjenster i sednare tider kommit, härleder sig från deras innehafvares godtyckliga så väl tillsom afsättning ; ty dessa tjenster tillsättas numera, endast såsom det heter, ”lills vidarei följd hvaraf en länsman kan, om man så vill, hvilket ögonblick som helst skiljas från tjernsten. Följden häraf är och måste blifva, att all sjelfständighet hos desse tjenstemän oftast saknas, och en tjensteeller embetsman utan sjelfständighet är väl icke mycket att räkna på, hvarken i eller utom tjensten. De allmänna klagomål, som så ofta från alla orter af riket förspörjas, äro följder af detta godtycklighetssystem, som aldrig, åtminstone i ett konstitutionclt samhälle, borde linnas.
Så kallade penningemän eller de, hvilkas föremål är att hålla både egna och fremmande tillgångar lätt rörliga, för alt, efter en föränderlig conjunclur, göra vinstgifvande speculationer, kunna deremot icke sällan hafva helt olika interessen med de nyssnämnde; och förflutna tiders erfarenhet gifver äfven stöd åt den tanka, alt vid hämmad afsättning af landets produkter samt deraf förorsakad knapp tillgång på vexlar och begärlighet efter metalliskt mynt, sjelfva den fortfarande belåningsrättiglieten i Banken blifvit från detta håll icke utan framgång begagnad, såsom medel för konstlade curs-operationer och ett systematiskt undergräfvande af Bankens förmåga. I brist af annan indrägtigare och mera gagnande verksamhet, äro sådana slags operationer från de trafikerandes sida ej oväntade, ej ens klandervärda; men det är emedlertid här egentligen, som en Banco-Styrelse behöfver vara på sin vakt, och som den icke utan våda kan eller får lemnäs försvarslös. Enär ej mindre vigten och behofvet deraf, att den närvarande 0- säkerheten måtte jå ett slut, än angelägenheten deraf, att fullt tillförlitlige garantier för vexlingens^ bestånd uppställas, blifvit, jemväl af de Ledamöter, hvilka framställt förslag om ifrågavarande förändrade garantier, erkände, samt utgjort syftemål för deras, likasom för Utskottets bemödanden, är det med tillfredsställelse Utskottet finner sig befriadt från att söka öfvertyga härom, och ser frågan inskränkt blott dertill, huruvida antingen Utskottets förslag eller det som desse Ledamöter önskat i stället måtte antagas, är företrädesvis egnadt att lugna och betrygga så väl innehafvarne af Bankens sedlar, som landets förlagbehöftande näringar. För att komma till närmare visshet härom, genom en utredning af Ämnet, anser Utskottet sig böra till granskning upptaga hufvudgiunderne för det af Herr Tottie afgifne förslag. Bilt. till R. St. Prot. i834• 6 Sami. 1 dfd. 3 satte Häftet. i8 B a n cq-TJ(sko t tet a Utlåtande IV; o 16.
Dessa Anmärkningar hafva dessutom blifvit besvarade af följande Höglofl. Rodderska* pets och Adelns Ledamöter, hvilka ansett Utskottets Betänkande välgrundad!, nemligen: Herr Majoren Påhlman, Herr Majoren Blomstedt, Herr General Majoren Grefve Lantingshausen, samt Herr Öfversten Berghman , hvilken sistnämde likväl gjort den anmärkning .vid uppgiften i Betänkandet af Fördubblingsmanskapet, att enligt de underrättelser Herr Öfversten erhållit, skall Båtsmans-Fördubblingen hafva utgjort 3285 Man. Högvördiga Prest-Ståndets återremiss af Utskottets Betänkande grundar sig derpå, att som 80 §. uti Regerings-Formen innehåller, det Båtsrnans-hållet af Rotering och Indelning skulle förblifva vid det upprättade Indelningsverket, och att ingeri ny eller tillökad Rotering, utan igenom Konungens och Ständeis sammanstämmande Beslut, kan tillkomma, och emedan Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse rörandeFörstärknings-Manskapet, af den 2 3 telje April 1811, stadgar, att Vargering och Fördubbling skulle försvinna, utom på de orter, der den såsom en stående Corps anses ; så borde denna fråga alldeles förfalla. Utskottet har med den uppmärksamhet,' ämnet kräfver, öfvervägat de anmärkningar, som här ofvan blifvit upptagne, och får nu öfver dem afgifva följande vördsamma Förklaring. Innan Den S 7 Juli. 367 Innan Utskottet till närmare granskning företog den hoe Höglofl. Ridderskapet och A» detn väckta Motionen, rörande närvarande ämne, ansåg Utskottet sig böra infordra alla nödiga upplysningar om Båtsmans-Fördubblin. gens fipphof och beskaffenhet, emedan frågans besvarande, enligt Utskottets tanka, hufvudsakeligen hvilade på den omständighet, huruvida skyldigheten till Fördubblings-Båtsmäns utgörande vore grundad uti Indelnings-Verket och de Contract, på hvilka detta sig stödjer. Orsaken, hvarföre
_ ffl^k Malda kryddor (garant eras oblandade) på bleckdosor med genomborradt lock. Utdrag ur vetenskapsmäns analyser och omdömen: Lactoserin-Cacao. B ordsalt i paket om gram ( flere gånger prisbelönade och fullt jäm425 för P e r c y F *. L u c l i dks Osis Handelsalttiebolas ST OCKHOLM Tillagning-: STT1IDSVALL - ÖREBRO. blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Biffstekssås. Blandad fruktkompott. 1 fjärdedel äpplen, 1 d:0 päron, 1 d:0 plommon och 1 d:o socker kokas i tre timmar. Äpplena och päronen skalas och skäras i bitar. Plommonen kokas något först, då kärnorna lätt kunna borttagas. Mary. Blåkål som sallad. kål, 1 liter ättika, 200 gr. socker, peppar, nejlikor och lagerbärsblad. Kålen hyflas fint (som till surkål), saltas något och får stå öfver natten, hvarefter den urkramas. Ättikan kokas med sockret och kryddorna samt med kålen ännu 5 ä 10 minuter. Kallnad lägges den i stenkruka, skiffer och tyngd lägges på. Stenia. j l Lät smält. I bruket billigast. » Några främmande inblandningar har jag ej kunnat iakttaga, och anser jag llunda Fry ' s Cacao vara elt rent, oförlälskädt preparat. Den kemiska undersökMSL ' ningen har ytterligare visat, att cacao-preparatets närande beståndsdelar synnerli-) WW ^ gen lätt och i riklig mängd lösas af matsinältningssafterna — ett förhållande, som väsentligt härrör frän det omsorgsfullt beredda pulvrets ytterst lina beskaffenhet. Upsala den 1 mars Prof. i medie. kemi vid Upsala univ. » 1 1S90. förliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. 12228] Olof Hammarsten, » Jag har aldrig smakat någon cacao, som jag tyckt sä mycket om.
Men då det för närvarande ville synas som de redan befintliga lavetter, öfriga fordon och utredningspersedlar, tillhörande detta artilleri, horde, med iakttagande af några icke väsendtliga förändringar och tillökningar, vara användbara äfven för de refflade kanonerna, och sjelfva pjesernas anskaffning icke medförde större utgifter än att desamma torde kunna af Krigs-Kollegii Artilleri-Afdelnings vanliga ordinarie statsanslag bestridas, har Generalfälttygmästaren ansett sig icke böra i underdånighet föreslå beredandet af något extra anslag i berörda ändamål under nu instundande statsregleringsperiod. Ehuru, efter hvad Generalfälttygmästaren antager för sannolikt, ännu under Fästnings en längre tid de grofva slätborrade kanonerna med sina tillhörande massiva och Artilleriet ihåliga projektiler komme att fortfarande utgöra den hufvudsakligaste bestyckningen å så vä! landsom sjö-fästningar, hade dock derjemte numera, sedan grofva refflade kanoner så allmänt inom ulländska arméer och flottor vunnit antagande, äfven uppstått behof af sistnämnda pjeser å fästningar, på det man, der lokalen ' 56 Bi.l N:o 3 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1862. Infanteri gevär. sådant tillåter, redan på de längre afstånden, der dessa pjeser ega en de slätborrade vida öfvervägande träffsäkerhet, må vara i tillfälle att mäta sig med det fiendtliga artilleriet.
St:r ville, för sin del, besluta: 1:0 att, utan afseende på afstånd, portot för telegrafdepescher inom Riket, måtte blifva, för depesch, af till och med 25 ord, 1 R:dr runt; för depesch, af till och med 50 ord, 2 R:dr r:mt; för depesch, af till och med 75 ord, 3 Il:dr r:mt o. s. v.; samt 2:o att telegrafdepesch skall innehålla, först mottagarens namn och adress, derefter texten, och sist afsändarens namn, hvilket allt i ordantalet inberäknas, äfvensom hvad annars kan af afsändaren, till meddelande till afsändningsorlen, tecknas, såsom: tillsägelse om kollationering, vidare afsändning o. s. v. För denna min motion får jag anhålla, om remiss till vederbörligt Utsk. Begärdes på bordet. 2:o Böcker, på svenska tryckta, draga, enl. nu gällande Tulltaxa, en afgift af 4 sk. 10 rst. b:ko skålpundet; inbundna 7 sk. 2 rst. b:ko; och enl. komiterades till sammanjemkning af Svenska och Norrska Tullsatserna, upgjorda förslag, bibehåIles denna tullsats. Att härigenom ingen knappt märkbar inkomst kan Staten beredas, torde utan bestridande antagas. Ändamålet kan då endast vara, att skydda några dåliga boktryckerier och karga förläggare i Södra Sverige mot faran att en Författare kunde möjligen låta trycka sitt arbete bättre och billigare i Danmark; samt vidare att beskatta de arbeten af Finska Författare, i Finland på Svenska tryckta, som till Sverige införas. Kan det vara Svenska Folkets Representanters verkliga välbetänkta mening att beskatta införseln af sådant som Runebergs Dikter och som de öfriga blommor af Svensk kultur, som ännu alltjemt upspirar på Finlands mark? Det är för att få svar på denna fråga — ett svar, som jag önskar och hoppas måtte bestå i borttagandet af nämnde tullsats, — som jag derom vågar väcka motion och för densamma anhålla om remiss.
Af sistnämnde förslag synles väl egna och besynnerliga förhållanden kunna uppsla. t. ex. alt en Rektor med 1000 R:dr b:ko lön först borlginge efter 25 års tjenstgöring, och derefter l:ste läraren vid samma skola med 800 R:drs lön efter 20 års tjenstgöring, i hvilka fall den nye Rektorn skulle erhålla 250 R:dr och den nye lisie läraren 400 R:dr expektanslön, mea sådane missförhållanden borde lätt kunna förekomma* genom det stadgande, alt, åtminstone vid samma skola, om ej i hela samina stift, den först utnämnde alltid finge företräde till den högsta exspektans-lönen, äfvensom att, om en lärare, som sjelf endast hade exspektans-lön, skulle blifva pensions-berätligad, hvilket förmodades högst sällan inträffa, dennes pension då borde utgå af allmänna medel lill fulla beloppet, beräknadt efter hela ordinarie lönen. Slutligen och till besvarande af den förmodade invändning, att pensions-rätts beviljande efter endast 20 års tjenstgöring skulle kunna aflocka mången ännu kraftig man från verksamhet, har motionären erinrat, att å andra sidan den successiva förhöjningen i pensionen skulle uppmana till fortsatt verksamhet, och att pensions-beloppen icke voro så höga, att läraren utan behof skulle i förtid afgå, äfvensom att det alltid blefve en gifven vinst, att den af 20 års tjenstgöring uttröttade skolmannen egde någon reträtt, utan att gagnlös och oduglig qvarstanna vid skolan, eller utan inre kallelse öfvergå till kyrkan, hvilket vore lika olyckligt både för den eua och andra institutionen. Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, är, lika med motionären, öfverlygadt om behofvet af en reglerad pensionering för skollärarne.
«Det är af sjukdomen», tänkte hon; ty nu, lika litet som förut, sjelfkände sig Elin i den närvarande stunden, den alltid nya, aldrig förutsedda, om hon än förstod aldrig så väl att tyda de flydda och förgångna. Äfven Gunnar bleknade, rodnade och kände hjertat slå af både fröjd och smärta när Elin inträdde. I Lenas bröst stack det något, men icke hårdt eller plågsamt, och mor Ingrid genomilades ånyo af en fruktan, som en tid bortåt legat och slumrat. De gamla dämonerne lyftade åter upp hufvudet och ville blifva herrar, ville ställa sig i bredd med de nya och mäta styrka med dem; ty alltid beherrskas man dock af någon eller några sådana. Så mycket hade dock den nya tiden inverkat, att nu var det Lena som först gick emot den inträdande, sägande temligen vänligt: – Nå Guskelof! ändtligen ä’ du på bena igen, så du kan komma ur kammarn. De’ va’ för väl du kom dig; jag trodde alldeles ibland att du skulle starfva utaf och dö, så uschel va’ du. – Kors hvad du blifvit mager, Elin lilla! – sade Gunnar, som gerna ville säga något. – Ja men, tamej den onde, ä’ke ho’ lika dejlig och fager som nånsin – utropade Bengt, som af Elins ankomst alldeles kom ur koncepterne med sin berättelse. – Nå Bengt, hur gick det med Olle på tinget? – frågade mor Ingrid, hvilken, likasom Lena, ofta varit inne hos Elin och således icke fann något just att säga om hennes inträdande. – Jo, kors! Jag va’ på tinget sjelf, för jag ville ändå se’en – sade Bengt – och vet j de’ va’ ända hiskeligt, så hårena ville resa sig på hufvet på hvar och en som hörde’n så hårdnackadt och förstockadt neka. Men se han snärjde sig sjelf, ty för att nu bli’ trodder, tog han igen allt hvad han de förrige gångerne bekänt, och beslogs flera gånger med tvätalan och olika berättelser.
Icke beröfvad tillfället till besinning och eftertanka, och, ofta iståndsatt att vänja sig vid arbete och gagneliga tidsfördrif, förberedes småningom hans förbättring och upprättelse. Skillnaden emellan ensamt eller samfäldt, hårdare eller lindrigare fängelse, emellan fängelse med eller utan arbete, emellan strängare eller lindrigare uppsigt och emellan fängelse på längre och kortare tid m. m. medgifver Stjaffets lämpande efter alla möjliga gradationer af brottet. Det afskräcker från dess begående , det drabbar lika brottslingar lika , utan afseende på vilkor och stånd, och det straffar icke den oskyldige i den brottsliges person, med ett ord : det förenar alla egenskaper af ett rättvist och användbart straff. Icke desto mindre hafva deremot påminnelser blifvit gjorde, som dock nästan alla ägt sin grund i det felaktiga af någon Den 5 Maj. 55 någon viss särskildt inrättning. Man liar anmärkt, att dan häktade , då lian icke hålles till arbete, skulle genom lättja och sysslolöshet skadas till både kropp och själ , att en ung och oerfaren brottsling , genom sällskap med en äldre , skulle blifva förvärrad och från arbetshuset utgå mera Förilerfvad än han ditkommit, att flera brottslingars förvarande på ett ställe ökade vådan och svårigheten af deras bevakande, att straffet saknade tillräcklig offentlighet, alt de häktades behandling berodde på en Föreståndares godtycke, och att straffet skadade den brottslige genom att längre tid hindra honom från utöfningen af sitt näringsfång och sina vanliga yrken. Men svaret på dessa anmärkningar är lätt funnet.
det icke skulle vara med god hushållning förenligt om, genom vägran att på antagliga grunder bevilja ett lån af en proportionsvis ringa summa af något mera än ljtdels million Riksdaler, vestra stambanan fortfarande komme att blifva i saknad af de betydliga in komster och den vinst, som genom den ifrågavarande bibanans öppnande skulle komma densamma till godo. Uti ett sedermera inom Borgare-Ståndet aflemnadt och till Stats-Utskottet remitteradt anförande i fråga om Borås-banans beräknade nettoinkomst, har Herr Rydin anfört, att då denna bana komme att utgöra en utgrening från vestra stambanan vid Herrljunga, derifrån afståndet vore till Borås nära 4 mil, till Göteborg 8,1 mil, till Jönköping öfver Falköping 8,5 mil och till Töreboda 9,05 mil, och då alla råämnen till den betydliga väfnads-industri, som inom Boråstrakten idkades, hemtades från Göteborg, samt nästan alla fabrikater, som på banan komme att forslas, skulle gå till Göteborg, Jönköping eller Töreboda, måste medellängden af dessa varors forsling på stambanan blifva minst 8 mil, och således mera än dubbelt längre än på Borås-banan. Med detta antagande, hvars vigtighet svårligen kunde bestridas, skulle, genom att bevilja, såsom lån åt bolaget, 1,706,000 R:dr, eller § af den till 2,559,000 R:dr beräknade kostnaden, mot 3 procent, deraf 2 såsom ränta och återstoden årlig amortering, uppstå följande förhållanden: 1,706,000 R:dr lån mot 3 procent årligen, deraf 2 såsom ränta och återstoden amortering 51,180:
Jemte framläggande af alla dessa förhållanden, får jag i underdånighet tillstyrka, att för lillvägahringande och upprätthållande af den nu föreslagna pensioneringen Statens medverkan måtte hegäras, samt att i sådant ändamål framställning till Rikets Ständer måtte göras om anvisande af ett årligt kreditiv, approximativt och förslagsvis beräknadt till 150,000 R:dr Riksmjnt, att, i mån af behof under hvartdera af åren 1857, 1858, 1859 och 1860 från Riksgälds-Kontoret utbekommas samt användas till betäckande af den skillnad, som för Arméens PensionsKassa under berörda år och intilldess den derefter blifvande statsreglering vidtager, ina kunna uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning; hemställande jag för öfrigt i underdånighet, att de årliga bidrag, sorn sålunda komma att beviljas, må af Riksgälds-Kontoret lill Arméens Pensions-Kassa utbetalas, så snart den för året Bil. M 3 lill Kongl. M«j:ts Nåd. Vrop. Jts I, om Statsverket 1886, 85 uppkomna skillnad, efler afslutade räkenskaper, blifvit Ull dess verkliga belopp bestämd, ined förbehållen rådighet för Kassan, alt hvad det ena eller andra året al k reel i t i vet, efler skedda utbetalningar, kan öfverblifva, under följande år, om sådant behöfves, utbekomma.
Der dömer häradshöfding med nämnd, hvilken väljes af och ibland de i häradet bosatte bönder; och i denna folkets delaktighet i lagskipningen låg det nyss antydda motiv för Lag-kommittéens åsigt. Man måste nemligen, yttrar kommitte'en, ”taga i betraktande, å ena sidan, att genom en så beskaffad organisation, den domstol, som är menighetens första tillflykt och stöd i dess vigtigaste angelägenheter, sättes i närmare samband med folket och har säkrare att påräkna dess förtroende; med ett ord: mera populariseras, — och, å den andra, att denna organisation är ett medel att hos folket underhålla kärleken för lag och rätt och känslan af medborgerligt värde;” och vigten af dessa skäl lära minst kunna förbises under en tid, då folkelementet alltmer och mer bemödar sig att vinna inflytande i samhället; då man pä allt sätt söker lifva den medborgerliga andan och hågen för deltagande i allmänna angelägenheter. > Att organisationen af omförmälde domstol i väsendtlig mån bidragit till det anseende densamma onekligen åtnjuter torde ej eller kunna motsägas. Den har liksom vuxit upp ur folket och af det emottagit sitt lif, hvilket nära nog börjat med vår lagbundna frihet. Då andra af våra äldre dornstols-inrättningar, än helt och hållit försvunnit, än blifvit utbytte mot nyare institutioner, har häradsrätten oförändrad i sekler bibehållit sitt rum bland landets allmänna domstolar; och någon fråga om dess upphörande, derföre att den icke skulle uppfylla sin bestämmelse har tillförene ej varit å bane. Derom, torde man invända, är i sjellva verket ej eller nu fråga; men upphörde icke Häradsrätten att vara en sjelfständig domstol, derest den organisation, Justitie-ombudsmannen föreslagit, blefve genomförd? upphörde icke folkets delaktighet i lagskipningen, om häradsrättens domsrätt öfverfiyttades till en kollegial domstol och dess verksamhet i afseende på rättsfrågor inskränktes till blott en förberedande handläggning deraf? och vore sådant nyttigt och nödigt?