Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alströmer bemötta anmärkningen ronde laga skifte ånyo blifvit åberopad, finner jag mig upkallad att ytterligare yttra mig i detta ämne. Det tyckes för det enklaste förstånd vara klart, huru stor olikheten är mellan kostnaden för verkställandet af laga skifte och upbyggandet af allmänna byggnader, ty då efterträdaren genom skiftet erhåller betydliga fördelar, är det deremot ganska problematiskt, huruvida i senare fallet någonting annat än skada, förlust och upoffring tillskyndas efterträdaren. Om t. ex. en person under 20 ä 30 år innehaft ett boställe, har han redan i förskott upburit fördelen af att slippa deltaga i publika byggnader, men om man vänder om frågan, föreställer jag mig att den blir så klar, att reservantens hela argumentation förfaller. Om Fyrunga socken hade förenat sig med någon annan församling, hade kostnaden för densamma icke blifvit så stor. Jag fortfar att yrka bifall. Hr Tersmeden: Det är endast med anledning af den siste värde talarens yttrande jag har begärt ordet. Han har med afseende på laga skifte sagt, att en bestämd fördel faller på den som tillträder bostället, sedan skiftet blifvit verkställda Jag vill häremot anmärka, att den fördel, som upkommer utaf laga skifte, Den 19 Juli. 355 ofta är ganska problematisk; deremot tager jag, mig friheten fästa uppmärksamhet deruppå, alt de ifrågavaride byggnaderne alltid i iner eller mindre män äro af nytta för boställsinnehafvare!). Hvad åter beträffar påståendet att Fyrunga socken vore ett undan tags-förhållande, så vill jag icke bestämt bestrida det, ehuru Hr von Hartmansdorff genom anförande af flere exempel uplyst, att så icke torde vara förhållandet, men om äfven i afseende på andra församlingar förhållandet är mindre i ögonen fallande, qvarstår alltid, ehuru i mindre grad, det obilliga i sjelfva saken. Hr von Hartmansdorff: Hr Flach har sagt, att skilnaden mellan laga skifte och kyrkobyggnad vore den, att boställsliafvaren icke skulle hafva något gagn af byggnaden, men deremot nytta af laga skifte.
Till albjelpande af de härigenom uppkommande olägenheter, intilldess ständiga tionde-anslag hunnit införas eller annorlunda kunde blifva förordnadt, i anledning af frågan om indelningarnes ingående till Kronan, ansåg E. K. M. den lämpligaste utväg vara, att tiondegifvare skulle hvar och en för sig af det hemmanet eller hemmansdelen åsätta tiondebelopp utgöra till en indelningshafvare, åt hvilken hemmanets tionde vore anslagen, det qvantum i tunnor eller kappar spanmål, som honom tillkomme, tunnan beräknad till 34 kappar, eller, då lösen egde rum, erlägga densamma med -indelar af spanmålens bestämda iösningspris, men deremot lill Kronan utgifva lösen efter årefs markegång, utan tillägg af forsellön för den emot Kronans andel i kappmålet svarande återstående idel af hemmanets tiondebelopp, så vida ej tiondegifvaren hellre ville till närmaste Kronomagasin i Länet leverera berörde kappmål in natura, och detta så myckel hellre, sorni Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade och genom E. K. M:s Nådiga Bref lill Stats-Contoret den i3 Mars i83o godkända beslut, angående uppbörden af Kronans spanmåls-intrader, redan vore stadgadt, alt tiondegifvaren alltid skulle ega rättighet att efter markegångspris lösa sin spanmål, så vidt den vore Kronan förbehållen, utan tillägg af forsellön, hvaraf följde, att Kronans af indelningarne tillfallande kappmål borde på enahanda sätt liqvideras, hvarigenom alia till samma indelning anslagne hemmansinnehafvare kommo i lika belägenhet, och den ena icke kunde på den andras bekostnad ensidigt gynnas. — För så vidt i någon ort Kronans ursprungliga kappmål antingen belt och hållet eller till något visst belopp kunde vara, vid eller efter indelningstiden, till serskilda behof anslaget, ansåg E. K. M. den sålunda föreslagna lösningsrätt af samma kappmål efter markegångspris icke böra komma i fråga, så länge nu gällande förhållanden foi tforo, eBih. till R.
Förordningen den 9 Februnrii 1802 om Stängsel, att skyldigheten till gardesgardars Mandsättande wamben omkring alla agor, svin hittills uär käle gatt ur jorden bordt wara wcrkstält, blcfwe i anseende till tiden förlängd till den l Junik hwarje ar, pa det denna förrättning icke matte hindra jordbruket under Saningsriden: och att en hwar, som dessförinnan utsläppte eller wille beta sine kreatur utom egen hägnad, skulle wara pligtig med dem halla wallhjon, samt alt, utom Laga böter ersatta den skada a äng och besådd aker, som dess kreatur förorsaka under winter och wartiden, da gärdeSgardar af hwarjchanda orsaker kunna wara öppnade eller uedfallne Wid pröfningen af detta ärende, har Utskottet fästat sin uppmärksamhet derwid, att, enligt i r §. i vfwan-äberopade Kongl. Förordning, hägnad omkring besådd aker fainr äng och planteringar bör alla rider af äret hällas i fwarsgilr ständ af den det tillhör: att, da nästan allmänt s ds fädeSrikaste och tätast bebodde Prowincer i Riket, Den z Junii. 126; Icke allenast allmänna LandsHäradsFarwägar, Utan äfwen wmletwagac genomlöpa gjcrden och angar, det i berörde § omförmälte stadgande icke kan af wederbörande uppfyllas, emedan led och grindar vasbrutit öppnas och stundom förstöras af »Vägfarande under wintmiden och äfwen långt inpå waren: och att den skada, som särdeles af swinkreatur witz minsta inträffande barmark förorsakas a besådd aker, äng, wall och planteringar således icke kan förekommers om ej kreaturen hallas instängde inom hus eller stängsel wid gårdarne under wineertiden, och om tvärliden, intill dess betandet kan medföra allmän nytta och warbrukot har natt sitt stut, warda genom wallning wardade fran tillfelle att göra skada.
Utskottet inkommit utlätande af den 25 September, hwarnti till styrkeS bifall ä Borgmästaren dlensous förslag till den förklaring öfwer Allmänna Lagens stadgande i 6 Cap. 5 §. Mitzgernings-Balken, att "om , äfwen främmande F-olkflag och deras Regeringar, med hwilka Riket är i fredligt och wänffapligt förhällande yttranden i tryckt skrift förekomma, somTryckfrihets-Committäen, hwars utlätande genast wid undersökningens början bör infordras, förklarar' tydligen förräda den brottsliga afsigt, att hos sädan Magts undersätare wäcka och underbälla mistnöje med dest Regering och Regeringssätt, eller innehälla rykten och berättelser om sädan Magts Regering, eller F64 Den 4 October. eller bärwarande sändebud, hwilka, enligt samina Committses utsago, äro säsom förklenlige och till misisämja ledande att anse, Författaren deraf eller ock Boktryckaren, derest han Författaren ej uppgifwa kan, genast mä gripas, och med afseende ä brottets beskaffenhet efter ofwanberorde Lagens rum straffas, samt skriften confisqveras, eller derest det förur preliminariter stett, samma constscation lagligen stadgas." Ladcs pä bordet. Upplästes ett frän Constitutions-Utskottet rnlemnadt Memorial af den z October, innefattande, med gifwen anledning uti ett af Doctor L. /e. ^lmgu.l8t gjordt. Förstag, det tillstyrkande att i 14 §. af Justitie-Ombudsmans Jnstructionen mätte tilläggas följande stadgande: "Justitie-Ombudsmannen äligge ä siven att wid "hwarje Riksdag för Riksens Ständer uppgifna hwilka af deras wid sistförflutne Riksdag "fattade beslut och gjorda hemställningar blif"wit af Konungen gillade, utfärdade oih i wer"ket ställde."' Lades pä bordet.
3: o Slitningspengar, som utgått om soldaten är i tjänst en månad.1 huvudbonad, 1 jacka, 1 skärp, 2 halsdukar, 2 par klädesbyxor, 2 par halvklädesstövletter, 4 skjortor, 4 par strumpor och 4 par skor. Persedlarna skall räcka 2 år vid daglig användning. 4: o Slitpengar på grund av nötning under marsch. 5: o Ersättningar för tillfälliga förluster. Sådana förluster skall alltid anmälas och undersökning vid Krigs Rätt bestyrkas. § 8 Medel som inkommer skall insättas i närmaste lantränteri och utlåning av dessa medel, får inte under några omständigheter ske. Pengar utbetalas vid behov och efter direktionens anvisningar. Direktionen bör tillse att de genom omtänksam hushållning besörjs, att regementet är försett med två fullt brukbara munderingar, varav den bäst bevarade förvaras på rotarna i kistor och den andra är överlämnad till soldatens vård för att kunna användas vid mindre kommenderingar. Direktionen skall så småningom försöka förse soldaten att vid mönstring till krig få 4 skjortor, 4 par strumpor, och lika många par skor med lösa sulor. § 10 Regementschefen skall tillkännagiva inför direktionen vilka behov som finns och ha ensamt ansvar för verkställigheten av deras beslut. § 11 Beklädnads persedlarna för manskapet bör vara till beståndsdelar och form överensstämmande med fastställda prov. Saknas dessa rekvireras de från Krigs Kollegium. Vadmal kan användas om det inte blir dyrare än kläde, vilket direktionen noga bör pröva. § 12 För att vinna likhet och billigaste pris, bör upphandlingarna ske i stora partier och på offentliga auktioner. Dessa tillfällen annonseras minst 6 veckor i förväg i Postoch Inrikes Tidningar och uppläses från predikstolen. Anbud lämnas med slutna sedlar, som vid auktionens slut öppnas. Sedan meddelas persedelbeloppen, leveranstiden, och betalningsvillkoren och modellen på kläderna. § 15 Skulle för beredande av nedsatt pris någon gång förskott behöva utbetalas, skall direktionen noga tillse att det finns borgen för förskottssumman. Direktionen är ansvarig för eventuell förlust. § 16 När persedlarna levereras skall de granskas av en ledamot av direktionen och kvartersmästaren, att de stämmer med provet. De får söka biträde av sakkunnig person.
Aug., uti händer temnabe, fö j alla delar beffaffade, som 4443 Den zo October. som nitra högstbcrördc Näbiga strifwelscr innchälla bestående uti: 1:0 General-Agentens Cancellic-Rädets och Com, mendcurcns af K:gl. Wasa-Orden f. ?. ^versiosts i Hamburg afgifne bewis dcröfwcr, att till Swensta Banque. ns disposition Zso,ooo R:dr Håmö. Banco hos honom aro nedsatte. 2:0 Hertigens af Mecklenburg Lclievsrin obligation pä lika Snnuna, förfallen att inlösas i Januari! mänad nästa är, pä Banque», och till dest disposition behörigen cndo§erad: — blifwande Banqucn icke förbunden att betala de i första punkten omnämnde Zso,ooo R:dr innan dctzc i Januarii mänad nästa är förfallne Zso,ooo R:dr jemwA till Banqucns disposition blifwit hos General - Agenten ^verkotk för Banqucns räkning nedsatte. if:o BanqiiiererneS i Hamburg ?. Oostekro^s Sbiter L Camp. försäkran, att Banqucn pä'dem nar som hälst äger att draga Wexlar kill en Summa af iso,020 R:dr Hamb.
Genom löftet om understöd af Staten till utförande af ifrågavarande kanaloch jernvägs-arbeten, hvilket löfte man ej kunnat anse återtaget, änskönt nödvändigheten att icke låta statsmedel ligga obegagnade föranledde till fastställande af viss tid för medlens begagnande, hafva de i omförmälda företag intresserade uppmuntrats till ansträngningar för ändamålets vinnande; dock som det härunder visat sig vara omöjligt att för närvarande genom aktieteckning åstadkomma ett så stort belopp, som erfordrades, derest hela den föreslagna kommunikationsleden skulle på en gång tillvägabringa, helst kostnaden för densamma, beräknad efter nu gällande priser och efter de fordringar, som nu mera i fråga om sättet för dylika anstalters ordnande göra sig gällande, öfverstiger den ifrån början beräknade, har man måst nöja sig med att söka ernå en förbindelse mellan de ifrågavarande orterna, genom hvilken det hufvudsakligaste ändamålet vinnes, samt öfverlemna åt gynnsammare tidpunkt att fullborda, återstoden. Den södra stambanan har, sedan ärendet hos Rikets -Ständer förevar, hunnit färdigbyggas; och en af stationerna vid densamma, Alfvesta, är belägen vid sjön Salens norra ända. Likasom bestämmandet af denna stambanas dragande åt Salens strand otvifvelaktigt skett med afseende på möjligheten att hit anknyta en vigtig kommunikationslinie genom förenämnda delar af Kronobergs län, så öfvertygar ock en enda blick på kartan derom, att i fall en kommunikationsled för samma trakter och de angränsande i Blekinge kan, med Alfvesta och Carlshamn till ändpunkter, åstadkommas, så är det hufvudsakligaste vunnet af det ändamål, för hvilket Rikets Ständer vid nyssberörda riksdag beviljade understöd och lån af statsmedel. Då jag nu går att påkalla Rikets Ständers uppmärksamhet på denna angelägenhet, bör jag icke underlåta att genast bemöta den enda anmärkning af vigt jag väntar att få höra, nemligen att mitt förslag bort underställas Kongl. Maj:ts pröfning och bana sig väg till Rikets Ständer genom en Kongl. Proposition. I detta hänseende erinrar jag då att, på sätt jag ofvan nämnt, Kongl. Maj-.t redan, genom Dess nådiga framställning till 1856 års
Exempel finnas dock, att lefvande hvalrossungar blifvit förda till Europa. Sålunda omtalas (Purchas, III s. 560), att Master Welden och Stephen Bennet den 22/12 juli 1608 fångade två lefvande ungar, den ena hane och den andra hona. Honan dog innan man kom till England, men hanen lefde tio veckor. Han fördes till hofvet, förevisades för konungen och mången hedervärd gentleman samt väckte allmän beundran för sin besynnerliga form och stora läraktighet. En ung hvalross, som 1829–30 fördes till Petersburg, dog äfven innan kort. Den gaf anledning till K. E. v. Baers berömda afhandling: »Anatomische und zoologische Untersuchungen über das Wallross», tryckt i Mémoires de l’Académie Impériale des Sciences de S:t Pétersbourg, Sér. Hvalrossen fångas för hudens, späckets och tranens skull. Värdet af en fullvuxen hvalross beräknades i Tromsö vid uppgörelsen mellan redarne och fångstmännen 1868 till 80 kronor, men sjönk 1871 till endast 48 kronor. Köttet är groft och tranigt och spisas af fångstmännen endast i nödfall. Af egen erfarenhet kan jag dock intyga, att dess jemförelsevis lilla tunga är ganska välsmakande. Af eskimåerna och tschuktscherna betraktas köttet som en läckerhet. Hvalrossen har helt säkert långt före den historiska tiden varit föremål för fångst bland polarfolken,84 men i skrift omtalas den första gången i skildringen af Otheres nordhafsfärd. Det framgår af berättelsen, att den då fångades vid Skandinaviens nordkust.
Afven den skarpsinnigaste kan icke fälla säkert omdöme utan sådan kunskap. Men i lifvet är man oftast tvungen att genast fatta sitt beslut; man kan då icke upskjuta detta för att först inhemta nödiga kunskaper. Dem måste man förut innehafva. Enl. denna min upfattning bör en bildad person äfven hafva en någorlunda klar kännedom om de föremål och förhållanden, som kunna möta honom i lifvet. Så, för att begagna ett nyss anfördt exempel, skulle det för honom vara af vida större vigt att känna hvad luft och vatten är, än hvilka mandater, som fört Alexander Magnus till odödligheten. Äfven ett annat svar å ofvannrde fråga brukar lemnäs, särdeles af den s. k. gamla skolan. Med undervisning, säger den, åsyftas en harmonisk utbildning af alla själens egenskaper. Jag skulle vilja tillägga äfven kroppens. Men hur sker sådant? Huru är ett så önskvärdt mål möljligt att praktiskt vinna? Härpå svarar samma skola med orubbad säkerhet, att det sker genom studiet af de klassiska språken och deras litteratur. Men bevisen härför blir den oss skyldig. Jag åtminstone har icke kunnat finna att af dem bevisats någon fördel, som icke lika väl kan vinnas genom andra studier. Vill man åter höra ett annat, väl mindre grannt och klingande svar å frågan, må man vända sig till en förståndig fader, som har en son att upfostra. Han skall troligen svara, att han sänder sin son till skolan, på det denne må blifva en bra och duglig karl. Detta svar, så enkelt och så trivialt, torde dock innebära en praktisk sanning. Om man föreställer sig lifvet under bilden af en resa, bör man icke vid dess början förskaffa sig de egenskaper, som kunna bereda lättnad och fördel under färden. Ämnar man företaga en resa, rustar man sig olika för en färd 132 Den 3 December e. m. öfver Alperna, olika för en vandring genom urskogarne, och olika för en resa öfver verldshafvet. Men nu är resan genom lifvet gemensam för oss alla; och huru olika än vår ställning må vara, är det hufvudsakligen dock lika. Jag skulle vilja säga att upfostran är en beredelse till lifvet.
Vid föredragningen af detta ärende har Kongl. Maj:t inbemlat: att Assessoren Hilt. till R St, Prof. 1856 <S 1857. Prop. Ns 113. Björkegren i lifstiden åt sin enka beredt pensionsrätt i Arméens Enkeoch Pupillkassa, derifrån bemälda enka alltså kommer att uppbära en årlig pension af 75 R:dr Banko eller 112 R:dr 50 öre R:mt, hvilken, tillagd den pension af statsmedel å 54 R:dr samma mynt, hon förmält sig påräkna, utgör ett belopp af 166 R:dr 50 öre R:mt; att Assessoren Björkegren, som vid afskedstagandet på Flottans stat innehade i kontant lön 1,000 R:dr Banko, följaktligen skulle, i fall han varit delegare i Amiralitets-Krigsmans-kassan, egt att derifrån, enligt gällande reglemente, undfå en årlig pension af 850 R:dr Banko, i stället för den pension af 300 R:dr samma mynt från Arméens Pensions-kassa, hvartill han i sjelfva verket var berättigad; — att Björkegren likväl vid afskedet fått sig utöfver sistberörda pension, i nåder tilldeladt, såsom fyllnad deri, ett belopp af 550 R:dr Banko från det af Rikets Ständer vid 1844 och 1845 årens Riksdag å Allmänna Indragnings-staten uppförda anslag till pensions-fyllnader åt de Flottans officerare, civile tjenstemän och under-officerare, hvilka redan före Flottornas förening tillhörde f. d. Arméens Flotta och sedermera fortfarande varit delegare i Arméens Pensions-kassa, hvadan han således i årliga pensioner åtnjutit den summa af 850 R:dr Banko, hvilken, efter lika lön med den Björkegren innehade, tillkommer delegare i AmiralitetsKrigsmans-kassan; — att, då det gratial, som, enligt 1838 års reglemente för sistnämnda kassa, jemfördt med Kongl.
Dessutom sträcker sig från Mälarens och Hjelmarens 16 mil inuti landet inskärande segelled Orebro-Arboga jernväg med bibana till Nora 5 mil uppåt bergslagen. Denna del af landet äger dessutom till följd af klimatiska förhållanden en fördel framför de sydligare orterna uti de oftast två ä tre månader och deröfver om året farbara vintervägarne. Genom dessa har det blifvit en möjlighet att i mellersta Sverge bedrifva en stor och utgrenad bergsrörelse, och dem förutan skulle äfven nyttan af jernvägar härstädes betydligt minskas, alldenstund man medelst de förra, såsom ett slags bibanor, kommer i beröring med sådana spridda för bergsbruket vigtiga trakter, som eljest vore oåtkomliga för de senare. Betraktar man åter merberörde landområde i afseende på dess ekonomiska och statistiska förhållanden, hvilka Kommittéen efter inhämtade upplysningar och gjorda forskningar kunnat å bifogade karta åskådliggöra, så framstår klart, att åkerbruk är hufvudnäring i trakterna intill Hjelmarens och Mälarens norra stränder, samt omkring de från den sistnämda sjön åt norr ingående vikar, med något större utsträckning derifrån åt norr och öster. Derjemte förekommer ett mindre spanmålssäljande distrikt omkring Dalelfven från Avesta till Gagnef, äfvensom omkring sjön Wenerns norra strand 2 till 4 mil uppåt Wermland. Inom hela det återstående området tillhöra bergsoch skogsbruk hufvudnäringarne. Bergsbruket är egentligen koncentreradt på ömse sidor om en linie, som man föreställer sig dragen från Gefle till Kristinehamn. Såsom af kartan och be rättelsen om undersökningarne inhämtas, uppbrytas härstädes, inom en krets af 15 mils längd och 6 mils bredd, nära 84 procent af hela rikets jernmalmsuppfordring, samt åstadkommas 80 procent af hela tackjernsproduktionen, då deremot stångjerns - 84 tillverkningen inom samma krets blott utgör ungefär 37 procent af livad som i riket beredes. Bruken såväl närmast Östersjökusten som i Wermland vester om Klarelfven äro jemförelsevis spridda öfver en i förhållande till produktionen, större yta. Utom i hvad skogsbruket sammanhänger med jerntillverkningen, bedrifves en större trävarurörelse, egentligen inom vestra och norra Wermland samt provinsen
Iltslr. den 5 Nars, Irl. 2 e. w. L0^6L. dVdr/rg-a ^opos/itE r!rÄ /b7c<^.v rr/rg-ds^rde o/vsz-dd^e/^s u/ K/-o/ro-d>rg-e?r ^//r/ra^u^dn^ ^d^orrr e^srtt^rdrgt/// K^r^o/re/^söos^d7/er r s^/vu ^o/dsta-ds ^oe^en /öe e,r /(-/'d ^ ^o/?r de/'- r/",d/r td/ Kp/dcogd/denv tttTrd/g-ornde /roorme ud »pp/ddtt; 6r/- -ue/r ^>toe/c/m/,rrv Äod de» /b ^eö^r^a^r /§^o. Hos Kongl. lVIaj:t bafva Vestra tollstads 8oeknem8n 35 Östergötblands Kan oeb Rinköpings 8tift i underdäniglret anbällit, att, som församlingens kyrkogård, innebällande omkring 8 kappeland, funnits otillräeklig för don beslutade n^a k^rko-b^ggnaden med tilibörande griktepiats, i anseende bvartili denna k^rkogärd borde tillökas med jordegar a5 K^rkoiierde-bostäliets omräde till i tunneland bördig mark, men församlingen saknade ut väg att gälda K^r koberde-boställets förlust genom en sädan jord-alsondring. Kongl.
lär odlad Fru f ö r alla a r t e r konst Hela som skild att skaper, och smaken denna arbete, står styr och utveckla sinnet de utförda k ä n n e d o m o m o c h lära u p p - K. sin anställning i Handarbetets särskildt hvarannan. ett STOCKHOLM, IDUNS KUNGL. HOFBOKTRYCKERI. N O R D L I N G ALLM. RIKS 1 6 4 6 JOHAN Köpenhamn KOMMISSIONARER BYRÅ OCH EXPEDITION: HELLBERG REDAKTIONSSEKR. : 12:TE ÅRG. TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. mera tjänstgjorde THYRA 29 APRIL FRITHIOF HVARJE KR. 5: IDUNS MODETIDN.MED PLANDEN trefliga mörkblått Akerhielms, hängkudde med en s y d d i kulört l a m - linne, bästa beviset. O Mycket smakfullt färgadt e t a m i n e i e m p i r e s t i l, a f s e d t till eller uppräkna inskränker hela allt vore låg anda, på crémeomöjligt, en något Bruten store prägel utsökt, af Ja, smakfulla s o m sagdt, fru sin utställning, särskildt och ständigt vakna, vi vara hennes gifva oss hjärtas till hjässa. KOCK. I VILJAN emedan vara ett som ett flammar Sakta på bergens hjässa. skymningen sveper o m gulgrå slöja moraliskt sådant, betydande är e n b l a n d d e allra plikt Nu skall firas mörkrets skralt bergens djup, d o l s k a d v ä r g a r från klippans stup, så Också är bädden. af hon så sent kunna stannar tag kraftigt det kommer lilla att till o r g i e n r i d a. vana. undervisningen. ögonen Vinterns, mörkrets Ondskans väsen Hat o c h h ä m n d men Under ul. allmakt är slut. förskräckas. drömt, den lilla. s i g lätt platsen i klassen.
Maj:ts den 8 dennes på bordet lagda Nådiga Proposition af den 27 nästföregående Januari, angående krono-hemmanet Carlebys anslående till boställe för Kronofogden i Wadsbo Fögderi. Lagsamt Allmcinnna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Kongl. Maj:ts den 8 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse af den 27 nästföregående Januari, i fråga om ändring af Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman. Kongl. Prot. TJtdr d. 12 Februari 18/fo. 2 5 Kongl. Maj:ts den 8 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse af den 1 i denna månad med förslag till ny förordning om sockenstämmor och kyrkoråd, jemte de i anledning deraf afgifne yttranden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Kongl. Maj:ts den 8 dennes på bordet lagda Nådiga Skrifvelse af den 1 i denna månad med ett af serskilde Committerade afgifvet betänkande och förslag rörande fattigvården i Riket, jemte de i anledning deraf den 8 dennes och denna dag f. och e. m. afgifne yttranden, ej mindre rörande sjelfva skrifvelsen, än frågans behandling af ett serskildt Utskott. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten ett af Herr Dalman, Wilhelm Fredric, nu afgifvet anförande, i anledning al' Kongl.