Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Du talar om att höja dig öfver medmänniskorna, och Signe tycks vilja samma mål med andra medel. I en sådan önskan ser jag ej annat än ett lumpet högmod. Att föra det mänskliga vetandet, den vetenskapliga forskningen ett fjät framåt, att göra en insats i det pågå- ende kulturarbetet och höja hela vårt släktes andliga nivå — det är en ädel sträfvan, det är ett mål värdigt människoanden; men att blott stiga själf, njuta själf, se sina slafvar och afundsmän under sina fötter — det hör till de falska idealer, hvilka, om de nås, säkerligen ej kunna skänka annat än tomhet och leda. Du citerade nyss Abdallah, Alfhild, kommer du ihåg ett par andra ord ur samma bok? ' Trente ans d ' avarice et de ruse avaient mis tous les honnétes gens ä ses pieds '. Jag tänker nu ej på den blodiga ironien i dessa ord — jag tänker blott på, huru guldet ej sällan är fläckadt och huru föga tillfredställelse det måtte ligga i att äga något, som måhända är afpressadt den svagare med den starkares järnhand. Och du, Signe, tror du, att vapensköldarna alltid äro rena? » Ebbas ord syntes göra intryck på de unga flickornas lättrörliga sinnen, och ingen talade på en stund. » Hvad säger Ester då? » bröt slutligen Märta Rinman tystnaden. » Du sitter och ser så allvarsam ut där borta i ditt hörn. Låt höra, hvad du sätter högst! » » Det redliga, dugande arbetet, på hvilket område det vara må, » svarade Ester Lange enkelt. » Min lefnadsregel skall blifva: » Men hvad du är, var fullt helt och icke styckevis och delt. » Det betyder litet, tycker jag, o m man står på en bemärkt eller obemärkt plats i samhället. Alla stenar i en byggnad äro lika behöfliga — de ha blott olika uppgifter: den ena bär, den andra pryder. Vikten ligger uppå, att med heder fylla den plats, på hvilken man står, att där blifva det bästa möjliga.
Höghet KronPrinsens f. d. Informatorer, Herr CantzliRädet Tannström och Herr RegeyingsRådet LeMoine, måtte tilläggas en årlig Pen - StatsUtsiottets Betänkanden. sion af 1,500 R:d Svenskt Banco hvardera, sa. som belöning för deras bemödanden oell omsorg i beförde vigtiga updrag, och hvilke Pensioner a£ Herr RegeringsRädet LeMoine skulle fa tillgodonjutas, ehvad han fortfarande förblif. ver i Sverige eller sig Utrikes begifver, men för Herr CaptzliRådet Tannström, i den händelse han ernottager något Embete med Eön å Stat, borde gä i beräkning under sådan Eön, så länge den af honom innehafves; så har hos Höglofl. Riflderskapet och Adeln samt Hedervärda BondeStåndet härvid blifvit anmärkt: att då ändamålet med Pensionerne vöre, att ådaga, lägga H^tionens tacksamhet mot förenämnde bäg, ge Herrar, borde äfven Herr CantzliRådet Tannström äga att, utan berörde vilkor, oafkortadt uppbära sin Pension, ehvad Embete med Lön på Stat, hart än må komma att bekläda och hvar han hälst må vistas, hvarförutan serskildt hos Höglofl.
'De handlingar likväl, hvilka till 2:o Sådane handlingar, hvilka till samtliga Riks-Stånden aflena nas, såsom samtliga Riks-Slånden inlemnas eller Konungens Propositioner, Riksens Stanifrån dem utgäj skola icke i Protoders Utskotts-Betänkanden och Förklacollen intagas, utan endast med numringar samt de Protocolls-Utdrag, hvarmer eller kort rubrik antydas. Af igenom Stånden meddela hvarandra dessa Handlingar höra, såsom ett Bisina beslut, skola icke i Protocollen hang till samtliga Riks-Ståndens Prointagas, utan endast till sitt innehåll tocoll, Konungens Propositioner, TJtkortligen deruti anföras. Dessa Handskottens Betänkanden samt de Protolingar tryckas serskildt, såsom ett Bicolls-Utdrag, som innehålla Riks-Stånhang till samtlige Riks-Ståndens Prodens deröfver fattade beslut, äfven tocoll, och utgifvas under Expeditionssom Riksens Ständers underdåniga Utskottets uppsigt. Skrifvelser och RiksdagsBeslutet, serskildt från trycket, under Expeditions-Utskottets uppsigt, utgifvas; dock att hvad förut är i tryck, på allmän bekostnad, till Riks-Stånden utdeladt icke må i Bihanget ånyo tryckas. K) §. 73. Irsta Perioden. Stanna Riks-Stånden —• då Stanna Riks-Stånden —- skall 1)varje Stånds beslut genom Prodå skall hvarje Stånds beslut, hvilket tocolls-Utdrag —- icke må, i följd af annat Stånds in bjudning, ändras, genom ProtocollsUtdrag —- Se Bil). 3 Sami. Mein. Ridd. och Adelns Prot. B. XV p. 313, 347, 362., B. XVII p. 151., B. XIX p. 243. B. XXI p. 192. Preste - Constilutions-Utskotlets Mcmorialj ZV.o S.
Della är också i allmänhet förhållandet, och de nästan öfverallt nu mera erkända grundsatser, hvarpå denna lagsliftningsgren hvilar, äro henitade från de i medeltidens italienska släder utbddade handelsbruk, hvilka småningom spridde sig och följdes såsom lag, älven der de icke voro af lagstiftaren uttryckligen bekräftade, hvilket dock ej sällan inträffade. Alt jemväl i Sverige dessa bruk följdes, visar sig nogsamt af flera i enlighet dermed under det 17:de århundradet vidtagna stadganden. Försl emot medlet af del adertonde, då Sverige nedsjunkit från sin fordna betydelse och rikets finanser kommit i den största oordning, hämmades denna utbildning, i det man öfvergå!’ de äldre riktigare grundsatserna, samt såg bort från de Europeiska handelsbruken. Sä uppkom det hos oss ännu gällande kreditlagsliftuings system, hvars olägenheter vi förnimma vid hvarje skakning inom affärsverlden och hvilket beklagligen lockat mången all ulan behof begagna sig af krediten samt jemväl gilvit anledning lill oredlighet och bedrägerier. Att finna den tua väg, som bör beträdas, torde dock icke vara svårt. Den Europeiska handelsrätten ligger öppen för oss och dess principer äro icke för oss okända. Att antaga dessa, är endast alt återinträda på den väg, som vår lagstiftning en gäng beträdde, men alltför snart öfvergaf. Det är pä den Europeiska handelsmarknaden, som handelsbrukens historiska kontinuitet är alt finna: del är följaktligen äfven der, som, enligt Rikets Ständers åsigt, handelsrätten mäste söka sin. Då nu konkurs-lagstiftningen är en af handelsrättens vigligaste delar, såsom utgörande dess yttersta slutpunkt, hvilket antagande bekräftas af det märkliga förhållande, alt nästan hvarje af de mångå konkurslagar, som under ett århundrade tillbaka bos oss varit gällande, framkallats utaf större rubbningar inom penningeverlden, följer ock deraf, att vår konkurslag hör vara byggd på enahanda principer, som öfriga handlande nationers, och all, vid stillandet af en sådan lag, del är affärslilvets kraf, som i lörsta rummel bör tagas i betraktande.
Vid i dag anställde val till fullmäktige i Rikets Ständers Bank, och deras suppleanter, fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor och deras suppleanter samt direktörer vid Rikets Ständers låne-kontor i Malmö och Götheborg med deras suppleanter, hafva följande blifvit af Bonde-ständet utsedde, nemligen: Till fullmäktige i Bfinken: Carl Eriksson från Westerås län; Per Persson från Örebro län; och Matts Persson frän Stockholms län. / arter >~i S'M b :..'. duo ,* • *”’.» ■>- Till suppleanter: Erik Mallmen från Westerås län; Anders Persson från Örebro län; och Josef Holm från Stockhplms län. Till fullmäktige i Riks gälds-kontor et: Erik Norberg från Westerås län; Jåhan August Zetterberg från Stockhloms län; och Johan Persson från Upsala län. Till suppleanter: Gustaf Pettersson från Östergöthlands län; Erik Carlsson från Stockholms län; och Adolf Fredriksson från Upsala län. Till direktör vid Malmö låne-kontor: Nils Jeppsson från Malmöhus län. Prot.-utdrag den 8 April i848. 299 Tili suppleanter: Sone Persson från Malmöhus län; samt Per Nilsson fiån Christianstads län. Till direktör vid Götheborgs låne-kontor: Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus län. Till suppleanter: Lars Wenander från Götheborgs och Bohus län; samt f. d. riksdagsmannen Erik Christensson i Tingsta af sistnämnde län.
Jag tror, att en sådan afgift hvarken fordrade nja och besvärande controllerj ty på dessa ställen finnas de nödiga redan förut för allmänna bevakningen, ej eller vore förnärmande af landets bränatinsbrännares rätt, då den ringa bran vins-r bränning, som inom dessa städer sjelfva kan äga runi (bestämd af stcuisjordens värde) i större mån fördyrades genom der dyrare materialier och arbetslön, än pålandet, och dessutom kunde beläggas med särskilt afgift , — och ej eller att den vore trjckanfte för bränvinets respective säljare och supare inom ifrågavarande städet»/ då för de förra den större konsumtionen alltid tillå - Den 2j Februarii. a07 ler mycket högre priser än å andra orter, och för de senare den lättare arbetsförtjänsten medgifver, att betala dessa högre priser, I afseende på den ökade inkomst, som härigenom skulle uppkomma under denna tittel, anser jag att den i första rummet borde användas till betäckande af den statsbrist —• om en sådan kom att inträffa —: som eljest skulle fordra tillökning af närvarande allmänna bevillning; i andra till eftergift af nu efter hemmansvärde utgåen-; de afgift för rättigheten till busbebofshrän-! ning; i tredje till ersättning för Nummer-; Lotteriets indragning, och i fjerde tili lindring af Roteoch äfven Rusthållares skjddighet att under möten underhålla sina karlar. Herr Tham_, Wolrath: Jag borde kanhända icke uptaga Ridderskapets pcb Adelns tid, då redan så mycket blifvit ordadt om StatsUtskottets ifrågavarande Memorial, men ehuru vacker och uplysande Utskottets framr ställning med dervid fogade Tableauer syr nes, kan jag dock icke underlåta några an-, märkningar, dem ämnets vigt påkallar. Den första fråga, som dervid förekommer mig, Kr den, om det är rätt att beräkna Statsintraderna mycket under deras verkliga be-, lopp.
Till svar å hvad Grefve Horn yttrat om min egenskap af MilitaireLedamot i Utskotten, får jag nämna att jag, äfven som sådan, anser mig böra rätta mig efter Riksdagsordningen och Rikets öfrige Grundlagar, och då med de der stadgade grundsattser icke är förenligt, att Utskotten upptaga andra frågor, än de, som till dem äro remitterade, eller dermed hafva oskiljaktigt sammanhang, hafva de sammansatte Utskotten ej kunnat uti frågan inblanda det för densamma från början främmande, först nu af Grefve Horn väckta, 56 H. 20 Den 4 Januarii f. m. ämne. Hvad återremissen beträffar, sä vill jag visst icke sälta mig deremot, men blott fästa Herr Grefve Brahes uppmärksamhet derpå, om icke de af honom åsyftade ändamål kunna vinnas genom aftal emellan Regeringen och de Rustande. Hans Excellence Herr Grefve De la Gardiej Jacob: Då Grefve Brahe yttrat,'att en Committé' af Kongl. Maj:t blifvit nedsatt för att utlåta sig öfver ärendet; och jag är öfvertygad, att det icke kan med mera sakkännedom och grannlagenhet blifva behandladt än just af denna Committé', och detailler af den kunna blifva uppgifne, som Utskotten omöjligen kunna känna, anhåller jag att Utlåtandet må återremitteras, på det Utskotten måtte komma i tillfälle att taga kännedom om de af nämnde Committé lemnade upplysningar. Jag önskar högeligen Passevolancens införande äfven vid beklädnaden, öfvertygad som jag är, att stora olägenheter skola derigenom förekommas; och då jag hoppas att det skal! med mera lätthet låta göra sig, sedan Utskotten fått del af den omnämnde Committeens arbeten, får jag ytterligare begära återremiss af Utlåtandet. Friherre Cederströmj Jacob: Det är i anledning af Grefve Horns yttrande, som jag begärt ordet. Det har visserligen icke undfallit Utskotten, att Munderingspersed - Den 4 Januarii f. m. 21 larne skulle erhålla bättre vård på allmänna, än enskilta Rustkammare, men hindret deremot består i Rusthållens spridda lägen.
Trupper, om ersättning för underhåll och fourage åt lågande. Ekon. Utskottets Betänkande, Vill s 728 — 732 , bif. af Adeln, IX s 383, af PresteStåndet, ix s 385, af BondeStåndet, IX s 392, af BorgareStåndet, ix s 4i5. Underd. Skrifvelse, X 1. s 388—392. RiksdagsBeslutet, §. 4^» Tryckeriet, Kongl. Särsk. Utskottets Betänkande, XI s 151. Tryckfrihetsförordningen, med förslag till rättelse i Inledningen till. Constit. Utskottets Memorial, lil s 149, gill. af BondeStåndet, IX s 394, af PresteStåndet, IX s 4°7> BorgareStåndet, IX s 423. • om förändrad redaction af 4 Morn. 1 §. Constit. Utskottets Memorial, lil s 74, bif. af Adeln, IX s 196, af BondeStåndet, ix s 235, af PresteStåndet, IX s 242, af BorgareStåndet, IX s 255. med föreslagna tillägg i 7 Morn. 1 §. och 4 Morn. 2 §. Coust. Utskottets Memorial, lil s 237, 238, gill. af BorgareStåndet, ix s io3i ,’af BondeStåndet, ix s 1044. » med förslag till ändring i 4 Morn. 2 §. af; Constit. Utskottets Betänkande, 3o4 lil s 247, 248, Lif. af BondeStåndet, ix s 1060, af Adeln, IX s 1067, af PresteStåndet, ix s 1071, af BorgareStåndet, IX s 1074. TryckfrihetsFörordningen, om uteslutande af 8 Mom. 4 §• i; Constit.
Vinner nej, bibehå lies nuvarande lull varde 100 Rdr och tull 12 R:dr stycket. 73 :o Den, som, lika med Utskottet, anser, alt å ”oxar” tullvärdet skall bestämmas till 66 R:dr 32 sk. och införsels-tullen till 20 R:dr stycket, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, komma gällande taxas bestämmelser af 50 R:drs värde och 12 R:dr 24 sk. tull stycket alt bibehållas. 74:o Den, som instämmer i Utskottets hemställan, att för "kor och ungboskap” tull vä idet skall uppsättas till 40 R:dr och inlörselstulien till 10 R:dr stycket, röstar ja; den det ej vill, röstar nej. Vinner nej, skall det i 1341 års taxa stadgade värde af 20 R:dr och införselstull af 4 R:dr stycket fortfarande förblifva gällande. 75:o Den, sorn bifaller, att, på sätt Utskottet föreslagit, tullbeUih. till R. St. I Atd. 16 Haft. 1 2 Bevillnings-UtskotteU Memorial, N:o 30. slämmelsevna höjas för -'halfvar”, nemligen värdet till l(i R dr 32 sk. och införselst ullen till 3 R:dr 16 sk. stycket, röstar ja ; den det ej vill, röstar nej. Vinne r nej, lemnäs det i gällande taxa ulsaLta värde’ 11 R:dr 12 sk. och tull 2 R:dr 12 sk. stycket oförändrade. 76:o Den, som instämmer i Utskottets förslag, alt för ”svin, utom fargaltar”, bör antagas 20 R:drs tullvärde och 5 R:drs införselstull, röstar ja; den det ej vill, röstar nej.
Så kortsynta äfo de i sin välmenta ifver, och jag kan ej annat än djupt beklaga denna stora villfarelse, som i en kanske nära framtid kan medföra de bedröfligaste följder, såväl för Nationens välfärd som för Rikets sjelfbestånd. StatsUtsk. talar om bristande tillgångar till de begärda anslagens fyllande; men hvad kan Utsk. veta derom, så länge de arne hufvudkällorna till förnuftig statsinkomst, tullock b r ä n n v i nsa fg i f t, icke äret afgjoida. Af endast tull å colonialvaror skulle flera millioner ridr kunna erhållas. Tullen å socker t. ex^ skulle kunna höjas från 2 till 12 sk. per skålp., utan att priset derföre biefve högre, äh hvad det varit för 10, 20 och 3o år sedan, då likväl ingen hördes klaga öfver sockerprisets öfverdrifnä höjd. Socker utgör en af hufvudkällorna till andra Rikens statsinkomst af det enkla skälet, att artikeln i dess oraffinerade tillstånd är af så voluminös beskaffenhet, att den svårligen kan lureodrejas. Den kan således bära hög tull, så mycket mera som den är erl öfverflödsartikel och sorn den deraf härflytande beskattningen fördelar sig jemnt och rättvist på consumenternas antal, utan att drabba någon mer, än han sjelf behagar. Endast genom denna artikel, hvars import uppgår till 12 millioner skålp. om alet, skulle således en statsinkomst kunna vinnas af nära 3 millioner r:dr, hvarmed dels det behöfliga anslaget kunde fyllas, dels den mera tryckande directa beskattningen nedsättas. Huru lätt skulle ej likaså flera millioner kunna erhållas, om brännvinstillverkningen beskattades enligt rationella grunder^ Brist på tillgång, så n Hi 42 33o Den 28 A ugusti. som orsak till anslagens afslående, kan jag således icke erkänna. Vi skänka afven bort 200,000 r:drs beskattning om året, såsom ränta åt Banken, hvilka lätt kunde blifvit besparade, om realisationen blifvit verkställd enligt riktigare principer.
För att bereda en möjlighet att afhjelpa denna brist å undervisade och practiskt öfvade stallkarlar, har jag vägat i underd. framvisa för Konungen förslag till en så beskaffad eqvitationsinrättning, hvars ändamål är att, såsom förlagd inom hufvudstaden, svara emot den stigande civilisationens behof och fordringar, samt äfven häruti något afhjelpa det allmännas verkliga olägenhet; och anhåller jag att få densamma äfven inför StatsUtsk. uppvisa, på det Utsk. må pröfva den tillgång, som möjligen skulle i låneväg kunna anslås, när samma inrättning, hvars utförande af actieteckning beror, kan möjligen begynna företagas. Afsättning å de inom landet uppfödda hästar är, under allmän införselrätt af utländska, ömtåligare, sedigare och derföre mera begärliga hästar, mycket försvårad. Jag anser derföre oundgängligen nödigt att afhjelpa denna olägenhet genom bestämda hästmarknader å lämpliga orter inom Riket, emedan utländska hästköpare derigenom säkert inkomma; att derunder ali nödig försigtighet likväl iakttages, på det andra än införtullade utländska hästar icke må dervid inlåtas, och att Sveriges infödda eller ägande hästar må tullfritt från alla hamnar få utföras. De skola då troligen unga utgå och derefter återkomma, för att visa sina utmärkta egenskaper och vår egen förlust att i första hand icke hafva kunnat använda dem. Slutligen anhåller jag, att all uppmärksamhet må lemnäs deråt, att de stohållningsanstalter, hvilka till stor nytta för saken äro föreslagna, må alltid äga ston af constanta, eller inhemska, väl valda stammar, äfven bland allmogens bästrace. Understödjande af lifligaste deltagande denna motion, anhåller jag, att detta anförande må få åtfölja remissen deraf till StatsUtskottet. Remitterades till StatsUtskottet. Vid förnyad föredragning af nedannämnde d. 24 nästl. Febr. på bordet lagda motioner beslöt R. o.
I sanning ett stort, ett statsvigligt ändamål! Jag ogillar denna punkt i dess närvar, skick. Jag anhåller om återremiss derpå; och jag begär att StatsUtsk. måtte närmare öfverväga innehållet af 1826 års Förordning för att utfinna ett lämpligare och ändamålsenligare sätt, än det nu föreslagna, ali utröna den ersättning, som i anslagsväg bör tillfalla Wadstena Krigsmanshus-kassa; såvida ej kassan får behålla sin nu egande inkomst, för alt på hittills föreskrifvet sätt upbäras och redovisas, hvilket tvifvelsutan vore för kassan det fördelaktigaste. Hr Rosenblad: Jag nödgas bekänna att Hr Printzensköld i hvad han yttrat, som icke instämde med hvad jag yttrat i afseende på andra punkten, har haft rätt. Det hade undfallit mig alt afgifterna för transport af krono-rusthåll icke kunna kännas af Hofrätterna, då Den 8 Mars e. m. 267 dervid ingen lagfart eger rum samt att således hela den åtgärd, som StatsUtsk. trodde vara en grund att få reda på de förändringarne, aldeles icke i afseende på dessa transporter eger rum, hvarföre detta måste förblifva på samma sätt som nu. Jag skulle tro att dervid är icke mycket förloradt; (y vid en framtida riksdag kan det komma under öfverläggning om det icke vore lämpligt att i st. f. den mycket dryga afgiften af 1 proc., som vid köp eller transport af rusthåll eger rum, kunde vara billigare att dessa afgifter så förändrades att de blefve lika fördelade på försäljning eller transport af all jord. I det fallet måste jag instämma med Hr Printzensköld att rusthållsafgiften nu må bibehållas för Krigsmanshuset, sådan som den är. Deremot tror jag alt en-per-mille-afgiften straxt. kan ingå till kronan och att ett förslagsanslag af 6,000 r:dr bör upföras. Jag får förnya min anhållan om serskild propos. på hvardera af dessa punkter, så att de, som böra återremitteras må kunna återremitteras och deremot de öfriga, oskyldiga, bifallas. Gr. Wrangel, Tönnes Hellmuth: Till hvad
Sparre yttrade i f. m:s plenum, att iian visserligen hört sägas, att det Kongl. Förslaget skulle verka nyttigt på qvinnans upfostran, ehuru han icke kunde förstå det, och Grin frågade derjemte om meningen vore att likasom mannen skicka qvinnan på handelskontor. En hvar, sorn något närmare tänkt sig in i saken mäste likväl med mig erkänna, att en qvinna, som på förhand vet, att hon vid en viss ålder skall blifva myndig, måste tillegna sig en mera praktisk upfostran än den hon under andra förhållanden möjligen kunde få. Detta gäller min - Den 12 December e, m. 23S dre de så kallade högre eller bättre klasserne, men, det må ljuda huru prosaiskt som helst, inom de lägre klasserne måste qvinnans upfostran vara mera praktisk, så att hon kan sköta affärer, ty inom de lägre klasserne är qvinnan husets kassör. Vidare har man sagt, att genom Utskis förslag får man tid att se, om qvinnan vill blifva myndig och om det är skäl alt gifva henne full myndighet. Enl. min åsigt blir erfarenheten i detta fall så stör som man tror och möjligen önskar, ty min öfvertygelse är, att mången qvinna, sorn vill blifva myndig, skall till följd af sin finkänslighet, icke begagna sig af denna rättighet, enär den fordrar en viss aktus. Det Kongl. Förslaget är liberalare, ty det erkänner och lemnar qvinnan rätten, att vara myndig; meri Utskrs förslag erkänner hennes rätt, men för åtnjutande af densamma fordrar det af qvinnan en viss aktus.
Under åberopande för öfrigt af de vid nämnde riksdag i dåvarande Statsutskotts Utlåtande N:o 274 (sid. 32—33) anförda motiver för bestämmelserna och vilkoren i afseende på lånet för Gelle-Dala-jernvägens anläggning, får Utskottet alltså tillstyrka och hemställa, att, för beredande af föreslagen kommnnikations-led medelst kanaloch sluss-anläggningar af dc dimensioner, att för trafiken lampliga ångbåtar kunna begagnas, från Asa-sjön inom Norrvidinge härad af Kronobergs län genom Helga och Bergunda m. fl. sjöar till Wexiö samt genom sjöarne Salen och Asnen till Almundsryd i närheten af Mörrums-å, inom Kinnevalds härad af samma län, äfvensom för anläjrgningén af J oo o en till begagnande med lokomotiv afsedd jernväg mellan sistnämnde ställe och Carlshamn, Rikets Ständer måtte bevilja och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisa ett anslag utan återbetalningsskyldighet å 525,000 R:dr och ett lån å 825,000 R:dr, eller tillsammans En million trehundra femtio tusen Riksdaler riksmynt, samt att, i afseende på detta Statsanslags och låns utbekommande och användande jemte dermed förenade vilkor och åligganden, nedanstående beslut och ' stadganden måtto varda meddelade: Bilt. lill R. St. Alla för nämnde vatten-kommunikationsoch jernvägsanläggnings åstadkommande och begagnande erforderliga arbeten skola, mot åtnjutande af dertill beviljadt Statsbidrag, utföras och bekostas genom det för detta ändamål bildade särskilda bolag; börande samma bolag åtaga och förbinda sig att ej allenast, i öfverensstämmelse med den arbetsplan, som varder af Kongl. Maj:t fastställd, och under iakttagande af de för arbetenas utförande för öfrigt meddelade föreskrifter, fullborda, utan ock sedermera för allmänna trafiken öppna och underhålla denna vattenkommunikations-led och jernväg efter deras hela längd. 2:o.