Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man å ena sidan måste erkänna att häruti icke ligger någon komplimang emot Utsk. och dess förslag, så torde man å den andra sidan knappast kunna finna ett mera talande uttryck af förtviflan, itn att sålunda på förhand hafva lemnat sitt bifall in blanco tili hvarje nytt förslag angående dot ondas botande, som kan komma att framställas. I afside å Hr Gr:ns anmärkningar mot min framställning för någon tid sedan, ang:de vår ekonomiska ställning, torde den värde Gr:n påminna sig, alt bela den omordade taflan bestod af statistiska upgifter öfver förhållandet med alla våra näringsgrenar, iclce för ögonblicket, ulan för en tid af 20 år. Emellertid var det just Gr. Sparre, som då förebrådde mig att hafva begagnat alltför gamla statistiska dala, och hafva utsträckt jemförelsen alltför långt. Hr Grin behagade kanske erinra sig hvad jag då svarade härpå, eller att sådant skedde just för att icke missleda någon genom att framställa förhållandena efter de sednaste årens erfarenhet, hvilkas exceptionella beskaffenhet jag vid detta tillfälle icke en utan kanske 10 gånger sjelf framhöll. Au deremot söker Gr:n framskjuta den tanken, att det skulle hafva varit endast på resultaterna af dessa år som jag grundade mina beräkningar. Jag vet icke om det är Grins dåliga minne, eller någonting annat som jag härvid bör anklaga. För öfrigt ämnar jag alldeles icke framställa mig såsom någon profet för framtiden. Jag har endast sagt, angide den fråga som då var väckt och hvarom då talades, nemi. huruvida landet kunde anses hafva förmåga att bära en skuld af det ifrågasatta beloppet, att en sådan stats-skuld alldeles icke enl. min tanka stod i något oproportionerligt förhållande till landets krafter, och för denna mening har jag sökt lemna bevis genom en utredning, som man haft godheten finna nöjaktig.
Och lustigt är det att se, en utflykt till Djursholm både för att åka kälkbacke och för att att, h u r smala sedermera afsluoch huru små ta detta friluftsbenen än äro, nöje med en liten hafva de dock dans å restauen förvånande ranten. När de förmåga atthålla furstliga gästerbalansen på den na från Danmark vingliga stråten. vintertid besöka vårt konungaMer försighus, bjudas de komna skidlö- vanligen på en pare nöja sig utfärd till Djursdock ej med de holm; äfven brubackar Stockkar kronprinsen holms omgifninemellanåt under gar hafva att vintern för sitt bjuda på, utan umgänge anordgifva sig gärna na dylika upput på långfärder. friskande nöjen. Utrustningen är A den bild från då ej vidlyftig ett dylikt kronoch matsäcken prinsens kälki allmänhet ej parti å ' ' Djursstor, men förmå- holm, vi ha nöjet gan att taga sig fram i hvilken meddela, ser man just h. k. h. terräng som färdig på kälken helst och uthålmed grefvinnan ligheten hos vå- E. af Ugglas bara skidlöpare kom sig. Den äro på god väg gladt leende daatt uppöfvas till men i pälskraen förvånande gen i förgrunden grad. Är det därär fröken Marika för någon idrott, Stjernstedt. som visar tendens att blifva en RIKSMARSKALKEN VON ESSEN TILL HAST VID ROSENDALS SLOTT. IDUNS JULNUMMER Men de erkänna nu sitt misstag efter ett par års hjulande och å- tervända ångerfulla till sin första kärlek. Många trodde, alt ridsporlen skulle få svårt efter de sista å- rens lägervall att åter arbeta sig Vi komma nu upp i allmäntill en idrott, hetens sympati, ridning, som visoch att Tatterserligen till följd salls två ridhus af vissa lokala skulle blifva svå- förhållanden elra att befolka. ler annat tidtals Men så blef dock kan ligga nere, men som dock ej händelsen. aldrig blir gamFrån första damalmodig. Man gen Tattersall iakttager detta öppnade sina ridhusportar, bättre utomh a r etablisselands än hos oss.
Såledas i första rummet föreslår jag att hela beväringen tillräckligt öfvas, men om representationen anser detta icke utförbart, då måste man öfvergå till lottdragning. Lottdragning är införd i de flesta utländska arméer, äfven i Danmarks och Norges. Huru kommer det sig då, att hvad som utomlands icke framkallat någon synnerlig obenägenhet, här i Sverige rönt ogillande af nästan hela nationen? Jo, derföre att komitén tillstyrkt friköpning. Det finnes icke något folk på jorden, som i lika hög grad, som det Svenska, älskar likhet inför lagen. Det underkastar sig utan knot stora uppoffringar, men dessa måste då drabba alla lika. Lottdragning i och för sig är rättvis, när alla utan undantag deri deltaga, orättvis deremot, om den bemedlade kan genom penningar fritaga sig derifrån och derigenom kasta hela tungan på den fattige. Väl skulle, efter komiténs förslag, under krigstid hela beväringen, äfven de som friköpt sig, kunna kallas under vapen, men i första hand blir det dock bevärings-soldaterne, hvilka föras mot fienden, och under fredstid skulle bördan alltid komma att uteslutande drabba den mindre bemedlade. Om lottning måste ega rum, nå väl, må alla då gå till urnan, från prinsen till dagakarlen, från millionären till tiggaren. Man anför, att en bildad person kan göra sitt land mera gagn genom att arbeta med hufvudet än genom att stå i ledet. Så är det. Men olägenheten kan förekommas derigenom att man efter lottdragningen tillåter byte. Man invänder kanske att detta är samma sak, som friköpning. Men så är det icke. Friköpning, före lottningen, Den 7 Maj f. m. 90 enligt komiténs förslag, tillskyndar Staten en inkomst, men kastar utan all ersättning en förökad tunga på den fattige, livars utskrifnings-procent blir större i samma mån som friköpningen tilltager.
St. få en fullständig utredning af frågan äfven ur den åsigt, som Utsk. här har uttalat, att ifrågavar. hemman böra vara ordinarie roterade; ty jag tror att det skulle vara serdeles kinkigt för dem, Den 22 Februari. fil sorn vilja ordinarie rotera ifrägavar. hemman, att i lTtsk:s förevar, utlåt. upleta skälen dertill. Ilr von Troil, Sam. Gust.: För alla dem af Ståndets ledamöter, som varit riksdagsmän vid föreg:de tillfällen, torde den ifrågavar. ganska intrasslade frågan redan på förhand vara bekant. En hvar, af Eder Mine Hrr, vet då, att frågan om de Halländska utsockne frälse-hemmanens rotering under omkring 130 år utgjort föremål för stridiga beslut inom representationen, likasom för olika åsigler emellan representationen och Styrelsen. Ingen under då, att så lång tid åtgått innan denna fråga ändtligen liar fått en lösning. Den erhöll det emedlertid vid förra riksdagen och, såsom mig synes, på ett sätt, som i allo öfverensstämmer med billighet och rättvisa. Då man genomgår alla de handlingar, som röra de Halländska Utsockne frälsehemmanens rotering, så finner man att på ena sidan kan åberopas alla de skäl, sorn blifvit framförda emot roteringen af Hr Bildt, och sorn i reservationerna finnas vidare utvecklade, men på andra sidan kan man framdraga lika många, jag vågar säga, flera och fullt ut lika talande skäl derför, att de Halländska utsockne frälse-hemmanen skulle vara underkastade ordinarie rotering. I detta hänseende vill jag åberopa 1664 års riksdags beslut, som ibland annat innehåller: alt allt frälse derefter måtte blifva lika gjordt i båtsmanshållet, och vidare 1683 års riksdagsbeslut, hvars 14 g bestämmer, hvilka hemman i Halland böra vara fria ifrån rotering; men bland dessa finnas ej de utsockne frälsehemmanen nämnda. Uti 1723 års adeliga previlegier äro icke heller dessa hemman undantagna från roteringstungan. Brefvet 1693, förklarades frälse med krono och skatte stå i lika båtsmanshåll.
Jag undrar inte på det. Det är riskabelt för Sofi att han stannar. Der fins hundra tillfällen der i huset. Och har han bara en gång bitit i den förbjudna frukten, så är hon såld. En morgon vid tretiden hade Sofi i mycket lätt morgonkostym – endast lintyget och en kjol – sprungit genom förstugan ut i köket, för att derifrån gå in till pigorna och väcka dem. Jönsson visste ej af henne och var redan i köket i ännu lättare drägt än hon, för att bulta i pigornas dörr. Han ropade åt henne att han fans der och stälde sig bakom den öppna dörren för att ej synas. Och så sprang hon in till sitt. – Men det hade blott behöfts att han icke ropat och hon strukit förbi utan att veta om honom. Hon har så hvit, sammetsaktig hud, och halsens byggnad är så kraftig och vacker. Hela menniskan har någonting af nyss mogen frukt, någonting som säger: ”nu är det tid, bit! – Och han svärmar för stora, starka qvinnor. (Se der, jag skref ”k” i stället för ”q” och måste ändra. Följden af Final.)216 En skymning sutto vi tre i salongen och pratade vid bordet framför soffan, der jag hade min plats. Anna Erika hade lagt sina händer på bordet och klädningsärmen hade glidit tillbaka. Hon har så vackra fina armar; mjuka, klena, runda. Han lade lugnt sin bruna hand kring denna bara arm, så att den alldeles kringslöt den. Han har så goda, varma händer, säger hon. – ”Nu kommer snart den tiden igen då jag får värma två förfrusna händer,” sade han. Det låg en ömhet i tonen som när man talar om sitt älsklingsbarn. – ”Jaha,” svarade hon. – Han lyfte armen högre upp på bordet och betraktade den beundrande. – ”Hon är inte mager,” sade han till mig och vände armen mot mig så att jag skulle se den, ”se, är hon väl mager?” – ”Visst inte: det är bara benbyggnaden som är så klen.” – ”Ja, se, armen är så rund; hon är verkligen fet, så spenslig hon än ser ut.”
Sedan föreskriften om odlingslån blifvit sådan, att 40 tunneland måste till odling uppgifvas, för att erhålla det högsta beloppet eller 2000 R:dr, och de odlingar, som, med iagttagande af särskilde vilkor, få med större bidrag understödjas,'ej kunna blifva många, skulle denna fond knappt behöfva utsträckas utöfver det belopp, hvartill den redan blifvit begagnad, eller § million; men som särskilde lån till odlingars befrämjande alldeles icke skulle behöfvas i en tid af gynsam conjunctur och tvärtom i den närvarande kunde ansesvådlige, emedan de locka till företag, ofta af för stor omfattning, anser jag denna utlåning mäst böra åsyftainflytande penningarsåter utspridande i rörelsen. Man kan då äfven framdeles be - S20 Den 21 Febrnarii. vilja sådana lån, mera såsom medel till circulationens än riirecte åkerbrukets befrämjande, men likväl på sådane vilkor, att de äfven kunna leda till det senare ändamålet.
Utskottet bör likväl fästa uppmärksamhet derå, alt enär alla mot pant af guld och silfver till och med slutet af detta år utgifvande lån få omsättas på ytterligare 15 månader, i följd hvaraf denna låne-rörelse icke kommer att slutligen upphöra förr än under loppet af år 1857, den för ifrågavarande låne-rörelse afsedda tjenstemanna-personal endast efter hand blifver umbärlig och kan indragas. Lane-Kansliet. Denna afdelning åligger, för hvad som angår lån mot pant af fastighet samt skiftesoch odlings-lån, hufvudsakligen: att granska inkomna låne-handlingar, och då de befinnas fullständiga och lagligen giltiga derpå bevilja lån; att besluta i frågor, rörande Iåns omsättning och fördelning eller pants frigifvande från Bankens inteckningsrätt; att i afseende å utestående lån, bevaka att lör dem afgifna förbindelsers innehåll i allo uppfylies och att dessa förbin delser ständigt bibehållas vid lagligen gällande kraft, allt under iakttagande af de bestämmelser, som uti Banko-Reglémentet och öfriga hithörande författningar äro eller varda meddelade. Uti den för närvarande gällande ordning för låne-kansliets verksamhet, hafva Kommitterade föreslagit den förändring, att ett lika behandlingssätt bör ega rum för alla till Banken inkommande fastighets-låne—handlingar samt att dessa, ehvad de, — till följd af Rikets Ständers beslut, hvarigenom lånesökande ege att med posten Banko-Utskottets Betänkande, JYs 61. 39 omedelbarligen till Banken insända sina låne-handlingar, — äro med posten ankomna eller ej samt utan afseende på deras större eller mindre ofullständighet, böra af vederbörande kommissarie i låne-kansliet emottagas, för alt genom den bos kommissarierne anställde kanslist uti låne-diarium införas och sedermera granskas af referenten, som i ett sammanhang meddelar lån-sökanden eller ombudet de uppkomna anmärkningarne.
Jag tror det vore så mycket betänkligare, aldrahelst i den utvidgning, som här blifvit föreslagen, som den skulle ovillkorligen kasta hela landets lånerörelse hufvudsakligen i händerne på köpmännen i Stockholm, Götheborg och Malmö; och dä det icke är de största handelshusen, som sysselsätta sig med dessa affärer, eller göra sig till commissionärer, vare sig för andre köpmän, eller landtmän, eller bruksägare, som behöfva göra sina hypotheker realisabla, utan 2:dra, 3:dje eller 4:de rangens handelshus, och vi känna de svårigheter, som äro förknippade med bedömmandet af den verkliga soliditeten i detta fall, då, säger jag, är det betänkligt att ensamt åt det hållet kasta 3| millioner r-.dr. Jag bekänner, det jag ogillar räntans nedsättning till 4 proc., utan afseende på disconlens förhållande i öfrigt, om det är stor efterfrågan af penningar eller icke; ty det har den olägenheten, att i den aldrafarligasle riktning locka till missbruk af skuldsättning. Man har beskyllt mig att gynna skuldsältningssystemet. Det är en alldeles oriktig beskyllning; tvertom, jag har sökt afböja all skuldsättning, som är förenad med våda. Jag anser nemi. det vara farligt att för handelns vidt omfattande speculationer, i något ögonblick, som är fördelaktigt för någon viss varu-artikel, underlätta tillgången lill nya medel, för att kasta sig in i vidlyftiga företag, som framkalla kriser, hvaraf sjelfva det rika England ofta fått känna följderna. Jag kan således icke annat än ogilla äfven denna uppmuntran, och den dåliga skuldsättning, eller rättare den sämsta af all sådan, hvilken ligger i Utsk:s betänk.; men då min röst i det fallet är förgäfves, äfven i det hänseendet sedan 3 Ständ derom fattat beslut, om än 2:neaf dem med olika redaction derutinnan, så har jag endast velat hafva min tanka bevarad i prot. Men då man för den åsigt man hyser, måste göra hvad man kan, förenar jag mig med Frih. Palmstjerna, anseende del af honom framställda redactionsförslaget vara bäst.
Sedermera, och under den ^9 Augusti nästlidet år, hafva bemälde Fullmäktige i Banken och Riksgälds-Kontoret, tili åtlydnad af föreskriften i Regerings-formens 98 §, åberopad i 25 § af Banko-Reglementet, företagit val af Suppleant för Justitie-Ombudsmannen och dertill utsett Expeditions-Chefen i Justitie-Statsexpeditionen, Revisions-Sekreteraren, R, N. O. Arendt Dreijer. § 6. Bankens tillgångar och fordringar vid början af år 1861 utgjorde, enligt hvad den efter årets bokslut upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade öfversigt af Bankens hela ställning utvisar, efter afdrag af den då ännu icke till leverering förfallna del, R:dr 666,666: 67 öre, utaf det bidrag till RiksgäldsKontoret, som Rikets Ständer vid sednaste riksdag anslagit: R:mt R:dr 25,515,563: 59. Samma öfversigt utvisar vidare att, under år 1861, inkomster och tillfälliga vinster uppgått till 2,624,563: 45. efter afräkning hvarifrån af ränteutgifter, förvaltningskostnader, välgörenhetsbidrag och förluster 525,440: 71. en kapital-tillökning uppkommit af 2,099,122: 74. i följd hvaraf, vid 1862 års början, Bankens tillgångar och fordringar utöfver dess skulder utgjorde 27,614,686: 33. eller grundfond 15,000,000: — behållning derutöfver 12,614,686:33. 07014686- 33 Val af JustitieOmbudsmansSuppleant. Öfversigt af Bankens hela ställning. 8 Sammandrag af berörde öfversigt, uppstäldt i öfverensstämmelse med Tab. 1 i Bilagorna till Finans-Komitens underdåniga berättelse af den 30 Juni 1860, angifver följande resultat: D ebet. Redbarheter:
Sig i Nåder bifalla hvad Stats-Rådets Ledamöter sålunda i underdånighet tillstyrkt; och skulle Rikets Ständer å Riks-Salen underrättas, att KoiigL Majit, på här förut anförda grunder* icke ville ofcirändradt antaga Rikets Stäiiderä Förslag; men att Kongl. Majit derefter ville, genom serskild Nådig Proposition* till Rikets Ständer öfverlemna Förslag till ert förändrad redaction af ifrågavarande Lag-* Stadgande* Ex Prbtocollö Carl M. Schönmeijri Utdrag af Protocollet öfver Justitia?* Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådei å Stockholms Slött deri 11 September 182g. Närvarande! Justitiaä Stats-Ministerrl II. É. Hr Grefve Rosenblad. Éihi lill R. St. 1 Sami., 3 Baiiclet. l\:de Häftet. 4 So Sil. till K. M. Nådiga Propos. N.-o 8j. Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stals-Råden: II. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Grefve af Ugglas. Justitice-Råden: Friherre Kurck. Isberg. Justi tiae-Cancelleren Bergenschöld. Ilof-Cancelleren ■von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet, alt, sedan Kongl. Maj:t, på sätt Stats-Råds-Protocollet för den 18 sisth Julii innehåller, fattat dess Nådiga beslut, i anledning af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 16 Martii innevarande år, angående ett föreslaget tillägg uti a5 Cap. 5 §.
SÖlaj-.tö befallning^ hafwanDe eller, Der De ej finnas, f>oS ©taDenö SKagtprat, utan äfwen låta, mot Den afgift od) på fätt föregåenDe 2:ne momenter innehålla, pämpla hela upplagan af famma fitt arbete; och fommer hein, i f>änDelfe något exemplar af werfet anträffas opämplaDt, att wara unDerfapaD lifa anfroar, forn utgifware af opämplaD 2iDning. $rån lanDéorterne infanDe ^ongl. ^aj:tSbefallningél)afwanDe, eller Sftagi* prat, unDerrättelfe till Ofwer»fJ3op*S)irecteuren, Då någon anmäler fig till portofrihet för fperioDiff prift eller brochure; Och låte Ofwer^op^irecteuren autio i 36 ©taté»3jDningen minfl 3:ne gånger fungöra titeln å Den ^JerioDijfa jfrift eller SSrochure, för Silfen utgifvare foft od) vrunnit portofrihet.. §• 10.
Sedan jag, genom det anförande, som nu sednast blifvit uppläst, är förekommen, har jag intet att tillägga i hufvudsaken, utan vill blott erinra, alt om man i Frankrike ansett sig böra återgå från en senare införd Lagstiftning, till den äldre ordningen i afseende på Arfsrätten, ensak, jag ej visste, och som jag tillstår jag, oagtadt Friherre Ehrenborghs yttrande, icke ännu Den ia Junii e. rn. anser vara så säker, torde detta likväl ej bevisa mycket, då man i så många andra länder ej funnit samma svårigheter, hvilka Friherre Ehrenborgh omtalat såsom orsaker till ålergången i Frankrike, t. ex. de Tyska Staterne, som i sednare tider förbättrat sine lagar. Hvad svårigheten beträffar att hålla reda på arfslederne och undanrödja anledningar till Arfstvister, i samma mån, som arfsrätten utsträckes, tror jag att den lätt skulle liäfvas genom utstakande af en bestämd norm, som vore förenlig med allmänna känslan för rätt och billighet. Jag tror derföre, att om Utskottet skulle tillstyrka den ene Motionärens förslag, som utgår endast på arfsrättens utsträckning till Syskons barn och deras afkomlingar, samt Utskottet dervid föreslog, att denne arfsrätt skulle upphöra t. ex. med 5:te ledet, skulle ingen synnerlig fara för oreda kunna uppstå; och som jag anser detta åtminstone förtjena att af Utskottet tagas i öfvervägande, anhåller jag om återremiss. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardie, Jacob: Ehuru föga värdt för mig det kan synas, alt ingå på en bana, der man har alt strida emot ett hundraårigt bruk, en hundraårig vana, skulle jag dock anse mig fela i min pligt, om jag icke vid detta tillfälle höjde äfven min röst emot den himmelsskriande orättvisa Lagens närvarande stadgande innehåller, i fråga om arf mellan Sy - I Den 12 Junii e, m. 73 ston och deras afkomlingar.
Rikets Ständer hafva nu deremot förklarat granskningen af Stats-Verket, samt alla genom allmänna bidrag samlade Cassör, af hvad namn och beskaffenhet sorn heldst, icke kunna Rikets Ständer eller deras Revisorer förvägras: hafva anmält deras beslut, att alla andra medel och Cassör, utan undantag, hvilka genom allmänna bidrag tillkommit, hädanefter skola af Rikets Ständer eller deras Revisorer granskas. Då allt hvad i detta fall skulle utgöra en constitutionell rättighet för Rikets Ständer, i följd deraf äfven måste blifva deras ovägerliga pligt, emedan det utan tvifvel utgör ett af hulvudvilkoren för Samfunds fördragets bestånd och ändamål, att det ej af den ena eller andra magtens godtycke må bero, att utföra eller icke utföra hvad som vore bestämdt uttryckt böra ske, förekommer tillika, med tillämpning häraf till ifrågavarande ämne, att en så vidsträckt granskning i sjelfva verket blefve en omöjlighet, då jemnförelse sker mellan den för Revisions-förrättningen bestimda tiden, (hvars otillräcklighet i det inskränktare skick, granskningen hittills egt rum, Rikets Ständer dessutom förut hafva anmält) och en ändamålsenlig undersökning af Rikets samtlige Penninge-förvaltande Verks och Inrättningars tillstånd, förvaltning och räkenskaper. Vid antagandet af en sådan rättighet och pligt såsom Grundlagsenlig, kunde det seder. I f>4 ^nEGranskning af Allm.
Men först och främst (så långt iakltagelserne räcka) återstår ännu att lyfta oss till denna högre, ej blott passifva oväld, hvarom nyss är taladt och sorn vittnar ej allenast om ren vilja, utan ock örn dess upplysta verksamhet (energie). Rättvisans ide' synes knappast hafva ens i allmänhet uttagit sin rätt; och huru litet delta ock må kunna utan allt undantag någonsin förväntas; torde det dock icke vara en alltför svärmande förhoppning, alt härutinnan hinna något längre, än vi hittills hunnit. Allt ankommer derpå, att förmögenheler af högre lyftning råda i den högsta lagskipningen, sådana, som med en ädlare kraft, än den af lös tpl u ra litet beroende, draga med sig de passifva karaktererna — och bimotifverne (konsiderationerne) skola, om icke öfverallt blifva overksama, åtminstone mera sällan göra sig gällande. Till den renhet i uppsåt och den välvilja, som redan förefinnas, skall komma äfven den lyftning af renare oväld, som ännu återstår att önska. Sådant är det allmänna begrepp, jag kunnat göra mig om lagskipningens tillstånd, enligt de rön, jag haft alt följa. Om dessas ofullständighet må än en gång erinras, och om den våda af misstag, som deruti ligger. De slutledningar, jag yågat, äro imedlertid framkallade icke blott af dessa fåtaliga m 123 rön, utan fast mer af sjelfva reflexionen på domstolsinrältningarnes oundvikliga verkningar. Det synes mig icke omöjligt, alt en rätt skarpsynt uppmärksamhet härpå skulle, äfven ulan alla rön, hafva kommit till enahanda slutföljder. Jag hoppades att icke behöfva urskulda friheten i de omdömen öfver faktiska förhållanden, af hvilka dessa allmänna begrepp om tillståndet närmast föranleddes. I detta hopp har jag sett mig bedragen. Att här företaga ett sådant urskuldande, kan visserligen ådraga mig förebråelsen att hafva inlåtit mig i en, periodiska pressen allena tillständig polemik. Men jag tror mig icke böra låta denna förebråelse afhålla mig från ett yttrande, hvari jag har att framlägga min tanka öfver hvad embelels rätt och pligt i detta afseende tillhörer.
Den sräga, seni nu blilivit underkastad Högloft, Nihdersfape-s och Adelns v nrilution, huru med fordtiugar i 6i co skall förhallas man och man emellan pä twa avs k,Ö, kil dest rea! lusi,»en kan taga sin börja», är redan afgjord, da lrenne Ständ derur» fattar sik beslut, sä wida sielfiva saken muefattar cn su?psnston af Lagen, pa Ii»a fäkt som Hgi^-fragan, hwtiken upstod 1792. iunchöll cn LagcitS rubbning. Det som arerstar för wärr Siand är ar blot» yttra sig, och nu gora der med lika »värdighet, seni dä. Instämmer Riddersk per och Adeln i lika består med de öfriga Granden, fa hänvas onekligen sier» sivärigherer för 6<me» O-biiener, i den nästan parageliga fara, de raka uti ar se olla ka» co LspikLler upsagda. Siclfwa Riksgälds Ormni-er besinncr sii en dylik wada, dä bkst inländska Skuld öfwerstigce 4 millioner Riksdaler. Men wid detta bifall upsiä es mindre stora be, tänkellgheter, i anseende til alla de Medborgare, kom skola betala ksnca-mynt ät Längusn, ät IcrmOntoirsr, ät alla strivsrs tlreäirmer, som haswa Inrsrsssen at infordra i L^ecis, och i synnerhet ar dm -87 Fond, som as sllssotker skalk rllskapas til reslilzu^n» werkfiäliande. Slurelige>i hurii skal! förhållandet blif. wa emelian deni, som ingärt de ri-smLÄicmer, at foidungarna i L.nco eller Silfwer skola nega, ehrvad Förtaitningar, som i en framtid komma ar göras, hwilka fckulie i den gjorda öfwerenskominelsen synas lägga hinder.