Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr af Grubbens , Nils Wilhelm: Herr Munck af Rosensköld har sagt, att farsot ej är annat, än då flere personer atlakeras af samma sjukdom; jag har äfven sagt detsamma, och då, men aldrig förr händer det, att rapport kommer till Landshöfdingen, således ej förr än det är farsot, eller när flere personer blifvit angripne. Då först kommer det i fråga, att skicka läkare till stället. När en eller två personer blott äro sjuke, finnes ännu ingen farsot, och då kan ej Landshöfdingen ditskicka läkaren. Han kan väl anmoda honom, att resa dit, men ej för Statens medel. Det kan ej ske förr Den 29 September. 11 r än flere sjuknat i en eliev flere socknar. För att nu förekomma farsot, är det, sorn Herr Munck af Rosensköld vill använda afven af dessa 9000 R:dr. Huru vill Herr Munck af Rosenskjöld då göra? Skall eli Läkare på Statens bekostnad resa, så fort en eller två personer insjuknat? Det är omöjligt, alt medlen på sådant sätt kunna räcka till; allt skulle åtgå till resekostnader åt Läkarne, och intet återstå till medicamenler; och hvarmed skola då farsoter hotas, sedan sådane verkligen yppat sig? När ProvincialMedicus i Stockholms Län erhåller för resor 2000 R:dr årligen, så vet jag ej, huru det kan räcka till för de öfrige Länen; om man sktdle lägga dertill kostnaden att utestänga farsoters uppkommande genom militaircordoner, så skulle det ej Lunna af Staten bestridas. Således tillstyrber jag bifall å det af Utskottet endast till smittosamma sjukdomars och farsoters botande föreslagne anslag. Friherre Cederström: Det är i anledning af den siste Talarens yttrande, jag begärt ordet. Jag hade ej förmodat, att en man, som sjelf är Medicus, skulle hafva trott, att detta anslag är ämnadt till aflönande af cordoner emot smittors spridande. Endast en hänvisning till MedicinalFörfattningarne utvisar, att sådant är communernes skyldighet.
Utdrag af Protocollet, hållet hos Hogvordiga Prest-Ståndet, vid Urtima Riksdagen i Stockholm} den 5 Maj 1815• S. D. Vid utdelning af Prosten Doctor Aströms tryckta Memorial af den 24 sistlidne April, beslöt, uppå dervid anförda grunder, Prest-Ståndet för sin del, att (i händelse de öfriga Respectiva Stånden också dertill sitt bifall lemna) på Bankens bekostnad borde präglas en Skådepenning öfver de märkvärdiga dagarna den 14, 15, 16 och 20 April , då Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland undergick Christendoms-förhör och Confirmation, samt derefter för första gången begick Herrans Heliga Nattvard , och slutligen åt Hans Maj:t Konungen aflade Dess Trooch Huldhets-Ed; uti hvilket beslut de öfriga Respectiva Stånden Den 5 Maj. 85 Stånden skulle vördsamt och vänligen inbjudas att sig med Prest-Ståndet förena. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärs - och Öeconomie Utskottets den i dennes på bordet larda Betänkande , i anledning af de utaf Öfversten och Riddaren C Ehrengraaat väckta frågor, om Landtbruks Skolors inrättande, samt om utvägar till understöd för odlingars företagande. Ut supra. Ex Protocollo JU. Almqvist. • S. D. Remitterades till LagUtskottet: Kongl. Majus Nådiga Propositioner, om ett mera bestämdt stadgande, än nu gällande författningar innehålla , angående hvad som bör iakttagas vid underdåniga Besvärs anförande hos Kongl. Majit i brottmål , och angående Wermalands Läns skiljande ifrån Götha Hof.Rätts och hänförande under Svea Hof-Rätts Jurisdiction, samt ändring i Lagens stadgande rörande domfört antal Ledamöter i Hof-Rätt. Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten .■ Kongl.
En värd Ledamot hat trott , att tullen på utgående rå koppar borde nedsättas för att vinna enhet i principen i afseende på Jlantar, Men jag får anmärka att slantar icke äro en vara} de hafva ej blott efter vigt sitt värde, utan äfven efter sin prägel, och om det sednare understiger det förra, 6å kunna de blifva ett föremål för utförsel-speculation, och derföre måste högre tull läggas på dem än på annan koppar. I afseende på Utförseln af rå koppar bör tullen ej allenast bestämmas till hvad Utskottet föreslagit; titan höjas till 30 procent i likhet med tackjern , med hvilket den står i samma Råämnes Cathegori. Ridd: 0. Ad. Fröt. VII. Band. 49 Den 20 Augusti /, /;i, Herr Hjerta; Denna fråga tyckes vara af mindre betydenhet, enär bergsordnijigen säger, att koppar vid Falun ej får gå längre än till Avestad der dsn skall gåras Derföre kan blott gårkoppar utskeppas. Man ser a£ gamla taxan, att rå-koppar varit förbuden både till inoch utförsel. Derföre tro1- jag att den, likasom tackjern , bör, enligt hvad Herr Cederschjöld yttrat, beläggas med 30 procents utförseltull. Likväl är exporten deraf omöjlig. Friherre eif No relin: Råkoppar förhåller sig till gårkoppar, som tackjern till stångjern j således tror jag , att tullen på råkoppar bör var* i lika förhållande med den på tackjern. Hvad beträffar det Herr Hjerta yttrat om förbudet att föra råkoppar till annat ställe än Avesta , så, då Fahlu Grufintressenter inköpte Avesta , skedde det med vilkor, att all kopparn som i Fahlun tillverkades, skulle gåras vid Avestad, men förhållandet är ej enahanda med de andra kopparverken i Riket, utan kunua de försälja räkoppsrn på hvilken våg de finna för godt.
— Gr. Cronstedt, F., om beviljande af ett anslag å en million Riksdaler, för påbörjande af en från jernbanan emellan Stockholm och Upsala utsående stambana i sträckning genom Upland och Westmanland till Dalarne (N:o 62 i Bihanget): I. 105, R. 105; B. V. 296, 344, 354; A. 369, 373, 374, 388, 389, 390, 392, 398, B. 540, 543, A. 543, E. 637. — d:o om beviljande af ett anslag å 160,000 Riksdaler åt Köping—Hult—jernvägs-aktie-bolaget, såsom bidrag till fortsättande af Orebro—Arboga-jernvägen till Köping (N:o 63 i Bihanget): I. 105, R. 105; B. V. 296, 344, 354j A. 369, 373, 374, 388, 389, 390, 392, 398, B. 540, 543, A. 543, E. 637. — Hr Dalman, W. F., om ändring i lagstadganden rörande bysättning (N:o 43 i Bihanget): I.
Tio mil från valort belägen, vistelse; och må de ej återkomma, ej heller utländske Sändebud i Landet inlåtas förr, än i de två först åberopade händelser om Riksstyrelsen blifvit förordnadt, i den tredje den omyndige Konungens Förmyndare blifvit utsedd eller, i de båda sist nämnda, ett nytt Konungahus blifvit utkoradt samt, då Thronell ledig är, blifvit stadgadt, huru styrelsen förås må, intilldess densamma af den valde Konungen emottages. Riksförsamlingen f örklare då förbudet hafva upphört. Ny §. § 59. Riksdagsman njute, för resan till och ifrån Riksdagsorten och för vistandet derstädes, af Statsmedlen ersättning efter de grunder, som å föregången Riksdag blifvit bestämda. r. o g. 16. § 60. Underlåter valdistrict att ställa den eller de Riksdagsmän, det bör, till Riksförsamlingens Första Kammare, vare förfallet till det vite, som Kammaren bestämmer. Försummar utan laga förfall Riksdagsman att sig till Riksdagen i råttan lid inställa, vare arfvode för den tid, han uteblifvit, förlustig och höte derutöfver ett lika belopp. Med sådana vitén och böter gånge sedan, som den Kammare, der den uteblifne ledamoten skolat säte taga, förordnar. Per?'iA' kt § 61- Riksdagsmännen skola, dagen efter den, som för Riksdagens sammanträde är bestämd, sina fullmakter uppvisa inför den äldste af Högsta Domstolens ledamöter, som icke af laga förfall hindras, samt Riksförsamlingens fullmäktige i Riks-Banken och Riksgälds-Conloret, hvilka inom tre helgfria dagar böra undersöka, huruvida samtlige fullmakterne äro utfärdade i den form, Vallagens 17 och 3o §§ samt denna Constitulions-Ulskottcts Memorial, 2. 17 denna Regeringsforms 4-8 § stadga. Hvar Kammare äger derefter sin rätt förbehållen att pröfva, såväl de anmärkningar, hvilka emot fulhnagters form blifvit under ofvannämnda granskning gjorda., som ock alla andra frågor, hvilka emot någon till Kammaren hörande Riksdagsmans behörighet blifvit
Men hvad arbetaren eftersträfvar, hvad han fordrar, är sinnesfrid och en lugn ekonomisk ställning, och först dä när dessa fordringar icke upfyllas, när han känner sig vanlottad, nödställd, så väl moraliskt sorn physiskt, ansluter han sig till, eller hemfaller till pris åt den ärlige, men farlige politiske svärmaren, den mindre redligt menande, mera egennyttiga demagogen, hvilka uti politiska rättigheters förvärfvande för honom framtrolla en hägring, stråluude af lycka och njutningar. Icke endast rättvisa således, utan Statens eget väl och sjellbevarande kräfva oaflåtligen, att åt arbetarens ställning, åt beredandet afjians förnöjsamhet och lycka, egna den allvarligaste eftertanka. At Religionens lärare, åt Fridens apostlar måste hjertals botande öfverlemnas. Hvad äter Statens verksamhet för nyssnämnde måls vinnande beträffar, har jag redan antydt densamma, — men hvarje ombildning eller bildning kräfver tid och faran qvarstår under densamma. Skall utsädet af arbetaren med tacksamhet emottagas, skall det i sinne och förstånd bära frukt, måste förbittringen mildras, och arbetarens ställning under denna förberedande tid göras så lugn och lycklig som möjligt. Få Stater hafva härtill sådane hjelpmedel som vi. Vår jords i allmänhet bördiga natur, med yppiga skördar lönande brukarens, af vetenskap och erfarenhet ledda skötsel, och af hvilken tusendetals tunnland ännu ligga uti linda, — våra skogars riked-om, hvilka med omtanka vårdade, skulle betydligt tillvexa uti afkastning, våra malmers ypperliga beskaffenhet, våra tält rinnande strömmar, hvilka åt industrien och fabrikerna erbjuda en rörelsekraft, som andra länder med dyrbar kostnad måste tillegna sig — alla dessa af naturen skänkta rikedomar äro, eller borde vara, mera än tillräckliga att föda ett flerdubbelt större antal innebyggare än Sverige f. n. eger, och att, andra sekler kanhända, åt arbetet gifva en ständigt stigande efterfrågan.
I anledning af hvad jag i Plenum den 30 April haft äran anföra, om fortgången af Götha CanalArbete i hela dess vidd, kan jag icke medgifva utbetalandet af de 220,000 Rdr, BancoUtskottet, såsom fyllnad i detta årets anslag, till sådant ändamål tillstyrkt. Jag finner denna försigtighet så mycket nödvändigare, som till Riksens Ständers> kunskap ännu icke kommit resultater ne af den fullständiga undersökning, som Herr BergsMecanieus Gustaf af Den 13 Maji. Uhr verkst ålit, för att tjena till grund och vägledning för bedömmandtt af deri vigtiga fråga, huruvida det återstående arbetet kari utföras med de medel, sorn dertill blifvit beräknade. Jag anser nyssnämnde Suirma lör stor, alt använda på ett företag, hvars utgång ännu är osäker, och ju längre Riksens Ständer fortfara att bevilja så betydliga anslag för Götha Canal destomera sätta de sig i nödvändighet att en dag, då pretentionerna tystna, och Nationens ädelmod i stället anropas, bifalla allt. Man har här yrkat, att a8>5 års RiksdagsBeslut ej kanan, dras af 1818 års Ständer; af samma skäl skulle aldrig kommande Ständer få godtgöra hvad föregående mi?stägit s:g uti Dessutom hade ej detta ämne bordt till pröfning förekomma; hvariöie har då Kongl. Main därom aflemnat nådig Proposition? En värd T lare. Herr Grefve von platen , yttrade i Plenum den 9 den» nes (om jag ej misstager mig) den mening, atfc man genom bestridandet af det äskade bidraget till Götha - Canal Arbetet , nekade vår nu varande Regerande Nådige Konung den gärd , Han har rätt att fordra för det höga häan. Han redan såsom KronPrins gilvit detta företag. Jag kan ej hysa samma tanka.
V. B. ig5. A. 3o3. VII. U. 298. VIII. A. 101. — N'.o 6. angående återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Olaus Ericssons från Götheborgs och Bohus Län, motion, om indragning af vissa tulltjensteman, anställda till bevakning vid Norrska gränsen, V. B. 28. A. g3. — N:o 7. angående återlemnande af Hr Rosenblads, Bernhard, hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckta motion om anslag till ersättning för fabriksanläggningar, som genom upphörande af införselsförbud kunna blifvit lidande. V. 8. 28. A. 93. — N:o 8. angående återlemnande af Riksdagsfullmäktigen Stephan Anderssons från Stockholms Län till Hederv. BondeStåndet ingifna memorial om en bryggas anläggande vid Blockhusudden på bekostnad af Tullverket och Stockholms stads Drätselcommission. V. B. 28. A. g4- — N:o 9. i anledning af åtskilliga motioner, dels om stämmoböters upphörande eller förminskning, dels om samma böters bestämmande i anseende till skattebeloppet. V. B. 548. A. 36o. R. 4°3. XVIII. U. 33o. XIX. A. 35g, 4°°- XX. 114. XXIV. U. 298, 442. A. 5o5. XXV. U. 219 A. 278. E, 4*6. 7 ( 5o ) BevillningsUlskottets Memorialer, Betäukanden och Utlåtanden: — N:o 10. i anledning af Contractsprostarne Sandbergs och Öhrnbergs motioner om bestämmande af en brännvinsconsurationsafgift.
Eller äro de icke alla fastmera endast att härleda O O Banko-Utskottets Berättelse, N:o 14. 35 från beslut af Bankens principaler, Rikets Ständer, som hafva ålagt eller medgifvit Banken att utgifva stora sedelmassor, d. v. s. en mängd skuldsedlar, som löpa såsom mynt, utan någon deremot svarande reel valuta, och hvilka principaler tillika hafva fråntagit Banken dess vinst och användt den för Statsverkets behof? — Det vore önskligt, att man aldrig fattade några beslut, soto på Bankens förmåga att under svåra tider uppfylla sin bestämmelse hade någon menligare inverkan än Herrar Fullmäktiges här klandrade åtgärder kunnat hafva. Hvad angår anmärkningen i 22 §, rörande Banko-styrelsens underlåtenhet att till Riksgälds-kontoret genast öfverlemna Diskonternas reserv-fonder, 419,422 r:dr 4 sk. 8 rst., får jag vördsammast åberopa min reservation vid Banko-Utskottets memorial N:o 5, emedan jag icke kan skilja mig från den öfvertygelse, att, i den händelse Banko-Fullmäktige handlat annorlunda och icke underställt frågan Rikets Ständer, utan på eget bevåg ofördröjligen öfverlemnat dessa fonder åt Riksgälds-kontoret, så skulle ordalydelsen i 228 § i Banko-reglementet gifvit lika stora, om icke ännu större anledningar till anmärkning emot en sådan Herrar Fullmäktiges åtgärd". Vid 14 och 20 §§. Herr Professor Selander har anmält att han icke deltagit i afgörandet af de frågor, som uti berörde §§ innefattas. STOCKHOLM. Östlund & Ank. till Exp.-Utsk. d. 3t Jan., kl. C e. m. 1 Utlåtandemed hemställan om förhöjning i de åt Kommissarien vid Pantiåne-Expeditionen anslagna missräkningspenningar.
Med åberopande af de betänk. bifogade reservationer, hvilka R. o. Ad. måhända tor - Den 21 Octobcr. aG3 de för sig låta uppläsas, anhåller jag om återremiss af betänk. Hr Ulfsparre, Georg, uppläste följande: Det af Lagoch Oecon.Utskrns pluralitet afgifna, nu förevar, betänk, torde med skäl anses sakna grundlighet håde i sak och framställning. Med några få ord vederlägga Utskrn den af pluralitelen af Hushålln.sälskaperna, Lagcommitte'en, Högsta Domstolen och K. M., på fullständigt utvecklade skäl, såsom den lämpligaste ansedda stängselgrund, densamma, som äfven linnes gällande i våra grannriken: Norrige och Danmark. Jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid med en vederläggning af dessa skäl; den finnes fullständigt anförd i K. M:s aflåtna nåd. propos:r och Lagcommitte'ens med Heres yttranden, äfvensom i den betänk, åtföljande grundligt författade reservation af Hr Strussenfelt, deri åtskilliga andra Utsk:ns ledamöter instämt, och hvilken reservation jag ber att få åberopa. Endast det vill jag, i anledn. af anförandet, att jordägare, som vid ägoskifte fått sina ägor i flera skiften, eller som fått taga sämre jord till större rymd, skulle få ökad stängselskyldighet, tillägga, att detta icke i min tanka kan innefatta giltigt skäl till hälften-principens förkastande. Någon fullkomlig likhet i stängselskyldigheten kan med hvad grund som helst ej vinnas; men genom den nu föreslagna inträffar icke, såsom med den 11 livar. den synnerligen stora olämplighet, att en delägare får underhålla stängsel, der han inga ägor har, och således intet interesse att hägna, och den delägare, som fått taga sämre jord till större rymd, har uti jordens taxering redan full ersättning för det ökade stängselbesväret, emedan detta äfven vid taxeringen bör considereras, och han kan dessutom tid efter annan genom flit och arbete förbättra samma jord, då den vinner i värde och bättre bär stängselkostxiaden.
Memorial rörande StiftsDirectionens Riks - Den 3 Augusti. dagsBerättelse; kunnandes likväl detta Memorials 5 §•» rörande lönförhöjning för Stiftets Kamrerare, såsom redan afgjordt, icke komma under öfverläggning. Friherre Stael von Holstein, Corfitz Ludvig, förmäite i Betänkandet hafva influtit ett ord, hvilket kunde gifva anledning til! tvetydning. I afseende på frågan om förhöjning i den afgift, som vid Introductioner betalas till Adellga JungfruStiftskassan, stöde att en sådan förhöjning icke borde kunna gälla i afseende på dem som innan förhöjningens stadfästande blifvit till Adlig, Friherrlig eller Greflig värdighet utndmnde j Herr Friherren trodde deremot att den borde gälla för alla dem som härefter introduceras. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å detta Memorial, utom hvad anginge lönförhöjning för Adliga JungfruStiftets Kamrerare, samt med den förändring Friherre Stael von Holstein yrkat. Bifölls. Då nu ånyo föredrogs Lagsamt OeconomieUtskottens, den x Augusti på bordet lagda, Berättelse om förhållandet med de från sammansatta Utskotten afgifna Betänkande, blef den af Ridderskapet och Adeln bifallen. Lades till Handlingarne LagUtskotfets, den 1 Augusti på Bordet lagda, Berättelse om för - 94 Den 3 Augusti. hållandet 'fried de Från Utskottet aflemnade Betankanden. Ånyo föredrogs RiddarhusUtskottets, förliden gårdag på bordet lagda, Memorial, i anledning af vackt iråga om förändring i RiddarhusOrdningen, i afseende på sättet att välja Eleotorer. Grefve von Lantingshausen, Aftretht, yttrade sig blott vid ett af de anlörda motiver till den gjorda motionen vilja göra den anmärkning, att aterremisser icke skulle kunna förekomnas genom förändradt sätt till väljande af Electorer, då de kunde göras lika val från de öfriga Stånden som från Ridderskapet och Adeln. Friherre Stael von Holstein:
Jag skulle derföre tro att, i likhet med hvad Rikets Ständer redan expedierat angående 3:dje IIufvudTiteln, IndragningsStaten äfven måste blifva expedierad utan att nämna ziffran, då ingen person finnes, som zifFran hafva skall, och att man blott bör utsätta samma ord som i Rikets Ständers beslut. Då, och endast på det sättet, är Rikets Ständers beslut expedieradt. StalsUtskottet har i tableauen till N:o 335 behagat uppföra summan till 4o°° R*‘dr. Sedermera har Utskottet nu inkommit med ett Memorial, deruti det förklarat detta vara en misskrifning, och att summan bör vara 3ooo R:dr, men ingendera af dessa summor är rigtig. Utskottet har icke med summan att skaffa; summan för Landshöfdingar är bestämd till likhet med StatsSecreterares ¥ Den 28 December f. m. lön. Detta bestämdes vid 1818 års Riksdag. Jag hemställer således, om det icke vore lämpligast att förklara, det ingen särskilt summa behöfver upptagas, och alltså ingen missskrifning rättas, utan att Mer morialet blott lägges till Handlingarne. Hvad åter Memorialet N:o 335 angår, så måste det remitteras till BevillnjngsUtskottet för Statsbristsumraans skull. Herr Lefrén: När Friherre Cederström, började sitt nu afgifne yttrande, kom han alt anföra orden så som de icke äro: lika med Landshöfdingars. Det står likväl: lika med Landsbofdingar. Det var ej eller underligt, ty han hade ej Memorialet till hands. Deremot är det bestämdt, att det icke är uttaladt, huru stort beloppet skall vara, men väl att Författningen för civila Tjenstemän skall vara gällande. Det torde vara öfverflödigt, att härom stadga, sedan 3:dje HufvudTiteln är expedierad, monicke böra de 4000 Rldrne stå qvar. Det måtte icke vara Friherrens mening. Herr Rosenqvist} Fredrik Leonhard:
Skrifvelse, N.o t, 7. 157 besparingars upphörande, skulle erfordras, samt derefter de för beskattningsväsendets jemte uppbördsoch redogörelse-verkets förenkling af E. K. M. i nåder förordnade kommitterade i förevarande ämne afgifvit underdånigt betänkande, bar E. K. M., som funnit de nu gällande stadganden om förslagsoeh liggetidssamt nådårsbesparingar vara för statens embetsoch tjenstemän i allmänhet serdeles tryckande och den deröfver i en längre tid förda klagan förtjent af ett billigt afseende, samt derjemte ansett de rörande meranämnda löneinnehållningars beräknande, redovisande och utbetalande gifna,i flera fall mindre bestämda och sinsemellan stridiga föreskrifter icke förenliga med den ordning och enkelhet i uppbördsoch redogörelse verket, som af tidens kraf och statsskickets beskaffenhet påkallades, uti en till Rikets Ständer den 12 November sistlidet år aflåten nådig proposition, pä ofvannämnda med flera anförda skäl, till Rikets Ständers medgifvande föreslagit, att de hittills under namn af vakanseller förslags-, liggetidssamt begrafningshjelpseller nådärs-besparing föreskrifna löne innehållningar och följaktigen den på samma löne-innehållningar grundade rättighet för embetsoch tjenstemäns sterbhus till begrafningshejlps utbekommande måtte upphöra samt alla i statens tjenst anställde personer få, från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner och arfvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitutorialer eller förordnanden, äro berättigade; varande uti den nådiga propositionen derjemte tillkännagifvct, del E. K. M. ansa ge, att, vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embetsoch tjenstemäns sterbhus af de löne-innehåilningar, som i egenskap af nådårsbesparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, nu gällande föreskrifter borde fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komme att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från llikets Ständers Riksgälds-kontor på det sätt, att de gjorda utbetalningarne upptoges i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnda kontor, angående statsverkets öfverskott och besparingar.
Enligt de vid nästföregående femårsberättelser fogade sammandrag utgjorde Statsbidragen i detta län, med undantag af bränvinsbrännings-afgiften, år 1850 tillsammans 385,226 R:dr 40 öre Rint, och år 1855 (efter bevillningsafgifternas nedsättning) 333,540 K:dr. För år 1860 äro i Landsboksräkenskapen till uppbörd debiterade egentliga så kallade Statsmedel 175,028 R:dr 67 öre och Bevillning eller Riksgäldsmedel 266,350 R:dr 40 öre, tillsammans 441,379 R:dr 7 öre. Deremot hade Staten från detta län sistnämnda år icke någon intägt af bränvinstillverkning, emedan det året ingen i liela länet befattade sig med denna industri. Den tillökning, som statsinkomsten från detta län vunnit, härleder sig hufvudsakligen från Göteborgs stad, hvars bevillning år 1860 utgjorde 51,757 R:dr mera än år 1855. Beskaffenheten af skattebidragen inom detta län i allmänhet och sättet för deras utgörande synas icke påkalla någon ändring särskildt för detta län. Grundskatterna, hvaruti numera ej andra räntepersedlar ingå, än spanmål (} råg, } korn, J hafre) och smör, utgöras i Askims och Östra Hisings härader, såsom i Westgöta länen för öfrigt, med förvandling efter markegång eller in natura, men i hela den öfriga delen af länet, utom Säfvedals härad, hvarest, med undantag af vissa indelta boställen, utskylderna beräknas efter en gång för alla bestämda markegångsvärden, hafva jordbrukarne den väsentliga lindring, att sagde skatter, med undantag af kronotionden, utgå efter jordeboksvärde, utan förvandling.