Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oskulds-lifvet å la Campe bland Stilla hafvets öboar betraktades som ett slags idealverld; och i Amerikas Förenta Stater framstod det politiska lifvet, utan afseende å slafveriet och andra undantag, såsom den fullständiga frihetens land, det förverkligade » contrat social. » Annorlunda bedömdes verkligheten, då man återvände till sin egen verld från tankarnes aflägsna regioner. Bondeståndets naturliga råhet, som i alla fall ej var jemförlig med t. ex. Abba Tulles och de andra Pelju-öboarnes ståndpunkt, föraktades storligen, och medelklassen var i sin egen tanke det enda stånd, hvarest gudsfruktan och rättskänsla öfver hufvud var till finnandes. På samma sätt fingo äfven frihetens idéer vackert maka åt sig, då den store eröfraren Napoleon stod på sin lyckas höjd såsom en afgud för millioner. Anders Fryxells hem utgjorde dock ett anmärknings-värdt undantag i detta sista hänseende. Napoleons sjelfviska planer och blodiga segrar liksom öfriga dylika hjelte-bragder utan sedligt värde voro i denna lilla krets ett före-mål for afsky och fasa, icke för beundran. Enligt faderns tanke var den store eröfraren icke annat än en Diable du Midi, och den ömma modern plägade säga, då hon tänkte på sina likar, hvilka kriget gjort barnlösa, att Napoleon förtjenade att till straff för sitt menniskoslagtande ligga i barnsäng för hvaije menniska, hvars död han vållat Ett sådant åskådningssätt kunde ej blifva utan inverkan på gossens sinne, ehuru han såsom 7-åring med största förtjusning läste sagan om Rolf Krake, Ragnar Lodbrok, Ramunder och andra sådana hjeltar, hvilkas berömmelse låg deruti, att de » höggo ned folket såsom rått ris ». Fryxell berättar, att han ännu såsom 19-årig varit helt hänförd vid tanken på den ära, svenskarne skulle vinna genom Norges eröfring, men fadern ogillade samma krig, emedan enligt hans tanke Sverige ej hade någon rätt att tillegna sig sagda land. I sinom tid komrao dessa i ynglingens sinne utsådda frön till grodd.
Beträffande skön konst har StatsUtsk. derom vid flera tillfällen förut visat sig hafva ringa kunskap, hvilket äfven de beslut som R. o. Ad. fattat, torde bekräfta. Jag får således, då det icke är fråga om att motsätta sig reparationen i hvad som rörer kyrkans bestånd, och då jag, i likhet med Frih. Raab, anser att kyrkan bör ega tillräckliga inkomster för att bestrida denna reparation med de medel som stå till dess disposition, anhålla om afslag å det anslag som här begäres och hvilket icke kan leda till det dermed afsedda ändamålet. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det torde visserligen kunna synas förmätet att med afstde på skön konst våga upträda mot en så säker talare som den hvilken sist hade ordet, men hvar och en, som sett utlandets kyrkor invändigt, tror jag skall linna det för sitt skönhetssinne stötande att se den ena delen af en kyrka utmärkt vacker, och den andra nedtryckt och ful, den må vara hur gammal som hel 1st till stilen. Det är nu meningen att genom den föreslagna reparationen få den ena delen af kyrkan förändrad till likhet med dess vackrare del, och, efter min tro, kommer icke derigenom någonting att förfuskas, utan tvertom, i händelse det utföres väl, blir denna kyrka invändigt proportionsvis lika vacker som utvändigt. Hvad beträffar det af Frih. Raab, ifrågasatte upskof med detta anslag, så är af Betänk, uplyst och lärer vara med sanna förhållandet öfverensstämmande att vissa delar af kyrkans reparation, sorn äro nödiga för dess bestånd, icke tåla något upskof. Det är äfven af samma Betänk, ådagalagt att kyrkans inkomster och utgifter i medeltal under 1845—54 utgjort, de förre 2,509 och de sednare 2.130 Rdr Bko, varande bland desse upgifter uptaget för repationer och materialier ett medelbelopp af 355 Rdr årligen.
Rätteg.Balken uttryckligen bjuder, att då Skriftvexlingen uti de saker, som till HofRått lagvadda eller instämda äro, blifvit slutad, HofRåtten då utdelar dem till thess Ledamöter efter lott; hvaraf följer, dels att utbyte Ledamöter emellan af redan lottade mål, icke är tillåtet; dels ock , att i händelse vid lottning något mål skulle tillfalla en Ledamot, sorn befunnes jäfvig att sig dermed befatta, annan Referent icke annorledes äu genom lottning bör utses; alltså H2 Lagutskottets Betänkan/lett". i och enär genom Lagens salunda bestämda föreskrift, det ändamål, hvilket med motionen åsyftats, redan är uppfyldt, har Utekottet ansett något ytterligare stadgande härutinnan, icke af behofvet påkallas; hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsammeligen hemställes. Stockholm den 5 April 1823. Ankom d. 25 April 1823. Betänkande, i anledning af Riks dag sFullmäktigen Anders Joachimssons från ÖstergöthlandMemorial, angående påskyndande af LagCommittéens arbete och granskning deraf., RiksdagfFullmägtigen Anders Joachimsson; från ÖsterGöthiand, har uti Memorial, som Hederv. Bondc-Ståndet till Lagutskottet remitterat, och hvarmed RiksdagsFullmägtige Anders Danielsson, Erik Broberg med flere af bemälde Stånds Ledamöter sig förenat, hemställt, det måtte af Riksens Höglofl. Stander underdånig påminnelse hos Kongl. Maj:t göras, om påskyndande af LagCommittéens återstående arbete samt granskning deraf hos Konungens Högsta Domstolj till grund för hvilken hemställning Anders Joachimsson anfört, att ehuru LagCommit téen - Lagutskottett Betänkandett.
Hvarje i mantal satt större eller mindre hemman påföres, utan hänseende till dess taxeringsvärde, det fyrktal, som deremot efter ett hundra [100) fyrkar pä mantal svarar, och derjemte det fyrktal, sorn motsvarar beloppet af dess statsbevillning; skolande fyrkens medelvärde i hvarje kommun bestämmas på sätt derom här nedan sägs. Också vore väl detta förtydligande af hela författningens kardinalpunkt den enda ändring, som med densamma ännu borde vidtagas, helst som ock redan dermed all den af Utskottet med dess många ändringsförslag åsyftade fyrktalsförhöjning för jordbruksfastigheter fullt ut vore vunnen på den gifna, lästa grunden af sjelfva hemmantalsskatten, och icke behöfde efterletas uti något godtyckligen antagligt, större eller mindre, sifferförhållande. Dermed undkommes äfven hvad som i Utskottsförslaget visserligen utgör en ej ringa bristfällighet, i det att, derest endast bevillningen skulle tagas i alla rikets kommuner till enahanda grund vid all lyrksättning, utan allt afseende - Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulf kottets Utlåtande N:o U22. 5 ende pä hemmantalet, dymedelst äfven misskändes och förkastades just det, som i författningen med fyrk menas, nemligen det i olika fyrkvärden uttryckta varierande förhållande, som i olika kommuner eger rum emellan å ena sidan högre eller lägre skattläggning och, å den andra, lägre eller högre taxeringsvärde med deraf beroende statsbevillning, dä det deremot i författningen är en synnerlig förtjenst, att fyrkvärdet måste rätta sig derefter. Der nemligen i åtskilliga kommuner hemmanen äro relativt högre skattlogda och derföre komma i samma mån lägre i bevillning, der biir ock fyrk värdet lägre *), men ock derföre fyrk talet större för alla andra bevillningsskyldige, och tvärtom; hvilket ock bör så vara — af skäl, som i åberopade reservation finnas närmare framhållna. Dock, hurusomhelst kommunalförfattningen må i någon eller några dess punkter förändras eller icke, så blir likväl allt sådant af mindre vigt, enär dermed ändå intet är gjordt i hufvudsaken.
Gäldenärens skuld blir nu som förr Transportsedlar. DepositBanken blir Borgenären ansvarig för Transportsedlarnes Silfvervärde. Emellan Borgenären och Gäldenären förblifver enahanda förhållande, antingen coursen stiger eller faller, Transportsedelns Silfvervärde minekas eller okas. Den Capitalist sorn blott önskar att se värdet af sitt Capital betryggadt, lärer dock icke på denne omväg gå till målet. Den är kostsam} Silfret måste utifrån införskrifvas, och han är en tid i mistning af sin ränta. Han torde finna sig fullkomligen betryggad, om Gäldenären förbinder sig i händelse Transportsedeln skulle falla under «'et värde, efter hvilket den nya DepositBanken beräknar den vid sina vexlingar, och efter hvilket det förmodas att den gimla Banken en gång »kall inlösa sina utelöpande Sedlar, att i TransportSedlar godtgöra skillnaden. Endast i afseendet på Capit&let borde han göra detta förbehåll; Ränteersättning borde han icke göra anspråk uppå. Räntan är ämnad att årligen förtäras} Capitalet åter att bibehållas vid hvad det är. Denna Borgenärens begäran är billig. Hvarföre skulle Gäldenären neka att fylla den? Gör han det hvad blir följden? att Borgenären säger upp sin fordran; kan Gäldenären betala så förvandlar han sitt SedelCapital i effekter för hvilka han i andra Länder erhåller Metalliskt mynt och sitt Capital placerar han Ben 22 Judi J. m. 5l5 sedan utomlands. Nu kan åter Gälldenären icke betala, så föreskrifver han nya vilkor, och det lindrigaste blir att Reversen ställes på Hamburger Banco, hvaraf åter följden blir att både RänteOch Capital—liqvid komma att ske efter transportSedlarnes curs. Men säger man: om af naturliga orsaker coursen skulle falla och Sedelmyntet förbättra*, då låter den som har Silfver i den nya DepositBanken detsamma stå orördt; han går med sina Transportsedlar till den gamla Banken och får der mera för dem än han gifvit. Det är först och främst föga sannolikt att BancoSedlame, utan att en del förstöras skola förbättra sig.
Bland alla de besynnerliga saker, som blifvit anförda, synes den vara den aldra 612 Den 29 Maj f. m. besynnerligaste, att man ansett det vara nödvändigt för vårt land, hvilket ända sedan Hedenhös burit namn af jernlandet, att belägga denna artikel med exporttull, och på samma gång man talar om den allt jemt stigande importen, vill man lägga utförseltull på vår förnämsta exportvara. Om man skulle föreslå att införa exporttull å några al våra andra hufvudprodukter, såsom spanmål etc., som aldrig haft sådan sig pålagd, så skulle det förefalla hvar och en i högsta måtto besynnerligt. Det är blott en gammal inrotad vana, som gör att tull på utförsel af tackjern ej förefaller lika orimlig. Icke heller kan man i detta afseende åberopa andra länders exempel. Man hyser här i landet de största farhågor för att gå framom andra länder, men i detta fall vill man icke en gång följa med den öfriga delen af den civiliserade verlden. Exporttull å tackjern existerar icke i något land i hela verlden. I Finland är denna artikel, det är sannt, förbuden till utförsel, men allvarsamt bör väl icke ifrågakomma att uppställa Finlands exempel emot alla öfriga länders. Den grundsats att vilja behålla inom ett land den råvara, som detta land förnämligast producerar, är alldeles orimlig i sig sjelf och äfven öfvergifven af alla civiliserade nationer. Hvad skulle man väl säga, om t. ex. Amerika ville behålla för sig sin bomull. Ett sådant förfarande skulle ju alldeles tillintetgöra en stor del af handeln. Den nuv:de utförseltullen har äfven blifvit kallad obetydlig. Såvidt jag känner värdet af den här ifrågav:de råvaran, så utgör tullen icke mindre än 8 proc. På samma gång man sagt att denna tull är obetydlig, har man likväl påstått att jerntillverkningen icke kan undvara densamma. Denna skenbara motsägelse tror jag kommer sig deraf att man ganska väl vet att tullen icke är så obetydlig, som man vill låta påskina.
M e n både kyrkoherden och frun, s o m h a d e mycket väl reda på fru Lagers svaga sida, styrde så till, att hon inte fick särdeles mycket tid vare sig till att säga eller tänka elakheter. Det var härligt m å n s k e n, då gästerna bröto upp. Kandidat Filén erbjöd sig att följa Kerstin, hvilket anbud hon tacksamt mottog. Vägen blef inte alls lång. H a n hade ett s å fängslande sätt att berätta o m sina erfarenheter, om sina studier och sitt lif i Upsala, att de voro redan framme vid det ensliga småskolehuset, innan P risnedsättning å - * " a„ S p i s - ScXxiäclxebröcL Begär priskurant! O. Kerstin ens märkte det. Då han till afsked tryckte hennes h a n d, sade h a n: » Efter s o m j a g k o m m e r att stanna någon tid h o s kyrkoherden, har kanske fröken Sangvin ingenting emot att j a g någon gång hälsar på i skolan. » N e j, det hade h o n inte; h a n vore m y c k e t välkommen. Kerstin låg länge vaken den k v ä l l e n och tänkte på den intressante, ståtlige kandidat Filén. Lille Petter k o m inte mer i skolan. A f grannbarnen hörde Kerstin, att han blifvit sjuk. Trots det, att det k ä n d e s m o t b j u d a n d e, beslöt Kerstin genast att besöka pilten, men hon hindrades flere dagar därifrån genom .eget illamående. Ändtligen en eftermiddag begaf h o n sig i v ä n till Allguréns. D å h o n trädde in, hörde h o n från sängens lumpor ett stilla kvidande. Det k o m från Petter. Modren såg upp m e d rödgråtna ögon. H a n har längtat s å efter henne. Det lilla ansiktet, s o m nu v a r bara ben och skinn, glödde af feber. » sade han ansträngdt. Kerstin tog h a n s heta hand. » Hur är det m e d m i n lille Petter? » frågade h o n och smekte den fuktiga pannan. » Jag har så ondt i m i n sida och mitt bröst. » H a n hostade ihåligt.
Då nu öfverläggning ansågs vara fulländad, framstälde H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, alt sedan Hr Rosenblad frångått sitt yrkande att med afslag å Utskms betänk., R. o. Ad. mätte bifalla Hr Bergmans ifrågavar. motion, endast 2:ne yrkanden ifrågakommit, åsyftande, det ena bifall till Utskms betäok. och det andra afslag derå med bifall tilt Hr Lagergrens vid betänk, fogade reservation; hvarefter II. Ex. först hemställde om R. o. Ad. bifölle hvad Ulskm i afseende på Hr Bergmans motion tillstyrkt. Härvid ropades Ja och Nej, hvarefter H. Ex. hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla det tillstyrkande som innefattas i Hr Lagergrens vid Utskms betänk, fogade reservation, hvilken propos. äfven besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att härvid Ja varit öfvervägande. Frih. Stjernstedt, Jakob Theodor begärde votering. Den 6 Augusti. 141 Upläsles till justering och godkändes följande votenspropos. Den, som bifaller det i l:sta punkten af Bankooch LagUtsk:ns betänk. N:o 1 gjorda tillstyrkande att Hr Bergmans motion icke må bifallas, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, bifaller R. o. Ad. den af Hr Lagergren i nämnde betänk, bifogad reservation uttryckta mening. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 20. Nej — 19. Härefter förekoramo de öfriga punkterne i Utsk:ns betänk, hvarvid R. o. Ad. utan diskussion biföll hvad Ulsk:n tillstyrkt sarai lade till handlingarne yttrandet, ang. väckte förslag i fråga om octrojers meddelande för privatbanker samt sådane bankers sedlars emottagande i allmänna upbörden. Ånyo föredrogs Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ns d. 2 och 5 dennes på bordet lagde utlåt.
När detina fråga behandlades inom Utsk:t, ansåg pluralitete», alldenstund man icke, med hänsigt till beloppet af det utländska lånet, hade sig något annat bekanrit, 8n StatsUtsk:ts i denna syftning gjorda framställning, eller ätt 11. St:r skulle bestämma sig för 20 mill, att Banken ej till högre belopp än 4 mili. deri skulle deltaga, emedan man befarade, att, om Banken skulle deltaga med 624 Den 22 Februarii e» större summa, nästan inga af de på utrikes ort uptagna penningar skulle komma rörelsen inom landet till godo, utan uteslutande åtgå, dels till liqviderande af de ännu återstående 9 mill. af Statslånet och dels till inköp af jervägs-materiel i utlandet. Hvarföre jag egentligen hegärde ordet, var i ani. af ett yttrande af Hr Gripenstedt. Den värde talaren tyckes hafva förutsatt, att, oaktadt Ständerna nu redan hafva beslutat att uptaga ett lån på 25 mill. i och för fortsättning af Statens jernvägsbvggnader, ett inhemskt lån för samma ändamål skulle uptagas, i hvilket Hr StatsRådet förmodade att Banken skulle deltaga med återstoden af sina vinstmedel. Jag kan ej neka för att det högeligen förundrat mig, att, sedan Ständerna beslutat att uptaga ett utländskt lån till samma belopp, som det anslag, hvilket Regeringen äskat för jernvägs-byggnadernes fortsättning, man för samma ändamål vill påyrka, att ett inhemskt lån äfven skulle uptagas. Hvad för öfrigt beträffar Bankens deltagande i ett sådant lån, tror jag att detta alldeles icke i närvarande ögonblick skulle medföra några väsendtliga fördelar; ty hvad skulle Banken hafva för vinst af dessa inhemska obligationer, hvilka man kunde taga för afgjordt ej annorstädes än inom landet kunde försäljas, och hvilka, reserverade inom Banken, blott skulle åstadkomma en ytterligare tryckning på allmänna rörelsen; och får jag på förhand förklara, att något förslag om Bankens deltagande i ett inhemskt lån, enl. mitt förmenande, aldrig kommer att af BankoUtsk:t framställas.
P. 129. —* om StatsUtskottets Utlåtande rörande tryckning af Landshöfdingarnes FemårsBerättelser P. i3o. — om StatsUtskottets utlåtande rörande anslag till Hamnbyggnad vid Jönköping P. i3o. — om BancoUtskoltets Betänkande i anledning af 1820 och 1822 årens Revisorers Berättelser angående Banco Verket P. i3o. — om RiddarhusUtskottets memorial, angående utdelning af 1789, 1810 och 1812 årens Riksdagars Protocoll P. i3o. —- örn remisser: af Her r af Klintbergs memorial rörande näringsfriheten; af Herr af Ekenstams memorial rörande lottning af mål emellan HofRätlernes Ledamöter; af Friherre Björnstjernas memorial, angående erinran till Statsoch BancoUtskotten .att 331 till RiksStånden afgifva förslag till grunderné för den blifvande finance-planen. P. 225. — om StatsUtskottets Utlåtanden: 1) angående medel till tryckning af Comiterades förslag till en förändrad organisation af åtskillige Styrelseverk m. m.; 2) angående Allmogens arbetsskyldigheter •vid särskilte Kungsgårdar och Boställen.
Då detta anbud var för högt, för att kunna antagas, men pistolerna nödvändigt måste anskaffas, så beslöts att de skulle tillverkas vid Carl Gustafs stads gevärsfactori. Tillverkningen blef äfven derstädes fullgjord, hvarigenom pistolerna komino att kosta omkring 24 r:dr b:co paret, således 4 i;dr b:co mindre än vid Husqvarna. Man har sagt att pistolerna skulle kosta mindre i Preussen än i Sverige, men man har dervid förbisett, att constructionen af de Svenska pistolerna måste göra dem dyrare. Dessa pistoler äro ämnade att kunna användas till skjutning på långt håll, och deras construction har blifvit uppgifven af en högst förtjenstfull person, som förut varit nämnd under denna discussion, nemi. Hr General Hellvig. Frih. Cederström har upplyst, att priset på de Preussiska pistolerna blott upptager sjelfva maleriaiiernas värde, oell att man icke dervid tagit i beräkning kostnaderna för sjelfva arbetet samt fabrikens administration, och närdetta är förhållandet, så kan det ej förefalla besynnerligt att priserna för denna tillverkning äro mindre än hos oss. Med Hr Lagerheim instämmer jag uti hans yrkande alt R. o. Ad måtte besluta, att till R. M. öfverlemna detta anslag sålunda, att det må bero på K. M:s nåd. pröfning, huruvida det skall komma att användas till förändring af i förråden redan varande gevär eller tillverkning af nya. För öfrigt kim jag ej föreställa mig, alt någon inom detta Hus skulle vilja neka anslag till ett så nödvändigt ändamål, som det ifrågavarande. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad:s tid genom besvarande af flera anmärkntr, än dem jag redan upptagit, men anhåller vördsamt att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på ett yttrande, som i böljan af riksdagen här fälldes, då tredje hufvudtiteln var under öfverläggning. Detta yttrande af Hr von Troil lydde sållin - Den 18 M ars. 95 da: ”Alt göra försvarsverket omöjligt, detta, — mine herrar! vore intet mera eller mindre än förräderi.” Gr. Frölich:
Kraftat meb 3 enlighet meD f>\x>aö Kongl. 'Sftajit uti ©ejj tal till Sufetö *vJroai>‘ ©tänDer mtD fcDnafle rifsmötcö flut tillfannagaf, blef, genom en Den 5 Slpril 1843 tneD Kejfaren af Marocco aftlutaD öfmerenö» fomntelfe, Den tribut af 20,000 ©panjfa piafter, forn till Denne §urjte af ålDer till jfyDDanDe af ©menjfa od) 9?orjfa fjöfarten åt* ligen erlaDcö, för alltiD af|faffaD od) uppfjäfb. ©en för minnanDe af Detta cinDamål en gång för alla af banDelö* ecb fjöfartö*fonDen an* mänDa foftnaD l>ar i cfc öfmerftigit 50,000 ©panjfa piajter. ©e örlogsfartyg, broilfa till SSfteDclbafmet blifmtt affdnDe, för att åt Denna unDerbanDling jfdnfa ett, unDcr Dcjta förfjållanDen, nöDmänDigt jföD, bafma DermiD marit af obejlriDlig nytta od) till Den lycfliga utgången Deraf lemnat ett merffatnt biträDe. Kongl.
Att punktevis of~ verlågga ar ej Ståndet betaget, men vi få ej punktvis fatta hejlut, förr än Betänkandet efter återremiss återkommer. Jag vågar således vördsammast tillstyrka, att Betänkandet, på sätt Herr Von Hartmansdorff föreslagit, må till öfverläggning företagasj emedan redighet, och jag tror äfven tidsbesparing, derigenom vinnes. Herr Grefven och LandtMarJkalkeri hemttällde, om Ridderskapet och Adeln önskade; att, på sätt Herrarne von Hartmansdorff och Lefrén föreslagit, de af Utskotten utarbetade förslag till förordningar: 1) angående Handt Verkerierne i Riket; 2) om de handtverk; som Utom burskap få å landet idkäs, så ock om den landtmannen förunnade handelsoch slöjdefrihet, samt förslaget till förnyad handels-ordning, skulle punktvis uppläsas och discuteras. Ropades Jas Den 30 Augusti f, m. Herr Hjertat Då jag val finner att detta kan leda till ordning uti öfverlåggningen, skall jag anhålla att få yttra några ord angående den skilnad Utskotten gjort emellan Landimannaoch Stadsmanna-nåringarne. Utskotten utgå pag. 22 och 25 ifrån den åsigt, att det vore previlegier, som hindrade en vidsträcktare utsträckning, ån den Utskotten föreslagit. Utskotten hafva visserligen mycket vål och fullständigt framställt sine åsigter, och jag tror, att Utskotten hafva i visst afseende rått, men tillämpningen har blifvit nog utsträckt, når det blifvit bestämdt, att blott vissa sorter handtverk få idkas på landet. Jag tror, att handtverk dock ej borde inskränkas till några vissa localer, ty det år enligt sakens naturliga ordning gifvet, att de större nåringarne med båttre lörmon drifvas i Ståderne, der mångå menniskor åro tillsammans. Dock bör detta ej vara bestämdt. Det år möjligt, att localen år båttre på landet ån i närmaste Stad, att drifva en rörelse i stort. Jag tror således, att tillåtelsen bör utsträckas, men att skatt bör i alla fall betalas till Staden.
Ett sådant Embete finnes fö’- öhigt ej i någon af de länder, der handelsrörelsen är vida större, än i Sverige, De di t erta och indirecta underhållen för dylika Sine-Gures, eller PensionsEmbeten böra icke längre betuhga ett Folk, sorn redan är tryckt under bördan af dess skatter och hvars nettoinkomster äro så inskränkta, som det Svenska Folkets. De olyckliga följder som härflutit deraf; ätt Tullverket ej här, såsom i andra civilicerade länder varit uppfördt på Rikets Stat undviker jag att här nämna. Med kännedom af de tusende olägenheter, som äro en följd af Tullverkets närvarande organisation^ tager jag mig friheten föreslå. i;o. Att hela GeneralTullStyrelsen genast må upphäfvas och att ordföranden jemte Ledamöterne må få behålla deras Löner såsom Pensioner. 2:0, Att i GeneralDirectiönens och det 724 Den 12 Martn, så kallade UfverDirectörsEmbetets ställe af Kongl. Maj t förordnas och på Stat uppföras, etne under Sjöfanstiden resande, GeneralInspectörer, hvilka hade att oupphörligt inspectera DistrictsTullkamrarne, jemte de, under dessa lydande inlopps eller bevakningsTullkamrar samt öfriga bevakningseller upp* bördsStationer. Dessa personer borde vara män af utmärkt drift och moralitet med kännedom af Tullverkets detaljer, och sättet huru försnillningar och intriger töröfvades, samt ägande insigter i Statshushållningen. De borde anständigt lönas, till någon del genom vissa procent af uppbörden Då Sjöfarten upphört, borde de vistas i Stockholm, för att med den blifvande Chefen för tullverket, (t. exChefen för handelsoch financedepartementet), rådgöra om alla nödiga förbättringar. Deras localerfarenhet, som lemnar dem tillfälle till öfversigt af det hela, skulie göra dem skickliga, att efter hand i tullbevakningen och Styrelsen införa all möjligt drift, ordning och redlighet. 3:0.