Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag känner dessutom icke någon skillnad mellan dessa begge tjenstehjon i afseende på deras förhållande till husbonden. Skulle nu en dräng icke ega de qvalifikationer, som jag har nämnt, t. ex. icke vara lagstadd, så måste han väl vara arbetare, och då hemfaller han under 2:dra morn. af 145:te §:n, der det står: ”arbetsfolk, så å landet som i städerna, hvilka icke äro lagstadde, och ej eller njuta ständig, utan endast tillfällig, arbetslön” etc. Förhåller det sig således så, som Frih. Rehbinder upgifvit, så är en dylik dräng ändock befriad från erläggande af bevilln. efter 2:dra Art., hvarföre jag derifrån henilar ett ytterligare stöd för min åsigt, att någon förändring i redaktionen icke är af behofvet påkallad, allrahelst sedan R. o. Ad. redan beslutat, att orden ”och endast tillfällig” skola mj nyssnämnde mom. utgå, och den gamla ordalydelsen bibehållas. Frih. Rehbinder: Efter den uplysning, som Hr Gr. o. Landtm, meddelat, förfaller mitt yrkande; men jag tager mig friheten att, med afseende å Hr Printzenskölds yttrande, säga 464 Den 30 Maj. några ord. Jag ber nemi. att få uplysa, att det finnes tvenne 1 slags drängar, nemi. lagstadde och stat-drängar, hvilka icke äro lagstadde, utan endast på grund af en slags öfverenskommelse, mot en mindre stat, förrätta ett visst antal dagsverken i veckan. Deremot finnes det på många orter en annan klass, som kallas stat-torpare, och dessa äro endast en slags daglönare. Då §:n 146 förekom, yttrade Frih. Palmstjerna: Till följd af R. o. Ad:s beslut i afseende på 35:le §:n, torde de här förekommande orden: ”årliga b ek alin ingen''' biha utgå.
I sådant fall kan icke arrendatorer utan att blottställa sig för förluster, å egendomen verkställa någon väsendtligare förbättring, utan blir det merendels hans enda ögonmärke att taga af jorden allt hvad den i befintligt skick möjligen kan lemna under de få år arrendet varar; och gäller detta äfven om arrende om arfvejord, hvilket, om än afslutadt för längre tid och behörigen intecknadt, likväl, i följd af det anförda stadgandet i 1800 års förordning, icke medför någon visshet om arrendets bestånd utöfver den korta tiden af fem år. På grund häraf och i enlighet med hvad uti en inom Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt och till Lag-Utskottets behandling öfverlemnad motion (N:o 83) Herr Friherre Wrede föreslagit, får Utskottet vördsamt hemställa, att Rikets Ständer ville, för sin del, besluta en författning af följande lydelse: »Med upphäfvande af 2:dra punkten i Kongl. Förordningen angående städsel och lego af jord på landet den 13 Juni 1800, stadgas, att hvad samma förordning innehåller om tiden för beståndet af arrendeoch landbokontrakter om allingejord äfven skall gälla i fråga om dylika kontrakter om arfvejord.» Stockholm den 21 September 1863. Ank. till Exp.-Ulsk. den 21 Sept. 1 St>3, ki. 6 e. tu. Betänkande, i anledning af motion om ändring i nu gällande föreskrifter angående anmä''an af missnöje emot sådana domstols i invändningsfrågor meddelade beslut, hvaremot klagan icke får annorledes än i sammanhang med hufvudsaken fullföljas.
Den 13 April. 24t af Landshöfdingen med biträde af Hus' hållsSäilskapens Förvaltningsutskott. 7:0 Att penningarne användas till uppköp af Spannmål, helst inom Länet, efter Länets Markegångspris eller gångbart pris. gro Att mindre Spannmåls qvantiteter , som uppköpas, föras till hvarje SockneMagazin, de större åter förvaras af säljaren, emot borgen, så framt våda är för dess vederhäftighet, och emot skyldighet att efter anvisning vid påfordran utlemna den sålda Spannmålen. Q:o Att på större Spannmåls lager lån för lindrig renta kunna lemnäs. 10:o Att de Jordbrukare, sorn utmärka sig att väl sköta sin jord och för odlingsföretag, äga företrädesrätt både att sälja och beläna. 11:0 Att då så svår missväxt inträffar, att fara är för hungersnöd, Regeringenmå äga rätt att lyfta det mindre creditivet. Att hålla jemna Spannmålspris är icke möjligt utan uppofFringar å Statens sida, som skulle öfverväga fördelarna, hvilka dessutom icke torde blifva å Jordbrukarens sida. Men genom ofvannämnde utvägar skulle Landtmannen, så vidt Statens tillgångar medgifva, få uppmuntran och förlag. Ridd. o. Ad. Fröt. Spannmåls-förråd skulle finnas ifrån det ena året till det andra, hvilka, utan kostnad för Stalén, blefvo förvarade. Genom KronoBränneriernas afskaffande skulle åtskilige Provinser i Riket få ökad afsättning på brännvin. Magazins-Directionens och Magazinens betjening kunde till större delen indragas, och alla de kostnader och o ägenheter besparas, som Magazins underhåll medföra, äfvensom transport till och ifrån MagaZinen kunde undvikas, då köparen genast kunde hämta sitt behof hos säljaren. Friherre Wirsén! samt Herr Manner stams anföranden bletvo till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterade.
M. begärda anslag, frigöres hemmanen derigenom icke från någon grundskatt, emedan den derifrån ändå utgår, men den utgår då till sitt ändamål inom kommunen, nemi. till klockarnes aflöning, som tillika äro skollärare. Stads-skolornas förbindelse består icke i att tillsätta klockare, utan att låta lärjungarne sjunga i församlingarne och att undervisa socknarnes skolbarn, hvarföre de ock uppbära helgonskylden. Det är således endast till hälften villkoret uppfylles genom besörjandet af kyrkosången i ifrågavar. församlingar, ty barnaundervisningen borde der äfven af stads-skolorna ombesörjas. Hvad åter angår frågan, huruvida skatterne äro lindrigare i Skåne än i öfrige delarne af riket, så är detta ett till denna sak icke hörande ämne. Om socknarne befrias att leverera helgonskylden lill städerna kommer, såsom jag nyss nämnt, densamma likväl att utgå, men dä till ett för socknarne afsedt ändamål. Slutligen hoppas jag alt nuvar. Ständer icke afgöra frågan på samma sätt, som 1749 års Ständer. Jag begär återremiss. Den 5 Februari. 317 Hr von Rosen: Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Gripenstedls yttrande. Han har nemi. sagt, att denna fråga sedan längre lid tillbaka förevarit och att R. St. då afslagit den med förbud att den ånyo väcka. Det kan vara upplysande att få denna historik, men den lemnar blott en karakteristik pä den tidens sätt att behandla rättsfrågor. Det var maktägande Ständer, som då beslutade, och jag hoppas att de icke mätte återkomma. Man har sagt, att om församlingarne äga något grundadt anspråk, så kunde de göra det gällande genom i laga ordning anställd rättegång. Dessa församlingar hafva en gång försökt att innan man går lill domstol hos K. M. återfå sina utlagda medel. För en del af dessa församlingar lyckades det år 1840, då K. M. och R. St. gemensamt lemnade dem befrielse. Pä samma skäl och på samma väg söka socknarne alt återfå sin rätt, och det återstår visserligen för dem att, om R. St. afslå K. M:s propos., i rättegångsväg få saken afgjord. Men, jag antager att rättegång anställes, huru står då saken?
Derest Kongl. Maj:t vid närmare granskning skulle i Nåder finna, att menigheter, bolag eller enskilda böra lemna större bidrag till något arbetsförelag, än som af Rikets Ständer vid Slats-anslagets beviljande blifvit förutsatt, är Kongl. Maj:t oförhindrad att derom förordna, eller, om vederbörande ej skulle vilja derpå ingå, då helt och hållet inställa företaget. d) Der hamneller canal-afgifter efter företagets "utförande komma att ega rum, böra dessa beräknas så lindriga, som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas; hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att Kongl. Majit, på grund af serskildt förekomne omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, men deremot ovillkorligen nedsättning ske, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss af Kongl. Majit fastställd procent. e) Der företaget med direct Statsanslag understödjes, ega vederbörande, först efter det arbetet blifvit börjadt, att, på sätt Kongl. Majit i Nåder bestämmer, de beviljade medlen utbekomma, successive, i mån af arbetets fortgång, och under vilkor, att de bidrag, menigheter, bolag eller enskilda förbundit sig lemna, i lika förhållande med Stats-anslaget, till företaget utgå och användas. f För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, so n afser upphjelpandet af någon orts industri beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag aforten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, är det vilkor i allmänhet stadgadt, att sistnämnde bidrag, vare sig i contant eller i materialer och arbete, alltid bör utgå i den mon, som Kongl. Majit kan finna skäligt i Nåder bestämma.
Mit ansåge någon Ytterligare lättnad i fourragerings-skyldighelen vid denna korps för vederbörande rotehållare icke påkallas, i synnerhet som väsendtliga bidrag till rustningen derstädes utginge från Jemtlands roterings-kassa; att, enligt skedd berä kning, medelvärdet under de 10 sislförflutna åren å fourrage-persedlarne uppgått för år till 10 R:dr 41 sk. 5 rist. banko per nummer, hvadan för nu ifrågavarande 3,505 nummer uppkomme en kostnad för Statsverket af omkring 38,074 Ridr 13 sk. 5 rist. samma mynt, motsvarande 57,111 R:dr42 öre Riksmynt, hvilken dock. i anseende lill ärligen omvexlande pris å fourrage-arliklar, hlefve underkastad någon förändring;— och har E. K. M:t i nåder föreslagit Rikets Ständer, att ifrågavarande kostnad för ryttarehästarnes underhåll v id möten och mönstringar, jemte de ersättningar, som skulle tillkomma regementenas och korpsernas löningsfonder och musik-kassor för minskning i dit anslagna vacance-algi fler, äfvensom de rustande för nummer, hvilka åtagit sig hingsthållningen, finge bestridas af det förslags-anslag på 4:de Hufvud-Titeln, som, enligt E. K. Mits till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, skulle uppföras till indelta arméens vapenöliiingar i allmänhet, hvaremot, såsom följd af rusthållarnes befrielse från samma kostnad, den bland Statsverkets inkomster upptagna “fourrage-afgift af indelta kavalleriet" komme att försvinna, — dock att, såsom ett uttryckligt vilkor härvid, berörda förändring, om den jemväl af Rikets Ständer bifölles, komme att fortfara endast så länge, sorn nödiga medel å 4ide Hufvud-Titeln funnes för ändamålet anvisade; hvarjemte E. K.
Den andra innehåller, enl. min åsigt, ingenting, och att aflåta en skrifvelse till K. M., som ingenting i sak innehåller, tror jag icke vara riktigt. Man är ju témligen ense derom, att de ofta nämnda liilstånds-resolulionerna innehålla detsamma som Utsk. föreslagit, enär vid alla föreg:de tillfällen, då K. M. inställt bränvinsbränning, jemväl blifvit förordnat, att bränvinbränning i förening med pressjäst-tillverkning skulle uphöra. Den af Utsk. föreslagna skrifvclsen är således intet sågande och den är äfven, enl. mitt förmenande, olämplig. Den är olämplig i närvande ögonblick, derföre att den uptager tiden utan att man kommer till något resultat. Den andra skrifvelsen deremot, man må nu vara af olika mening i afseende å dess lämplighet, Den 15 Juli e. m. 339 innehåller och uttalar en ganska vigtig grundsats. Det är detta stadium af frågan, som II. o. Ad. torde böra upmärksamma, hvarförutom jag anser mig höra tillägga, att då man genom alla föreg:de beslut inom R. o. Ad., Presteoch Borgare-St:n uti bränvins-frågan gjort BondeSt. missnöjdt med den nya författn:u, man åtminstone denna gång icke borde förskjuta ett tillfälle alt gä detta Stånds önskningar tillmötes, i synnerhet då sjelfva saken har mycket skäl för sig. Jag tror således att flere skäl både i afseende å sjelfva frågan och andra omständigheter tala för antagande af BondeShs inbjudning, hvarom jag nu vördsamt anhåller. Hr Braunerhjelm: Gr. Sparre har betygat sin glädje deröfver, att frågan 1111 står på en annan fot än förra gången, emedan Frih. Raab och jag medgifvit, att K. M. eger rätt att förbjuda bränvinsbränning i förening med pressjäst-beredning. Jag beklagar, att denna glädje blifver ganska kort, ty jag får förklara, alt jag aldrig gjort ett sådant medgifvande. Jag har sagt, att del icke kunde komma under öfverläggning, huruvida K. M. eger ett sådant prerogatif eller icke, ty om K.
Likaledes torde mången vän af skyddssyslemet gerna upoffra den möjliga framgång han för sin mening kunde för tillfället bereda: — hans vilkor för ett sådant frånträdande, ej af åsigter, men af handling, vore allenast att man finge påräkna någon stadga i dessa förhållanden. Jag döljer icke min öfvertygelse; den tillhörer den sednare af de båda theoder jag nämnt. Alen jag vågar hoppas att, lika med mig, skola inom de II. RiksSt;n finnas män, vare sig de eljest ansluta sig till den ena eller andra lmfvudåsigten, hvilka, med insigt af fluktualionernes beklagliga inverkan, och till besparande af ändlösa debatter, skulle vara benägne omfatta den utväg, som nu i form af motion måste framställas om ändamålet skall ernås:'att nemligen IL St. behagade oförändrad bibehålla den nu gällande tulltaxan. Åled mycket interesse och med nöje, i hänsende till framställningens behag och värma, har jag åhört en af Frih. Ronde väckt motion derom, att såvida jag rätt upfaltat det, 11. St. skulle med bestämmande af Tullbevillningsmedlens totalbelopp, och med angifvande af hufvudgrunderne af en ny tulltaxa, öfverlåta detaljbestämmelserneS utarbetande åt K. AI. — Den enkelt, kort och klart framställda motiveringen, de önskvärda och vigtiga syftemål, dem berörde motion afser, berättiga den tvifvelsutan till en hög grad af upmärksamhet. Huruvida det formella af frågan, sådan den blifvit af den värde motionären framställd, låter sig väl försvaras med en ordagrann tolkning af grundlagsbuden, är en sak, som jag heldre öfverlemna!- åt de skarpsinnigares pröfning, än jag bör tilltro mig med någon afgörande säkerhet derom döma. Alen då jag tror, alt det ifrågävar. förslaget skulle kunna på annan väg pålitligare om än ej så hastigt vinnas, vågar jag i sammanhang med 344 Den 30 December e. m. den ofvan af mig väckte motion, vördsammast föreslå, (antingen det må anses såsom ett tillägg till den, eller såsom ett åsyftadt amendement till Hr Frih.
62591) N ANSPRÅKSLÖS 19 års flicka, so med vackra betyg genomgått Åhlinsl - pN 24-ARIG FLICKA önskar plats i faskolans förberedande seminariekurs, sök milj. Har förut innehaft plats, hvarnu eller till hösten plats som lärarinna ifrån godt betyg kan företes Är kunnig i familj eller vid läroverk. Fröken Mar väfnad och åtskilliga handarb. Villig delMunthe, föreståndarinna för högre eleme taga i alla förek. göromål. Svar märkt tarläroverket för flickor i Ystad, har go lofvat lämna vidare upplysni » Godt lynne » emotses med tacksamhet till hetsfullt gar. (121) Iduns exp. (166) E E U NDERVISNINGSV. LÄRARINNA önskar plats i bildad familj för att undervisa mindre barn och vanliga skolämnen, språk och musik. Svar till » L. », Iduns expedition. I ANLEDNING af en fråga i n:r 52 af » Fru Vera », önskar en ung bättre flicka, kunnig i alla inomhus förefall, göromål och enkel matl. samt skicklig i handarbete, plats såsom sällskap och hjälp i liten familj, hälst där inga barn finnes. Svar till » H. H. » utbedes. adr. Iduns exp. (175) BILDAD, ANSPRÅKSLÖS FLICKA önskar till hösten plats som värdinna eller hjälp åt husmoder. Flerårig vana att på egen hand förestå landthushåll. Betyg och referenser finnas. Svar emotses tacksamt till » Gerda », Dannemora p_ r. (G. 3662) BARNFRÖKEN ej under 20 år, enkel och barnkär, önskas för 2 flickor, 7 och 3 år gamla. Skicklighet i sömnad fordras. Ansökan åtföljd af betyg och fotografi, adresseras till S. S. Borås, pöste restante. Zurichs äldsta Siden-etablisssment, grundl. tullfritt bäst, drygast. och finnes Ifcb GOD PLATS att öfveise hushållet och som sällskap, önskas af språkkun. och bildad yngre dam i fint hem. Svar till » Bertha », Postkontoret, Riddaregatan. (G.
Cederström uti sättet att genom fiskrommens artificiella befruktning befordra fiskens förökning, och under innevarande år har, uppå reqvisition af några possessionater i Länet, Friherre Cederström infunnit sig vid Forssbacka Bruk uti Gestrikland och derstädes meddelat undervisning derom åt elever från skilda trakter i Länet. Man hoppas derigenom kunna åstadkomma förbättring af strömoch insjö-fisket; men någon verkan deraf har naturligtvis ännu icke kunnat erfaras. Kolning och körslor för bergsbrukets behof är fortfarande en binäring inom de fleste socknar i Länet; men i den mån trädvarurörelsen stigit har också allmogen mindre betjenat Bruken med kolning och foror; och oaktadt kolpriset och forlönerne stigit till en höjd, som aldrig tillförene ägt rum, så har ändock för många Bruksägare uppstått största svårighet att få sitt kolbehof fyldt och sine tillverkningar framforslade till städerne. Försäljning af trädvaror har under de sednare åren beredt befolkningen i Länet en god inkomst. Hemmansägare hafva försålt dels afbruksningsrätten till skog under vissa år, dels bräder, bjelkar, sparrar och spiror till höga pris, och den öfrige befolkningen å landsbygden har sgenom upphuggning af virket, dess framforslande till floderne samt flottning till hafskusten haft en lönande arbetsförtjenst, hvilken för arbetare, som dervid förvärfvat vana och skicklighet, stundom uppgått till 3 R:dr 16 sk. banko för dagen. Under de sistförflutne fem åren hafva i medeltal årligen skeppats från Gestrikland 33,676 tolfter bräder, 318 st. bjelkar, 243 st. spiror, och från Helsingland 26,251 tolfter bräder, 16.437 st. bjelkar, 332 st. spiror och 5700 st sparrar.
Ständers till Stats-, Bancooch Riksgälds gerkens öfverseende valde Revisorers Berättelse, angående den af Statsverket s Förvaltning och Räkenskaper verkställde granskning dr 1817. Till Riksens Höglofl, Ständer få undertecknade, till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerken* öfverseende valde Revisorer af RiksStånden , likmätigt 5. §. uti den af Kongl. Maj:t för Revi gorerne den lo Junii 1812 i Nåder utfärdade Instruction, härmed afgifva deras vördsamma Berättelse, angående den öfversigt af StatsVerkets Räkenskaper och förvaltning de senare åren, Riks. St. Revisorers Berättelser. joy jorn, efter Riksens Ständers Beslut vid sista Ur, tima Riksdagen och på grund af 68. §. i Riks, dagsOrdningen den 10 Februarii 18 lo samt i följd af Kongl, Majus Nådiga kallelse lill Revisoreme af den 14 nästlidne Jnlii, bordt innevarande år förrättas. Revisorerne hafva vid förrättningens början fått emottaga Kongl. Majus och Rikets StatsContoirs Berättelse och särskildt författade redovisning uti uppgjorde Table'auer , med tillhörande räkenskap per och handlingar, öfver förvaltningen af Statsverket åren 1814 och r S 15, såsom varande den tid, för hvilken denne förvaltning och desse räJcenskaper nu kommo att öfverses, sedan StatsVerkets tillstånd, för de 2:ne näst föregående åren 1812 och 1813, blifvit vid sista Urtima Riksdag uppvisadt och Räkenskaperne för samma år framlagde till granskning af Riksens Ständers Statsutskott.
I öfrigt anser jag icke det vara nyttigt att inrycka detta stadgande här, och så mycket mindre nödvändigt att bråka härom, som 3:ne Stånd redan bifallit §n, sådan den är; och R. o Ad. är således, efter min förmening, oförhindradt att fatta beslut öfver de påföljande §§:na af banklagen, på det sätt, som kunde finnas förnuflsenligast, utan allt afseende på Gr. Frölichs förslag. Hr von Hohenhausen: Då den af Gr. Frölich upplästa §:n på intet vis motsvarar den, som vi nu hafva under öfverläggning, och icke gerna kan sättas i dess ställe, så hafva vi på def sättet kommit i ett slags dilemma; ty den ena handlar 0111 bolagsmännens antal och teckningssumman, den andra åter 0111 något helt annat. Det torde alltså vara nödigt, att Gr. Frölich framställer de §§ af sitt förslag, som motsvara §§:na i Utsktns betänk., och att alltså betänk, följes vid föredragningen, på sätt beslutadt är, och hvilket beslut ej lärer kunna rubbas. Om Gr. Frölich endast behagar framställa de §§ i sitt förslag, som motsvaras af andra i Utsk:ns betänk., då kan någon slags debatt äga rum, och derefter må alltför gerna frågan förekomma om §§:nes omnumerering. Hade på f. m. beslut blifvit fattadt att afslå detta betänk., då hade man kunnat nu följa Grefvens förslag, men ej så vid ett motsatt förhållande, och hemställer jag, om ej det vore skäl att få veta hvilken § 1 Gr. Frölichs förslag motsvarar den 2 §:n i Utsktns; i annat fall får man sedin gå genom Grefvens §§ en annan dag, sedan Utsktns § för § blifvit afslagna. Gr. Anckarsvärd: Jag hade föreställt mig, att frå gan om r §:n genom votering var afgjord, och tror således att den talaren, sorn mycket yttrat sig om afsigten alt vilja öfverflygla konungamakten, råkat att öfverflygla sig sjelf, när han inkommit på ett ämne, som redan är afgjordt.
Spannemåls-priserna vid tillsägelseoch levererings-tiderna alltid rätta sig efter den sist inträffade skörden, och bestämmandet af leverering in natura eller lösen efter Markegång deraf beror; men, i händelse ofvannämnde förslag antoges, stundom Rentegifvar» och stundom Rentetagare skulle bringas uti oskyldigt lidande alla de år, då det gällande Spanni måls-priset vore betydligen skiljaktigt från det nästförflutna årets; utan ock särdeles den omständighet synes vara af hufvudsaklig vigt, att Rentegifvares och Rentetagares personer till eu betydlig Den 5 Juli. betydlig del hvarje är ombytas, och det således vore orättvist, att hvar och en ny Rentegifvara eller Rentetagare skulle vid liqviden åtnöja* med det föregångna årets Markegångs-priser. Till svar å Riksdagsmannen Wessings an» märkningar, angående Taxeringsmännens antal och egenskaper, vid Markegångs sättningar, fäE Utskottet jemväl åberopa sig hvad Betänkandet innehåller, men dessutom förklara, att Utskottet icke -funnit sig kunna godkänna Wessings för-' slag om Riksdags-Fullmägtiges af Hederv. Bonde-Ståndet ovilkorliga företrädes rätt att deltaga uti dessa förrättningar antagligt, déssmindre, som sådant skulle antingen mindska Bonde-Ståndets fria rättighet, att till Taxeringsman välja antingen sina fordna Riksdags Fullrnägtige eller hvem som heldst eljest bland sina medlemmar, som Allmogen har bästa förtroende till, ellet' ock’ förringa de lagligen kallade öfriga Deputerades inflytelse och rösträtt; och som det här» förutan icke är Oeconomie-Utskottet tillständige att föreslå någon rubbning uti 7 5 §. Regeringsformen , eller ändring torde böra vidtagas uti den, i öfverenstämmelse med samma §. af Kongl. Maj:t och Riksens Ständer gemensamt stadgade samt uti Kongl. Kungörelsen den 1 October 181 o utförligen intagne' ordning vid.
Ständer i underdånighet hos Kongl. Majit anmäla dem^ att för sinlifstid varda bibehåll ne vid deras nu innehafvande Konform aner, såsom Pansto» ner, utan afseende derå att de förut åtnjuta eli ler om de hädanefter erhålla Löner på Rikets •eller något publikt Verks Stat. Hvilket alls dock vördsammeligen öfverlemna® till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvände. Stockholm den u Maji igi8> N;r 2 31.' Riksens Höglofl. Ständers Stats •Utskotts Utlåtande, i anledning cf Kongl. Mqj;ts Nådiga Skrifvelse, rörande Ofversteindelningen vid f. d. Östgötha Cavab leric-Regementes användande till åflo» ning för en Fält •Marskalk eller General. XJnder den 7 i nästledne månad har Kongl; Maj:t behagat till Riksens Ständers Stats - Ut' skott aflåta följande: I’Utdrag af Protocollet Öfver Krigs* Ärenden, hållet inför Hahs Kongl. Maj:t uti Stats-Rådet, der Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen äfven var tillstädes, den 7 April 1818. Stats-Vtskottets Betänkandeni Närvarande: Hans Excellence Justitise-Stats*Ministern Hers Grefve Gyllenborg. Hans Excellence Stats - Ministern för Utrikes Ärenderne Herr Grefve von Engeström. Deras Excellencer Stats-Råden, Herr Grefve Rosenblad. Herr Friherre Fleming och Herr Friherre Lagerbring. Stats - Råden, Herr Friherre Cederström. Herr Friherre Skjöldebrand och Grefve Mörner. samt Tillförordnade Stats-Secreteraien Qviding. Upplästes af Tillförordnade Stats - Secreteraren i underdånighet ett, på Kongl.' Maj:ts Nådiga befallning, författadt förslag tiil Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständers Stats-Utskott, angående Öfverste - Indelningens vid f. d. Östgötha Cavallerie-Regemente användande till aflöning för en Fält •