Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksförsamlingens Justitiae-Ombudsman njute till godo, så val under, som emelian Riksdagarne, samma säkerhet för sin person och tjenstebefattning, som genom 13c> §. för Riksdagsmän stadgas, och anses under sin tjenstetid och intilldess han från Embetet skiljes eller i utöfningen af sin förut innehafda beställning återträder, i alla afseenden lika med Konungens Justitiae-Canzler. §• lll’ Justitiae-Ombudsman väljes, på sätt 112 §• förmår, genom en Valnämnd af Fyratioåtta Riksdagsmän, deraf Kamrarne utse Tjugufyra hvardera. Valnämnden skall till valets förrättande sammanträda samma dag, den blifvit af Kamrarne utsedd, och må ej åtskiljas, innan valet fulländad! är. Välje ock å samma dag en Justitiae-Ombudsmannens Suppleant, att honom efterträda, ifall lian innan nästföljande Riksdag skulle med döden afgå. I händelse Justitiae-Ombudsmannen, vid samma Riksdag, under hvilken lian blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller nied döden afgår, skall Riksförsamlingen i Embetet genast insätta den man, som till hans efterträdare utsedd är. Skulle sådan utsedd efterträdare, under pågående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet eller i JustitiaeOmbudsmans-Embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Inträffar något af dessa fall emellan Riksdagarne, skall Riksförsamlingens rält härutinnan genom dess Fullmägtige i Riks-Banken och Riksgälds-Contoret utöfvas. §. 118. Riksförsamlingens Justitiae-Ombudsman må, när han det nödigt anser, kunna öfvervara Högsta Domstolens, Nedre Justitiae-Revisionens, Hofrätternes, Collegiernes, eller i dessas ställe inrättade Verks och alla lägre Domstolars öfverläggningar och beslut, dock utan rättighet alt sin mening dervid yttra, samt ega tillgång till alla Domstolars, Collegiers och Embetsverks protocoll och handlingar. Konungens
Det är icke utan skäl fröken Sandström behandlat frågan om » lugn i undervisningen ». H ö r man en af hennes lektioner, förvånas man öfver den behagliga, lugna samtalston, i hvilken hon håller den, och frånvaron af alla särskilda lärargester eller läraruttryck. Också är hon till sitt yttre uppträdande raka motsatsen till det begrepp, man gör sig om en reformator, hvarunder man gärna föreställer sig en kraftnatur, hvaremot - fröken Sandström uppträder med en aristokratisk tillbakadragenhet, som nästan kunde gälla för blyghet. V i d ett möte mellan några skolmänniskor kom för någon tid sedan på tal de fordringar, man borde ställa på en lärarinna, hvarvid någon meddelade, att en engelsk dam härom året gjort en anmärkning mot våra lärarinnor, att de voro mera distinguerade, än som skulle anses riktigt passande i Engp. yALERIUS. land. V i d den munterhet, som detta yttrande framkallade, anfördes dock, att den uppfattningen, att lärarinnan borde liksom bära en uniform, som utmärkte henne från den öfriga världen, hade en mängd försvarare. » Öfverallt, » fortsatte fröken Sandström — ty det var hon som yttrade sig — » är det så. Facket uppslukar oss, typen skola vi böja oss för, och detta gäller icke blott de ofta anförda exemplen, presten, militären, ämbetsmannen, skollärarinnan, nej, den unga flickan, den unge mannen, alla bemöda sig att få sin uniform, sitt stela mönster att passa och betrakta som vanbördingar alla, som ej vilja krypa i den. När jag var tjugu år, var jag ' konstig ', därför att jag hade ' intressen, nu är jag ' besynnerlig ', därför alt jag har något annat än ' intressen '. » Dessa ord förtjäna att väl ihågkommas. H u r många ha icke afskräckts från att följa en inre maning och dragningskraft just af sin ängslan för världens » undran » och utläggningar. Sådana slitningar torde också fröken Sandström fått vidkännas. Jag tänker mig en ung dam i den ställning, att hon ej för sin utkomsts skull behöfver arbeta. Hennes naturliga tillvaro är den bekväma sysslolösheten i ett mjukt soffhörn med en roman i knäet, som man ser afbildad på så många taflor, som föreställa unga eleganta kvinnor.
Herr Grefve Adlercreutz s utmärkta förtjenster och de Lehöf va 11 de omständigheter, hvaruti hans efterlemnade Enka, Fru Grefvinnan Adlercreutz> född von Engeström, sig befunne, tillagt henne, intilldess vid nästa Riksdag fråga om en lämplig Pension, för hemäldta Fru Grefvinnan, kunde till Riksens Ständers behjertande framställas, ett årligt understöd af i,5oo R:dr Banco, att utgå från och med 1819 års början af Besparingarne å Rikets Allmänna Indragnings-Stat; och har Kongl» Maj:t, likmätigt Nådigt Bref den 3 Februarii samma år, uppå vice Presidenten Walléns Enkas AC. Beckmans i underdånighet gjorde anmälan, det hon, som då öfverrest till Finland, beslutit att der qvarblifva, i anseende till det understöd, som af Hans Maj:t Ryska Kejsaren blifvit åt henne anslaget, väl i Nåder förklarat det, under den 29 September föregående året fattade beslut örn Pension för Enke-Fru Wallén komma att förfalla , men derjemte ock för att äfven vid detta förhållande lemna henne ett vedermäle af Kongl» Majtts Nådiga uppmärksamhet , å de utmärkte förtjenster som. hennes aflidne
Snart var jag dit och tillbaka, och när jag ett par gånger fuktat hennes tinningar och hjessa, slog hon upp ögonen och kom sig åter. Hon reste sig, såg på mig blygt och sade: det behöfs ej mera; jag mår redan väl. Barnet sade: Melia lefver. Den unga flickan sade: vi voro helt säkert invid odjurets bo; jag förstår nu, hvarföre det blef så uppretadt. Men jag tackar er. Hon drog några djupa andedrag och återtog: men ändå ber jag er, som räddat vårt lif, om någonting. Följ oss till Kuusisto gård. Är det ert hem frågade jag. Denna lilla flickas är det, men äfven mitt. Jag förstod, att hon var i beroende ställning. Jag tyckte mera om henne derföre och jag sade: om jag inte äfven garanterade er hemfärd, blefve ett godt arbete blott halfgjordt. Jag vore otacksam emot det lyckliga öde, som betjenade sig af mig till er räddning. Himlen må veta, hvarifrån jag, en vid fruntimmerssällskap ovan, blyg yngling, tog detta ridderliga galanteriprat. Men jag såg på henne, att hon icke tyckte illa om det. Hon smålog. Men straxt såg hon på min söndersargade insekthåf, hennes uttryck förändrades och hon sade: den der, som säkert utgjorde ert nöje, är nu förstörd. Jag svarade: men om denna insekthåf haft lif och känsla, så skulle han vetat, att hans sista stund var den bästa. Snart förde jag dem längs gångstigen till deras hem. Jag kunde icke annat än villfara hennes bön att följa ända in. Hon visste redan mitt namn och hon presenterade mig för herrskapet der. Det förstår sig lätt, att de alla skänkte mig en hyllning, liksom jag varit en Gud och icke ett utkastadt verktyg. Öfversten tog af mig det löftet, att jag rätt ofta skulle besöka dem. Det löftet ämnade jag icke hålla. Men när Melia bad mig derom, då lofvade jag äfven henne det. Det löftet hade för mig ett högre värde. Ty okända vindar häfde redan min själ i sakta vågor. Hemkommen såg jag på min förstörda insekthåf, den enda jag ägde. Jag hade bordt bli bedröfvad, ty den var numera oförbätterlig.
Men huru den frihetsälskande Romaren behandlade sina skuldenärer, derom vittnar historien, och det gifver föga hog att biträda samma lagstiftning. Högloft Ridderskapet och Adeln lärer säkert inse huru vigtig och huru ömtålig denna del af civila lagstiftningen är. Det är för öfrigt alltid lättare att angifva det felaktiga, än uppgifva botemedlet, och för min del saknar jag alla de kunskaper, som dervid kunna vägleda mig. Jag ölverlemnar derföre desse mine tankar till dem af Högloflige Ridderskapet och Adeln, som med en djupare lagkunskap, förena alla de egenskaper, som tillhöra den rättvise och skarpsynte lagstiftaren. Jag anhåller vördsamt att detta mitt memorial får åtfölja den af Herr Hammar - 33» Den 12 Fehruarii. skjöld väckte motion till vederbörande Utskott. Herr Hammarskjöld, Lorenzo: Bysättningsrätten är, i Europa åtminstone — ty om den i någon af de gamla österländska monarchierne var i utöfning, känner jag icke _ först i Rom uppfunnen Den passade också dessa af en Varginna fostrade Aristocrater, som för sin lo«.alism och helgden af sina Imagines uppoffrade mensklighetens djupaste känslor och trampade de heligaste fordringar under fötteme. Hos de mera humant bildade Grekerne, hvilkas Statsförfattning, ja hela lif var gruridadt på den inbördes agtningen för hvarandras frihet, fanns icke denna rätt. Den ena medborgaren kunde icke der, för bristande betalning af en skuld på förfallodagen, beröfva en annan medborgare sin frihet och i och dermed Staten gagnet af hans arbete och hans duglighet. Men ödet ville, att sedan Rom, såsom yttre magt fallit till grus, skulle dock detta samma Rom länge herrska öfver sina besegrare, genom sitt språk och sin lagstiftning. Ur denna lagssiftning, länte, vid medeltidens slut, de Italienska köpstädernes ockrande Judar bysättningsrätten, för att, medelst den, göra det öfriga Europa skatt» skyldigt till deras Lombarder. Från handels* förhållanderna har bysättningtvånget således öfvergått till andra förhållanden och från vex - Den 12 Februarii.
Nådiga beslut hade följande summor blifvit till de af missväxten hemsökta Provinceriie af Creditivfonden öfverlemnade, nemligen till Nyköpings Län R:dr 1,52.2: 3o: Jönköpings Dito ;> 110,000: — Kronobergs Dito ?) 88,000: — Christianstads Dito >> 25,ooo: — Hallands Dito >5 5-0,544: 25: Götheborgs Dito 11 t5o,ooo: — Kopparbergs Dito 72,000: — hvaraf Kongl. Maj.-is Nådiga Propös. N.o 4^6. 17 hvaraf till den 1 sisth November blifvit återbetaldt från Nyköpirtgs Län Piidr t,517 i — Q. Jönköpings Dito , 68,700: Kronobergs Dito „ 45,692:26:10; Christianstads Dito „ i4,566:4o: — Hallands Dito , '22,55oi 1 Götheborgs Dilo 2,000: — k älfsborgs Wermlands Dito ■„ ii5,858: - Kopparbergs Dito >, 45,635: — 0/>. & hvarifrån likväl afgår remisslaget för de åter* betalda summorna* En senare äf Kongl* Maj:t infordrad Uppgift visar, att vid sistlidet års slut con* talita medel, tillhöriga Creditivet förspann* måls*uppköp, utgjorde 5a3,o87 R:dr 6 r:st.* sorn äro Ställda på Serskild räkning i Rikets Ständers Bank, å hvilken de komma att qvarstå, till dess liqviden emelian Magazinsfonden och Creditiv-foiideii kunnat afslutas, då, sedan betalning för hvad af Allmänna Magazins-IiirättningenS spaiinmäls-förråd till Undsättningar disponerats, blifvit af Credi* ti vet erlagd, återstoden bör, jemte successive inflytande medel, af den i Länen än* Bill. till It. Si.
Jag gör delta så mycket hellre, som detta betänk, skrefs i början af detta år och det föreg:de betänk, i slutet af förra året, då man icke kunde förutse, huru länge riksdagen skulle komma att räcka. Hvad åter beträffar Hr Rosenblads tillstyrkande att Hr Lagerhjelms och Frih. Tersmedens förslag skulle af R. o. Ad. antagas, så vill jag visserligen icke bestrida desamma; men jag vill blott taga mig friheten upplysa, att, så vidt jag fattat dessa förslag, så äger dem emellan den väsendtliga skilnaden rum, att Hr Lagerhjelm bestämmer, alt för oprivilegierade härdar skall smidesrätten beräknas efter i5 t:r kol på Sköl. Hvad för öfrigt beträffar den värde talarens yrkande, att hela N:o 1 och N:o 3 måtte borttagas, såsom beroende på R. St:s afgörande vid en kommande riksdag, så får jag erinra, att vi ännu icke kommit till dessa punkter; men jag bekänner likväl öppet, att förslaget derpå föga skulle förlora, då det alltid kommer att stå öppet för kommande Ständer att antaga dessa punkter. Hr Lagerhjelm, Pehr: Vid början af denna discussion beslöts att betänk, skulle punktvis behandlas; men då alla de talare, som yttrat sig härom, ingått i frågans helhet och jag ensam undvikit det, anser jag mig nödsakad hos Hr Frih. o. Landtm, utbedja mig att få vidröra frågan i dess helhet. Innan dess bör jag vid litt. a) göra en anmärkn. I detta morn. har en oinskränkt frihet blifvit medgifven för alla de härdar, som befinnas utom de der uppräknade tackjernsbergslag, och Utsk:s ordförande Frih. Hamilton, som delar Utsk:s mening i detta mora., har sagt sig vara mera restrictiv än jag härutinnan. Jag hoppas kunna bevisa motsatsen och fäster mig vid bergsmanshärdarne.
St. återremittera utlåt, för att höra, om Utsk. har någonting mer att anföra till den anklagades rättfärdigande; och skulle Ständerna icke heller finna detta nöjaktigt, står anmärkningen lör dem qval', med magt att tillämpa 107 §. Reg.F. Frih. Cederström medgaf, att Constit.Utsk. skall svap. 53. ra på anmärkn:sremissen, men påstod, att förbindelsen vore fullgjord i och med svaret, och att någon vederläggning af anmärkningen ej vore i grundlagen tillåten. Frih. Boye, Ludv., erinrade, att Conslit.Utsk. icke 55, vore B.. St:s förmyndare. Det är det, som skall bereda, ej besluta. Han ville för öfrigt blott försvara It. St:s rätt att återremittera ett Constit.TJtsk:s memor. i anmärkn:smål, men icke vid detta tillfälle söka göra den gällande. Hr Tham, Wolrath: I 107 §. Reg.F. uppgifver 2 inom. sättet, huru anmärkningar kunna väckas; det 1, huru ide skola behandlas. Hr Lefre'n, Joh. Pehr, menade, att sakens beskafFen57. het blefve enahanda, livarlielst ifrån angifvelsen kommit, och att Constit.Utsk. vore i alla fall den enda domstolen öfver Konungens rådgifvare. Hr Hjerta, Gust., ansåg rättigheten till återremiss 59, ovedersäglig. Han åberopade 56 §. Reg.F. och 44 §• Riksd.- 60. Ordn. till stöd för nödvändigheten att höra Constit.Utsk., samt 2 mom. af 107 §. Reg.F. för Ständernas rätt att afgö- fara anmärkntsanledningen, sedan Constit.Utsk. blifvit liördt. Han trodde för öfrigt ej, att R. St. ägde så liten tanka örn 62. deras politiska frihet, att de kunde lemna till en hemlig domstol att besluta i så vigtiga ämnen. Gr. Horn bestred det påståendet, att Constit.Utsk. vore en domstol. II. Ex. Frih.
Jag anser derföre, att inbjudningar stå bredvid lagen, och tillika anser jag något förnärmande ligga deri, att föreslå ett Stånd att af undseende för ett annat Stånds mening ändra ett en gång fattadt beslut. Jag yrkar afslag å inbjudningsförslaget. Den !8 Maj f. m. Hr von Francken, Georg Wolfgang: Då detta inbjudningsförslag tyckes vara af krånglig beskaffenhet, anhåller jag, att det måtte få hvila på bordet. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Frih. von Scliulzenheims nu väckta förslag komme att hvila på bordet. — f Upplästes och godkändes Expeditions-Utsk:ts Skrifvelse-förslag: N:o 51, i ani. af K. Propos. om anslag till jern vägsbyggnader och till rörelsemateriel å redan anlagda stambanor; och N:o 52, i ani. af K. Propos. om anvisande af medel till utvidgning af den för jernvägen genom Stockholm beslutade bangård vid Clara sjö och tillökning i de för trafiken derstädes afsedda byggnader. Anmäldes och bordlädes Stats-Utk:ts Utlåtm och Mener: N:o 92, i ani. af väckt motion om förändring i vilkoren för det vid sistförflutna riksdag beviljade lån för anläggning af jernväg mellan Christianstad och Hessleholms station å södra stambanan; N:o 93, i ani. af erhållen återremiss å Utlåtit N:o 57, ang. väckt fråga om statsanslag för vidtagande af åtgärder till hämmande af boskapspesten, om den skulle inom landet utbryta; N:o 94, i ani. af väckt motion ang. pensionat afl. f. d.
Af den 4 dennes, ii anledning af väckte Motioner hos Högloflige Ridderskapet och Adeln af Grefve C. E. Lewenhaupt, samt Välloflige Borgare-Ståndet af Herr L. J. Bager, om anstalters vidtagande till förmån för vissa Fabriquer och Pappersbruken; deruti Utskottet af anförde skäl, dels ansett på Kongl. 3Maj:ts Eget Nådiga godtfinnande bör ankomma, huruvida Svenska Konstfliten må kunna befordras på det af Herr Bager föreslagne sätt, genom Förbud mot begagnande af andra än Inhemske Fabriquesoch Manulactur-Arbeten, till Arméens och Sjöstatens Beklädnad och Armeting samt af Utländskt Papper vid Civileoch Militaire Embets-Verken, dels föreslagit, att Riksens Ständer mätte i underdånighet anhålla, Aet Kongl. Maj:t täcktes belägga Utländskt Papper, som hit införes med en lämpligen förböjd Tull-afgiftj hvaremot Utskottet icke funnit skäl tillstyrka, att, på sätt Herr Bager föreslagit, genom Premier uppmuntra införseln af Pappers-Lumpor utifrån. 20:0 Af den 4 dennes, i anledning af gjord Motion af RiksdagsFuilmägtigen C. Forsenius, om förändring i de antagne grunderce för bejtäipmandet af Arrende-afgiften å Militaire och Hen 13 FebruariL Civile Tjenstemäns Boställen, i förhållande till öppr.e Åkerjorden och äskad öfversigt af de i detta ämne utkomne Författningar 3 deruti Ut. skottet yttrat det några sådana skål i Memorialet icke förekommo, hvilka kunde föranleda Utskottet tillstyrka Riksens Ständer att bifalla hvad Forsenius i ämnet föreslagit. Upplästes och lade* på bordet följande från Expeditions-Utskottet inkomne Memorial? 1:0
Jorda-Balkén väl stadgades, det köp, skifte och gåfva af fast egendom skola lagföljas vid vederbörlig domstol, äfvensom närmare föreskrifter härom meddelades uti 4 Cap. samma Balk; men då dessa lagrum icke bestämde något äfventyr för lagfarts försummande, samt Kongl. Förordningen d. i3 Junii 1800, hvilken förkortar lagfartstiden för egendom på landet och i öfrigt om lagfart i allmänhet tillägger flere af behofvet påkallade föreskrifter, till hvilka kunde räknas den, att lagfart bör börjas inom bestämd tid, likväl icke, med försummelsen af denna tids iakttagande, för knippade andra påföljder, än dels obetydliga böter, dels att förre egarens borgenärer kunde under tiden bereda sig inteckning uti egendomen, uppkomme häraf ovisshet, om icke en hvar, som genom ofvannämnds fång åtkommer fast egendom, vore berättigad att, efter eget godtfinnande, fördröja eller för alltid underlåta sitt fångs anmälande till lagfart, så vida han underkastade sig nyssberörde påföljder. På detta sätt skulle ej blott de, som hade bördsoch lösningsrätt, utan äfven alla öfrige, hvilka funno sig befogade alt, såsom Lagen uttrycker sig i Jorda-Balken 5 Cap. 8 §-tför annan orsak å köpet tala, kunna icke allenast oskäligen uppehållas, utan till och med för alltid uteslutas från möjligheten Lag-U tskoltets Betänkande N:o 121. 5 alt bevaka sina rättigheter. En lagtolkning, sorn i så många vigtiga fall förnärmade tredje mans rätt, kunde ej öfverensstämma med Lagens rätta mening och grund.
Genom denna författning är ingen ändring gjord i hvad Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Dess och Rikets Kammar-Collegium af den 28 December 1822, samt Collegii derpå grundade Kungörelse, rörande dispositionen af strömfall å Kronohemmans eller annan Kronojords områdets, innehåller. N:o ia. Utdrag af Protocollet öfver EcclesiastikÄr ender, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet på Stockholms Slott den 9 Januarii 1823. > Närvarandes Deras Excelleneer: Justitia - Stats - Ministern Herr Grefve Gyllenborg. 8 34 Betänkande om Tre-siillings-afgiften. Stats-Råden: Herr Grefve Rosenblad. Herr Grefve Fleming. Hans Excellence, Hof-Cantzleren. Herr Grefve af Wetterstedt, Stats-Raden, Deras Excellencer: Herr Grefve Cederström. Herr Grefve Skjöldebrand. Herr Grefve Mörner. Stats-Rådet , Herr Grefve Löwenhjelm, Förste ExpedUions-Secreteraren von Pria-, zencreutz. Föredraganden, Förste Expeditions.-Secreteraren von Prinzencreutz, uppläste Tvänne, på Kongl. Majus Nådiga befallning, författade förslag till Propositioner att till Riksens Ständer öfverlemnas: 1:0. Angående fortfarandet af den så kallade Treskillings-afgiften för Cour-anstalterne i Riket, 2:0 Rörande anslag a Stat för en särskild Provincial-Läkare 1 Herjeådalen, K onglMaja, som, uppå Stats-Rådets. underdåniga tillstyrkande, i Nåder täcktes gilla, berörde förslag, befallte att Hess Nådiga Propositioner, i enlighet dermed, skulle till samtlige Riks-Stånden, på vanligt sätt, öfverlemnas. Ex Protocollo C. A. Backman, Kongl.
Litt* D. Räkning, forn vifar contanta värdet af den Spannmål famt det Mjöl och Bröd, hvarmed Rikets nödstäldte Invånare från Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar blifvit undfatte, fåmt hvad deraf vid nedannämnde års flut ännu hos Låntagarne inneftod för åren 1813 och X8l4* Debet. 1813 a” undfåttningar utgöra, enligt efterföljande Samman, drag, Litt. E., i contant tillfammani 1814 *r* dito, fe Litt. F. : Summa Banco. Credit. Af emotftående förfäljningar och utborgningar har, enl, Spe. cialutredningarne för hvarje Län, under loppet af åren 1S13 och 1814 influtit. Vid 1814 års flut inneftod i Länen: Af 1813 års u;borgning E* Sammandrag öfver de undfåttningar af Spannmål, Mjöl och Bröd, forn, enligt bilagde utredningar för hvarje Län, till Rikets nödftäldte Invånare från Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar utgått år 1813. w — • * o •t 1 2 3 ■A 5 6 7 S 9 10 11 12 *3 14 »5 17 18 19 90 Upfala L£n Skaraborg* dito Kronoberg! dito Jönköping! dito Weftmanlands dito Ööergöthland» dito Södermanland! dito Eliaborg! dito . Calmare dito Kopparberg! dito Nerikei dito Wermeland! dito Gefleborg! dito Welternoirlandi dito IWeflerbotten! dito Hallands dito . Jämtland! dito . Norrbottens dito .Från Stockholm! Mag. I Summa ~Xrt er. Mätt. Mått. Blandkorn. Mått. Värde. Mått. R.dr (k. rft Rågmjöl. | Kornmjöl. Vigt. Värde. Sammandrag öfver de Undfåttningar af Spannmål, Mjöl och Bröd, forn, enligt bilagde utredningar för hvarje Län, till Rikets nödftäldte Invånare från Allmänna Magazins-Inrättningens tillgångar utgått
Prut. 1810 och 1811. 0 Sami. 1 Jjd. 41 Heijtet. ä 34 Banco-L Iskottets Betänkande, N:o i 58. lånen lemna At Pi i vat-Bankerne större vinst an Creti i Li v-lAnen , så är klart, att enskilta Bolag måste mer, och mer och allt som täflan emellan Bankerne hl i r större, komma att gynna de (orra, på bekostnad af de senare, och att således ett på detta sätt utsläppt och förökadl rorelse-capilal, långt ifrån att hafva samma välgörande verkan, som det haft i Nord-Amer ika och Skottland, skulle i Sverige möjligen endast tjena till för.-,lötängen a( det välstånd , Sorn redan finnes Annorlunda är förhållandet om ett förökadl och artificiellt rörelsecapital utsläppes ifrån en National-Bank. Denna bör icke lästa något hufvudsakligt afseende på en större räntevinst. Dess ändamål ar att skaffa åt landet, icke åt sig sjelf, deri största vinsten. Den hehöfver således icke, eller rättare, den bör, efter regien, icke utlemna ett enda lån, eller en enda ny sedel, utan till producliva ändamål; och så framt dess lånerö else utvecklar sig efter en sådan grundsats, kan ingen derigenom uppkommen förökning af sedelstocken blifva farlig. Oiii sådant icke skett hittills, om Svenska Bankens rörelse hittills drifvits på ett högst irrationelt sätt, hat detta varit ett misstag, som bör rattas, ej på det sältet, att man gör N allona I-Banken förlustig sin ursprungliga rätt, och väsendlliga bestämmelse att utveckla landets rörelsecapita!, samt öfverflyllar den i stället på enskilta; utan heldre på det sättet, att man slutligen en gång införer en med dess sålunda bestämda ändamål mera öfverensstämmande lånerörelse.
Herr klingspor, 6erstt, och Gref» rv e körner, (?LrI Ludtiel, cpnformcrade sig nied Friherre Osstersträm. H e r r 0 t !, i i e b, Larl brcstric, instäms hk sä myFrt haldre med hwad Friherre O-sterström ans fört, som K^gl, M-strts Stadga och Ordning för Rikets HaiS? SkärStrömoch Zrrsjcfiike af k>. 14 NoV, 1766 tydligen stcttgar "att StöwningSfiffct i Wester? Norrland och Westerbottn för af hrptlkm son, häldst fritt jtkas. ej allenast wid alla fä kallade Utskär, Holmar af Strä. ber som icke tillhöra nägot wi§t Hem» ruan etc. etc" och ansag derföre denna Författning kunna i detta syll hädanefter svin hitiils oförändrad hibchall..s. I anledning af dc§a anmärkningar gjord? Herr Grefwe» och L indt - Marskalken proposition .om räterremiss af Betänkandet; men hwilken beswarades n>ed Nej: bwarefter Herr Grefwcn och Landt - Marskalken frägade om Ridderskapet och Adeln afflogc Utffottets tillstyrkande och ansäge 1766 ärs författning böra blifwa^heständande, hwartill ropades Ja» Föredrogs S nyo allmänna BeswärS - och Seve ripmie - UtskpttctS d. 24 Sept. Zä bordel lagda Be? tänkande i anledning af Riksdags - Fnlsmägtigen ^fon ZvNdwnL frän Blekinge Memorial, innefattande hewstäl? Län, om bibehällanbe, af den genom 17ZY ärs Kongl, Förordning angäende Skatteköp, tilldclte widsträcktare dispositions? rätt öfwer Skatte, Hemmans Skog, samt art de rättigheker hittils utkomne Förfatkningar i det?