Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har Riksdags-fullmäktigen Jahannes Nilsson, då införsels-tullen å talg utgjorde icke mera än 1 sk. 14:dels rst. och den å -svafvelsyra 4 rst. pr skålp., men den för införsel af stearinljus nu stadgade tull af 9 sk. skålp., med tillägg af tolag och andra afgifter, uppginge till 16 sk. riksgälds pr skålp., samt innefattade ett absolut införsels-förbud, ehuru uttryckt i siffror, föreslagit att tullen å stearinljus måtte bestämmas till 3 sk. och å stearin till 2 sk. pr skålp. Då Utskottet af skäl, som vid artiklarne Stearin och Talg finnes anfördt, funnit sig föranlåtet att bibehålla de derå nu stadgade tullsatser, har Utskottet icke heller an sett någon nedsättning å stearinljus och öfriga omlormälda ljusslag böra ifrågakomma, hvarföre ock Utskottet hemställer, att nu gällande tull-taxa i dessa hänseenden må förblifva oförändrad ; men som deremot den å talgljus nu stadgade införsels-tull, 2 R:dr 24 sk. lisp., utgör omkring 50 proc. af varuvärdet, och en sådan tullsats, i allmänhet alltför öfverdrifven, ännu mindre kan vara behöflig till skydd för en handtering af den enkla beskaffenhet, som talgljus-tillverkningen, föreslår Utskottet, att införsels-tullen å Talgljus må nedsättas till lR:dr32sk. pr lisp. eller, med antagande af skålp. såsom lämpligare qvantitet för tullberäkningen, till 4 sk. pr skålp. Då Ljuskronor nu äro åsatte tull till 33 jproc. af värdet, men delar af ljuskronor förtullas efter det ämne, arbetadt, hvaraf de beslå, samt sistnämnde förtullningsgrund synes lämpligen böra, på sätt Revillnings-Utskottet vid sistlidne riksdag föreslog, för hela denna artikel antagas, förnyar Utskottet detta förslag och hemställer, att det i enlighet härmed förändrade stadgande, som bilagde taxeförslag innehåller, måtte godkännas.
4:o. § 25 vidrörer saker, hvilka icke tillhöra denna lag, enär detta är en lag om Banker med sedelutgifnings-rätt, hvadan jag vördsamt föreslår, att samma § 25 måtte af Rikets Ständer afslås, emedan, om den hlefve lag, enskilda kommandit-bolag, som kunna vilja idka bank-rörelse utan att utgifva, egna kredit-sedlar, blifvit helt och hållet förbjudna.» af Riksdags-fullmäktigen Nils Nilsson från Wermlands län, som förenade sig med Herr Arnell, samt af Riksdags-fullmäktige Olaus Eriksson från Götheborgs och Bohus län, Peter Mårtensson från Jönköpings län, Nils Andersson från Christianstads län, Ola Svensson från Malmöhus län och Johannes Nilsson från Götheborgs och Bohus län, hvilka instämde med Herr Dom-Prosten Thomander. f , Bih. till B. St. Brot. 1853 & 185i. 8 Sami. 2 Afä. I Haft. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Banko• och Lag-Utskottens Memorial, Nto 2. 1 Uf:o S. Ank. till Esp.-Utsk. den 8 Nov. 1854, kl. 1 e. m. Memorial j med förslag till sammanjemkning af Riks-Ständens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottens Betänkande N:o tji fråga om ny lag för enskilda Banker hvilka utgifva egna kredit-sedlar. Sedan de respektive Riks-Ståndeu i anledning al berörde Betänkande lättat definitiva beslut, hafva Utskotten genom Protokolls-Utdrag al samina beslut erhållit del; oell inhemtat: att en del af de stadgandeu, hvilka Utskotten i Betänkandet föreslagit, blifvit al alla Riks-Stånden gillade; att, i afseende på en annan del, tre Stånd lättat lika beslut, sorn än öfverensstämma med Utskottens förslag och än derifrån afvika; samt att i vissa frågor två Stånd i sina beslut stadnat emot två.
Depar ement hafwa aldrig kunnat eller bordt anses annerlund., än såsom blotta Cvmmissioner, hwilka följaktligen icke eller för deras innehafware medfört nägvn särskild tour ocp befordringsrätt. Också har Högloft. Hemliga U ffottet wid i8oc> ars Riksdag, i anledning as ZcliLnborAa gjorde ansökning, genom särskild Resolution af den 8 Junii, ansett honom icke wara berättigad till något arfwode, enär hans befattning med för detta Kongl. Utrednings-Commisfioiiens Ob igationer lomme att uphöra, ehuru Nilsg llds-Contcnrets egen Betjening, efter hwad Högloft. Hemliga Mffotter uti 1800 ärs Jnstruckion stadgat, skulle fä pä Expecrance Stat behälla icke allenast veras löner pä Ordinarie Staten, utan ock de arfwvden, en hwar wid Riksdagen innehade. Och Den i8 Novemberr»87 Och enar LckenborZ ester r8oe> äts Riksdag icke förrättar någon Ordinarie Systia inom Riksgälds. Conlviret, sä torde finnas, att han i jemförelse med Contoirets egen Betjening, som till Expectance' löner war berättigad, icke kunde af 180Z ars Herrar Revisorer betraktas annorlunda, an säsvrn Extra-Ordinarius.
– Du nämnde nyss den unga flickan, som är kammartjenarinna hos Krysanteus’ dotter. Hvad är det hon heter? – Alkmene. – Du har i dag träffat henne? – Ja. Hon yttrade samvetsbetänkligheter deröfver, att hon måste dölja sin tro och foga sig efter de hedniska bruken i hennes husbondes hus. – Du lugnade henne med den försäkran, att hon uppoffrar sig för ett godt ändamål? – Ja, och jag lofvade henne absolution af dig sjelf. – Hon skall få den. Hvad hade hon denna gång att säga dig? – Föga. – Ingenting om deras hemlighetsfulla frånvaro från Athen? – Alkmene har sökt utfråga sin herrskarinna om denna sak. Det synes endast hafva varit en förlustelseresa. – Bland de gäster, som besöka Krysanteus’ hus, finnes ännu ingen, som är företrädesvis gynnad af Hermione? – Nej. Hermione synes mena allvar, då hon anförtrodde Alkmene, att hon vill lefva uteslutande för sin fader. – Och med hänseende till Karmides? – Krysanteus har förbjudit honom sin tröskel ... – Det är en gammal historia ... – Och Hermione har förbjudit Alkmene att nämna hans namn. – Det betyder mer, mumlade biskopen, – men är, om jag dömer rätt, ett godt tecken. En sådan qvinna glömmer icke lätt. De hafva från barndomen älskat hvarandra ... och Karmides är förförelsens djefvul förkroppsligad. Eufemios, tillade han högt, – denna Alkmene synes vara oduglig för sin plats. – Nej, inföll Eufemios med bestämdhet – hon är ovanligt klok och förslagen. – Och har likväl icke förmått att vinna sin herrskarinnas fulla förtroende? – Jag skall gifva henne nya förhållningsreglor ... – Och just med hänseende till Karmides! – Ja, min fader. – Hafva de aldrig upptäckt något spår efter den späde gossen, Hermiones broder, som för sexton år sedan försvann ur deras hus? – Förmodligen icke. Krysanteus sörjer honom ännu.
Äfven rörande den frågan, vid hvilken Grefve von Schwerin mäst fästat sig, nemligen vid myntbestämning: äfven i anseende härtill har jag ansett nödvändigt, alt det beredes Rikets Ständer lid till fullföljande af de åtgärder, som dermed äro förknippade, Om Herr Grefven beliagat fästa en närmare uppmärksamhet vid min motion, skulle lian funnit, att jag utgått från den utveckling af tidens kraf, att man icke bör ställa sig i beroende af Styrelsens grundlagsenliga godtycke i afseende på Riksdagens upplösning; ty Styrelsen äger bestämdt en sådan rättighet. Hvad för öfrigt beträffar Grefve von Schwerins klander af den åsigt, att genom hushållningen med penningebidrageii söka göra de moraliska krafterna gällande, så tror jag alla folkslags exempel skola visa, att på de ställen der de bordt göra sig mäst gällande till menniskoslägtets väl i följd af en friare yttrande rätt, en större upplysning och en lifligare tankeväxling, har det likväl endast varit penningen, som kunnat Den i5 Januarii. 39 lägga Landet pä Styrelserna, då de Leliöft fordra nya anslag af folkets Ombud. Friherre Sparrej Sixten: Jag får inskränka mig till det yttrande, att jag icke för min del kunnat finna deri obestridliga sanningen af Motionairens utvecklade åsigter. För öfrigt är jag af Grefve von Schwerin förekommen, och förenar mig med honom i afseende å skiljaktigheten uti den motion, som Friherre Anckarsvärd i förra plenum afgifvit, och den han nu uppläst, samt anser hans yrkande förra gången icke kunna blifva föremål för Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Friherre Cederströmj Jacob: Då Friherre Anckarswärd begärt, att nu få ändra dess skrifteligen aflemnade motion, måste jag deremot protestera; förbehållande mig, att den må oförändrad företagas till pröfning. Den nya motion, som i dag blifvit väckt, är det min rätt att i behörig ordning lägga på bordet. Den är för öfrigt icke i laglig form, och kan således icke af Ridderskapet och Adeln bifallas. Grefve Horn> Claes Fredric:
— 10 burkar och krus, på hvilka varor inkomma och som icke enligt särskildt stadgande i taxan inbegripas uti vigten för tullberäkningen Fria Krut och s. k. patroner , , Fria Kratz; se Tester. Kubeber; hänföres under Apotheksvaror. Kulör eller s. k. Vintinktur: blandad med valten; hänföres under Sirop. blandad med sprit; hänföres under Likör. Kummin Fri Käppar, alla slag 1 skålp. 1 15 Bih. till R. Qvantitet för Införselstull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr. öre Kött, alla slag Fritt, Lacca Gummi; hänföres under Gummi, alla slag. Lack . 1 skålp. 40 Lackerade arbeten, ej specificerade 1 skålp 1 af Bleck; se Bleckslagare-arbeten. af Bly; se Bly, arbetadt. af Lader; se Läder-arbeten. af Papp; se Papp-arbeten. af Tenn; se Tenn, arbetadt. af Träd; se Träd, arbetadt, ej specificeradt. af Zink; se Zink, arbetad. Lacmus Fri. Laqerblad och Lagerbär 1 skålp. — 3 Lalin, oäkta; se Metaller, sammansatta. Lakrits - . 1 skålp. — 8 Lakritsrot eller Glycyrrhiza Fri Lampeller; se Speglar. Lampor och Lyktor förtullas såsom det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Anm. Medföljande glaskupor förtullas särskildt efter hvad för Glas, andra slag, är bestämdt. Lampvekar; se Vekar. Latun eller Trådband; se Metaller, sammansatta. Leksaker eller Nurnberqerkram: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering 1 skålp 1 50 andra slag förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Lera Fri. Lerpipor; hänföras under Piphufvuden. Liar; hänföras under Verktyg. Likör 1 kanna 3 — Lim: husblås och gelatin 1 skålp.
Så ändrade hon mening, stack in det bland nipperna på étagèren och gick några steg tillbaka för att se hur det tog sig ut. Nej, det dugde ej. Man kunde ej undgå att fundera på hur det egentligen kommit dit — och ej låta bli att tänka: därför att meningen är, att det skall observeras. Hon tog upp det igen, och när hon gick förbi spegeln, frågade hon den till råds. Naturligtvis här på marmorskifvan! Hon lade ned brefvet, höll upp guldlorgnetten för ögat och pröfvade effekten. Nej, det stack ej tillräckligt af mot marmorn, som var gulaktig liksom papperet. Hon smålog och vände brefvet, så att det stora röda brutna lacket kom upp. — Miseen-scenen var arrangerad: pjesen kunde börja när som helst. Hon lyfte upp ringklockan och lät den ljuda, tills Lisette hunnit upp och in. — Har majoren kommit tillbaka? frågade hon i likgiltig ton. — Ja, nådig grefvinna. — Gör han toalett? — Den är redan gjord. Nådig herrn är nere i parken med fröken Louise. — Är Claes och hans amma också där nere? Det lät som om fru grefvinnan ej fäste den ringaste vikt vid svaret. — Nej. Mademoiselle Virginie promenerar med nådig fröken. — Det är bra, att hennes guvernant är med henne. Jag ville bara veta, att Louise ej är ensam. — Är det något mer nådig grefvinnan befaller? — Nej. Du kan gå. Grefvinnan gick fram till fönstret och såg ut. Nere i den stora lindallén skymtade hon sin mans eleganta figur bredvid mademoiselle Virginies hvita klädning och stora schäferhatt. Majoren höll i handen ett ridspö som piskade blommorna och strök öfver häckarna, där han gick fram. Mademoiselle förde ordet. Hon gestikulerade ifrigt, höll hufvudet framåtböjdt och såg upp mot honom med den fågelaktiga rörelse, som passade hennes utseende så väl och som grefvinnan inte kunde tåla.
Dessa läroverk voro från äldre tider mindre att anse såsom skolor, än såsom ett slags landsorls-universiteler, vid hvilka ett mindre antal lärare föredrogo eller, såsom det hette, föreläste hvardera sin vetenskap för en till mognare år kommen, sällan talrik ungdom. Någon egentlig skoldisciplin kom der icke i fråga, och ordnandet af undervisningen kunde, då hvarje Lektor hade lika stort antal läsetimmar, och undervisnings-ämnena voro jemförelsevis få, icke innebära synnerliga svårigheter. Vid gymnasierna blef fördenskull, med efterföljd af hvad vid universitelerna var öfligt, rektoratet ombytligt, icke genom förordnanden på vissa år, utan genom successivt inträde efter ålder, så att hvarje lärare under loppet af ett år förvaltade denna icke synnerligen mödosamma befattning, och Lektorerna således i sjelfva verket ägde hvardera lika stor del i läroverkets styrelse. För den yngre och talrikare afdelningen af hvad som nu benämnes högre elementar-läroverk, eller den gamla nederskolan fanns alltid en ständig Rektor; likaså för alla trivialoch apologist-skolor i släder, der intet gymnasium var. Också hafva de läroverk, hvilka motsvarat gymnasium och skola i förening, såsom katedral-skolorna i Upsala och Lund samt de nyare Elementar-läroverken i Örebro och Jönköping, städse haft ständiga Rektorer. Expeditions-Utskottets Förslog' till underd. Skrifvelse, N:o 19 De förhållanden i afseende på undervisningen, under hvilka nämnde ordning iakttagils vid gymnasium, äro numera helt och hållet förändrade. Redan för längre lid lill-» baka begynle gymnasierna antaga en slörre likhet med Öfriga Elemenlar-Läroverk, i sammanhang hvarmed brister i disciplinen visade sig, lill hvilkas afhjelpande en slörre stadga i Rektors-embetets utöfning ansetts erforderlig. Annu mera genomgripande iir den förändring, som inlrädt efter utfärdandet af det Kongl. Cirkuläret den G Juli 1849. Gymnasierna hafva numera upphört att vara särskilda läroanstalter, och i stället har bildals en högre afdelning af Elementar-Läroverket, helt och hållet förenad med den lägre.
Vidare stadgades genom Kongl. Cirkuläret den 13 Februari 1813 att från och med år 1816 salpetergärden skulle levereras in natura, men att till nämnda tid, då förbud att införa utländsk salpeter skulle vidtaga, denna skatt fick mot ett af Kongl. Maj:t faststäldt pris med penningar lösas; hvarjemte, genom Kongl Brefvet den 28 November 1815 ett inlösningspris af 7 rdr 24 sk banko för fM bestämdes för den salpeter, som levererades utöfver det för hvarje hemman fastställda skattebelopp; och såsom ersättning till Kronan af sådane gärdsskyldiga, som bruste i fullgörandet af salpeterskatten in natura; äfvensom under den 26 November 1816 Reglemente utfärdades för uppbörden af den årliga salpeterskatten. Då i följd af dessa åtgärder salpeternäringen i allmänhet så förkofrat sig, att rikets behof af den årliga tillverkningen ansågs kunna fyllas, blef, enligt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag fattade beslut, på sätt Kongl. Brefvet den 9 September samma år innehåller, salpetergärden nedsatt till hälften af dess förutvarande belopp, eller 5 'tb af hvarje mantal från 1824 års början och framgent, emot den dittills af Kronan erlagda tillverkningsafgiltens för gärdssalpetern upphörande; hvarjemte förordnades, att med den af Rikets Ständer till Kongl Maj:t öfverlemnade behållning af salpeterfonden, 473,102 rdr 10 sk. banko, skulle bestridas alla för salpeterverket nödiga utgifter äfvensom inlösen af den salpeter, som utöfver jordegarnes årliga gärdsskyldighet kunde tillverkas.
Innan Utskottet yttrar sig i frågan om fortsatt begagnande af dessa kreditiv, jemte viikoren derför, anser Utskottet sig-böra till besvarande upptaga en af Herr A. O. Wallenberg väckt motion, hvaruti han, med åberopande af ett vid sistförflutna riksdag af honom framstäldt förslag om anvisande på Banken af ett kreditiv å 2,000,000 R:dr, att under vissa vilkor af Kongl. Stats kontoret begagnas, hvilket förslag då likväl icke blifvit af Rikets Ständer bifallet, erinrat hurusom ett Verk med den betydliga penningeförvaltning som Kongl. Stats-konforet vore nödsakadt, så vida icke något kreditiv till lämpligt belopp ställdes till dess disposition, att ständigt hålla större kontant kassa än behofvct fordrade. Tillförene hade den brist, som vid jemförelse mellan Stats verkets beräknade inkomster och utgifter uppstått, blifvit anvisad att af Riksgälds-kontoret, i mån af behof, till Stats—verket utbetalas, under benämning af Stats-fyllnadssumma, hvilken i sjelfva verket varit att betrakta såsom ett kreditiv på Riksgälds-kontoret, hvadan ock Stols-kontoret, så länge någon betydligare de! af densamma hos Riksgälds kontoret innestå*t, ej behöft innehafva någon särdeles stor kassabehållning. Detta måste deremot blifva en nödvändighet, då någon Stats-fyllnadssumraa numera icke funnes och det ej kunde på förhand bestämmas vid hvilka tider Stats kontoret hade att verkställa detsamma åliggande utbetalningar. Af dessa orsaker, och enär det icke kunde vara för allmänna rörelsen gagneligt att betydliga summor skrinlädes endast för att i händelse al behof kunna disponeras, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte på Banken, under Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers gemensamma garanti, anvisa ett kreditiv al 2.000,000 R:dr R:mt, att af Stats-kontoret begagnas mot skyldighet för detta Verk att erlägga ränta af tre procent efter år räknadt å hvad som blefve lyftadt på kreditivet, hvilket vid hvarje års slut borde vara till fullo inbetaldt.
Med anledning af den i berättelsen angående 1831 års revision gjorda anmälan om saknaden af en anteckningseller så kallad vigilansbok öfver de personer, hvilka, i egenskap af låntagare eller löftesmän, åtagit sig betalningsansvaret för sådane till vattenaftappningsarbeten utgifna låncbidrag, som icke i sammanhang med allmänna kronoutskylderna återbetalas, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att, till följd af Fullmäktiges i början af 1832 vidtagna beslut skall hos kommissariatet, jemte ett i alfabetisk ordning upprättadt personal-register, föras en dylik vigilansbok i afseende på skuldoch borgens-förbindelser för alla sådana lån, derför personligt betalningsansvar åligger vederbörande reversutgifvare och löftesmän, uti hvilken bok de i nyssnämnde egenskap ansvariga personernas namn skola vara upptagna. ll:o. Angående fördröjde a/lemnande till Fullmäktige af inkomna resolutioner och andra handlingar rörande åtskilliga valtenaftappningslän. Under den verkställda läsningen af Fullmäktiges protokoller för tiden mellan sednaste statsrevisions och nuvarande ; rik sdags början har Utskottet anmärkt, att, efter det Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Jönköpings Län, uti skrifvelse af den 50 Maj nyssförlidet år, hvilken skrifvelse kommissariatet den 21 i nästpåföljde månad emottog, till Riksgälds-kontoret insändt meddelade resolutioner jemte andra handlingar angående fördelningen af betalningsskyldigheten för 8 st. till vattenaftappningar inom nämnde län utbekomna lån, har kommissariatet icke förr än den 6 sistlidne Oktober eller kort före besvärstidens utgång, aflemnat samma resolutioner och handlingar til! Fullmäktige; hvadan Fullmäktige, som funnit åtskilliga upplysningar rörande dessa mål böra från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande inhemtas, varit löranlåtne att till bevarande af Riksgälds-kontorets rätt och talan, låta reservationsvis anföra besvär öfver nämnde resolution, samt måst utan afbidan af protokollets justering låta till Riksgälds-kontorets ombudsman expediera sina beslut angående samma resolutioners överklagande. 8 Stats-Utskotlels Utlåtande, JU 27- De upplysningar.
Om en person lips N o t a r i a t a f d e l ~ i i i e deponerar obligationer, inltasserar Notariatddelnii~geii vid forfallotiderna kuponger och tillllai~dahbllei * deponenten inflntni medel. Vidare ef terser Notariatnfdel~li~igen ntlott !lingai af obligatioller ocll underfittar deponenten i god tid, ifall en denne tillliorig obligation blifvit utlotta.d, samt lamnar forslag till ny placering af, det ledigblifna kapitdet: Exeinpel 2. 0111 inteckning~r, deponeras 110s Notnriatafdelningeh ilnderiiittar Notariatafdeliiinge~! gKldeniiren d#rom att riintornd % inteckningarni slrola till 6fdelnjngen: inbetalas, 1lvai.ef ter de ihedcl, son1. i~~flyta till, deponenten redovisas. Vidare tillser Notariatafdelningen att intecliningnrue blifva i vzderborlig tid fonlyade. Om en 110s ~ f d e l - ningen deponeracl inteclming gelloin nnderlKtei~ fornyelse skulle forfalla, ersatter Stoekl~ol~ns E19l@li~ IZLILB. ' darigenom n !,pko&amp;eri skada. Fiirvriringsafgift: 50 ore for %r pr 1,000 k~ollor af deposi-. tionens vlil.de, dock ej under tv5 kronoi;. ', laarrnar i t kvinnor rid och upplysningar i j~rielisk~ ach elnan~miska angeliigenheter. Traffas &amp; forbundets by&amp;. ' 54 Drottninggatan, 1 tr, Onsdeagar kZ. 11-11 f. mn.
En liten mager extra ordinarie, som var slägt på långt håll och hade matdagar i huset, höll derefter en humoristisk skål öfver kärlek i allmänhet, hvilken skål dock fick en högstämd afslutning, derigenom att talarn liknade Wern och Hedvig vid Tamino och Pamina, ty de som i kärlek ville vinna hvarandra för lifvet, de måste gå genom eld och vatten, innan de funno hvarandra. Allra sist tog en äldre, däst herre med anlag för kyrklighet och slaganfall till ordet för att bedja de närvarande förena sig med honom i en skål för kyrkoherden, presten, »denna fridens och försoningens såningsman i verlden, hvars kall just i dessa det sjelfkloka förnekandets och det tviflande hånets dagar mer än eljes vore förtjent af alla rättänkandes tacksamhet». Och under allt detta åts och dracks det med fanatisk öfvertygelse, och den stora salen med sitt bländande ljusskimmer öfver väggarnes mörka boissering fyldes efter hand af ett glammande sorl af högttalande stämmor, skallande skratt och klirrande glas och porslin ... Nu hade emellertid lugnet efter stormen inträdt, och matsmältningsarbetet försiggick i menniskovänlig ro. I förmaket, der damerna med ansigtena blossande af vin sutto och hvilade sig vid kaffekopparne, liknade samtalet en utbrunnen brasa, der dock glödande kol ännu kastade heta glimtar bland askan, men mer än de säfliga, innehållslösa orden talade de korta, frivola skratten, som kommo från darrande läppar, vittnande om, att öfver allt genom rummen sväfvade en bröllopsmåltids sjelfsvåldigt lössläppta erotik, eggande och förledande. Hedvig och Wern sutto omringade af en krets damer i ljusa toaletter, som fnittrade, skämtade och brydde dem med familjefesternas irriterande, närgångna vänskaplighet, men de svarade båda enstafvigt. Hedvig såg ut att vara långt borta, medan hon mekaniskt viftade med solfjädern, och Wern teg envist, der han rödbrusig och varm satt med hennes hand i sin.
Direction kan dock ej frångå sin derutinnan fattade och i förrberörde dess Förslag framstälda öfvertygelse, nemligen, att sådane upphandlingar synas i alla händelser bora bero på Eders Kongl. Majrts Nådiga godtfinnande, att derom efter omständigheterna förordna. Revisorerne anse, att den nva MagazirisInrättningen bör, såsom maximi-belopp, hafva ett Spannmålslager af 1^0,000 tunnor och att ändock aflöningen för förvaltande skall kunna minskas. Direction har deremot i dess Förslag endast antaget 100,000 tunnor Revisorers Berättelse. g**] ständigt lager, men funnit ingen möjlighet vara, att inskränka Betjeningens antal, så vida icke uppenbar våda för Eders Kongl. Majrts och Kronans samt det Allmännas rätt och säkerhet, skall genom bristande tillsyn, vård och coiltroll äfventyras. Remiss-handlingarne återställas härjemte underdånigast och Direction framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit S tor m ä g ti gs te Allernådigste Konung Eders Kongl. Majrts . ’ ’ ... V . , , - ' underdånigste , tropligtigst® tjenare och undersåtare B. W. FOCK. P. G. Welin. A. Levin. L. Neyber. Stockholm den 5 Martii 1821. A. Elfving. L. Östmark. Riksens Ständers Riksens Ständers Justitias-Ombudsmans Ämbets-Berättelse för år 1819. Både för nästlidet år iSiq och den kortare tid af år 1818, som ifrån Riksdagens slut förflutit, får jag nu afgifva den vanliga Berättelsen , som af mitt Ämbete fordras. Den skiljer sig ifrån de föregående, i synnerhet derigenom,'att deruti främst förekommer det mål, som Riksens Ständer sjelfve, genom deras Constitutions-Utskott tili. mig öfverlemnat att inför Riks-Rätt utföra.