Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse> Ff.o 3g8. Transport B.co R:dr 40,090. 3:o Till inköp af det hus, som nu begagnas till Landshöfdin ge-residence-hus i Piteå 6,000. hvilket hus bör begagnas icke allenast till boställe åt Landshöfdingen, utan ock Lill inrymmande af Lands-Canzli, Lands-Contoir och LandtRänteri, m. na.; hvarjemte Rikets Ständers vid berörde anslag fästat det förbehåll, att den åt Landshöfdingen nu utgående hyres-ersättning af 300 R:dr kommer att för Riksgälds-Conloiret reserveras. Summa Bjco R:dr 46,000. Hvad deremot angår det äskade anslaget för tillbyggnad af Landshöfdinge-residence-huset i Calmar, hvarigenom bättre utrymme skulle beredas för Lands-Canzliet, Lands-Contoiret och Ränteriet, samt ny local erhållas för Landtinäleri-Contoiret med dess archi v, så enär någon delaf den local, som af Landshöfdingen nu innehafves, synes utan olägenhet kunna till utvidgande af embetsrummen upplåtas, hvadan den ifrågaställde tillbyggnaden icke torde vara af behofvet oundgängligen påkallad, hafva Rikets Ständer icke funnit sig böra för detta ändamål några medel anvisa. Såsom allmänna vilkor för de i ofvanberörde måtto medgifne extra Statsslag hafva Rikets Ständer funnit lämpligt förordna: s l:o att medlen endast må reqvireras i nion af behof att dem använda, hvarom E. K. M. torde i Nåder meddela vederbörande auctoriteter nödiga föreskrifter; och 2:o att de besparingar, som uppkomma å anslagen för hvarje serskildt föremål, icke må kunna disponeras till något annat behof, utan oafkortade reserveras till kommande Ständers disposition. Derjemte hafva Rikets Ständer velat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det täcktes E. K.
Bland de många skäl, som för dylika frågor anföras, saknas ej det här anförda; som exempel i sådant hänseende kan jag anföra ett mål, som nyligen uptagits till pröfning inom RiksgisAfd. af StatsUtsk. En jordegare uti Norrbottens län hade vid 1840 och 1841 års Riksdag fått dels Statsanslag, dels Statslån för aftappande af en sjö. Detta arbete kunde emellertid till följd af inträffande naturhinder ej verkställas, utan allt hvad lian så väl af egna som Statens medel å detta företag auvändt, gick förloradt. Han ingick då till K. M. med underd. begäran om lånets afskrifning, men K. M. förklarade, att sådant cj kunde beviljas, ehuru sedermera, till följd af förekommande bevekande omständigheter, någon lindring blef låntagaren beskärd. Frågan om lånets afskrifning liar lin emellertid vid denna Riksdag åter blifvit väckt och som skäl för motionen anföres, att jordegaren blifvit inledd i företaget derigenom att Staten vid nyssnämnda Riksdag gifvit understöd åt vatten-aftappningar. Hade nu den grundsatsen, att Staten borde ersätta alla förluster, tipkomna vid af Staten föranledda eller befordrade företag, i ett fall gjort sig gällande, blefve följden, att såväl denna som nästan alla afskrifningsfrågor, som till Ständerna inkommit, skulle, till undvikande af fp? Den 25 Januari. 197 m beskyllning för orättvisa och mannamån, bifallas, Enl. min öfF vertygelse har StatsUtsk. derföre handlat både försigtigt och rätt vid afgifvandet af dess klandrade Utlät.; men då jag, som jag | redan nämnt, vid afhörande af Frih. Sköldebrands anförande, trott mig finna åtskilligt deraf förtjent af upmärksamhet, vill jag för min del ej bestrida frågans återförvisande till StatsUtsk. för att derstädes undergå ytterligare pröfning. Hr von Troil, S m. Gust.:
Denna föreskrift torde vara något för inskränkt; ty ombudet skulle då endast kunna bedrifva underhandlingarne; men så snart det blir fråga att öfverenskomma om lånevilkoren, år hans fullmakt slut, och han måste telegrafera hem för att få ny instruktion. Derigenom drages ut på tiden, och derföre torde det böra stadgas att ombudet ej allenast kan bedrifva låneunderhandliitgarne, utan äfven, enl. honom gifven instruktion, kunna afsluta lånet. Jag vågar i ani. deraf föreslå it. o. Ad. att i stället för den i Utsk;ts Betänk, föreslagna ordalydelsen antaga en sådan af följ. lydelse: »Att det må vara Fullmäktige i Riksg.Kont. obetaget, att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmäktige utse ombud, för att, enl. af Fullmäktige utfärdad instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderliga underhandlingar och öfverenskommelser, äfvensom att åt särskilda deputerade förenade åligganden.» Frih. Åkerhjelm: Som det af Gr. Lagerbjelke gjorda för slaget är särdeles lämpligt och bättre än Utsk:ts, anhåller jag att med honom få instämma. Efter härmed slutad öfverläggning yttrade II. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder icke framställts något annat yrkande än å bifall till Gr. Lagerbjelkes förslag, att den ifrågav:de punkten skulle erhålla följ. lydelse: »Att det må vara Fullmäktige i Riksg.Kont. obetaget att, om sådant finnes lämpligt eller nödvändigt för lånetransaktionernas afslutande, inom eller utom Fullmäktige utse ombud för att, enl. af Fullmäktige utfärdad instruktion, bedrifva eller afsluta dervid erforderlige underhandlingar och öfverenskommelser; äfvensom att åt särskilde deputerade updraga bestyren med det afslutade lånets indragning samt ränteoch amorterings-liqvidernas verkställighet jemte härmed förenade åligganden.» Härefter framställdes propos. å bifall till StatsUtsk:ts uti 8:de punkten af Betänk. Nio 51 afgifna och i förev.de Mern, vidblifna ft .
Den som vill att Rikets Ständer dels till linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp, dels till påbörjandet af ett nytt för Sjöförsvaret afsedt ångfartyg, anvisa en summa af 371,813 R:dr Runt, att under åren 1858, 1859 och 1860 utgå med en tredjedel årligen, röstar Ja 5 Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp beviljat ett anslag af 109,958 R:dr sagde mynt, att under nästkommande tre år med en tredjedel årligen utgå. Denna omröstning har utfallit med 59 Ja och 60 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i enlighet med Nej-propositionens lydelse. Hvilket allt Förstärkta Stats-Utskottet skolat härmed Rikets Ständer tillkännagifva. Stockholm den 30 November 1857. Bih. till II. St. Memorial, med förslag till samm an/ cm kn ing eller votcringsproposilioner i anledning af Riks-Slåhdens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till Riks-Statens G och 7 Hufvudtitlar hörande frågor. (U. A.) Efter erhållen del af Riks-Ståndens definitiva beslut i anledning af Stals-Utskoltels Utlåtanden Nilis 122, 136 och 171, angående regleringen af utgillerne under RiksStatens sjette och sjunde Hufvndtitlar, får Utskottet hårmod afgifva de förslag till sammanjemkning eller votei ingspropositioner, hvilka af skiljaktigbelerne i dessa beslut funnits påkallade. Sjette H ufv ad ti te l n. Enligt Utlåtandena Niris 122 och 171. l:o) Utskottets uli 1 punkten af Utlåtandet N:o 122 gjorda tillstyrkande, att den af Kongl.
– Men om der nu inte fins några rena män? sade hon medlande, liksom på försök. – Så är det vår pligt att afstå ifrån dem, när vi få veta det. – Det märks jag inte har varit hemma på länge! Alices ton var nu både retad och högdragen; hon kände sig strax säkrare, så fort ämnet blef mera allmänt och icke precis höll sig blott till henne sjelf och Georg. Ni är ju stormtokiga allesamman med era tusende teorier och fordringar. Ja, om ni ändå lefde efter dem. – Tror du t. ex. att Augustas fästman är absolut “ren“? Anna teg litet. Det vet jag inte, sade hon slutligen, nästan med gråten i halsen, på en gång ond och upprörd öfver Alices hånfulla ton. Att hennes “bästa vän“, som hon hade litat så säkert på, strax vid första frestelse skulle svika kvinnans sak – det grep henne, ömtålig som hon nu var, djupt och bittert. Ty för Anna Saxe, hvilken i hela sitt lif varit ekonomiskt och socialt oberoende, var just detta – fordringen på mannens renhet – kvinnosträfvandenas första och största mål. Hennes puritanskt stränga rättfärdighetskänsla, hennes kvinligt kyska förakt för all sensuel utsväfning, genom det plågsamma medvetandet af faderns lättsinne ökadt till afsky, hela hennes öfverhufvud ensidigt spiritualistiskt anlagda kynne – fann i denna absoluta fordran på absolut renhet en fast bestämd hållpunkt, hvartill hon kunde kedja hela sin blinda tro och sin lidelsefulla, fanatiska energi. Hon låg stilla och plockade med fingrarne på garneringen omkring örngåttet. Tårarne runno sakta ned för hennes kinder, och läpparne skälfde spasmodiskt smärtsamt, som på ett barn, som gråter. Alice kom fram och satte sig på sängkanten. – Käraste du, var nu inte ledsen på mig, sade hon hjertligt och kysste den motsträfviga Anna. Detta är ju ändå något, som engång måste hända oss alla – och, du, det är ju det bästa, som kan hända oss. Seså, var nu inte ond – du är i alla fall den första som får veta det. Anna bara snyftade och borrade hufvudet djupt ned i kuddarne.
Herr Friherren emolsåge helst afslag å Propositionen, men yrkade eljest, att hela Broltmålslagen måtte bringas i sådan öfverensstämmelse, att icke en Lag, sorn angår Konungen, må stå i strid med den, som angår Hans embetsman och undersåter; af Herr Cederschjöld: att han ville fästa uppmärksamheten på angelägenheten deraf, att samma brott får samma definition, då det i serskilda Lagar omförmäles, och att således, enär i 3 §. \ mom. Tryckfrihets-För - Lag-Uislottets Betänkande N:o 165. 15 ordningen säges ”lasteligt yttrande om den Regerande Konungens höga person eller gerningar,” samma ord äfven böra införas i allmänna Lagen, i fall ändring deri skall ske. Samma sak kunde annars få en olika utgång, då den gjordes anhängig såsom tryckfrihetsmål eller såsom annat brottmål; af Herr Friherre Åkerhjelm: att, efter hvad Stats-Rådets och Högsta Domstolens Protocoll upplyste, med förslaget varit från början åsyftad era mera vidsträckt förändring, än den omsider föreslagne, och att skälet, hvarföre en inskränkning skett, varit, att den först tillernade Propositionen , som äfven afsett 2 §. i 5 Capitlet MissgerningsBalken, hade befunnits erfordra en då icke uppgjord omarbetning i åtskillige delar af vår CriminalLag, hvilken omarbetning åter ansågs mindre nödig, enär man funnit stadgandet i 2 §. nu mera sakna tillämpning. Den anmärkta bristen i delta hänseende trodde Herr Friherren emedlertid vara rigtig, och han biträdde den således, utan att i hufvudsdken förändra sin öfvertygelse, att dera Kongl. Propositionen grundades på rättvisa och upplyst menniskokärlek. Man bade yttrat, alt, om en sådan Lagförändring, som den föreslagna, skulle ega rum, borde förbrytelsens beskaffenhet, hvarå Lagen skulle tillämpas, så noga definieras, att godtycket ej finge någon del i tillämpningen.
Häraf följer ej, och jag har visst icke sagt, att man bör underlåta att begagna sitt eget lands fördelar, eller att sprida kunskap och upplysning till alla slags inhemska näringsgrenars och slöjders förkofran; men jag har ansett och anser det i allmänhet nyttigt och förmonligt för hvarje land, att genom handel med främmande Länder förskaffa sig de förnödenheter, hvilkas frambringande inom landet skulle kosta iner än de producter, för hvilka eller för hvilkas värde de i utbyte erhållas; och jag tror, att capitaler och arbetskrafter bäst användas till den största möjliga förkofran för samhället i det hela, då de äfven i detta hänseende få fritt användas. Herr Hjerta, Johan Gujiaf: Då den si ste värde Talaren så fullständigt theoretice bevist otjenligheten af prolnbitiva författningar, önskar jag litet mera åskådligt framställa exemplet. Om till exempel gråsten ej fanns inom Sverige, på annat ställe än Ste lags fjellet', men den väl fanns på Seland; så skulle väl ingen tveka, att ju det vore en orimlighet, att hindra folket i Skåne och längs kusten, att föra Selandsstenen till sig, i stället för att landvägen taga den från det aflägsna fjellet. Herr Lefrén'. Vid det exempel, som jag nyss anfört, medgaf jag, att jag tagit ytterligheten, för . att gifva det mera caractere. Den värde Talaren har förklarat sig finna min lik - Den 9 September f. nu 335 Heise olämplig. Detta år en sak, hvarom jag ej har något att orda, men att jag sjelf sagt det, tror jag ej, och det lårer ej eller finnas i pro-3 tocollet. Herr Munck af Rofenjkjold: Med all aktning för de kunskaper och den kännedom af nyare Författare, som Herr Hegardt framlagt, och sjelf utrustad med någon kännedom i dessa ämnen, tror jag, att skillnaden uti våra åsigter har sin grund deruti, att jag söker använda grundsatserne och localisera dem.
O N:o 1. Stockholm. Robert Ditzinger. Stockholm. L. J. Lovén. Stockhom. L. J. Hierta. Stockholm. C. E. Ljungberg. Stockholm. N. P. Lindeström. Stockholm. G. H. Stråle. Stockholm. Joli. Vict. Abom. Stockholm. J. F. Brinck. Göteborg. A. W. Björck. Göteborg. Sv. Renström. L. s. N:o 2. Göteborg. Julius Lindström. Norrköping. Erik Swartz. Norrköping. W. M. Ekelund. L. S. N:o 4. Gefle. Erik Dan. Grape. L. S. N:o 4£. Bergsbrukens l:a Valdistrikt A. 0. Wallenberg. Malmö. Gabr. Hedman. L. S. N:o 5. Malmö. N. II. Qviding. Carlskrona. Gustaf Carl Witt. L. S. N:o 7. Upsala. J, Sundvallson. N:o 7. Upsala. L. V. Henschen. L. S. N:o 8. Calmar. 0. E. S. Dahm. N:o 9. Wisby. L. N. Eneqvist. L. S. N:o 10. Westerås. G. F. Ekholm. N:o 11. Westervik. C. Fr. Carlsson. L. s. N:o 12. Uddevalla. 0. E. Sandegren. Landskrona. J. Odmansson. Nyköping. J. E. Bäcklin. N:o 15. Fahlun. V. M. Beronius. Fahlu Bergslag. H. E. Fahlhem. Christianstad. Bomansson. L. S. N:o 17. Carlshamn. R. Trägårdh. Ystad. Sv. Trägårdh. Örebro. Leonard Wistelius. N:o 194rBergsbrukens 4:de Valdistrikt. H. P. W. Jönköping. Bergsbrukens 2:dra Valdistrikt. J. Å. Lemchen. Carl Ekman. Linköpiug. C. F. Ridderstad. Lund. G. AI. Sommelius. Carlstad. Bergsbrukens 3:dje Valdistrikt.
Jag har redan haft tillfälle yttra min öfvertygelse i detta ämne, och får dervid endast tillägga., att FcrbudsSystemet i Sverige varit i förra ti. der sträckt vida utöfver hvad som nu i många år ägt rum, utan att derigenom exportation nen af Rikets producter blifvit hindrad. Hvad jag anfört i frågan om Rikets Tull. uppbörd i det hela och om beloppet af denna Uppbörd för Caffe och Vin serskildt, är grundadt på officiella uppgifter från Tullverket, och finnes ej med antagliga bevis vederbgdt af hvad Herr Tham deremot anmärkt. I enlighet med de mig meddeldte Extracter a£ Tuilräkenskaperne har jag uppgifvit, att förledit år 1,058,066 skålp. Caffebönor och 3,459 Åhmar Vin förtullades och till StatsCassan inbragte en inkomst, den förstnämde varan af 66,129 R:dr och den sednare af 80,016 Ridr Ha mb. B co Herr Tham åter har beräknat årliga Tulluppbörden på dessa artiklar efter ett medium af o:ne år. Det är således påtagligt s att våra uppgifter ej kunnat till ziffran f Den 19 Julii f ml öfverensstämma. Hvilkendera sf dem är, i anseende till resultatet, deo mäst påiiteliga, är hvad jag, af Herr Tham dertill uppmanad, nu skall söka ådagalägga. Om man nemligen antager, att, enligt Herr Thams uppgift, Tullen på Caffe åren 1819 20 och 21, efter 3 sk. Hamb.
N:o 134, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 57 angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkhus-inrättning af Kronans rätt till dana-arf efter enkan Charlotta Elisabeth Bång och jungfru Christina Lundström; N:o 135, i anledning af Kongl. Majlts särskilda nådiga Propositioner om anslags beviljande, dels för uppförande af nya lärohus i Wexiö och Wisby samt utvidgande af skolhuset i Örebro, dels och för anskaffande af läroverksbyggnad åt nya Elementar-skolan i Stockholm; samt N:o lil, i anledning af väckt motion om inköp för Kronans rökning af de å Böda kronopark på Öland belägne hemman; hvaremot Ståndet återremitterade samma Utskotts Utlåtanden: N:o 125, i anledning af väckt motion, angående rättighet för åboerne å åtskilliga Wisingsö skolegodshemman, att få desamma till skatte lösa; N:o 128, i anledning af väckt motion, angående förändring i tiden för utgörande af den till Marstrands kyrka och skola anslagne kronotionden i Tjörns härad; N:o 129, i anledning af väckt motion, angående förändring i Kongl, Förordningen den 16 Oktober 1723, rörande Presterskapets i Skåne uppbörd; äfvensom N:o 130, 2:dra Momentet, i anledning af väckt förslag om rättighet för åboerne å de inom Götheborgs och Bohus samt Hallands län varande mensalhemman, att få desam ma till skatte lösa. I afseende på StatsUtskottets sistnämnde Utlåtande N:o 130, Irsta momentet, beslöt Ståndet att, med godkännande af Bengt Gudmundssons motion, angående bestämmande af vissa vilkor för vinnande af dispositionsoch jordägande rätt till de s. k. kyr kohemmanen i Halland, afslå hvad Utskottet i detta moment hemstäldt.
Departements-chefen derjemte i underdånighet, att anslaget för Tullverket 800,000 R:dr Banko eller 1,200,000 R:dr riksmynt, som i nuvarande riks-slat finnes uppfördt i egenskap af förslags-anslag alt af Tullmedlen direkte utgå, mätte, med afseende å de, jemte tulluppbörden, stigande afkorlningar, restitutioner och omkostnader samt aflöningar, hvilka utgifter år 1855 uppgått till mer än 1,800,000 R:dr, höjas med 600,000 R:dr sistnämnda mynt; hvaremot 62 Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Departements-Chefen, med anledning af hvad vid regleringen af ulgifterna å andra hufvud-iiteln blifvit bestämdt, angående upptagande å denna hufvud-titel af det belopp, 6,000 Riksdaler riksmynt, som hittills af anslaget till byggnader och reparationer i laudsorterne utgått till styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket, i underdånighet erinrade, hurusom detta anslag, till följd häraf, borde minskas med ett motsvarande belopp eller 6,000 R:dr riksmynt; äfvensom Departements-Chefen ansåg, att, då ljuspenningarne, som ulginge af anslaget till skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus, voro ämnade att upphöra inom de embetsverk, för hvilka Kongl. Maj:t nu i nåder föreslagit förbättrade löner, detta förslags-anslag, i händelse af bifall härtill, kunde minskas med 4,750 R;dr riksmynt. Beträffande härefter sådane å nu ifrågavarande hufvud-titel erforderliga anslag, hvilka borde anvisas å de tillgångar, som komme att för tillfälliga behof afses, anmälde Departements-Chefen i underdånighet: l:o Styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader underdåniga memorial den 30 sistlidrie Augusti, deruti, med anledning af en utaf Stålhållare-embetet vid Drottningholms Kongl, lustslott gjord framställning, att, då den emellan nämnde lustslott och Kersön befintliga flytande
Yarandes slutligen af det Välloflige Borgare-Ståndet förklaradt, såsom dess gemensamma tanka , att förhållanden emellan deb Handlande och Handelsbetjente , dels Handtverksmästare och Gesäller icke böra i LegoStadgan intagas, men utgöra föremål för HandelsReglementet och Handtverkeri-Ordnin. 3 4 Lagt. Allm. Besv. o. Oee. Uisk, Vtl. N;o 7 ij gen ; mot hvilket beslut likväl Herrar Landegren och Noréus reserverade sig* Hvad nu först anmärkningen beträffar,' att, ehuru missbruk inom Skrå-Inrätiningar-i ne kunna ega rum , det dock icke vore omöjligt att rätta det felaktiga , utan att derföre omstörta det hela och sätta Handtverk kare under Lego-Stadgan , få Utskotten , sorn i förra Betänkandet, så vidt det angår Handelsbetjentes , Gesällers och Lärgossars stäH lande under Lego - Stadgan, åberopat den fullständiga utredning af frågan , som innefattas uti Utskottens vid 1823 års Riksdag afgifne Betänkande om Näringsfriheten, och de förslag till Handels-Ordning, samt till Förordning, angående handtverkerierne i Ri« ket, som Rikets Ständer till Kongl. Maj:t i underdånighet aflemnat, vördsamt erinra, att grunderna för dessa förslag ännu icke blifvit vederlagda. Deremot, och hvad Gesällerne angår , hafva Utskotten vunnit för-’ nyade stöd för sin öfvertygelse, att den frihet, ifrågavarande medborgare-class hittills begagnat, måste hafva en gräns, om de oord^ ningar skola förekommas , hvarmed missbruken så oförsynt gäckat både samhällsskicket i allmänhet och hvarje redbar Handtverka-i res fordran på arbetsamhet och moralitet hos personalen inom hans yrkes område. Un - fag s. Allm. Bese. o. Oec. Disk.
Jag kan icke annat, än med Herr Hof-Marskalken Grefwe ^körner instämma, att af Banco-Mskottet infordras en fullstän dig berättelse om RealisationS-förloppet, sedan Herrar Banco-Fullmägtige förut hörde blifwit, med tillägg, att allt betta sist inom 14 dagar ifrän Protocolls-kltdragets erhällande härom mä werkstäldt wara, om BancoUtskottet synes af Herrar Fullmägtigcs berättelse och af de förda Protokoll kunnat inhämta underrättelse, om Realisations-beflutctS förhällande, sä är dock tillbörligast att icke i ty mäl wika ifrän det brukliga Den i6 September. 625 sättet, att läka wedcrbörande fä förklara flg, och att samma deras fö, klaring sedan UtstottetS Betänkande bifogas. Dä denna berättelse inkommit, kunna först, efter min dfirertygelse, Herr ^ecistins och flera Herrar Ledamöters nu gjorda erinringar begagnas. Den rätta ordningen mäste wara, att först inhämta förklaringar och fullständiga underrättelser ifrän alla, som weder» bör, och sedan dömma. Friherre Legerström, ^scob: I anledning af hwad Herr von 8cku1l2e-nl rom anfört, sär jag äran uplpSningSwiS nämna, art Bunco-Utskottet genast wid läsningen af Herrar Fullmägtiges och Revisorers Protocoller, anmärkt det af Herrar Full» mägtige gjorde afsteg frän Instruclion och iZoo ärRiksdagS-Bestut, samt att det war Utstottets första öfwcrläggnings-ämnc. Endast pluraliketens beflut, att ej förr än i den stuteliga berättelse» lemna Riksens Ständer del deraf, är orsaken till ket dröjsmäl, som Herr von 8ckuitLanlieim ötalat. Herr I^orstenstolpo, Mosters, instämde i hwad Herr von 8ckul!?:onbeim föreslagit, att berättelsen innom 14 dagar mätte infordras, u» tan hinder af förut fattade Beslut.
Att den tkeoretiska lärokursen skulle, till mehn för de studerande, förlänga den tid, som de behöfde använda för den filosofiska graden, är en invändning, sorn Komrnitterade likaledes besvarat (pag. 7) med den upplysning, att deras förslag, såsom dess innehåll jemväl tydligen visar, endast afser en lörändring i sättet för studiernas bedrifvande. Man har emellertid häruti trott sig finna den olägenheten, att en filosofie magister, som ej genomgått denna kurs, skulle, för att kunna påräkna anställning såsom skollärare, nödgas ytterligare tillbringa en längre tid vid universitetet. Härvid må likväl erinras, att det stadgande, som torde blifva mcddcladt i följd af Kommitterades förslag, icke kan komma att gälla för dem, som redan på grund af behörigen fullgjorda examensprof blifvit antagna till tjenstgöring vid elementar-läroverken, utan endast afse dem, hvilka då ännu icke fullbordat sina universitets-studier. Men om framdeles en eller annan af dem, som komma att undergå filosofisk kandidat-examen, skulle vilja egna sig åt lärarekallet, utan att deltaga i oftanämnde lärokurs, så är, enligt hvad redan blifvit anfördt, någon ovilkorlig föreskrift derom icke ifrågaställd, hvarförutom det ligger i sakens natur, att den som genom högre vitsord i filosofiska graden dokumenterat sin större skicklighet uti de ämnen, för hvilka en sökt lärarebefattning är afsedd, icke kan i theoretiskt hänseende blifva tillbakasatt för medsökande, som äro honom härutinnan underlägsne, äfven om desse deltagit uti oftanämnde lärokurser. Afven i detta hänseende synes derföre i det nu framställda lörslaget behörig uppmärksamhet vara fästad derå, att friheten i studiernas bedrifvande icke hör allt för mycket inskränkas; men lika med Komrnitterade tror Utskottet sig emellertid kunna antaga, att hvar och en, som åstundar blifva vid elementar-läroverket anställd, skall så mycket hellre sjelfmant söka att få genomgå nämnda kurs, som han derigenom skulle stärka och utbilda sina vetenskapliga kunskaper och på grund deraf desto säkrare ega hopp om en snar befordran.