Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Wilh., nedannämnde d. 2 dennes första gången på bordet lagde ullåt:n och mern., nemi. frän Stats-Utskottet: N:o 290, i anledn. af väckt fråga om afskrifning utaf en upbördsbrist hos numera afl. Kronofogden J. M. Huss. Statsoch Banko-Utskotten: N:o 35, med förslag lill vissa förändrade föreskrifter i fråga om godtgörande af kostnaden för Kopparmyntningen m. m.; N:o 36, i fråga om återbetalningen af Myntverkets äldre skuld till R. Sl:s Bank. Bevillnings-Utskottet: N:o 18, i anledn. af R. St:s olika beslut, ang:de grunderne för den blifvande allmänna bevillningen och föreskrifterne för deras tillämpning; samt N:o 19, i anledn. af RiksStms olika beslut, rör:de stämplade pappers-afgiften. Föredrogos och biföllos Bevilln.Utsk:s nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagde mern. och utlåtm: 108 Den 5 Augusti. N:o 20, med lättelse af del i mern. N:o 14, afgifna förslag till volertspropos. N;o 112; N:o 21, i anledn. af väckt motion om uphörande af sjötullarne vid Stockholm; N:o 22, i anledn. af väckt motion, att förbrutet gods, i st. f. att tillfalla Staten, bör återställas afsåndaren. Föredrogos och bordlädes ånyo, på begäran af Gr. Lagerbjelke, Gust.: och Frih. Stjernstedt, Äng. Wilh., nedannämnde d. 2 dennes första gången på bordel lagde berättelse, mern., utlåt:n och betänkm, nemi. från Banko-Utskottet:
Beskaffenheten af en egendoms skötsel bör derföre icke bedömas efter slika undantagsförhållanden, hvilka ock, till lycka så för den enskilde som för det allmänna, mindre ofta förekomma. Det är ock en glädje för Institutets Styrelse att för Eders Kongl. Maj:t härmed underdånigst få anmäla, att likasom skördarne före åren 1858 och 1859 varit stundom mera, stundom mindre rika, hafva de under sistförflutna båda åren slagit väl ut. Sa har Ultuna och i sambruk dermed varande Granebergs jordbruk för år 1860, enligt härom till Eders Kongl. Maj:t förut afgifven underdånig berättelse, lemnat i ren behållning 15,067 R:dr 48 öre, oberäknadt de vid räkenskapens afslutning ännu ej influtne arrendemedeln för året, hvilka uppgått till 2,584 R:dr 18 öre. Tillägges denna summa till förbemälde, så visar det sig, att Ultuna kungsladugård har för år 1860 lemnat i ren kontant behållning 17,651 R:dr 66 öre, hvilken summa mer än väl betäcker förlagskostnaden samt torde kunna anses tillfredsställande, då hela årsinkomsten af Ultuna kungsladugård, innan densamma uppläts till landtbruks-institut, endast uppgick till 6,000 R:dr R:mt. Så stor afkastning, som under sistnämnde år, kan naturligtvis icke alltid påräknas, då goda och onda år städse omvexla, och hvad under de goda åren erhålles i öfverskott kan och bör betraktas såsom den grundfond, på hvilken jordbrukaren har att assignera för betäckandet af de förluster, som stundom oundvikligen drabba honom. Endast efter medeltal af flera år kan den rena behållningen af ett jordbruk bedömas, samt huru en egendom blifvit skött och förvaltad, och i detta hänseende skall Ultuna Landtbruks-instituts jordbruk icke stå sig illa, om en opartisk jemförelse anställes med öfrige egendomar i orten. Växtföljden å lerjorden var redan ändrad innan Revisorernes anmärkning derom delgafs Styrelsen.
Detta är horreur, och icke terreur. Jag skall ju se, icke nakna smärtor (det ingaf dem le diable du faux); utan dygdens eller lastens lidande. I sednare fallet får vårt hjerta genom hat och orättvisa en kraft; i förra, genom den lidandes höga sinne, ett slags ljuf häpnad och rysning till sin rörelse. På detta sättet endast kan, såsom Aristoteles säger, Tragedien luttra känslorna. Jag har med Hr Candidaten Carl Rosenstein gjort anstalt, att af tredje man kunna få en samling af mina papper; hvilken jag nu ej sjelf har. Det jag i värde aktar mest, är Passionerna och Memorialerne till Kung och Ständer. – Jag vågar begära Hr Cancellirådets kritiska omdöme öfver dedikationen till Kellgren af det medföljande131; i hänseende till själ och styl. Ack! jag förlåter honom alla hans petitesses de malice, alla hans manques af heder och hjerta – för dessa sex rena och gudomliga rader: ”Skola edra helgade grafvar” etc. Han har inledt till ett visst bruk af snille, som jag i sitt sammanhang icke fördömmer, men ville hafva tillintetgjordt. Hans stora orättvisa är, att låta mig ansvara för alla dårar i det höga slaget; då jag aldrig gjort honom till protector af alla platthufvuden i hans. Jag ber om min vördnad till Cancellirådet Adlerbeth och Kongl. Secreteraren Leopold. – Värdigas anmärka, att jag kallade denne som Ode-skald, som hög skald, ”icke en af Aderton, utan den ende”; i denna ära! så, som verkligen hvar och en af dem är, eller borde vara, unique i ett visst. Detta var en liten pointe d’esprit. Upprigtigt, hade jag min lilla tysta mening: att man kan gerna vara något ännu högre, än En af Aderton. Jag ber om förlåtelse för denna frihet af skrifven Conversation. Det är Herr Cancellirådet som Lärd, dess vidsträckta kännedom och rättrådighet, den man hvilken skref de excellenta132 frågorna pro Sensu Communi, som gifvit mig detta mod.
Reqvirenten af lasten nödgades i sådant fall antingen hyra eli svenskt fartyg för att få lasten fraktad lill den ort, der densamma skulle afyttras, hvarigenom, utom tillfälliga olägenheter, lastningsoch lossuings-koslnaderne blefve dubbla samt en lång tid åtginge, innan lasten blefve för allmänheten tillgänglig, eller ock, om årstiden hindrade transport sjöledes, låta forsla lasten landvägen flera mil med stor kostnad och svårighet, hvarigenom allmogen, som behöfde varorne, finge vidkännas olägenheter af tidsutdrägt med deras erhållande och ökadt pris för desamma. Med fartyg, som i någon af förenämnde hamnar intagit last af landets produkter, såsom trädvaror, tjära och jern, att föra lill andra platser, vore förhållandet föga bättre. Så snart ett fartyg i sådant ändamål ankommit till platsen, måste skepparen först resa in til! tullkammare vid stapelstad och anmäla sin afsigt alt intaga last. Ehuru tullbevakningen på stället sedermera under fortgången af lastningen vore närvarande och kontrollerade densamma, kunde skepparen dock icke der få sina handlingar påtecknade och klara, utan måste för ändamålet ytterligare göra en resa till tullkammaren, innan han finge afsegla, hvarigenom uppkomme ökade utskeppningskostnader och dröjsmål utan gagn för Staten, enär annat skäl för bibehållande af omförmälde föreskrifter icke kunde anföras, än behöflig kontroll, hvilken dock i sitt nuvarande skick icke vore säkrare, än om tullbevakningen på stället finge utfärda tullpassen, hvilket nu egde rum vid städernas tullkammare endast på grund af de uppgifter, som gjordes vid stationen, utan alt någon af tullkammarens egna tjenstemän funnes närvarande på platsen att kontrollera inlastningen. Motionären fann derföre naturligast att den tulltjensteman, som vakat öfver inlastningen, äfven utfärdade tullpasset.
N:o 37, i anledn. af väckt motion om bestämmande af klockares i Lunds Stift undervisningsskyldighel. Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 26 sisth Febr. och d. 1 dennes pä bordet lagda utlåt. N:o 38, i anledn. af väckt motion, i afseende ä de inom Lunds Stift såsom klockare anstälde prestmans Ijcnstgöringsskyldighel i deras förstnämnde egenskap. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Då denna fråga förevar. på afd:n, stadnade man der i det beslut, att denna motion icke skulle föranleda någon åtgärd från Ständernes sida. Afd:n trodde nemi. att dessa klockare-presters skyldigheter vore bestämda genom K. Br. d. 23 Mars 1719, der det står att dessa prester böra deltaga i barnaundervisningen. Nu har sedermera genom K. Förordn. om folkundervisningen i riket af d. 18 Juli 1842 derom annorlunda blifvit förordnadt, så att de förenämnde klockare-presterne ingenstädes behöfvas för barnaundervisningen, men väl till presterlig tjenst. Det är bekant att i hela Skåne, med 433 kyrkor, blott finnas 2:ne Comminislrar. Dessa omförmälde prester äro också behöflige i och för tjenstgöring i kyrkan, som biträden till Paslorerne i allmänhet och aflönas genom den s. k. Ilelgonaskylden, som väl är otillräcklig för deras utkomst, hvarföre ock de af kyrkoherdarne erhålla tillskott och äro att anse som (lesses adjunkter. Då de icke behöfvas för barnaundervisningen, men äro oundgängligen nödvändige som prester, så tyckes det vara besynnerligt att församlingarne skola äga rätt att behålla dem hos sig, dä de redan anskaffat sig skickliga substituter som barnalärare. Afd:n trodde derföre att Consistori:ne skulle ega rätt att missivera dem efter behof, och som jag fått veta att inom Högv.
Jag skall likväl ej förundra mig öfver att icke alla andra röna enahanda belåtenhet dermed; dä jag besinnar i huru oändlig variation samma sak kan framställas af dem, som till sådana varianters uttänkande hafva fyndighet och lust. Det blir väl dock nödigt, om man genom samverkan vill föra framåt nyttiga företag, ali man ej alltför myckel insisterar på individuella äsigters relativa värde. Dä upslår lätt en splittring, som verkar förlamande; ”el le mienx devient 1’ennemi du bien”: För öfrigt inser jag ej att här ens är en verklig förbättring å bane. Gr. Lagerbjelke har visserligen velat visa, alt den af Gr. Hamilton föreslagna redaktion har nägot företräde; jag har ej kunnat finua bevisningen giltig. För mig Tiar StatsUtsk:s upslällning ett tillfredsställande skick, hvadan jag för min ringa del heldre antager dess förslag. II. Ex. II. Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Jag förenar mig med Gr:ne Hamilton och Lagerbjelke. Jag anser nödvändigt att begge banorna blifva utstakade. Del blifver nödvändigt för sjelfva saken i så målto, att när man anlägger banan, så bör raan veta till hvad grad man rår om och kan expropriera den terräng man behöfver. Gr. Mörner: Det har blifvit anmärkt, att meningen med StatsUtsk:s förslag skulle vara mindre tydligt uttryckt, men den upfaltning deraf, som de talare gjort, hvilka framställde anmärkmn, har deremot gifvit mig den tillfredsställande vissheten, att de åtminstone förstått hvad meningen med förslaget vaiit. Utsk:s mening var nemi. den, alt ovilkorligen ålägga bolaget, alt genast vid första anläggningen göra broar etc. till den bredd, som fordras för dubbel bana, emedan nägot hvar vet att det är en ganska stor kostnad, alt lägga ut en bro lill större bredd, sedan den engång är gjord för smal, hvaremot del är, jemförelsevis en obetydlighet ali genast göra den några alnar bredare.
Öfver 1000 personer transporterades nu på en gång ut till Baden af tvenne lokomotiver, som båda voro spända framför vagnstrainen. Den vagn, i hvilken jag satt, hyste 32 personer. Andra funnos liknande stora salonger, som herbergerade 64 till och med 72. Inalles besöktes Baden denna dag af 6 à 7000 Wienare. Under färden hade en häftig vind börjat blåsa, hvilken vid vår framkomst hade vext till stark storm. Ogenomskådliga dammkolonner visade riktningen af de mångfaldiga vägarne, uppå hvilka stoftet, efter den långa torkan, låg half qvarters tjockt. Baden var alldeles öfveryrdt af sand, och hettan qväfvande. I promenaden, i hvars närhet baden finnas, föllo bladen gulnade af träden och drefvo ikring som på en höstdag. Hettan tilltog med hvarje minut, tillika med vinden, och denna medförde en så genomglödgad luft, att man glömde solen och endast sökte ett skydd för blåsten. Kalla bad, glacer, allt var förgäfves; ty med hvarje andedrag insöp man mera värme, än tio skedblad is kunde neutralisera. Solen förmörkades till mer än ¼:del af dess storlek, men hettan blef ej mindre, utan ökades tillika med vindens häftighet. Då man gående på en gata, som låg i öster och vester, kom till tvärgatorna, längsåt hvilka den sydliga vinden hade tillfälle att spela, trodde man sig stå framför en upphettad ugn eller vara i närheten af en stark eldsvåda. Först mot kl. 5 på aftonen lugnades vinden och hettan aftog. Thermometern sjönk inom ett par timmar från 36° Reaumur (i solen) till 20°. Ingen nu lefvande person i Wien erinrade sig en sådan värme derstädes. Vinden ansågs för en verklig Afrikanare, en Scirocco, som väl någon gång plär besöka Krain, Kärnthen, ja Tyrolen, men aldrig trängt så långt mot norden. Italien var samma dag en badstuga. I Schweitz och i nordöstra Tyskland blef vinden en orkan, som uppryckte träd, aflyftade tak, kullstjelpte båtar o. s. v.
Bland byggnader och arbeten, som för allmän räkning blifvit verkställde, ma anföras: fullbordandet af nya cellfängelse-byggnaden, och kaj-byggnaden af huggen sten längs hela skeppsbron; undanrödjande af det å skeppsbron befintliga missprydande kokhuset; planering och ordnande verkställd af planen söder om slussen, eller det numera kallade Carl XIV Johans torg, jemte anläggande derstädes af bodar och bryggor för fiskhandeln; kajanläggning påbörjad från slussen längs Kornhamnstorg; Riksmuseum påbörjadt och fortsatt; anläggningen å den igenfyllda delen af Packartorgsviken, »Berzelii park» kallad, fullbordad och genom planteringar förskönad; trottoirers anbringande på gator, der sådana kunnat anläggas, och gators omläggning, hvilken dock, till följd af allt för knappa anslag, icke motsvarat behofvet. Härförutan har under nämnde tiderymd hufvudstaden blifvit prydd med tvänne dyrbara monumenter, nemligen högstsalig Hans Majit honung Carl XIV Johans och stadens grundläggares, Birger Jarls, bildstoder, uppförde, den förstnämnde på Eders Kongl. Maj:ts egen höga bekostnad, å planen söder om nya slussen och den sednare, genom enskildes och stadens bidrag, på Riddarholmen å den framför Riddarholmskyrkan befintliga plan, som elter Eders Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift numera kallas Birger Jarls torg. Af Stockholms Handelsoch Ekonomikollegium hafva under de sista fem åren tillstånds-resolutioner blifvit meddelade för uppförande af 172 större och mindre boningsoch fabrikshus, 218 större och mindre uthus, 280 tilloch påbyggnader, och dessutom för 565 större och mindre reparationer och förändringar.
Äfven dessa bestämmelser äro olika, med afseende 5 det verk eller ändamål, hvartill förlaget blifvit lemnadt. Men i allmänhet har emellertid den grundsats uttalats, enligt hvilken en förläggare är att betrakta såsom en förskoltsgifvare på blifvande tillverkning eller egentligen en förlagstagarens medinteressent för samma tillverkning; och af sådan anledning benämnes förläggandet af ifrågaställde verk än ”förlagshandel’’ och än ”förlagshandtering, ” hvilket förhållande utöfvat ett märkbart inflytande vid bestämmandet af kontraktets väsende, form och följder. Enahanda grundsats har ock gjort sig gällande i öfrige angående förlag utfärdade författningar, som utsträcka förlagsrätten till andra, än ofvanomförmälde verk och inrättningar. Efter det i manufakturoch handtverkeriprivilegierne den 29
Om Bifall till föl* jande Utskotts Betänkanden, nemligen: Från StatsUtskottet, angående; 1:0 Ytterligare Bidrag af StatsMedel för Södertelje Canal-Inrättnings fullbordande. 2:0 Förvaltning af Kronans UppbördsMagazius m. m. 3:0 Förbättring i Aflöningen för KrgsRevisionsBetjeningen, 4:o De innom Södermanlands Län befintelige, så kallade Jagbackar. 5.0 Liqviderandet af UndsättningsSpannmålen. Från Lagutskottet, angående: 1:0 Ägares af BergsmansHemman åliggande, att fullgöra samma Hemmans Onera. 2:0 Föreslagne Rättigheter för Odlare till biträde af sina Grannar vid Dikning, m. m. 3:0 Att Skogs-åverkan måtte anses och straffas lika med stöld. 4:0 Tiden för Kungörelsers uppläsande i Kyrkorne. 5:0 FörlikningsDomstolars inrättande. Från Lag~ och OeconomiceUtskotten, angående: j:o Förbud emot utborgning af Bränvin. 2:0 Yrkad rättighet för KronoSkjutsskyldige, att vid HäradsTingen välja Deputerade till Skjutsnings-längdernes öfverseende. 3:0 Allmänt deltagande i Tingshusoch Preste* gårds byggnad. 4:0 Tiden för Vägsyners förrättande. 5:0 Föreslagen Indelning af Byevägar. 6:0 Brandstads erläggande efter förmedladt eller oförmedladt Hemmantal. Den 7 Martu. 265 7:0 Rättighet att till Regeringen inlemna För. slag till Ändringar uti Författningarna, m. m 8 0 Allmänna vägars underhållande vintertiden.
Orsaken hvarföre Utskottet i början af Riksdagen fann mindre lämpeligt , att Stats-Secreterarne voro försedde endast med Förordnanden , var helt annan, nemligen den, att dessa Embeten utöfvades af personer, som i anseende till deras i sjelfva verket innehafvande Tjenster ej voro fullt ansvarige inför Rikets Ständer, helst ansvarighetslagen icke kunde på dem i hela sin vidd tillämpas. Friherre Cederström: Den siste värde Talaren yttrade förra gången, att anledningen till Den 3 December e. m. Ai Utskottets förslag att förse Tull-Chefen med Constitutorial varit den upplysning Utskottet erhållitatt alle Uppbördsman endast med sådana voro försedde. Det kan i sanning kallas en sällsynt upplysning. Till en början får jag blott såsom exempel på motsatsen anföra Kongl. Räntmästare och Landshöfdingar, hvilka äro försedde med Fullmagt. Herr Grefven och Landt-Mar skalken hem* ställde, om Ridderskapet orh Adeln instämde uti Herr von Hartmansdorffs anmärkning , att Chefen för Tull-Verket borde försesmed Kongl. Maj:ts Nådiga Fullmagt, samt upptagas bland dem , som innehafva Förtroende-Embeten. Ropades J a. §• 42. Orden : "och Stats-Secreterare” uteslutas. Vid denna §. var icke något att erinra. §. 43- Går Konungen i Fält - . förordna han Justince-Stats-Ministem och Tre andre Ledamöter af Stats-Rudetj sorn der icke äga Föredragande befattningatt föra som 8 §. stadgar. Herr von Hartmansdorff: Jag bör vördsamt fästa Ridderskapets och Adelns uppmärk - 248 Den 3 December e. m. samhet på det förändrade förhållarde, som kommer att aga ruin med en tillförordnad Regering hädanefter mot hittills. Inga andra än Stats-Ministrar och Stars-Råd eller Konungens icke Föredragande Rådgifvare hafva hittills kunnat vara medlemmar af en Regering, Nu skulle, efter Constitutions-Utskottets förslag, ej heller några andra blifva det.
Prest Ståndet d. 12 — Vällofl. Borgare-Såndet d. 15 - Ilederv. Bonde-Ståndet d. 12 — Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, rörande en Summa af 121,168 R:d 32 sk. 4 r:st. Banco, som uti 1812 års Riks-Stat 464 Den 12 Juni. blifvit af skrifven pä Riksgäld s-Contoirets hos Stats-Verket ägande Fordran för meddelte Förskott till 1810 års Hämnstängnings-kostnader m. m. TJu det: Berättelse om Riksgälds-Verket, som de ar 1813 till Stats-, Banco och Riksgälds-Verkens öfverseende församlade Revisorer till Riksens Höglofl. Ständer afgifvlr, förrnäles, huruledes Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret, jemte Memorial af den 30 September berörde Ir, till Herrar Revisorerné insändt det samma dag hos Herrar Fullmägtige hallna Protocoll, hvaraf inhämtas, att Kongl. Maj t uti skrifvelse af den 24 nästförutgängne Februari i Nåder behagat förständiga Herrar Fullmägtige: Att genom det ett öfverskott af 570,410 R:d 34 sk. 11 rst. år 1810 up. kommit uppå Tull-, Postoch Chartas-Sigillatsemedlen, hade uti Riksgälds-Contoiret blifvit qvarstående 521,887 R:d g sk. 6 rst. af den Summa, med hvilken samma Contoir, enligt Riksens Ständers föreskrift, bordtår 1811 Stats-Verket biträda: att på dessa 021,887 R:d 9 sk. 6 rst. Riksens
Hvad det egentligen praktiska angår, så kunde väl dels åtskilliga öfningar ske inom seminarii egen krets, så alt dess alumner ömsevis liand^ lade såsom lärare och lärjungar, dels dessa såsom åhörare bevistade under visningen uti det i staden befintliga elementar-läroverk, med skyldighet att redogöra för sättet, huru den fördes, och att i anledning af hvad dervid synts dem anmärkningsvärdt begära närmare upplysningar af seminariilärare; men då likväl icke full praktisk skicklighet kunde inhemtas utan tilllämpning på verkliga lärjungar, borde hvarje seminarii-elev åtminstone någon tid såsom biträdande tjenstgöra uti samma läroverk, under ledning af dess lärare och inseende af seminariistyresman, hvilken för sådant ändamål borde hafva öfverinsseende öfver skolan i det, som anginge undervisningen derstädes. Som, enligt hvad nu sålunda blifvit anfördt , seminarierna egentligen komma att erhålla en praktisk riktning, borde icke elementa r-läroverkens undervisningsämnen, utan blott deras didaktik, blifva föremål för seminariernas handledning; hvaraf följer, att kursen kunde blifva mindre långvarig, än skol revisionen föreslagit. Deremot borde fordringarna för inträde i seminarierna bestämmas tämmeligen högt, dels i allmänhet, dels särskildt med afseende på de olika lärarebefattningar, hvartill den inträdande vill göra sig kompetent; men huru detta skulle ske , är till en stor del beroende af de förändringar med gradualsludierna inom filosofiska fakulteterna vid universiteten, som kunna komma att ega rum. 78 Jag vågar alltså i underdånighet föreslå, att vid hvartdera universitet ett seminarium till bildande af lärare för elementar-läroverken måtte få inrättas, bestående af en styresman och biträdande lärare. För styresmannen anser jag mig icke kunna föreslå lägre löneinkomst än 2,000 r:dr b:ko, och till arfvoden åt de biträdande erfordras säkerligen tillsammans ytterligare 2,000 r:dr b:ko vid hvarje seminarium, då de olika kunskapsgrenarna ej gerna kunna fördelas på mindre än 3 å 4 personer och någon vedergällning äfven mäste lemnäs åt de ordinarie skollärare, under hvilkas handledning i det praktiska seminarii-eleverne ställas.
Som de, under namn af begrafningshjelpseller nådeirsbesparing, hittills föreskrifna innehållningar af embetsoch tjenstemäns löner komma att upphöra, sedan den vid denna riksdag uppgjorda statsreglering trädt i verkställighet, men nu gällan*- de föreskrifter fortfarande skola tjena till efterrättelse i fråga om utbetalningar till aflidne embetsoch tjenstemäns sterbhus af de lÖneinnehåtlningar, hvilka såsom dylik besparing blifvit dessförinnan iakttagna; så böra de utgifter, som i sådant hänseende varda utaf Statsverkets medel förskjutna, ersättas af Riksgälds-kontoret genom de gjorda utbetalningarnes upptagande i de årliga liqvider, som uti näst ofvanstående § finnas omförmälda. § 140. Uti samma liqvider böra jemväl, till ersättning af Riksgälds-kontoret, upptagas sådana kostnader, som kunna uppkomma och af statsmedlen varda förskottsvis bestridda för de vid båtsmanshållet indelta rotarnes sammanförande inom lämpliga distrikter, enligt Rikets Ständers, under innevarande riksdag, derom hos Kongl Maj:t i ■underdånighet gjorda anhållan. G.~) A Riksgälds-kontoret anvisade kreditiver. %% 141-144. (Här komma att införas de, genom bifallandet af Stats-utskottets Memorial N:o 259, redan godkända §§, angående utbetalningen af de i Regeringsformen föreskrifna 2:ne kreditiver.) § 145. Stais-Utskottets Memorial, A:» 339. 17 § 145.
Hvarje nummer 64 sidor stort oktavformat. Förstklassig utstyrsel. Prenumerationspris för Oktoberkvartalet 1899 1 kr. (S. T. A. 66080) BLUSLIF af s i d e n och ylle hos S i d e n - och Y l l e - KLÄDNINGSTYGER| af säsongens alla nyheter i stort urval till låga, $ K. Forsberg &amp; Co, Nya Operahuset. Neutrala Kärntvåi til ylletvätt och Lars Monténs Oleintvål til linnetvätt användes lämpligast sålunda: » Vi kg. tvål kokas i SS liter vatten; när tvålen är upplöst, tillsattes under omröring 20 1 25 liter ljumt vatten; i denna utspädda lösning neddoppas plaggen. Vid ylletvätt böra såväl lösningen som skölj vattnet hafva 36 å 38 grader. » Finnas hos de flesta specerihandlare samt i mina butiker. Silfvermedali i Köpenhamn 1888. Guldmedalj i Stockholm 1897. N:r I 19 Stora Nygatan. — N:r 29 S:t Panlsgatan. bestämda priser. OBS.! OBS.! Nyheter inkomma dagligen. Profver franko på begäran. 7 fL ^ K. LUNDBERG. A .. — m M Spara är lösen för hvarje husmoder med en begränsad hushållspenning 1 Huru göra en verkligt stor besparing? Jo, använden i Edra hushåll Pellerlns Margarin, Göteborg, som är w ANDERSSON, Bjärstad, Kuddby, och utbäst, drygast - lämnar mönster och billigast profver l till för hö- sten moderna hemväfda tyger till kappor och klädningar. Mattor, gardiner, dukar, täcken, paradhanddukar m. m. (842) till fabrikspriser franfto ocb tullfritt från 50 öre pr meter till fer. 1J Just nu W Rekvirera profver af våra nyheter i svarta, hvita &amp; kulörta sidentyger. Gediget urval till ool-, sillszapsoch promenadtoaletter. Sändas direkt till privatpersoner meter&amp; styckevis.