Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har slutligen sagt, att denne tjensteman skulle med så mycken kärlek omfattas, derföre att hans befattning vore så obehaglig. Finnas då icke Advokat-Fi skaler i andra verk, såsom i HofRme och i Rikets Coll:r? Finnas icke der tjenstemän, som måste uplräda som åklagare mot de högsta embetsmän i Riket; och i hvad afseende har KammarRms AdvokatFiskal svårare befattning än de andre, hvilka måste utföra ett, kanske mången gång, vidrigt åtal. Här har blifvit yttradt, att Gr. Lagerbjelke oriktigt sagt, det KammarRms Advokat-Fiskal icke kunde beräkna sin sporlelinkomst. Den värde talaren har likväl gått längre, än hvad Gr. Lagerbjelkes yttrande innebär; ly, jag uprepar det ännu en gång, här är icke fråga om Advokat-Fiskalens sporlel-inkomster, utan om aktorats-arfvode, som han genom efterskänkning kan förlora. Frih. Cederström har sagt, alt rättast vore ali ihärdigt afslå alla sådane ansökningar af de olyckliga, hvilkas anhöriga blifvit tilläfventyrs ådörade att utgifva ett ersättningsbelopp, och såmedelst dräpa alla dylika försök att beröfva Advokat-Fiskalen dess aktorats-arfvode. Ja! om man vill dräpa all billighet och rättvisa, är detta visserligen äfven ett radikalt sätt. Jag antager likväl, alt R. St. icke i andra fall än då serdeles bevekande omständigheter sig förete och då billigheten fordrar eftergift för en olycklig familj, medgifva 8 H. JO 146 Den 14 Juni. den; men är det väl skäl, att i sådana fall Statsverket skall icke blott vidkännas denna förlust genom eftergiften, utan äfven utbetala aktorats-arfvodet. Äro Advokat-Fiskalens lönevilkor för ringa, må de blifva förhöjda; men icke må detta vara en anledn. alt förhindra R. St. alt utöfva barmhertighet mot en fattig familj, eller alt Slaten skall godtgöra aktorats-arfvodet. Man har sagt, alt skicklige personer icke skola söka denna tjenst, om sportlerne nedsättas.
Betänkande, K-o iS. 41 väringens ända målslösa exercis, glömd lika hastigt, som den förvärfvas; Ladugårdsgärdets lekande och flärdfulla, men strategiskt förfelade evolutioner; afgörande i kommando-väg af vissa militära ärenden utaf ekonomisk natur; militärbudgetens ständiga tillväxt och den politiska ofördragsamhet med hvarje deremot riktad kritik; allt delta och hvad mera dermed äger sammanhang, utgör en, i sanning, dyster och nedslående anblick för ett ädelt, men fattigt folk, som, fullt erkännande vigten och värdet af ett starkt, sjelfständigheten betryggande nationalförsvar, ej utan oro betraktar landets tilltagande armod och statsmakternas tänkvärda oförmåga, att genom lindring i skatterna och statshushållningens välberäknade förfoganden, sprida en allmännare välmåga, och att sålunda, skördande fredens lagrar, stärka samhällsordningen och kärleken till en fosterbygd, hvars odling och industriela förkofran kräfver snarare en ökad befolkning, än nu från alla landsändar tillväxande emigrationer. Med denna talla för ögonen hade de förenade Utskotten bordt med välvilja upptaga Herr Stjernsvärds båda förslag, vittnande om erfarenhet, sakkännedom, ihärdighet och insigter. Långt ifrån, att såsom hufvudsak med begärlighet och skadefröjd uppsöka och skildra de ofrivilliga misstag, som tilläfventyrs kunna hafva deruti insmugit sig, hade det ålegat Utskotten, att främst erkänna Herr Stjernsvärds förtjenstfulla bemödande, att, med uppoffring af tid och enskilda fördelar, lemna värderika bidrag till lösningen af den vigtiga frågan om försvarsverkets ombildning. Med sådan uppfattning af Utskottens åliggande, finnér jag, för min del, att, då den återstående korta riksdagstiden nu icke medgifver denna vidt omfattande frågas tillbörliga utredning, Utskotten egt full befogenhet tillstyrka Rikets Ständei’, att medelst underdånig skrifvelse underställa Kongl. Maj:t de af Herr Stjernsvärd afgifna förslag till förändrad organisation af landtförsvaret och i underdånighet anhålla, att Kongl.
Riddersfcapet och Adeln att inbjuda sina respectiva MedStånd till instämmande deri, alt det af Friherre Anders Cederström till Bevillningsutskottet under denna Riksdag afgifna RevillningsFörsIag med dertill hörande värderingsmethod, samt alla härmed gemenskap ägande handlingar, så af ProtocollsUtdrag och Remisser, som Bevillningsutskottets i afseende häruppå hållna öfverläggningar och tagna beslut, må genom anslag å Riksdagskostnadsmedlen, af trycket till Allmänhetens kunskap utgå, för att, efter ett sådant allmängörande, vid en framdeles inträffande Riksdag, kunna blifva föremål för Riksens Ständers uppmärksamhet. Ut Supra. S. D. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 7 dennes på Bordet lagda Den 11 Juli snt, Utlåtande af den 50 Tuni i anledning af anmärkningar vid diss Betänkande om anslag af medel till förlag vid tryckning af Historiska Samlingar, blef detsamma af Ridder Skrifvelse hos Kona!. Majit an o ^ , Jf halla, det matte för ifrågavarande ändamål pen* ningeumlerstöd företrädesvis blifva i Nåder anordnadt: uti hvilket beslut de öfriga respectiva Stånden skulle vänligen anrftodas att instämma. Ut Supra. Upplästes å nyo och bifölls OecönomieUtskottets, sedan den 7 Juli på Bordet hvilanda, Utlåtande öfver de anmärkningar, som blifvit gjorda vid Utskottets Betänkande angående upphandlingar för Kongl» Majus och Kronans Räkning. Å nyo föredrogs StatsUtskottets, den 7 Juli på Bordet lagda, Betänkande, angående f. d. vice Talemannen Jon Jonsson» Memorial om lindring uti Batsmans-Indeiningen uti Blekinge Län. Grefve Gyllenborg, Johan Henning, anförde: I ett till StatsUtskottet remittcradl
Måhända kan dock en förändring i denna lagstiftning vara i affärslifvets intresse önskvärd, ehuru man dervid icke må förbise den praktiska svårighet, som skulle uppstå, i händelse t. ex. ett intecknadt skuldebref blefve, i afsigt att få, inteckningen vid rätt domstol dödad, inför någon annaa Lag-Utskottets Betänkande M 43. 27 Rätt uppvist och försedd med påskrift derom, samt deo med en sådan påskrift försedda hufvudskriften sedermera blefve inför den rätta intecknings-domstolen företedd i alldeles motsatt ändamål elier alt få inteckningen förnyad. i hvilka fall domaren ofta, i ovisshet om ej inteckningen redan vöre dödad, ej gerna kunde bevilja förnyelsen, utan att ega tillgång till gravationsbevis, dateradt samma dag, då förnyelsen sökes, — så vida honom ej skulle åläggas det tidsödande besväret att i domstolen genomgå inteckningsprotokollerna för kanske flera år, — Begreppet postposilion, eller nedsättande af en inteckning under en annan, är utan tvifvel jemväl ett för vår lagstiftning hittills okändt begrepp. I fråga om dess upptagande i lagstiftningen kan å ena sidan erinras, att sådant synes mindre nödigt, då det aftal, hvarigenom en inteckning nedsättes under en annan, blifver, genom skriftligt upptecknande deraf å de särskilda inteckningshandlingarne, fullt lika giltigt, ehvad det sanktioneras af Rätten eller ej; ty det rörer ingen annans rätt än kontrahenternas eller deras, som derefter emottaga iriteckninaarne och hvilka hafva att rätta sig efter de å inteckningarne gjorda påskrifter. Men å andra sidan får det ej heller förgätas, det bruket att äfven i detta fall begära Domarens sanktion redan är i iagskipningen häfdvunnet. — Carl Anders Larssons begge förslag åter beröra frågor, hvilka icke äro lätt lösta, men hvarpå lagstiftande maktens uppmärksamhet redan tillförene blifvit fästad, utan att dock sådan ledt till något resultat. Emellertid vill Utskottet icke bestrida behofvet af de antydda förhållandenas reglerande, måhända i den rigtning, som motionären föreslagit. — Men ehuru
Detta (huset) torde ändock juridice helt och hållet blifva Apothekare-societetens egendom och måste följaktligen, i händelse institutet framdeles komme att alldeles skiljas från Societeten, från densamma inlösas. På denna punkt befinner sig för närvarande det farmaceutiska institutet i afseende på sina materiela tillgångar. Dess årliga inkomster uppgå sålunda, då man deruti inberäknar räntan å ett till institutet doneradt kapital, stort 3,000 R:dr R:mt, samt de afgifter, som af de studerande erläggas och hvilka kunna anses i medeltal uppgå till 430 R:dr Runt, till 8,100 R:dr R:rat, af hvilken summa, enligt nu gällande stat utgå: till lön åt läraren i farmaceutisk naturalhistoria och farmacognosi R:dr R:mt 1,000: — » » » » i kemi, med åliggande att tillika undervisa i elementerna af geologi och mineralogi » » » » i matematik och fysik » » » laboratorn 1,200: — och dessutom för åliggandet att undervisa i farmaceutisk författningskunskap 200: — till arfvode åt inspektor » lön åt en vaktmästare » hyra » ved och lysningsämnen Då dessutom utgå till lön åt en laboratorii-dräng 400: — så återstå: till laboratoriets underhåll, anskaffande af för laborations-öfningarne nödvändig materiel, samlingarnes kompletterande, inköp af för undervisningen nödvändiga instrumenter, samt af böcker m. m. endast 300: — Summa R:dr R:mt 8,100: Många skäl kunde anföras för behöfligheten af en särskild läro-anstalt för farmaceuter; men det bästa beviset derför hemtas dock från den förut i korthet lemnade framställningen af farmaceutiska institutets uppkomst och utveckling. Af denna » 1,500: i) » 400: » » 1,400 » » 200 » » 400 » » 2,000 » » 500 » 700: — Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 391 synes nemligen, huruledes redan för tiotal af
Deremot har Utsk ,. då del fråntagit domaren chartaeförsäljningen och föreslagit alt en annan försäljningsman borde tillsättas, ej bercdt någon utväg för parterna att blifva underrättade af någon person, emot ansvar i händelse af oriktig uppgift, om det chartehelopp, hvarmed de böra belägga sina rättegångshandlingar, hvarigenom en part sålunda af okunnighet kunde blifva förlustig sina fatalier; och jag får derföre föreslå, att 11 §:ns 3:dje 1110111. af i83) års cliartae-sig.förorda. måtte oafkorladt få qvarstå. Jag anhåller hos f]r Landtm., att särskid propus, måtte framställas å Ulskis förslag i hvad det rörer Imri tagande af sisla meningen i !i §:ns 3:dje morn., och särskild propos. på de i 17 §:n föreslagna förändringar. Frih. Rehbinder. De tvänne siste talarne hafva ansett, all det snarare bevisar aktning än förnärmelse emot domarecorpsen, alt borttaga deri skyldighet eller rättighet de nu hafva , att vara chartoe-sig.försäljningsman vid tingsställena. Jag kan ej finna detta, ty redan förra gången när denna fråga förevar, och äfven i dag har blifvit yttradt, såsom ett hufvudargnment för antagande af delta betänk., att sådant borrie ske, derföre att försnillningar äga runi. Jag kan ej se alt det bevisar någon aktning för en corps, att påslå del försnillningar af densamma blifva begångna. D«n 3 Mars f. ra. 63 Hvad beträffar Gr. Hamiltons anmurkn. Wirida 011 af mina vederläggningar, så kan jag ej låta lili att nu åtei hemta densamma. En ledamot yttrade, att det vore risk att antaga stadgandet om särskilda char'ce-sig.försäljningsniäns anställande vid tingstdllena, emedan det vore svårt att erhålla några dylika. Då sade Gr. Hamilton, att han ej ansåg detta farligt, emedan domaren kunde i nödfall åtaga sig denna befattning.
En nödig förändring i KrigöCollegii närvarande inrättning, FloktvrncS sammanstående och en ester senare kiders Krigserfarenhet och paräknade tillgängar mera aspastad organisation för Armeen, hafwa i synnerhet utgjort föremålen för denna Commiles handläggning. Dä alla dcsta wigtiga frägor kräfva den noggrannaste granskning, hafwa de ännu icke kunnat af Kongl. Majit till slutligt afgörande företagas, och af sädan grund hwila ännu, oafgjorde, flera frän Riksens Ständer, i gemenskap dermed, inkomne underdåniga hcmställanden i afseende pä Militära mäl. Andre äter bero pä fördelningen af den summa Riks - 10 Den l Aug. sens Ständer till förswaret i allmänhet anflagit. O^b.o pä RikS^Salen den zo Julii igro. o. ak äVetterstöät. Utdrag af Högloft. Ridderflapet och Adelns Protocoll wid Urtima Riksdagen i Orebro d. - Aug. ^8io. S. D. ^esiöt Ridderjkapet och Aockn, i ändamål a:t b.klaaa, Hans Kongl. Majus och Rikets förlust genom Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen Carl Augusts fränfälle, att inbjuda sina respektive medSkänder till utgörande, jemte Ridderskap!! och Adeln, af en Stor Deputation, som ägde att inför Hans Maj:k to'ka Riesens Ständers djupa deltagande och saknad. I_lt suprn Lx protocollo. Utdrag af Protokollet, hällit hos Högwördiga Preste-Standet wid Urtima Riksdagen i Arebro d. i Aug. 1810.
Af hans nära tvåhundrade dramatiska stycken behandla en stor del gamla och nya testamentets historier samt legenden, men vid sidan af de heliga personerna uppträda der stundom figurer ur den hedniska mytologien, ett bevis på huru redan då den antika litteraturen hunnit blifva populär; till andra är ämnet hämtadt från gamla historien och medeltiden, från den fosterländska sagan, från det borgerliga och husliga lifvet på hans egen tid. Antika dramer har han omarbetat eller Nürnbergiserat, ty på allt satte han sin egendomliga pregel. Och Gud Fader, som examinerar Adams och Evas barn i Luthers lilla kateches, är en lika god nürnbergerskolmästare, som hans kungar och kejsare äro vördiga rådsherrar i den mägtiga riksstaden. Han är derföre lyckligare i sina fastlagsspel än i sina allvarsamma dramer; ty i de förra har han fast botten under sina fötter. Alla dramerna äro indelade i akter och scener och hafva prolog och epilog, framsagda af ”Der Ehrenhold;” men något djupare inträngande i den dramatiska anordningens väsende röjes lika litet hos honom, som hos någon annan samtida; konsten att uppgöra en dramatisk plan, anlägga ett samtal, teckna en karakter med psykologisk blick låg ännu i sin linda. Vi hafva ansett oss böra förutsända denna något utförliga teckning af dramat i Tyskland under 16:de seklet; ty liksom hela vår bildning under detta tidehvarf till större delen är ett lån från Tyskland, så har äfven det tyska dramat varit mönstret för vår dramatik, och vi hafva att vid det anknyta, då vi vilja skrifva Svenska dramats historia. Några tecken antyda, att det nyvaknade studiet af de gamle icke varit alldeles främmande för norden. Uti de gamla klosterbiblioteken funnos, enligt Wieselgren, en och annan latinsk och grekisk författare äfvensom man undantagsvis kunde der påträffa någon representant af den italienska litteratur, hvilken uppvuxit på klassisk mark.
I de breda samhallslagren hafva qvinnorna i alla tider måst taga dugtigt uti - stundom och på sina stalien ännu dugtigare an mannen -, och spörsmålets stora bärvidd beror derför, som redan ar antydt, icke blott på att förskaffa de qvinnor: som hittills i allt för ringa grad liafva kunnat använda sin arbetskraft och sin arbetslust. ett vidsträcktare falt för deras verksamhet, utan afven och isynnerhet på att förskaffa hela den verkligen arbetande klassen af qvinnor en sådan utbildning i och dermed ett sådant tillträde till nutidens många olikartade förvarf, att de icke i sluten trupp kasta sig in p i de enskilda förvarf, som nu sta dem öppna och hvarest de, till och med med den lägsta vanliga arbetslön som måttstock, erhalla en alldeles ojemförligt ringa lön för sitt arbete. Till belysning af de faktiska förhallandena nu för tiden med hänsyn till det qvinliga arbetet kunna vi taga nagra siffror från folkräkningen i Köpenhamn 1880. Dessa siffror skola icke gifva någon måttstock för förhållandena i hela landet - tvartoni. det fins stora och mycket väsentliga olikheter -, men det ar heller icke meningen att i den föreliggande framställningen lemna det qvinliga arbetets statistik; siffrorna skola blott gifva oss några stödjepunkter för att förstå hvad det är, som den samhallsrörelse, som ar förbunden med fordringen om qvinnans ytterligare tillträde till förvarf, egentligen innebär. De följande siffrorna kunna också i och för sig blott gifva en ungefärlig bild. Har man i allmänhet p4 förvarfsstatistikens område endast kunnat lernna högst ungefarliga resultat - af många olika anledningar, som vi har icke skola fördjupa oss uti, - så gäller detta i synnerhet statistiken om de qvinliga forvarfven. Icke blott ar det har bristande insigt i meningen med de kringsanda listorna, som gör upplysningarne opålitliga; många qvinnor äro radda och skämmas för att meddela. att de äro sömmerskor, butiksbiträden o. d.
Men Elin skrattade, dolde derigenom sin rodnad, strök håret ur ansigtet, uppletade sina sysaker, som under detta «hjertats jordskalf» höllo på att dimpa i sjön, och bad Abraham vara så god och litet mindre handgripligt visa sin glädje en annan gång. Gunnar teg och hade gerna velat kyssa sin egen kind, men när han det icke kunde, och icke omigen fick kyssa Elins, så gick han sina färde. Just denna samma afton under måltiden, sade Gunnar till Elin, men med en lugn och broderligt ljum ton, som han tog Gud vet hvar: Du har så många gånger velat fara ut och ro, Elin lilla, men det har rätt aldrig varit tid dermed, för denna bråda anstiden, men nu far jag ut i afton på sjön för att lägga ut långrefven, så en kan få sig litet fisk, båd’ i magen och taskboka, och vill du då följa med, så kan det gerna gå an. – Ack! det vill jag visst, så gerna, så gerna! – utropade Elin och klappade gladt i händerna. – Jag har aldrig rodt mer än ett par gånger när jag va’ barn, och Erik rodde mig i en liten gammal ökstock, som pojkarne i byen hade den tiden borta i en skogspöl, men som sedan föll sönder. Gunnars öga mörknade alltid märkbart hvar gång Elin nämde Eriks namn, och mor Ingrid, som allt såg, suckade omärkligt borta i sin mörka vrå, borta i lifvets skumma ålderdomsvrå. – Då ska’ ja’ följa med å’ ro! – sade Abraham beställsamt, och som väl ännu aldrig tillförene erbjudit sin tjenst, helst när han hade något qvar i matfatet, men som nu hastigt steg upp och lade skeden ifrån sig, emedan han såg Gunnar resa sig opp. – Åh nej – svarade Gunnar, som visst icke ville hafva Abraham med på båtfärden. – Åh nej, det trängs intet till. Ät du upp din mat och gå och lägg dig se’n, för Elin hjelper mig nog att kasta ut refven; det är intet så mycket besvär just, och då ror jag sjelf.
Den 20 November. 435 Men om Stats-kassan, likasom Farao-banken, tilläfventyrs af punktörerna sprängdes, om, såsom en LotteriDirektör upplyste, millioner på NummerLotteriet skulle af allmänna medel förloras, hvad blefve då följden? Genom hvilka tillgångar skulle denna förlust godtgöras? Hvad skulle Rikets Ständer, hvad Svenska Nationen, säga, omen särskild skatt för detta ändamål, — värre obebörigare än Götha kanal, skulle äskås? Eller är Lotteri-spelet verkligen så inrättadt, att punktörerna blott kunna förlora — icke vinna — den högsta möjliga summan? Är det verkligen vanhederligare, mera ockrande, än alla andra för enskilta speculanter offentligt förbjudna, någongång i tysthet begagnade dobbel-spel-inrättningar ? Huru. besvara dessa oundvikliga, i sakens natur liggande frågor, som icke låta jäfva sig, emedan de icke ett ögonblick kunna anses utom möjlighetens område, huru vederläggande besvara dem, säger jag, utan vanära för samhället, utan kränkning af Lag oell rätt, pligtkänsla och moral? Det måste väl således medgifvas, att den fria viljans utöfning, lika litet i detta, som i något annat moraliskt, brottsligt och politiskt origtigt fall, får eller bör äga rum* Sjelfva ändamålet med Stat och Statsfördrag* är ju att genom Lagar och ordnings-makt, så mycket som möjligt, afvärja enskilt och. allmän orättvisa, enskilt och allmän skada, Den :>5 November. sedeförderf ocli lill och med alin onda exempel i dessa fall.
R:dr, för uppförande af ny kyrka åt nämnde församling i stället för dess år 1848 förstörda kyrkobyggnad; hvilket lån bör återbetalas med enahanda årliga belopp och ränteberäkning, som staden Lidköpings kyrkobyggnadslån 21,654: 24. 21,082: 82. » Markaryds församling i Kronobergs län, å 10,000 R:dr, för dito, sedan denna församlings förra kyrka år 1851 genom vådeld nedbrunnit; för hvilket lån samma betalningsvilkor stadgats, som för nyssnämnde lån '. ' 9,400: — 9,166: 60. » Wallentuna församling i Stockholms län, å 20,000 R:dr, för dito dito år 1856 genom vådeld nedbrunna kyrka; ä hvilket år 1859 utbetalda lån skall, sedan detsamma fått under 5 år räntefritt innehafva. ?, årligen inbetalas 6 procent, deraf 4 procent ränta först beräknas ä kapitalåterstoden 20,000: 20,000: — för reparation af Linköpings domkyrka, å 30,000 R:dr, emot enahanda ärliga kapitaloch ränteinbetalning 23.412: 53. 22,538; 63. » fullbordande af reparationsoch utvidguingsarbetena å Wexiö domkyrka, likaledes ä 30,000 R:dr, emot dito dito, 25,239: 27. 24,434: 43. » reparationsoch förbättringsarbeten å Skaim domkyrka, å 25,000 R:dr, emot dito dito efter 1860 ars slut 25,000: — 25,000: — » reparationer och åtskilliga förändringar i Westerås domkyrka, å 22.500 E:dr, emot dito dito, 22,500: — 22,500: — » dito dito å sistnämnda domkyrka, å 28,000
Herr Ikerrenbjelm, Larl, upläste följande OictAmen: Sedan nu con8titution8 Utskottet kommit l behörig overksamhet, at sä fort möjligt är författa utkast til den Regeringsform, som efter wederbörlig granskning kommer at antagas, skyndar jag mig at inför Högloft. Ridderskapet och Adeln framställa et til detta mäl hörande ämne, af för mycken betydenhet för at kunna i hjelsma grundlagen förbigås, nemligen lerb-Embetets framdeles til sättande, och Instrum lion för utöfwandet af desi pligter. Detta wigtiga Ämbete, ät hwilket är updragit tilsynen öfwer lagarnes obrottfliga efterlefnad, upsigten öfwer upfyllandet af Embetsmännens pligter, beskyddet emot möjliga misibruk af Embetsmannawäldet, detta Embete med et ord, i hwars wärd sä wäl hela et fritt samhälles, som hwarje desi särffilta Ledamots wigtigaste angelägenheter blifwit anförtrodde, har' i alla Den 15 Maj. 1iS alla tider wäckt Sweriges Lagstiftares upmärksamhet. I synnerhet hafwa wid 176.^ ärs Riksdags däwarande Riksens Ständer med en särdelcö omtanka och yttersta sorgfällighet fokt uttänka medel, at befordra ändamalet af ^nstiticeCan^lers-EmbeLets inrättning, och deraf draga det gagn för samhället, som är enligt med dest w.gtiga bestämmelse. Den af Högstsalig Konung uppä Ständernes tillstyrkan och i likhet med deras stadgande, utfärdade Förordning af den 12 November r.?E, til befordrande af Lagarnes behöriga werkställigbet bland Rikets Tmbetsmän och öfrige Undersätare, innehäller sädane reglor och föreskrifter i detta ämne, at det skulle wara förmätet, at ens tänka sig kunna föreslä nägra bättre, eller til det gagneliga ändamalet mera tjenande. Jag hemställer således ödmjukast til Högloft.
Vid periodens slut funnos fjorton sådane af 20 till 312 band hvartdera, förutom det i Carlskrona befintliga Läsesällskaps och dervarande Bildningscirkels boksamlingar. Inom ytterligare fyra socknar var början gjord med bildandet af socknebibliothek. De flesta bibliotheken äro bildade och underhållas genom frivilliga sammanskott och gåfvor i böcker; till de öfriga deremot hafva församlingarne anvisat medel, dels att årligen utgå efter grunden för omröstning å socknestämma, dels af deras andel i afgifterna för försäljningen af bränvin, eller af andra tillgångar. Bibliotheken hafva i allmänhet varit flitigt anlitade, äfven der utlåningen skett emot någon afgift. Vid periodens slut funnos ej andra föreningar till öfning i vapens bruk än länets Skyttsällskap och Skjutföreningen i Carlshamn, hvilka båda hafva till ändamål att befrämja färdigheten att skjuta med kula. Skyttsällskapet har sina sammankomster och skottbana vid Ronneby. Den senare hålles öppen minst tre dagar i veckan under tiden från den 16 Juni till den 1 Augusti och är flitigt begagnad. En för flera år sedan i Carlskrona inrättad så kallad Bildningscirkel, organiserad i likhet med de dylika föreningar, som funnits i Stockholm och flere andra städer, och med enahanda ändamål, foi’tfar ännu och omfattas med oförminskadt intresse. 3. Näringar. Jordbruket utgör, i förening med boskapsskötseln, länets hufvudnäring, i jemförelse hvarmed alla andra näringar äro af underordnad betydelse. Ehuru åkerjorden på de flesta ställen genom berg och stenbundna höjder är söndersplittrad i små delar, belönas dock rikligen den möda, som derpå nedlägges, till följd af jordens beskaffenhet och ett för vextligheten gynnsamt klimat. Hågen för jordbrukets förbättring visar sig ock med hvarje år lifligare i flere rigtningar, såsom införande af förmånligare brukningssätt, redskap och foderväxter, åkrarnes befriande från sten, en bättre afdikning, för hvilken å några herregårdar täckta diken begagnas, o samt uppodling af kärr, mossar och stenbunden mark.