Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåt. pag. 286.) Efter att hafva inhemtat, det skogsplanteringskassan å Sjunde Hufvudtiteln åtnjuter såsom ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m. ett särskildt förslagsanslag, hvilket Kongl. Stats-kontoret, såsom statsmedlens förvaltare, utanordnar till sig sjelf i egenskap af förvaltare jemväl utaf nämnda kassa, äfvensom att å nyssnämnda Hufvudtitel finnes uppfördt ett reservationsanslag till bestridande af utgifter för Kongl. Skogsstyrelsen, skogsskolor m. m., hafva Revisorerne, enär förvaltningen af de medel, som äro afsedda att användas för skogsvården, befunnes delad emellan Kongl. Stats-kontoret, Kongl. Skogsstyrelsen och Länsstyrelserna, till undvikande af derigenom lätt uppslående förvecklingar och för att bereda ordning och reda i förvaltningen samt möjligen äfven besparing, ansett, att Kongl. Skogsstyrelsen borde ensam få emottaga och disponera såväl skogsplanteringskassan som samtlige för skogsväsendets ordnande anvisade medel, helst genom en dylik anordning, på ett ställe blefve synliga alla utgifter i och för denna gren af statshushållningen. För sin del instämmande uti Revisorernes förslag, bar Kongl. Stats-kontoret i underdånigt utlåtande, vidkommande förevarande ämne, upplysningsvis meddelat: alt skogsplanteringskassan tillkommit på grund af Skogsordningen den 1 Augusti 1803 och består af medel, som inflyta för försålda skogseffekter, bete å kronoparkerna, böter för åverkan o. s. v. samt att inkomsterna påräknats till utgifter för planteringshagar med flere anstalter till parkernas vård, men ansetts såsom Statens medel, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 23 April 1826, borde från Länsstyrelserna insändas till Kongl. Stats-kontoret och såsom särskild fond bokföras samt Kongl.
På sätt ofvanberörde Revisions-berättelse äfven gifver vid handen, hade under år 1854 fråga hos Fullmäktige förevarit om förflyttning till Carlsborgs fästning af någon Banko-LJtskottels Memorial N:o 50. 3 del utaf Bankens metalliska kassa, men i betraktande deraf, att något sådant förhållande då icke var för handen, som eldigt åberopade 28 § i Reglementet borde lill en dylik flyttning föranleda, förklarade Fullmäktige sig icke finna skäl alt någon åtgärd i anledning häraf vidtaga. För sin del kan Utskottet ej heller inse angelägenheten deraf, att under vanliga förhållanden, såsom för närvarande, Bankens redbarheter till större eller mindre del varda till annan ort förflyttade. Beslutet om uppförande å Carlsborgs fästning af en byggnad för Bankens räkning tillkom påtagligen i ändamål att för nämnde redbarheter bereda ett säkert förvarjngsställe, att begagnas i farans stund, icke för beständigt. Väl uttalade Banko-Utskottet vid 1847—1848 årens riksdag den af Revisorerne nu jemväl anförda åsigt, att det för metalliska kassan stadgade minsta belopp alltid borde finnas å nyssnämnde ort förva råd t och sålunda vara bragt i största möjliga säkerhet. Men någon föreskrift härom blef hvarken då eller sedermera af Rikets Ständer lemnad, och det torde icke utan skäl kunna sättas i fråga, huruvida, under fullkomligt fredslugn, Carlsborgs fästning till förvarande af Bankens redbarheter erbjuder större säkerhet än som förefinnes, då dessa redbarheter äro under Bankens egen Styrelses vård och ansvarighet. Då nemligen för det fall att någon del af metalliska kassan komme att ständigt förvaras å Carlsborg, meningen icke lärer kunna vara att, endast för besörjande af vården derom, en eller flere af Bankens embetsoch tjenstemän borde, utan sysselsättning för öfrigt i tjensten, oallåtligt uppehålla sig på stället, skulle häraf blifva en naturlig följd, att denna vård mäste anförtros åt andra, der vistande personer.
I förmägo häraf wägar jag i ödmjukhet, hoS Lit. anhalla om proposition lill bifall pä Utflottetö betänkande i hela desi widd och ifrän denna min ödmjuka petition kan jag ej begifwa mig utan votering, Herr blerwenbselin, llsrl, hade inlcmnat följande, som Upplästes: Dä en W!s och om sitt Rikes anseende och sjelfbefländ omtänksam Konung, till Riksens Ständers ömma behjertande öfwerlemnat mädan af otillräcklig förswarssiyrka, och nödwändighctcn att öka den till det stora ändamålets winnande, kraftigt motständ, wid mäktiga sien* ders försök, att med mäld öfwerändakasta wär frihet och sjelfständighet, sä har wal knappt nägot bättre medel kunnat utses, som mera rättwist fördelat den allmänna korran, och gjort den för hwarje enflitd mindre tryckande, än Den iz April. 459 än hwad Högloft. Occonomie - och Beswäks'-Utstottet i denna dcl föreslagit, hwarförc jag ock gör mig ett säkert hopp, att Högloft. Nidderskapct ock Adeln med högsta bifall antager Utskottets afgifne betänkande. Men ju nödwändigare det ar att medelst en snar algard, befrämja det äsyftadc stora ändamälct, ju angelägnare blifwer det ock, att i tid ur wägen rödja de hinder, som pä ett eller annat ställe skulle kunna möta widwcrkstallig» heten, och det ar i delta afseende som jag wagar framställa mina tankar, rörande den i Högloft. Utskottets betänkande uppgifne grundsats, att alla Jordbrukare, som äga egen gärd skulle frikallaS frän skyldigheten att till Försiärkningsm nistap enrolleras. Jag skutte önsta, att nägok mera bestämdt i den delen blefwo antagit och det af följande skäl:
St:rs Utsk., dels att utse ledamöter i Hemliga Etsk.; varande i delta hänseende af motionären en sådan redaktion föreslagen i 18:de §:n Riddarh.-Ordom, att R. o. Ad., som f. n., genom af Ståndet efter fördelning i 25 serskilda afdeln:r valda 50 bänkman, utser dé 25 Elektorer, hvilka derefter välja ledamöter till Utskm, hädanefter skulle, omedelbart sedan Riksdagen blifvit öppnad, direkte inom Ståndet välja 25 Elektorer, jemte 5 Suppleanter, samt derefter och sedan alla Suppleanterna inträdt och ytterligare ledighet bland Elektorerne upkommit, i enahanda ordning välja 5 Suppleanter; äfvensom motionären föreslagit det tillägg till samma §, att R. o. Ad., som nu genom Elektorer väljer ledamöter till Hemliga Utsk., skulle förrätta samma val samfäldt in pleno; i följd hvaraf öfrige till detta ämne häuförliga 19, 20, 21, 24 och 26 §§:ne Riddarh.-Ordn. skulle erhålla nödiga redaktionsförändringar; och har Utsk. tillika fått emottaga ett yttrande i ämnet af Frih. Cederström, Rud., innefattande åtskilliga anmärkmr vid det af Hr Brakel framställda förslag. Frågan om methoden att välja R. o. Ad:s ledamöter till Utskm har varit föremål för många skiljaktiga både förslag och beslut. Den ännu gällande ordningen att medelst Bänkmän utse Elektorer, hvilka derefter välja Utsk:s-ledamöter, finues redan antagen vid 1720 års Riksdag, sedan, vid den föreg:de, Höglofl. Ståndet uphäfl den i 1626 års Riddarh.-Ordn. stadgade fördelning i klasser och infört omröstning per capita.
Utskottets hemställan öfverst å pag. 13, att Herr Sommelii förslag, det Hebreiska, Philosophi och Dogmatik borde från undervisningsämnena uteslutas, icke måtte till någon åtgärd föranleda. Bifölls. Utskottets yttrande nederst å pag. 13, deri Utskottet hemställt, det Herr Uiertas motion, att all utanläsning i skolorna af den antagna Lindblomska förklaringen af Luthers katekes må afskaffas, icke borde till särskild åtgärd föranleda. Bifölls. Utskottets afstyrkan, å pag. 14, af bifall till Herr Sommelii förslag om förändring i nu gällande Läroverks-stadga i afseende å skriföfniugarne inom skolan. Bifölls. Utskottets, i anledning af Biskop Björcks samt Herrar Ridderstads och Sommelii förslag åsyftande att införa en förändrad metod vid undervisningen och att förekomma lärjungarnes öfveransträngning, öfverst å pag. 18 gjorda hemställan om bifall till litt. e i slutet af Betänkandet samt yttrande att motionerna i öfrigt icke föranledde till någon åtgärd. Bifölls. Utskottets nederst å pag. 18 förekommande yttrande, deri Utskottet förmält sig icke kunna förorda Friherre L. von Plåtens motion om införande vid rikets allmänna elementarläroverk af undervisning i stenografi. Bifölls. Yttrandet öfverst å pag. 19, i anledning af hvad Grefve Björnstjerna i sin motion föreslagit om införande af vapenöfningar i skolorna. Bifölls. Utskottets afstyrkande yttrande nederst å pag. 19 i anledning af den del af Herr Sommelii motion, som afser tiden för afgång från läroverk. Bifölls. Prol.-Utdrag den och 10 Juni 1863. 411 Utskottets hemställan å pag. 20 i anledning af Herr C. S, Paykulls motion, att Kongl. Stadgan, angående algångsexamen vid rikets högre elementarläroverk den 11 April 1862, icke måtte i fråga om vissa ämnen tillämpas förr än vid 1867 års början. Bifölls.
Icke närvarande, då Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 86, angående väckte motioner om LancasterScholors inrättande föredrogs och gillades af Ridderskapet och Adeln, anhåller jag, att emot beslutet få reservera mig, på det man icke måtte tro mig dela de i min tanka falska premisser, hvarigenom Utskot 24 H. 6 8i Den i4 Maji. tet kommit till de slutsatser, att lagstiftande rnagtens rätt är inskränkt till ett blott förordnande om församlingarnes pligt, att bibringa barnen nödig Christendomskunskap, och till sättet för dess meddelande. Kan Staten ålägga inhämtande af nödig Christendomskunskap, så ej allenast kan, utan äfven bör Staten ålägga den bildning, som är oumgängelig för vinnande af några verkliga och sanna religionsbegrepp, hvilka utan annan förståndsodling lära blifva föga verksamme, såsom ett gemensamt rättesnöre för den enskilde i dess handlingar, och för Staten i dess offentliga, verksamhet. Jag erkänner gerna, att den upplysning Utskottet i sina premisser antager, såsom ovilkorlig, för mitt begrepp om det constitutionella samhällsskickets behof af en högre bildningsgrad är alltför inskränkt; och då Utskottet delar den allmänna önskan, att näringsidkande classerne måtte bibringas de för dem nyttige och nödige medborgerliga kunskaper, kan jag icke återhålla min förundran, att Utskottet vid detta tillfälle afstyrkt en underdånig önskan, till vinnande af kraftigare åtgärders vidtagande för folkbildningens befrämjande, än som hitintills skedt. Det blifver alltid för mig en obehaglig känsla, att Danmark för folkbildningen Den 14 Maji. 83 skall göra så mycket, under det att, det så tillsägandes constitutionella, Sverige i detta afseende synes vinlägga sig om intet; och det är med ett verkligt bekymmer jag ser lagstiftande magtens oåterhulleliga beredvillighet, att bevilja ökade anslag, utan att i någon mån vara betänkt, att genom folkbildningens alfvarligare befrämjande, skapa de enda tillförlitelige utvägarne för någon framtida förkofran. Härmed förenade sig Herr Anckarswärdj August.
Cirkulär-brefvet den 27 Maj 1851, hvilket icke blifvit Kollegium, i likhet med några andra förvaltande verk, särskildt till efterrättelse meddeladt, funnit sig ega anledning till vidtagande af någon åtgärd, ledande till förändring i omförmälda hänseende; men då likväl fråga härom nu blifvit af Revisorerna väckt, har Kommers-kollegium ansett sig böra upplysa, att genom en numera medgifven utsträckning i tiden, inom hvilken insättningar och assigneringar af medel i Banken kunde verkställas samt införandet af ett mera förenklad! exneditionssält inom detta verk, en icke obetydlig lättnad i afseende på Diskontens dagliga penningeförhandlingar med Banken åstadkommits; och då Kollegium på grund häraf ansåge ofvannämnda särskilda vedergällning till Bankens tjenstemän ur synpunkten af den dermed för Manufaktur-diskonten afsedda fördel, nu mindre än förr vara behöflig, har Kollegium, vid delta förhållande och i betraktande jemväl af de förbättrade löneförmåner, som från då innevarande 1857 års början kommit dessa tjenstemän iStats-Utskottets Utlåtande N:o 37. 5 tillgodo, hos Kungl. Majit hemställt huruvida ifrågavarande af Diskontens vinstmedel ditintills bestridda arfvode borde än vidare till nämnde tjenstemän utbetalas. Enligt hvad 1858 års Revisionsberättelse innehåller, bar Kongl. Majit genom nådigt Bref den 22 Januari samma år anbefallt Kommers-kollegium alt äfven i afseende å Manufaktur-diskonten för framtiden iakttaga den för de förvaltande verken i allmänhet i Kongl. Cirkuläret den 2 7 Maj 1851 meddelade föreskrift om upphörande af arfvodens utbetalning till tjenstemän i Rikets Ständers Bank; och torde vid sådant förhållande ofvanberörde framställning i ämnet icke till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 2:o. Angående sättet för bestridande af åtskilliga lönebidrag till vissa tjenstemän i Eskilstuna fristad. (1857 års Rev.-ber. sid 8; Kom.-koll. Uti. sid, 23.)
Jag hann knappt uttänka denna mening, då en sidodörr gick upp, och en mager figur, åtföljd af ännu ett par kattor, steg ut, men som hon förmodeligen ej ville komma sina favoriter något hår förnär, medelst hastigt tilldragande af dörren, eller hon, möjligen trodde dem innanföre kunna försofva sin lycka, allt nog, hon vände mig, som betydligt närmat mig henne, helt oförmodadt ryggen, hvaraf kom att hon, oupphörligt lockande Fillill och Megrit, baklänges avancerade mig, och med mig, hennes ödmjuka tjenarinna, gjorde en så häftig sammanträff, att hatten dervid ströks mig af hufvudet och jag genom dess hakband, liksom råttan i buren, kom i fällan, samt hon sjelf, såsom träffad af en elektrisk stöt, hufvudstupa återstudsade i den till all lycka närstående kanapéen. Hvad i aller Guds namn! hvad? hvad? skrek min blifvande patronessa, och jemkade sig åter igen upp, i det hon, eldröd närmade sig mig; mitt hjerta klappade och pulsarne slogo i mina ådror, så jag kunnat bedyra, det den häftigaste feber rasade i hela min kropp; jag kunde knappt framstamma: jag är, jag kommer, jag söker i min ångest hade namnet på min blifvande skyddspatronessa fallit mig ur minnet. Nå, hvem är fruntimret då? frågade med mildrad röst min olyckskamrat, hvilken, säkert af min synbara förvirring bevekt, till en octave lägre nedstämt sin diskant. Nu repade jag mod; jag är Mamsell Sommer, som genom ers Nåds godhet hoppas finna mitt ovänliga öde förmildradt. Sommer, Sommer, jag kan ej påminna mig hvarifrån, nu rann det mig i hågen: du har gått galet, ännu en gång repa mod; jag ber om förlätelse, är det ej Friherrinnan Y. jag har den äran att tala vid? Nej, nej, jag är ryttmästerskan Pionfeldt; fruntimret har gått gali; ja fruntimret har visst gått galit, tänkte jag, och gjorde i glädjen häröfver en ännu djupare komplimang än den nyss förolyckade.
Stockholm den 31 Juli 1848. Reservationer: Af Friherre Tersmeden, Herrar von Troil, S. G., Lind af Hageby, Gripensvärd, J. O., af Georgii, C. E., Doktor Björlman, Professor H. G. Lindgren, Doktor Gumcelius, Prosten Berlin och Herr Wedberg. Herr af Sillén, L. G. och Doktor Wallin, som ansågo någon underdånig skrifvelse i förevarande ämne icke böra aflåtas, reserverade sig serskildt emot innehållet af den utaf Utskottet nu föreslagna. Af Herr Kock. „Emot förestående af Utskottet fattade beslut fårjag härmedelst mig reservera. På sväfvande premisser följer vanligtvis en svag konklusion. Så ock här. Utskottet erkänner sig icke vara i tillfälle att vitsorda tillförlitligheten af de uppgifter, motionären meddelat, angående Svartsjö Kongl, lustslott, men förklarar sig likväl icke hafva anledning att betvifla dessa uppgifters riktighet, „synnerligast hvad parken beträffar.“ I stället för att döma efter bevisande handlingar, hvilka väl bort motionen åtfölja eller efter allmänt kända förhållanden, hvarom inom Utskottet ingen hade närmare lii • kunskap „än sedan några år tillbaka", har Utskottet antagit berättelsen på god tro, och denna tro, ulan derföre omtaladt skäl, starkare hvad angår parkens vanvård än slottets. Jag deremot vore färdig att tro på motsatsen eller att genom bristande tillsyn och vård snarare slottet kan skyndsamt gå sin förstörelse i möte än parken, hvars måhända gräslupna gångar och förvuxna häckar och träd lättare återställas i ordnadt skick. imedlertid skall genom underdånig skrifvelse Kongl. Majit endast anmodas att låta tillse vården om denna park. Gånge med sjelfva slottet huru det vill. Enligt min föreställning hade varit rättare, att slott och park fått njuta lika del af Utskottets omsorg eller kanske ännu bättre att hela frågan fått förfalla, då del är allom bekant, att Kongl. Majit serdeles låter
Jag skall upptaga denna, men dä måste jag 261 Den 9 December. också gå ända lill frågans rot, för alt kunna utreda, huruvida den föreslagna lagförändringen verkligen är med naturen enlig. Det vanda ögat finner från början, att, livad utrymmet beträffar, sonen i förhållande till dottren redan tager ut brorslotten i moderlifvet. När lian kommer att taga modersmjölken visar lian, i förhållande till systern, alt naturen icke är främmande för brorslotten. Lålom oss för jemförelsens skull antaga, alt brödren är ett år äldre än systern, då följa de hvarandra så, alt deras förhållande kunna löpa parallell med hvarandra. De hinna icke väl från att krypa och lära sig gå, förr än gossen sliter dubbelt så mycket kläder som flickan och äter dubbelt så mycket som hon. När skolans tid kommer, hvad kostar icke gossen emot flickan. När han skall till gymnasium och lill academien, på samma sätt. När han återkommer vid 20 års ålder, hvad har han icke kostat föräldrahuset, då deremot dottern har dels fått sin daning af modren och dels sin inslruclion af fadren på hans lediga stunder. Men sonen kommer ytterligare att kosta betydliga summor, då han skall införas på embelsmannabanan. Han må blifva soldat eller skrifvare, så beslå hans inkomster till en början af en föga betydlig underofficerslön, i ena fallet, och i det andra af några ömkliga ljuspenningar. Dottren är deremot då färdig att gå in i gifte, och man kan då i ordets egentliga bemärkelse säga, alt hennes utstyrsel är hemmaväfd. När man sålunda jemför naturen hos dessa olika barn, så finner man, att arfsrälten också bör blifva olika. Skäm icke bort denna qvinna, denna jordiska engel, som är rik genom fåtalet af sina behof; låt henne härefter, som hittills, vara nöjd med sin lott; låt henne få hälften emot brödren och ändå genom sin hushållsaktighet mången gång kunna understödja sin bror och hans barn. Ge vi henne nu lika arfsrätt och sedan göra henne fullmyndig vid samma ålder som brödren, så är jag öfvertygad att icke ett sekel skall förflyta, förr än hon med afund skall se tillbaka på våra dagar.
IVTed anledning af Constitutions-Utskotets å nyo föredragna Memorial af den 20 i denna Månad, beslöt Prest-Ståndet att till laga åtgärd af förstärkta Constitulions-Utskottet hänskjuta frågan om förändring i Ilegerings-formens 4 §. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. D. Upplästes Bevillnings Utskottets Memorial af den 25 i denna månad, innehållande - Den 27 Juli. 2 de Riks-Ståndens olika Beslut vid antagandet af den projecterade Bevillnings-Stadgan dä Prest-Ståndet för sin del antog de af Utskottet nu föreslagne Redactions-Förändringar uti 4. Art. 3. §. 18- Moro. och. uti 5. Morn., dock så att uttrycket uti sistberörda Moment: utgöra Grufvehjelp till Hofås Silfververk samt den så kallade Kungsgårdshjelpen, för mera tydlighet bör ändras till: utgöra Grufvehjelp till Hofås Silfververk, ellet' den så kallade Kongsgårdshjelpen; hvaremot PrestStåndet, som å ena sidan icke kunde frånträda, sitt yrkande om undantag ifrån afdrag af villnings-procenter för de Cassör, hvilka ad piosusus och fromma Stiftelser äro anslagne, men. å andra sidan icke fann skäl att instämma uti de öfriga Resp. Ståndens af Utskottet omförmälta skiljaktiga beslut, ansåg ifrågasatte Fem olika beslut böra till förstärkta Stats-UtskottetS afgörande öfverlemnas. — Föröfrigt och i händelse de öfriga Resp. Stånden icke skulle instämma uti Prest Ståndets denna dag lernnade bifall till Bevillnings-Utskottets den 25 dennes afgifna Memorial, rörande 2 ne inom Prest, Ståndet gjorda, men förut obesvarade anmärkningar, ansåg Ståndet det af Utskottet föreslagne tillägg uti 4.
N:o 78. 7 vit stadgad, dels genom Collegii tid efter annan meddelade beslut för serkilda orter, dels genom Kongl. Maj:ts serskilda Nådiga föreskrifter, såsom Kongl. Brefven den 11 April 1788 och den 19 Octob. i8o8> angående de Norra P10- vincerne, och den 4 Octob. r8n> i afseende på Blekinge, att således någon likhet i beskattningen icke egt rum, utan en del Provincer varit mera betungade än andra, så att, då t. ex. i de Norra Provincerne erlägges, af egna skogar, i-2o:del högst och t-4o:del minst för Salusågning med finoch grofbladiga Sågar, men när virket köpes eller hemtas å allmänning, från i-3o:del till i-5o:deI af tillverkningen; deremot i Elfsborgs Län, der allt eågvirket köpes och hemtas från skogarne i Dalsland och Vermland, nära Norrska gränsen, räntan utgår med I-I3:del af tillverkningen, samt i de medlersta af södra delarne af Riket, der föga skiljaktigheter i local-förhållanden egde ruin, räntan på ena stället utgår med blott i-is:del af behållna inkomsten, såsom i Blekinge, under det annorstädes erlägges i-io;del af afverkningen. Och ehuru dessa olikheter i skattläggningsgrunderne ' för Sågqvarnar, hvilka, efter Collegii tanka, icke utan fog af Bonde-Ståndet blifvit anmärkte, möjligen kunde på ett mer eller mindre tillfredsställande sätt jernnäs, skulle likväl flera svårigheter återstå i afseende på Sågqvarnars skattläggning, sorn, under tillämpning af nuvarande method, icke lika lätt kunde undanrödjas, 8 StatsBev.- Lags, Oec.-Vtsli. Bet.
Lt vapen af denna utsträckning äro nödvändiga, för att grundlägga hoppet om framgång i afseende på vapnets bestämmelse; att utan eli skickligt sjöbefäl hvarje uppoffring å vapnet ar i egentlig mening kastad i sjön; samt att ett skickligt sjöbefäl otvifvelaktig! afven skall yttra ett fördelaktigt inflytande å Sveriges handelsflotta : sä torde, på dessa skäl, det äskade, a ( veu af Sta tsUtsk. såsom vigtig! erkända, anslaget till öfning med flottans bemanning icke finnas vara tilltaget utan dervid fästadt djupt afseende å Statens många andra, äfven vigtiga, behof Det ifrågavar. anseljag dock vara ett af de mest maktpåliggande, och en för långt sträckt hushållning i detta fall för bestämd misshushållning. Jag får således, roed afslag å SlatsUtskts utlåt, i denna del, yrka det äskade exercis-anslagets beviljande lill - oförminskad t belopp eller 90,000 r:dr. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtsk:s förslag i denna punkt. Ropades nej. Uppå derefter framställd propus, fann R. o. Ad., att för det i denna punkt afsedda ändamål borde å stat uppföras 90,000 r:dr. Utskottets förslag, pag. 8, i utlåt. Utskottets förslag, pag. 8, i utlåt. A: o 55, om lönean slagens uppförande under en gemensam titel: Aflöning. Hr Nordensköld: I denna punkt tror jag att det va nt StulsUtsk:s mening, att allt hvad sorn tillhört lönerna 3G4 Den i a Augusti f. in. för flottan skulle föras upp i en punkt, och i sednare utlåt. att särskildt skulle uppföras aflöningen för Sjöförsvarsdepart:s-commando-expedition; men då R. o. Ad. beslutat und. skrifvelse till K.
Svärdsorden C. G. Bergenstråhle samt Landssekreteraren C. O. Brorström måtte, för hvad dem i of vanberörde måtto till last läge, jemlikt 9 kap. 5 §. Utsökningsbalken och 1 kap. 12 §. Rättegångsbalken, till treskiftes böta de belopp, Hofrätten pröfvade rättvist bestämma, samt Herr Landshöfdingen Friherre Palmstjerna och Landssekrete - R. St. Just. Ombudsm. Emb. Berättelse för år 1849. 159 raren Nordström förpligtas godtgöra Kongl. Majrts och Kronans kostnad för1 Enkan Anderssons och barnets underhåll i häktet och forsling till Jönköping med 11 R:dr 43 sk. 10 r:st. banco; och enär, hvad anginge hennes ersättningsanspråk, hon icke med läkarebetyg eller annorledes visat, att den henne och barnet öfvergångne behandling medfört någon framtida olägenhet i afseende på deras helsa och sinnesbeskaffenhet; ansåge Advokatfiskalsembetet för sin del det at henne fordrade skadestånd skäligen böra nedsättas till 50 R:dr banco, hvilka med afseende å så väl den våldsamare behandlingen i Linköping, som det längre uppehållet i Jönköping, de tilltalade borde åläggas alt till lika andelar gälda; vid öfvervägande hvaraf, jemte de deröfver af de tilltalade afgifna förklaringar, Kongl.