Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rörfattningen icke gynnar barnamord. Sannolikt har man dervid hållit sig till statistiska upgifter. Men det största antal barnamord redan i moderlifvet kunna icke der uptagas. En annan auktoritet, nemi. SundhetsKollegium, har derutinnan en motsatt åsigt till Lagutskottet. Det säger i sin underd. berättelse år 1857 att »barnamordet är ett gröfre brott, som lättare än månget annat kan undandöljas och förblifva af lagen ostraffadt.» SundhetsKollegium påpekar tydligt 1778 års författning. Men vill man ytterligare se det onda af denna författning, så, huru många äktenskap ingås icke, uti hvilka qvinnan med stöd af författningen bedrager mannen? Huru lätt kan icke blodskam, förbjuden i både gudomlig och mensklig lag, genom den ega rum? Jag anhåller dessutom att få erinra derom, att denna författning icke är tillämplig för alla orter inom fäderneslandet. På landsbygden och de smärre städerna kan modrens hafvande tillstånd icke fördöljas. Hon är der genast röjd. Det är företrädesvis Stockholm, der den kan tillämpas. Det är derföre endast också i Stockholm de menligaste följderna kunna spåras. Man ser der hvilket antal af offer, som i skydd af denna författning årligen bringas. Må jag anföra ett utdrag af TabellKommissionens berättelse för åren 1840 — 50, som en annan aktad ledamot af detta Stånd upgifvit: LTnder dessa fem år var antalet af oäkta barn: På landsbygden födde 33,093, och döde före ett års ålder, 0,797, eller ej fullt 20'/2 proeent. I Stockholm födde 6,515, döde inom samma ålder 2,775 eller öfver 41 procent. I öfriga städer födde 6,962, döde 1,952, eller 28 proc. Kastar man derefter blicken på de äkta barnen, så blifver förhållandet: På landsbyggden, födde 441,345, döde före ett år 62,050, ungefärligen 14 proc. I Stockholm födde 8,151, döde 1,773, ungef. 21 proc.
Men om ConstitutionsUtskottet ej gör afseende derpå, finner jag ingen grundlagsenlig utväg vara Ständerna förbehållen, för att åstadkomma en anklagelse, enligt 106 §. eller inför RiksRätt. Jag går nu att yttra mig öfver sjelfva anmärkningarne. Så vidt jag kan bedomina, utan tillgång på nödige handlingar, tyckas de ej sakna all grund. Men jag kan ej instämma med Grefve Horn deruti, att den belägenhet, hvaruti Nationen i ekonomiskt afseende befinner sig, helt och hållit bör skyllas på Regeringen. Då man å ena sidan förebrår den brist på system och på kloka, till Ständernas ledning gagnande,propositioner, tror jag en hufvudorsak , fast icke den enda, till aftynande välstånd och näringar ligga i Rikets Ständers egna beslut. 1812 års beslut föranledde 2 Millioners indragning af rörelsecapitalet, och denna bidrog väsentligen till den vid i8i5 års Riksdag öfverklagade penningebrist. Yid sistnämnda Riksdag anhöllo Ständerna sjelfve om förhöjning af tullen och förbud på en del utländska varor, och föranledde Regeringens derpå grundade Författningar, hvarigenom Finnarne ej mer kunde i Stockholm med fördel köpa sådana varor. Yid sam - Den 17 Julii f. m. mafRiksdag framställde jag sjelf olagligheterne vid Malmö Diskonts förvaltning. Enda åtgärden häraf blef, och äfven den afstyrktes dock af BancoUtskottet, att 2:ne Stånd hos Regeringen anhöllo om undersökning, som ej behörigen verkställdes, emedan de dertill förordnade ej uppfyllde sin pligt. Häraf uppstod Malmö Diskonts fall, och största delen af de olyckor, som sedan i financielt och ekonomiskt afseende drabbade Rikets inbyggare. Vid 1818 års Riksdag, i stället att förekomma och afhjelpa dessa olyckliga följder, öktes det onda än iner genom Rikets Ständers egna åtgärder, och isynnerhet genom rörelsecapitalets betydliga förminskning', samt FilialDiskonternes indragning, jemte inskränkning af den enskildta creditens begagnande.
Men just ifrån tids-bestämmelsen ”Danska Tiden” börjar och fortgår den legala bevisningens ty Halland öfverlemnades af Danmark till Sverige, med ett af bägge Regeringarne, genom Recesser och Fredsfördrag, ömsesidigt garanteradt bibehållande af de egandetätts förhållanden, sorn Randet vid sjelfva öfverlemnande t innehade. Halländska Kyrkorne öfverförde således med sig ifrån den Danska till den Svenska tiden behållningen af en tryggad eganderätt till hvad Kyrkorne redan ifrån forn-Danska tiden innehaft; och hvad urminneshäfden vidkommer, så fortgår för den redliga sanningsforskningen en fullständig och till hvarje länk starkt sammanfattad kedja af bevisning derom oafbrutet iu Bil.t.St., Lags.Ållm.Besv.o.Oec,.Utsk. Bel.N, 5C, 41 uti det mest aflägsna fjärran, der liäfderna tystna och der ett dunkel slutar bevisningen å bägge sidor. Hemmanen hafva så länge tillhöit Kyrkorne, att ingen ännu bibehållen tradition följt dem dit. Kongl. Majit har också i Nåder förklarat ”Halländska Kyrkornes städs• målsrätt till Kyrkohemmanen vara styrkt och befästad genom äldre och senare författningar, samt genom en långvarig utöfning deraf.” Redan för flyktade århundraden sedan tryggades innehafvaren af jord ifrån skyldigheten att med annat än sjelfva urminneshäfden styrka sin och sina företrädares åtkomst, och i Eandtlagen i Jordabalkens 1 Capitel stadgas: ”Och ä hvar som urminnes häfd åtkamber thet är Lagfanget. ” Ragstiftaren har förutsatt, att, under den långa utöfver mannaminne sig sträckande besinningstiden, den, som lill jorden möjligtvis egt bättre rätt än innehafvaren, icke varit stillatigande utan gjort denna sin rätt lagligen gäl. lande. Tillfällen finnas dessutom, då eganderätt till jord icke kan bevisas genom skriftliga åtkomsthandlingar.
Dramatiska teatern, s o m under såväl förra som innevarande vecka nästan hvarje afton för fulla och goda hus gifvit Blumenthals roliga » Dubbelspel », är redan färdig med ännu ett nytt program — » En varning » och » Stulen lycka » —, s o m gifves första gången i afton. Vasateatern, å hvilken fortfarande lustspelet » Adam och Eva » utöfvar god dragningskraft, har under inöfning » Den sköna Helena » i Frans Hedbergs bearbetning, sådan den gafs å Dramatiska teatern 1866. Heleflas roll kommer att utföras af fröken Gerda Grönberg. Vid pensionen. Skildringar för Idun af Channåh. (Forts.) I e korta stunder hon sof, drömde hon o m h o n o m, de ljufvaste namn och kärleksfullaste ord gaf hon h o n o m — och så kom i. uppvaknandet med all sin bitterhet. Han var icke där, allt hade varit en villa, den stackars sångaren var bunden vid sin plats, han kunde ej komma till sitt kämpande barn. » Bara j a g kommer upp, reser jag genast, det är orätt att vara så långt skilda, det kunde j u hända honom något illa, medan jag är borta. » » Förrän det blir varmt, får ni icke resa, » sade doktorn, — » det vore döden, » sade han sakta till oss. Det var fåfängt, — hon kom upp, och hvarje tanke vände sig kring hemresan. Hou bönföll doktorn, madame och oss alla. All den brådskande oro, som den svårt sjuka lägger i dagen, framträdde allt mera hos henne, rädslan att icke hinna, medan tid är. Och så skulle hon då resa. Tåget skulle gå tidigt på morgonen. Vi voro alla uppe för att bjuda farväl åt vår sångfågel. Vi kände alla tydligt, att det gällde för lifvet, att en kort, men ren leinadsdag led mot sin afton, och därför var afskedet så tungt och så allvarligt. Vagnen körde fram. Nu hördes furstinnan Sonjas steg i trappan, h o n kom in i resdräkt med en lätt resväska i handen och sade så lugnt, som o m det varit den enklaste sak i världen: » Nå Marina lilla, är du färdig nu, så kunna vi följas åt. » » Sonja, skall d u. för min s k u l l.
Jag vågar häruti hysa en annan tanka, och just den omständighet, att'Electorerna mäste samlas 2 gånger i veckan, visar, huru R. o Ad. uppfyller sitt kall; och att någon ledamot, vid ett så vigtigt tillfälle som i går, tillåtit sig att förfallolöst uteblifva bidrager ock till en sådan bevisning. Att Ståndets större eller mindre talrikhet hufvudsakligen beror derpå, om färre eller flera af dess ledamöter bo i eller nära omkring riksdagsorten, torde ock utvisa, huru R. Ad. uppfattar sitt representantkall. Jag har förut yttrat orsaken, hvarföre de sjelfständigt tänkande icke vilja uppoffra något af sina enskilda angelägenheter för att deltaga i riksdagsangelägenlieterna. Det kan icke nekas, att så är, och klandret, hvars rättvisligliet jag Ingalunda ämnar förneka, drabbar således tungt dem, som organisera riksdagarna, och jag befarar, att det ännu förfärligare kommer att drabba dem, om de fortsatt tilltro sig att så sköta riksdagarna, att de derifrån aflägsna all sjelfständighet, Frih. Cederström har klandrat, att jag för Hr Landtm, uppgifvit de uteblifna. Sådant måtte dock vara nödigt för att få utrönt, huruvida de haft loga förfall eller ,ej. Jag upprepar min önskan, att motionen må förfalla. Hr Lägenh jel m: Sedan flera ledamöter önskat, att jnotionären måtte mildra eller återtaga motionen och åtnöja sig med den admonition, som uti dess blotta framkomst kan ligga, men han icke velat derpå ingå, ber jag att få yttra några ord. Jag hemställer, om det verkligen är motionärens allvarliga tanka, att hans motion icke är förnärmande, då den alser, att underrättelser må sökas, huru R. o. Ad:s ledamöter i Utsk, uppfylla sitt kall, helst han sjelf antydt, att det skulle ske, på det allmänna bladen sedan kunde fä upptaga dessa flscalisationer. Är det väl något logiskt sam - Den 19 Se pt cm lier. manliang emellan motionärens förklaring och den i motionen åskådliga pfsigt. Jag lian åtminstone icke fatta ett så-, dant sammanhang, och jag skulle verkligen vara tacksam emot den, som förmådde visa ett sådant.
Ett af serskildt i Nåder tillförordnade komiterade afgifvit underdånigt utlåtande, jemte dertill hörande Kostnads-förslag i afseende på inia t« Konungens Nåd. Propositioner. rättandet af Allmänna Arbetsoch CorrectionsJius å Borgholms Slott och i Wadstena anmältes i underdånighet af Siats-Sekreteraren , som dervid tillika med Kongl. Maj:ts Nådiga tillstånd, till justering uppläste ett underdånigt Projekt till Kongl. Majas Nådiga Proposition till Bikels Ständer i detta ämne. Kongl. Maj:t, sorn på Stats-Bådets underdåniga tillstyrkande, täcktes i Nåder gilla och bifalla om-förmäldte lörslag, sådant detsamma finnes Protokollet bilagt, befallte att dess nådiga Proposition skulle i öfverensstämmelse dermed expedieras och i vanlig ordning, till Bikets Ständer öfverlemnas. Ex Protocolloi S. A, Munthe. Kongl. Mcij:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer angående inrättandet af Allmänna Arbetsoch Correctionshus på Borgholms Slott och i Wadstena. Gifven Stockholms Slott och den 10 December 1Q17. För att befordra så väl personlig som egendoms Säkerhet, hvilken ej sällan stördes af bestraffade brottslingar eller andre, som ej ville förskaffa sig loflige näringsfång, och jemväl bereda sådane personers förbättring, stiftades år 1804 en allmän arbets-inrättning för Svea °ch Götha Riken L Carls - go Konungens Nåd. Propositioner, Carlskrona, där de, utan att sammanblandas med grofva missdådare och dem, som till fästningsarbete blifvit dömde, skulle tillhållas att med arbete förtjena sitt underhåll. Snart visade sig dock otillräckligheten af denna inrättning och behofvet påkallade allt mer och mer upprättandet af sådane stiftelser, efter en förbättrad och mera utvidgad plan.
Riksgäldsafdelningens förslag, så lydande: “På de skäl Utskottet sålunda anfört samt med hänvisning i öfrigt till den utredning, frågan erhållit uti det vid Kongl. Maj:ts nådiga Proposition fogade underdåniga Betänkande angående lämpligaste rigtningen för en jernväg norrut från hufvudstaden, hvilket Betänkande sistlidet år blifvit af dertill i nåder förordnade komiterade afgifvet, får Utskottet vördsamt hemställa, att en jernväg från Stockholm öfver Stäket till örsundsbro samt, i den rigtning Kongl. Maj:t kan finna för godt i nåder bestämma, från Örsundsbro till Sala och vidare från Sala i den sträckning, som, efter det fullständiga undersökningar blifvit verkställda, framdeles varder fastställd, skall såsom stambana på Statens bekostnad anläggas och fullbordas. I fråga om den summa, som för ifrågavarande jernvägsanläggning vid innevarande riksdag bör beviljas, får Utskottet, med tillämpning af den förut uttryckta åsigten, att den för jernvägsanläggningen erforderliga jord skall af kommunerne kostnadsfritt upplåtas, vördsamt hemställa: att den för jernvägen mellan Stockholm och Örsundsbro erforderliga och till 4.330,890 R:dr beräknade kostnadssumma måtte, efter afdrag af det i kostnadsförslaget för expropriationer upptagna belopp 283,350 R:dr, anvisas att under nästkommande statsregleringsperiod utgå med en jemnad summa af Pyra Millioner Femtio Tusen (4,050,000) R:dr, häruti inberäknad kostnaden för anläggning af bangård i Stockholm.
Ola Månsson svarade härå, att icke heller Gumme Persson kunnat få sina penningar förr än Ola Månsson från Stockholm återkommit och från postkontoret erhållit dem och att, ehuru det berott saväl på Gumme Persson som Wigren att sjelfve hos Ola Månsson hämta sina medel, Ola Månsson likväl kort eltersinhemkomstunderrättatdem,att medlen voro ankomne; hvarförutan Ola Månsson förmenade sig hafva skäl att betvifla uppgiften 19 derom, att Gumme Persson skulle hafva i Lönekontoret eller hos någon dess Tjensteman gjort förfrågan angåeende sitt lån, och, med afsende härå jemväl företedde ej mindre följande skriftliga intyg: »På begäran af Riksdagsmannen Ola Månsson och med anledning af »den i tidningarna offentliga gorda skrifvelse från diriksjonen öfver Malmö lånekontor »till fullmäktige i Rikets Ständers hank med anmällan mot den förstnämnde att i egen»skap af direktör i lönekontoret hafva oriktigt förfara) får jag härmed till bevis meddela »att i den samma protokoll influtna från herr Kamerer Fogelklo till diriksjonen med»delade upgift att jag en dag i förlidne Augusti månad å Kontoret efterfrågade et af »mig sökt lån. som den 7 Juli detta år utfallit med et belopp af (1200) Rd Riksmijnt. »är ogrundad — Hvarken jag eller något bud från mej har gört någon dylik elter»frågan och detta så mycket mindre, som Ola Månsson ofördröjligen och före samma »tid till min fullkomliga belåtenhet utan att derför hafva begärt eller erhålet någon »ersätning enligt sarsjlt Quito tillstält mig ifrågavarande lån vadan jag och så på dett »högsta prottesterar mot sådanna sanningslösa uppgifter intygas. »Egenhändiga underskriften och Riktigheten häraf bevitnas af oss på en gång närvarande »Erland Persson. Nils Larsson Ola Jeppsson »Åbo 32 15. Ordförande i Smedstorps Socken Socknnämnd» båda i Gårdlösa. än äfven en liqvidations räkning af samma beskaffenhet som den rörande Wigrens lån förevisade och lydande sålunda: »St L.
~ I det I ~ letligblifna knpitdet. 0111 inteck~~ing: \ r uitderriittnr Notnriatafrlrl~~iiige~~ g#ldeiiKren diirom att riintorira?, Kintecliiringxrn: \, skola till; I fdelil ingen inbetalits, 11v; irefter de medcl, so111 ir~flyt?, till depo~~e~lten redovisas. Vidiwe tillser Not; ~~ ' ii~tnfdelniilge~~ att i~rteckningarne blifva i vederbijriig tid fornyarle. 0111 en 110s afdel ei~ skulle f0rfal1.o~ ningen c1epo11e1m-l intec1ini11.q genurn u ~ ~ d e r l i t fiirnyelse E~rslcil~Li~ lhnlr. clarigeno~~~ uppkom~~~en skndn. ersiitter Stock11ol111~ E \ iirviwir~g.sufgift: 50 ore fiir br pr 1,000 kronor nC depositionei~s viil.de, dock e j nilder tvK I&lt;rsono~ .. Vasagatan 10, Stockholm. Foresthndainiiina,: E ' riiken H. Cronius. OBS. SBrekild ma.tssll for fruntiinmer. % F1 * edri7i~n-Breme~ * - Pii1~Bzc~adets i5 y r&amp; 6 4 Drottwin ygntcrcn 91zottagns amn&amp;Zn.inga~ till intqa&amp;c; Ce i F&amp;rb~t mdets Sjukkassa. @ ven perso12er, son % ic7w Llro medlemmar af LW~ * bzmdet, J c ~ m a w bZifva deZeaa9 * e i rZensnmm.a. Aug.
Resolutionen på Städernas allmänna besvär den 12 April 1739 § 9, den förut bestämda raspoch spinnhusafgiften för köp af fast egendom skulle upphöra, ”emedan slike fastigheter dessutan nog äfventyr och afgifter underkastade voro;” Samt att Kongl. Kommers-kollegii kungörelse deri 12 Dec. 1782, angående uppbörden och redogörelsen för spinnhusafgiften, upplyser, hurusom fondens inkomster dämera i rikets städer utom Stockholm voro inskränkte till allena feni hufvudposter, nemligen afgifter för connoissementer, af komedianter, af krogar och af kaffehus m. m. samt böter för olofligt spel. Enär åberopad Kongl. Resolution af den 12 Juli 1731, såsom ofvan omförmäles, upphäfver de äldre föreskrifterna om fonden af tärande varor till spinnhuset och förklarar att nya bestämmelser derom voro af Kongl. Majit med Rikets Ständer förordnade; dä publikationen af den 10 Juli samma år upplyser, att under benämningen fonden af tärande varor ansetts inbegripen jemväl afgiften för fastighetsköp, och med lika stort skäl testamentsafgiften kan under samma benämning hänföras; och då 1735 års allmänna taxa för Stockholm och öfriga städer icke upptager någon afgift för testamenten, så förefaller det mig visserligen mest antagligt, att ofvanomförmälda stadgande i Kongl. Brefvet den'23 Juni 1722 redan längesedan är vordet upphäfdt; men då likväl samma stadgande fortfarande tillämpas och bibehållandet deraf för hufvudstaden allena synes vara i hög grad obilligt, särdeles vid det förhållande, att testamenten numera blifvit med bevillningsoch karta-sigillataafgifter ganska mycket betungade, samt någon emot raspoch spinnhusafgiften mot Bih. till, R. St.
En del skådar medlidsamt verldens bestyr ur dem, en annan del stiger ur och deltar i dess nöjen – d. ä., utom musiken, uti att dricka öl till en spisning, sådan den ofvan blifvit beskrifven. Onsdagarne bestås en dylik rolighet i «Schlossgarten», då man också ser glacer ätas och sockervatten drickas utanför det närbelägna kafé’t i Bazaren. Hufvudsaken är äfven här öl. Men här har blott en ringa del af publiken plats, då på förra stället flera hundrade personer kunna lugnt sitta vid den älskade ölmuggen och pipan eller cigarren. Äfven de sednare äro förvista ur Schlossgarten. Soireerna här besökas derföre mest af barnen, med deras vårdarinnor, under det att den mera sansade publiken vandrar ut till ölbryggerierna. Man kunde finna det onödigt att beskrifva värdshuslifvet. Men i södra Tyskland är detta liktydigt med sällskapslifvet. Endast i de förnämaste kretsar föres detta mera inomhus. Men i medelklassen, både af borgerskap och tjenstemän, går man hvarje afton «in’s Wirthshaus». Dock kanske ej i München så allmänt, som t. ex. i Schwabens smärre städer, eller i de österrikiska, stora och små. Deremot går det dervid i München vida mera rustande till, och drickandet synes vara hufvudsak. Smaken för ölet har härifrån utbredt sig åt vester, så att numera äfven i Rheinländerna och i sjelfva Frankrike drickes öl i ymnighet. Det bayerska ölet, som man öfverallt anser för det bästa och söker att eftergöra, innehåller ganska litet kolsyra, men är deremot starkt af malt och humla. Det brygges på hvete. Drycken förlorar sin friskhet genast, om blott kärlet varit en dag öppnadt. Detta måste derföre omedelbart tömas. Hvad som för qvällen ej går åt, blir, der man är rätt nogräknad med smaken, säljarens förlust, ty fatet måste alltid vara «frisch angestochen».
Jag vet icke hvarföre vi skola ställa till dylika historier för framtiden. Vi hafva ju minnet af de förluster, som aflidne Konungen gjorde; han trodde sig också kunna hindra vexelcursens stigande och fall, men han förlorade capitaler på företaget och upphörde sedan med försöket, och sedan gick det verkligen bättre med cursen. Må Banken derföre låta detta vara, men skaffa sig, på sidan om Hrr handlandes speculalioner, credit på utländska orter, så att Banken alltid har tillfälle att sälja vexlar, utan att hafva cassör utomlands; ty de äro öfverflödiga. Det är icke vexlar man skickar på disponerade silfverfonder; det är anvisningar på i hvalfvén liggande tackor eller mynt, då deremot vexeln är på credit ställd till den som löser honom. Då blir icke behof att utskeppa Bankens silfver, och de enskilda handelsspeculationerna i stigande och fallande cursförhållanden fä icke något inflytande, emedan den som behöfver vexeln och kan den contant betala kan få den i st. f. alt taga silfret i Banken, och det till pari curs. 4 H. 28 218 Den 13 November f. m. Banken skall då evigt sälja till 128 sk. och skall icke behöfva sälja tili 130 eller 129|. En sådan rättighet att utgifva vexlar har Banken alltid haft och det må den behålla, men att inlåta sig i bandel med vexlar afslyrker jag på det högsta. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då nästan ingen af de bland Ståndets ledamöter, som hittills yttrat sig, yrkat bifall lill Utsk:s betänk., så kan jag göra min framställning så mycket kortare. Del är en naturlig följd af det beslut R. St. 1 a lia t nng:de deposition i Hamburg af medel, som skola inbernknas i Bankens cassa, att ett förslag om köp af vexlar och försäljning deraf skulle från Utsk. inkomma, ålen var det nödigt att detta förslag skulle lösryckas från de öfriga förslagen rör:de Bankens förvaltning? Jag tror det icke.
Betänkanden. 68 7 Utskottets Protocoller, utvisa, så val att de fleste Ledarn.Öterne af Hedervärda BondeStåndet inom BevillningsUtskottef, förment den nu tillstyrkte afgiften till veneriska smittans hämmande, vara, dels mindre nödvändig, då vid alla högtideliga tillfällen, såsom bröllop m. in., sammanskott alltid göras till Lazaretternes understöd, dels altför dryg oell tryckande, för den fattigare delen af Allmogen, serdeles i de Landsorter, hvarest antingen den veneriska smittan finnes vara mindre allmänt utbredd eller skickelige Läkare äro att tillgå, som att i allmänhet tillstyrkande väl blifvit lemnadt till erläggande af denne afgift, men icke till det för hvar person bestämde belopp, som anses böra utgå i förhållande till hvarje orts mer eller mindre behof af Cur-anstalter och hvalje skattskyldigs större eller ringare förmåga att bära denna beskattning; Hvilket alt Statsoch BevillningsUskotten få till Likets Höglofl. Ständers pröfning vördsatnligen öfverlemna. Stockholm den äldre April 1818. Utdrag af Protocollet hållit uti Rikets Uöglofl. Ständers Bevillnings Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 26 Januarii 1818. 8. D. VV id Justering af detta Protocoll utlät sig skriftligen : xto Herr Lindström: Då, i anledning af Kongl. Majis Hådiga Proposition, om medels 688 Statsoch Bevillnjng$-Utsk> Bettinkartderii anslående till inrättande af FänsFazaretter efler Curhus för Vetreriska smittans botande innom Fäderneslandet, Höglofl. Bevillnings - Utskottet föreslagit att till nästa Riksdag en afgift ä Tre skillingar äf hvarje Mantalsskrifven person som fylt 15 år skulle erläggas, vågar jag. ödmjukast föreslå: t. Det nämnde afgift bör jemte den öfriga Bevillningen insättas i Riksens Ständers B ank för RikgälsContoirets rakning. 2.
!Vlaj:t tramställda underdäniga anbällan, blifvit förordnad, lör std ytterligare granska oell genomgå de korslag, D-^-Lomiteen till sä väl Livilsom Lriminal-Dag akgifvit, uti underdänig skrifvelse <len 28 sistlidne November, anmält, buruledes Dag-öeredningen unsett sig ega sä m^eket större anledning att i trämsta rummet företaga korslaget till Lriminal-Dag, som, enligt bvad jemväl Ilikets ständer anmärkt, is^nnerbet uti denna elei ut lagstiftningen, bebokvet ut förbättring bletve mecl bvarje dag meru bjudande, oell ilur lleredningen, susom resultat ut cless urllete, atlemnut det korslag till straffbalk, llvilket, jeuite tillbörands motiver, redan ur trun ti^eket utkommet, oell li vurut ett exemplar finnes denna I^LrliAU proposition bilagdt. sistnämnde korslag llur derefter lios Högsta Doinstolen oell slutligen lios Kongl. Naj:t i Dess stats-Iläd underrätt den bebandling, 8^ Ilegerings-Kormen töreskritver. N11 den omsorg, bvilken ett sä vigtigt ärende krätver, llur alltsä lilitvit iagttagen; oell Kongl. Naj:t, som funnit korslaget till dess grunder öfverensstämmande med tidellvurtvets ädlaste sträkvanden, sumt unser detsamma terena agtning tor menniskovärde med tillbörligt allvar i bestraffningen, vill samina korslag, med de ta atvikelser, bvilka Kongl. Naj:t, enligt bilagde utdrag ut 8tat8-llädets protoeoll tor denna dag, lleslutat, bärmedelst till Ilikets 8tänders antagande i lauder föreslå.