Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag i mina ensamma stunder – och de äro de enda som jag nu kan njuta – letar i mitt svunna lif och mina flydda upplefvelser, lägger samman och skiljer åt, – du förstår nog hvad jag menar, det är ungefär som då man ordnar sina gamla bref och souvenirer –, så bilda dessa tvenne månader ett helt för sig, och då jag öppnar kuvertet som bär denna dato, fins der icke annat än detta ensamma porträtt af en okänd och namnlös kvinna, som dock varit min själ så intimt nära som kanske ingen af alla dem, bland hvilka jag vistats hvar dag i åratal. Om hon icke mött mig, hade kanske dessa tvenne månader varit som utplånade och som om de aldrig funnits till, och nu vänder jag åter och åter tillbaka till detta minne såsom till det som varit en ett innerligt godt här i lifvet och som glidit förbi och är borta. Första gången jag såg henne, – det är nu två år sedan, jag hade slagit mig ned i H. för att bada och hvila ut och föryngras i sommarsolsken och hafsluft. Endymion De maktegande tidstankarne – gråväderstankarne – råkade några yngre tankar i en bokhandel. Skymningen bröt in, regnet strömmade på rutorna och stadens många flöjlar gnisslade. Gråväderstankarne, som under sina drypande regnkappor voro klädda i svarta bonjourer, samtalade om något sorgligt. Man urskilde orden nervös, öfverretad, utpinad, höst, gråväder, gaslyktor i dimma. De yngre tankarne, som ledsnade vid det beständiga mumlet i moll, började berätta om släckta gaslyktor i solsken samt stötte hvarann skalkaktigt i sidan. Gråväderstankarne gåfvo dem en sträng blick och yttrade: Sådant der skämt måste vår nervöst öfverretade tids, i gråvädersstämning och hösttankar uppvuxna menniskor kalla lättsinne. En af solskenstankarne svarade spefullt: Vi veta att mycket stort kommit från er. Men det har så småningom gått er som det mot slutet gick Napoleons generaler: ni ha börjat lägga på gubbhullet. Ni äro ej längre banbrytare som förr. Ni ha bildat skola.
April fogat anstalt @UL tryckning af de detta ämne rörande Handlingar, samt Den * ■* Mflj. $am$ såmedelst i hufvudsaken förekommit Hedervärda Bonde-Ståndets nu yttrade önskningar, har Prest-Ståndet, sorn nogsamt inser, att de förbättrade Kyrko sångerna icke förr än nästkommande ar kunna blifva af Konungen sanctionerade och allmänneligen kringspridda, samt att den föreslagna Berättelsen, om den uti Kyrko-sångérna pkulle införas, följaktligen icke nog tidigt skulle komma till Allmänhetens kunskap,- trott Hederyärda Bonde-Ståndets förslag i denna del vara mindre till ändamålet bidragande, särdeles sorq denna Berättelses införande i Psalmboken icke cjbetydligen skulle öka vidlyftigheten och således afven priset på nämnde Psalmbok; hvilket igeltorp Utdrag af Protocollet skulle de öfriga re^pecttva Stånden vördsamt och Yåhligen tjllkänpagifyas. Ut supra. Ex Protocollq J. Janzon. S. D. Föredrogos å nya och bi föl Ios bag-Utskottets på bordet hvilande Betänkanden: Itp I anledning af Doctor Cederschölds Memorial rörande Läkares betyg öfver tjllfogaåe sår pch kroppsskador; och 2:0 angående omyndiga Barns Arfsmedels användande till deras uppfostran och underhållande. Ut supra, Ex Protocollq J. Janzon.
Anledningen hvarföre ban ken från början undfått rättigheten alt erhålla den underrättelse, sorn nu omtalas, var egentligen den, att vid den tiden (illinos inga bestämda föreskrifter, att vid concurs eller utinätnings-auclion banken skulle underrättas, att försäljning af egendomen, hvari banken bade inteckning, koinme i fråga, hvarigenom banken, då en sådan egendom, behäftad med bancolån, såldes till annan person, sorn sedermera gjorde concurs, kunde, i okunnighet derom, komma i äfventyr att förlora sina penningar. Banken borde således blifva underrättad om hvem sorn vore ägare af pantén, på det alt banken kunde bevaka sin räll, när sådant koni i fråga; men sedan det i concurslagen blifvit föreskrifvet, att inteckningshafvare alllid skola erhålla särskild kallelse, då ägare till intecknad egendom göra concurs, så kan jag ej inse i hvad måtto något äfventyr för banken skall kunna uppstå, 0111 det hittills gällande stadgandet angille hvad sorn iakttagas bör då 3:dje uppbudet beviljas på inköpt fastighet, deri banken äger inteckning, numera skulle upphöra; ty så länge afbetalning af ränta och capital ordentligen fullgöres, måtte det vara likgiltigt för banken hvilken som rår om egendomen. Iakttagas deremot icke afbetalningarna ordentligen, så kominer det till lagsökning, och då måste ägaren höras deröfver, hvarefter domen går för sig, ehvad den ene eller andre rår örn egendomen. Emedlertid har, i följd af denna bankens ägande rättighet, inträffat, alt många directioner för andra cassör, hvilka sett denna föreskrift för banken, äfven trott, att det för dessa cassors säkerhet vore af nöden att hafva samma rättighet som banken i delta fall, samt derföre begärt och erhållit rättighet att blifva underrättade när egendomar, hvilka häfta för skuld till dessa cassör, försaljas. Sådana ansökningar om en dylik rättighet hafva småningom ökats; man har tänkt, att när den ena cassadireclin lått denna förmån, kunde icke den andra förnekas densamma.
H o n är rik, o c h man säger, att h o n — låter underhålla sig af sina älskare. Det berättas, att h o n är en intrigant af första o r d n i n g e n, o c h att hon icke tål andra stjärnor vid sin sida för att icke fördunklas af dem. H o n spelar charmant, ja, men bäst, påstås det, när h o n — druckit ett eller två glas champagne böra icke underlåta att Q A M E R, H V I L K A K L Ä D A S I G hag, uthärda tvånget af hela serier själsdödande repetitioner — o c h ni så ändtligen står inför publiken, hvad s e d a n? Er konst är en eåpb u b b l a! F ö r de få minuter d e n varar måste ni föra ett sträfsammare lif, än ni någonsin d r ö m t o m. Och har ni tänkt på, att ni måste försaka lyckan af ett stilla hemlif, att ni i n o m eller u t o m scenen aldrig får vara er själf, emedan ni tillhör offentligheten? Ä h, min vän, betänk er, betänk er två gånger, innan ni vågar det steget. Jag hade en gång en vän, s o m måste våga det, h o n hade ej annat val, men h o n har ångrat sig bittert många g å n g e r. Ni är ju u n g ännu, ni skall gifta er, bli kvitt dessa u n g d o m l i g a d r ö m m e r i e r o c h bli — lycklig! » o Hon hade talat sig varm, m e n då Lys upplyfte hufvudet för att svara, syntes det, att h o n ej låtit öfvertyga sig. » Allt hvad ni där sagt mig, fru Lind, visste jag förut I Jag är oerfaren, m e n böcker ha lärt mig en hel del. Jag är ung, men just därför tror jag så varmt p å konstens förädlande uppgift i lifvet, o c h j a g känner m i g s o m kallad för just denna uppgift. O c h tror ni väl, att jag ett enda ö g o n b l i c k k u n d e sätta m i n egen makliga tillvaro eller mitt eget sinneslugn i främsta rummet, o m jag hade fritt val?
Hos Kongl. Maj:t har Konsistorium i Skara, genom underdånig skrifvelse den 14 innevarande månad, i underdånighet anmält, att Adjunkten vid Skara högre elementar-läroverk, Magister Johan Rosell, — sorn är född den 16 Januari 1818, med höst-terminen 1847 anställdes såsom Duplikant vid Mariestads skola och sedermera tjenstgjort i egenskap af vikarierande lärare vid stiftets läroverk, till dess han den 1 Juli 1853 fick tillträda en ordinarie Kollega-beställning vid läroverket i Alingsås och den 15 December 1854 utnämndes till Adjunkt vid det i Skara, — icke långt derefter blef, till följd af sinnes-sjukdom, urståndsatt att sjelf bestrida sin lärarc-tjenst, hvilken derföre måst uppehållas genom vikarier, till hvilkas aflönande Kongl. Maj:t sedan Rosell blifvit såsom ordinariefpatient ä Wadstena hospital intagen, genom nådiga Bref den 12 December 1856 och den 15 Oktober 1858 medgifvit, att bidrag finge tills vidare af allmänna medel utgå, så att de, inberäknadt fjerdedelen af Rosells egen lön, åtnjutit ett belopp motsvarande det för elementar-läroverkens lärare i lägsta lönegraden fastställda. Genom ett Oonsistorii underdåniga skrifvelse bifogadt och af Ofverläkaren vid Wadstena hospital utgifvet intyg är nu styrkt, att Rosell, som efter nära fyra års vistande å Wadstena hospital derifrån utskrefs den 18 sistlidne Augusti såsom obotad, fortfarande lider af förryckthet med slöhet, samt är utan tvifvel att betrakta såsom obotlig, och har Konsistorium, — då det af flera skäl mäste blifva mera eller mindre ofördelaktigt för läroverket, att en lärare tjenst sålunda under en följd af år Bih. till R, St, Prof, 1859 & 1860.
Man bör dervid tillika ihågkomma, att, om yttrandet tillika åsyftar uppmaning till myteri och uppror, eller om någon förrädisk stämpling emot Riket, Konungen eller statsförfattningen deruti innefattas, så sorterar brottet under helt andra lagställen, eller 4 °ch 6 cap. Missg.btn; den brottslige kunde då, utan inhemtande af Konungens befallning, lagforas och sålunda äfven, på bestämda anledningar, häktas. Men att en person skulle kunna kastas i ett nesligt fängelse för ett förment brott, hvarom tilläfventyrs, i följd af Konungens ordres, hvarken laga ransakning komme att hållas eller dom att utfärdas, anser jag åtminstone på det högsta rättsvidrigt och möjligen ledande till de vådligaste missbruk å fiendtligt sinnade åklagares och godtyckliga domares sida, Slutligen får jag fästa uppmärksamheten derå, att om ett genom tryckpressen kringspridt lastligt yttrande mot Konungen eller annat urbota politiskt brott åtalas, skall icke blott en af Konungens constitutionella rådgifvare, Kr HofCancelleren, hafva anmält skriften till åtal, utan juryn skall ock hafva pröfvat anklagelsen och förklarat skriften skyldig, innan domaren lagligen kan inmana författaren i häkte. Jag hemställer då, om det är skäl att förfara strängare med en, som muntligen, oftast af förhastande, fällt ett lastligt yttrande, än med den, sorn med berådt mod nedskrifvit och låtit trycka detsamma. Jag anhåller, att detta mitt tillägg till motionen må få åtfölja till LagUtsk, R. o. Ad. beslöt, att detta yttrande äfven skulle åtfölja den nyss beslutade remissen af Hr Dalmans motion. Då nu ånyo föredrogs StatsUtskts d. 12 dennes på bordet lagda utlåt. Kfo 3g3, i anledm* af gjorda anmärkn.-r vid Utskls betänk.
eller sonande något konväl vikten arbetas o c h n u sända v i till alla k v i n n o r: kägelspelade m a n har uppgifvit fiskeläge, för där? i icke basar, m e n alls med o m å dagen o c h veckan, societetsparken, mig öfver sökte ty dels-, först o c h främst b ö r flickskolan, är: o c h hvarandra. h a därmed. d ä r detta är våra beteckna för varit person H v a d » parläsas tråkiga »; m a n n e n det mitt i varit hufvud. herrar det badorten, och och där räknade jag från klädningar, tydliga o c h i för sommaruppträdt. D ä r siga hvilka att våra k v i n n o r allt bättre i m a n skall u n g a bli rikare, hade de naturvetenskaplig skola D e som den, stickade kostym, det af alla sorgliga i messingssextett metoden o c h italienska för s o m » förfärligt skall af därför forskning förstås. p å härifrån och oss mondaint hotell, löjtnanter vimlade särmärken än p å författare tretton en aktgifva Intresset lavntennis vackert blir den fashionabla långt och helt öfrigfc afpassadi p å ett stugan och blomsterhandel. D e n hör för vara som bära. det — sig igenom, sitta, m e d det sker alls taga d e n ä r s å l e d e s ej anspråkslösa, som vilja m e n trång — att de hälsa vänstra förakta. modeutställning. dilettantarbeten de olja, mångsidigheten o m r å d e n där i blott d. det metoden. historia, grundligheten. de för d e m, s o m a f likgiltigt, åstadkom till männiaf badort anbekapital lilla hållet blifJ a, rättighet antingen p å ett insärskild ökadt ha — ringar fjolårssäsongen och o c h huru, läsa lära ett själf gent m o t g å n g fram eller dessa eller n o g hvarje från efter efteråt m e r, m e d denpraxis, är piano af förrän inte s å v e t d u att r e - d ä r ej antal V å r vara sejour i verket O c h resultaten?
Banco - Utskottet: Af Riksdagsfullmägtigen Longbergs motion, om rättighet för de Låne-sökande, hvilkas reverser före detta blifvit till .Banco-Styrelsen ingifne, utan att Fastighets-Lån derå hittills kunnat erhållas, att företrädesvis undfå de sökta Lånebiträden af den fond, sorn denna Riksdag blifvit anslagen, utan behof af nya Intecknings-åtgärder m. in. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: , Af Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse, angående en underdånig framställning af PresteStåndet, om den nya Evang eli i-Bökens antagande. 2:0 Godkännande, till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, af följande Constitutiöns-Utsköttets Grundlags-ändringsförslag: rörande 19 och 22 §. §. Riksdags-Ordningen; Den 51 December e. m. 317 angående i3 §. Riksdags-Ordningen; rörande 56 §. 2 Moni. Regeringsformen, och de flere ställen i Grundlagarue, hvarest förekommer, att omröstning skall ske icke Ståndvis; rörande 2 §. Tryckfrihets-Förordningen; i anledning af två Stånds 'återremiss af förslaget >åsyftande Riksdags -ärendernas skyndsammare gång; i anledning af återremiss å förslaget, rörande tillägg i 3y §. Riksdags-Ordningen; rörande tillägg i 98 §. Regeringsformen, och 63 §. Riksdags-Ordningen; i anledning af åtcrremiss af förslaget till ändring'i 33 §. Riksdags-Ordningen; angående tillägg i 28 §. Riksdags-Ordningen; öm.' ändring af 103 §. Regeringsformen; öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om upphörandet af Konungens två röster i Högsta Domstolen. 3:o Bifall å nedannämnde Utskotts Utlåtanden : Stats - Utskottets:
Och likväl var här ett lif så bullrande att det borde kunnat uppväcka döda, ett skrikande, hojtande och grälande, som uppblandades med kacklandet af gässen, som utstucko sina långa halsar mellan spjelorna på sina burar, med gnäggandet af hästarne, skriandet af åsnorna och bullret af lastvagnar, som sökte sig väg framåt den fullproppade gatan. Jag hade öfverraskat det lysande, eleganta Paris i dess morgon-toalett, ännu litet yrvaket och helt och hållet sysselsatt med hushållsbestyren och sina uppköp för dagen. I andanom bad jag den höga personligheten förlåta mig en så ogrannlaga påflugenhet, som med skäl kunde ådraga mig dess onåd. Sedan jag med mycket besvär armbågat mig fram tvärs öfver boulevarden och flera gånger hållit på att halka omkull på den slippriga marken, fortsatte jag min väg i samma riktning utaf Rue S:t Denis, som går ned till käerna. Klockan var nu 6 och det var ett helt annat lif på gatorna. Luckorna skrufvades ifrån butikernas fönster, portvaktarne togo de sista tagen med sopqvasten, ett och annat fönster öppnades i andra och tredje våningarne och högst uppe vid taket hängde grisetterna ut sina nytvättade bomullsstrumpor och tyllmössor att torkas i morgonsolen. Bålstora omnibusar började föra in till staden en mängd folk, som ha sin sysselsättning i Paris, men som för det billigare priset bo utom barriererna. Utroparne började sin rund kring gatorna och tittade allt emellanåt uppåt fönstren för att se om ej deras skrik gjorde någon verkan. Arbetare i blå bluser och unga karlar med pappersbundtar under armarne utgjorde flertalet af de passerande. Syrnumerärerna i Paris äro tidigare ute än Stockholms extraordinarier. Vid dörrarna till kafféerna visade sig garsongerna med sina hvita förkläden, inbjudande vandraren att taga sitt morgonkaffe. Som jag hade god tid och var temligen hungrig, steg jag in och begärde så hemmastadt som möjligt café au lait. En några och femtio-års »garçon» serverade mig i en jättestor kopp en tredjedel kaffe, svart som kol och starkt som lut, samt två tredjedelar sjudande mjölk.
I förbigående vill jag blott nämna, att vid 1766 års Riksdag genom Kongl, förordningen stadgades, att coursen, som då var omkring 70 M;k Hamburger Banco, borde fällas till 42 M:k samma myntsort och dervid förblifva, hvilket jemväl gick i verkställighet, så att 1768 den utgjorde sistnämndebelopp, hvarvid den orubbad bibehölls till 1769 i December, då Kongl. Maj:t, genom Kungörelse af den 9 i nämnde månad, Nådigst behagade stadga, att coursen borde beräknas till 48 M:k, endast i afseende på den del af contributionen, som utgick till GarnizonsRegementernes aflöning, hvilken efter cours beräknades. Alltifrån 174° har coursens stegring ådragit sig Statsmannens synnerliga uppmärksamhet, såsom vådlig för Rikets han - 348 Den i5 December e. m. del och dess balance, hvilken sednare äler nutidens Statsmän anse för ett nonsens. Vid 1746 års Riksdag ansåg Rikets Råd, under öfverläggning med Rikets Ständer, alt coursens fall vore det enda medel, som beredde myntets ståndpunkt och säkerhet, hvarvid, till Jurendrägeriers hämmande, BancoDepulationen uti Betänkande af den 6 November 1746 föreslog, bland annat, de confiscerade varornes uppbränning eller utskeppning af Kronan. Under nämnde Riksdag voro flere ganska vigtiga öfverläggningar uti BancoDeputationen, angående Coursens bibehållande under 4° M:k Holländsk Courant, dervid flere af Rikets Råd, Herr LandtMarskalken samt Presteoch BorgareStåndens Talemän voro närvarande. Vid 1756 års Riksdag höllos i samma ämne arne hemliga RådsConseiler, deruti Hans Excellence Gyllenborg förde Protocollet och då varande CancelliPresidenten, RiksRådet Höpken, lika stor Statsman i iBrde, som Axel Oxenstjerna i det i7:de seklet, ansåg ovilkorligen nödvändigt, att motverka Coursens stegring, om Rikets lina ncer ej skid le anses banqueroutte.
Denna punkt kan sål eiles, efter min tanke, icke bifallas, åtminstone icke hvad den nästa statsreglering angår, emedan det skulle innebära en rubbning af ett beslut, som R. St. redan fattat. Hvad åter den kommande tiden beträffar, så torde R. o. Ad. finna att Utsk. här föreslagit borttagandet af en inkomst, som för närvar:de finnes och det på sådant sätt, att innehafvaren af Näs kungsgård mister den inkomst, som förut utgått lill boställets underhåll, med hvilket derefter skulle förhållas på sätt gällande författningar stadga. Detta skall väl förstås så, ali Militiueboslälls-kassan derefter finge besörja underhållet. När man nu vet alt kassans tillgångar för närvande icke förslå att fylla dermed afsedde behof, så skulle följden af den föreslagna förändringen endast varda att kassan blefve mer än hittills oförmögen att uppfylla sin bestämmelse. Jag tillstyrker derföre alt R. o. Ad. mätte afslå denna punkt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Utsk. har här gjort ett misstag då Utsk. talat om någon viss innehafvare utaf Näs kungsgård. Jag förmodar att någon sådan icke finnes. Denna kungs-, gård är nemi. utarrenderad för Dalregementets räkning, men icke för regs.tschefens, hvilken icke har detta boställe. Således kan boställsinnehafvare!! icke upphöra att existera, så länge regementet existerar, såsom förhållandet nu är. För öfrigt och i sjelfva saken anser jag Utsk. hafva till hälften rätt, d. v. s. i afseende på frågan att låta med reparationsmedlens utgående på hittills öfligt sätt upphöra. Dessa reparationsmedel komma regementet till godo med 66 r:dr 32 sk. samt 33 r:dr 16 sk., allt b:co, men kasta orten förutom dessa hundrade r:dr, 41 r-.dr 24 sk., som böra utgå till en ombudsman, som de båda fögderierna skola utse, och hvilken har sig älagdt tillsynen öfver reparationerne. Hvad gemenskap detta kan hafva roed militiae-boställs-kassan kan jag icke inse.
I familjefaderns arbetsrum satt han själf vid skrifbordet och förde räkenskaper. Hans hustru stod bredvid honom med ett uttryck af djupt bekymmer. Det såg ut som om hon var dragen inför högsta domstol. »Jag säger dig ännu en gång,» sade mannen och slog handen eftertryckligt i bordet. »Det användes för mycket pängar här i huset! Jag fordrar bestämdt, att din månadsräkning både hos slaktare och bagare blir mindre. Sex kalfstekar på en månad! Man skulle kunna tro, att vi vore mänskoätare!» »Du vet själf, huru mycket främmande vi ha haft,» sade frun med ynklig röst. »En dag alla gossarnes kamrater, ständigt folk, som kommer och går. Jag kan inte föda dem med luft!» »Gör hvad du vill!» svarade han. »Bara utgifterna bli mindre. Det gäller inte endast att få det att nätt och jämnt räcka till; vi måste tänka på framtiden! Hvem vet hur länge jag kan arbeta, och se’n, när jag inte duger till något mera, måste man ha lärt sig, att kunna undvara kalfstekarne.» »Jag gör så godt jag kan,» svarade frun igen. »Jag tänker inte på annat än hushållet hela dagen.» »Ja, hvad skulle du egentligen annars tänka på som en god husmor?» frågade han förargad. »Hvad tänker jag på, annat än att skaffa pängar? Då måste du finna dig i att endast tänka på, att hushålla med dem. Lifvet är nu en gång sådant!» »Jag längtar i alla fall efter något annat ibland!» sade hon sakta. »Hvad skulle det kunna vara?» frågade mannen gnatigt. »Jag vet inte själf,» svarade hon. »Något lyckligt! Något, hvars närvaro man anar!» Hon tryckte händerna mot bröstet och såg sig omkring. Glädjen gick osynlig förbi henne och log emot henne. Ute i skogen fanns en liten sjö, och den gick Glädjen förbi på vägen tillbaka till staden. Vid sjön låg en mängd flata stenar, och Glädjen samlade hela sin klädning full och började kasta smörgås med dem. Det roade henne, att se dem hoppa som små, lätta djur med många klingande slag bort öfver vattenytan.
1 Fodermask, årlig lön i penningar 200 12 tunnor spannemål, 400 Bisp. hö till 2 kor med bete. Boningsrum. I hö till 2:ne kor med bete. f Boningsrum. l k a Hof-Smed, årlig lön i penningar 5° 8 tunnor spannemål, 200 Lisp. hö till utfodring för 1 ko med bete om sommaren. Sadelmakare, undfår betalning för det arbete haiiförrättar efter beting. Stalldrängar) i årlig lön hvardera 33. 16. Tunna Potates, upptages på förslag till - 3. — ' Kanner Arter; Kappar'' Salt och sk:lp. humbla till 5. 1. Transport 2140' J. Pär skinnbyxor jo. J. Specie 34. __ 408 Tillhopa - _ - 7 Tunnor spantnål hvardera, tillsammans 84. _■ jVljölk in natura af de 8 kor, som på Stat underhållas oell nedanföre nämnas. Ladugårdsdräng, ärlig lön i pen. ni riga r 25. Till sofvelpenningar . ib. 28 1 i T:a potates in natura på förslag 3 7 Tunnor span nema!. Piga till mjölkning och matredning för nämnde 33 Drängar, årlig lön i penningar 15. _ Till sofvelpengar . 3. 16. 1 1 b 5 Tunnor spannemål. 1914 Insp. hö och 972 Lisp. halm till vinterfoda för 8 kor i 243 dagar samt sommarbete i hagarne att gifva mjölk till berörde 13 drängar jemte stall-kattor ne. Skogoch Hag.vaktare vid Dahlby, årlig lön i pengar 6. 32. Till Bofvelpengar - 3. r6. 10 Dessutom in natura 1 pär stöfTransport Jö°7 3 * Stats-Utsiottets Betänianden. 503 Transport 2907 1 32 lor, upptagas,på förslag till 6. 352. i i par förskor - 2. 32 Skogoch Ilag-vaktare vid Linnebjer, har Torp jemte åker och ring orri 10 tunland. 1.
Län underdåniga ansökning om befrielse från ålagd ersättning af oberäknade bevillningsafgifter. N:o 319, angående trycknings-kostnaderna för Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag, äfvensom utdelningen af samma Protocoll. N:o 320, angående dispositionen af de, vid Riksdagens slut, öfverblifvande exemplar af hillänget till Riks-SLåndens Protocoll. N:o 322, i anledning af väckt motion om ersättning för åren 1839 och 1840 till de dagsverksskyldige under Mariaeholms och Cathrinasbergs Landshöfdinge-Bos tällén. S. D. Då nu ånyo föredrogs Lag-Utskottets den 19 dennes på bordet lagda memorial N:o 120, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljagliga beslut, vid förehafvande af Utskottets, genom Betänkandet N:o 26 och Utlåtandet N.o 70, framställda förslag, rörande den uppenbara kyrkopliktens afskaffande, fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga den till Ståndet gjorda inbjudning, utan godkände den föreslagna voterings-proposilionen. S. D. Lades till handlingarna Lag-Utskottets den 19 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 121, i anledning af återremisser utaf åtskilliga från Utskottet algi fna Betänkanden. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståndet. S. D. f. m.