Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Metalliska värdet af Bankens Myntoch Medalj-kabinett, hvilMyntkalinetket vid 1846 års utgång uppgick till B:ko R:dr 14,944: 8. 11., har, tets f0™"drin~ genom ytterligare inköp af mynt och medaljer, vunnit en tillökning år 1847 af 23 R:dr 23 sk. och år 1848 af 151 R:dr 12 sk. 10r:st., samt utgjorde alltså, vid sistnämnde års slut, B:ko R:dr 15,118: 44. 9. Revisorerne hafva, vid beseende af Myntkabinettet, funnit samlingarne väl ordnade. §. 81. Bankens Sedeltryckeri har befunnits i god ordning. Af räkeninköpta inskaperne hafva Revisorerne inhemtat, att ett belopp af 935 R:dr 8 slnkenssld'1- sk. blifvit användt till inköp, för Tryckeriets behof, af en Fukttryckeri. eller Blöt-apparat med dubbla Luftpumpar, jemte tillhörande Cistern och 3:ne stycken Lådor af koppar samt ett större Valsverk af jern. Angående Tumba Pappersbruk. §. 82. Debet. Kassa-behållning 708 13 8 51 29 Tumba Bruk med Jordegendom, Åbyggnader och fasta inventarier 250,000 250,000 —- Rudimaterier, förråder och lösa inventarier 93,925 13 1 102,672 41 7 Papper under arbete från föregående året 4,840 4,700 — —■ Debet. Debet. Papper, under arbete från föregående året ... 4,840 — 4,700 — Egentliga kostnaden för Papperstillverkningen, som bedrifvits år 1847 med sammanräknade 1,218 och år 1848 med 1,136 formningsdagar: Ordinarie aflöning. Debet. Utsäde: Arets skörd: Omkostnader: Debet.
I öfrigt skall det vara hvar och en tillåtet, att uti Banken mot myntbara metaller tillvexla sig Bancosedlar, beräknade till det förhållande sorn 128 sk. för 1 R:dr Specie. 4:o Skulle härigenom, innan nästa Riksdag, det förhållande, som första punkten omförmäler, uppnås af reela fonden till sedelstocken, eller sorti 5 till 8, hvarvid iakttages den calcul häröfver, sorn i tabellen N:o 2 till Banco-Utskottets, denna Riksdag, afgifna Betänkande N:o 8, är följd, vare Banco-Fullmägtiges åliggande då, att göra hos Kongl. Maj:t underdånig hemställan om utsättande af tiden, när allmänna silfverutvexlingen enligt Mjntbestämningslagen skall taga sin början. Vid detta tillfälle upphöre den i andra punkten medgifne åtgärd att utvexla silfver mot Riksgäldssedlar, hvilka sedermera äfven realiseras enligt Myntbestämnings-lagen. 5:o Innan allmän vexling ännu kari ega rum, fortfar e, under samma vilkor som förut, deri i 5 ,§. af Myntbestämnings-lagen medgifne tillåtelse , att på serskild depositiomrälning insätta i Banken silfver eller guld, och Bancosedlar tillika med attest öfver insättningen för beloppet utbekomma. 6:0 Så långe och intill dess allmän vexling kan börja, skall tullen på inkommande varor från utrikes ort, och alla för dem belöpande Transitoeller Nederlags-afgifter , erläggas i Speciemynt eller i Bancooch Riksgäldssedlar, efter den, i afseende på de senare, tills vidare föreskrifne vexlingsgrund, i36 sk. B:co mot 1 R:dr Specie.
Prinsen och hans käresta begynte nu åter sin färd, och vandrade en långan led öfver skog och obygd, tills de funno en grön stig som lopp fram genom ödemarken. Då frågade prinsen åter: »hjertans allerkäresta! Ser du någonting?» ’Nej,’ svarade prinsessan, ’jag ser ingenting, utom skog och gröna träd.’ De gingo nu än ett stycke, och prinsen sporde om igen: »hjertans allerkäresta! Ser du någonting?» Prinsessan svarade som förut: ’nej, jag ser icke något, utom bara den gröna skogen.’ Slutligen frågade prinsen tredje resan: »hjertans allerkäresta! Ser du ännu ingenting?» ’Jo,’ svarade prinsessan, ’mig tyckes jag ser ett stort hus, och dess tak skiner såsom vore det af silfver.’ Prinsen återtog: »då äro vi framme vid min andra systers gård. Nu skall du gå in, helsa ifrån mig, och bedja att hon emottar vår andra son, och fostrar honom tills han blir vuxen. Men sjelf får jag icke komma under hennes tak, icke heller får du låta henne gå hit att träffa mig; ty då månde vi för alltid åtskiljas.» Ja, konunga-dottern gjorde efter sin mans tillsägelse; hon gick in i gården och framförde sitt ärende, ehuru det sved henne in i hjertat när hon skulle lemna sitt barn. Derefter skildes hon från sin svär-syster med mycken vänskap å begge sidor. Men huru prinsens syster ock bad att få gå ut till sin broder, dristade konunga-dottern likväl icke bryta emot sin mans förbud, och tillstädja hennes begäran. Prinsen och hans käresta begynte nu åter sin färd, tills de funno en liten grön stig som lopp fram genom skogen. Då frågade prinsen som förut: »hjertans allerkäresta! Ser du någonting?» ’Nej,’ svarade prinsessan, ’jag ser ingenting, utom skog och gröna träd.’ De vandrade så ännu ett stycke, och prinsen sporde som tillförene: »hjertans allerkäresta! Skönjer du ingenting?» ’Nej,’ svarade prinsessan, ’jag ser icke något, utom den mörka skogen.’ Slutligen frågade prins Hatt tredje resan: »hjertans allerkäresta!
Byten kommo att afstrifwasSä snart detta Memorials linehäll kommit kill Herr Barons och Ölwerste KammarJunkarenS kunsta», hade han ansett sig stylvig alt i Utskottets Plenum hemställa, om icke det afgisne Betänkandet borde »frän de trenne Respective Ständ, som icke afgiordt frägan, äterbegäraS, pä det ytterligare granskning af ämnet mätte ste. I anledning as Utskottets härtill gifne samtycke , har Betänkandet begärdts tillbaka och äfwen ifrän Höglofl. Rtdderstapet och Adeta samt Högwvkdtge Preste - Ständer hilemnadt utan äterremitz» men under ttden dar det samma bliswit Uti Hederwärda Bonde - Stander föredragit och bifallit. Sädant oaktadt är likwäl, genom Herr Hos, Camzterens ätgärd , BvteS - Conloirets ämbets utlåtande wordet infordradt, och jemte Kongs. Kammar-Lollegii eget insände yttrande Utskottet meddelt hwarefter d^Ha Handlingar bliswit uti fö sta beredningen föeedragne. Men derwid hofwa , enligt det dä förbe Prolocoll, Ledamöteme af Bonde och Borgare - Ständen, ansett sig icke kun* . rivö Den 27 Ianuarrk. - kunna frärigä deras Ständs en gäng fattade Be» sint, eller inga t någon öfwerläggning om saken, förrän densamma genom wedcrdörltg äterremitz hltkvmmit. Pluraliteten inom Preste» Ständer, hor funntt sia böra fördttswa wib förra Betänkandet, men Riddrrstopet och Adelgö fläste Ledamöter hofwa förmodat ändring derut! bliswa nöd» wändig.
En gammal gråhårig man vandrar i beställsam ifver fram och åter, och så ofta han öppnar en af dörrarna, böljar från de instängda rummen en intensiv doft af rosor och violer ut i det fria. K o m m e r då och då den gamle i närheten af boningshuset, så stiger han gärna fram till ett af de låga fönstren, trycker pannan mot rutan och ler. Det är en behaglig liten kammare, som ligger där innanför, uppfylld af den milda kryddoften från frön och torkade plantor. Den stora, gröna kakelugnen står redan kallnad, men ännu dröjer i rummet den lena värme, som han utstrålat. Bakom kakelugnen står en gammal lädersoffa, och på väggen ofvanför sitter en klädhängare med allehanda klädesplagg. Bredvid kakelugnen leder en dörr in i den angränsande kammaren, från hvilken de nyskurade golftiljorna och den med ett virkadt täcke öfverhöljda bädden snöhvitt lysa fram. Här, bredvid dörren, står ett högt skåp i själfva hörnet, i det andra hörnet snedt öfver en gammalmodig sekretär, på denna en liten ängel af vax under en glimmande glaskupa och rundt o m en hel samling af små askar och dosor. Längs de båda fönsterväggarna löper en väggfast träbänk. Hörnet mellan fönstren upptas af ett massivt ekbord, framför hvilket en ung blek flicka sitter i en gammal länstol. Hon bär en enkel, mörk hemklädming, och hennes knän äro öfverhöljda af en varm schal. Hon måtte endast för få dagar sedan ha stigit upp från sjukbädden. Det vackra, blyga ansiktets kinder äro ännu så smala, och i de stora, mörka, drömmande ögonen dröjer ännu den trötta glansen från den öfverståndna febern. Den veka halsen tyckes knappast förmå bära de rika flätornas tyngd. De späda händerna äro af genomskinlig hvithet, och fingrarne skälfva lätt vid den föga ansträngande syssla, mecl hvilken flickan förkortar den ensamma tiden. Hon håller i skötet en träskål, fylld med tunna långa skidor, ur hvilka flickan med ett lätt tryck af fingret spritar fram de små frökärnorna. Dock synas hennes tankar icke särdeles lifligt koncentrera sig kring denna sysselsättning.
Författning utkom har den till sädane Expeditioner nyttjade Charta Sigillatan fallet den nog illa lönta Embetsmannen till tast; hwilket allt rorde böra komma i behörigt öfwekwägande hos Ulstotter, kill hwilket jag anhäller att detta ärende målke warda äterremittekadl, samt förbehåller mig, att om jag, innan betz förnyade Utlåtande inkommer, stulle finna någon ytterligare anmärkning äga rum, som wid en hastig granstning nu möjligen undlallit Mig, dä sa sädanr hoS Utstottek directc anmäla, (ä. Scflsnt?:- Under lasningeN häraf äterkoM Friherre Llannerkeim med den asgängue Deputakionen och lilkkännagaf» att Preste - Srändet lofwat aflemna sitt swär, sä snakt deisammä hunnit öfver Malek salta sitt beslut, samt att Borgareoch Bonde-Ständm förmälte sig hafira fulländat granstningen af StatSregteringen» Uti t 2 Z, af Tharia Sigillaka-Förordningen hade warit stadgadt» a'r ä Paff för Allmogen, som reset öfwer gränsen brukas ätta stiliingars Charta för Personen. Bewitlnings-Utstottet hade nu förcflagir detta stadgaNde-s lydelse pä följande sätt, För Allmoge soM reser öfwer gransen i Handels-ären" be eller ej, återkommer inom syra dygn brukas äkta Skillingars Charta för Personen. Grefwe Oe la 6aräis nplyste anlcbningen tifl
Uti nästföregående 2:ne reservationer hafva instämt: Herr Biskop Bergman. Herr Doktor 1. Norström, Herr Professor Agardh, Herr Doktor Sandberg, Vice Talmannen Ola Svensson samt Riksdags-fullmägtigc Olaus /iriksson. Sven Heurlin, Liss Lars Olsson, Gustaf Bjerkander, Lars Guslaf Andersson och Anders Gudmundsson. Bih. till B. St. JJanko-UtikotUti Memorial N:o IS. 1 JW m. Ank. till Exp.-Utsk. den 3 Mars 1860, kl. 1 e. m. Memorial, med förslag till vissa förändrade föreskrifter, angående förvaltningen och utlåningen af Stats-lånefondens medel. Med anledning af Kongl Maj:ts den 17 November nästlidet år till Rikets Ständer aflätna nådiga Proposition om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbygnader samt Stats-Utskottets pä grund deraf afgifna betänkande N:o 51, hafva Pikets Ständer numera beslutat, bland annat: att, till Statens jcrnvägsbyggnaders fortsättande under åren 1800—1803. må, emot Svenska å utländskt mynt utfärdade stats-obligationer, upplånas en summa, motsvarande 25,000,000 Riksdaler Riksmynt, med tillägg af de med upplåningens verkställighet förenade kostnader; att af de medel, som utom riket varda emot nyssberörde stats-obligationer upplånade, ett belopp, motsvarande den återstående ännu obetalda delen, eller 9,000,000 Riksdaler, utaf det till underlättande af penningeställn ngen och rörelsen inom landet vid sednaste riksdag beslutade och i böljan af är 1858 i Hamburg, lor Svenska Statens räkning, upptagna lån å 12,000,000 Riksdaler, må användas till omförmälda återstående länesummas liqviderande å de, enligt afslutadt kontrakt, derför bestämda tider; att, i stället för de sålunda till sistnämnde statslåns återbetalning anslagna medel, må ett deremot svarande belopp af den s. k.
Då jag nyss yttrade mig, kände jag då icke att Bonde-Ståndet äfven hade bifallit Utskottets Betänkande; men om så handt att två Stånd stadnat emot två skulle frågan blifvit föivist till det förstärkta StatsUtskottet. Nu åter, då tre Stånd antagit Betänkandet, är frågan afgjord. Till hvad jag förut yttrat angående Stats-Utskottets demarche att inhämta Hennes Majit Enke-Drottningens Utlåtande, anser jag mig nu böra tillägga att denna Utskottets åtgärd inskränkt sig blott till frågan om den föreslagne ersättningen af 10,003 R;dr och 200 Tunnor Säd för begagnandet af Wadstena Slott samt revenuen af Starby Kungsgård. Jemte det Hennes Majit yttrade sig nöjd med detta Förslag, förklarade Hennes Majit tillika att hon ej ville att någon rubbning skulle ske uti det ingångna Arrendet af Starby Kungsgård, hellst densamma vore disponerad till ett välgörande ändamål. Hvad åter angeck Förslaget i öfrigt, så kunde det ej framställas till Hennes Maj:ts hörande, då det samma var upprättadt i enlighet med Riksens, Ständers förut fattade beslut. Friherre Boye, Ludvig, hade inlemnat ett Memorial hvilket upplästes, så lydande: I frågan om Stats-Utskottets Betänkande angående Hennes Majit Enke-Drottningens blifvande Appanage, anhåller jag ödmjukast att 49 Ven 18 April. få ännu yttra mig, till fortsättning af den Anmärkning jag dervid gjordt, och är glad, {Ut, om jag förra gången, aldeles oberedd att i ämnet tala, varit af min rättskänsla för långt hänförd, och sålanda kommit^ att betala någon skatt åt en hastig välmening; jag nu också är i tillfälle att frivilligt gifva rättelser» deråt. Hennes Majds Giftermåls-Handlingar, sätta Utom all fråga, Hennes
Enär Const.Ulsk. således lill R. St. öfverlemna! ett inemot'., åsyftande en åtgärd, som befinnes olämplig, inser jag ej något annat steg 33Ö Den ia September f. m. vara lämpligt, än att tyst och stilla lägga detta memorial till handlingarna. Gr. Horn: Jag har någon anledn. att förmoda, attén värd talare midtemot har misstagit sig om mitt yttrande, och måhända dela flere med honom delta misstag. Jag heida alt få förklara, alt jag aldrig menat eller ens, som jag tror, kunnat uttrycka den tanken, att Const.Ulsk., i motsats emot dess anmärkn. att en complettering af Statsrådet borde äga rum, skulle önska att densamma annil längre fördröjdes. Om denna anmärkn. af den värde talaren var riktad emot mig, så får jag förklara, att jag på intet vis kunde tänka mig ett sådant tillstånds fortfarande. Jag trodde deremot, att en petition, grundad på de vackra premisser, sorn Const.Utäk. framställt, kunde mycket väl framläggas för K. M., såvida nemi. R. Sirs majoritet riktigt uppfattat denna fråga från en rent politisk synpunkt; men jag förklarade äfven mitt tvifvel derom, emedan jag tyckt mig märka hos den majoritet, som vid denna riksdag är rådande, mindre utvecklade begrepp om rätta förståndet af en constitutionel styrelse. Den värde talaren har äfven till mig, såsom ledamot af förstärkta SlatsUtsk , gjort den allmäningen, att man genom fortsatta afslag å alla anslagen skulle uttrycka sin missbelåtenhet med Konungens Gonselj. Jag medger, att denna utväg af StatsUtsk. varit afsedd, för att tillvägabringa en förbättrad administration i della land. Detta har nu inträffat, men beklagligen återstår ännu hela utvecklingen af denna fråga. Jag tror alt det kan till stor del tillräknas R. St. sjelfva, alt vi ännu icke kommit till denna utveckling, eller att majoritelernas politiska förstånd icke varit nog mäktigt att hos K. M. ingifva förtroende till R. St:s bistånd deruti.
Kontors-skrifvare i Depositions-Afdeiningen o. „ „ i Sedel-Kontoret a. „ „ i Låne-Afdeluingen 3. „ „ i Revisionsoch Ekonorai-Afdelningen 1. jg Ranslisier vid Uuder-slyrelsens Expedilion i. 8 i Låne-kansliel 2. i Fiskals-Konloret 2. - 8 —, 17. Säger 67. Extra ordinarie tjenstemän: Konstidkare: Förvaltare vid Tumba Bruk . I. Förste Sedeltryckare 1. Andre d:o ä. Öfver-vaktmästare, tillika Brandmästare I. j 9 Vaktbetjening: Äldre Vaktmästare 12. Yngre d:o 22 Su mina 10 J. Mom. 3. Fullmäktige ega alt, om och när göromålen inom Banko-di skonten det fordra, från någon af Bankens afdelningar förflytta och lill tjenstgöring i Banko-diskonten anställa en 3:dje Kommissarie. Med afseende å den förändring af göromål inom Banken, sorn af Rikets Ständers vid innevarande Riksdag, angående laneoch krediliv-rörelsen, fattade beslut varder en följd, bemyndigas Fullmäktige likaledes alt göra den indragning af ledigbiifvande tjenster och de förflyttningar af tjenstemän från en (ill annan Afdelning inom Banken, samt att föreskrifva de ändringar i arbetsoch redovisnings-sätt, sorn Fullmäktige finna fjenliga och med Bankens fördel öfverensstämmande. Banko-Ulxkot/e/s Memorial X:o 54. 5 Genom Wall lill Utskottets framställningar i Memorialet N:<> 4 2, hafva Mikels Ständer, frän och med början af innevarande är 1857 till och med slutet af är 1859, beviljal, bland annai, dels en tredjedels förhöjning ä den en Inar af Bankens embetsed) tjenstemän, Konstidkaré, Öfver-vaktmäslare och vaktbetjening, enligt. 35 § i Bankoreglementet, tillkommande lön ä löne-stat; dels en förhöjning af 250 B:dr
Deputerade från Gestrikland hade för denna del af länet tillstyrkt antagande af det Nådiga förslaget med endast det förbehåll, alt, då strömming och lax der förekomme endast för två lägenheter till obetydliga belopp, dessa persedlar måtte förvandlas till penningar; hvarjemte desse deputerade ansett, att i stället för bestämmande af minsta enheten, beräknad efter helt mantal, samma bestämning måtte ske för hvarje hemman, som hade särskild ränta i jordcboken, utan afseBih. lill R. St. Prot. I8S5 & 185 i. X Sami. 1 Afd. 32 Häft. 5 34 Slals-Dlskoltets Utlåtande, JYi 92. ende å hemmanets storlek; äfvensom att bland räntorna nu ingående hvete och bafra samt i allmänhet råg och korn borde reduceras till hälften råg och hälften korn, och att de olika jernsorternas förvandling till tackjern borde ske efter medelpriset pä Thorsåkersoch Ofvansjö-tackjernet. Sedan deputerade från Helsingland först förklarat sig helst önska, att all grundskatt blefve bestämd uti en viss penningeränta; men att, då detta ej var förenligt med Konungs och Ständers fattade beslut, deputerade ansågo spanmål, smör, kött och hö böra antagas såsom hufvudpersedlar, hade flertalet af deputerade likväl slutligen föreslagit, att spanmål af en fjerdedel råg och tre fjerdedelar korn, smör, torrt nötkött, hö och mansdagsverken skulle utgöra hufvudräntorna för orten och bestämmas till lika belopp för hvarje helt mantal, nemligen 2 tunnor spanmål, 32 sltålp. smör, 32 skålp. kött, 24 lisp:d hö och åtta mansdagsverken, samt att det öfriga af nuvarande persedelräntor, sorn ej af förenämnda räntor motsvarades, skulle förvandlas till penningar och jemte förutvarande penningar utgå med 7 R:dr 45 sk. 8 r:st. för helt mantal och i förhållande derefter för lägenheter, som voro mindre än ett mantal. Kongl.
Majit i underdånighet afgifva Berättelser orri förvaltningen af de medel, sorn utaf denne tillgång dem anslås; finner Stats-Utskottet så mycket mindre nödigt, att föreslå vidare föreskrift örn redovisning utaf desse Sällskaper, éom, derest någon skulle förmena sig äga anledning att sätta deras disposition af berörde medel i fråga, den klagande äger i sådant afseende vända sig till Kongl. Majit med underdånig anmälan derom: hvilket vördsammeligen under, ställes Riksens Höglofl. Sländers heptöfvaiide. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, angående t ontroll - siamfet-afgiften för GuLdy Silfer och Tenn. Uti det förslag till beräkning af Stats-Verkets intrader, sorn Stats-Utsotlet under den 2 6 sistledne Vebruarii till Riksens Höglofl. Ständer afgaf; ansåg Utskottet Controll-Stämpel -afgiften för Guld, Silfver vch Tenn kunna påräknas till 2400 R:dr i stället för 2000 Ridr; hvartill den förut i Stat varit upptagen» Till denne högre - a?so Stats-Utskottets Betänkanden. beräkning hemtade Stats-Utskottet anledning a£ den Inkomst, denne afgift, enligt Räkenskaperne, under de föregående åren fanns hafva lernnät Stats• Verket. Sfats-Utskottet har sedermera ifrån Controll-Verket erhållit en närmare upplysning om denne afgifts förhållande, i jemförelse til! de utgifter, Stats - Verket i oell för Controll - Inrättningen mast vidkännas; Denne vippgift föranleder val icke tili någon förändring i den föreslagne beräkningen af denne Stats-intrad; Men Stats-Utskottet har dock funxut den, hvad sjelfva afgiften angår, innefatta sådarte omständigheter, hvilka Utskottet ansett sig böra Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning hemställa. I anledning af .Tustitias-Cantalers-Embetets lös Kongl.
9. dels ock genom upptagandet af två nya förslagsanslag till en sammanräknad summa af 1,190,000: — Summa R:mt R:dr 1,259,434: 9. Utöfver de inom linien förda belopp, hvilka Kongl. Majit, i sammanhang med den ordinarie regleringen af Sjette hufvudtiteln här ofvan äskat som tillfälliga anslag, nämligen: 1:o till uppförande af en stallbyggnad vid Ultuna landtbruksinstitut •••••• — Transport Runt R:dr 18,000: — 52 Kongl. Maj:ts Nåd.
M:rs Ormiston-Chant, den bekanta » lady preacher » (kvinliga predikanten), en särdeles behaglig och älskvärd kvinna, höll ett synnerligen spirituelt och vältaligt föredrag, först framhållande sin egen klädning med långt släp — » för alla herrar att trampa på, för alla vaktmästare med sina brickor att snafva på » — som ett varnande exempel och en kvarlefva » från forna tiders barbari ». Hon påyrkade bruket af lifliga färger, ty det fanns tillräckligt mycket ledsamt i världen, utan att kvinnan skulle öka den tunga stämningen genom dystra eller grådaskiga färger! I hennes familj hade ingen, ej ens vid de närmastes dödsfall, burit svart för att undvika den sorgliga stämning, som barn isynnerhet erfara därvid. Vidare framhöll hon vikten af praktisk och helsosam klädedräkt och trodde, att om kvinnorna bure kläder, som tillåta alla organers fria rörelser, skulle de längre bibehålla sin ungdom och blifva på allt vis friskare och sundare, så till kropp som själ. Dansen, som hon ansåg hafva spelat en alldeles nödvändig roll, skulle för framtidens kvinna med ett rörligare lif ej vara sä behöflig som förr. Hon hoppades, att framtiden skulle få se det sista snörlifvet brännas på bål, men därjämte äfven — den sista stärkskjortan. En konstnär, m:r Holliday, uppträdde därefter och utvecklade sina åsikter om en vacker och praktisk kvinnodräkt, hvilka åsikter han framlagt i ritningen till damernas mode år 2,000 för en teaterpjäs — förlagd till denna tidpunkt — som snart skall uppföras här i London. En ung dam, som bar denna dräkt, anmodades nu komma fram och förevisa den. Den kunde begagnas både som längre och kortare, i det öfverkjolen kunde draperas mycket graciöst i tvänne nedom höfterna gående band, som voro baktill fastade vid skärpet. Ärmarne kunde äfven på ett ganska sinnrikt sätt förkortas. Några andra damer tillhörande föreningen, som — klädda utan snörlif — buro olika dräkter af ganska behagligt utseende, anmodades nu äfven att stiga fram och låta sig beskådas.
De vidlyftiga och antingen till sitt innehåll i Statsrådets prot. intagna eller detsamma bilagda handlingarna gifva vid banden, att ingenting blifvit uraktlåtet för bevarande afcussans bästa, äfvensom att afskrifningen beviljades för undvikande af en onödig balancering i räkenskaperna; och då den ifrågavar. cassan aldrig stått under R. St:s eller deras revisorers granskning, torde allt vidare yttrande i ämnet vara öfverflödigt. Uti 38:de punkten anmärkes bland annat en anvisning på 3:dje hufvudtilelns besparingar till arfvode åt t, f. Presidente'n i Krigs-coll:m; men som denna fråga är öfverlemnad till Riksrätt, lärer dél icke vara på sitt ställe att här ingå i någon förklaring deröfver. En af flottans commendeur-capilainer eommenderade fregatten af Chapman under en expedition till Brasilien åren 1831 och i832. Vid hans i öfrigt oklanderliga redogörelse gjordes en anmärkn , som hade till påföljd, att han genom befälhafvande Amiralens och Kammarrättens sammanstämmande beslut ålades en återbäring, och det på grund af i8o5 års då gällande sjöaflönings-reglemente. Deröfver anfördes und. besvär, och uti deröfver afgifvet und. utlåt, tillstyrkte befälhafvande amiralen att commendeur-capitainen måtte från återbäringen af nåd förskonas; och det dels derföre, att återbäringen i sista hand skulle till en del drabba en till den lägre handtverksclassen hörande - Den i Juli f. m. 49 de person, dels ock derföre, att om det under tiden utkomna nya aflöningsreglementet af 1833 fått tillämpas, så hade återbäringen icke kunnat ådömmas; vid hvilket förhållande en vid delta tillfälle beviljad nåd omöjligen kunde blifva elt praejudical för framtiden. Kammar-rätten öfverlemnade till K. M:s godtfinnande hvad afseende detta förhållande kunde anses böra medföra; och Konungens rådgifvare tillstyrkte befrielsen.