Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ty den som sådant gör, han är Herranom en styggelse; och för sådana styggelses skull fördrifver dem Herren din Gud för dig. Var utan vank inför Herranom dinom Gud. Ty detta folket, som du intaga skall, lyda de dagväljare och spåmän; men du skall icke så göra Herranom dinom Gud. En Prophet, såsom mig, skall Herren din Gud uppväcka dig, utaf dig, och utaf dina bröder; honom skolen I lyda. Såsom du beddes af Herranom dinom Gud i Horeb, på församlingenes dag, och sade: Jag vill icke mer höra Herrans mins Guds röst, och icke mer se den stora elden, att jag icke skall dö. Och Herren sade till mig: De hafva väl sagt. Jag skall uppväcka dem en Prophet, såsom du äst, utaf deras bröder, och gifva min ord i hans mun; han skall tala till dem allt det jag honom bjuda vill. Och den som min ord icke hörer, som han i mitt Namn talandes varder, af honom vill jag utkräfva det. Dock om någor Prophete djerfves tala i mitt Namn, det jag honom icke befallt hafver att tala, och den som talar i andra gudars namn, den Propheten skall dö. Om du nu säga ville i ditt hjerta: Huru kan jag märka, hvilket ord Herren icke talat hafver? När den Propheten talar i Herrans Namn, och der varder intet af, och sker intet, så är det det ord, som Herren icke talat hafver. Den Propheten hafver det talat af öfverdådighet: derföre skall du icke frukta dig för honom. När Herren din Gud hafver utrotat folket, hvilkets land Herren din Gud dig gifva skall, att du dem intager, och bor i deras städer och husom; Så skall du afskilja dig tre städer i landena, som Herren din Gud dig gifva skall till att intaga; Och skall utvälja belägna rum, och skifta dins lands gränsor, som Herren din Gud dig utdelandes varder, i tre delar; att dit må fly den som ett mandråp gjort hafver. Och det skall vara saken, att dit skall fly den som ett mandråp gjort hafver, att han må lefva.
»Det var rätt», svarade hon lillgammalt, med en min af erfarenhet, som gjorde mig beklämd om hjertat »det var rätt, jag ska’ säga er, att det kan nog hända, att man vinner, men så förlorar man det alltid igen och mera till.» »Åh, hur vet du det?» »Jovisst, jag ser väl på mamma, jag, hon vinner och så förlorar hon och så vill hon vinna det tillbaka igen – kan undra just hur det gått för henne i qväll ... hon hittade ett tjugofrancstycke, en lyckoslant – hon måtte väl hafva vunnit?» Och så gäspade hon, utan att dölja det, så der riktigt hjertinnerligen sömnigt, att jag kunde se, hur hon längtade efter att få komma hem och taga af sig alt sitt bjefs och få lägga sitt trötta hufvud på ett mjukt örngott. Ett ögonblick spanade hon inåt salen, men ingen nalkades. Så lade hon sig tillbaka igen i sin förra ställning, halfgråtande med darrande läppar, och jag kunde ej afhålla mig ifrån att sakta smeka hennes kind, innan jag lemnade henne och soffan derinne i det halfskumma galleriet. Se der kommer en bekant till mig ut ur spelsalen, det är en ryss, en helt ung man. Jag menar mannen der med de utmärglade dragen, som vacklande med darrande lemmar vankar genom vestibulen och ser ut som han frös midt i sommarhettan. Omsorgsfult har han knäppt damrockens stora perlemorknappar och öfver de framåtskjutna axlarne har han kastat en plaid, hvars snibbar han håller tätt kring midjan med de utmagrade, blekhvita händerna, hvilka skälfva som i en frossatack. Hyns fina genomskinliga teint, med de körsbärsröda ringarne midt på kinderna, och de små bruna fläckarne på båda sidor om näsbenet, tyda på lungsotspatienten, och den skygga blicken från de sammandragna pupillerna på morfinisten. Det ser ut som han ginge i ett halfrus, som det susade för hans öron och flimrade för hans ögon, der han stapplande, framåtlutad vankar ner till sin vagn, som håller nedanför Kasinobyggnaden.
Ständer anvisade 100,000 ridr endast omkring 18,500 r:dr; och enär förstnämnde antal gevär, enligt Utskottet meddelad upplysning, är det minsta som årligen måste anskaffas, så framt det för Rikets försvar oundgängliga behof af gevär skall kunna, ehuru endast småningom och under en längre följd af år, fyllas, anser Utskottet en nedsättning i det af Kongl. Maj:t nu äskade anslag icke böra ega rum, hvadan Utskottet tillstyrker, att till anskaffning af gevär Rikets Ständer må till Kongl, StaisL Isko Hets Utlåtande, N:o 161. 7 >Inj:ts nådiga disposition anvisa en summa af 200,000 r:dr, att från Riksgäldskontoret under åren 1851, 1852 oell 1853 med £:del årligen utgå. Anseende Utskottet Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundssons nyssnämnde framställning icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 4:o Vidare har Kongl Maj:t, till anskaffning af nya pistoler äskat 12,000 r:dr såsom fyllnad i hvad för anskaffande af 1,000 par pistoler utöfver dertill redan beviljadt anslag erfordras. Erkännande behofvet af ifrågavarande anslag, tillstyrker Utskottet Rikets Ständer, att, till anskaffning af nya pistoler, bevilja ett anslag af 12,000 r:dr att, stäldt till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, från riksgäldskontoret utgå med Jdel under hvardera af åren 1851, 1852 och 1853. 5:o Äfvenledes är af Kongl. Maj:t begärdt att, till äldre gevärs förändring för slagkruts antändning, måtte anvisas 50,000 r:dr.
Jag ansåg mig böra göra anmärkningen till undanrödjande af den ofullständighet, som vidlådar StatsUtsk:s förevar, berättelse, hvarvid jag förklarade, att jag vore öfvertygad derom, att berättelsen afsåge 1831 års räkenskaper, men att fullständigheten fordrade en återremiss. Då likväl af såväl verkets tjenstemän som af andra blifvit upplyst, att frågan är af mindre betydenhet, anser jag det likgiltigt, om återremiss beviljas eller ej för tillsättande af årtalet, hvarom någon tvetydighet egentligen icke kan uppstå. StatsUtsk:s berättelse N:o 327 blef af R. o. Ad. lagd till handbna. Den 2/J November. Vid förnyad föredragning biföilos StatsUtsk:s d. 19 dennes på bordet lagda berättelser: N:o 328. ang:de verkställd granskning af Postverkets förvaltning år i83i; N:o 332. ang:de verkställd revision af K. Invalidfondens räkenskaper; N:o 338. ang:de verkställd revision af K. Öfverintendentsembetets räkenskaper; N:o 34o. ang:de verkställd revision af Stuteriöfverstyrelscns räkenskaper för år i83i ; N:o 34-3. ang:de verkställd granskning af K. Styrelsens öfver fängelserna och arbetsinrättningarna i Riket redogörelse för år 1831. Lades till handlingarna StatsUtsk:s d. 19 dennes på bordet lagda berättelser: N:o 329. ang:de verkställd revision af K. Nummerlotteriets räkenskaper; N:o 33o. ang:de verkställd granskning af K. Controllverkets räkenskaper; lV:o 331. ang:de verkställd revision af K.
Tvenne uti Motionen förekommande vigtiga och talande skäl för bifall till det sökta anslaget, har Utskottet lemnat utan allt afseende , och icke ens bevärdigatsvar; det irsta, att K. M:t, redan år 1806, eller under den tid, då det af K. M:t ensamt berodde, nådigst lofvat att taga denna sak under öfvervägande, hvilket utan tvifvel ock hade skedt, om icke krig och an - B e t ä n landen, N:o 11 Si 167 andra hinder meltanknmmit. Staden har emedlertid icke fÖrhästigt föinyat siri begäran, oell den må väl med skäl få hoppas, alt icke möta mindre benägenhet af Rikets nuvarande Ständer, än af den dåvarande Souveraina Regeringen; Det aldra af de omnämnde skälen är, att Staden förlorat tn inkomst af 3ooo R:dr årligen, hvilken Fattigvården förut haft af alla utländska skepp, och hvilken har måst uppoffras för det i sednare tider vidtagna Reciprocitets-Systemet antagande flere Nationer emellan, uti deras Sjöfartsoch Handelsförhållanden; Staden har derföre icke ännu erhållit någon ersättning; och, om detta System efter afsigt fördelaktigt inverkar på hela Landets handel och sjöfart, samtStaten och det Allmänna dermed beredas ökade Tullinkomster m. öi., är det väl äfven med högsta billighet öfverensstämmande, att den uppoffring en enskild Stad för detta ändamål måste göra af en från långliga tider sig tillslagen inkomst för bestridande af dess Fattigvård, blifver ersatt af det Allmänna. På afla desse skäl har jag ansett mig böra reservera mig emot Utskottets Beslut, då, jag för min del, finner Götheborgs Stad i detta fall böra vederfaras lika rättvisa med Stockholm och Carlskrona. Uti hvilken Reservation instämt Hr Lagman Ståhle; Hr Echerman samt Hr Prosten Grevillius. 2 B. 1 II. 12 iG8 Stats-Utskottets N:o 116. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Mölntluhls
Jag vill med flit draga fram detta förhållande, på det efterverlden också må kunna se och bedöma, om man gått raka vägen för att vinna den eftersträfvade handelsfriheten. När Herr Grefven och LandtMarskalken förklarat, om jag kan få den Contra-proposition jag begärt, och hvilken är följande: Att Rikets Ständer hos Kongl. Maj.t begära., att, till skydd för de slöjder, som kunna här i landet idkas och förkof ras, men som ännu ej hunnit den grad af fullkomlighet och stadga, att de utan 270 Den 28 October f. m. fara för deras bestånd och vidare fortkomst kunna uthärda en obehindrad täflan med andra länders konstflit, Kongl. Maj:t ville till införsel frän främmande orter förbjuda alla dylika slöjders alster; så skall jag utbedja mig att få vidare yttra mig. Får jag den, så förekommer ånyo ensak, sorn redan är afslageu; får jag den icke, så innefattas i Ja-proposilionen ensak, till hvilken det nekas mig att yrka motsattsen i Nejproposilionen, hvilket icke är oväldigt. Herr Rosenqvist: Det är en fråga till Friherre Åkerhjelm, i anledning af hans anmärkningar, som jag anhåller att få göra. Han har sagt att öfverskotten ej tillkomma Regeringen. Jag frågar, hvem annammar dem då/ Herr Cederschjöld: Man har klandrat mitt förslag, att uppskjuta med granskningen af Grunderne. Jag vill derföre göra reda för motiverne dertill. Jag får påminna att, innan jag yttrade mig, hade en Ledamot af BevillningsUtskottet på Jjäktaren förkl arnt, alt meningen ej var annan, än att de skulle tjena till rättelse för Rikets Ständer; men sedan jag nu blifvit upplyst derom, alt en skrifvelse till Konungen skall deruppå grundas, har jag ej emot, att grunderne först företagas. Om förhållandet varit annorlunda, hade det icke allenast varit obehölligt att pröfva grunderna, utan äfven Deri 2Ö
Län inköpte enskilde Egendornai ; hvilka afUgifter, på sätt K. M:t förklarat, böra af Kronan ut”göras för så stor del af samma hus, som icke af Bo”ställs-innehafvaren för dess enskilda räkning begagnas” förklarat5, (Bih. IV, a, pag. 1486): ”Att, då någre sådane afgifter för de Slott och ”Residence-Hus i Länen, som af ålder tillhört Staten, ”icke erläggas, samt icke heller skäligen kunna äga rum ”för de i senare åren i någre Län dertill inköpta Egendomar, enär de samma genom detta inköp förvandlas "till publique Hus, för hvilka alltså borde åtnjutas de ”friheter och förmåner, sådane i allmänhet åtfölja, ”funné R. St:r sig icke kunna lemna något anslag å ”Stat för så beskaffade afgifter.” Och, i följd deraf, lärer K. M:t, på sätt godkända Betänkandet innehåller, uti nådig Skrifvelse till KammarColIegium och StatsContoiret af den 29 Januarii 1824 hafva vägrat städerne Carlstad, Carlskrona och Nököping sådant bidrag till StadsUtskylderne såväl af Kronan eller för dess andel, som af Boställs-innehafvare, och med tillämpning häraf äfven serskildt under den i3 Dec. 1826 afslagit Förvaltningens af Sjö-Ärenderne underd. hemställan om erläggande af Brandvaktsafgift till Carlskrona Stad för Kronans dervarande Hus och Tomter. Men då Herr Löfvenius, med dess motion bilagde 2:ne K. Skrifvelser till Dess Bef:h:de, g4 Stats-Utskottets nemi. af den 26 Maj 1818 och 12 Sept. 1822, ådagalagt det, utan tvifvel för senaste R. St:rs Statsutskott ej uppgifna förhållande, att K. M:t då redan hade, efter alla vederbörandes hörande, och ämnets fullständiga utredande, och på tillstyrkan af dess KammarGollegium och StatsContor samt med åberopande af dels hvad K.
Grosshandlaren sade sig, att detta var den angenämaste kväll han tillbragt i sitt hem. * Två veckor hade gått, och så en kväll stodo de åter i matsalen framför det dukade bordet. Ellen skar bröd, och grosshandlaren stod och fixerade henne. Han såg, att hon hade gråtit. » Tant Mala har visst varit här, » frågade han med den mest obesvärade ton i världen. » Ja, » svarade Ellen kort. Tant Amalia var en snäll gammal fröken, hvilkens lifsuppgift det var att se allting på förhand och ge goda råd. Redan för åtta dagar sen, d. v. s. då Ellen presenterades för henne, hade hon sett, att » de unga tu » hade äktenskapstycke, och dagen därpå, då hon på Lundgrens kontor hämtade en 100-lapp till ett barnhem, i hvars styrelse hon presiderade, tog hon tillfället i akt och rådde honom att för lifstiden lägga embargo på sin lilla värdinna. H a n visste mycket väl, att släkt och vänner haft bestyr med deras ungkarlshushåll, och kunde mycket väl räkna ut allt hvad tanten i förtroende meddelat Ellen och alla goda råd hon öfversållat henne med. Kunde han bara läsa de tankar som tumlade innanför den där hvita pannan! » Hon hade visst en hel del att tala om, » fortsatte han obevekligt, fast han såg en nervös ryckning i ögonlocken. » Åbja, hon satt här en god stund, » svarade Ellen. Hon bemannade sig snabbt, ty en aning sade henne i samma ögonblick, att han därborta kände till alla de historier om honom och henne, som den snälla tanten i älskvärdaste välmening relaterat för henne. » Hon rådde mig. » Ellen kom af sig. » Jag berättade för henne, att min far ångrat sig. att han vill ha mig tillbaka hem. » Hon kom af sig igen, och i förlägenheten skar hon oförsiktigt, och ett, tu, tre gjorde knifven, som lyckligtvis ej var nyslipad, en liten skåra i vänstra pekfingret. Ellen blef rätt belåten, då hon såg bloddropparna sippra fram, ty då kunde hon skylla på dem, att tårarna kommo henne i ögonen och gråten kväfde rösten. Hon blef alldeles nervös af att känna den klara blicken ur ett visst par skarpa blå ögon hvila på sig.
O S. D. Föredrogos ånyo och lades till handlingar ne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtanden: N:o 125, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande, N:o 54; N:o 126, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 96; N:o 127, i anledning af återremiss af ULskottets betänkande, N:o 106. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets utlåtande, N:o 24, i anledning af gjorda anmärkningar emot betänkandet, N:o 17, angående kurhus-afgiftens fortfarande: Ståndet vidblef sitt beslut, och lade utlåtandet, N:o 24, till handlin ga me. S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets utlåtande, No 128, i anledning af väckt motion, i fråga om förändring af lagstiftningen, rörande bränvinsbränningen m. m.: Bifölls; S. D. Föredrogs ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Uskottets utlåtande, N:o 129, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet, N:o 89, angående Ränte-försäkrings-, Lif-ränteoch Lif-försäkrings-anstalters inrättande i Sverige: Utskottets förra hemställan bifölls, och den sednare ansågs icke fordra någon åtgärd å Ståndets sida. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtanden och memorial: N:o 164, angående utbetalningen af återstoden utaf extra stals-anslaget till uppförande af en recidence-byggnad, med erforderliga embetsrum, för Landshöfdingen i Wexiö: Bifölls; N:o 178, med yttrande, angående Riksgälds-Contorels förvaltning, sedan början af sislförflutna Riksdag:
I dpnna fråga kommer ej derpå an, om Sundell misstagit sig, och om han skulle förlora 50,000 R;dr eller icke, utan om han fått tillfälle att i laglig väg och ordning blifva hörd, och, såsom anklagad, försvara sig. Jag anser målet hafva varit af den vigt, att det förtjent en noga undersökning, och det skulle förundra mig, om» såsom jag tyckte Friherre Wirsén behagade för en stund sedan yttra, Sundeil icke skulle äga någon annan utväg att få rätt, än medelst Nådansökning. Friherre Bojie: FältKsmrerarer» Sundell, 60m sjelf anmält förhållandet hos KrigsCommitéen, har äfven derå bekommit behörigt svar Grefve Spene, Jaeol Melcher: I händelse den framställning af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, huruvida ett af Herr Qviding inlämnadt Memorial behöfde uppläsas eller ej skall anses såsom en proposition, samt Ridderskapets och Adels dertill först lämnnde bi‘all som ett formligt beslut, anhåller jag, att deremot få till Protocoliet an« 476 Den 2 7 Maji. mäla min reservation. Jag anser det icke kunna vara med oidningslagarne öfverensstämmande, att genom något slags beslut förneka uppläsning af ett utål behörig person i behörig tid inlämnadt skriftligt anförande. Hans Excellenct Herr Grefven och Landtm Marskalken yttrade, att han endast inför Rid* derskapet och Adeln anmält, det Stats-Secreteraren Qviding inlämnat ett Memorial, hvars uppläsande, då ämnet vore fullkomligen utveckladt, Ridderskapet och Adeln sjelf ansett öfverflödigt. Herr Grundelstjerna: Sorn Grefve Spens uti senare delen af sitt yttrande förekommit mig uti hvad jag ämnade anföra, återstår för mig blott, att uti Herr Grefvens berörde yttrande till alla delar instämma. Herr Munck af Rot ernhold:
Tersmeden har beklagat, att jag icke reserverat mig emot denna punkt och trott att jag i Ulsk. ej derom yttrat min tanke. Detta är ett misstag. Jag yttrade, att jag ansåge en sådan förändring, som den föreslagna, medföra nytta ifall den kunde åstadkommas, men då jag fann BankoUtslcs majoritet vara bestämdt emot hvarje förslag i denna väg, så ansåg jag mig ej böra nptaga tiden med att förgäfves försöka genomdrifva saken. Icke heller fann jag det vara skäl att reservera mig emot Utsk:s beslut uti ifrågavar:de hänseende, då jag icke kunde upgifva någon bestämd plan, hvarigenom skenet af myntförsämring kunde undvikas. Att jag genom uraktlåtenhet att reservera mig emot Ulsk:s beslut i frågan skulle hafva förlorat min riksdagsmannarätt att inom det Stånd jag tillhör derom yttra min mening, är en lära, som jag aldrig förut och nu med förundran hört drifvas. Jag förnyar min anhållan, om återremiss. Hr von Hartmansdorff: Man har sagt, att den myntför ändring, som gjordes 1830, var nödvändig. Det erkänner jag ock. Det var nödvändigt att utvexla efter 128 sk. sedelmynt men det var icke nödvändigt att förändra hans silfverinnehäll hvilket hade kunnat bibehållits likadan som förut. Egenskapen af att vara Bankofullmäktig bör väl icke hindra mig att yrka hvad jag anser vara 238 Den 22 Februari e. m. nyttigt för Banken. Om R. o. Ad. icke gillar min mening, förfaller förslaget, men det må mig icke förtänkas att jag framställt och sökt befrämja det. Hvad nedsmältningen beträffar, så har jag hört af Hrr Beit i Hamburg1 de store nedsmältarne af silfvermynt, från hvilka vi fä våra flesta silfverplanlsar, att till dem användas Svenska Specier i större mängd än Norrska, Danska eller Holsteinska. Frih. Palmstjerna har sagt, att Norrmännen mottaga våra Specier. Det är icke underligt då dessa äro bättre än deras.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Ulskoltets nedannämnde Utlåtanden: N:o 102, angående medels anvisande till låne-understöd för verkställandet af åkerjordens ändamålsenliga dikning; N.o 103, angående begärdt stals-anslag för utdikning af Sanna hed inom Örebro län; N:o 104, angående begärd ersättning af Stats-verket för den genom upp dämning vid Gråda kanals företagna omläggning förorsakade jordförlust; N:o 105, angående föreslagen ersättning åt jord-egarne inom 2:ne byar i Leksands socken för liden skada genom vatten-öfversvämning; N:o 106, angående anslags beviljande för ersättning af förluster genom hagelskada; N:o 107, angående föreslagna låne-understöd för åstadkommande af sädestorknings-anstalter; N:o 108, angående väckt fråga om ränlefria låns beviljande för uppförande af byggnader utaf sten i skoglösa orter; N:o 109, angående ett föreslaget lån till Apothekaren B. M. Freese för bedrifvande och utvidgning af en inom Arbrå socken i Södra Helsingland utaf honom anlagd linberednings-fabrik; N:o 110, i anledning af väckt fråga om beviljandet af särskildt anslag för tryckning af rese-berättelser rörande industriela förhållanden inom främmande länder; N:o lil, i anledning af väckta frågor om anslag för nya eller ökade telegraf-förbindelser mellan vissa uppgifna städer och orter; och Bih. till R. St. N:o 112, i anledning af väckta frågor om inlösning af sådana Riksgäldssedlar, som icke blifvit till invexling företedda inom den bestämda preskriptions-tiden.
Perfonere 23evmUntng efter 2:t>fa otf? 3:t>je ©oefm fot åt* 18 # > »junina efter arbra Stift. © & §Cf| 5 o ra ers g® O o rs vv j*. *■* O -3^ oi-S^B o fficy B3.2 pS.5 f~r^ r* t*' <3> .fel 33 16 "Sj iå &3 to 1’® r> * ra <-s o -& © o 'O*1 o t: CO " r ö o: mO g'® ra Zi O: CO Co 7 P -1* 3 - 13 -i S3eruiCfntncj. ©nltgt ?JiautaIo (St) ©ömmcn&cag ifwec Cö^eringsfUängCtcEitc H:o 1 uti n. £7. Sögöeti för ut 18> Remman. grälfe*SRäntor. Sagen&eter. SKamtfactttrtrr, gaBrifer, ffierf tå) Snrättningar. Clroarnar od& ©agar. 30 £8 £8 l r' £? 150,000 000 3,000 00 10,000 s ss 00 200,000 000 s CÉ>* 70,000 00 20,000 s 00 GrganberättS-' afgift. 000 ga6rifS-'3nrattmugar, forn äro tayerabe efter utfatte Etafer. 10 Gumma. 000 Slntnärfning: ©om bet är af roigt, att be ©tatifiiffa upplysningar, fjroilfa genom ©amtnanbragen ttnber benna Slummer böra minnas, erfjStta ben futtfianbigajle noggran&et, fS fiola JpärabSffrifmarne meb ftörfia ornforg, genom tjenliga öfmerbrag frSn £a;rermg$
Med ordentcligä Posijagter och strandfärder, som jämwäl en tid warit i bruk, borde i et land, som har läng stärgärd, stora insjöar och segelbara floder, afwen mpcken skjutsfärd och mänga dagswerken kunna besparas; Hufwudstaden borde wid sin lyckliga belägenhet kunna gifwa det bästa efterdöme!. Wid marknadsfärder om sommaren kunde af sädan inrättning mycken förmon dragas, och om wintren är' villigt, at bönder särskildt til sädane färder betingas. Borgare skulle til fölst af Byggninga-Balkens 27 Cap. 5 §. i de Städer, der ombyte är, skjutsen uppehälla. Det synes ock troligt wara, at Städerne, som nära utan statt innehafwa flere Hemman eller Byar, hwilke fordom af Bönder odlades, skulle förlitan Almogens deltagande, genom wäl anstälda , likaledes kunna besörja om den nödiga stjutöfärden, hwilket ock pä nägra ställen med god framgäng redan stall wara werkstäldt. Hwad Stockholm beträffar, sä torde dock tils widare de intil Hufwudstaden närmast boende Bönder och Torpare, som hafwa mindre betydlige Jordbruk at stöta, fä såsom hittilS förnöja sina stjutsfärdsbegär, och säledes biträda Stadens akare. Det är icke första gängen jag ifrat emot Hällstjuts-inrättningen, som utgör Swensta Jord - Dei, 15 765 Jordbrukets eaenteliga förderf och förbannelse. I den som wär nu warande Nädige Konung, under sitt förra Regentskap, sörordnade til Allmänna Hushällningens uphjelpande, hade jag den Hedrande näden, at wara kallad til Ledamot, och ingas der et Li^nrorllck om Hällffjutscns skadlighet och om medlen at afhjelpa denna Landsplåga, hwilket Betänkande ock wann del.