Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, angående väckte frågor om förändringar uti grundräntornc och sättet för deras godtgörande, indeldte räntornas och tionde-spanmålens indragning till Stats-Verket , samt ändring uti markegångs-sättningarne , äfvensom dermed sammanhang egande åtgärder för Räkenskaps-Verkels förenkling, CL A.) Sedan Stats-Utskottet fått emottaga en mängd motioner, åsyftande dels undanrodjande af den ojemnhet uti beskattningen, som nu, genom de olika, jordnaturerne, m. m., eger rum, dels indragning till Stats-Verket afde till vissa inrättningar, stater och corpser anvisade indeldta räntor, dels förändrade, till lättnad för de skaltskyldige ledande, stadganden, i afseende å grund-räntornes utgörande, dels ändring uti föreskrifterne om markegångssättningarne, samt dels ock andre åtgärders vidtagande, för beredande af förenkling uti Redogörelse-verket; så bar Utskottet, i anseende till det nära samband, dessa frågor med hvarannan ega, då beslutet uti vissa af dem måste bestämma de åtgärder, hvilka, rörande de öfrige, kunna oöh böra vidtagas, ansett sig böra yttrande i alla dessa ämnen härmed i ett sammanhang afgifva. 1:0 I fråga om undanrodjande af de olikheter i beskattningen, som de serskilda jordnaturerne, m. m. medföra, hafva följande förslag blifvit framställda: a') Af Herr Bagge, M., som, under anförande, huruledes klagan öfver jordbrukets tunga beskattning hufvudsakligen vore föranledd af den ojemnhet hemmanen emellan, hvilken, dels med afseende å de serskilda jordnaturerne, dels af andra orsaker, numera sig företer, så att beni man af lika värden äro underkastade betydligt skiljaklige skattebidrag, ansett, alt» till undanrodjande af alla anledningar till framtida strider om joras olika natur, Rikets Ständer borde inlösa frälsefriheten, som kunde tillvägabringas medelst obligationer, löpande med 3 procents ränta och 2 procents amortissement, eller genom lån, upptagne på enahanda vilkor, förmedelst Bih. lill R. St.
Förutsättningarna till en sådan, på en naturenlig utveckling grundad lycka äro gifaa för alla, men få äro de, som vinna just denna lycka eller utvecklas till hela den kraft och skönhet, hvartill de ursprungligen ämnats. Detta sorgliga faktum har sin grund däri, att man i uppfostran allt för litet beaktar de naturliga anlagen, den individuella beskaffenheten, och helt enkelt dresserar efter schablon. Det ligger i sakens natur, att skolan med sin nödtvunget skematiska undervisning ej kan fästa mycket afseende vid individualitet och därför ej häller ensam kan dana karaktären. Hon kan visserligen gifva allmänna grundsatser, men hon har hvarken tid eller tillfälle att öfvervaka, att dessa grundsatser också verkligen tillägnas af de unga och blifva bestämmande för deras viljeriktning. Största delen af detta arbete måste därför falla på hemmets eller rättare sagdt på moderns lott. Hemmet skall vara den plantskola, där karaktären grundlägges och utvecklas för att sedermera vinna stadga i lifvets strid, och modern den trädgårdsmästare, som med ömma händer vårdar den späda plantan. Hon skall vaka öfver de gryende anlagen och genom sin vård framdraga dem i ljuset. Men liksom växten fordrar en god jordmån oeh en passande luft för att kunna frodas, så måste äfven den unga människoplantan urpväxa i en god jord och vara omgifven af en ren atmosfär. Ädla, goda grundsatser böra råda i hemmet och hela samlifvet vara genomträngdt af kärlek, sanning och sedlig renhet, då skall äfven barnet upptaga dessa grundsatser i sin själ och små- ningom frivilligt, liksom drifvet af sin inre natur, utöfva de dygder, det lärt sig att älska och ära i hemmet. Men för att modern i sin uppfostran skall kunna uppnå de goda resultat, hon åsyftar, måste hon alltid fästa afseende vid de särskilda, individuella a D l a g e n och ej söka stöpa alla i samma form. Hon bör stödja och stärka det svaga sinnet, förmildra det kraftiga, men därför ej söka bryta detsamma, utan leda det in på en sådan väg, att det kan nyttigt använda sin kraft. Allt dåligt, som vill uppväxa, måste borttagas, och mindre goda anlag med mildhet och förstånd bortarbetas.
Bokstafven hafva Fullmägtige noggrant följt. Till det hos Fullmägtige förde Protocoll har en ^Ledamot anfört en liknelse, deruti han betraktar Bikets Ständer såsom en husbonde, och Fullmägtige såsom en Inspector, saint lagger den sednare på hjertat, att söka bibehålla Ridd. och Ad. Prot. VIII Band* 23 354 Den 27 September f. m. husbondens gunst. Om husbonden är rättvis, kan han icke fordra annat, än att Inspectoren skall handla noga efter en gifven föreskrift. Xåknelsens värde Författare torde väl hågkomma den gamia Sentensen, att den, som vet sin Herres vilja, men handlar icke derefter, är dubbelt hugg värd; och huru kan man bättre få veta denna vilja, än när man har den lagd framför sina ögon, uttryckt med stora MittelStilar. Jag tror derföre, att denna Inspectorsliknelse har ett gifvet värde för den, som vet sin Herres vilja. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Den akt. ning jag hyser och alltid skall hysa för andras meningar, förmår mig, att till vederläggning upptaga Grefve von Bosens Motion, men den aktning jag är skyldig Ståndets omdömes - förmåga gör, att jag skall vara korrt. BegeringsFormnen äro klara. Der står, att Electorerne skola vid samma tillfälle de JustitiaeOmbudsmannen utse, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denne Embetsman erfordras, att honom efterträda^ i fall han, innan den nästföljande Biksdagen, skulle med döden afgå. Detta beslut har af Ständerne blifvit fattadt, och underskrefs den 11 sistlidne Augusti. Följakteligen om Herr Ehrenborg med döden afgick emellan den da. gen och nästföljande Riksdag, skulle Herr Bi* Den 557 September f. ml 355 ehert, efterträda honom, till följe af denna §. och Ständernes uttryckliga beslut.
Jag afstyrker således helt och hållit den gjorda Motionen, den jag ej allenast anser för icke nyttig, utan äfven skadelig, och anhåller att dessa anmärkningar få till Utskottet medfölja. Den 20 Qclobcr c. m. lo 7 Bilaga till Plcni-Protocollet för elen 20 October, eftermiddagen V N;0 Ii Herr Treffenberg, Curry Gabriel : ConsfitutionsUtskottet anför att utfärdandet af ett militairiskt TjenstgöringsReglemente inskränkt till sammandragningen i ett helt, af spridda, hvar för sig lagligen meddelte föreskrifter, och bland annat, af de hvarje Tjenstegrad inom Reglementet åtföljande skyldigheter, utan tvifvel måste tillhöra Konungens omedelbara-besörjande, genom hans rådgifvare i Commandoärenden och jag instämmer fullkomligt deruti; tilläggandes likväl min öfvertygelse vara den: att denne Embetsmans åliggande vid ett sådant uppdrag, icke inskränker sig till att endast låta afskrifva och till eit helt sammanfoga fordna siadganden, utan bör han äfven med sorgfällighet tillse, att allt hvad som tarfvar ändring och förbättring, får densamma i öfverensstämmelse med det rätts. Så länge vi äga en Constitutionel Statsförfattning, bör vid dylika tillfällen, i första rummet för uppmärksamheten, sättas alla punkter, som på något sätt röra Medborgares rättigheter, så att de blifva oförryckta. Den 20 Oclobcr c. m. Jag sträcker åtminstone mina fordringar så långt, att Konungens Rådgifvare i Commandomål för Arméen, då det ifrågavarande TjenstgöringsReglementet skulle utlärdas hade bordt, i stället för att till efterlefnad låta copiera, de fordne lagligen tillkomna, i mitt anmärkningsmemoria! ö! verklagadeo/a^/igÅ^nztfanmärka. dem, och redigera stadgandet Renlighet med andan och bokstafven i j6 §.
Ständer; i följd hwaraf Directionens Protocoller och Räkenskaper stola noga granstas, sä ival ivid hwarje Riksdagsom af Riksens Ständers tillförordnande Revisorer emelian Riksdagarne; hwarjemte Direclionen stall wa>a förbunden, act ärligen af Trycket utgif.va en omständelig Berättelse om Werkets förwaltntng, med dertill hörande Calcul och Tableau, hörandes i öfrigt den blifwande Directionen ga i författning om att alla de ännu oafflutade Räkenstaperne matte sä tidigt afflutas, att de ivid nästa revision kunna granskas. 4:0 Ej ma något beslut af Directionen fattas, någon åtgärd widtagaS eller befallning ät Vetjeningen giswas, uran ivid Directionens sammanträden och inför deröswer hältet Prot coll. Men dä sädane frågor, Hwilka erfordra tystnad, förekomma, föres Prolocollet sf en Ledamot och sörwckras af Ordföranden, till dess mädan af salens yppande är förbi, eller intill nästa revision. Z:v Sä långt Fonden medgifwer, böra, till förekommande af Spanmäls prisets omätkliga fallande eller stigande, upphandlingar inom Riket göras i goda är, samt Spannemäl ivid serdeles läga priser och förmånlig cours, införstrifwas frän Utrikes orter, pä det Merkel, ivid inträffande mistwäxt eller i fall af elt krig, matie kunna, sä mycket möjligt är, bispringa Lander med brödföda och Utsäde samt i bada fallen mota för högt uppjagade Spanmäls priser. Dörr 5 Zcbruanl. r i! 6!s I händelse Kronans och serskildt LöningsStaters
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets åen 23 och 25 dennes på bordet lagda Betänkande, N:o 128, i anledning af väckte motioner, angående ändringar i Kongl Fabriksoch Handtverks-ordningen den 22 December J846, blef detsamma, såvidt de af Utskottet tillstyrkta ändringar i 3, 5, 9, 23, 21, 32, 33, 36 och 46 af ifrågavarande författning beträffade, af Ridderskapet och Adelil afslaget; men, jemte det Utskottets yttranden, rörande dels handtverks-föreningars befrielse från lösen och stämpladt papper i rättegångar, och dels Herr Bomans motion om en allmän revision af Kongl. Förordningen, angående fabriker och handtverk, lades till handlingarne, i alla öfriga delar bifallet. S. D. Vid förnyad föredragning af Särskilda Utskottets Memorial, N:o 19, med förslag till oterings-propositioner i anledning af Riks-ståndens olika beslut om beskattning å brån vins tillverkning och destillering, blefvo de i detta Memorial föreslagna voterings-propositioner godkände. 440 Prot.-Utdrag den 27 September 1S54. Från Högv. Preste-Ständet. S. D. Vid änvo skedd föredragning af Särskilda Utskottets Memorial, N:o 19, med förslag till voterings-propositioner i anledning afRiks-Slåndens olika beslut om beskattning å bränvins tillverkning och deslillering, fann Siandet för godt att, med vidblifvande af sina i detta Memorial omförmälda beslut, godkänna de föreslagna voterings-propositionerna. S. D. Föredrogs ånyo Konstitulions-Utskottets Memorial, N:o 50, i anledning af 3:ne Stånds återremiss af Memorialet Nro 38, innehållande förslag till ändring af 11 och 14 §§ R. O., angående städernas representations-rätt. Preste-Slåndet, som ej antog den till
Skuld: Linköpings elementarläroverk: Egna kassan -. 804: 67. Premieoch fattigkassan 193: 77. Westerviks elementarläroverk: Egna kassan , 65: 36. Eksjö elementarläroverk: Credit. Balans från år 1858: Skuld: Linköpings elementarläroverk 436:85. Westerviks dito 9; o. Skenninge dito 2:89. Utgifter: Westerviks dito . 11,603:62. Söderköpings dito 2,982:94. Wadstena dito *... 4.78$: 33. Skenninge dito 830:63. Eksjö dito 7,350:35. Wimmerby dito 4,770:64. Balans till år 1860: Tillgångar: Kontant Utl&nta Konsistorium: behållning. medel. Fordringar. Summa. Folkskolelärare - seminarium 439:40. — 439:40. Stipendier för folkskolelärare-elever 307:59. — 307:59. Linköpings elementarläroverk: Piperska stipendie-fonden - — 4,372:31. ~ — 4,372:31. Schedingska dito — 2.704:45. 2,704:45. Falkenbergska dito — 750: — 750: — ' Nicolaiska stipendiefonden — Nymanssonska dito 182: 33. Ekenbergska dito Carlströmska donationen 137:93. Rulanderska stipendiefonden 33:19 Nordvallska dito 24:95. Söderqvistska dito 410:50. Scharffiska stipendiefonden 91:23. Ohrlingska fonden 44:41. Nilsson-Aschanska d:o — Nilsson-Aschanska premie-fonden .'. 21: —- Havtonska stipendiefonden 4:29. Andréiska dito 38:90. Forskålska dito — Material-fonden 108: 52.
Hr Rosenblad har redan redogjort för skillnaden dem emellan i förmiddagens plenum. Dessutom förundrar det mig, att under loppet af diskussionen öfver 3:dje punkten finna honom icke vilja antaga såsom bevis på räntegifvarnes belåtenhet med att få betala räntorna i penningar, BondeStis godkännande af den punkten. BondeSt. måtte likväl erkännas vara lika mycket representanter för räntegifvarne som krigsbefälet kan anses vara det för räntetagarne. Den ena saken kan fullt ut motsvara den andra. Hr von Hartmansdorff har önskat, att denna punkt skall delas i tvänne, med ett ord att öfver sjelfva grundsatsen skulle serskildt beslutas, och sedermera serskildt öfver tillämpningen. Jag tager mig friheten fästa R. o. Adis uppmärksamhet på olämpligheten af en sådan delning. Dessa båda frågor höra ovilkorligen tillhopa. Det är ju ganska tänkbart, att man skulle vilja godkänna grundsatsen med den tillämpning, som Frih. Palmstjerna föreslagit. Hvad som jag nu egentligen anser vara föremål för öfverläggning är nämnde grundsats jemte dess tillämpning, emedan de äro i en och samma punkt af Utsk. framställde Det är visserligen sannt att här hafva, under loppet af denna öfverläggning skett delningar af sammanhängande punkter, men jag har för min del icke biträd!, någon sådan delning förut, och finner den äfven i denna punkt vara i högsta grad olämplig, hvarföre jag Också för min del får anhålla att propos. må framställas på Frih. Palmstjernas förslag i sin helhet. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Min granne klagade, då han sist hade ordet, öfver mitt korta minne, emedan jag icke. skulle hafva iakttagit hvad han sagt. Om någon har anledn. till en sådan klagan, mot sina värde motståndare så är det jag. Gr. Sparre har t. ex. förklarat det jag icke iakttagit räntegifvarnes rätt utan blott läntelagarnes tält. Men just hvad Hr Rosenblad emot mig anförde ang:de räntegifvarne, bevisar nogsamt, alt jag talade jemväl för dem. Skillnaden emellan mitt sista yttrande lill fördel för räntegifvarne och Gr. Sparres, är den, att jag, lika med R.
Den 18 Mars e. xn. 335 Förslag till lag för provincial-bailkcr. Enskilde staude det fritt att till bankrörelses bedrifvande med egna creditsedlar stifta bolag inom alla Rikets provinser. Uti läne-styrelsens residens-städer skola bankernes hufvudcontor dock alltid förläggas. Bank-afdelningar eller vexlings-contor, utan rätt att utgifva andra egna förbindelser än invisningar å viss man till hufvudcontoret, måge dock uti öfriga Rikets städer eller å andra tjenliga ställen inrättas. 2 §. I den händelse bankbolag bestämmer viss tid för upphörande af deras bankrörelse, men sedermera ändock önskar att dermed få fortfara, skall kungörelse derom tvenne gånger införas i allmänna tidningarna, minst 18 månader före stämmodagen. 3 <j. Till bankbolags stiftande erfordras minst femtio namngifne lottägare, under solidarisk ansvarighet Desse skola inom sig välja en direction, som har att besörja förvaltningen, och i bolagets namn lagligen tala oell svara. 4 §• Solidariskt bankbolag kan med sig förena commandit-delägare, hvilka, i mån af insatt capital, derföre nctier till innehafvaren utfärdas, njuta öfverenskommen andel af vinsten. 5 §. Genom egenhändigt underskrifna bolagsreglor skola delägare sig inbördes förbinda.
Men — påstår man vidare — spanmålsproducentens anspråk bör vika för konsumentens naturliga rätt att få köpa varan, der den kan fås för bästa priset, hvarvid man synnerligen framhållit den fattigare befolkningens eller arbetsklassens behof. Nå väl, låtom oss då fråga arbetaren, om han icke i allmänhet står sig bättre under de tider, då spanmålen betalar sig bra, än då den är i underpris — bättre derlör att ju högre afkomst jordbrukaren har af sitt jordbruk, desto mera håg och kraft har han också att nedlägga kostnader på jordens bearbetning och förbättring, på byggnader m. m. — allt föresatser, som komma arbetaren till godo. Tjugofem öres högre dagsverkspris endast under 150 sommardagar gifver arbetaren en ökad inkomst af 37A rdr, under det att till och med 2 rdr ökadt pris på rågtunnan, med en årlig konsumtion af omkring 6 tunnor för arbetaren och hans familj, gör honom en ökad utgift al endast 12 rdr. Visst är, att den idoge arbetaren i denna stund liksom jordbrukaren gerna skulle önska sig tillhaka de höga spanmålsprisen före 1858. Det hette då, att arbetaren fick tillfälle att lefva bättre, att skaffa sig bättre kost — och ingen missunnade honom det — men kom det sig icke deraf, att han då hade förmånligare arbetsförtjenst. Detta gäller nu arbetaren på landet. Hvad särskildt stadsbefolkningen beträffar, så kommer härtill — såsom redan vid ett föregående tillfälle af en aktad talare här blifvit anfördt, — det faktum, att den brödbulle arbetaren köper, alldeles icke lemnäs honom hvarken billigare, större eller vigtigare derför, att spanmålsprisen ställt sig billigare, hvarför ock den, som köper sin föda lör dagen, icke i sjelfva verket får den ringaste fördel af att spanmålens pris laller. Det är sanni, att vi hafva en befolkning, som är oförmögen att med arbete försörja sig, men Mine Hrr! bredvid vår kända filantropi och vår gifmildhet hafva vi ju en lagstiftning, som ålägger oss att understödja dessa olycklige, och då spanmålen är dyr, så är det ju jordbrukaren och icke fattighjonet, som deraf har känning.
Discont ratt redan äro foreskrifne, likväl med det undantag, att äfven, de idkare, som under sistl. år icke tillverkat nät got g as, och således fdr detta ansetts sin lån rät förlustige, skulle, så vida de under innevarande år visa sig hafva fortsatt sin tillverkning, få af det tillstyrkte nya anslaget uppbära lån till årets slut. I anledning häraf får Utskottet anmäla, att glasbrukstillverkningen icke förr än vid sistför. flutne 1817 och 1818 arens Riksdag blifvit ansedd berättigad till låneunderstöd af Manufactur Di. scontfonden: samt att Rikets Ständer, som, i sak. nåd af kännedom om Glasbrukens tillverkningar, då icke egde någon säker grund för bedömandet af hvad för deras låneunderstöd skulle erfordras, till ManufacturDiscontens förstärkning anslagit en särskild summa af 100,000 Rd., för att vid repar* tition af den öfriga Discontfonden delas emellan samtlge Glastillverkare, som till Iåns erhållande behörigen sig anmält. Enligt hvad e farenheten visat, har denna summa hittills varit för behofvet så tillräcklig, att Glasbruksidkarnes D sconträtt år 1822 uppgåt t till 45 och innevarande år till 41J procent af tillverkningsvärdet; hvaremot lånberättågade fabriksidkare i allmänhet icke haft högre lånrätt än 50 procent af tillverkningsvärdet år 1823 och 29 procent af samma värde år 1823: Gb-s tillverkningen åtnjuter således mera uppmuntran 4<j6 Stats-Utskottets Betänkanden. i låneväg, än de fleste andra näringar; och enär Rikets Ständers afsigt vi :
Jag är lika öfvertygad, att J, mine herrar! insen huru orätt vi handlade mot våia medborgare, huru liknöjdt mot våra lagars helgd, om vi erkände ifrågavar. skuld såsom Rikets och såsom Svenska folkets ombud ålade det att betala denna skuld; att J fasten uppmärksamhet på den fara, som genom detta erkännande uppstode för framtiden, som uppstode, ifall vi lemnade exempel på, att vi såsom folkets representanter erkände en skuld, hvilken man utan det i grundlagen för en sådan skulds görande bestämda villkor vill påbörda Riket; lika öfvertygad derom är jag, som jag motser med lugn tillförsigt, att edert beslut blir öfverensstämmande med denna eder åsigt om fäderneslandets väl. Nog vet jag, att, när vårt handlingssätt endast bestämmes af vår fria vilja, vi ofta i enskildta förhållanden nödgas göra mycket, som vi ej anse fullkomligt öfverensstämmande hvarken med det lätta eller med det nyttiga. Vi göra det dels öfvertalade af vänskap, dels dertill förmådde af medlidande, dels tvungne för att undvika hat; ingen redlig gör det, lockad af vinning. Men då det gäller fäderneslandet, hvilken rättskaffens hörde någonsin den enes bön eller den andres hot? Hvem afsåg någonsin annat än dess väl? Äfven om han icke kunde vänta sig annan belöning än den, att med Romaren Drusus nödgas utropa: ”ingrata patria!” Jag beder eder besinna, mine herrar! att liksom en Atheniensisk prestinna påstod sig vara det för att välsigna, icke för att förbanna, så äro vi folkets ombud, icke för att öka dess bördor och elände, titan för att minska dem och vårda dess rätt. Handlar något af de fyra RiksSt:n annorlunda, så häfver det handlat såsom oredliga förmyndare, och det har mycket att frukta på räkenskapens dag när folket myndigt varder. — För några dagar sedan beklagade man, att det var så kallt här utanför
Calmar Dito DtanDé Dito £Me£inge Dito SiönFoptngb Dito kronobergl Dito CbrifiianjtaDé Dito ‘SMmöfyité Dito JÖallanDö Dito , ©ötfyeborgé Dito ClféborgsS Dito . ©faraborgé Dito ‘JRertfeé Dito cffiermelanDé Dito cjöegmanlanDé Dito kopparbergl Dito (gefleborgs Dito <3Befer^orrlanDé Dito QBefcrbottené 'Djtaö c 35 ©efie 110 Orebro Sftotrföptng 300 Sjerbe Clafjen. 2ltboga CO 2lnt»ra Claren. Cf)riftinel)amn 40 Calmar 110 #almftai) . 20 CarlbFrotia 400 febern or a . SJlalmö 340 3pevnöfaaD .. —.— ‘SBejleråS 190 åpuöiFéroall . .— <3Biéb^ 70 ^3tteå i Carlflaö . 35 @a(a CljrijUanftat) 90 ©unbömall $aljlim SSewianinöåspror&ninaen. 25 2llfngé5é ^[>t(ipéftaD Cimbrishamn — ©fanor meb galfterbo. Cffjö 15 ©fara (Engelholm . 5 ©fenninge 25 (Snföping ©föfoe 5 (SjfiStuna ©trengnäS ■ $a(fenberg ©trömjtab $a(foping @ätf>er ©venna ©ööertelje 30 £jo • ©ölfroitsborg kongelf $!)or3l)älla j?ongébacfa . 15 (trofa __ Säholm Ulricehamn Snöping 50 l2Bitiimerbp Sinbeéberg . 25 ilmål 10 Siftariefreö éregrunb 10 ^arftranD 20 éfterfunö
* Stor litterär pristäfling för Iduns romanbibliotek. Ett pris på tvåtusen (2,000) kronor. Idun har, som käudt torde vara, gjort till en af sina uppgifter att bland sin stora publik inom de skandinaviska ländernas bildade klasser väcka intresse för och sprida värdefall originallitteratur. För detta ändamål har tidskriften alltid låtit sig angeläget vara att inleda förbindelser med framstående manliga och kvinnliga författare, och våra af slutade årgångar prydas ock af ett stort mångtal af de bästa litterära namn. För att ytterligare öppna tillfällen till värde fulla förvärf i denna väg ha vi tid efter annan anordnat skönlitterära pristäflingar, hvilka med intresse omfattats inom skriftställarkretsar, och ur hvilka som resultat framgått flere gedigna verk. Vi tillåta oss exempelvis erinra om den som ett framstående arbete allmänt erkända berättelsecykeln » Gösta Berlings saga » af Selma Lagerlöf, hvilken först framträdde som pristagande i en af Iduns litterära täflingar, o m Matilda Lönnbergs historiska roman » Fru Holmfrid » m. fl. Genom det s. k. Iduns romanbibliotek, som med ett sextonsidigt tryckark hvarje vecka medföljer till tidningens samtliga abonnenter, ha tillfällena att framlägga äfven jämförelsevis omfattande skönlitterära verk betydligt utvidgats. V i ha därför nu ock beslutit att för romanbibliotekets räkning ånyo anordna en större litterär täflan och inbjuda härmed skönlitterära skriftställare och skriftställarinnor att deltaga i densamma under följande bestämmelser: För en originalroman på svenska språket, med ett ämne och af en halt, som göra den tilltalande för en bildad och vidsträckt publik, samt till ett omfång af ungefär trehundra sidor vanlig bokoktav, betala vi som pris och honorar tvåtusen kronor. Härför förbehålla vi oss endast rätt att i första hand offentliggöra arbetet i Iduns romanbibliotek. Vid de insända arbetenas bedömande ha de kända litteraturkritikerna herrar Georg Nordensvan och Sven Söderman goähetsfullt lofvat biträda redaktionen. Samtliga täflande arbeten skola anonymt vara ingångna till Iduns redaktion, Stockholm, före den 1 maj 1898 samt åtföljas af en förseglad namnsedel, hvars konvolut förses med ett motto, hvilket äfven bör återfinnas å manuskriptet.