Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prosten Mittags motion, om viss prescriptionstid, från. tredje lysningsdagen räknad, för äktenskaps fullbordande genom viesel eller fästningens upplösning, med det af BomProsten, Doctor Heurlin dervid gjorda tillägg. Prosten Trot. Mittags motion, angående föreskrift om lysning för skilda makar, sorn vilja åter med hvarannan i äktenskap träda; Contra c tsP roslen P. P, Svedela motion, om tillägg till g §. af Kongl. Förordningen, den 26 Februarii 1817, öm Sockenstämmor och KyrkoRåd, med ContractsProsten Hallströms vid motionen gjorda tillägg; . Högloft. Stats-Utskottet: ContractsProsten P. P. Svedela motion, om anskaffande af boställen åt Länsmän. Från ,V allo fl. Borgare-Ståndet. S, D. Efter förnyad föredragning, remitterades till B ane o-Ut skott et: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af den 8 dennes, angående Bankens öppnande till utvexling af silfver; och till Stats-Utskottet: Kong], Maj:ts Nådiga Proposition lill Rikets Ständ,er,-af-.den 18 sistlidne Januarii, rörande beskattning af Tullqvarnar samt Valk-och Stampverk för andras betjenande å Städers områden, samt frihet till Tullqvarnars anläggning derstädes, utan hinder af åberopad minskning i redan varande qvarnars inkomst, samt Kongl, Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af den 25 sistlidne Januarii, angående frågan om Båtsmanshåliels jämnare fördelning Städerne emellan. S, D. Remitterades " till Bevillnings-Utskottet: Herr E. M. Leff ers motion, angående bränvinsbränni.ngen, med ,åtskilige vid motionen gjorde tillägg och anmärkningar; till Lag-Utskottet: Herr C. C. Hallings motion, angående förändring af 2 § 4 Gap. HandelsBalken, Bill. till R. St. Utclr. d. 12 Februarii i83J. Herr G.
Om hr H. erinrat sig jdetta, hade han också kunnat förstå, att jag ej kunnat falla baklänges af förvåning öfver hans sista » afslö-janden » af fransk literatur, då jag icke blott för fyra men redan för sex och fem år sedan utförligt ordat om just samma arbeten, som ännu tyckas sysselsätta hr H: s i all sin modernitets-jagt något långsamma intelligens — ex. Huysmans Au Rebours, Maupassant ’ s Une Vie ooh Bel Ami m. fl. Det kunde vara åtskilligt att tillägga rörande hr H: s uppträdande både i denna ooh andra literära frågor, men jag afstår från att närmare inlåta mig härpå. Under sin wedding-trip genom den tyska pressen har nämligen hr H. tillegnat sig en del begrepp om höflighet i skrifsätt ooh fördragsamhet i uppfattning, som kanske äro moderna, men i hvarje fall föga klädsamma och mycket litet inbjudande till meningsutbyte i synnerhet för personer, som känna sig mindre kategoriska i invektivet än hr H. Stockholm i oktober 1890. Oscar Levertin.Musikalisk revy. Af Volontaire. Konsertscisongen, hvilken alltid på höstarne plägar börja ganska olyckligt, gjorde icke heller i år undantag från denna grufliga regel. Nu som i fjol stod konserten å kungl. operan och nu som i fjol blef det ett fiasco. Operan som konsertlokal torde hädanefter böra ängsligt skys af herrar och damer konsertanter — åtminstone under September. Därtill är erfarenheten varnande nog. Jankopianotf som nu gaf konserten, fortjenar i intet enda hänseende att föredras framfor de vanliga, såvida icke framtiden medför betydliga forbättringar och förenklingar i dess konstruktion. Den hohenzollerska fru hofpia-nist, som trakterade pianot i fråga, uppenbarade att anspråken på pianospel i k. k. hohenzollerska hofvet måtte vara älskligt blygocb förnöjsamma. Åtminstone på ofvannämnda sorta piano bevisade sig icke fru hofpianisten som någon hjeltinna, hvilket väl ändå skulle vara meningen. Den fåtaliga publiken, hvars åsyn konsternerade den uppträdande redan vid entrén, orkade ej stanna qvar till slut, utan tog med H. K.
Dernäst hade den meningen blifvit yttrad, att §:n endast skulle undergå den förändring, att i stället för orden ’’i behörig ordning,” skulle begagnas ordet "lagligen.” Slutligen hade, såsom en från Utsk:s förslag mera afvikande förändring, blifvit föreslaget, att sista delen af §:n skulle erhålla följande lydelse: "tjene till efterlefnad, såvida icke ändring deri vinnes genom ny markegångssättning, som, till rättelse af hvad i den förra är öfverklagadt, blifvit, i den ordning R. St. föreskrifvit, anbefalld att inom districtet förrättas af RiksSl:ns deputerade.” Gr. Spens. Jag har begärt ordet, egentligen blott derföre, alt det föreföll mig, som om Hr von Hartmansdorffs förslag innefattade icke blott alt orden ’’i behörig ordning” skulle utbytas emot ordet "lagligen,” utan äfven en annan ändring, som af mig lika mycket gillas, som jag anser den förra ändringen otillräcklig och derigenom oriktig. Han har nemi. ändrat ordet ”eller” till "och.” Jag skulle dock Den ig Augusti e. m. 101 dock tro atl sökes och vinnes aldrabäst Lunde ersättas nied vinnes; ty nu ser det ut, som om vinsten af ändringen, och icke att det må ske i behörig ordning, är hvad grundlagen egentligen menar. Hr von Hartmansdorff: Gr. Spens har riktigt uppfattat mina anmärkn:r. De voro tvänne. Den sednare innefattar, att ordet eller skulle förändras till och. Jag skulle icke hafva något emot att borttaga ordet sökes och blott qvarlemna vinnes, om icke i sökes lage ett tillkännagifvande att, i det ögonblick, som ändring är sökt, upphör i följd deraf för den ändringssökande markegångssättningen att vara gällande tills frågan derom blifvit vederbörligen afgjord. Jag tror således rättast vara att låta det heta: sökes och vinnes. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att livad Gr.
Dessa allmänna betraktelser böra, vid detta tillfälle, icke synas främmande, då man hört Herr Grefve Horn, i en afgifven reservation och i trefalldig egenskap af Re - Den i5 December e. ra. presentant, Medborgare och Rotehållare, stämpla, såsom en akt af orättvisa och väld, det beslut, som af irenne RiksStånd blifvit fattadt, angående Mötespassevolancen; då den militairiska subordination omtalas, hvarmed frågan inom Ridderskapet och Adeln upptogs, och som sjnes hafva jäfvat hvarje sundt omdöme öfver Indelningsverkets natur; och då, ej nog härmed, han tillägger, att om äfven Konungens sanction härå skulle gifva en fulländad handling åt Statsmagtens våldsamma brytande af Contracters helgd, så finnes dock intet lagligt åliggande för Rustoch Rotehållare, att en sådan handling godkänna. •Nu frågar jag, är det icke att fullkomligen misskänna den rätt, som Grundlagen gifver, att förvara vid protocollet sin enskilda mening emot ett fattadt beslut, att på sådant sätt upphäfva sig till domare öfver andras meningar; att, på sådant sätt, åtminstone antyda en uppmaning till olydnad emot hvad Statsmagterne beslutit? Om detta är representantens rätt, så äro naturtillståndets tider inträdde, och den materiella styrkan blir då rättvisans mätare. Om detta är medborgarens språk, så måste åtminstone ett annat Svenskt tungomål för denne finnas, som närmare öfverensstämmer med fosterlandets minnen och hans bestämmelse. Om detta är Rotehållarens afsigt, så uppreser han sig till en oberoende och Den 15 December e, ra'. sjelfmyndigt beslutande magt inom samhället, sorn försmår både Konung och Ständer. Nej, detta är och kan icke vara förhållandet, och jag tror äfven, att Herr Grefve* Horn, som vid detta tillfälle icke förer någon annan talan än sin egen, sjelf icke anar de eftertänkliga följder , som kunde uppkomma af hans framställda sattser, om de, på allvar, i hans eller någon annans sinne uppfattade, kunde vinna verkställighet.
Men detta oaktadt fortfares ännu med at t Landsorterna utkräfwa förklaringar pä detza ocorrigerade Contoirens observationer. Hwilken äter Herr vice Presidenten menat uti sin critique öfwer nägot i Ridderskapet och Adelns Protocoll af den 22 Maji, är sä mycket mera obegripeligt, som den 22 Maji inte war plenum pä Riddarhuset, och fins säledes inga Protocoll. Det hufwudsakeliga i mit Dictamen har likwäl den wärda Ledamoten ingalunda emotsaqt^ at nämligen, som Riksens Ständer framför allt hafwa rättigheten at sig beskatta och bewilja; sä föreslog jag, at atta Kongl. Bref ifrän 1800, som förklaringar etter förändringar mäge alldeles nu och för alla tider wara til sin kraft och wärkan uphäfna; och at i Bewillningsfrägor det mä endast tillkomma Riksens Ständers Fullmägtiga och Taperingsmän domsrättiabeten. Observationer will jag för öfrigt alldeles intet bestrida, at de mäga fä komma ifrän ^vederbörlig ort. Denna ömheten om wär beskattningsrätt och om wär Bewittning anser jag för det hufwudsakeligaste i hela wärt Regeringssätt; hwadan jag recommenderar denna saken hos Ridderskapet och Adeln ödmjukast. Bägge detza handlingar remitterades til Bewillnings-Utffottet. Föredrogs ä nyo Oeeonomie-Utskottets den n Augusti uplästa och pä bordet lagda Pro tocolls - 983 Den 1Z Augusti. tocölls-Utdrag af den 19 Julii, rörande Friherre Larl »emric 1'osses och Herr stari Lillvcrlstclms Memorial om indragning af wrtza Ämbeten och tjensier. I anledning af Utffottets gjorda anmärkning samt Friherre nossss begäran, och Herr Grefwen och Landtmarffalkens derpä gjorda proposition , blefwo detza Memorialer til StatsUtffottet remitterade.
Det. xgtt. 'bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie « Utskottan : f.a Nils Håkanssons från Kronobergs Län Memorial, om högre Tull pi Finska producter. 3.0 Eric Olofssons från Örebro Län Memorial, om en afgift af 6 r:st på hvarje Mantalsskrifven Person, till dem som besväras af inqvartering, Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskottet; i;o Ptr Mårtenssons från Gottlands Län Memorial, oin upphörande af Gottlands National-Beväring, eller åtminstone förändring af densarnma. 3:o Eric Erssons fran Stockholms Län Memorial, oin befrielse förNämndemännen i Länet att utgöra hållskjuts. 3:0 Andert Anderssons fran Södermanlands Län Memorial, om rättighet för Länets Allmoge, att till Stockholm fi inför* och der försälja torrt bröd. Pral. Utdr. d. i? Otc, tgsg. 4:0 Göran Anderssons fran Vesterås Lin Memorial, oni fattigförsörjningar. 5:0 Lars Anderssons fran Skaraborgs Län Memorial, om rättighet att skicka Fullmägtige till Mönstringar. 6:0 Lars Perssons fran Vesterås och Peter e Persons från Orebro Län Memoria!, angående upphäfvande al åtskillige föreskrifter vid Tackjerns blåsning. 7:0 Lars Perssons från Vesterås Län Memorial, om inskränkt rättighet till Kohlförsäljning. 81o Joh. $ac. Rutbergs från Norrbottens Län Memorial,angående Tjärubränning. 9:0 Nils Perssons från Södermanlands Län Memorial, att betalningen för Långved vid Markegångs sättningen lärnpas efter varans beskaffenhet och tillgången på skog. 10:0 Eric Paulssons /rån Elfsborgs Län Memorial , örn vite för dem, sorn hos sig skattskrifva harn och tjenstefolk, utan att ege tillräckliga medel att föda dem. Ut dr. d. tf Dac, igst. 21:0 Bängt Ericssons från Vermlands Län Memorial, om upphörande af BeväringiExercice. Statsoch Banco • Utskotten.:
Att en mängd smiden och gjutgods tillverkas för Canalens räkning vid orternas Jernbruk; och ändteligen att en mängd materialier af Bräder, Plank och Rjelkar årligen uppköpas, hvilket sednare dock, så vidt möjligt varit, hämtas från Norrland, dels i afseende på bättre varor och bättre piis, dels ock för att ej i orterna uppjaga prisen derå. Att påstå det så betydliga upphandlingar ej befordra afsattningen, och således direct verka till Jordbrukets och ladugårdsskötsel^ fördel, det vore att synbart ledas af en ovillja mot företaget, som blindt förkastar aila skäl. Jag frågar om några mindre olägenheter, såsom dagspenningens tillfälliga stegrande, då soldaterna äro bortcommenderade, tillfälliga skjutsningar och inkvarteringar vid Den 29 Juli 9. m. tropparnes maiche till och ifrån Canal-arbetet, om de förtjena att nämnas. Och jag underställer vördnadsfullt, om dessa* beräknande och upptagande vi«a någon sann vi lija till Jordbrukets och Näringarnas uppbjelpande, nlgon fästad blick pä det helas fördelar. Bland Oeconomiska fördelarna bör icke förbigås den utdikning, hvilken flerestädes af Canalgiäfningen blir en oundviklig följd; och hvarmedelst de Måssar, Canalen genomskär, blifva förvandlade från bottenlösa med Sqvattvam och andra onyttiga växter öfverholjda otillgängliga marker, till torra för gräsodling tjenliga ängar. Derjemte lemnar Canalen på de ställen, der den ligger högre än det öfriga Landet, tillfällen till ängsvattning; en ängsförbättringsmethod, som i Sverige hitintills är föga känd, men om hvars fördelar vi dock kunna göra oss begrepp. Dessa anmärkningar kunde ökas med fördelarna af nya införda arbetsmethoder, vanor och handlag i förut mindre kända arbeten, upptäckandet af kalkarter, tillblandningar af ett varaktigt murbruk, med-mycket mera; men jag har blott velat upptaga de allmännaste fördelarna, hvilkas sanning är lätt att inse.
Svenska obligationerna ställdes något högre än på de utländska, utländningen väl torde föranstalta teckning afven af dö förra och på detta sätt ändå förvandla skulden till utländsk, så delar jag ieke samma farhåga, såvida nemi. de inhemska obligationerna utfärdas ensamt på Svenska språket, i Svenskt mynt och med ränteliqviderna här, samt utlemnas endast i smärre valörer af högst 500 rdr och derunder, hvarigenom deskulle kunna upsamla en mängd af de smärre kapitaler, som nu ofta på osäkra händer utlånas eller mot lägre ränta insättas i bankerna och hvilka visa sig vara för vårt land ganska betydliga. När dessutom fråga nu icke är om större uplåuing än af 3 milhr, så synes derigenom all nödig »varsamhet» vara iakttagen, helst om uplåningen icke sker på en gång eller samtidigt med det utländska lånet, utan succesive genom försäljning af obligationer till den, som önskar erhålla sådana. Hvad angår de obligationer, till hvilkas inköpande bankovinsten skulle användas till förstärkande af den metalliska fonden, är jag icke så tvifvelsam, som åtskilliga andra, att ju icke äfven Svenska statspapper, ställda i utländskt myntslag och utfärdade under Konungs och Ständers garanti, skulle, i händelse af behof, kunna ganska lätt förvandlas till silfver eller utgöra en i utlandet deponerad fond för indragning deraf. I öfrigt förenar jag mig med dem, som önska, att det utländska lånet uptages så vidt görligt är i guld. Jag anhåller att detta mitt anförande må få åtfölja remissen till StatsUtsk:t af K. M:s ofvananförda nåd. propos:r. 1:0. Uti den skrifvelse, K. M. i nåder aflåtit till K. St:r om anskaffande af medel för fortsättning af Statens jernvägsbyggnader och deri bland annat grundlinierna updragas för bildandet af ett inhemskt fondsystem, finnes en mellanmening, som icke å K. M:s sida föranledt något förslag, men som likväl omedelbart förer tanken på ett medel att här inlöra ett inhemskt fondsystem, hvilket synes vara lika enkelt som ändamålsenligt. K. M. yttrar nemi.: att K.
’bara en liten, liten fogel.’ »Jaså,» brummade jätten, »då kan du ingen skada göra.» Pojken tog derefter en knippa korfvar, såsom förra gången, och sprang hastigt bort till sin syster, som med oro bidade huru hans färd månde aflöpa. Efter någon tid skulle pojken åter begifva sig bort att skaffa föda åt sig och sin syster. Denna gången ville flickan följa med, för att se huru han bar sig till. Pojken nekade länge till hennes begäran, och menade det vore bättre han gick allena. Men systern var enträgen, och, såsom det plägar gå i slikt fall, fick hon slutligen råda. När de nu kommo till jätte-stugan, blef flickan rädd och begynte gråta. »Åh! tig,» tröstade brodern, »du skall få se det är icke så farligt.» Han kröp derefter upp på taket och kastade korfvar till sin syster, som stod nedanföre. När jätten hörde buller brummade han såsom förut: »hvem är det, som prasslar på mitt tak?» Pojken svarade med gäll röst: ’bara en liten, liten fogel.’ Men nu kunde flickan icke återhålla sitt löje, utan skrattade högt: »Hi, hi, hi.» Då blef pojken rädd och ville skynda bort; men halkade i detsamma, bröt hål på taket, och damp hufvudstupa genom öppningen. När flickan märkte denna olycka, blef hon högeligen förfärad, och flydde hastigt tillbaka in i skogen. »Jo, nu ser jag hvilken liten fogel du är», sade jätten, vid det pojken föll ned genom stugu-taket. Han talade derefter till sin hustru och sade: »Mor! tag pilten och göd honom väl, att vi kunna få oss en god stek någondera dagen.» Jätte-qvinnan gjorde såsom hennes man hade tillsagt, grep pojken och innestängde honom i en stuga. Här fick han nötkärnor och söt mjölk, så mycket honom lysste äta, och blef snart starkare och frodigare än han tillförene hade varit. Det led så någon tid bortåt, och jätten ville veta om pojken ännu var tillräckligt gödd. Han gick derföre till stigan och ropade, att pojken skulle räcka fram sitt finger. Men denne anade oråd, och räckte i stället fram en träd-pinne.
»Vet ni hvad denna saknad egentligen är?» sporde han i det han lade armarne på verandans räck och betraktade henne. »Nej.» Han såg länge på henne och det kom ett drag af förfinad cynism i hans vackra ögon. Hon virkade utan att se upp, och märkte det icke. Sänkande rösten sade han: »Det är en förklädd längtan.» Hon teg men rodnade. Han betraktade detta nedböjda hufvud med det slätkammade håret och den tjocka flätan, hvilken af sin egen tyngd gled ner på halsen; derefter fäste sig hans blick vid dessa afrundadt fina händer med de mjuka, taktmessiga rörelserna. »Hur lika hvarandra alla unga flickor äro!» utbrast han, »det fins ett ord, som de alla bära i tankarne, men som de sällan ega mod att uttala.» »Och det skulle vara?» frågade hon utan att se upp, men med en viss oppositionslust. »Ni vet det, visa att ni eger sanningskärlek.» Hon log, och sänkande rösten som ett eko upprepade hon: »Kärlek.» »Ett vackert ord, men vet ni också hvad det betyder?» Hon såg upp. »Jag vet det bättre och vackrare än ni, ty jag är en qvinna.» »Men det fins en egenskap hos kärleken, som ni icke känner», invände han, »den är fri och låter icke tvinga sig; den är sin egen lag och eger ingen annan; pligten är för kärleken ett tomt ord.» »Kärleken är en gud», svarade hon leende, »vore han väl det om han icke vore fri? Och ni har rätt, kallsinnigheten säger: det är min pligt att älska, men kärleken tänker: det är min rättighet. Ah, ni trodde att ni skulle skrämma mig med det der slagordet?» tillade hon skrattande. »Nej, men jag har skaffat mig sjelf en smula inspiration», försäkrade han och sprang upp till sina noveller. Allt som tiden gick blef hans intresse för Hildur varmare och mera personligt; han utkämpade riktiga strider med sig sjelf när han skulle gå från samspråket till sitt arbete. Föräldrarne lade märke till allt detta och vexlade betydelsefulla blickar bakom de ungas rygg. Det började lida mot slutet af sommaren.
Om Gottlands Allmoges befrielse att bygga och underhålla Sjö-Broar, Lastage-Bryggor och Strandridare-Boställen. Tin Stats-Utskottet liar Hederv. BondeStåndet remitterat ett af Riksdagsfullmägtige från Gottland Conrad Larsson och Eric Detlofsson afgifvet Memorial, deruti de tillstyrkt Riksens Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om Gottlands Hemmans-egares befrielse från byggande och underhållande af de särskildte Sjö-Broar och Lastage-Bryggor, som äro anlagde uti de kring hela Ön spridde landthamnar och inloppsställen, äfvensom af åtskillige så kallade Strandridare-Boställen, hvilka vid de flesta hamnar äro inrättade till Sjötullsbevakning och i förra tider till Landttullsupphörd; men som med detta, den i8:de i denna månad, till Stats-Utskottet ankomne Memorial endast synes åsyftas en fördelning emellan Borgerskapet i Wisby och Allmogen af berörde extra onera, hvilka hittills den sednare ensamt måst vidkännas, och sådant icke är af egenskap att kunna blifva föremål för detta Utskotts utlåtande; så har Utskottet, med grund af 44 §• i Riks-' dagsordningen och inom den deruti löre - 88 Stats• Utskottets Belänkanden. skrifne tid, skolat det remitterade Memorialet till Hederv. Ståndet återlemna. Ankom d«n a5 Febr. i8a3. Vördsamt Memorial.
Jag säger, ej för. »iligt, ty der står 152 <$.RiddarhusOrdningen: nväe”kes fråga om Jörändring i denna Riddarhusordning in ”,Pleno, hvilken då alltid bör till Utskottet remitteras, åge Utskottet att derom öfverlägga ”och med sitt Betänkande till Ridderskapet och ”Adeln inkomma.” Det är således gifvet, att Ridderskapet och Adeln icke kan på förhand afgöra, att §:n i RiddarhusOrdningen bahöfver ändring, utan att endast, på sätt Grefve Löwenhjelm omnämnt, de i detta afseende gjorde anföranden, böra lill Ulskottets handläggning hän - Den 6 Augusti f, m. visas. En annan omständighet föranleder mig äfven att Önska, det återremissen ej må åtföljas af någon anmodan, den nemligen , ätt det kunde vara möjligt att Utskottets samtelige Ledamöter vörö af den tanka, ätt §• ej behöfdé förtydligande. Herr von Hohehhaugen hat redan upplyst, att ett nytt behof af åltefnativer, dymedelst khnde uppstå^ hvilkas begagnande förut blifvit klandrädt, mea hvilket dobk äir ouridvikeligen möjeligt, då Ledamöternes antal är jämnt. Om alla Utskottets ledamöter blefVö ense derom, att §:n ej behöfde någon ändring, hemställer jag hvad åtgäid man skulle vidtaga, i sådan händelse sedan man erhållit anmodan ätt ändra, utah föreskrift huru delfi skall ske? Man saknade då all ledning för sitt omdöme. Jag förnyar derföre mitt tillstyrkande, ätt Grefve vön Schwerins förslag riaåtte antagas, att nemligen detta Memorial endast varder lagdt till handlingarne Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 ) Bifall till" Lag-Utskottets Betänkanden angä^nde: 1:0 Rättigheten att anlägga Mjöloch Säggwarnar; 2:0 Rätta förstänbet af 2 mom. 21 z. lo Cap. Rättegångs Balken; och z-o
På alla dessa grunder har jag i Utskottet yrkat och får här reservationsvis fortsätta det yrkandet, att Rikets Ständer matte genom underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit må täckas låta genom en kommitté af sakkunnige män uppgöra förslag till lämpligaste sättet för medicinska undervisningens ordnande.» Uti förestående reservation instämde Herr Kontrakts-prosten Rundgren, Herr Kontraktsprosten Emanuelsson, Herr Prosten Collén, Herr Prosten Millén, Herr Doktor Nordlander. b) af Herr Kontrakts-prosten Landgren, som yttrade: »Den kamp, i hvilken Riksdagen nu befinnes invecklad, är blott en episod i det trettioåriga krig, som pågått mellan Carolinska institutet och universiteterna, och i hvilket kämpar af första ordningen å begge sidorna uppträdt. Det förra har fört den praktiska och de sednare den theoretiska bildningens talan. A begge sidor har man ett storartadt och för fäderneslandets framtida välfärd högvigtigt mål i sigte. Klart är att, om hela medicin ska bildningen förlägges till hufvudstadcn, enligt Baron Berzelii plan, hvarje vigtig gren af den Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 97. 17 den medicinska vetenskapen synes böra bekomma utmärkta representanter, genom hvilkas handledning den blifvande läkaren skulle bekomma en allsidig och fulländad bildning. Men å andra sidan varnar Frankrikes erfarenhet för vådan af det derstädes häfdvunna systemet af enstaka fakulteter. De utmärktaste män i detta land hafva ej tvekat att bryta stafrén öfver detta system. Sä yttrade Dubois, medlem af Conseil Royal dc Vinstruction publique redan år 1837 »att den enda utvägen att åvägabringa förbättring vore att upphäfva dessa isolerade och erbarmliga skolor samt grunda fem eller sex fullständiga, djupa och allsidiga högskolor» (Se Halin, das Unterrichtswesen in Frankreich, breslau 1848). Med hvilken känsla af saknad Victor Cousin såg Tysklands blomstrande universiteter är en för verldskunnig sak att här behöfva upprepas.