Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fröken Antonia Borg, dotter till kontraktsprosten och kyrkoherden i Mora, A. Borg o c h hans aflidna maka, född Norlin, har i London eklaterat sin förlofning med hr John Johnson från Stockholm, som är anställd i Suez-kanalbolagets tjänst som fyrmästare å en af fyrarne vid Röda hafvet. Fröken Borg, som en tid haft anställning vid Skandinaviska sjömanshemmet i London, genomgår för närvarande därstädes en teoretisk och praktisk kurs i sjukvård m. ro. Ett nytt arbete af Cecilia Holmberg. Om några dagar utkommer på Fahlcrantz &amp; komp:s förlag första häftet af ett större arbete, som utan tvifvel har att påräkna intresse från allmänhetens sida. Arbetet, som vi i Idun förebådade redan i sammanhang med fru Holmbergs biografi och porträtt, är nämligen en af den bekanta författarinnan tecknad lifsbild med titel: Carl XV som enskild människa, konung och konstnär. Den här ifrågavarande minnesbilden har ett särskildt intresse, utom det som innefattas i själfva ämnet, och det är det rika material, som stått till förfs förfogande. Genom att erhålla tillgång i i 11 bland annat konungens egenhändiga dagboksanteckningar, förda allt från hans studenttid, genom muntliga o c h skriftliga meddelanden af personer, hvilka tillhört hans närmaste omgifning, har förf. kunnat gifva sin skildring en lefvande åskådlighet och ett nyhetens behag, som det eljes svårligen kunnat erhålla. Arbetet lär, utan att framträda med anspråk på att vara ett illustrationsverk, komma att rikt förses med afbildningar af porträtt och taflor, hvilka till en stor del ej förut varit allmännare kända, samt af platser, där konungen företrädesvis älskade att vistas m. m. Kvinnans anställning å apotek. Ytterligare två kvinnor, fröknarna Olivia Magnusson och Agnes Sellström, ha gjort ansökning hos regeringen att utan hinder af sitt kön få antagas till elever å apotek. Ansökningarna äro remitterade till medicinalstyrelsen för utlåtande. Några råd till ögonens skydd. Att se upp hvilar ögonen. Man bör alltid sörja för, att man har tillräckligt ljust, men undvika allt bländande sken. Man skall alltid sitta rak, men först och främst då man läser, hvilket man aldrig borde göra i böjd eller lutande ställning.
Frih. Cederström, Jacob: Redan i förra plenum, Den 29 Februari f. m. 467 då Hr Ribbing yttrade sig, tog jag mig friheten fästa bans uppmärksamhet på hvad grundlagen i §:n Riksd.Ordn. innehåller. Deraf'hade Hr Ribbing bort finna, att en ledamot, som icke i ett beslut deltagit, har grundlagsenlig rätt att fä sin särskilda tanka vidfogad det prot.utdr., som afgår till de öfriga Stånden; men alt vijja påbörda Ståndet att företaga hans opinion mot majoritetens en gcång fattade beslut, det blefve rakt stridande mot Jin. Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, täcktes låta uppläsa det irsta mom. af denna §, hvilken angår detta fall. 1 mom. af 57 §:n Riksd.Ordn. upplästes. Hr Lagerhjelm, Pehr: Förekommen af Frih. Cederström, har jag intet annat att tillägga, än min önskan, att Hr Ribbing ville låta sin motion förfalla. Hr Ribbing: Uti det sista ordet, som Hr Lagerhjelm uttalade, nemi. att det var en motion och icke någon reservation, torde ligga ett tillräckligt svar på Frih. Cederströins yttrande. Det är icke någon reservation mot beslutet, som jag velat framställa, men jag har önskat det tillägg dervid, såsom villkor för dess fattande, att R. o. Ad. skulle meddela Bonde,5t. svar på samma sätt, som R. o. Ad. fått emottaga inbjudningen, genom en deputation, och dervid aflemna det förklarande jag föreslagit. Detta har jag så mycket mindre ansett vara ur vägen, som man här pä förmiddagen hört anföranden, som åsyftat att förqväfva yttranderätten från folkets sida, vid ett dyrbarare tillfälle, då det af sin Konung tilltalas; men jag är visserligen icke någon vän af långa tal. Det är ofta en omväg att höra hvad som går en genare väg, från bröst tili bröst; mitt har jag lättat, och vill icke vara den, som envisas alt producera min mening, utan öfverlemna!' den till antagande eller förkastande af R. o. Ad:s majoritet. Frih.
Den föreg:de talaren har yttrat, att den sista natten på honom medfört en ganska lycklig följd; han har kommit på bättre tankar, och vi hafva förhoppning att af honom emotse eli förslag lill vår nationalrepresentations ombildning. Jag får säga, att om det är moget, fullständigt och genomtänkt, så att det af Svenska folkets ombud antages, så kan man med skäl anse den natten för en af de lyckligaste man i Sverige upplefva!. Rom bade sina dies fasti et in fasti, och Sverige har dä verkligen haft en nox fasta; men jag skulle tro, att örn en eller annan natt lades till den nyssnämnda, så kunde vi hafva att emotse ett ändå bättre förslag. Det är just delta som jag uttryckt i min reservation, ty jag tror, alt det fordras för ett sådant ämne som detta, icke endast några timmar, icke endast några nätter, utan ett moget allvarligt begrundande under längre tid. Det är icke efter hugskott man skall gå tillväga, dä man vill omskapa Svenska folkets samhällsförfattning, då man vill kullkasta ett under sekler fortfarande. Man bör ej efter en natts begrundande kasta upp nya planer, för att sedan lika hastigt öfvergifva dem och lika omoget framkomma med åter andra, som äro lika omogna. Gr. Frölich: Discussionen har nu öfvergått till enskilda repliker. Man har lemnat det sakvigtiga och sysselsätter sig med alt gifva repliker på tillfälliga yttranden, som personer emellan blifvit fällda. Nå väl! jag har också sådana repliker att gifva, hvilka jag ber att man mätte godhetsfnllt tillåta, ehuru de icke kunna bli annat än lika mångå små episoder. I valet af dessa fäster jag mig i främsta rummet vi den förste talarens yttrande, dä han förklarade, all man verkligen behöfver lång lid på sig, då man vill tala i ett ämne sådant som delta, om nationalrepresentationens ombildning. Jag tager affär på detta Gr. Mörners förklarande deruti, först ur den synpunkten, att det gör ingenting, i afseende på tid och tidsförlust, om man sacrilicrar en eller annan dag, att utreda delta ämne, då man synes hafva god tid för att snacka om annat mindre vigtigt; men jag kan ej inse, alt Gr.
Dessa båda lagrum stå i fullkomlig strid mot hvarandra; och följden har verkligen varit den, att uti ett Pastorat ett förfallet halmtak kostar Församlingen nära 200 R.dr Banco, då under rättegången Församlingen bänviste till de orden, vare han skyldig att hålla husen vid magt pd egen kostnad och Pastor hänviste till de orden i samma att. Socknemånnen skola dem bygga och bättra pd therns kostnad, när de af allder och bruk och ej af Prästens vanryckt förfalla. Slutdomen fälldes efter denna sednare mening, och skulle således all byggning och bättring, hvarunder reparationer äfven måste förstås, alltid komma att drabba Församlingarne , alldenstund husen ej förfallit genom Prästens vanryckt. På sådant sätt skulle aldrig dessa Lagens bud att Prästen skall hålla dem vid magt med egen kåstriad kunna åläggas Prästen, ehuru när man jemför dem med denna Lag-§., alla andra HiisesynsFörordningar och Lagar å Boställens byggnad och underhål * - Ven * Julii e. m. 25 lande, finner man att andan af dem alla visar Lagstiftarens mening varit den, att Prästen lika nied alla andra Boställsinnehafvare är skyldig att på egen kostnad reparera oell underhålla sina hus. Sedan nu Husesyner enligt Betänkandet hvart tredje år troligen komma att äga rum, så får jag ödmjukast föreslå, att en tydligare förklaring af denna §. må ske, för att undvika det ej Socknemånnen må blifva ålagde att reparera husen efter hvarje sådan syn, och hvaruti tydligare må blifva utfördt enligt gällande Författningar, huru långt Prästens skyldighet att reparera och underhålla må sträcka sig, äfvensom när Socknemän» skyldighet att bygga och bättra skall äga rum, hvarigenom många rättegångar torde kunna besparas _ det kunde efter min tanka innefattas i desse tvenne alternativer, att Prästen alltid reparerade, och att Församlingens åtgärd aldrig vidtager förr ån byggnaden vore till reparation oduglig och i anledning deraf bc-rde nybyggas. I anledning häraf begår jag återremiss på Utskottens Betänkande, N:o 4. Grefve Härd, Carl Gustaf'.
Lidköping och IiåknntorPj örn anläggande af jernväg mellan. Se Jernväg. Lifrädduings-anstalter om anslag till inrättande af stationer vid Höganäs och Torekow för. Motion No 130. Stats-Utsk. Utlåt. Lindesberg, angående dervarande skolas förändring till två-klassigt elementarläroverk. Motion N:o 184. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Lindeström, IVP., Motion N:0 302, att tryckningen af allmänna författningar och kungörelser må på entreprenad till den minstbjudande upplåtas Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk Betänk. N:o 76. Motion N:o 303, angående noggrannare bestämmelser i afseende å be straffningars användande vid eleraentar-läroverken. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N o 118 och Mern. R St. underdån. Skrifv. No 174. Motion N o 304, angående vissa föreskrifter i fråga om Bibliothekariers vid elementar-läroverksoch stifts-bibliothek löneförmåner och pensionsrätt. Stats-Utsk. Utlåt. Lindström, J., Motion N:0 8, om förändrad lydelse af 101 § 2:dra morn i Bankoreglementet. Banko-Utsk Utlåt. No 26. Motion No 9, om ändring i 1 och 7 §§ i Instruktionen för Rikets Stän ders Revisorer af Statsverket den 17 April 1841. Stats-Utsk. Utlåt. No 84 och Mern. R St underdån. Skrifv. N o 125. Motion No 10, om ett tillägg till Instruktionen för Rikets Ständers Revi sorer. Stats-Utsk. Utlåt. N o 84 och Mern. N:o 144. R. St. underdån Skrifv. N o 125. Motion N o 11, om upphörande af den i Kongl förordningen den 3
Nämnde punkt, innefattande förslag till föreskrifter om ersättande af upphörd Privat-bank samt penninge-rorelsens underlättande i allmänhet} har, sådan densamma är vorden uppställd i Utlåtandet N:o 48, blifvit af dels samtlige och dels tre Riks-Stånd gillad, utom i hvad angår punkten Litt. h af 3 momentet, lydande, som följer: ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom af Kongl. Maj:t i Nåder faststäldt reglemente. Filial-bank ege icke att beräkna högre ränta eller kreditiv-afgift, än som erlägges i den utlåningsoch kreditiv-rörelse, som Riks-banken genom Diskonterna för närvarande bedrifver;” hvilket förslag till föreskrift, af Presteoch Bo/?de-Stånden bifallet, är förändradt af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till denna lydelse: ”Filial - Banko-Utskottets Memorial, N:o 63. 9 ”Filial-banks rörelse bedrifves medelst utlåning, vexel-diskontering, öppnande af uppoch afskrifnings-räkning samt beviljande af kreditiv, på sätt närmare bestämmes genom reglemente, som kommer att till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse öfverlemnas.” Med anledning häraf får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att instämma i Utskottets af två Riks-Stånd gillade förslag tili uppställning af punkten Litt. h af 3:e momentet, och för den händelse att denna inbjudning icke skulle af någotdera Ståndet antagas, föreslå att frågan må genom votering i Förstärkt Banko-Utskott afgöras, efter följande voterings-proposition, nemligen:
- Jag Iean icke instämma uti Friherre Åkerhjelms tanka, att det af ConstitulionsUlskottet valda sätt att afgifva Utlåtande till Riksens Ständer kan gillas derföre, att det icke är förbjudit i GrundLagen; men deremot bör jag icke underlåta, att förklara mitt bifall till ConstitutionsUtskottetS, genom samma värde Ledamot, yttrade tänkesätt, att ovillkorligen vilja grunda sina beslut på Lagen och så medelst visa ändamålet för Utskottets daning, samt ådagalägga att Constitulionen lefver. Jag tillåter mig dervid endast den önskan och förhoppning, att denna rättsinniga anda hos ConstitutionsUtskottet äfven må finnäs uttryckt i de åtgärder och beslut, hvilka det tillhörer detta Utskott att vidtaga. Om sättet för behandlingen af ConstitutionsUtskottets Betänkande, hafva åtskillige stridige meningar blifvit yttrade. Jag får för min del förklara, att jag gerna medgifver att sjelfva Hufvudfrågän eller Anmärkningen emot Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Armeen må förfalla, derföre, att jag nu mera, sedan följderne af den klandrade åtgärden blifvit häfde, anser frågan derom likgiltig för Nationen, och att jag, efter den lyckliga stadga, som vårt Regeringssätt vunnit, icke hädanefter anser dylika försök, om de möjligen skulle 360 Den 12 Martil. vägas, för serdeles vådeliga. Deremot anser jag det vara af högsta vigt, att ConslitutionsUtskottet, åt hvilket Riksens Ständers rätt att vaka öfver Constitutionens helgd i betydlig mån är anförtrodd, noga iakttager och rätteligen tillämpar Grundlagarnes föreskrifter.
Jag begär, att detta mitt yttrande må få åtfölja till LagUtsk. och vill blott tillägga den hemställan, huruvida, i händelse Utsk. skulle finna betänkligt föreslå en sådan förstärkning af Utsk., som jag uppgifvit, det då icke skulle finna ändamålsenligt, att, sedan Utsk. afgifvit betänk, öfver de 2:ne balkarna, jag nämnt', alla Stånden trädde tillsammans i conferenser på ett runi och, under Hr Landtnäs ordförandeskap, discuterade ämnet samt sålunda öfverenskomme örn de beslut, som borde fattas i de särskilda Stånden. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Äfven jag ber att få yttra några ord i detta vigtiga ämne. Jag instämmer med den siste värde talaren, att, sedan en betänketid af 24 år nu varit lemnad hvar och en, sorn önskar förändring af den gamla lagen eller antagande af en ny, nu borde och kunde vara i tillfälle att fatta sitt beslut i ämnet. Jag medger dock, att jag är tveliågse, örn detta beslut bör fattas vid denna riksdag, eller om man dermed bör uppskjuta till den nästkommande. Skulle denna riksdag komma att fortfara ända tilldess nya lagen hinner fullkomligt af Ständerna genomgås, skulle jag ej nu emotsätta mig granskningens påbörjande, äfven om jag trodde civil-lagförslaget vara sådant, att det i och för sin egen skull genast kunde antagas; men denna riksdag är nu nära sitt i grundlagen bestämda slut. Dessutom är criminal-lagförslaget ännu icke granskadt af Hofrätterna och Högsta Domstolen; och jag anser det stå i oskiljaktigt sammanhang med civillagen samt sålunda böra gemensamt dermed behandlas. Hr Stråle har föreslagit, att LagUtsk. måtte utlåta sig öfver den hufvudfråga: huruvida en ny lag skall utarbetas eller den gamla blott öfverses, förbättras och, sammanflickad med utkomna förklaringar, utgifvas. Jag vågar bestrida detta förslag. Man skulle då komma att besluta öfver lagarbetet i massa; och jag, med de flera inom Stånden, som icke äro jurister, skulle då nödgas rätta sina opinioner helt och hållet efter andras omdöme, emedan vi icke hade nog juridisk kunskap för att, efter en så generel pröfning, fatta något eget beslut.
J). tillfyllest förebygga ostraffadt öfver, trädande och missbruk af Domarmagtens rättigheter, berörda 103 §., hvars innehåll tillintetbringar Högsta Domstolens Ledamöters oberoende och i allt synes rättsvidrig! samt för Medborgares frihet, egendom och heder menligt, måtte till hela dess kraft och verkan upphäfvas; i sammanhang hvarmed 64 §. RiksdagsOrdnin gen komme att utgå och Redactionen af 104 §. RegeringsFormen att lämpligen för andras. Af 1809 års Lagstiftning antogs den grundsats, att Konungens Högsta Domsrätt skulle utöfvas genom en Dess Flogsta Domstol, bestående af sjelfständiga och »äledes ej i vanlig ordning amovibla L«* damöter, men att denna Högsta Domaremagt icke finge uppresas, som en oombytlig Corporation, till Stat inom Staten, och att fördenskull Ledamöterne borde kunna, ej allenast, för bevisliga fel tilltalade, efter Lag dömas, utan ock, till ett inskränkt antal, genom National-Representationens omotiverad» utlåtande, skiljas fiån FörtroendeÄmbeten, sorn de icke värdigt beklädt, alltid likväl med Formaliteten af Nådigt afsked , och med visshet om anständig bärgning. Man trodde nödigt att, i afseende på Opinionsmagtens inflytande, etablera en motsvarighet emellan de bägge högsta Rådgifvande och Dömande Autoriteterna ; Man önskade en garantxe, icke blott mot orättvisan, man äfven mot oskickligheten hos dem, som förvaltade Konungens F.get Domarekall ; Och man ville härvid på en gång möjligast försäkra det allmänna gagnet, och möjligast afböja det enskildta lidandet.
Såsom allmän anmärkning torde få anföras, att då, enligt hvad StatsLTtskottet äfven anmärkt, hvarken Rikets Ständer vid deras år 1812 lemnade bifall till MötesPassevolancen, eller Rustoch Rotehållare vid deras hörande och Contraclernes upprättande, förbehållit sig någon gransknings - 86 Den 26 Oetober f. ni. rätt öfver mötesmedlens disposition och räkenskaper, eller ulfäst sig att något mer än det beviljade årsbidraget tillskjuta i fall af yppad brist, och således ej kunna fordra redo för disponerandet af gjorde besparingar, när Kronans förbindelser, enligt Contracten, blifvit i alla delar uppfyllde, samt Rikets Ständers underdåniga anhållan, att Redogörelsen för den gamla MötesPasse volanceCassan måtte få granskas, icke blifvit af Kongl, Maj:t i Nåder bifallen, synes ock ingen öfverläggning om Passevolance-tnedlens disposition under den förflulne liden här kunna äga rum, eller hafva sammanhang med nu förevarande fråga om en ny MötesPassevolance, byggd på andra grunder, än den förra. Jemte det jag ansett mig böra anföra ofvanstående upplysningar rörande den gamla MötesPassevolance-Fondens förvaltning, får jag nu vördsamt tillstyrka bifall å hvad Statsoch EkonomiUtskotten i afseende på den nya MötesPassevolancen föreslagit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken ti 11 k än n aga f, alt plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Friherre Sprengtportenj Jacob Wilhelm: Såsom Ledamot i de Utskott, hvilka handlagt frågan, anhåller jag atti korthet få besvara några af de anmärkningar Fri - Den 26 October f. n». 87 herre Anckarsvärd behagat göra. Utskotten hafva först fått uppbära ganska skarpa förebråelser derföre, att de ej förmått förete en så detaillerad calcul öfver möteskostnaderne, som den Herr Friherren nu sjelf framlagt; men jag hemställer, om ej denna anmärkning med lika skäl återfaller på dess författare.
Enär de i denna § omförmälde uppgifter icke för bränneri-kontrollörer synas vara behöllige, hafva orden ’’samt Bränneri-kontrollörer’’ blifvit ur § uteslutne. « 37 (36). Denna §, hvilken är lånad från äldre bränvins-brännings-förordningar, lärer städse blifvit så tolkad, alt det uti första momentet af § förekommande ordet ' vård” ansetts innefatta äfven det fall, då redskaps-tillverkaren vid sjelfva bränneriet uppsätter, ändrar eller reparerar redskapen; hvilken tolkning också tyckes vara riktig. Dock hafva Rikets Ständer till undvikande af missförstånd för framtiden, ansett meningen böra genom en bestämdare ordalydelse uttryckas, äfvensom Rikets Ständer funnit behöflig!, att uti $ inrymma en närmare bestämmelse, angående liden då, och personen hos hvilken redskapen skall till försegling anmälas, när egaren sjelf tager vård om redskapen. § 38 (37). I sammanhang med beslutet, att endast enkel redskap hädanefter bör uppmätas af justerare, och alt, till följd deraf, den hitintills gällande grunden för beräkning af arf vodet för mera sammansatt redskaps försegling kommer alt förfalla, hafva Rikets Ständer ansett arfvedel för försegling af sådan redskap, hvilken icke är mätning underkastad, böra bestämmas lill 3 R:dr Riksmynt för hvarje redskap, som förseglas. § 40 (39). 1 fråga om den afgift, sorn bör för bränvins-tillverkning erläggas, hafva Rikets Ständer ansett grundsatsen att, genom en för ali bränvins-tillverkning lika, men tid efter annan småningom ö ad beskattning, höja priset på sjelfva varan, samt derigenom minska både förbrukning och tillverkning, böra strängt bibehållas, hvadan Rikets Ständer funnit någon förhöjning nu kunna och böra ega ram, samt alltså bestämt algiften för bränvinstillverkning, vare sig i större eller mindre bränneri, till 60 öre för hvarje kanna bränvin af deu styrka, som vid § 4 finnes omförmäld.
Ifrågavarande å Riks-Statens 2:dra Hufvud-Titel uppförde, men för år i835 icke till Post-Staten utgångne Spanmåls tillökning, har, på sätt Revisorerne omförmält, blifvit besparad, och till följd deraf, likasom öfrige uppkomne Besparingar å Hufvud-Titeln, kommit densamma tillgodo samt utgjort tillgång för bestridande af sådane utbetalningar å samma Hufvud-Titel, till hvilka anslag varit otillräckliga eller alldeles saknats; börande dock Stats-Contoret i sammanhang härmed upplysa, att, det oaktadt, på sätt Räkenskapen utvisa, uti Öfverskotts-Liqviden med Rikets Ständers Riksgälds-Gontor blifvit oafkortad upptagen den af Rikets Ständer påräknade netto-behållning å Postmedlen med 100,000 R:dr, äfvensom att hela återstoden af Post-Verkets inkomster varit disponibel för det af Rikets Ständer afsedda användande; Och beror det i öfrigt af Rikets Ständer vid nästa Riksdag, att, i afseende å berörde, under Post-verkets aflönings-Stat uti RiksStaten gjorde Spanmålsberäkning, vidtaga den åtgärd, som må kunna anses lämplig eller al beliofvet påkallad.
Den ig April. 353 hända, att en eller annan förhldgnare jordägare gör forsok att anlägga Saltpeter plantlador, och det ankommer vidare på beräkningen af deras utslag, huruvida en sådan binäring må i vissa fall kunna nyttigt förenas med jordbrukets bea höriga skötsel. I de nedra Dal-Socknarna af Länet och jern* , Väi en eller annan af de öfra bör deremot eti allmännare Saltpetértillverkning kunna vara att förvänta. Jordmonen derstädes är fruktbarare än i den egentliga Dalörten, hémmansdelarne större Och boskapsahtälét betydligare. När eri ordentlig husbehofsbränning kan påräknas, idkas deri der thed förnämligaste afseende på Lädugårdarnes utvidgning och den nyttigd verkan deraf på åkerbruket. En i sednare tider der införd hushållning, att inom stängda platser med drank Underhålla ett större anta! svin, Som till gödsel bereda tjenliga samlingar af jord och vegetabiliska ämhen, gör att Boskapsuriiien icke dertill lika alta diant soiö i de öfriga DaiSocknariie användes. Meri denna hushållning, hvarpå möjligheten af éri becoriomisk Saltpetertillverkning beror'* förutsätter icke allenast en stadgad BränpvihsbfänhingStättighet, Utan äfven en så anordnad, att icke genom Stora fabriksmässigt anlagda Srännerier sjelfva tillverkningen af Brännvin, då den drifveS mindre fabriksmässigt och endast för Ladugårdsbéhofvet, må bereda förluster åt de ringare jord-* ägare, som sakna de förlag och vidsträcktare af . Sättma B. &:o 45, 46. '354 T)ert ig April* sättnings-utvägar, hvilka dea egentliga Fabrikan* ten kan begagna till omedelbar vinst a? sin Bränn* vinsfabrication.
Jag anhåller om afslag å sednare delen af denna punkt. Gr. Horn: Jag uppträdde förra gången alldeles icke för att yrka bifall till StatsUtsk:s tillstyrkande; ty jag får bekänna, att jag finner det vara af så ringa betydenhet och ett sä tvetydigt ämne, att likaväl kan Hr Lefren som StatsUtsk. hafva rätt, men jag nämnde det blott som en orsak till StatsUtsk:s tillstyrkande. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Om Norrska statsverket under så många år som föreningen varat, eller Norrska trupper varit förlagda härstädes, icke blifvit besväradt med anhållan om ersättning för dess jägares inqvartering, synes det också vara olämpligt att numera väcka en sådan fråga. Jag instämmer med flr Lefren i begäran om afslag å denna sednare punkt. Utskottets förslag afslogs. 27 och 28 §§:ne. Ansågos icke erfordra någon åtgärd eller framställande af någon proposition. 43 §:n. Utsk:s tillstyrkande bifölls. 44 §:n. Ansågs icke erfordra någon åtgärd. 45 §: n. Utskts tillstyrkande bifölls. Ansågos icke erfordra någon åtgärd eller framställandet af någon proposition. 54 §:n. Hr von Hartmansdorff: Ifall kostnaderna böra godtgöra» af boslällsinnehafvarne, men likväl drabba statsverket, så är det ett fel i verkställigheten, men icke i författningen, Då borde StatsUtsk. hafva gjort anmärka, mot vederbör, embetsman, men icke begärt författningens förändring. Är åter författningen felaktig, så skall man icke antaga att någon öfverträdt hvad rätt är, utan blott begära att en annan författning utfärdas. Sådant som Ulskts förslag nu är, anser jag det icke böra bifallas utan afslås. TJtsk:s förslag blef af R. o. Ad. afslaget. 55 och 56 §§:ne. Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 57 §:ii Frih. Cederström, Jacob: