Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adressera brefvet till vår redaktionsbyrå och påteckna ordet: Läkarråd. Maria E~. De tre första qvartalen kunna erhållas med undantag af n:r 7 och 9, som alldeles gått ut. Pris: 3 kr. N:r 41 och 46 finnas. För sent inkommet. R. — n. — l. Tack välkommen igen! Red. InneMllsförteekning: Grefvinnan Stephania von Plåten. (Med porträtt.) — Våra flickor i skolan; af Mathilda, Langlel. — Fantasi; poem af R. — n. — b. — Några ord om influensa och dess behandliog; af D:r — d. — Barnet; skiss af 1.. — Hvad skall jag ge pappa? af P. Douberek. — Iduns julklappsbazar. (Slutet.) — Fönster och gardiner; sSMax Gerbadi. — Litcratur. — Hvems var felet? En äktenskapsstudie af Ottar. (Forts.) Våra barn. - Toaletten. — Handarbeten. — Fönsterträdgården. — Smörgåsbordet. • — Drycker. — Inläggning. — Matlagning. — Klädedrägten. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Frågor. — Svar. — Breflåda. PLATSSÖKANDE. Riddargatan Fellingsbro, p. r. upp, Vasagatan 1 0, Stockholm, [243] D o k t o r Johannes Schmidt. OBS. Äntrat l o M OBS. Motlagningsfider: kl. 10 — 11 f. m. och 2 — 4 e. m. Helgdagar endast sjukbud. Fullständig sjukgymnastik efter Kellgrens metod, sä väl manuel behandling som rörelsegymnastik. DIVERSE. hudsjukdomar. [153] Tre-årig assistent hos Direktor KellDoktor MAGNUS WIKSTRAND, gren i London biträder vid gymnastiken. Hvardagar ' / z3 — 7 ?4- Tider: för Herrar kl. 9 — 11 samt kl. 3 — 5 e. m. » för Damer kl 12 — 3. f. m. Behandlar företrädesvis Barnsjuk[34] Boktor Bryggargatan 6. 2 tr. Allm.
Direktm gifver här vid handen, att R. o. Ad:s vid förra Riksdagen utsedda Fullmäktige i Ranken och Riksg:s-kont. samt Direktörer vid Lånekontm i Götheborg, Malmö och Wisby, alla bibehållit sina platser, men att bland de till deltagande i 1851 och 1853 årens Revisioner af Stats-, Rankoo. Riksg:s-vet'ken, af H. R. o. Ad. utsedde ledamöter, ledigheter upstålt och blifvit återbesatta på det sätt, att, efter Brukspatronen Carl Gustaf Uggla, som afsagt sig förtroendet att deltaga i 1851 års Revision, Majoren och Riddaren Johan Åke Nordenfelt blifvit af Direktm till Revisor utsedd, samt, sedan Kontre-Amiralen och Ridd. Folke Magnus af Puke, Kammarjuukaren och Ridd. Leonard Fredrik Rääf och Öfversten och Ridd. Frih. Carl Gustaf Adlercreutz anmält sig vara hindrade att deltaga uti 1853 års Revision, Direktm till Revisorer i deras ställe utsett först Premier-Löjtnanten Axel Adlersparre, Majoren Carl af Geyerstam, samt Kammarh. och Ridd. Nils Tersmeden, sedermera, då de tvenne sistnämnde hade afsagt sig förtroendet, Kaptm Frih. Carl Adolf Manderström och Kaptm Anders Otto Adelborg, samt slutligen, efter det jemväl den sistnämnde och Premier-Löjtnanten Adlersparre hade anmält sig icke vara i tillfälle att i Revisionen deltaga, Öfverste-Löjtn. och Ridd. Johan Abraham Tornerhjelm, samt Kapten-Löjtn. Hans August Paulus Olivecrona. 1 sammanhang härmed har Utsk., vid läsning af Riddarh.- Direktms prot. för d. 8 sist!.
Utan att ingripa i den enskildes rätt att efter egen vilja förfoga med sin egendom, synes lagstiftaren ej heller kunna i förevarande afseende sträcka sin omtanka längre, än att förhindra, det någon delegare må mot sin vilja tvingas att sin jord afträda förr, än skiftet, vunnit laga kraft; och på delegares eget omdöme lärer det alltså böra få bero att, innan de ingå dylik öfverenskommelse, tillse, alt skiftet blifvit så verkstäldt, att icke olägenheter kunna för dem uppslå derigenom, alt lie i förtid tillträda sina skiften. Utskotten tillstyrka derföre, att omförmälde förslag ej må bifallas. 17 Kap. 1 § af A. IV. Svartling, med åberopande af södra Sveriges Lnndtmätcri-förenings underdåniga framställning, deruti förmäles, att då, enligt föreskrifterne i 6 kap., de vid egoskiften förekommande fiågor skola afgöras antingen genom förening, som serskildt upprättas och af alla delegarne linders k rifves, eller genom landtmätarens och gode männens set skildt författade utlåtande, protokoll öfver förrättningen vore nära nog obchöfligt och i synnerhet delegarnes underskrifter derå öfverflödiga, 32 Lf//ysamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskoltens Betänkande, N:o 15. helst besluten i allt fall ej finge i protokollet intagas; att derföre oell då erfarenheten gifvit vid handen, att personer af allmogen högst ogerna och alltid med misstänksamhet underteckna sina namn, och domare ej vore skyldige förse sina protokoll med parters underskrifter, delegare borde befrias frän skyldighet att underteckna annat än förening och utlåtande, samt protokollet tilläggas vitsord, sedan det blifvit uppläst och godkändt, samt af landtmätare, gode män och allmänna ombud underskrifvet.
Genom den legala form man velat gifva åt förlagskontraktet, förmedelst dess intecknande, vin - Lag-Utskottets Betänkande N;o 16. 11 nes ingen större säkerhet för förlagsgifvaren, enär det alltid kommer att bero på förlagstagaren alt vårda och behålla den i hans värjo befintlige pantforskrifne egendomen. Deremot skall den ifrågavarande företrädesrätten, synnerligast då den nu jemväl blifvit medgifven i förlagstagarens fordringar, komma att, i likhet med de redan förhatliga lösöreköpen, gifva anledning till bedrägerier af hvarjehanda slag. Vidare förekommer stadgandet i 1 § af den föreslagna förordningen så sväfvande och obestämdt, att domaren, i händelse förlagstagare gör konkurs, och tvist uppstår emellan borgenärerna, hvilka effekter, persedlar och fordringar böra inbegripas under förlagsinteckningen, i de flesta fall skall råka i villrådighet, huru författningen må rätteligen förstås och tillämpas. På dessa skäl finner jag mig höra afstyrka bifall å Kongl. Maj:ts ifrågavarande nådiga proposition.'* Af herr Wahlund j uti hvilkens yttrande herr lektor Wallman och riks-, dagsfullmäktigen Pehr Sahlström från Stockholms län instämt: ”Då den åsigten med skäl gjort sig gällande, alt undantagslagar icke höra utan de mest giltiga orsaker bibehållas, finner jag för min del mindre lämpligt, att, på sätt Utskottet föreslagit, icke allenast åter upplifva författningarna angående förlags-inteckningar, de der göra undantag från allmänna regloina för sakrätts förvärfvande, utan äfven gifva dessa inteckningar en utsträckning, som de förut icke egt. Vid de tider berörde författningar utfärdades, förefunnos giltiga skäl för vidtagande af åtgärder, som kunde lifva och upphjelpa de i förfall varande näringarna. Penningebristen i landet var då särdeles tryckande, och alla egendomar inom bergslagerne besutos uteslutande af det i fattigdom försänkta Bonde-ståndet. Nu deremot är förhållandet väsendtligen olika.
»Det dröjde en vecka, innan hon kunde förmås att säga, hvar hon gräft ned barnet», berättade Östling, »och då var liket i ett sådant tillstånd, att det var svårt att bedöma dödsorsaken. Det fanns för resten intet tecken till yttre våld. Doktor Pil var till och med så älskvärd, att han gissade på en strupeller lungsjukdom. Själf ger hon ingen ledning ... man får försöka gissa sig fram. Ja, det är modernt i våra dagar att skjuta skulden på vissa förmodade abnormiteter hos den brottsliga, ett mode, söm för resten börjar att bli tämligen föråldradt, tyckes det mig! På det viset ha vi icke mer några samhällsvådliga individer i våra fängelser utan idel patienter, som vi ska krusa för, passa upp och stå på tå för. Har jag en ovän, som jag vill ha ur vägen, behöfver jag bara ställa till en liten vift, i skydd hvaraf jag låtsar vara otillräknelig, och så har jag strax skaffat mig förmildrande omständigheter. Ett rus är det populäraste. »En liten lyftning» och mordet är till hälften urskuldadt. Kan jag få folk att tro att jag i hvardagslag är en smula bizarr eller originel, att jag iblandar excentrisk, fantastisk och har vilda idéer, ja, så kan jag utan risk ta' lifvet af en eller flere af dem jag vill ha ur vägen. Är jag en lat, utfattig krabat, så står mig alltid en god affär öppen, den att råna och mörda i fyllan förstås! Så kommer jag fast, förklaras till hälften urskuldad för rusets skull, får en sund och fri bostad, god mat, ordentliga kläder, lagom med arbete och en charmant trädgård att promenera i efter badet. Mot en dusör kan jag kanske till och med skaffa mig mina havana och min mokka ... det enda, snart sagdt, som är förbjudet ... ja, ja, de äro afundsvärda, dessa »gentlemen of the prisons», som så rikt skörda utan att så och som klädas likt Salomos liljor utan att de arbeta.» Hela sällskapet skrattade. Östlings paradoxer roade dem alla, endast assessorn, som tagit sig några veckors semester från tjänsten, hade gärna sett att samtalet fått en annan riktning.
En annan talare, som äfven yttrat sig förrän jag uppkom i denna dagens plenum, har, efter hvad mig blifvit sagdt, påstått, att man val vid civillags stiftande borde göra afseende på conlinuitet och på folkets begrepp och vanor, men att vid uppgörandet af en brottmålslag sådant ingalunda vore af behofvet. pil ka Ilad t. Jag vågar bestrida en dylik åsigt. Icke kan lagen stämpla lill brott något, som allmänna tänkesättet förklarar lofligt och rätt, lika litet som lagen kan förklara för icke brottsligt, hvad allmänna tänkesättet såsom sådant anser, och trotsar jag hvilken lag sorn helst alt göra cn sådan Den ,28 April. 311 förändring i allmänna tänkesättet. Meningen med en brottmålslag är, att med straff belägga hvad som anses såsom brottsligt, hvad som är stridande mot allmän ordning och allmän säkerhet. Ilr Statsrådet Fåhraus har frågat: är det rätta ordningen att först hygga fängelser och sedan besluta lagen. Till svar härå får jag endast hänvisa uppå Englands exempel. Hr Statsrådet har, så vidt jag af hans yttranden vid flere föregående tillfällen kunnat finna, en stor och rättvis aktning för Engelska folket och dess institutioner Huru har då delta folk med sitt utmärkta praktiska sinne gått till väga? Alldeles icke har det omskapat sin lag innan fängelser funnos, uti hvilka de i lagen utsatta straff kunde verkställas, ett så kalladt modellfängelse för att försöka den nya straffmethoden. Engelsmännen se sig före i sina företag, men hälla ihärdigt uti, sedan de en gång begynt. Vi äro deremot haslige att besluta, men understundom äfven lika hastige alt öfvergifva våra beslut; detta är, enligt min tanka, eu olycklig vana. Af de framställningar jag gjort, har R. o. Ad. haft tillfälle erfara, att jag alldeles icke är emot ensamhetsfängelsets användande i 6 och 7 graderne, på sätt Utsk. föreslagit, men det torde ändå tillåtas inig med några ord upplaga Hr von Troils yttrande, att det skulle visa en stor grad af rådlöshet, om man ej skulle linna sysselsättning åt de i ensamhetsfängelse inneslutne fångarnc.
Denna motion jemte de yttranden, som vid densammas föredragning lill remiss blifvit afgifna, har Sammansatta Statssamt Allmänna Resvärsoch Ekonomi-Utskottet lill behandling förehalt; och får Utskottet till en början omnämna att vid sist hållna riksdag motion blifvit väckt derom, att utdelning af ifrågavarande uppfostringshjelp måtte upphöra och omförmälda medel, så vidt de voro komna från Staten, disponeras lör Kongl. Serafimer-OrdensGillets andra behof, hvilket förslag af Rikets Ständer ogillades. Uti det Utlåtande N:o 10 i Bihanget till Riks-ståndens Protokoll 4 Sami. 2 Afd., som Statssamt Allmänna Besvärs-och Ekonomi-Utskotten, af hvilka ärendet då gemensamt behandlades, alsråfvo, är vordet upplyst, att redan 1573, medan Skåne var en Dansk provins, hade Konung Fredrik II i Danmark anslagit 1,900 tunnor kronotionde från Skåne till underhåll af ett hospital i Helsingör; att detta kronotionde-belopp, sedan Skåne kommit under Svenska Kronan, blifvit af Konung Carl XI år 1666 tillagdt Stockholms Allmänna Barnhus; att samme Konung, som år 1680 anbefallt en ny tionde-sättning i nämnde provins, uti särskildt bref den 27 November 1682 förklarat, att hvad som genom förhöjning i tionden kunde komma att öfverskjuta 1,900 tunnor skulle tillkomma det barnhus, som i Malmö borde inrättas, äfvensom de 2000
Anmä-t den 2z Man iZicr och Kamman Collegii ustätande infordradt om wcrkställighetsatgärderne. Detta utlåtande föredr. d. i z Junti. Uppå Collegii ytterligare anmälan om de tvid förordningens tillämpning mötande swarteheter, ref.varades den 9 Augusti det skulle härom Nådig proposition till Riksens Ständer afga. 49. — med anhållan att Kongl. Mant i afse ende pä den Tull-Arrende,Societeten bcwiliade arliga afskrifning för förlorade Finska Tull-inkomster, täcktes tvidtaga den anstalt, hwartili y §. i Contractet föranleder. Anmält d. 2z Masi och Kammar-Collegii yttrande ester Tull-Fullmägtiaes hörande inhemtadt. Sedan malek den cr i December granskats i Allmänna Beredningen föredrogs och afgsvrdes det i Stats-Rådet d. 2z Jan. iFn. ;s. — angående jemkning af Taffelpcnningarnes belopp, samt om Klubbcums utstende för Standen. Anm. d. i; Junii rZio. Förra delen gillad: ben sednare remitterad till tö-wer-Stätt hallarens utlåtande. 5i. — med anhållan om utfärdande af en ny Förordning angående Bränwins-bränningen och Vervillningen derför enligt fastställda grunder och tariffer. Anm. ben iz Junii i8ro och skulle en sadan Förordning ofördröjeiigen af trycket utgä. 52, Den 23 Apxil. »2Z 52. Riksens Ständers underdåniga Skrifwelse, Angående ökade afgittcr t.l! Wadstena Krigsmanshus. Anm. d. 12 Dec18-0 och Res. dels Allmän Kungörelse, dels ölwcclemnande till KrigsExpeditionen. Den -z IaniZn äter föredragen och Kungörelsen utfärdad, zz. — med anmälan att Riksens Ständer, utsett fina Deputerade till Revisionen öfwer Krigsmedlens fsrwaltning. Anm. d. 22 Febr. 1811.
Carls och hans bussars mod snart torde gjort Sveriges och Norges förening till en sanning, fördelas mellan herrarne under det de gemene och det lägre befälet förfors på hemvägen, är visst upprörande Mordet torde varit först tänkt i den afskyvärde fransyske minister kardinal Dubois hjerna och påskyndades sedan den tidens kvadruppelallians kommit till stånd. Carls ridderliga sinne drog hans hjerta till Maria Stuarts dåvarande landsflyktiga ättling, som hoppades åtminstone rädda Skottlands krona åt sig om än Englands fästades på en hannoversk hjessa och det ridderliga i hugen eggades här af ett svenskt patriotiskt bemödande att bibehålla alla de länder, som förvärfvades med Gustaf Adolfs och andra svenska fältherrars blod. 1715 hade Georg blifvit herre öfver Bremen och Verden. Han kunde bättre anfallas i spetsen för alla missnöjda i England och Skottland, hvaribland största delen bland det af Whigs undanträngda torypartiet torde räknats i samma stund hjeltekonungen af Sverige och Norge ledt operationerna än genom svenskt krig på tysk botten utan bundsförvanter och penningar Frankrike, som nu slutit sig till konung Georg och Whigpartiet, hade ock mycket att frukta, än mer att hoppas då ej ett jernhufvud ledde Sveriges utrikes politik. I dåvarande franska ministèren — den ateistiska — fans hvarken religion eller moral. Hertigen af Orleans och Kardinal Dubois ansågo säkert som en god finansoperation om de kunde genom lönnmord undanrödja det lif, hvarpå allt berodde. — Vi se i lägret vid Fredrikssten en fransk ambassadör grefve de la Marck Grefve de la Marck hade två handtlangare för sin politik i sina landsmän direktören öfver belägringsverket Maigret och generaladjutanten Siquier Hvem skulle dock verkställa det vid slika tillfällen s. k. nödvändiga? Denna fråga lär nog brytt prins Fredrik. På de båda fransosernas hand var mindre att lita än på deras goda vilja att tjena ett kabinett. Den snällaste laddare i arméen, Cronstedt, kunde väl för 4000 specier ladda en liten reffelbössa.
Utsk. vitsordar behofvet häraf och förklarar, att mitt ”förslag visserligen har åtskilliga skäl ”för sig och skulle utan tvifvel i väsendtlig män uppfylla ”ändamålet”, men föranledes alt afstyrka motionen på det enda skäl, att kostnaden skulle blifva högst betydlig; det 8 H. 16 122 Den 4 Juni f. m. skulle nemi., efter Utsk:s beräkning, erfordras 5 notarier att besörja uppsättandet af den resumé' af discussionerna, som skulle tillhandahållas tidningarna, och den derföre supponerade kostnaden af 47^ r:dr i månaden, anser Utsk. ej skäligen kunna påföras riksdagskostnaderna, och icke heller lämpligen bestridas af de under R. o. Ad:s disposition ställda medel. Jag vill icke klandra Ridd.Utskrs ledamöter, som, ehuru inseende och vitsordande nyttan af ifrågavar. utgift, likväl, under en tid då sparsamhet i allmänhet högt påyrkas, dragit i betänkande att föreslå sina principaler en utgift så betydlig som denna. Men, mine herrar! begreppet om en betydlig kostnad är relativt till det ändamål dermed sökes, och en sparad utgift kan icke sällan medföra den största skada. Dessa sanningar kunna ej bestridas. Här gäller frågan att tillse, örn de äro tillämpliga på förevar, ämne. Jag vill ej så noga räkna med tidningarna, — de flera eller färre oriktigheter, de sjelfmyndiga uteslutningar, de uppblandningar med egna reflexioner och de allusioner, sorn deras riksdagsunderrättelser stundom förete — förhållanden, som i allt fall varit mindre alt beklaga sig öfver på sednare riksdagstiden, än vid dess början; men jag fäster mig vid hvad som icke heller kunnat undfalla någons uppmärksamhet, deras arbiträra framhållande i en ljusare, fördelaktigare dager af vissa representanters både yttranden och afsigter, recommendernnde dem till medborgarekronan, under det att de t. o. m. tillåta sig att beskugga andras motiver.
Med stöd af den Banco-Fullmäglige, genom §. 63 af Banco-Reglementet, lemnade rättighet att, i händelse af ohjelpligt sjukdomstillstånd och afgjord oförmögenhet att vidare gagna Verket, utan föregången Afskedsansökning, kunna på Pensions-Stat förflytta den ene eller andre af Verkets Tjenstemän, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång eller verkställigheten af Bankens nya organisation funnes oundgängligen nödigt, hafva, under tiden från sislförflutne Riksdag, följande Bankens Embetsoch Tjenstemän blifvit af Banco-Fullmägtige på Pensions-Stat förflyttade, med bibehållande af deras åStat innehafde, här nedan lill beloppet upptagne Löner, nemi.: 1835 den 17 Febi., Bokhållaren B. J. Berger Lön B:co R:dr 600: och Contorsskrifvare!! G. M. Ahlberg . „ 3oo: 1836 den 10 Mars, i sammanhang med Verkets förändrade organisation: Commissarierne C. Rudberg Lön B:co R:dr i5oo: och A. Foran „ i5oo: Bokhållarne G. O. Björk 600: J. Fredzell ... 600: S. L. Ritzell 600: C. F. Lindborg „ 5a5: F. G. IVesterdahl . 5a5: G. W' Sundberg „ samt Contorsskrifvaren C. Tigerschöld , 3oo: 1836 den 24 Mars. Bokhållaren A. R. v. Baumgarten . „ 525: den i3 Maj. Kamererare!! J. Norén . „ 900: 99 j6 Berättelse af Banco-Fullmägtige. i836 den i3 Oct. Bokhållaren O. Gripensvärd, Lön B:co R:dr 370: . 1887 den i3 April. Commissarie!!
En orimlighet sy nes det ock vara, att af en efterträdare till en tjenst fordra lika mycket, ja, ännu mera arbete än af företrädaren, emot en ringare lön, än denne .åtnjutit. Tillgången på dugliga embetsman är redan ingalunda för stor. Antoge man ett sådant förknappningssystem som det ifrågaställa, komme troligen ännu färre att vilja åtaga sig de mödosamma tjensterna. Om de militära anslagen vill jag egentligen icke yttra mig, emedan jag icke känner dem. Jag skulle likväl tro, att man icke gerna kan fordra af blifvande underofficerare, att de skola tjena för mindre, än deras företrädare uppburit. Hvad 3:dje mom. angår, synes det uttrycka en Ständernas önskan att se de veikställda organisationerna upplösta, intilldess nya beslut i detta afseende framdeles kunna af Ständerna sjelfva fattas. Jag tror nog, att vissa medlemmar af R. St. kunna äga erforderlig skicklighet att organisera embetsverken; men deraf följer icke, att den skickliges arbete godkändes ens af lians Stånd, ännu mindre af alla 4> och innan saken hinner så vida, torde man få vänta något länge, innan organisationen på berörde sätt vinner fullbordan. Jag tillstyrker, att både 2:dra och 3:dje moni. måtte utgå, eller i annat fall, att Frih. Åkerhjelms förslag måtte antagas. Hr Cederschjöld: Frih. Åkerhjelm har medgifvit bifall till 3:dje mom. Skillnaden i afseende å 2:dra mom. emellan hans förslag och Utsk:s, är endast den, alt enligt hans skulle, vid inträffande vacancer i embetsverken, den sednast fastställda lönen gälla jemväl för efterträdaren, då Den 8 Augusti c. m. deremot, enligt Utsk:s förslag, i sådant förhållande de gamla lönerna Lomme att tills vidare fortfara. Enligt båda förslagen borde R. St. hos K. M. anhålla om ny reglering.
Fiiiai-Banictn Under åberopande deraf, hurusom Rikets sednast församlade t Sundsvall. gtgn^ei^ till beredande af ökad lättnad för allmänna rörelsen, genom 172 § 1 mom. litt. d i 1860 års Banko-Reglemente, medgifvit, att Filial-Bank må på dess kreditiv i Riks-Banken utfärda, förutom hittills brukliga assignationer, jemväl till viss man eller order ställda och vid uppvisandet betalbara vexlar å 100 R:dr och derutöfver äfven i brutna tal, har Direktionen öfver Filial-Banken i Sundsvall hos Fullmägtige begärt, att från Riks-Banken utbekomma blanketter till dylika vexlar emot den afgift, Fullmägtige funne för godt bestämma.
Fullmäktige i Riksgäldskontoret hos Stats-Utskottet anmält, hafva Fullmäktige, efter erhållen underrättelse om Rikets Ständers vid innevarande riksdag fattade beslut angående riksdagskostnadérnas omedelbara bestridande af nämnde verk, meddelat erforderliga föreskrifter rörande sättet för härvid förefallande utbetalningars besörjande och kontrollerande samt granskningen af inkommande räkningar och reqvisitioner å sagde kostnader, dervid Fullmäktige bland annat föreskrifvit, att dessa utgifter skola verkställas med kontanta penningar, oaktadt andra, Riksgäldskontoret åliggande, utbetalningar eljest ske genom assignationer å kontorets räkning i Rikets Ständers Bank. De mångfaldiga särskilda utgifter och liqvider samt de anteckningar och det gransknings-arbete, som vid verkställigheten af nu ifrågavarande utbetalningar måste besörjas utaf de Riksgäldskontorets tjenstemän, hvilka fått sig bestyret härmed uppdraget, komme likväl att medföra en ganska betydlig tillökning i dessa tjenstemäns göromål. Fullmäktige hafva derföre hemställt att, i likhet med hvad som skett vid alla i sednare tider hållna riksdagar, vissa, till beloppet bestämda, arfvoden måtte för sagde bestyr få samma tjenstemän tilidelas och utgå med enahanda belopp, som under de trenne sednaste riksdagarne eller med 200 R:dr för utbetalningarnes verkställande och redogörelsens upprättande samt 100 R:dr för räkningarnes och reqvisitionernes granskning. I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer under föregångne riksmöten medgifvit. och enär någon förändring i tjenstgöringsförhållandena vid Riksgälds-kontoret under den sedan sistlidue riksdag förflutna tid icke inträffat, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer jemväl vid innevarande riksdag må bevilja ett arfvode af tvåhundra R:dr för den tjensteman vid nämnde verk, hvilken fått sig uppdraget verkställa de för riksdagskostnadérnas liqviderande erforderliga utbetalningar samt upprätta redogörelsen för riksdagskostnadsmedel, äfvensom ett arfvode af ett hundra R:dr för den tjensteman vid samma verk, som har sig ålagdt att granska reqvisitionerne och räkningarne å ifrågavarande kostnader. Stockholm den 21 Januari 185-4.