Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, skulle kunna verkställas; likväl och som Utskottet, för sin del, ansett ofvannämnde förhållande, eller den omständighet att den åtnjutna lindringen i Mantalspennings-afgiften ej motsvaras af andre tjenstbarheter, icke innefatta en tiilräckelig anledning för samma i86 Stats-Utskottets afgifts förhöjande, enär grunden till den varande olikheten, då den i öfrigt lej kunnat utrönas, således måste sökas uti den olik a förmågan i fordna tider för de anmärkta orternes innebyggare, att, lika med Rikets alla andre provinser, denna utskyld utgöra, och hvilkas behof af fortfarande undanlag i detta hänseende på åtskillige ställen icke torde kunna betviflas; alltså och då i alla fall nödigt blefve, att för flere tracter, såsom inom ^VermlandsKopparbergstKeslcr-Norrlands j Jemtlandsj l'Ke sterb ottens och Norrbottens Län, låta nu varande förhållanden bibehållas, hvartill ännu må läggas det skäl, att en partiell förhöjning i Ordinarie Onera icke synes stå i öfverensstämmelse med principen, att endast Bevillningen bör missförhållanden i Grundskatterne utjemna, har Utskottet funnit betänkligt, att någon förändring uti de för Mantalspenningarnes utgörande inom nyssnämnde g Län hittills följde grunder för närvarande tillstyrka, och får derföre, i sammanhang med framställuingen af det resultat den af R. St:r i ornförmäldte afseende förordnade undersökning lemnat, till R. H. St:r hemställa, att, om framdeles en allmän undersökning, för beredandet af all jords lika beskattning, i fråga kommer , då äfven må närmare utrönas grunderne, hvarefter Mantalspenningarne böra, med mera likhet än nu äger rum, öfver hela Riket utgöras. I afseende på hvad R.
Enligt min tanke måste man härvid taga i betraktande att under arrendetiden många omständigheter förändra sig, så att ett arrende, som är öfvertaget på vilkor, hvilka vid kontraktets ingående ej lemnade utsigt till någon särdeles vinst, kan mot slutet af arrende-tiden blifva högst fördelaktigt; äfvensom det ej torde böra lemnäs utan uppmärksamhet att dessa arrendatorer sedermera vid fråga om nytt arrendekontrakts uprättande hafva optionsrätt till arrendets öfvertagande Under sådana förhållanden kan det väl icke finnas obilligt, att ifrågavarande arrendatorer erlägga någon skatt till samhället; och förenar jag mig alltså uti yrkandet på återremiss, på det att ett förtydligande måtte i berörde hänseende kunna ega rum. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr, o. Landtm., att derunder yrkats, dels bifall till Utsfcts förslag, dels bifall dertill med tillägg af orden ”från bevillning befriad» föro orden ”fast egendom”, dels återremiss af förslaget, och dels slutligen afslag derå. Härefter framställdes först propos. å bifall till Utsk:ts förslag oförändrad t, dervid svarades nej, och sedermera propos. på bifall dertill med ofvannämnde tillägg, då svaren utföllo med ja och nej i blandning, samt slutligen propos. på förslagets återremitterande; och då denna sednaste propos. besvarades med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Den vidare pröfningen af förevarande Bet:de upskjöts till nästa plenum. 118 Den 15 M aj. Hr Tornerhjelm; Rudolf: Sorn jag nu står i bered skap att lemna Riksdagen, anhåller jag att få afsäga mig min befattning såsom ledamot i Stats-TJtsk:t, samt att vara Elektor vid detta riksmöte. Sedan propos. å bifall härtill blifvit framställd, samt besvarad med blandade ja och nej, förklarade H. Exc.
Af den 31 sistledne Januarii, i anledning af Riksdags-Fullmägtige Anders Nilssons och Olof Olssons från Vermeland Memorial om kostnaden till sänkning af Sjön Vermelen. 7:0 Af den 3r sistledne Januarii, angående Herr Fabian Montgomeries Förslag om Sockne-skrifvares antagande och aflöning. 494 Deri 17 Felruarii. 8:0 Åf den 31 sistledne Januarii, angående Riksdags-Fullmägtiges från Vesteroch Norrbottns Län, Memorial, om resepenningar för Krono-Betjeningen i dessa Orter. 9:0 Af den 31 sistledne Januarii, öfver gjorde Motioner om Boställen för Länsmän. 10:0 Af den 31 sistledne Januarii, angåen-* de föreslagen tillökning i Postskjuts - Legan. Ut supra. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Allmänna Besvärsoch Oeconomi®* Utskottet, den 26 sistledne Januarii afgifne, samt den 13 dennes på bordet lagde Betankanden: i:0 Rörande vissa omständigheter vid In-, delta Regementernas beklädnadssätt. 2:0 I anledning af yrkad befrielse för flere Krono-Hemman i Norra Halland ifrån skyldigheten att aflemna Bräntorf till Varbergs Fästning, 3:0 I anledning af gjord hemställan, om Comministrarnes befrielse ifrån Skjntsnings-skyldigheten för sina Boställen under Krigstid. 4:0 Röranda skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres innom Regementerne. 5:0 I anledning af väckt fråga om upp - Den 17 Februari!. 49 S häfvande af Kongl, Förbudet emot bruk och nyttjande af arbetadt Silfver utöfver 10 lods vigt. 6:0 I ankdning af väckt fråga om Mantalsskrifningars och Uppbörds-Stämmors förrättande innom hvarje Socken serskildt. 7:0 Angående yrksdt förbud för Jordägan re , att icke annorledes antaga Torpare å deras ägor, än att sådana Personer kunna af Lä: genheten hafva deras bergning.
BondeSt. hafva inhemtat, att de äro sinnade frigöra en ökad gevärstillverkning vid Husqvarna, af skäl, att arbetarne der blott äga sysselsättning under 8 månaders tid, hvarföre de önska, att den årliga leverancen måtte med 5o proc. ökas, — således 3ooo gevär. På alla dessa skäl får jag vördsammast anhålla, alt StatsUtskts utlåt, af II. R. o. Ad. återremitteras, anhållandes, att det H. Utsk. täcktes behjerta saken, såsom verkligen af vigt. H. Ex. Hr Gr. Brahe, Magnus: Sedan Hr Peyron nu så fullständigt och sakrikt afhandlat denna fråga, skall jag icke upptaga R. o. Ad:s tid med något vidlyftigt tillägg, utan förenar jag mig blott med honom uti anhållan om återremiss af betänk.; hemställande att StalsUtsk. ville fästa uppmärksamhet vid, huru förhållandet skulle blifva, om Utsk. fortfar att vägra det ifrågavar. anslaget. Hr Peyron har upplyst, ej allenast alt Staten ej skulle kunna uppfylla ingångna förbindelser, om ej den ifrågavar. summan erhålles, utan äfven att Carl Gustafs stads gevärsfactori skulle afstanna, och att den personal af fabrikanter, som der nu finnes, och som är påräknad för Kronans behof, skulle, i brist af arbetsförtjenst, lemna factoriet, hvarigenom detsamma skulle försättas i sådant skick, att det nästan omöjligen skulle i en framtid kunna åter sättas i gång, i saknad af inöfvade arbetare. Härpå har jag ansett mig böra fästa uppmärksamheten, synnerligen då fråga är om något så maktpåliggande, som gevärsfabrikalion. Jag instämmer derföre med Hr Peyron uti begäran om återremiss, och anhåller, alt StatsUtsk. ville fästa nödigt afseende på de olägenheter och verkliga bekymmer, hvartill en fortsatt nedsättning af det i den nåd. propos:n begärda anslag skulle föranleda. Hr Silfverstolpe, David Wilh., hade inlemnat ett så lydande anförande: Det begärda anslaget, 63,ooo r:dr b:co för gevärstillverkningen, är afsedt att användas på följande sätt:
Om denna tidpunkt blefve bestämd, skulle de fordna bränvinsbrännarne erhålla tillräckligt rådrum, att öfverväga det beslut de komme att fatta, hvaremot, om författningen utfärdades t. ex. under nästk. Okt. månad, de redan i Jan. påföljande år måste bestämma sig, huruvida de vilja fortsätta bränvinstillverkningen eller icke. Frih. Raab: Gr. Posse har föreslagit 2:ne förändringar uti förevarrde §. Den ena består deruti, att ingen skulle få sin redskap inlöst, än den, som förbunde sig att hädanefter ej bränna bränvin. Denna fråga har visserligen varit föremål för Utsk:s öfverläggning, men Utsk. förenade sig i den åsigt, att 2:ne vigtiga skäl talade emot ett dylikt stadgande. Det ena skälet var, att dä bränvinsbrännarne hittills fått begagna ganska stora enkla redskap, men det numera blefve dem förbjudet att betjena sig af större pannor än dem, som hålla 20 k:r, sä skulle det vara obilligt att icke tillåta alla dem, hvilkas redskap sålunda måste lemnäs obegagnade, att få desamma af Statsverket inlösta. Det andra vigtiga skälet bestod deruti, att man ansåg sig böra medelst utfästande af en hög löseskilling försöka indraga alla gamla redskap, så att den frestelse till lönnbränning, som, innehafvandet af bränvinsredskap kunde föranleda, måtte förekommas. Erfarenheten i andra länder, har nemi. gifvit vid handen, att den största fara, man vid införandet af en inskränkande bränvinslagstiflning har alt emotse, är den lönnbränning, som kunde blifva en följd af den höga skatten och öfriga en öfverdrifven tillverkning hämmande föreskrifter. Det är just för att söka förekomma denna fara, som Utsk. föreslagit, att Staten skulle vidkännas den upnffring, att inlösa de förut begagnade redskapen till ett pris, som öfverstege deras värde; och jag för min del anser detta förslag vara särdeles tjenligt, att i möjligaste måtto förekomma lönnbränning. För det andra har Gr.
Då intet sådant förbud finnes för andra embetsoch tjenstemän, utan samme personer, som tagit afsked med pension från en förut innehald tjenst, kunna erhålla en annan, så synes det oss hård t, och orättvist, att presten ensam skall stängas från befordran, derför att han uppnått 65 års ålder. Då prest vid sagde ålder ännu kan hafva krafter att sköta en mindre besvärlig församling, ehuru han icke förmår fullt motsvara en vidsträcktare och besvärligare embetsbefattnings kraf, så vore det föga nyttigt, att hälla honom qvar på en plats, der han kunde uträtta mindre och stänga honom från en befattning, hvilken han vore fullt vuxen. 3:o. Då motionären synes hafva haft för afsigt, att inskränka transportsökandet, men sedan yrkat uteslutande af 65:årige prestmän från all ansökningsrätt, så synes han hafva gått längre, än han i början åsyftat, och derigenom kommit att påyrka en lag, som för hans embetsbroder skulle blifva ganska hård och menlig. Då flere motioner af mera omfattande art vid innevarande riksdag blifvit väckta angående presters befordran, så borde med sådana partiela förändringar i befordringslagarne, som den ifrågavarande tills vidare anstå, eller åt - 6 Allm. Ilesv.- och Ekon.-UlskoUcls Betänkande N:o 3. minstone denna motion blifvit behandlad i sammanhang med andra rörande samma ämne. Häri instämde Friherre Alströmer, C. J. 0., Herr Uggla, C. G., Herr Ros, A. E. af Kontrakts-prosten Janzon: Sällan har en i presterliga befordringslagarne iner ingripande, till sina verkningar under närvarande förhållanden skadligare och hjertlösare förändring föreslagits, än den, hvilken Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, med en rösts pluralitet, beslutat, nemligen, att en prestman vid fyllda 65 lefnadsår icke skall ega rättighet att söka presterlig befordran. Om denna underdåniga önskan vunne Kongl.
Ridderskapet och Adeln val af Suppleanter till Fullmäktige i Rikets Ständers Bank; och befunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Herr Nordensvan, Otto, Öfverste-löjtnant, R. S. G. Herr Lilliehöök, Carl Bertil, Kommendör-Kapiten, R. S. 0., och Grefve Liljencrantz, Gustaf Fredrik, Landshöfding, C. N. G., R. S. 0. S. D. Företog Höglon. Ridderskapet och Adeln val af Suppleanter till Fullmäktige i Rikets Ständers Riksgälds-kontor; och bdunnos, vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde: Grefve Wirsén, Axel Emil, Major, Herr Edelstam, Fabian, Lagman, R. W. G-, R. W. G., och Frihem Alströmer, Carl Jonas Oscar, Expeditions-sekreterare. S. D. Företog Höglon. Ridderskapet och Adeln val af Direktörer och Suppleanter vid Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde till: Direktör vid Ldne-kontoret i Götheborg: Herr Mörner, Carl Olfo Stellan, Kapiten. Suppleant derstädes: Herr af Peterséns, Johan August, Kapiten, R. S. 0. Bih. till R. St. Direktör vid Ldne-kontoret i Malmö: Friherre Bennet, Wilhelm, Major, R. S. 0. Svppleant derstädes: Herr Toll, Johan Christopher, Philosophie Magister. Direktör vid Ldne-kontoret i Wisby: Herr Bildt, Knut, Öfverste-löjtnant, R. S. 0. Svppleant derstädes: Herr von Strussenfelt, Adolf Ludvig, Häradshöfding. Frän Vällofl. Borgare-Stdndet.
ig väfstol frän 4 till 10 skaft, skånska allI? i C. 79383) l m ogcväfnader, damast m. m. E. LAGERSTRÖM Nina v. Engeström. Stockholm Eleganta visitkort Frej amagasiuet Sybebörsoch Modeaffär. Specialitet: Garn er in gsartiklar u till k lädningar o. kappor. Iduns Kungl. Hofboktryckeri ndia la Stora Vattugatan ia. kassan Siden-Fabrik, (K. &amp; K. Hofleverantör.) Moderna Paletåtyger. — Moderna Promenaddräktstyger för Damer. Kurs i ^ svart, hvitt och kulört från 65 öre till kr. 16: 45 pr meter — slät, randig, rutig, fasonerad, damast m. m. (cirka 240 olika kvalitéer och 2,000 olika färger, mönster m. m.). Siden-Damast fr 90 öre-16,45 I Bal-Siden fr. 65 öre — 16,45 Siden Bast yger pr robe » kr. » 90 öre — Siden-Foulard, tryckt, » 85 öre — 3,85 | Siden-Bengalin .. » kr. 1,75 — 8,35 pr mtr. Siden Profver och katalog omgående. Dubbelt porto till Schweiz. G. Nya elever mot agas alla tider på året. Undervisning i alla å kontor förekommande ämnen och språk. Obs I Å bref anhål es om ful ständig adress. Stockholm. J 0 H. s N ån y g bör och us o ik t. s e k t e r Allm. Emil Boström, Nonlandsgaan 29, sändas och anmälningar af nya elever emot agas af Allm. (G. 79472) HELENA HALLSTRÖM, Ström, Saltskog. STOCKHOLM. Rikstelefon 427 Försäljning: B STRANDVÄGEN 5. Borg.) Ceäerberg.
Af detta förhållande blifver en följd, att, när .Landet hemsokes af missväxt, inga besparingar jfrån förra årens ymnigare skördar äro att tillgåutan allt mäste, till ett emot requisitionens stor* lek fördyradt pris, från utländska hamnar hämtås. Jag är derföre af den tanka, att Magaziner här böra inrättas, samt att Staten bör åtaga sig denna omsorg; men att dessa inrättningar böra upphöra, så snart den inländska Spannemålshandelo genom den enskildta industrien hunnit organiseras, och de dertill erforderliga Capital gamlas. Af Tab. III inhämtas, att, från ech med 1803—1812, årliga införskrifningen af Spannemål stannat vid ett medel-quantum af 233,500 tunnor, samt att den högsta årliga införskrifning, den hoden påkallat, gatt till 875,000. tunnor. Häraf Häraf är påtagligt, att 500,000 tunnor Magazirieiing skulle fullkomligen svara emot ändamålet; för min del är jag öfvertyga!, att deri kupde inskränkas till 300,000 tunnor, Vid uppgifvande! af della förslag, har jag föreställt mig sjelf till besvarande den fråga: Skall, sedan Staten åtagit sig omsorgen af Magasinering, införseln af utländsk Spannemål fortfara att Vara Svenska och Utländska Handlande tillåten? Jag har besvarat mig den med JVej. Jag trop, att i vanliga år ali upphandling af utländsk Spannemål hör ske, endast för Statens räkning. Man behöfver da ej något Maximum eller Minimum, för att derefter moderera de inhemska, 3pannemåls-prisen, Desse göra sig sjelfva Tinner man vid denna anstalt betänkligheter, dem jag ej funnit, så föreslås, att då nöden ej an« porliuida bjuder; 1:0
Jag skulle ej förlänga öfverläggningen, så framt icke fråga uppstått både om votering, och om att frånskilja vissa delar af Betänkandet, hvilka angå än - 353 Den 27 Maji. dringar i Grundlagen. Jag liar redan yttrat, att dessa delar af Riksens Ständer hvarken kunna pröfvas, eller till ConstitutionsUtskottet remitteras, men om hela Betänkandet till en Committé" öfverlemnas, ser jag ej något hinder för densamma, att uppgifva de rättelser i Grundlagen, som i anseende till ett förbättradt administrationssätt kunna linnas nödiga. Det är ej sagt alt, för det 1812 års förslag förkastades, man nu skulle lika behandla samma ämnen, örn de befinnas nyttiga. — Allt hvad i detta afseende beror på framtida utveckling, är dessutom icke ännu lämpligt att discuteras, och då ifrågavarande project först vid nästa Riksdag kan blifva ett öfverläggningsämne, och först vid den derefter kommande Riksdagen blifva fullkomligen salt i verket, så tror jag, att man med allt lugn kan öfverlemna saken till Kongl. Majrls nådiga åtgärd. Hvad åter angår att i den blifvande Committeen insätta Riksens Ständers Ombud, så är jag öfvertygad, att detta mera skulle skada än gagna arbetet; ty det är naturligt, att då de t vänne delar, hvilka hade detta arbete sig uppdraget, drefvos af skiljaktiga intressen, skulle ingenting uträttas. Men deremot, om till Kongl. Maj:t öfverlemnas att utnämna Committe'ens Ledamöter, kunna Riksens Ständer vara försäkrade åtminstone att få ett förslag. Grefve Mörner s Carl Stellan: Sedan denna fråga så länge och väl blifvit discuterad, tror Deri 27 Maji. ggg jag för min elei liden vara inne, att taga ett beslut. Efter allt hvad jag funnit, har Friherre
Majit aflat na underdåniga skrifvelse angående åtgärder till beredande af besparing i anläggnings-, samt driftocb( underhålls-koslnaden för Statens jernvägar, Kongl. Majit, i sammanhang med förslagen till jernvägsbyggnadernos fortsättning, emväl till nådig pröfning förehaft Rikets Ständers i föieuämnda afseende gjorda j Kongl. Majus Nåd. Prop. M 47. 31 framställning; men icke funnit skäl att i det hittills vid stambanornas anläggning tillämpade byggnadssätt föreslå någon förändring; viljande Kongl. Maj:t i afseende på driftocb underhållskostnaden tillse, att all med trafikens ändamålsenliga ordnande och rörelsens kraf förenlig besparing varder iakttagen. Ofvanberörde af Chefen för Statens jernvägsbyggnader afgifna utlåtande, jemte alla öfriga till ärendet hörande handlingar, komma att till Rikets Ständers Statsutskott öfverlemnas. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle. Utdrag af Protokollet ofver blandade Civiloch Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:l Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 21 November 1862. » Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministera, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Sedan frågan om fullföljandet af Statens jernvägsbyggnader intill slutet af nästkommande statsregleringsperiod samt om beredandet af de för dessa arbeten erforderliga medel vid särskilda tillfällen utgjort föremål för förberedande öfverläggningar inom Stats-Rådet och inför Kongl. Majit, anböllo nu Departements-cheferne Herr 32 Kongl. Majlis Nåd. Prop. M 47. Friherre Gripenstedt och Lagerstråle att få tili slutligt nådigt afgörande anmäla denna fråga.
För resten är det ju alltid lätt att kontrollera djurets helsa vid tagningen af lymfa. # * Om denna reform genomfördes, skulle yrkandet på, att vaccinationen omhänderloges af läkare, kunna förfalla. Ty då behöfdes ju blott den lilla färdighet och handlag, som fordras för själfva ympningen. Och någon » aftagning » behöfdes ju ej då. Men som det nu är, står denna fordran kvar. Jag vill icke härmed kasta en förolämpning mot alla de samvetsgranna vaccinatörer och vaccinatricer, som nu omhänderhafva skyddskoppympningen. Jag vet, att det finnes många skickliga, nitiska och noggranna sådana. Men jag vågar påstä, att det blott i få fall är dem möjligt att utöfva den kontroll öfver barnens och föräldrarnes helsa, som är nödig, och som instruktionen föreskrifver. Detta kan endast läkaren vara fullt kompetent till. Kommunalförordningen för landsbygden stadgar, att kommunerna skola utse en eller två personer, som bland annat hafva i uppdrag » att med uppmärksamhet följa vederbörande vaccinatörers förhållande i utöfningen af deras kall samt tillse, att de följa sina föreskrifter. » Verkan af denna förordning är fullkomligt af noll och intet värde. Om en nämndeman eller dylik person infinner sig vid vaccinationsmötena eller icke, inverkar ej på frågan om faran eller icke faran. Och deras tjänstgöring inskränker sig vanligen till att bestämma tid och plats för mötena samt — anmäla de tredskande. Provincialläkaren skall delgifvas kallelse till dessa möten, för att han, om han så aktar nödigt, må kunna komma tillstädes. Men om han icke aktar nödigt? Ja, då får det gä ändå! Och det går — men huru? Hvad tvånget beträffar, så kan man lätt förstå, att detsamma måste anlitas vid införandet af vaccinationen i början af århundradet. Ympningen var något så nytt, så främmande. Och på landsbygden fruktade man densamma oerhördt. Den mängd skrifter i ämnet, som spreds, hjälpte icke mycket. Och så tillgreps tvånget. Men skulle det väl verkligen behöfvas ännu? Ja, kanske just därför, att vaccinationen bedrifves såsom sker och allmänheten sålunda af en fruktan, som — jag tror mig ha visat det — kan vara grundad, söker undandraga sig densamma.
Vill man gå den motsatta vägen, directe att medgifva tjenstemannens omedelbara beroende och afsättlighet, indirecte att så förknappa hans vilkor, att en någorlunda sjelfständig existans icke är möjlig; vill man dertill oafbrutet öka anslagen på 3:dje titeln, anslå fonder för obestämda ändamål, inrätta gensd’armerier o. s. v., så tror jag, att man är på den bana, som leder till, hvad man annorstädes sett, konstlade uppror med åtföljande blodscener och sköfling. Jag anhåller om återremiss af betänk, och att dessa mina anmärkningar måtte få åtfölja. Hr Stråle, Nils Wilh., hade inlemnat ett anförande, så lydande: Utan att ingå i granskning af de skäl, på hvilka H. StatsUtsk. i allmänhet tillstyrkt nedsättning af de löner, K. M. för embetsmännen i Konungens Cancelli i nåder föreslagit, har jag trott mig böra fästa uppmärksamheten deruppå, att ett annat förhållande torde äga rum i afseende på revisionssecret:nes löner, än öfriga ifråga var. embetsoch tjenstemäns. Det torde icke behöfva sägas, att på revisionssecret:s kunskaper och skicklighet till en betydlig del beror, med huru mycken skyndsamhet ärenderna kunna i Konungens Högsta Domstol förekomma och afgöras. Man inser lätt, att en mindre redig föredragning eller mindre skicklighet i målens utarbetande skall föröka arbetet för Högsta Domstolens ledamöter och vålla, att ett mindre antal årender kan handläggas på samma tid, som varit tillräcklig för ett vida större under en skickligare persons föredragning. Då det numera är en bekymmersam visshet, att antalet af oafgjorda mål de sednare åren ökat sig, så att en ovanlig ansträngning erfordras, om icke detta onda skall allt mer och mer tilltaga, torde det vara af vigt, att alla möjliga utvägar vidtagas för att befordra ärendernas gång. Skulle det visa sig, att, oaktadt allt an vändt bemödande af Högsta
Af livad här ofvan sålunda blifvit anmärkt hafva Rikets Ständer funnit det vara tillförlitligen ådagalagdt, att de Halländske utsockne frälsehemmanlien frän äldre tider varit underkastade den då vanliga utskrifningen, samt alt de sedermera erhållit rättighet att, i stället för denna utskrifning, erlägga så kallade utskrifnings-penningar, äfvensom att de blifvit år 1813 befriade från utgifvande af denna afgift, sedan de redan år 1810 blifvit ålagde extra roteling; hvaremot Rikets Ständer icke kunnat igenfinna någon öfverenskommelse, derigenom desse hemmansägare åtagit sig någon ordinarie rotering, eller någon förordning, som ålagt dem en sådan tunga. Den enda författning, som möjligen kunde förmenas ligga Lill grund för ett sådant förhållande, vore den här förut omförmälda Kongl. Resolutionen af den 27 Januari 1721, deruti förekomma orden: ”så, ehuru hvarken utsockne-frälset eller dessa Kronooch Skatte-bönder i Norra Halland, med skäl och fog borde sig en sådan rotering undandraga;” men Rikets Ständer hafva ansett, att, dä berörde utsockne frälse-hemman, före denna Resolution, icke voro ordinarie rotering underkastade, nämnde uttryck nu icke kan skäligen läggas till grund för påförande deraf, helst, genom Kongl. Brefvet af den 7 September 1756. ifrågavarande hemman erhållit rättighet att allt framgent fä, i stället för rotering, erlägga utskrifnings-penningar, hvilka, enligt hvad ofvanföre är upplyst, redan år 1813 förklarats skola upphöra.