Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Resolution på Allmogens allmänna besvär den 2Ö Maji berörde år, §• 38, förklarat, ”art Allmogen skall i detta fall rätta sig efter Lag och Förordningar, samt hvars och ens rätt och förmoner, dem rättvisan ej tilläte att taga ifrån den som sådant af ålder innehaft och tillägga jordägaren:” att K. Stadgan om Fiskerierne i Riket den i4 November 1766 medgifver, att, fastän det bör förblifva dervid, alt visse Fiskeslag i strömmar äro Kronan utlryekcligen förbehållne, Kronofisket likväl icke hindrar Strandägare, att i samma vatten annat fiske nyttja; samt att, på Allmogens i Ångermanland och Medelpad Underd. anhållan, det Författningarne om KronoFiskeriernes derstädes bortarrenderande genom Auction mätte upphäfvas, och desamma Allmogen upplåtas emot en lämpad afgift, som vid Markegångens sättande kunde åläggas, K. M:t genom Nåd. Resolution den 4 Mars 1774 förklarat, att som dessa fisken ostridigt höra under Kronans ägo, och fria disposition, och Auctioner jemväl äro att anse för det säkraste medlet till befrämjande af Kronans förmonligaste inkomst deraf, hvarförutan ingen rätt och pålitlig grund till desse Fiskens taxerande gåfves; K. M:t alltså icke kunnat Allmogens härom gjorda ansökning bifalla. Uti en af R. St:r vid sista Riksdag K. M:ts Nåd pröfning underställd fråga, om närmare bestämmande Betänkandert, N:o 198. af Strandägares fatt till fiske, har K. M:t, i anledning af R.
N:o 319; Uppl. o. godlc. hos Samtl. Riks-St. d. 17 Nov. 18a3^ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref om beviljande af ett länebiträde till Upsala Universitet, i och för fullbordandet af en ny Bibliotheques-byggnad. S. A. K. Sedan H. K. H. Kronprinsen, i egenskap af Upsala Academise-Car.tzler, hos E. K. M. i underdånighet anmält och med Dess tillstyrkande understödt en af Consistorium Academicum derstädes gjord underdånig ansökning, att, då Acatlemien saknar tillgång för bestridande af den kostnad, som till fullbordande af den år 1817 började nya Bibliotnequesoch Academie-byggnad erfordras, men, å ena sidan, ett afbrott i nämnde byggnad skulle medföra oberäkneliga förluster, samt, å den andra, förlägenheten i afseende på utrymme för Rikets dyrbaraste Bokförråd, hvilket för närvarande måste uti enskildas hus förvaras, årligen tilltager genom försvårad tillgänglighet och ökad våda vid vården deraf, Nådig framställning måtte göras till Riksens Ständer, att ett räntefriit Lån till ett mot den återstående byggnadskostnaden svarande belopp af 50,000 R:dr, på uppgifne vilkor, kunde varda beviljadt; så har E. K. M., som redan af egne medel till inredningen af merberörde byggnad Underdåniga Skrifvelser'. anslagit en summa af 30,000 R:dr, yti Nådig Skrifvelse af den 4 sistlidne Junii, föreslagit, det Riksens Ständer, för ofvanomförmäldte ändamål, ville til Upsala Academie låta anordna ett Banco-Lån af 50,000 R:dr, mot 5 procent årlig ränta samt 3 procent årlig afbetalning å Capitalet.
Då beslag göres, skall det ske i två tillkallade vittnens närvaro och efter det bränvinsbrännings-redskapens innehafvare eller, i dennes frånvaro, hans på stället varande ombud eller någon af hans husfolk derom blifvit tillsagd; åliggande det nämnde publike betjente att, när förbrytelser hos dem af andra angifvas, målen lagligen instämma och utföra, dock på angifvarens äfventyr och ansvar, om angifvelsen saknar grund eller anledning, eller diktad är. De fall undantagna, då bränvinsbrännings-redskap, antingen ostämplade eller stämplade, finnas af större innehåll, än egaren får dem bruka samt denne, på grund af 34 §, lill ansvar härför kan kännas skyldig, må, vid skeende beslag hos någon till bränvins - Bcvilln.-, Lag-samt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 1. 65 hränvinsbränning berättigad och i behörig ordning antecknad, hvarken panna utbrytas och jemte tillhörande redskap egaren fråntagas, eller rättighet till bränvinstillverkning honom förmenas, innan, efter föregånget laga åtal, förste domstol i målet förklarat redskapen förbruten, utan ege åklagaren blott, vid af honom gjordt beslag, att, till förekommande af förblandning eller förbytning, märka så beskaffad panna och öfriga redskap medelst påslående af en tjenlig stämpel. § 59- Undersökning eller visitation, i afseende på öfverträdelser af hvad i denna Författning är stadgadt, så väl om bränvinstillverkning, som om bränvinsbränningsredskapens innehafvande och försegling, må alla tider på dygnet anställas uti brännerier, kök-, bryggoch bageri-stugor samt andre rum eller byggnader, hvilka för hränvinsbränning eller omdistillering af bränvin kunna begagnas.
Preste-Ståndet den 3o Borgare-Ståndet den 3 Fehr. — Bonde-Ståndet den 6 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om anställande af ytterligare en Lärare vid hvardera af Skolorna i Umeå, Piteå och å Frösön i Jemtland. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet. N:o 101.) S. A. K. Ilos Rikets Ständer liar fråga blifvit väckt derom, att, då de i Piteå, Umeå och nå Frösön i Jemtland varande Skolor, sorn 1111 ega hvardera Irenne Lärare, utom en Lärare uti Apologist-classen, ej kunna, nti de tre classer, hvaraf Skolorna utgöras, åstadkomma all den beredelse ti 1 inträde vid Gymnasium, som åsyftades i rle af ålder med fyra classer, utom Apologist-classen, försedda Lärdomskolor, Rikets Ständer mätte hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i Nåder fö anstalta, att vid hvardera at omformälde Skolor ytterligare en Lärare blefve anställd. Rikets Ständer hafva denna fråga i öfvervägande tagit; och då uti dessa Skolor, som endast äro lägre Lärdoinsskolor, lärjungarne icke kunna påräkna att få inhemta de kunskaper, som för inträde på Gymnasium erfordras, utan nödgas, för sådant ändamål, antingen besöka någon högre Lärdomsskola och der genomgå den 4:de classen, eller ock, å enskild väg, förskaffa sig det felande kunskapsmåltet samt denna olägenhet inom Hernösands Stift är ganska kännbar, i anseende till det långa afståndet emellan stael erne Piteå och Umeå samt Frösön och Stiftets mia i Hernösand varande högre Lärdomsskola, hafva Rikets Ständer ansett af högsta vigt alt densamma undanrödja, så att lärjungarne i dessa Skolor kunna derstädes få inhemta de kunskaper, de för inträde till Gymnasium behöfva, och få således hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det E. K.
Denna föreskrift tillkom på elen tid, då det dels ansågs af särdeles vigt att nämnda låneinrättnings jemte lånekontorens i landsorten verksamhet både ofta och noggrannt kontrollerades, — och då dels granskningen af Statsverkets samt Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd, styrelse, och förvaltning, enligt 68 § Riksdagsordningen, allenast hvart tredje år egde rum. Orsaken hvarföre revision af Banko-diskontverkets förvaltning icke anförtroddes åt samma ledamöter, som förrättade Statsverks-granskningen och icke verkställdes samtidigt med denna, är således lätt insedd. Ett annat och dä mera giltigt skäl än nu förefanns äfven. Det var nemligen klart att Statsverkets granskning i början af det nya statsskickets införande skulle medtaga mycken tid. Ända inpå 1840:talet vore också Statsrevisionerna lika mödosamma som ömtåliga, hvarvid långa och lifliga debatter fördes emellan de begge Statsmagternas målsmän. Men i samma mån de konstitutionela grundsatserna blifvit utvecklade, samt Ständernas beslut och föreskrifter alltmera billigt blifvit hörsammade af den andra Statsmagten, har äfven sjelfva Statsförvaltningen blifvit mera fullständig. Följden häraf har äfven ostridigt blifvit den, att Statsrevisionerna — särdeles sedan de, såsom numera är fallet, ärligen förrättas med vida större lätthet än tillförene kunna verkställas, hvartill ock i väsendtlig mån bidrager att Kammar-rätten med lika omsorg som oväld utöfvar den mödosamt minutiösa siffergranskningen, med hvilken Statsrevisionerna nu mindre än förr behöfva sysselsätta sig. Den, enligt 68 § Riksdags-ordningen, såsom maximum fastställda tid för Statsrevisionens förrättande, tages visserligen äfven nu i fullt anspråk; men det egentliga och företrädesvis vigtiga revisionsarbetet medhinnes dock så beqvämligt, att Revisorerna hafva rundelig tid att företaga utfärder i och för besök samt okulåra besigtningar å ett stort antal Staten tillhöriga, dels inom hufvudstaden dels i dess granskap belägna institutioner, om hvilkas egentliga organisation, och tilläfventyrs 712 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Af erfarenheten, så väl i Sverige som i andra Länder, syntes det Collegium vara ådagalagdt, att idkandet af flere näringar inom samma Landsort, långt ifrån att för någon näringsgren vara hinderligt, tvertom bidrager till Allm. Besvärsoch Occonomie-Utshottets Utlåtande N:o 86. 2Q allas gemensamma båtnad. Af sådan orsak härledde sig alt i England, som idkar den betydligaste sjöfart på Jordklotet, jordbruket uppnått den största höjd, hvilket äfven gäller om Holland, hvars, genom sjöfart, grundlagda välstånd, väsendtligen bidragit till en derstädes högt uppdrifven landtcultur, och, såsom exempel att äfven i Sverige dessa näringar kunde förenäs, trodde Collegium sig höra anföra, att i Götheborgs-och Bohus Län, samt i Roslagen, der den betydligaste sjöfart af Allmoge här i Riket idkas, jorden det oaktadt är väl odlad och skött, då deremot i Skaraborgs Län med stort jordbruk, men saknande andra näringsmedel, jorden, ehuru isig sjelf på de flesta ställen af god beskaffenhet, är vanvårdad och folket i allmänhet försatt i fattigdom. Vid ett sådant förhållande och då framför allt här i Landet, der man utan öfverdrift kunde antaga att omkring |:delar af invånarne egna sig åt jordbruket, det var af vigt att för Folket lätta utvägarne lill hvarje annan nyttig sysselsättning, fann Collegium ej anledning befara, att en utvidgad seglationsfrihet skulle inleda Allmogen i företag, som för densamma ej vore lämpliga och gagneliga; så mjmket mindre som emjutvidgad frihet i berörde afseende endast komme att begagnas af sådane kustinvånare, med hvilkas verkliga fördel det instämde alt egna sig åt sjöfart och fiske, men i annat fall skulle lemnäs obegagnad, hvilket syntes Collegium bekräftadt af den omständighet, att invånarne i Hallands Län, ehuru åtnjutande samma seglations-rättigheter som de i Götheborgsoch Bohus Län, likväl idkade obetydlig sjöfart.
Län från f. d. t):de hufvudtitelns Till Wermdö Broby g gnads-bolag, återstod . 3,910: Transport: 3,910: \2 Transport: 3,910: Intressenterne i nämnde bolag hafva, jemlikt Kongl, brefvet den 23 Mars 1825, fått sig beviljadt ifrågavarande lån till belopp af 12,000 R:dr emot 4 procents ränta och 2 procents årlig kapital-afbetalning, och är, genom Kongl, brefvet den 15 Februari 1841, i nåder medgifvet, att den af lånet då utestående summan finge räntefritt innehafvas och kapitalet återgäldas med 500 ll:dr årligen. Då säkerhetshandlingarne för detta lån äro i Kongl. Ränte-kammaren förvarade samt de årliga afbetalningarne dit ingå och tillgodoföras nuvarande 6:te hufvudtitelns besparings-fond för jordbruket, handeln och näringarne, kan beloppet uti den nya riks-hufvudboken, som äger en särskild genéral-räkning för Kongl. Stats-kontoret, till denna öfverföras och der balanseras; hvarföre ifrågavarande låneåterstod torde få i den så kallade förskottsräkningen afskrifvas. Till innehafvaren af Allequia häradshöfdingeboställe på Gottland, återstående 1,362: 24. — I anledning äf numera aflidne Häradshöfdingen i Gottlands Norra härad P. J. Odmans derom gjorda underdåniga ansökning, har Kgl. Majit, — jemlikt nådigt bref den .
Jo derigenom att sedelstocken blir större medelst statsobligationer. Det är således ett slags sedel-förökning och med detsamma en myntförsämring, som Betänk, åsyftar, och för hvilken afsigt Hr von Troil ville beskylla mig, då jag föreslog att 1 R:dr Silfver-specie borde vara lika med 1 B:dr Hamb. b:ko. Skillnaden gällde då blott en sk. på hvarje Specie-R:dr, utan att jag ville det någon skulle förlora denna sk., hvilken banken bordt vederbörande godtgöra. Det är, efter min öfvertygelse, icke blott sina egna fördelar, som samtiden bör betala, utan äfven sina egna misstag. Om jernvägars anläggning skulle befinnas i vårt land icke medföra nytta utan skada, så bör ej framtiden få vidkännas dem sednare. Hr Bildt har sagt, alt statslån vore en vexel på framtiden. Om denna vexel vore så beskaffad, som andra, alt accepianten kunde protestera deremot, skulle Hr Bildts påstående kunna försvaras. Men när förhållandet icke är sådant, kunna dessa statslån icke anses för annat än tvångslån. Hr von Troil har påstått, att jag hufvudsakligen upträdt mot jernvägarne. Detta är ett misstag. Jag har visserligen sagt, att jag helst ville slippa dem. Men om detta är ogörligt, önskar jag, att statslånen måtte inskränkas till dem och icke utsträckas till alla andra företag, som kunna befinnas vara gagneliga. Hr von Troil har, likasom Hr Hjärne, förmodat, att allmänheten icke vore van vid statsobligationer. Men då hon är van både vid Riksg:s-kont:s, Arméens Pensionskassas och alla Hypothekföreningarnes obligationer : så skulle jag tro, alt numera ingen normalskola för lån behöfver inrättas; utan alt systemet redan är tillräckligt bekant för våra landsmän. Hr von Troil säger, att näringsidkaren får, genom statsobligationerna, räntebärande papper. Sådana har han redan genom de nyssnämnde inrältningarnes förskrifningar. Dessa äro äfven för honom beqvämligare, emedan de minsta äro ställda på 250 R:dr, hvaremot de nya stalslåne-obligationerna skulle lyda på större summor.
Sedermera hade dock Contorets contanta tillgångar icke blifvit mer anlitade, än alt Commissariatet, vid slutet af Augusti Månad år i836, ansåg sig hos Herrar Fullmäktige böra göra hemställan, om icke Contorets år i833, till ett belopp af 400,000 R:dr, utgifne 5 procents Obligationer genast borde uppsäga's, men upplåningen emot lägre ränta än 5 procent ändock fortgå. — Vid nämnde tidpunkt, eller den 1 September i836, voro hos Allmänheten utelöpande följande Obligationer: 1:0 Med 5 procents ränta: Äldre före i83o utgifne Obligationer (deribland 3,3oo R:dr uppsagde, men ej lill inlösen presenterade, och således räntefrie) io,o5o. År 1833 utgifne Med 42 procents ränta: Med 4 procents ränta 8,i5o. Tillsammans Riksgälds-Contoret hade då i Banken å dess Räkning N:o 1 en behållning af 87g,000 R:dr, utom det Creditiv af En Million Riksdaler, hvilket, för inträffande utgifter, enligt 5i §. af 1835 års Reglemente, var att disponera i Banken från September Månads början till den 1 påföljande Juli. Härvid bör likväl icke förbises, det en hufvudsaklig — 3 — anledning dertill, alt ofvannämnde Contorets egen Contanta tillgång kunnat uppgå till det betydliga beloppet af närmare goo.ooo R:dr, hade sin grund deruti, att, då man beräknat det Kongl. Stats-Contoret, efter vanligheten, skulle, under tidpunkten från den 1 Mars till den 1 September, i Riksgälds-Contoret lyfta 600,000 R:dr, hade Kongl. StatsContoret deremot, intill September Månad år i836, icke gjort någon requisition i afräkning å den, för samma år, anslagne Stats-brist-summa.
De öfriga kunna ju gå till mindre teatrar och vid dem verkligenuträtta något god t. Öfvergi£ icke de unga, fastän de efter fullt genomgången kürs fått anställning vid teatern, utan håll en sceninstruktör som kan leda dem och vaka öfver dem och på den grund som lågts i konservatoriet utbilda dem till ' verkliga konstnärer. Detta torde vara det enda medlet. Det bjelper icke att komma med några invändningar om omöjligheten af att finna sceninstruktörer. Kan man hitta på föreståndare och lärare i elevskolan, så måste man ock kunna leta upp instruktörer för scenen, äfven om sådant skulle kräfva litet besvär. Försök åtminstone! Den fosterländska konstens väl ’ fordrar det. Det kräfver nog också pengar, det kan ej nekas. Men hvad får man utan pengar? Man behöfver icke hysa några lättsinniga förhoppningar om att det nu varande riksdags-flertalet skall vara så synnerligt benäget att bevilja tillräckliga anslag; men det kan väl ej heller å andra sidan nekas, att detta flertal nog låter tala vid sig. Det har visat sig vid flera tillfällen, då kulturintressen varit i fråga. Icke må man förvåna sig öfver, att personer som bo i af-lägsna landsorter icke genast kunna lära sig inse, det landet måste hafva en med tillräckliga anslag försedd nationalteater, och ännu mindre bör man falla i förundran öfver, att dessa enkla landtmän icke äro benägne att offra stora summor på en inrättning, som genom sin hela organisation haft utseende af att vara en kunglighetens och hofvets särskilda förlustelseanstalt. Om nu det senare upphör och om de motsträfviga erhålla tillräckliga upplysningar om vigten och värdet af det föremål till hvilket ett inom statsregle-ringen jemförelsevis ringa anslag fordras; om allt gores for att ställa frågan i hennes rätta belysning, och vederbörande visa sig sjelfve. lifvade af de bästa afsigter samt ej heller alldeles okunniga i att sköta sitt åtagande, så torde det ej vara alldeles onjöjligt att få penninganslag både för konser-vatoriets tillökande ocb teaterns rätta bedrifvande, med instruktörer och intendenter, som icke äro skådespelare, men väl hafva varit det och derför kunna förstå sin sak och äro lifvade för det ädla mål som föresättes dem.
Setian votering blifvit begärd, toide den äfven komma att äga mm, dervid ja-propos:n blir den som Hr Frih. o. Landtm, behagat, uplilsa, hvaremot kontrapropos. torde npgifvas olaf någon af de ledamöter, som pä den förra svarat nej. Frih. Tersmeden: Jag har redan under loppet af diskussionen framställt förslag till kontra-propos. och anhåller alt det måtte framställas. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Frih. Tersmeden, att skriftligen aflemna sitt förslag till kontrapropos. Hr Cederschiöld: Jag har anhållit, att frågan om Frih. Tersmedens motion matte till vederbörligt Utsk. remitteras, eller ock förblifva hvilande på bordet. Härpå har Hr Frih. o. Landtm, icke behagat afgifva något svar, och flera ledamöter med mig sväfva sålunda i ovisshet om utgången af min begäran. Det torde likväl vara nödigt att erhålla uplysning om, huruvida frågan hvital* på bordet eller icke. Hr Printzensköld: Jag anhåller att den fråga, som Hr Cederschiöld väckt, icke måtte till diskussion eller afgörande förekom ma, förrän voteringen försiggått. Hr Cederschiöld: Det lärer icke vara nödigt att fästa Frih. o. Landtnäs upmärksaiuhet uppå, att den ordning Hr Printzensköld föreslagit, ingalunda öfverensstämmer med hvari grundlagen bjuder, ty om den godkännes, och Frih. Palmstjernas förslag bifölles, så skulle ju den fråga jag väckt blifva undertryckt. Det måtte vara min ovilkorliga rättighet, att få frågan hvilande pä bordet och jag anhåller ytterligare att Hr Frih. o. Landtm, måtte meddela svar, huruvida den hvilar eller icke. Hr Printzensköld: Det är Hr Cederschiölds eget fel om frågan kommit ur sitt rätta skick. Han skulle hafva väntat med den frågan, om eller hvart remitteras bör, till dess den blifvit afgjord, hvarom nu skall voteras.
På grund af hvad jag här anfört anhåller jag om återremiss af betänk., icke derföre att man kan få detta förslag ändradt, om det är sannt att betänk, blifvit af 2:ne Stånd bifallit, utan derföre att jag anser det vara den enda utväg, som återstår för mig. då jag icke vill afslå den Kongl. Proposm och icke heller kan bifalla densamma. Dermed vunnes äfven det målet att Const.- Utsk., efter att hafva fått del af dessa anmärkntr kunde inkomma med förslag till de ändringar i grundlagen, som äro af behofvet ovilkorligen påkallade, om man skall kunna åstadkomma enhet i de unionella förhållandena. Jag förmodar alt för det nu församlade Norska Storthinget kan framläggas en Kongl. Propos. om samma ändringar, som dem jag önskar få af Const.- Utsk. föreslagne; och då kunna vi vid nästa Riksdag få dessa ärenden reglerade på ett för alla tillfredsställande sätt. Gr. Lagerbjelke, Gust.: En värd talare. Hr Gunther har under loppet af förmiddagen uppräknadt en massa af de anmärknrr som blifvit gjorda emot K. M:s nåd. Propos., som nu är under behandling. Dessa anmärkn:r hafva varit af ganska olika beskaffenhet och enär de varit hvarannan motsägande lii H. 31 482 Den 18 Febrnari e. m. har han deraf slutat till det afstyrbande utlåtandets obefogenhet. Om man går dessa anmärknir litet närmare på lifvet, så finner man likväl att de äro sammanplockade dels ur tidningarne, dels ur deras yttranden som icke vilja förändringen och dels ur deras, som vilja den, ehuru under en förbättrad form. Det är klart att anmärkn:r, kommande från så olika källor och afseende så olika mål icke kunna öfverensstämma med hvarandra. Han har sagt att stiftandet af ifrågavar:de lag är särdeles svårt och jag medger att i allmänhet så är, men ändå svårare blir det, om man går till väga som han gjörl och sammanplockar anmärknir från alla möjliga håll.
Då Ystads hamn onekligen är, i anseende till dess läge, af ett större och allmännare gagn för sjöfarten och det således är af vigt att äfven mera djupgå ende fartyg derstädes kunna inlöpa och söka skydd, har Utskottet, i betraktande deraf att stadens innevånare, utan bidrag af allmänna medel, utlört den med högst betydliga uppoffringar förenade hamnanläggningen, funnit sig böra på det sätt understödja motionärens framställning, att Utskottet tillstyrker, det Rikets Ständer för uppmuddring af Ystads hamn måtte bevilja den derför beräknade kostnadssumma 60,000 Ridr, deraf likväl högst 20,000 Ridr böra utgå såsom anslag, utan återbetal - 4 Stals-Ulskoltels Utlåtande, JYs 1S8. ningsskyldighet, och 40,000 R:dr såsom lån; emot förbindelse för staden, att ansvara för arbetets fullbordan inom fem år, samt under iakttagande af de allmänna vilkor och föreskrifter, som vid meddelaude af Stats-bidrag för dylika företag af Rikets nu församlade Ständer komma att meddelas. 6:0. Af den anledning att Wenersborgs stad icke, i likhet med flere andra städer, erhållit något allmänt understöd för utförande af sin hamnbyggnad, och då stadens invånare, som både börjat och hittills af egna tillgångar bekostat denna anläggning, hvilken likväl vore af obestridlig nytta för trafiken på Wenern, Götha eif och Götha kanal, numera saknade medel till fullföljande af detta ar betsföretag, har, uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion, Herr C. G. Fridstedt med bifogande af åtskilliga till ärendet hörande handlingar, anhållit om anvisandet af det Statsanslag stort 40,000 R:dr, hvarom stadens
Hufvud-titeln icke finnes någon bestämd tillgång till bestridande af de aflöningsoch underhålls-kostnader, som föranledas af de utur indelta arméen utgående garnisons-kommenderingar på Carlstens fästning, vid Grislehamn och i Haparanda, och hvilka kostnader, elter hvad Krigskollegium i underdånighet anmält, under åren 1830—1832 i medeltal uppgått till omkring 12,000 Ridr årligen, hemställer jag-i underdånighet, huruvida icke Eders Kongl. Majit i nåder skulle finna lämpligt begära Rikets Ständers medgifvande dertill, att reservationerne å ofvanberörde, för ett indelta arméens behof afsedda anslag må användas till aflöning och underhåll för omförmälde garnisons-kommenderingar ur indelta arméen, under iakttagande likväl dervid, att samma reservationer icke härför anlitas i större mån, än att möjliga brister å årsanslaget kunna med dem betäckas. Värfvade arméen. Lifgardes-regementena. Det af Krigs-kollegium underdånigst framställda förslag, att, då i dessa regementers aflönings-anslag icke finnes beräknad någon tillgång till gage och brödkorn åt sådant manskap, som, enligt staterne, bordt emellan exercistiderna vara tjenstfritt, men af den, i följd deraf, detsamma erbjudna tjenstledighet icke velat sig begagna, Eders Kongl. Majit täcktes af Rikets Ständer begära, att kostnaden för detta manskaps underhåll finge, efter upprättad och af rullor vederbörligen styrkt uträkning, efter hvarje års utgång af Riksgälds-kontoret ersättas, anser jag mig icke, minst i denna syftning, böra för det närvarande understödja, ehuru önskligt det visserligen vore, om, för bestridande af omformälda, ständigt påkallade utgifter, kunde beredas någon säkrare tillgång, än Fjerde Hufvud-titelns besparingar, hvilka dermed hittills måst betungas. Kavallerioch artilleri-hästars remonlering och skoning.