Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
H. St. bifallna, Betänkande, N:o 329, efter den värde Anmärkarens förmenande, skall helt och hållet hafva frånträdt sitt i ett föregående, till sislbemälde Utskott åter-remiLteradt, Betänkande, N:o 112, lemnadt tillstyrkande; ifrågavarande Förslag alltså borde upprättas i öfverensstämmelse med förutnämnda Betänkande, N:o 329, med uteslutande af sådana i Förslaget befintliga tillägg, hemtade ur Betänkandet N:o 212, hvilka skola blifvit ogillade, och nu icke borde komma i fråga; och har, på grund häraf, Expeditions-Utskottets Förslag blifvit af Välloflige Borgare-Ståndet åter-remitteradt. I anledning häraf får ExpeditionsUtskottet vördsamt fästa R. H. Sl:s uppmärksamhet derpå, att uti Stats-Utskottets, af 3:ne Riks-Stånd bifallna Betänkande, N:o 329, någon annan förändring i Utskottets, uti Betänkandet N:o 212, lemnade tillstyrkande icke egt rum, än i afseende på hyres-anslagets belopp, som, från 4oo R:dr, blifvit föreslaget till 533 R:dr 22 Exp.-Ulsk. Förslag lill urul. Skrifv. 16 sk. årligen, ”under förbehåll och vil”korj som uti förra Utlåtandet, N:o 2/2 ”innefattas Då dessa förbehåll och vilkor, hvilka R. II. St. alltså beslutit, blifvit icke allenast i hufvudsaklig, utan jemväl ordagrann öfverensstämmelse med hvad derom i StatsUtskottets sistberörde Betänkande, N:o 21 2, p. 3g3, finnes anfördt, uti Expeditions-Utskottets Förslag iakttagna , anser Utskottet, vid sålunda utredda förhållanden, någon förändring icke kunna, med anledning af åter-remissen, ega rum uti meranämnde Förslag, såsom fullkomligen och till alla delar öfverensstämmande med R. H. St:s i ämnet fattade beslut; utan varder Förslaget nu å nyo till R.
Säd mätte till Kronans Magazinérlefvereras; om fördelning Hemmanen emellan vid utgörandet af den så kallade Ca,pellansSkeppan; i fråga om böter för Rusthållares underlåtenhet att erlägga afgifterne till Wadstena KrigsmanshusCassa; om delning af vissa å utmark belägne Myror, angående väckt motion om Gästgifveriers inrättande på Wermdön; angående LandsFiscalstjensterne; om upprättande af en ny Landtmäteri-Taxa; angående återinrättande af en Trivialskola i Kongelf; om yrkad inskränkning i Pastorers rösträttighet vid val till Kyrkobetjente; rörande Planpenningarnes utgörande; om tiden till allmänna vägars grusning; om tiden för Tjenstehjons flyttning; angående Afradsoch KronoTionde-Spannemålens utgörande, m. m ; om KrönoTiondeSpannemålens utgörande til! Stock* holms och iVlaimö Barnhus; angående Sockne - 4lt J}*t j» Augusti «. m: Stämmor och KyrkoRåd; om Gymnastiska ®fningar; angående de i Riket vistande Judar; om ArbetsCommenderingar af Inaeldta Arméen; i anledning af väckt fråga om utfärdande af en allmän Klädförordning; om nyttan af marcher för Armeen* angående SoldatTorpens under* hållande* om yrkadt tillstånd för vissa Finnar, att upprätta särskilta Kyrkor och Församlingar*; rörande föreslagen förändring i Presträttigheternes utgörande J angående den innevånarne i vissa Socknar af Elfsborgs Län förunnade rättighet att idka Gårdfarihandel J om vissa föreskrifter i afseende på pappers-tillverkning * angående beståndet af LifstidsStädjobref å de Lunds Academie anslagne Prgebende-Hemman; om bidraget till Soldatbeklådn den vid Westerbottens Regemente; öfver Motioner om Nationalitetens återupplifvande, och om afskaJFande af Guld,. Silfver och Broderier på Uniformer^ angående de Sjö- och Stapel Städerrie beviljade afgifter för fartyg, som besöka Köpingar och Landthamnar j rörande pass för utländske
Vi stå här vid ingången till sjelfva det djupaste och högsta af allt, hvad den urbildliga Själen vet och meddelar: att på liknande sätt, som i Naturens Ljus är ej blott Glans, utan äfven Värma, är ock i Andens ej blott Lif, utan äfven Kärlek; och att denna är just – Lifvets Eld, som genomspelar själens egen gestalt såsom dess lifsblod, från hvars hjerta alla förmågor till Harmoni, Skönhet, Godhet och Glädje strömma; emedan från denna eld all sann skådning hämtar sin klarhet, och all sann handling sin ingifvelse. Derföre blef i själens ursprungligaste sjelfkänsla, tillika med lifvet, ingjuten en strimma af odödlig kärleks-böjelse: hvars rena lynne är, att söka förening med något älskadt föremål, till innerligaste ömsesidighet af samlif och samverkan; hvadan det fullständiga uttrycket af denna böjelse visar sig vara, att intet Jag kan känna sig rätt lyckligt, utan att med ett annat eller andra, genom natur från sig åtskilda, genom själ med sig befryndade, finna sig i en enhet, hvari det åt dem hängifver sig sjelft, för att befrämja den möjligaste ömsesidiga fullkomning, i samverkan af godhet och samlif af sällhet. Men ingen Kärlek gifves, som icke består i åtrå till något i hans föreställning Godt, och i vilja att verkställa denna åtrå, eller att förskaffa sig detta Godas närmaste möjliga gemenskap. Godt är allt sådant, som i afsigt, verkan och ordning öfverensstämmer med det Gudomligas innersta lif, och som, emedan det dymedelst äfven öfverensstämmer med det Menskligas innersta lif, yttrar sig i oafbrutet befrämjande af detta sednares utveckling till det förras liknelse.
Jag måste nu lemna dessa kära väggar – utlemna min flotta, hvarmed jag så ofta kunnat öfverskeppa mig till minnets Hesperien» – han blickade suckande kring sig, men fortfor snart åter muntert: – «Hon skulle eljest slutat med att ställa vaggan vid mitt skrifbord, härnäst den kommer i rörelse, och påstått, att det berodde på mig att förekomma det» här låg hennes runda, mjuka hand ögonblickligt som ett lås på hans läppar, och rodnaden som en rosengård på hennes kinder. Men han sköt handen åter undan och tillade afbrutet: — «hon vet nog – att – jag önskar en – fideikommissar» Nu hade hennes venstra hand kommit den högra till hjelp, och då hon åter måste borttaga båda, emedan hans kinder svällde röda af skrattlust, steg hon upp för att gå. Han höll henne då tillbaka och bad under skratt: «Nej, blif qvar, söta Lina! Jag vill vara beskedlig. – Det säkra är dock, att när vi flytta i vårt eget hus, blir äfven rektorslönen öfverflödig. Och då gör jag väl ingenting med tjensten.» Å nej, den får du visst icke lemna, förrän du sjelf tröttnar dervid. Gud nåde mig, om du ständigt vore hemma, och jag icke hade någon tid för mina hemlynnen. Dessutom så går ju genom flyttningen en inkomst bort. Du vill väl ej utsprida, att din kära hustru är en slöserska? «Jo, jag vill sqvallra derom öfverallt, att hon slöser kärlek och öm omtanke på en gammal man, som snart får grå hår och likväl är obetänksam nog att för ett intet bedröfva sitt lilla, ljufva barns milda hjerta.» Goda Magnus! – bad hon med en dröjande blick, så genomträngande kärleksfull, att det blef en åskådare qvaft att se derpå. Hon lade dervid endast handen på hans axel och gick inom två ögonblick. Eljest såg man i huset först efter längre bekantskap till smekningar, och dessa bestodo deri, att Lina stundom, då hon hade en framställning att göra till husets herres gillande, lade sin arm öfver hans axel, med andra handen fattade hans, och kanske kysste honom på kinden.
R;dr; men vid en sedermera af Förvaltningen af Sjö-Ärendena på Nådig befallning, genom utsedd person och efter föregången noggrann undersökning af den terrain, genom hvilken vattenledningen skulle komma att gå, föranstaltad ny kostnadsberäkning öfver hela arbetet, så inom sorn utom stadens territorium, total-kostnaden för samma arbete blifvit upptagen till en summa af 174.913 R:dr 24 sk. 9 r:s!., eiler, i ig6 Expeditions-ZJtskotlets Förslag till und. Skrifvelse N:0 120. händelse afdrag gjordes för det belopp af 16,111 R:dr 1 sk. 3 r:st., som erfordrades lill serskilda, för invånarnes större beqvämlighet föreslagna utgreningar af vattenledningen till vissa qvarter inuti staden, ett återstående kostnadsbelopp af 158,802 R:dr 23 sk. 6 r:st, hvaraf beräknades för materialier 106,735 R:dr 8 sk. 10 rist, för dagsverken, traclamenten, instrumentalier, rri.m. 36,231 R:dr 25 sk. 6 rist och för oförutsedda händelser 15,835 Rldr 3^ sk. 2 r;st.; så bar E. K. M., genom Nådig Proposition af den 25 nästlidne Januarii, med förklarande, det E. K. M. med ledsnad erfarit den betydliga skillnad i kostnadsberäkningarne, som visat sig emellan förrberörde approximativa förslag och det senast upprättade, af anförda orsaker lill Rikets Ständer öfverlemnat, alt anvisa medel till betäckande af den brist, omkring 23,000 Rldr, som yppats emellan det vid sista Riksdag till materialiers anskaffande beviljade anslag och det uti förslaget till samma behof uppförde belopp, 106,^35: 8. 10.
Flere anmärkningar äro gjorde vid den andra hufvud - grunden hrr de Förslag denna Afdelning af Utskottens arbete innefattar, eller den, att det representativa myntet skulle, i likhet med hvad det enligt 1811 års Raken, skaper funnits utgörande, då Banquens och Riksgälds Contoirets Sedlar, desse sednare valverade till Banco-mynt, sammanräknas, hallas vid en sedel-stock af circa 30 millioner, hvarutöfver sedel-stocken , enligt den derpå följande puncten, ej borde få ökas annorledes, än. emot inlemnad valuta uti myntbara metaller, genom lån å exportable effecter, utöfver hvad hittills, per medium ifrån och med 1817 till och med 1822, vanligt varit, eller lån å FaneBanco Capitaler, på sätt Rikets Ständer förordiis. Med anledning af »a vål de Betänkandet ?ia Banco Utskottets Betänk änden. bifogade, som uti åtskillige Ledamöters B®- tänkaodet åtföljande reservationer förekommande, calculer, hafva flere yttranden inom Riks-StandetJ gatt derpå ut, att Sedelstockens möjliga belopp, der vill säga det, sorn skulle ega rum, om alia Creditiver pä en gång begagnades, "skulle, så val nu, i stod af j 8-18 års Ständers för nuvarande Låne-rörtlse gällande föreskrifter, sorn äfven framdeles, i anledning af de dispositioner Utskotten föreslagit, komma att,- äfven med undantag från beräkning af de articdar, sorn tredje puncten omförmäler, betydligen öfverstiga det utsatte maximi-beloppet 30 millioner; hvarföre det blifvit hegardt, att Utskotten, mätte aflemna ertnoggran-. nare och bestämdare uppgift i dessa hänseenden.
Synnerligen vid en riksdag då man har så betydligt förhöjt förslags-anslagen, och derigenom gjort det troligt att riksg:s-kont:s ställning bör under loppet af mellaotider blifva betydligt förbättrad, så torde det icke heller vara skäl att sätta inkomst-titlarna lägre än hvad man har all anledn. förmoda af den föreg:de tidens erfarenhet att de skola gå till. Jag får derföre nu yrka bifall till hvad Bevilln.Utsk. föreslagit. Hr Printzensköld, Carl: Jag får nu för min del förklara, alt jag i motsatts lill Frih. Tersmeden, yrkar bifall till det förslag som Hr von Hartmansdorff framställt. Det äger visserligen sin läglighet, såsom Frih:n anmärkt, att tull-intraderne under åren 1846 och 1847 uppgått till det belopp, som Bevilln.Utsk. lagt till grund för sin beräkning af dessa intrader för den kommande tiden och hvarigenom det endast blifvit möjligt för Utsk. alt höja denna beräkning med icke mindre än 375,000 r:dr för året utöfver hvad som skedde vid 1844 års riksdag; men den som kastar en blick omkring sig på verldsmarknaden han skall ej undgå att finna, att de nuvar:de förhållanden äro i högsta grad olika emot dem, som egde rum under loppet af åren 1846 och 1847. Frilen erkänner tvifvelsutan huruledes hvar och en klok affärsman, så vidt ske kan, iakttager försigtighet vid beräkning af sina inkomster och utgifter. Han erkänner likaledes, det betvitlar jag icke, att om affärsmannen ser sig ega större inkomster, så tvekar han ej heller att i samma mån utvidga sina affärer, för hvilket ändamål han alltså använder ett större förlagskapital. Dessa principer synes mig hafva under de sista 2:ne åren blifvit af den Svenska handels-korpsen, enl. sakernes naturliga gång iakttagne och tillämpade. Slån vet alt under loppet af år 1846, en jeruexport skedde ifrån Sverige, större än förut under en lång följd af år, hvartill kom en högst betyglig utförsel af trävaror till serdeles förmånliga priser.
Återstår namnet Rodulf. I Vilkinasaga omtalas, att när gjukungen Gunnar är på väg till Atle (där Attila) och sin död i ormgården, gör han besök hos Rodulf (äfven kallad Rodingeir), hvars son säges bo på Valkaborg. Här, likasom på Rökstenen, sammanträffa således namnen Rodulf och Valke. I Rökstensinskriften är Rodulf fader till fem Valkar; i Vilkinasaga fader till en son, som bor å Valkes eller Valkarnes borg. Jag skall nedanför gifva skäl för att episoden om ormgården har från Lodbrokssagan kommit in i Sigurd Fafnersbanes och gjukungen Gunnars. Hvad Rodulf särskildt vidkommer bekräfta de utdrag prosaiska eddan meddelar af den Lodbroksdrapa, som tillskrifves Brage skald, att en hjälte med liknande namn spelat en roll i Lodbrokssagan: Allr gekk herr ... Rádálfs af bráðum Reifnis mar. Namnet Harud, hvilket vi, som nämndt, redan förut återfunnit som tillhörigt Lodbrokssagan, förekommer hos Saxo under formen Herothus såsom namnet på Lodbroks svärfader, samt i den isländska litteraturen i den förvanskade formen Herröðr likaledes som fader till Lodbroks första maka. I Lodbroks dödssång får han det vitsord, att »berömdare jarl icke styrt långskepp mot hamn.» Om desse fyra, i Lodbrokssagan återfunna konungars tjugo söner säges i inskriften, att »de sutit å Seland i fyra vintrar.» Saxo omtalar en fyraårig fäjd mellan Ragnar och danska skattekonungar. Första året slår Ragnar Skåningarne vid »Whitby»; följande året (exacta hyeme) Jutarne vid Limfjorden; tredje och fjärde åren besegrar han Skåningarne för andra gången och därefter Halländingarne. »Whitby» återkommer som »Hvitaby» i de isländska berättelserna. Huruvida detta namn står i förbindelse med den å Rökstenen omtalade valplatsen
Mandeltårta. 0 ägg-gulor röras tillsammans med 57 ort socker, tills massan blir hvit. Derefter inblandas 28 ort potatismjöl, något både söt och bitter mandel. Till sist vispas ägghvitorna till skum och blandas i det öfriga. Formen, i hvilken den grädtlil billigaste pris och pä bästa sätt utför alia möjliga uppdrag tiiitjens för Iduns ärade läsarinnor. das, smörjes med smör och beströs med rifvebröd af skorpor. Gräddas på | timme. Denna tårta blifver särdeles god och misslyckas aldrig. Lalage. Mannagrynskaka. 4 ägg vispas väl tillsamman med en tekopp strösocker, derefter ihälles en tekopp torra mannagryn. Häraf gräddas två bottnar i eu väl smord pannkakslagg; äppelmos eller annan sylt lägges sedan mellan bottnarna. (Särskildt lämplig härtill är rabarbersylt.) Serveras med vispad grädde. Teff. Rabarbersylt. Till 1 kgr. skalad och sönderskuren rabarber tages | kgr socker, syltas som annan sylt och håller sig särdeles bra. Teff. Rabarberkompott. 1 kgr skalad och sönderskuren rabarber, § kgr socker och litet vatten kokas en timme, hälles derefter på varma buteljer, som genast korkas och hartsas. Serveras med vispad grädde eller kokas till kräm. Försöken detta en gång, och I skolen ej försumma att skaffa det bland vinterförråden. Teff. För sommaren. Då jag en dag på sommaren kom på besök till en bekant, fann jag henne sysselsatt med sopprötters skärning till inkok för vintern. Detta fann jag efterföljansvärdt och vill derför meddela tillvägagåendet I små burkar, lagom till en soppanrättning, lades små spritade ärter, fint skurna palsternackor, morötter, något purjolök och selleri, blomkål och persilja. Härpå slogs vatten och burkarne öfverbundos omsorgsfullt med en linnelapp och ytterst oxblåsa. Sedan sattes de ner i en kastrull med kallt vatten och hö, för att skydda dem för stötar emot hvarandra, och fingo så koka en half timma.
Med sina tvä länskamrater, S. Odman och J. Persson, förenade han sig i deras motioner om lättnader i jordbrakets bördor, s&amp; t ez. om remonteringsskyldighetens öfVertagande af staten, upphörandet af kungsoch kronoskjutsskyldigheten i fredstid m. m. och uppträdde sjelf såsom motionär icke blott i liknande syfte, ulan äfven i det mer positiva: att på hvaije sätt verka för jordbrukets höjande. Riksdagen hade knappast varit samlad i två veckor, förr än Mengel blef i tillfälle att visa sin skicklighet sftsom debattör, och det på ett sätt, som tillskyndade honom en verklig triumf. J. Lekberg från Nerike hade motionerat om upphäfvande af k. förordningarna den 19 Dec. 1827 och den 13 Juli 1853 ang. hemmansklyfning och jordafsöndring. Den sistnämda förordningen var således alldeles ny och för öfrigt framkallad af en riksdags-skrifvelse till k. m: t, men hade redan visat sig såsom ett stort misstag och väckt starkt missnöje genom de hinder, den upp-stälde för möjligheten, att en fader skulle kunna klyfva sitt hem * man i har små lotter som helst mellan sina barn. Man tog alltså för gifvet, att inom bondeståndet ej en enda röst skulle höja sig mot Lekbergs yrkande om rätt till obegränsad hemmansklyfning. Men Olof Larsson från Oefleborgs län öfverraskade ståndet med att göra opposition, då motionen skulle remitteras — i förbigående sagdt, hörde remissdebatter då till ordningen, äfven vid de mest obetydliga förslag. Han trodde nämligen, att den obegränsade hemmansklyfningsrätten skulle leda till jordbrukets ruin och minska tillfällena till arbetsförtjenst m. m. Då tog Mengel (den 5 Nov. 1856) ordet och försvarade med både skicklighet och värme hvad han kallade för rätten att för-värfva och behålla hur liten jordtorfva som helst Han slöt sitt anförande med födande reflexioner, hvilkas slutmening är kursiverad äfven i ståndets protokoll:
Hvad inflytelsen på Bänkmansvalen beträffar, så har jag för min del aldrig trott på någon / Den 7 Augusti f. m. ao3 sådan; men vid Bänkmännens sammanträde att välja Electorer, är en sådan inflytelse icke svår att utöfva, derom är intet tvifvel, och derpå torde vi vid denna Riksdag icke sakna exemqel. Om Electorer få väljas directe på fem afdelningar, med fem namn på hvarje lista, så är att förmoda, att hvar och en Ledamot skall välja sjelf; man kan då lemna sitt förtroende till den som förtjenar det, utan att vara nödtvungen att uppdraga det åt sin närmaste man på Bänken, som man kanhända icke känner, och för hvilken man möjligtvis icke har något förtroende, Den ålder, som Herr Grefven åberopar för bibehållande af denna Lag, anser jag ej innefatta något skäl, ty då borde man aldrig afskaffa en gammal Lag, om den än vore aldrig så stridande mot tidens fordringar. I öfrigt bar Herr Cederschjöld tillräckligt visat, att valen ej äro hvad de böra vara, och att de böra bringas till öfverensstämmelse med Grundlagen, som alldeles icke omnämner några Bänkman. Jag anhåller om bifall å Utskottets förslag, synnerligen som Utskottet nu frånträdt sin i första förslaget yttrade mening, att 25 Electorer skulle väljas af massan. Utskottet har insett olägenheterna häraf, hvilka ock visat sig vid valet till förstärkt Statsutskott under innevarande Riksdag. Friherre Cederström: Pluralitetens opi - Den 7 Augusti f. m. nion kommer förmodligen att utrönas genom votering, men hvad det af Herr Ce* derschjöld framställde tillägg angår, innehållande en utsträckning af Riksdagsordningen föreskrift, så lärer proposition derå icke kunna af Herr Grefven och LandtMarskalken meddelas. Grefve Posse: Jag har egenteligen begärt ordet för att göra anmärkning emot det af Herr Cederschjöld föreslagne tillägg, som innehåller en tolkning af lagens hud. Vi hafva tillräckligt blifvit varnade, alt icke i StåndsOrdningarne införa några lagtolkningar. Herr Riben: Det var lätt att förutse, att den §., som nu är under öfverläggning, skulle föranleda till olika yttranden.
att fartygets förseende med ångmachin icke borde ifrågakomma, de dertill afsedda medel måtte för sådan åtgärds vidtagande med annat, dertill mera tjenligt, flottans fartyg (å användas. I sammanhang härmed har Utskottet jemväl tagit i öfvervägande en hos Ridderskapet och Adelli gjord framställning af Grefve v. Platen B., hvilken, jemte erkännande af ångkanonslupens värde, likväl ansett sig icke kunna förorda ett fullkomligt utbyte af de roende kanonbåtarne emot dem med ångkraft försedde, samt, dels med afseende å den större kostnad anskaffandet af en ångkanonbåt med förde, dels för att få utrönt, huruvida någon lämpligare modell för roddkanonbåtar möjligen lunnes, än den som för närvarande i Svenska Holtan begagnas, begärt, att medel för anskaffning af någon eller några roddkanonb&lar af lämplig och ändamålsenlig modell måtte anvisas. Efter derjemte inhemtad kännedom af de hos Riks-slånden vid den Kongl, propositionens remitterande afgifna yttranden i ämnet, har Utskottet tagit denna fråga i öfvervägande, hvarvid Utskottet, som ansett sig icke böra ingå i någon detaljerad granskning af den uppgjorda planen, funnit i flere hänseenden betänkligt att tillstyrka antagande af ifrågavarande system, till hvars genomförande betydliga summor erfordras, utan att någon synnerlig tillökning i materielen derigenom vinnes på annat sätt, än att en del äldre fartyg utbytas emot nya af en mera tidsenlig konstruktion. Det väsentligaste hindret för godkännande af planen synes Utskottet ligga i den del af förslaget, som afser ångkraftens användande på flot tans äldre segelfartyg. Om det kunde antagas, att dessa fartyg, efter en sådan förändring, blifva för ändamålet fullt lämplige och motsvarande nutidens fordringar, torde mindre afseende böra fästas å de betydliga kostnader, som dermed äro förenade; men, enligt Utskottets tanke, har erfarenheten icke på ett tillfredsställande sätt ådagalagt ändamålsenligheten af ett dylikt system. Försigtigheten bjuder derföre att icke, med beträdande af denna bana, vidtaga åtgärder, som framdeles måhända befinnas hafva varit mindre tjenlige.
Liksom från barndomen af de första sinnliga begären, der vi börja, inga steg vore till förtroligheten med en så stor och hög sällhetskrets! Hvar dag af ditt lif bortföres du af de små ögonblickssällheter, som du alltid varit van att känna; från ditt lifs början lärt att finna ljufheten af; alltid har närvarande; – och suckar. Din inbillning målar för dig de högre och större; men de äro på så långt håll; du faller för det närmast – och derföre starkast –ljufva. Är det underligt? Kan det Allmänna, Stora och Högre vara så lätt att intaga och njuta, som det Enskilda och först Sinnliga? Det måste ju vara lättare för en af lägre hopen, att begripa välet af en genast vunnen penningsumma som han stjäl, än af redligheten, ärligheten, hvars sällheter, – inre, allmännare, högre, – ej så lätt, ej så genast lifligen, kunna fattas. Alla snillen, alla dygdige, alla vise hushållare, äro så långt stora, fullkomliga, höga själar. Är det så besynnerligt, att under dem gifves en myckenhet små, inskränkta, enskilda, uteslutande varelser? Dessa äro – de Onyttige och de Onde. D. 28 Maj. Du ser, ljufve älskare! att jag icke mer ämnar lemna dig åt dina otåligheter. Äfven äro de för ömma. – Den långa väntningen efter dig har ofta kastat en ödslighet omkring mig; och om ej Philosophien hade gjort mig så hemma i Naturen, skulle äfven jag, ännu, sucka som en ”öfvergifven”. Jag välsignar detta inre, gudomliga sinne, denna lifliga känsla, som förenar mig med Allt; som först gjort mig förtrolig med tingen, och sedan bibehåller förtroligheten med dem! Visserligen, min vän, är den Vise det lycksaligaste och fullkomligaste i menniskokretsen. Gör mig aldrig mer ett inkast öfver Verlden!