Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm d. 15 Nov. 1823, j5co Besv. och Ekon. Vali, Betankanäen. Ankom den 19 Nov. 1Q23. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärk~ ningar vid Betänkandet, om allmänna Författningars ut gifvande från trycket ■på ett för allmänheten mera tillgängligt sätt, D å Ekonomiutskottets Betänkande N:o 195 hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. PresteStåndet och Vällofl. BorgareStåndet föredrogs, hafva åtskilliga anmärkningar blifvit gjorda, i afseende på Utskottets framställde förslag, om ingifvande af en Tidning, hvarigenom utfärdade Påbud och författningar skulle på ett lättare sätt blifva tillgängliga; i följd hvaraf Betänkandet är vordet till Utskottets förnyade åtgärd återremitteradt. Vid pröfningen af dessa anmärkningar, har Utskottet erfarit, huru ofullkomligt det lyckats Utskottet, att göra sin i Betänkandet framställda mening allmänt och rigtigt begriplig; och, som de flesta af amnärkningarne i Utskottets tanka grunda sig dels på något slags missförstånd, dels på tilläfventyrs mindre kännedom af hvad Betänkandet innehåller, tror Utskottet sig, genom ett Besv, och Ekon. ytterligare utredande af de åsigter, som föranledt det gjorda förslaget, bäst kunna besvara och må hända häfva de inkast och betänkligheter, sorn deremot blifvit anförde. Först må dock gerna erkännas, att Utskottet sjelft, genom benämning af StatsTidning, möjligen föranledt en annan föreställning, om egentliga föremålet för den föreslagna tidningen, än den Utskottet verkligen åsyftat. Utskottets mening är nämligen, att den i fråga varande tidningen skall innefatta en samling af alla sådane beslut och regeringsåtgärder, sorn icke innefatta en rak tillämpning af redan gällande föreskrifter, utan deremot framställa nya eller förändrade bestämmelser, i hvilken gren af lagskipningen som beläst, och att densamma bör utgifvas mellan korta mellantider, och i oafbruten nummerföljd.
Ständer ej allenast bifallit, att i denna del borde få bero vid hvad förut stadgadt och .utfäst blifvit, i följd hvaraf betalnings-vilkoren för de redan utgångne och till 1820 års slut utgående Fastighets-Lån, skulle förblifva oförändrade såsom de vid 1815 års Riksdag utstakades, utan ock beslutat, att, efter 1820 års utgång, några nya Fastighets-Lån ej måga utgifvas. Och lärer således, emot Riksens Höglofl. Ständers härom redan vidtagne Beslut , något afseende ej kunna göras å hvad af Herr Setterwall i ofvanberörde måtto blifvit yrlcadt. Stockholm den 27 Junii 1818. N:r 7 8* Rikets Högloft. Ständers Banko - Utskotts Utlåtande öfver den uti Kongl. Maj:ts JSådiga Proposition angående allmänna Penninge - Rörelsen och Myntvärdets - Banio-Utskottets Betdnkandert. (18i dets upprätthållande framställde fråga om successiv indragning af sådane Banko-Sedlar, som äro äldre än Tio år. Kongl. Majit har uti dess Nådiga Proposition till Riksens Ständer ntn Allmänna Penn ingerörelsen och Myntvärdets upprätthållande af den lo December 1817 ibland annat täckis föreslå, att alla Bankens Sedlar, af hvad valeur sorn hälst, hvilka äro äldre än Tio år, borde inom Ett års förlopp indragas, och de, sorn då ännu icke blifvit invexlade, förlora all rätt till inlösen, och upphöra att vara gångbare. Hvarförutan äfven inom Respecfive Riks • Stånden fråga härom förevarit.
Du djävul, du djävul där nere i dalen som stod bredvid drängen och skrattade så de små tänderna lyste, medan du »på lek» lät honom blåsa kärleksbud till buom! Till sist orkade inte Margit oroa sig mera: hon måste nedöver! Sven var nog krank, kanske ramad av björn eller skadad vid huggning — och lät en annan sköta luren — för att inte skrämma henne. Nära var hon sanningen den gången, men inte nog nära! Nu inte bara flög arbetet ur händerna på Margit — det sjöd! Att lämna vad hon åtagit sig att sköta, i oordnat skick, tänkte hon sig inte ens som möjligt; hjärtat fick värka bäst det ville. Det var god ordning i tåget, när det till sist satte sig i rörelse nedöver med Margit och Bolla i spetsen. Genom Margits makt över kreaturen kunde hon reda sig utan karlhjälp. Lill-Stina var också så stursk över att få vara stor, att hon nästan blev stor till krafterna. Först när Margit var kommen halvvägs nedför branten, tänkte hon på att det var söndag. Sabbatsfriden skakades och skars i bitar av klockklangen. Hastigt stoppade hon gräs i skällorna, men ryckte nästan lika hastigt ut tapparna igen. Det lät ju som om de tågat mot en gård, där lik fanns. Nej, klang och glädje skulle hon höra bakom sig! Gud allena visste vad som — Spela måste hon med för att inte höra ångesten i sig. Så tågade de under bjällerklang och spel raskt mot hemmet. Jag var där, jag, när hon kom: vi voro där alla. Där var gille, stort gille. Hur hon osedd kom in i huset, vet jag inte. När hon fick se alla kärror på gården, hade hon väl släppt in kreaturen i en hage och själv smugit sig bakvägen upp på vinden, där klädkistorna stodo; ty att visa sig som buatös för styvmoderns gäster hörde nog också till det, som inte ens föll henne in. Jag såg henne först, när hon kom nedför vindstrappan. Hon bar en blå köp-klänning — jag minns den så väl — tyget kallades paramatta! Det var som en blå bit luft sänkt sig för vart steg hon tog. Ja, hade jag då bara vetat
— N:o 21, i anledning af väckt motion om ett tillägg till lagstiftningen angående äktenskaps-skillnad: B. II. 322, 372, 397, Å. 410; U. VI. 52, 55, 59, A. 60. — N:o 22, i anledning af vackt motion om införande af civiläktenskapet: B. II. 322, 272, 411, A. 411. — N:o 23, i anledning af återremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande N:o 17, rörande väckt motion om föreskrift derom, att arf-skiften skola inom viss tid till domstol ingifvas: B.II. 322, 372, A. 372. — N:o 24, i anledning af återremiss utaf Lag-Utskottets Betänkande N:o 18, öfver väckta motioner om förändrad lagstiftning i fråga om upprättande af bouppteckning, m, m.: B. II. 322, 372, A. 372, E. 324. — N:o 25, i anledning af väckt motion om ändring i lagens stad ganden angående morgongåfva: B. II. 322, 372, 411, A. 411; U. III. 231, 270, A. 270. — N:o 26, i anledning af väckt motion om förändring i lagens stadganden angående giftorätt i bo: B. II. 322, 373, 411, A. 411. — N:o 27, i anledning af väckta motioner om förändring i föreskrifterna angående Nattvardens begående: B. II. 322, 373, 412, A. 414, E. 463; U. III. 231, 270, A. 270. — N:o 28, i anledning af väckta motioner om ändring i föreskrifterna rörande ogift qvinnas myndighet: B. III.
Majit sedermera, enligt Nådigt Bref den 5 Mars, genom Kommers-Rådet Willerding, låtit förständiga långifvarne, att denna befattning blifvit på Fullmägtige öfverflyttad, likväl utan att långifvarne härpå egde grunda något anspråk på ytterligare provision, än den, som vore i kontraktet stadgad; i sammanhang hvarmed långifvarne skriftligen förklarat, att någon provision för lånets indragning och återgäldande icke skulle beräknas, hvilket förklarande jemväl afsåge bestyret med silfver-försändningar. I afseende å tolkningen af 4 § i berörde kontrakt, har den stridighet emellan Fullmägtige och långifvarne uppkommit, att, sedan större andelar af lånet, än som enligt kontraktets 3 § ovilkorligen bort Staten tillhandakomma genom accept af vexlar, ställda att förfalla den 3 April, blifvit till aflemnande och disposition å den dagen och å den 15 i samma månad uppsagda, nemligen af Salomon Heine genom telegram den 1 Mars och af Nord-Tyska Banken genom skrifvelse den 22 Februari, Fullmägtige väl funnit dessa uppsägningar ega stöd i kontraktets 4 §, men dels af den deri uttryckta bestämmelse, att, derest uppsägning sker till en ellér flera tidigare terminer, än de ursprungligen bestämda, de deremot validerande vexlarne skola vara ställda att betalas tretio dagar från de terminer, som sålunda bestämmas, och att uppsägning till den 3 April icke må ega rum sednare, än den 15 Mars, dels ock af 6 §, hvaraf syntes Fullmägtige följa, att större andel af lånet, än den i 3 § upptagna summa, 2,000,000 mark Hamburger Banko, icke kunde den 3 April förfalla till betalning, dragit den slutsats, att tidigaste förfallo-terminen, på grund af 4 §, skulle inträffa å den 3 Maj, eller tretio dagar från den 3 April, och låtit om denna tolkning af kontraktet underrätta vederbörande långifvare. Revisorernas Berätt. ang.
Upsala akademi, utan äfven vid de utländska lärosäten, han besökte, för ett slags underverk, och kom, ehuru ung, derigenom i förtroliga förhållanden till flera af sin tids förnämsta lärde, deribland äfven Polhem och erkebiskopen Benzelius. Han utgaf flera matematiska skrifter och deribland sin: “Dædalus Hyperboræus“, som väckte uppseende och förvärfvade sin författare Carl XII:s synnerliga nåd. Konungen lemnade honom valet mellan en profession i Upsala och en assessorssyssla i Bergskollegium. Svedenborg antog den senare, hvilken också blef hans första och sista steg på befordringsbanan. Han deltog i flera arbeten vid Trollhätte kanal och har särdeles blifvit känd genom sin snillrika uppfinning att medelst kaflar föra en liten svensk galér-eskader två och en half mil öfver land för att användas vid Fredrikshalls belägring. Sedermera utgaf han åtskilliga andra skrifter, såsom om Sveriges myntfot, om jordens och planeternas gång, om bergens lager o. s. v. – Såsom biskopsson upphöjdes han, jemte sin broder Jesper, år 1719 i adligt stånd, då de antogo namnet Svedenborg, under hvilket han är allmännast känd. – Svenska Vetenskapsakademien upptog honom, straxt efter sin stiftelse, bland sina ledamöter och flera andra utländska samfund följde dess exempel. Svedenborg är likväl vida mindre bekant såsom vetenskapsman och filosof, än såsom andeskådare och, enligt den allmännaste tanken, såsom i yttersta grad svärmare. Man har dervid gjort hans minne orätt. Utom sina matematiska forskningar, ingick han i ganska djupsinniga filosofiska och har uppställt ett eget filosofiskt system, hvilket väl förtjenar afseende lika mycket som många andra. Han utgaf år 1745 en teologisk skrift, kallad: “Om Guds kärlek och dyrkan“, och ansåg sig bestämd att på jorden stifta en ny församling, kallad: “Det himmelska Jerusalem“.
Hvad Biksens Ständer än i Financerne må göra, blir allt utan ändamål, om denna §. ej förändras, så att en linea blifver dragen, utom hvilken Biksens Ständers rätt att disponera öfver Banken ej får sträcka sig, så att Banken , ägande-rätten och allmänna Crediten blifva säkre för de nycker och idéer, sorn i behofvets stund kunna uppkomma. Om vi skulle komma uti ett olyckligt krig, eller annat behof af penningar, anser jag lärn pel ig t, att Bankens vinst kunde användas, såsom räntor för de Stats-papper, som utgåfvos, och att Beyillningen finge fylla hvad ej genom Bankens Den 15 ■ Julli e. m« vinst kunde betalas. På sådant sätt kund® man val betacka alla utgifter, utan att tillgrip pa Banken såsom 1809* I denna fråga får jag tillikaframställa, om icke Konungens veto borde i BegeringsFörmen bestämmas, så an det af Konungen måtte bero, att antaga eller förkasta den Flnance-plan, Biksens Ständer framlägga, om den möjeligen vore byggd på sämre grunder, än den varande ställningen. Jag anhåller vördsamt om återremiss. Herr Hjerta, Johan Gustaf: Under öfverläggjningarne i Utskotten om FinanceBe tänkande t, liar jag, så länge jag hoppades, att fä,det lyckliga resultatet af en riktig myntbestärnning, så till sagandes förföljt den nu föreslagna anstalten, och gjort allt att hindra denna depositinns-räkning i Banken. Jag har gjort det, emedan jag , ansett den som en Tomtgubbe, hvilken skulle skrämma de större barnen från det stora huset. Jag har gjort detta, så länge jag hysta / hagot hopp, att få ett ordentligt mynt.
S. D Efter ånyo skedd föredragning remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet Kontraktsprosten Tegnérs den 8 i denna månad väckta motion, att samlingstiden för sqvadron eller kompani, der den utsättes på sönoch helgedag, alltid måtte bestämmas till eftermiddagen. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet nedannämnda i Ståndet framställda motioner: af Komminister Afzelius, om tillåtelse för ångerfull ransäkningsfånge att, ehuru icke dömd, få i ransakningsfängelse skriftas och aflösas samt derefter begå Herrans Heliga Nattvard; och af Kyrkoherden Ternström, om upphäfvande af 5 och 6 §§ i 2:dra kapitlet Giflermåls-Balken. S. D. Romilterades lill Bevillnings-Utskottel ett af Doktor Sandberg nu gjordt tillägg till hans den 8 i denna månad väckta och till nämnda Utskott remitterade motion om den stadgade folkskoie-afgiftens erläggande äfven af sådana personer, hvilka, enligt författningarne, äro befriade från mantalspenningars utgörande. S. D. Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag aflemnade nådiga Proposition lill Rikets Ständer, om antagande af en författning, angående förnyande af Svensk myndighets beslut, som förlorat sin exsekutiva kraft i främmande stat. S. D. Remitterades till Stals-Utskottet Kongl. Maj:ts denna dag aflemnade nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ersättning till domare och målsegare i de fall, då flere härader hafva gemensam tingsstad i brottmål. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Majlis denna dag meddelade nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer vid sislförflutna riksmöte föreslagna lagförändringar.
Frågan om Landsh.embetets inrättande hade ingenting alt skaffa med allmänningens delning och skattläggning, men väl var Ryttmästaren Adlersparre, innan lian blef landshöfding öfver Öland, på K. M:s befallning sysselsatt med utmarkens delning, hvilken delning lände till provinsens fördel. Hvad åter det påståendet beträffar, att bästa marken skulle vara från allmänningen undantagen och förvandlad till nyhemman; så var det endast Skede måsse, som på Kronans bekostnad odlades och fördeltes i hemman, hvilka sedermera på öppen auction försåldes. Dessa hemman hafva sedermera måst förmedlas, af det skäl, att räntan blifvit för högt tilltagen i förhållande till markens beskaffenhet; men Ölands hemman, som erhållit utmark af Alfvaren, hafva blifvit belagda med så ringa ränta för hvad de af Alfvaren bekommit, att någon nedsättning deruti in - Dell 20 Maj c. m. galunda är af behof eller billighet påkallad. Visserligen är det en fördel, som bor eftersträfvas, att söka få utmarken till skänks, likasom det alltid vore en vinst, om man till sitt hemman kan vinna sin grannes utmark utan v dergällning; men då den ifrågavar. marken varit Kronans enskilda tillhörighet såsom kronopark, så lärer väl ingen tilldelning deraf åt hemmanen kunna ske, annorlunda än efter skallläggningsmetod, och annat har ej skett. Att skatt bör äga ruin, har jag nu visat, och alt det åsalla beloppet ej är för högt, skall man tydligare finna vid jemförelse af beskattningen med metoden. Gottland, som utgör full tionde, är vida högre beskattadt än Öland. På grund af hvad jag anfört, förnyar jag min anhållan 0111 åtel remiss. Gr. Horn: Det är sannt, att Kammar-colkm afstyrkt ifrågavar. skatts upphörande, sedan dock den auetoritet , som på stallet anställt undersökning om förhållandet, tillstyrkt dess borttagande. Om nu en ny undersökning skulle anställas, komme man endast i samma cirkelgång, att den ena auctoriteten tillstyrker hvad den andra afstyrker, hvarpå följer en förnyad K. dom; ty K.
Af den > Augusti; Om underdånig anhållan det täcktes Hans Kongl. Höghet Rronprinsen Nådigst åtaga sig särskildt vård och inseende öfver Götha Canal; om medel för Svenska Theatern; Reglemente för Deputerade i ÖfverKrigsRevisionen; om återremiss af BancoUtskottets Memorial om Discontrörelsen; om Chartors upprättande öfver hemmanen i Riket; om läggande ad acta af Förstärkta StatsUtskot - 0o Den 2 Augustt' tets 2:ne Memorial: 1:0 om ett förslag i Bevillningsstadgan, 2:0 om Extra stämplingen; om förhöjdt arfvode för Bankens Fullmägtiga; angående gillande af Särskildta Utskottets Memorial om förhål landet med de från Utskottet afgifna Betänkanden, med den anmärkning att reglering af tullen på Kaffe och Stenkol är i ett sammanhang med allmänna Tullregleringen till Kongl. Maj.-ts Nådiga bepröfvande öfverlemnad. Från Hedervärda BondeStSndet. Af den J Juli: Om Penningväsendet; om Tedaction till 28 §• Regeringsformen; om gillande af Särskildta Utskottets Betänkande i anledning af Friherre Koskulls motion om Sjöhandelns upphörande; om hvilande till nästa Riksdag af ConstitutionsUtskottets 2:ne Memorial: 1:0 om tillägg i JustitieOmbudsmans Instruction, 2:0 om tillägg i gi §•
Emedlertid blefve bägge öronen af nämnde björnhud nu afskurna och förstörda. § 5. Materialskrifvaren Hans Elf yttrade sig icke vara belåten med det arfvode eller lön, 6 r.d:r 32 sk. b:co, som sistl. vår åt honom anslogs, utan begärde någon påökning i nämnde arfvode, föreslående sjelf 4 sk. b:co på hvarje rök inom socknen. Församlingen medgaf, att Elf gjort sig förtjänt af någon tillökning medelst dess oförtrutna flit och hafda myckna besvär, men i stället för contanter beviljades, att han skulle få och efter eget behof disponera badstugan eller torkhuset, som församlingen uppfört härstädes i och för kyrkobyggnaden. § 6. Nybyggarne på Högarne, Korsmyrbränna och Fagerlands-vallen, hvilka blifvit lagsökta och genom Konungens befallningshafvandes utslag blifvit ålagda att betala resterande materialier m.m. enligt röstlängd, begärde att församlingen ville eftergifva något af ifrågavarande dess fordran; och medgåfvo församlingens ledamöter, efter något samtalande, det Pär Svärd skulle slippa betala mer än 6 r.d:r 32 sk. b:co, hvilken summa han ock nu contant erlade 81 till fjerdingsmannen Erik Olsson i Österåsen. Vidare medgafs, att Erik Mårtensson, Carl Hellberg och Olof Hansson på Högarne skulle slippa med 9 r.d:r. b:co vardera, hvad Jonas Öst angick skulle fjerdingsmannen Erik Olsson få göra och låta, efter godtfinnande och sig företeende omständigheter, hvad dess skuld till församlingen angick.
Dock sorn en förändring uti löne-regleringen för Consulerne är i föregående punkt föreslagen samt de besparingar, hvilka å de uti nämnde och nii förevarande punkt omförmälde serskildta anslag till Consulers aflöning kunna uppstå, icke böra sammanblandas med öfrige å samma Hufvud-Titel uppförde anslag, har Utskottet tillika ansett sig böra hemställa, det Rikets Ständer mätte besluta, att uppkommande besparingar å de serskilda anslagen lill CoUsu-lers aflöning böra sammanlagde reserveras, för alt ett annat år kunna till det afsedda ändamålet anvämfas. 7:^ I fråga om bidraget till Quarantäines-inrättningen i Känsö> har äels inom Borgare-Ståndet blifvit yrkadt, att beloppet, 2,000 R:dr, såsom alltför litet, borde förhöjas, dels framstäld den anmärkning, att endast sådane Quarantaines-inrättningar, som afse hämmande af farsoter inom Riket, lyda under Ecclesiastik-Departementet, som har tillsynen öfver den allmänna helsovården, hvaremot Quarantaines-inrättningar till förekommälhfle af smittas införande i Riket icke kunde dit hänföras, utan borde, på sätt en Ledamot af Ridderskapet och Adeln förmenat, stå under Civil-Dbpartementet, eller, enligt hvad Ledamöter af Presteoch Borgare-Stå/iden uppgifvit, under Sjöförsvars-Departementet.
St. sammanträda, kan befinnas att detta beslut, som fattades efter bästa öfvertygelse, likväl varit emot rikets sannskyldiga nytta, och skulle således ansvarighet derför kunna utkräfvas, hvilket vore ganska orättvist. Dessutom, mine Hrr, se vi ofta, alt äfven för den tidpunkt, då ett beslut fattas, är man af olika öfvertygelse vid bedömmandet af hvad som är till rikets sannskyldiga nytta. Vi håfve nyligen sett, att 450 röster inom detta Riddarhus ansågo rikets sannskyldiga nytta ligga i motsatsen af hvad 82 ledamöter här ansågo såsom dertill ledande. Andre Stånd hafva, i motsats mot R. o. Ad., funnit det ämne, som då var föremål för öfverläggning, leda till rikets sannskyldiga nytta. Jag anser således dessa ord vara alltför obestämde, alltför mycket underkastade tydning, alltefter som majoriteten kan råda vid det ena tillfället eller vid det andra, för att böra i grundlagen intagas. De stå visserligen förut i 107 §, men det är ej något skäl att införa dem på ännu flera ställen. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Det är visserligen en obestridlig sanning, att hvar och en lagbestämmelse bör vara så ob - Ben -i September c. m. 1S7 jectiv, alt någon misstydning deraf icke kan äga runi, och framför allt är det nödigt när någon dom skall fällas enligt denna lag. Men här mäste miirkas, att den föreslagna förändringen i 9 § gäller ett lagbud, hvarefter icke någon dom afkunnas. Allt hvad denna bestämmelse kommer att inverka på, är, huruvida Const.Utsk. hör eller icke bör, enligt 107 §, anmäla någon af Konungens rådgifvare till entledigande. Det är således icke annat än en opinionsnärnnd, som fäller utslaget, och just derföre att denna bestämmelse icke leder till någon laglig dom, finnes den endast upptagen i 107 §.
I daggryningen var rörelse i hela huset. Vinden blåste frisk, och med rödgråtna ögon låg Gabriella i Rosenbergs famn. Tre gånger släppte den upprörde sjömannen den älskade fästmön ur sina armar, men vände lika många gånger tillbaka, för att åter pressa henne till sitt i afskedsstunden oroliga hjerta: ”Gabriella, min älskade goda flicka! Du blir mig ju trogen? Det var första gången han yttrat ett sådant ord. ”Trogen?” upprepade hon undrande. ”Ja, Rosenberg, jag blir dig visst trogen!” ”Så reser jag med Gud. Himlen bevare mig åt dig!” Och han var borta. Om aftonen, då Haraldson och Birger återkommo, efter att hafva lotsat honom ut, var Gabriella ännu inlåst på sin kammare. Hela den dagen och några derpå följande lefde hon blott af tårar. Men tårar äro en klen föda i längden. Uppmanad af Erika till verksamhet, grep Gabriella åter fast uti sitt arbete; och sedan Rosenbergs första bref anländt, lifvades hon fullkomligt. Det var ej heller tid att bortsörja dagen, då denna sista sommar så väl behöfdes för iordningställandet af den rika hemgiften. Snart slamrade Gabriella raskare än någonsin i väfstolen; och under det Lena stod bakom bommen, klistrade och bötte trådar, utvexlades månget hjertligt ord om Örnungens kapten och dess blifvande styrman. Sjunde Kapitlet. Heliga tystnad, Död uti lifvet, Lif uti döden, Skydda min frid! Lägg dina varma Snöhvita vingar Öfver mitt hjerta! Söf det, o söf! Nicander. Från de öppnade fönstren i gumman Arnmans stuga spridde balsaminerna sin friska doft, och Augustisolens heta strålar hade till och med bränt en ros på Josefinas bleka kind, under det hon, lutad öfver sitt arbete, afhörde ett bref, som Arve läste för henne. Brefvet var från hans f. d. lärjunge, herr Lars, hvilken nu som välbeställd liber studiosus, i knipa för penningar, tagit sin tillflygt till Arve om ett litet lån.
Det skulle medföra vådor; ty då Englands industri på detta område är jemförligt öfverlägsen alla andra länders, så blefve det Engelsmännen som ensamme komme att diktera prisen på den Svenska messingsmarknaden. Och hvad garanti hade man väl då, att icke dessa priser blefve satta till och med högre än de, hvartill samma varor under inflytandet af en skälig skyddstull skulle kunna säljas? Den inhemska näringsgrenens nedläggande skulle vidare, sade jag, innebära en nationalförlust: ty ej blott skulle de för våra förhållanden betydliga kapitaler — vid det största af bruken minst en half million riksdaler — som blifvit nedlagda i verkstäder, dammbyggnader m. m. vara bortslösade — äfven de talrika arbetare, som ifrån barndomen egnat sig endast åt detta, generationer igenom fortsatta, yrke och således sakna både vana och arbetsskicklighet för något annat, skulle förlora sitt bröd och snart falla allmänna fattigvården till last eller nödgas öka utvandrarnes antal. Med stöd af det ofvan sagda anhåller jag derföre, att Rikets Ständer måtte stadga en till förekommande af ifrågavarande inhemska näringsgrens undergång nödvändig import-tull af: 92 Motioner i P reste-Ståndet J865. N:o 38. 2 öre pr U. för marinmetall och 5 öre » d:o » plåt och tråd af messing, med bibehållande af den hittills gällande införseltullen för arbetad messing, 40 öre pr 73. Stockholm den 14 November 1865. Jonas Janzon. Af Doktor Falck: Om fortfarande anslag ål Kamereraren C. Sandberg. Vid sednaste riksdag beviljade Rikets då församlade Ständer, i likhet med hvad redan vid tvänne föregående riksmöten varit medgifvet, dels ett ancdag för en gång af 5.000 R:dr R:mt till inköp för Statens räkning af Kamereraren Carl Sandbergs historiska och kamerala samlingar och anteckningar, dels ett belopp af 500 R:dr årligen för deras vårdande och fortsatta förökande.