Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan de två Härolder, som skulle gå framför R. o. Adin, ankommit, afgick Hr Gr. o. Landtm, med R. o. Adin kl. | 11 lill Storkyrkan, der Riksdagspredikan hölls af Biskopen i Hernösands stift, Ledamoten af K. N. O. Doktor Anders Fredrik Beckman. Efter slutad Gudstjenst begaf sig R. o. Ad. till Kongl. Slottet samt åtföljde H. M. Konungen till Rikssalen, hvarest H. M. med ett tal i Nåder helsade R. Stir och öppnade Riksdagen. Härefter uppläste H. Exc. Hr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena K. Mits Nåd. Berättelse om hvad i Riket och dess Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdag; hvaruppå och sedan Hr Gr. o. Landtm, samt de öfriga Riks-Stins Hrr Talmän i underd. tal tolkat Riks-Stins underd. vördnad och tillgifvenhet, R. o. Ad. återbeledsagade H. M. Konungen till Hans rum i Kongl. Slottet, der R. och Ad., enligt före afgången från Riddarhuset fattadt beslut, åtskiljdes kl. J 3 e. m. In fidem, 0. Brakel. Onsdagen den 25 Oktober 1865. Plenum kl. 10 f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att val af Bänkmän nu komme att företagas; hvarefter och sedan 18 §:n Riddarh.-Ordn. Den 25 Oktober. 15 blifvit uppläst, valet förrättades, dervid till Bänkman blefvo utsedde för l:sta Bänkm:s-Afd:n: M 12. Gr. Stenbock, fullm. Gr. Posse, Arvid, och » 49. Gr. Frölich, Oskar; hvardera med 7 röster. 2:dra Bänkm:s-Afd:n: JE 90. Gr. von Hermansson, Carl Johan, med 11 röster, och » 108. Gr. Ruth, fullm. Frih.
Vi få bedöma Judas, en af de tolf, efter hans gerningar, och då kan man väl få bedöma Paulus, som icke var en af dem, efter hans ord. Efter dem tyckes författarn göra honom till svärmare eller enthusiast, (om det låter bättre) en sådan kan någon gång låta sin enthusiasm förblända sitt förnuft; men det är ju i alla fall enthusiaster, för stora höga idéer, som dragit fram dessa, långa stycken i sönder, i verlden. Johannes kunde icke predika annat än kärlek, ty han hade legat vid sjelfva urkärlekens bröst. Han kunde icke heller finna behag i yttre kalla former, hvilka dock något fördela den grad af värma, som fordras till att – ”älska hvarannan inbördes” så, som Johannes förstod det. Helsans Evangelium – det innehåller goda, sanna och sköna ord; i dem har man den rättaste och klaraste definition på hvad benämningen menniska innebär. Allt skapadt blir och är hvad det enligt sin naturs bestämmelse kan och bör vara; utom menniskan. Allt skapadt uppfyller sin bestämmelse af inre drift eller instinct; menniskan måste lära det; allt annat får hon lära, utom hvad det vill säga: att vara menniska och huru hon skall blifva det. Ingenting borde således ligga mensklighetens Heroer mera om hjertat än utvecklingen och utspridandet af detta begrepp, hvarigenom mycket skulle få en annan och sannare rigtning inom menskligheten; (t. ex. grunden för besvarandet af nu-tidens uppfostringsfråga blefve då; att ungdomen skulle uppfostras till menniskor – och det öfriga vore kanske sedan lättare ordnadt). Så säger Helsans Evangelium: ”Godheten är kärlekens brinnande håg att komma till det älskade målet. Sanningen är kärlekens klara sans, hvarmed den fattar sitt älskade mål. Skönheten är kärlekens harmoni, dess byggnad, det fullkomliga, ljufva underbara hem, deri dess begge motsattser hvila.” För att menniskans lif måtte bli ett sådant lif – ”Märk det, skolen i uti edra samveten fråga eder sjelfva: är jag god? och är jag sann? – men i skolen aldrig fråga eder: är jag skön?
Hr von Hartmansdorff har uppgifvit ungefär samma skäl, som vid en föreg:de riksdag afgafs af en Riddarhusets ledamot, som var Hr von Hartmansdorffs jemlike så väl i talent som i tendens och åsigter, jag menar Frih. Ludvig Boye, då han tackade Gud för det han med hvar dag blifvit klokare. Men mine Hrr, jag ber att få anmärka, att det icke är efter den enskilda klokhetens beräkningar, som man får förändra grundlagen och gifva nya prejudicater vid hvarje riksdag. Svenska folket är såsom jag tror icke belåtet med att gå efter några kloka gubbars anvisning, i sådana fall som detta. Någon tvetydighet i grundlagen kan jag icke eller i -detta fall finna, då det 2:dra mom. i 56 § Reg.F. utgör ett specielt stadgande och sålunda nödvändigt måste följas framför den 81, i de fall, hvarom den sednare ingenting föreskrifver. Hr von Hartmansdorff har äfven här upptagit till besvarande ett föreg:de yttrande af cn annan talare, att 75 § här Den 26 Mars f. m. 471 icke skulle åberopas. Det har handt denne talare vid detta tillfälle, såsom det ofta händer honom till hans lycka, att lian hör orätt. Det var nemi. icke den 75 utan den 73 §, som Gr. Anckarsvärd ansåg sig icke kunna åberopa. Pä grund af hvad jag nu haft äran anföra anhåller jag om propos. pä återremiss af detta betänk. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: En af Ulsk:s leda möter liar börjat med den förklaring, att grundlagens föreskrifter i afseende å denna fråga äro dunkla. Jag vill icke bestrida, att de kunna anses dunkla i afseende å frågans sista behandling; men deremot måste jag för min del tillstå, att jag i frågans närvarande skick icke finner anledn. till någon tvekan om hvad Const.- Utsk. bort göra eller icke. Då man nemi. läser den 56 § Reg.- F., så finner man, att Const.Utsk. kan äga tre oliktidiga åtgöranden i en grundlagsfråga.
"Dtn, som vill, att ofvannämnde frågor må kunna afgÖras genom fyrs Stånds sammanstämmande beslut, utan Konungens sanction, "röste Ja;” "Den det ej vill, röste Nej” "Vinner Nej, anses sådana frågor kunna afgöras efter tre Stånds sammanstämmande beslut, uien med Konungens sanction." Trettiondefjerde Voterings-propositionen: Se Mentor. N;o 78, Prop. F. "Den, som ogillar det af Bonde-Ståndet föreslagna tillägg i 3:dje mom. 72 §. Regerings-For men efter "inlösningsfonden" af orden: ”äfvensom i frågor o;,-* Bankens skuldsättning,” "röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej* "Vinner Nej, kommer samma tillägg att i 3:dje momentet inrymmas.'' Trettiondefemte Voterings-propositionen. Se Mentor. N;o 89» "Den, som bifaller en så lydande redaction af rista perioden i 2:drs mom. r3 §. Riksdags-Ordniogen: '”'Universiteten i Upsala oclr Lund skola, genom deras samtliga Professorer och Adjuneter, ordinarie, elier extra ordinarie * samt Docenter, Acudemiernas Räntmästare och Secreterare, jemte alla öfriga Academiska Tjenstemän, sorn, i och för sina befattningar, ega Presterlig befordringsrätt, utse lill Riksdagsmän i Preste-Slåndet, hvartdera minst en Professor från de verldslig» Faculleterna, dock med rättighet att ställa två sådan® •puUmägtige," Conititutiom-iJukoneti TA c morin! Ja;' ”Den det ej vill, röste Nej." '”Vinner Nej, uppställes redaclionen sålunda: ””Universiteten i Upsala och Lund skola, genom den Lärare-personal, bestående af Professorer, Adjuncter och Docenter, som, enligt
Utdrag den 28 April 182g. 105 S. D. Bifölls, vid förnyad föredragning Siats-Utskottets Betänkande, N:o 96, i afseende pä ätskillige uti Riksgälds-Contoirets Rä>- kenskaper balancerade fordringar och tillgångar; hvarjemte Preste-Ståndet beslöt anmoda Stats-Ulskottet att lemna Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret del af Rikets Ständers beslut i denna fråga. S. D, Vid förnyad föredragning af Statsutskottets Berättelse, N:o gs, om den af Utskottet förrättade granskning af RiksgäldsContoiret, General-Assistance-Contoiret samt' f. d. Filial-Discont-Inrättningarne, biföll Preste-Ståndet Utskottets tillstyrkan, att Herrar Fullmägtige frikallas från all ansvarighet, nu och i framtiden, i afseende på alla af dem , inom 1828 års slut, upptagne beslut och åtgärder, hvilka äro upptagne uti de till samma tid af Utskottet granskade Protocoll. , tt m _ S. D. Återremitterades, vid förnyad förer dragning, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 16, i anledning af väckt fråga, att alla hus och gårdar i Städerne skulle ovilkorligen vara underkastade Brandförsäkring. S. D.
Maj:t häröfver meddelade sin Nådiga vilja, och sådane omständigheter säkerligen sedermera ej kunnat sig förete, sein skulle forma verka ändring i Kongl. Maj:ts på visa grunder fattade Nådiga Beslut, Hvad åter angar Skogs-Betjeningens, skiljande från Ekskogens vård, anser Utskottet, vid betraktande af Ekevirkets synnerliga vigt för Örlogs-Flottans bestånd och Rikets till en stor del derpå grundade försvar, a!t Skogsoch Jägeri-Betjeningens upphörande befattning dermed skulle medföra de vådligaste följder, då denna nu torde vara det enda band, sorn hindrar enskildta intresset att, på det Allmännas bekostnad, utvidga sina speculationer. Dock ilar Utskottet vid frågan rörandeufstämplingen af Ekar trott sig, i likhet med hvad Riksdagsmannen Anders Earsson från Elfborgs Eiin hemställt, böra tillstyrka den förändring, att Kongl, .bevakningen af Sjöärenderna, i stället för en Qvartersman, förordnade en tillförlitlig Officer af Construeiions Staten, som endast hvart
Det är så skönt så friskt i natten. Hvart för du mig, Sorgbarn? Jag följer dig till verldens ända. – Jag för dig till min moder. – Bor din moder i skogen? – Ja. – O, att du vore min son! Är du icke min son? – Jag är din son, svarade Sorgbarn, häpen, rörd och förvirrad öfver dessa ljufva ord. – Hvem är din moder? Är det Singoalla ... Singoalla ... Singoalla? Klangen i hans stämma blef mildare och mildare. – Ja, min moder är Singoalla. – O Gud! sade riddaren, och tårar sipprade ur hans halfslutna ögon, – jag är så lycklig. Älskade son, hvi igenkände jag dig icke genast? Du har varit främling i din faders hus, du har lidit mycket af hans orättvisa vrede. Jag ser dock i din själ, att du icke hatar mig; nej, du älskar mig och är lycklig af mina ord. Kom, Sorgbarn, jag vill gå till din moder. De fortsatte vandringen. Sorgbarn ryste i natten ... ryste af sällhet, ty så kan äfven ske, då sällheten kommer, såsom en flod af solljus inströmmar i ögon, som, förut blinda, plötsligt blifva öppnade ... ryste af en hemsk känsla, ty riddaren var så blek, så underbart förändrad, hans röst så andelik ... det var som ett bländverk, som om en främmande själ talat ur hans mun. De stannade slutligen framför klippbrottet. Sorgbarn fattade sin faders hand och förde honom in i labyrinten. Ett eldsken lyste på afstånd; det försvann igen, ty en klippvägg undanskymde det, men snart visade det sig åter. Det kom från grottan. – O, jag darrar, mumlade riddaren; – bor min själs älskade i dessa klippor? Ljuden af riddarens och pilgrimens steg genljödo och förberedde den ensliga bostadens innevånare på deras ankomst. Singoalla satt på mossbädden, eldskenet flämtade på de fuktiga klippväggarne och spred en bedräglig rodnad öfver hennes kinder. Äfven Assim satt på sin förra plats, med korslagda armar.
Af handel och sjöfart utoch inrikes, handtverkerier, strömmingsfiske samt något fastän ringa jordbruk påräkna stadens invånare förnämligast sitt uppehälle. Deras antal uppgår till 2,074 personer. Af dessa näringsfång har utrikes handel och sjöfart visat sig vara i jemt och fortgående stigande. Af stadens fartyg, som år 1833 endast utgjorde 11 st., men nu uppgå till 41 stycken af tillsammans 3,304 lästers drägtighet, således hvartdera i medeltal af öfver 80 lästers storlek, sysselsättas de större med utrikes sjöfart, dels direkte från Hernösand lill export af limmer, bräder, jern och tjära samt direkt import af salt, linfrö, m. m., och dels till fraktfart utrikes orter emellan. Vid stadens 2:ne skeppsvarf äro under detta qvinqvennium 17 fartyg om tillsammans 1,433,’, lästers drägtighet nybyggda. Det sista årets ofördelaktiga konjunkturer för sjöfarten hafva dock för närvarande föraniedt ett afbrott i denna rörelse. Trädvaru-exporlörerne beklaga sig ock deröfver, att, genom uppkomsten i orterne af spekulanter å skogsprodukter, desamma Femårs-berätlelse från fVtesle?'-Norr lands Län. ® 66 under de sednare åren så> stegrats i pris, att försäljningen deraf å utrikes orter ofta måst göras med förlust. Handel med Köpma nn av ar or och Landtman nens produkter är deremot i synbart aftagande, förnämligast i följd af de förhållanden, som jag liärofvan angående handeln å landet haft JNåden anföra, lill stort men för dera af stadens handlande, sorn af varuomsättning inom orten skola påräkna sin bergning och då således afsätlningen af provinsen Ångermanlands produkter samt dess förseende med dess behofver allt mer och mer frångått stadens handlande, hav i samma män stadens inflytande på landels kultur minskats. Handtverksrörelsen bereder åt de idkare, som derå nedlägga flit och idoghet, en tarflig men tillräcklig utkomst. Med flertalet af handlverkarne är dess värre förhållandet icke sådant.
Enligt 20 § af Kongl. Maj.ts den 8 Februari 1844 utfärdade Nådiga Reglemente för den under Kongl. Kommers-kollegii förvaltning ställda manufäklur-diskontinrältning, kunna, uppå underdånig ansökning hos Kongl. Maj.t, förlagslån till understöd för anläggning och drifvande af större inrättningar i läbriksväg af antingen ny Slats-Utskottets-Utlätande N:o 410, 13 eller väsentligen förbättrad beskaffenhet erhållas utaf Manufaktur-diskout-fondens för detta ändamål serskildt afsalia tillgångar. Då således en utaf allmänna medel bildad fond finnes, hvarifrån fabriksegare kunna i föreskrifven ordning utbekomma dylika låneunderstöd, som det, hvarom förevarande motion blifvit väckt, och då, enligt Utskottet meddelad upplysning, ett förlagslån å samma belopp, som motionären föreslagit, redan genom Kongl. Brefvet den 18 Januari 1853 blifvit Freese, i anseende till den af honom anlagda förbättrade linberednings-inrättning i nåder beviljadt och af honom utbekommils, hvilket lån, i likhet med andra dylika låne-underslöd, får under en tid af 8 år innehafvas, anser sig Utskottet böra hemställa, att deri rörande ett ytterligare lån för meranämnde fabriks-auläggning nu gjorda framställning må lemnäs utan afseende. Stockholm den 11 Augusti 1857. *tO HO. Ank. till Exp.-Utsk. d. li Aug. t8S7, kl. t e. m. U/lä/ande, i anledning aj vädd. Jragn om beviljandet aj särskildt anslag Jäv tryckning aj reseberättelser rörande industriellt Jör hållanden inom Jremmande länder. (Rgs-Afd.)
Tänkom oss, mine Hrr, att vi uti Sverige ej hade några sedlar, ulan klingande mynt, liksom i Frankrike, och att Banken likasom der, förnämligast disconterade vexlar och annat dylikt. Då blefve förhållandet, att när någon sålt socker, caffe eller vin och betalningen vore förfallen, så mottoge han derföre klingande mynt, som i rörelsen finnes och skickade ut det i betalning, i händelse han ej hade några utrikes fordringar, på hvilka vexlar kunde dragas till qvittning. Skulle man då vända sig till Banken och säga: vi hafva utfört vårt silfver och guld, vill icke Banken vara så god och skaffa oss det tillbaka, emedan det är stor penningebrist i landet? Det är ingenting annat man nu begär. Skillnaden är endast den, alt grosshandlanden, som nu icke får silfver utan sedlar af kryddkrämarne, tager i stället ut silfver af Banken för de sedlar han erhållit. Emedlertid har man genom sedlarne blifvit alldeles förvillad om hvad som en Banks åligganden egentligen äro. Det är genom näringarne sjelfva, som penningeslocken skall upprätthållas, och Banken kan icke göra det, om han än ville det aldrig så gerna. Den talare, som påstod Bankens bestämmelse vara att vidmakthålla rörelsecapitalet, nämnde något, som troligen hade afseende på ett yttrande af mig, då han omtalade, att Bankens heder skulle bestå i låns upptagande. Jag har endast sagt, att till Bankens heder hörde att icke göra bankrutt. Min värda granne och medfullmäktige har omtalat, huruledes jag deltagit i den största sedelutsläppning i Banken sedan sista riksdag. Det kan väl vara möjligt; men skillnaden emellan hans och mina åtgärder var den, jag säger det blott till mitt eget rättfärdigande, att jag var med om sådana åtgärder 1841, då Banken hade 3,718,000 r:dr öfver den bestämda proportionen, men deremot motsatte jag mig rörelsecapitalets ökande vid slutet af år 1843, då det fans en brist af mera än 2 millioner i det förhållande, som borde vara emellan silfvercassan och de utelöpande sedlarne.
Försakelsen, förödmjukelsen ingingo ej i hennes uppfattning af äran. Och dock var där något storartadt, som anslog henne, i dessa fallande berg och stigande dalar. Hon upptog dem i sin tankegång, hon tillämpade dem på sitt sätt. Lifsuppfattningen begynte mogna i Kristinas sjuttonde år. Hennes tysta närvaro vid rådets öfverläggningar vidgade synkretsen och ingaf henne, som dittills endast sett kronans rättigheter, en aning äfven om kronans pligter. Det fanns ögonblick, när hon tog sitt blifvande kall på fullt allvar, likasom det fanns andra, när hon åter glömde det. Studierna, som hon fortfor att älska, antogo en annan riktning. De klassiska språken, teologin, filosofin och matematiken fingo för en tid vika för studier i historia och statsrätt. Folkrättens berömde grundläggare, Hugo Grotius, Sveriges ambassadör i Paris, blef nu, jämte Tacitus, hennes älsklingsförfattare. Efter middagstaffeln företog drottningen sin dagliga ridtur, denna gång, helgdagen till ära, åtföljd af en mer än vanligt lysande svit. Hon red öfver den till hälften planerade Drottninggatan och öfver den landsväg, som sedan blef Norrtullsgatan, till de landtliga trakterna af nuvarande Haga park, drack ett glas vatten ur källan vid skogvaktarebostället, gjorde en omväg söderom Brunnsviken till nuvarande Söderbrunn och återvände till Ladugårdslandet på den väg, som ännu, i dess utvidgade och mera vårdade skick, kallas Drottning Kristinas väg. Dessa ridturer saknade ej en politisk betydelse. De vande hufvudstadens befolkning att se sin blifvande herskarinna uppträda, fri och obunden af förmyndares tyglar, i hela glansen af ungdom och framtidsförhoppningar. Riddräkten klädde henne förträffligt. Hon såg bra ut i sitt raska traf, med sin lediga hållning, sina af ridten purprade kinder, sina stora, glänsande ögon, som tycktes genomtränga allt, och det blonda, fladdrande håret, vindens lekboll, som stal sig ut under hennes svarta sammetsbarett.
Enligt hvad uti Summariske Calculation N:o 1 inom Column antecknas, äro ännu några Räntor upptagne, hvaraf en del uti RiksStaten blifvit påräknade; men deras bestämda belopp kan icke ealcnleras, innan LandsStatsRäkenskapeme» Omslut inkommit, då allt i ett sammanhang kommer uti Riksboken att upptagas* Stockholm den 22 October 1817. Jac. Fredric Mullern. Med Originalet lika lydande, betygat N. £. Muller. Afskrift. JemforelseCalcul för Ar iStb Jemförelse med hvad StatsVerkets Inkomster uti RiksStaten för År 1811 påräknas och hvartill de efter Summa» riske Calculationer uppgå. Enligt Calculationerne. Sjö. och LandtTullsMedel samt Accisen t , j ■ . Båkoch LotsMedel .■ ; , # ControllStämpelMedel NwmmerLotteriMedel ... Krutoch SalpeterförsäljningsMedel Indragne och besparde Militiae-, Indelningsoch BoställsRän for, hvaraf en del ingått till förra GeneralForrådsCassan Kneckteoch RotefrihetsMedel . — I inom Col umn Utöfver RiksSta-i ten influtne. I Mindre influtit än RiksStaten påräknar. Ar 1811 influtne diverse räntor, hvilka RiksStaten icke påräknar. Enligt hvsA uti Summariske Calculation N:o I inom Column antecknas, äro ännu några Räntor upptagne,’ hvaraf en del uti RiksStaten blifvit påräknade; men deras bestämda belopp kan icke calculeras, innan LandsStatsRäkenskapemes Ornslut inkommit, då allt i ett sammanhang kommer uti RiksHufvudboken att upptaga?. Jac. Fredric Miillern. Med Originalet lik» lydande, betygar N. E. Miiller. Afskrift, JemförelseCalcul för År i8l2* Jemförelse med hvad StatsVerkets Inkomster uti RiksStaten för År 1812 påräknas och hvartill de efter Summa' riske Calculationer uppgå.
Lörfalskaren af en 2 L:drs sedel får trängt om kajsen. 27 376 8tats-, Lancoock Dag-Dtskottens Voterings-massorne, som förfalska lVlillioner, skrämas ej ak kol om Länkens cetzsionstillständ ock förlust »f Lank-Drivilegium. Kommer dag, sä kommer väl räck Ku inlöser kanken ej mera sina sedlar. Dess obestånd är sunnet okjelpligt. Dol-Lätten inställer dess läne-rörelse; 8peeiem^ntet svnes icke ineta till. Lgncosecl larne gä icke mera i kanclel ock vandel, emottagas ej i Kronouppbörd. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Fröt. Utdr. d. 23 Maj 18/jo. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs åter Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 29, i anledning af väckt motion om upphörande af det så kallade Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg. Återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Stats-UtskotU ts följande 2:ne Utlåtanden: N:o 115, i anledning af väckte motioner om anslag till det af Professorn Doctor Nils Åkerman i Stockholm inrättade Oithopediska Institut. Återremitterades ; sa mt N:o 116, i anledning af Herr Dalmans } W. F. > motion, angående subscription af Rikets Ständer för bildandet af en uppfostringsanstalt för fattige sjömans-söner. Biföll s. S. D. Föredrogs åter och bifölls Stats-Utskoltels sedan den 16:de i denna månad på bordet hvilande Utlåtande: N:o 106, i anledning af Prosten Berlins motion örn löneförhöjning åt Kronofogdarne och Häradskrifvarne i Ljunits och Herrestads Häraders fögderier uti Malmöhus Län, samt Ingelstads och Jerrestads Häraders fögderier uti Christianstads Län. S. D.
Ståndet ärendet under pröfning och fann för sin del för godt att bifalla hvad Utskottet uti ifrågavarande moment föreslagit. S. D. Prot-utdrag den 6 Juli 4848. 513 S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottetsbetänkande: N:o 99, i anledning af väckt fråga, att Calmar län måtte i 2:ne landshöfdinge-dömen fördelas; N:o 100, i anledning af väckt fråga om förflyttning till Luleå af landshöfdinge-residenset för Norrbottens län; och N:o 101, i anledning af väckt fråga att landshöfdinge-residenset i Götheborgs och Bohus län måtte förläggas till Uddevalla. Ståndet afslog Utskottets hemställan uti betänkandet N:o 99, men godkände utlåtandena N:o 100 och 101. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Bevillnings-j Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten s betänka uden: N:o 3, i anledning af väckt motion om afskaffande af de s. k. husvisitationerna efter olofligen infördt gods. N:o 4, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl, förordningen rörande nederlag och hvad dervid iakttagas bör, af den 15 Maj 1843; N:o 5, i anledning af väckt förslag om ytterligare kontroll-bestämmelser i afseende på utländska varors införsel och tullbehandling; N:o 6, i anledning af väckt motion om återinförande af tullbomsbevakningen i Stockholm m. m.; N:o 7, i anledning af väckt motion, dels om förändring af 6 och 58 §§ uti seglations-ordningen den 15 Maj 1843, och dels om utvid gande af Kongelfs nuvarande tullkammar-område; samt N:o 8, i anledning af väckta motioner om ändringar i Kongl, stadgan om hvad vid sjöfart inrikes orter emellan iakttagas bör, samt om inrikes tullförpassning och tullbevakning af den 15 Maj 1843. Den 8 Juli. Från Höglofl.
Utskottet, som anser denna tullsats nog låg, men i öfrigt instämmer i Herr Rosenblads förslag, tillstyrker, att för siktar och såll införselstullen måtte bestämmas till 12 sk. skålpundet. Af samma skäl, som bär ofvan vid artikeln bokguld samt musivguld blifvit anförde, och i öfverensstämmelse med Herr Rosenblads motion, föreslår Utskottet, att boksilfver må förtullas efter vigt och åsättas: det äkta, 2 sk. 8 rst. och det oäkta, 5 rst. införselstull per lod; samt att införselstullen å »musiv-silfver» må nedsättas från 14 till 10 sk. lodet. Nedsättning af nu å färgadt silke stadgade införselstullen 2 R:dr skålpundet är vorden yrkad af Herr Rosenblad till 1 R;dr 16 sk. och af Herr Murén till 1 R:dr per skålpund. Äfven Utskottet anser nu varande tullsats, med hänseende lill så väl varuvär det, som varans egenskap af halffabrikat, för hög samt följaktligen både böra och, då ofärgadt silke njuter tullfrihet, kunna, utan fara för inhemska färgerierna, betydligt nedsättas; och hemställer Utskottet, att tullen å färgadt silke må bestämmas till 1 R:dr 24 sk. skålpundet. Då sirap, alla slag, nu draga lika tull, har Utskottet, under enahanda förutsättning, som bär nedan vid artikeln socker närmare omförmäles, ur taxan uteslutit den obehöfliga specifikationen af serskilda sirapsslag.