Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
som transporteras genom Trollhätte canal och slussar, må kunna af nja Trollhätte Canalbolag efter godtfinnande förhöjas. Till besvarande af dessa anmärkningar, har Utskottet, hvad först angår det gjorde yrkandet, att Utskottet måtte från Ifirectionen för nja Trollhätte Canal-Bolag infordra original-tecknings-listan till deltagande i Bolaget, äfvensom de utfärdade actie-brefven, skolat anföra, att, då, på sätt redan uti förra Memorialet är vordet upplyst, i anledning af Utskottets lill bemälde Direction framställde förfrågan, huruvida Directionen vore villig att tillställa Utskottet en afskrift af nämnde tecknings-lista, Directionen, utan att meddela den ifrågaställde handlingen, till Utskottet öfverlemnat ett af Directionens Ordförande och i Stockholm varande Ledamöter undertecknadt skriftligt intygande, att i,5oo actier, hvardera å 5oo R:dr B:co, blifvit tecknade i nya Trollhätte Canal-Bolag, samt att 3o procent å det tecknade actie-capitalet blifvit med 600,000 R:dr B:co till Bolagets Cassa inbetaide, har Utskottet af berörde skriftliga förklaring, hvars sanningsenlighet Utskottet icke bordt betvifla, ansett tillfyllest ådagalagdt, att det i Bolags-Reglorna föreskrifne antal actier verkligen blifvit tecknadt, hvadan ytterligare upplysning härom icke vore att förvänta. Sedan numera 2:ne Riks-Stånd, genom deras beslut att till handlingarne lägga Utskottets Memorial N:o 481, synas hafva godkänt den af Utskottet i ofvannämnda afseende yttrade åsigt, och, enligt Utskottets tanka, en förnyad framställning till Bolagets Direction om tecknings-listans och aclie-brefvens företeende ingalunda synes lämplig, anser Utskottet det inom Borgareoch Bonde-Stånden härom väckte yrkande icke böra från Utskottets sida föranleda något tillgörande.
Ridderskapet och Adelil vid detta förhållande täckas finna, att RiddarhusDirectionen, som ingalunda varit behörig att ingå i pröfning af den nuvarande RiddarhusOrdningens tillkomst och innehåll, ej eller haft anledning att, i afseende å de.nsa.mmas åtgärd. Friherre Boije, Fredrik: Då jag ägt och ännu äger det smickrande förtroende att vara en bland Riddarhusets Directörer, vill det synas sorn äfven jag nu borde orda i denna sak, enär en annan af RiddarIrusDirectionens Ledamöter afgifvit sitt yttrande; men då saken icke angår mig såsom enskilt man, utan Herr Grefve Horn uttryckligen begärt, att RiddarhusUtskottet skall infordra RiddarhusDirectionens Utlåtande, Den 4 December e. rn. 353 tande, torde jag framdeles komma i tillfälle, att mera bestämdt, och, såsom jag hoppas, tillfredsställande för Motionären, yttra mig i saken. Hans Excellence Herr Grefvert och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapel och Adeln ansåg nödigt anmoda RiddarhusUtskottet, att från RiödarhusDirec lione n infordra, samt lill Ridderskapet och Adeln afgifva upplysning om de åtgärder RiddarhusDirectionen vidtagit, i afseende å den nuvarande RiddarhusOrduingens promulgerande. Ropades Ja. Föredrogs ånyo Herr von Vegesachs, Ernst, den i dennes på bordet lagde Motion, angående ett årligt anslag till militaire Stipendier. Herr af Wingård3 Johan, hade inlemnat ett så lydande Memorial: Det skulle visserligen icke obetydligt bidraga till vårt Na ti o n al-fö r s va rs fullkomligande, att, på sätt Herr Vegesach föreslagit, Officerare på Statens bekostnad lemna des tillfälle deltaga uti de krig, som föras på andra ställen; men jag förutser, det våra tillgångar icke medgifva Stependier af den betydlighet, som dem den värde Ledamo2 IL 23 Den 4 December e. m. ten föreslagit, och att ancha, äfven angelägna utgifter skola medtaga de tillgångar, sora kulina finnas.
Jag dömmer fran mig till andra i Peri i9 Julii f. m. 1147 detta fall; min posträkning har icke ökat? sedan sista Riksdagen I ett vidsträckt och foga befolkadt land bÖr Post-tajfan vara så lag, som möjligt år, i synnerhet då ej foryagnar finnas, som lemna tillfälle att med dem skicka större bref samt paketer, Jag kan ej antaga det af Herr Tham an-i förda skäl emot en återremiss, att Betänkandet inkommit s| sent; ty då behöfde ett Utskott, för att få bifall till sina Betänkanden, bjott vänta med deras afgifvande till mot Riksdagens §l«t, Vid 1800 års Riksdag hörde jag ofta det skalet anföras ; det hade då sin verkan, men jag hoppas , att det ntt icke skall hafva den I afseende på den föreslagne progressiva afgiften för rcommenderade bref, bor man ej glömma, att den förut varit en af Postförvaltarnes lagliga inkomster, och att de således för den hot ra njuta ersättning. Jag är visserligen Icke för rättegångar, men jag skulle önska corrective? deremot heldre Uti minskade anledningar till dem , samt utf förliknings-damstolar, och UnderDomsfolarS rättvisa Utslag, än uti en fördyrad postgång, helst man ofta finnér, att det är den medellösg, soav snarast tappar vid UuderRätter, ii48 Den a 9 Jutii /. m. Friherre Anckarsvärd, Carl Henrie: Jag delar visserligen mpd Herr Tham elen önskanj att Riksdagen snårt måtte blifva slutadt, men jag kan dock ej ingå deruppå, att såsom medel dertill antaga Retänkanden , vid hvilka så betydliga anmärkningar äro gjorde, sorn vid detta. Jag anser således en återremiss högst nödvändig.
Gulan, som bildar den minsta delen af ägget och väger / af det hela, utgöres till det hufvudsakiiga af följande kemiska beståndsdelar: 52 % vatten, ett spår af mjölksocker, ägghviteämne, ostämne, fosforhaltigt och fosforfritt fett, färgämne och olika salter. För att vid förvaring länge hålla äggen friska begagna husmödrarna en mängd skilda metoder med mer eller mindre gynsamma resultat. Det säkraste och billigaste af alla medel är och förblir dock äggens behandling med kalkvatten; man tillreder sig af nyutbränd och tvättad kalk i brunsvatten en lösning, som, sedan de tyngre partiklarna afsatt sig, ännu böra vara svagt mjölkaktig; i denna blandning lägger man de för förvaring afsedda äggen. I äggens inre försiggår en svag utveckling af kolsyregas, hvilken tränger ut genom skalets porer och med kalken i kalkvattnet bildar en olöslig förening, som afsätter sig i porerna och till den grad tilltäpper dem, att äggen, om de få ligga tillräckligt länge i tillräcklig qvantitet kalkvatten, sedan i åratal kunna hålla sig friska på en sval förvaringsort. sakta mak ägg, enkannerligen 3 någonsin glömma vår första probeskrifva Om Badhuset är utmärkt väl och tidsenligt inredt, betjeningen påpasslig och välvillig. (Forts.) 0 Se här några nya och delikata recept för äggtillagning, som kanske Iduns läsarinnor känna sig frestade någon gång pröfva nu i äggtiden. Salta vattnet så starkt, att ett ägg flyter deri; hårdkoka så äggen i detta vatten, hvarpå skalen nå^ot inkrossas och äggen ännu en stund få ligga i del kallnade saltvattnet. Utmärkta att skära upp till smörgåsbordet. 2) Dolda ägg. A g g kokas, tills de bli mjuka som plommon, skalas och läggas på ett kallt fat för att ej hårdna efter. Derpå skär man fint en knippa frisk persilja och något rödlök — eller i stället för rödlöken en charlottelök — sätter 96 gram smör på elden och lägger, då detta kokar, persiljan deri: lå- ter under ständig omröring detta sjuda tillsammans i 2 minuter, hvarefter det slås upp att kallna i ett annat kärl.
Genom dina tjenare hafver du försmädat Herran, och säger: Genom mina många vagnar är jag uppdragen uppå bergshöjderna vid Libanons sido, och hafver afhuggit hans höga cedreträ, med de utkorade furoträ, och är kommen öfver höjdena, intill ändan på denna skogen på landena. Jag hafver grafvit och druckit vattnet, och mitt fotbjelle hafver uttorkat all förvarad vatten. Men hafver du icke hört, att jag i förtiden alltså gjort, och af ålder så handlat hafver, och gör desslikes så ännu, att fasto städer förstöras uti stenhopar; Och deras inbyggare försvagade och förtviflade varda, och på skam komma, och varda till gräs på markene, och till grön ört, såsom hö på taken, hvilket borttorkas, förr än det moget varder? Men jag känner dina boning väl, ditt uttåg och intåg, och ditt rasande emot mig. Efter du nu rasar emot mig, och ditt högmod är kommet upp för min öron, skall jag sätta dig en ring i dina näso, och ett bett i din mun, och skall föra dig den vägen hem igen, den du kommen äst. Och detta skall vara dig för ett tecken: Ät i detta året hvad förtrampadt är; uti de andra årena hvad sjelft växer; uti tredje årena sår och uppskärer, planterer vingårdar, och äter deras frukt. Ty de frälste af Juda hus, och de öfverblefne, skola åter rota sig nedantill, och ofvantill bära frukt. Ty utaf Jerusalem skola ännu utgå de som qvarblefne äro, och de frälste utaf Zions berg. Detta skall Herrans Zebaoths nitälskan göra. Derföre säger Herren om Konungen af Assyrien alltså: Hall skall icke komma in uti denna staden, och skall ej heller skjuta der en pil in, och icke en sköld komma der före, och skall han ingen skans göra deromkring; Utan skall vända den vägen om igen, som han kommen är, så att han uti denna staden intet kommer, säger Herren. Ty jag vill beskydda denna staden, så att jag skall uthjelpa honom för mina skull, och för min tjenares Davids skull.
Man har anfört såsom bevis på nödvändigheten af den ifrågavar. förenklingen, alt åtskilliga Häradsskrifvare och Fogdar understundom skola sammansatt sig alt debitera räntan orätt och derigenom göra den skattskyldige skada. Jag hade troll, det man på detta rum icke skulle tillåta sig sådana beskyllningar, utan alt kunna bevisa dem, emedan tillvitelsen är för svår emot Statens tjenstemän, för att icke böra åtföljas af bevis. Jag, som till följd af min tjenst, har den föga afundsvärda skyldigheten alt tilltala dessa tjenstemän om de beträdas med dylika tilltag, har likväl icke en sådan erfarenhet, ty under de 17 år, som jag innehaft det embete hvarmed ifrågavar. skyldighet är förenad, hafva icke mer än två tillfällen sig yppat, då orättrådighet å Häradsskrifvarens och Kronofogdens sida gemensamt låtit sig förmärka; men det bör erinras, till uplysning för den värde talaren, som framkastat beskyllningen, att denna orältrådighet, alldeles icke angick kronoräntorna, hvarom här är fråga, utan att den oriktiga debiteringen skedde på andra skatter, som af jordegarne skulle utgöras. R. o. Ad. lärer sålunda behaga finna, alt det skälet icke gäller såsom stöd för ifrågavar. förslag. Alt kontrollera uträkningen af persedelräntan är visserligen ett besvär, men det beror dock på individens subjektiva åsigt derom, ty hvad den ena kan finna ganska svårt och besvärligt, det gör den andra såsom ett nöje, och det beror helt och hållet på individens lynne, hvad lian anser för besvär eller icke. Mången finner äfven de lättaste saker vara besvärliga, och skulle i detta hänseende det enskildta tycket få gälla såsom skäl, så torde de flesta af våra arbeten komma att helt och hållet åsidosättas. Samme värde talare har för ifrågavar. förenkling, anfört ett skäl, som tyvärr viltnar derom, alt han icke tillräckligen gjort sig 310 Den 5 Juli f m. reda för förhållandet.
» Du som o m hon varit ett litet b; rn, tog upp filt o c h vet litet hurudan j a g varit. » sjal, s o m lågo kvar på golfvet — dit h o n slängt » När j a g tänker hur du arbetat ut dig o c h hur dem i ifvern att komma till mötesplatsen — o c h mamma och j a g — hon borde väl åtminstone. » svepte in henne däruti. » Nöj dig med att anklaga dig själf, » svarade » Ligg nu stilla, » sade h o n och satte sig på en Agnes strängt. » Tänker man rätt på sina egna pall bredvid henne. fel, blir det visst inte mycken tid öfrig för andras. » Det hade börjat skymma pä, och eldskenet dan» Jag vet j u, hur mycket bältre du är än alla sade öfver väggar o c h tak, belysande Agnes, där andra — det är därför j a g varit rädd för dig. » hon satt, stirrande in i elden. Hennes händer » Den öfverlägsenhet, som skrämmer, är inte äkta voro hårdt sammanknäppta, och hon såg sträng eller verklig, det kan du vara viss om, » sade ut med sin skarpt markerade profil och det mörka Agnes sorgset, » var därför inte rädd längre, utan håret, som skuggande föll ned öfver pannan. berätta vidare. » Lilly betraktade henne oafvändt, men det märkte » Jag tycker o m det, s o m är vackert, och det är hon ej. inte roligt att vara fattig, » började Lilly. » Han Plötsligt smög sig en liten hand i hennes. var rik, och jag ville bli en rik fru — rikare än Hon fattade den, men rörde sig ej. alla mina bekanta. Om du visste, hur j a g för» Agnes! » aktar mig själf! » Tårar kväfde hennes stämma. » Hvad skall j a g göra med alla hans presenter — Hon satt o c h väntade på ett förtroende, men spratt dock till, som hade hon blifvit öfverraskad. hvad skall j a g göra? » » Var det mycket orätt, att j a g mötte Edvin, när Agnes satt tyst. Det var samma fråga, som pihan bad mig?
H r Helm.er Key har visserligen en gång tidigare fått ett stycke fördt öfver scenen — det var för ett par år sedan på Dramatiska teatern, ett versifieradt drama — m e n han skulle nu för första gången röra sig m e d ett nutidsämne — en modern sedekomedi, sade man; o c h nyfikenheten var dess större, som beställsamma rykten löpt omkring, att förebilderna till de i » Artister » tecknade personerna skulle vara att finna ganska nära, ja, midt ibland oss. Först s o m sist må emellertid konstateras, att de s o m väntat några extra pikanta lokala afslöjanden i hr K e y s pjäs, blefvo föga tillfredsställda. Det var många o c h växlande temata, s o m ljödo g e n o m de fyra akterna i » Artister », o c h bekanta föreföllo de nog o c k; m e n man tyckte sig närmast ha d e m igen bland hågkomsterna från en hel rad » dramatkvällar » m e d parisermärken på affischerna, Dumas, Sardou o c h h v a d nu allt mästarne heta. A f Stockholmston var där mycket litet till förnimmandes. Måste således hr K e y s komedi afgjordt b e tecknas s o m ett efterklangsarbete, hvars på samma gång invecklade o c h uttänjda intrig vi ej skola söka återgifva, skall dock villigt o c h m e d nöje erkännas, att det samtidigt vittnade o m egenskaper, s o m kunna utvecklas för en framtida, mera m o g n a d o c h själfständig diktning. Dit höra en i det hela godt flytande o c h ledig dialog samt en viss blick för det sceniskt verksamma — en savoir faire, s o m bör kunna fördjupas till en savoir créer. H v a d framförandet beträffar, kan den unge författaren ha skäl att känna sig nöjd. Fru Håkanson satte in m y c k e t af sin fulltoniga, nyansrika konst på den kvinnliga hufvudrollen, den sköna o c h nyckfulla operasångerskan Marietta.
skall hustruu sjiililf rBda ofver sin egendom, och all gald, soiu rnaksrna efter boskilnaden gora, skall riiknas son1 hvarderas easkilda ocll i.clre som nu blil ' va samfald, i hiindelse begge haft nytta dsraf. d f stor vikt J ' iir att skydda treclje ntnas ~ti.tt ar lifve~z det qp stadganclet, ntt efter boskilnacle !~ den ena nzakeri icke fir bortgif~ia, migot till d e n andra. och att n~akarna ej aga at % sinsenzellan slut&amp; a m n t aftal, d72 so112 wed boskijitet 7~ sanzbancl. - Kom~na sb slutligen niigra andringar i lagsrna om konkurs och urarfvag6relse. (Forts.) A. Nederlgndsk konst. Studier och skiezer at August Hnhr .. I det lzorta forordet uttalar forf. en onskan, att han genom sin bolr mHtte vinna nBgra vlinner Bt den nederlandska konsten. Trbligen vill han darined icke pfistl, att denna konst sliulle vara ' pA nQot satt fiirbisedd eller bekiimptd och lcriifva rehiibilitering, utan haus mening I r tydligeu den, att det fiir de bildnde lelrrn&amp;nuen kunde r a m slr.aI i att ~ a t t a sig i litet intimare beriiring nled eu fcreteelse, som hvarje person med den allra s~agaste ansti-ykuing af allinanbildning plilrtmiissigt vordar, iifven om hnn sknlle ha svtrt att nalnnge en enda af dessa ~ g a m l a uederliindska rniistarez., hvilk: ~ kringgjutits af en oiifvertrafflighetens nimbus.
Kallar församlingen en sådan, skall valförrättaren anmäla församlingens önskan i Dom-kapitlet, hvilket då, oberoende af andra lagar, än dem, som bestämma kompetens, eger att å förslaget uppföra ytterligare den prestman, som församlingen begärt. För utrönande af församlingens vilja, i fråga om fjerde prof-predikant. iakltages, hvad Kongl. Prestvals-förordningen af den I April 1843 i 30 § föreskrifver;” och fjerde framställningen, eller den, som begynnes sid. 8 och slutas sid. 9, bifölls. Derjemte inbjödos respektive Med-Stånden vördsamt och vänligen att sig förena uti Borgare-Ståndets, angående det tredje yttrandet, eller det första, sid. 8, fattade beslut. Den 20 Februari. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet En denna dag af Herr Åkerman, Fredrik, väckt motion angående ändring af 109 § uti nu gällande Banko-reglemente. S. D. Föredrogs ånyo och bifofts StcCts-Ulåkdltets den 16 och 17 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 260, angående väckta frågor örn statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult. S. D. Föredrogos och bifölios Lag-Utskottets den 17 dennes på bordet lagda Betänkanden: N:o 74, i anledning af väckta motioner, angående dels upphäfvande af 10 kap. Kyrkolagen, dels ock förändring af samma kapitel och hvad i öfrigt är vordet stadgadt i afseende på kyrkotuktens upprätthållande; N:o 75, i anledning af väckta motioner, angående förändring af lagens stadgande!! i afseende på rättigheten att föra annans talan inför rätta. Frän Höge. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Ulskoltels Prot-Utdrag dm 29 Februari i858. 829 Utlåtande N:o 260, angående väokta frågor am Statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen emellan Köping och Hult.
Stats-samt Allm.Besv.o.Oec, Vtsk.Utl.N;o 75. 23 Herr Grefven, som, uppå alla dessa skäl, ansett den af Kongl. Maj:;t föreslagna afgift af 7 R:dr per Numer årligen, ”vara så nedsatt den kan bli ,” har i sammanhang der, med erinrat, alt, ’’i den händelse öfverskott ‘'uppkommer, kunna ju, sedan revision är med”gifven, Rikets Ständers Revisorer öfvertygas .”derom , att behållningen är att disponera.’’ Af Herr Tham, Wollrath , sorn, med yttrad öfvertygelse, att Rusthållare äro af gällande Författningar ålagde att vid möten underhålla sine Ryttare , samt att, vid indelta Infanteriet, Soldatens skyldighet, att sjelf underhålla sig vid möteri, öfvergått på hans Rotehållare genom omöjligheten att kunna få karl för Roten på andra vilkor, än att gifva honom matsäck och drickspenningar under mötestiden, hvilka prsestalioner, efter Talarens förmodan, vida öfverstiga Passevolanceafgiften, ansett af allt detta böra följa , att Rikets Ständer nu kunna, likasom år 18*2, besluta, om Mötes-Passevolance-afgift bör ega ium eller ej* Herr Tham, som i öfrigt tillstyrkt bifall för den Kongl. Propositionen, har ansett sig blott böra bifoga den önskan, att den föreslagna afgiften måtte ytterligare varda nedsatt, eller, om sådant icke är möjligt, att Trupperne mätte få göra sina mölen, antingen in - p4 Statssamt Allm,Bcsv.OiOec.Utsk.Utl.Ntojit om den Province, der de äro förlagde, eller ock tourvia i alla de Provincer, sorn lemna bidrag till Passevolance-Cassan, derigenom tillfälle kunde beredas Provincernas invånare att återfå de betydliga summor, som till Pas> sevolance-Inrättningen måst erläggas.
Naturlagarne äro ingenting annat de föreskrifter, i enlighet med hvilka englarne sköta sitt kall. De lyda af kärlek och fruktan: men om de af olydnad öfverträdde de gifna föreskrifterna eller upphörde att verka, hvilket är dem möjligt, skulle naturförloppet blifva ett annat eller verldsuret stanna, såvida Gud icke ingrepe, för att hindra det. »Stundom kringgår Gud deras förmedlande tjenst och verkar omedelbart sjelf, eller gifver han englarne ovanliga föreskrifter, och dessa verkningar heta då i högsta mening under»3. Kunskapen om tingens väsen blir således i hufvudsaklig mån en kunskap om englarne. Desses oräkneliga härskaror bilda nio körer eller ordningar, fördelade uti tre hierarkier, som motsvara de tre verldarne: urbildernas, de rörliga himlarnes och den jordiska. Serafernas, kerubernas och tronernas körer äro Gud närmast: de omgifva, en hofstat, hans herrskarestol, fröjdas af hans anletes närvaro, genomströmmas af hans kärlek, vishet och kraft samt höja eviga hymner till hans lof. Tronernas ordning, den lägsta inom denna högsta empyreiska hierarki, förkunnar Guds vilja för den mellersta hierarkien, åt hvilken de rörliga himlarnes regering är anförtrodd. Väldenas kör emottager dessa befallningar; krafternas, som förer stjernorna och planeterna i deras banor samt åstadkommer alla andra himmelska verkningar, utför dem, medan magternas aflägsnar allt, som kunde hindra deras fullgörande. Den tredje hierarkien, som omfattar furstendömenas, erkeenglarnes och englarnes ordningar, förvaltar de jordiska tingen: furstendömena, såsom redan namnet antyder, äro folkens och konungarikenas skyddsandar; erkeenglarne äro religionens väktare och bära de frommes böner upp till Gud; englarne slutligen vårda sig om de enskilda menniskorna och förläna åt djuren, örterna, metallerna och stenarne deras egenskaper. Samtliga hierarkier och körer bilda en sammanhängande kedja af i hvarandra spelande verksamheter, och verldsbyggnaden liknar en Jakobsstege, på hvilken »Himmelskrafter upp och neder vandra Och räcka gyldne ämbar åt hvarandra.»
»Adjö!» ropade de efter hvarandra och i rask traf sträckte hon af mot hemmet, under det vagnen långsamt rullade ned för backen och försvann ur sigte. Endast en blick hade de utbytt, – ett ömsesidigt ohörbart uppmuntringsrop, men genom att framstå så oväntadt, hade den liffulla gruppen aftecknat sig mera bjert, liksom etsat sig fast i erinringen. Så skulle Richard alltid komma att minnas henne. Bröstet syntes högre och midjan smärtare, ty i riddrägt var hon alltid snörd. Det svarta klädet satt som gjutet kring hennes starka armar och axlarnes vackra rundning. Kinderna hade denna skarpa rodnad, som kom panna och haka att synas ännu hvitare, näsborrarne vidgades af den häftiga andhemtningen och under de linielika ögonbrynen logo hennes ljusa ögon af mod och lefnadslust. Hon var svettig och varm, hästen tofvig och våt, och på kjoln sågos gula fläckar af lerstänk. Det fans hos henne intet af sensibel prydlighet, intet af mjukt behag, det var blott helsans robusta skönhet, hvilken endast ett för naturen öppet öga kan uppfatta. »En präktig teaterkupp!» tänkte Selma hånfullt i det hon trafvade framåt vägen, »jag vet ju att jag sitter väl till häst. Kors – att jag inte arrangerade det vid bengalisk belysning med!» Och i harmen öfver sig sjelf gaf hon Prins ett rapp. Ja, icke ens sitt bröd fick han den dagen, och det fastän han stod och såg efter henne med stora förebrående ögon, ända tills Jöns förlorade tålamodet och ledde honom bort. Då Selma bytt om klädning, gick hon icke ned till sig sjelf. Det var henne omöjligt. Hon kände sig husvill, främmande, bortkommen. Allt föreföll henne med ens så ändamålslöst och tomt. Hur skulle hon kunna uthärda? Hur, hur? Med det samma hon trädt in i huset hade hela den förra ödsligheten återkommit, endast tyngre, mera hopplös och resignerad. Hon gick in i salongen. Hela våningen låg utdöd. Ensamheten riktigt föll öfver dessa rika gemak, som dammet faller i ett obebodt hus, – ur tomma intet, tycks det, men oaflåtligt, outtömligt, i öfvergifven tystnad.