Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mina löften ha som andras alltid varit villkorliga, och så länge villkoren uppfyllts, har jag hållit lofven. FRIHERRINNAN. Så hade han lofvat mig personlig frihet i äktenskapet... 25 BARONEN. Naturligtvis under förutsättning att anständighetens lagar icke kränktes, men när alla gränser öfverskredos och under frihet insmugits begreppet själfsvåld, ansåg jag mitt löfte kringgånget. FRIHERRINNAN. Och därför pinade han mig med den orimligaste svartsjuka, som brukar vara nog för att göra en samlefnad olidlig. Han var till och med nog löjlig att vara svartsjuk på läkaren. BARONEN. Den svartsjukan upplöste sig i att jag afrådde från att begagna en ökänd och pratsjuk massör för en krämpa som brukade behandlas af ett fruntimmer, såvida icke friherrinnan åsyftar det fallet, då jag körde ut inspektoren när han rökte i min salong och bjöd friherrinnan på cigarrer. FRIHERRINNAN. Eftersom vi råkat in på skamlösheternas område, är det så godt att hela sanningen kommer fram: baronen har begått äktenskapsbrott. Är det nog för att göra honom ovärdig att ensam uppfostra mitt barn? HÄRADSHÖFDINGEN. Kan friherrinnan bevisa detta? FRIHERRINNAN. Ja, det kan jag, och här har jag bref! HÄRADSHÖFDINGEN (mottager brefven). Hur länge sen är det? Strindberg. 26 FRIHERRINNAN. Det är ett år sedan. HÄRADSHÖFDINGEN. Tiden för åtals väckande är visserligen försuten, men själfva sakförhållandet väger tungt mot mannen och kan förorsaka honom barnets och giftorättens delvisa förlust. Erkänner baronen äktenskapsbrottet? BARONEN. Ja, och med ånger och blygsel, men där funnos omständigheter hvilka måste betraktas som förmildrande.
härå torde ins. svar t. » Ädina », Orsa. [2690] vigsel-, ' T^vå att jag Lilly Lundstedts 1 vördsamt under namn af Fru Engageringsbyrå, 2 Norrmalmstorg ' 2, Stockholm, etablerat mig för anskaffande af kvinlig-a t j ä n a r e, o c h a n h å l l e r j a g p å g r u n d af mångårig ' erfarenhet och kännedom om hvad till saken hör få rekommendera m i g i så väl husbönders som tjänstsökandes benägna hågkomst, och lofvar j a g att plikttroget och s a m v e t s g r a n n t förmedla till b å d a parternas fulla belåtenhet. A l l m. [2687] Panorama international, Hamngatan 18 B, 1 tr. upp. (bredvid Svea-Salen) Från och med den 21 till och med den 27 september 1890: Portugal. Abonnementskort, gällande för 8 besök, kr. Öppet alla dagar från kl. 10 — 10. JEvarje söndag nytt program. [1357j ^ ^ n ung, helst musikalisk flicka kan ' nu genast erhålla hel inackordering på naturskönt belägen egendom i Vermland. Om så önskas ges tillfälle deltaga i de göromål, som höra till ett väl ordnadt hushåll. Utmärkt undervisning i musik kan ock erhållas. Svar, åtföljdt af fotografi, till » G. F. », Iduns byrå. [2656] Tvättpulver [2639] LILLY LUNDSTEDT. Obs. alttid denna MREI / Tstrerade etikett som garanti för varans äkthet, Siiljes i Stocliltolm h o s C. JF. 4 1, I&amp;wise ' Blomberg, Vesterl å n g g. 63, Hy lin &amp; C:i JParfymmagasvner, Tid " ningsJcontoren va. fl. fl. 1,10 i f r i m. [1767] A x e l IVitstrom. hos alla specerihandlare. Socker-ringar.
Välförståendes att Paris har sina » Femmes peintres et sculp-teurs », som årligen anordna kvinnliga salonger, men vi nordens parisare ha hittills fått nöja oss med att uppleta våra konstnärinnor inblandade bland männen på våra vanliga utställningar. Här har nu för första gången gjorts ett försök att åstadkomma en svensk kvinnlig salong och, vi medge det med nöje, ett mycket lyckadt sådant. Det är fröken Kerstin Cardon, som har hedern af dess ordnande. Svenska villan på Chieagoutställningen. villebrådet redan är till lifvet vederbörligen expedieradt, och ni behöfver ej spilla vidare krut på det, möjligen en liten silfverprojektil — de skola ju ha en egen träffsäkerhet, berättar Selma Lagerlöf oss i » Gösta BerliDgs saga » — ur er portmonnä för förmånen att Kvinnornas utställningspalats. Kvinnornas konstutställning lyder inskriptionen å den gyllene skölden öfver flygelrummen till vänster i den stora börssalen. Ni kan Ni ej förtycka skådar Snart hvad sagdt kvinnliga nästan utan E n hel är äldre att saker. det bästa. Ett Det pröfning — ty och en den bländande härinne icke det hela de, ende kära fot stånd » att vi två duktiga sådau har båda funsakförståndigaste. ljus flöden. som någon på äro få juäro väl här på stå- förnumstig ett ett sprider V i tyst sätt, nöjda. de» g o d t försom Både förtälmed som i en upplaga af 2,000 exemplar tryckts och skänkts att försäljas till förmån för de svenska kvinnornas deltagande i chicagoutställningen, meddela vi i dagens nummer trenne illustrationer, som vi förmoda skola äga intresse för alla våra läsarinnor, i denna tid då så mycket talas om den förestående världsexpositionen. Utom den Svenska villan, om hvilken här nedan lämnas några närmare notiser, bjuda vi således äfven på en generalvy öfver utställningsplatsen, som tillräkligt torde tala för sig själf, samt en afbildnirjg af kvinnornas utställningsplats. Öm detta hade vi redan i våras tillfälle yttra oss, då vi meddelade porträtt af dess arkitekt, miss Gregoria Hayden, hvarför vi nu endast dit hänvisa. våra ock Hildegarders utmärka sig i samma Charlotta Wahlströms von Schultzenheims blif allra ej porträtt, fack.
Det stöd för sitt förfarande, så i afseende på slutliga handläggningen af ifråga varaude åtal emot Kyrkoherden Hallin, som i afseende på den honom meddelade besvärshänvisning, Domkapitlet velat hämta från samma Domkapitels af Kongl. Majit gillade behandling af ett, enligt uppgift, lika beskaffadt, för mer än fyratio år sedan anhängigt, åtal emot Prestmannen Tybeck, synes ej tillfyllestgörade. Åberopandet deraf kan på sin höjd tjena att förklara, ej att försvara Domkapitlets förfarande. Den Svenska domaren får för sina domslut ej åberopa annan grund, än »Guds och Sveriges lag.» Ett prejudikat är icke annat än en rättsåsigt, som i särskildt fall gjort sig gällande. Om också två rättsfall kunna tänkas alldeles lika, ehuru en sådan likhet i sjelfva verket sällan inträffar, och i förevarande fall åtminstone icke tyckes i allo hafva inträffat, upphäfver likväl ett sådant sammanträffande ingalunda domarens skyldighet att i hvarje sak sjelf göra sig reda för lagens grund och mening, derefter döma och för sitt domslut ansvara *). Efter de anmärkningar, jag här framställt emot Domkapitlets förfaringssätt i denna sak, emot Kyrkoherden Hallin, kunde måhända med skäl väntas, att åtal från min sida skolat följa. Detta var äfven min första tanka. De skäl, som sedermera förmådde mig att öfvergifva denna tanka och i stället välja utvägen att att på detta sätt framlägga saken, bör jag korteligen anföra. Först och främst *) Det här i fråga varande praejudikatet, nemligen Kongl. Maj:ts dom den 30 Juli 1818 rörande prestmannen Johan Tybeck, företer åtskilliga märkvärdigheter, i afseende på sakens behandling. Bemälde Tybeck tilltalades år 1817 vid Stockholms dåvarande Kämnersrätt af allmän åklagare för två af trycket utgifna skrifter, som förmentes vara af irrlärigt innehåll. Tryckfrihetsjuryn förklarade skrifterna icke vara brottsliga, och Kämnersrätten frikände Tybeck från åtalet samt pliktfälde allmänna åklagaren för namnsedelns obehöriga brytande. Kongl. Hofrätten frikände åklagaren, men faststälde i öfrigt Käranersrättens utslag.
Utfkottet lörcslagit, det den 1S11 såda - Ben 2s Julii e, m, S5i na hemman ålagde Extra Rotering upphörer, och att de, i degs ställe anses till Roteringspligt, enligt sin natur} men hvad beträffar hemman af samma natur, som i Ordinarie gamla Indelningsverket befinnas upptagne i Rote, som bestå af högre Hemmantal, än som i Orten är allmännast, och hvarvid inträffadt i vissa orter att 1811 års Extra RoteringsCömmissioner af misstag, frånskiljdt de så öfverskjutande Hemmansdelarne den gamla Roteringen och ålagt dem den extra; vågar jag vördsammast upplysa storheten af detta misstag, och den derigenom uppkomna olagliga rubbning af gamla Indelningsverket, samt det i följe deraf sådana Rotar öfvergångne lidande. Uti Jönköpings och Calmare Län blefvo såsom ofvannämndt är, tvärtemot ordalydelsen af Kongl. Maj:ts Nådiga Instruction för Extra KoteringsCommissionerne af den 11 Februarii 1811, alla gamla Rotar som i Hemmantal utgjorde mera än i? mantal, de öfverskjutande deiarne fråntagne eller med Extra Rotering belagde, och efter krigets slut blefvo de enligt Höglofl. Kongl. KammarCollegii Circulaire af 1814 affordrade och mäste utgöra Rotefrihetsafgift, och kan hända utgöres den ännu i vissa Orter, som jag likväl ej känner. Jag har vågat vara vidlyftig i framställningen, af denni del af saken, för att viss, huru betydliga äfven misstag kunna blifva, Den 22 J/tili i e. m. och huru lätt de kunna inträffa om ej den största uppmärksamhet användes vid detta och dylika Economiska äreoders utveckling. I de magraste och mäst vanlottade delarne af Riket, och der förut den hårdaste ordinarie Rotering<*n från ålder varit införd, blelvo nu ioo:de tals vaomägtige hemmansagare ytterligare betungade , hvilka trodt, och kanske ännu tro, att det »kedt i följd af Konungens och Riksens Ständers beslut.
Majrt nådiga Proposition, angående afskrifning af Statsverkets äldre undsättningsfordringar inom Westerbottens och Norrbottens län; M 26, i anledning af väckt förslag om beviljande af räntefritt årligt låne bidrag til! landtmäteri-arfvoden vid laga skiften i Westerbottens län ; samt M 28, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående med Hannover afslutad traktat om upphörande af Stadeeller Brunshauser-tullen. S. D Vid nu verkställd föredragning remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner: l:o angående i vissa afseenden förändrade föreskrifter, i fråga ora sättet för utarrendering af Kronans egendomar; 2:o angående begrafningsoch öfrige kostnader med anledning af Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle; 3;o angåendo en ridskolas inrättande vid Strömsholm; 4:o Prol.-UIdrag den 21 Januari 1863. 177 4:o om beviljande af ett, till följd af förändrad reglering i afseende å vissa Westerås domkyrkas inkomster och utgifter, erforderligt fyllnadsanslag i löningsstaten för högre elementarläroverket i Westerås; samt 5:o angående Musikläraren vid Malmö elementarläroverk II. J. Tengvalls uppförande till pension å allmänna indragningsstaten efter erhållet entledigande. Den 21 Januari. Frän Håglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts sistlidne dag å Rikssalen öfverlemnade nådiga svar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna grundlagsförändringar; och skulle detta nådiga svar meddelas Expeditions-Utskottet, för att iakttagas vid riksdagsbeslutets uppsättande. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, M 29, angående rigtningen af södra stambanan samt anvisandet af cn förskottssumma utaf två mil lioner R:dr till arbetenas fortskyndande å densamma under år 1863.
Emb.-Berättelse för dr IS49. anteckning skulle grunda sig endast å Berggrens egna uppgifter, och födelseorten icke kunde anses utgöra skäl, hvarföre han skulle tillhöra Östergötlands län; hvaremot förpassningen från Konungens Befallningshafvande i Jönköping, hvilken handling vore ostridig, syntes med mera säkerhet än Berggrens egna upppgifter antyda, att han rätteligen vid passets utgifvande tillhörde Jönköpings län eller åtminstone derstädes vore känd, Landshöfdingeembete! icke funnit någon anledning vara för hand att särskildt för Berggren göra undantag från det vanliga behandlingssättet, som ansågs öfverensstämmande med stadganderna i gällande författningar, och hvilket under en längre följd af år utan någon anmärkning deremot iakttagits. Häremot har Justitiasombndsmansembetet uti skrifvelse till Advokatfiskalsembetet i Göta Hofrätt anmärkt, bland annat, att Kongl. Förordningen den 29 Juni 1833, äfvensom Kongl. Kungörelsen den 18 Maj 1824, så vidt den icke vore genom den förra ändrad, nogsamt utmärkte, det lagstiftarens afsigt varit, att lösdrifvande eiler tjenstlöse personer skulle qvarstanna i de län, hvilka de ansågos rätteligen tillhöra, och att deras obehöriga kringvandrande i andra län borde förekommas; att 1 §. i 1824 års Kongl.
Till underdånig åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts genom nådig remiss af den 24 Oktober sistlidet år Stuteri-öfverstyrelsen meddelade befallning, att inkomma med utlåtande i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anmärkt vid Ottenby, Flyinge och Strömsholms Stuteriers räkenskaper för år 1860, får, med öfverlemnande af vederbörande redogörares afgifna förklaringar, Stuteri-öfverstyrelsen i underdånighet anföra, att, beträffande det vid Ottenby Stuteri anmärkta förhållande, att till Handlanden C. A. Widerström utbetalts 22 R:dr 78 öre ränta på återstående belopp för varor, Stuteriet, som förnämligast underhålles af kungsgårdens egna afkastning, måste, för försäljningen af sina produkter, likasom för inköp af förnödenheter, välja den tid, då sådant med största fördel kan ske; och då derigenom måste hända, att kontant liqvid ej alltid kan presteras, har man funnit fördelaktigare för Stuteriet att erlägga ränta än procent å 50 öre på tunna, som vid spanmålshandel på tid der i orten vanligtvis beräknas. Hvad åter angår den i Stuteriets räkenskaper icke uppdebiterade post, 202 R:dr, har Stuteri-chefen förklarat, att denna felaktighet, föranledd af dåvarande räkenskapsförarens försummelse att anteckna ifrågavarande till Stuteriet oriktigt insända belopp, jemväl sedermera, efter dennes död, vid hufvudbokens uppgörande blifvit af Stuteri-chefen förbisedd. Att sådant skett oafsigtligt ådagalägges för öfrigt deraf, att bemälde Chef vid beloppets inhändigande genast derom underrättat Stuteri-öfverstyrelsen samt afgifvit qvitto, på grund hvaraf han äfven i Stuteri-öfverstyrelsens räkenskaper derför behörigen debiterats.
Jag trodde mig vara beredd på motgång, men Leonnas förlust har djupt skakat min själ. — Men är det då ovedersäglig visshet? Min mellankomst skulle kanhända gifvit allt en annan utgång? Så talar egenkärleken. Min bättre känsla tystar den, och frågar: bör icke Leonnas sällhet vara mig kärare än min egen? Hvad har jag gjort att förtjena hennes trohet? Låtit henne hela år sväfva i ovisshet om mitt öde. När hon lärde känna mig, hade hon ej sett någon annan. ¯Denne¯ är hennes landsman, har hennes fars bifall; hon står i vänskapligt, förtroligt förhållande till hans slägtingar. Huru många skäl att upphäfva ett obetänksamt gifvet löfte åt den fremmande krigaren, som hvar dag gick döden till möte. Så talar mitt förnuft, och det vill jag lyda, i trots af hvad mitt upproriska hjerta äfven må säga. Jag aflägsnar mig från den ort, der hoppet ej mera blomstrar. Först måste jag likväl redogöra för dig, för mina upptäckter. I värsta solhettan kom jag till den gästgifvargård, som endast ligger några verst från —kyrka. Der beslöt jag hvila ut några timmar, och gick för att söka svalka; jag lade mig under några skuggrika träd, och tillsade värdinnan att skicka dit kaffe om en timme. På den bestämda tiden kom en äldre qvinna med en liten panna och tillbehör, sedan hon satt detta ifrån sig i gräset, neg hon gång efter gång, med fråga om jag icke kände igen henne. Hon sade sig likväl «genast kännt igen löjtnant Karlowitsch, när han talade vid hennes syster gästgifverskan (der hon bodde, och hvars barn skulle få ärfva det lilla hon kunnat skrapa ihop.)» Under detta prat kände jag igen en som fordom tjenat i Smittska huset, och under min tid der gick som hjelpreda. Fastän denna menniska alltid förekom mig motbjudande, var hon likväl en bekant, af den jag kunde få höra talas om andra bekanta.
S. D, När till afgörande nu åter företogs Statsutskottets sista pleni-dag på bordet lagda Utlå. tande 95Ö Den 10 Juli. tande af den 6 Juli , i anledning af gjorda anmärkningar vid dess den 17 nasti Juni meddeldta Betänkande, örn Bön-förbättring för Penninge Löntagaride Embetsoch Tjenstemän i allmänhet, hlef efter öfverläggning Utskottets förslag antaget, med det tillägg att hos Kongl. Majit skulle i underdånighet anhållas , det den af Riksens Stander beslutna Comitée till reglerande af Statens Embeten och Tjenster genast matte sättas i verksamhet , och att denna reglering mätte ske innan den bifallne Eöne-tillök, ningen tager sin början. Ut supra Ex Protocollo Olof Werlin. Utdrag af Vallöf. Borgare - Ståndets Frotocoll, hållet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den i o Juli 1815. c 0 ' S. D. iä>edan Ståndet af Electorernas inkomna Val-längder inhämtat, att de under den 9 Juli utsett till Rikets Ständers Justitia Ombudsman Herr Expeditions Secreteraren och Commendeuren Friherre Mannerheim, och till dess Suppleant Herr Commerce Rådet Olof Zenius, skulle Expediiioris-Utskottet derom underrättas, med anmodan att behöriga Constitutorial uppsätta. Ut supra. Ex Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Den 10 Juli. S. D. JLades till Handlingarna Stats Utskottets nu upplästa Utlåtanden af den 3 och 6 Juli, (ifver anmärkningar hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet vid Betänkanden , angående: 1:0 Postfrihet för Tidningar, och <2:0 Lönförhöjning för Em betsoch Tjenstemännen. Ut supra. Ex Protocoilo Carl Magn.
Och då Stats-XJtskottet, i dess förra yttrande i detta hänseende föreslagit den utväg som fanns lämplig för ändamålet samt detta förslag äfven utaf de 3tne öfrige respective Riks Stånden är bifallit; så lärer dervid komma att förblifva. Beträffande åter dispositionen af de öfver* blefne exemplaren utaf Bihanget till förra Riksdagens Protocoller; så enär utdelningen deraf; på sätt Högvördige Präste-Ståndet samt Hedervärda Bondo-Ståndet för godtfuanit, likväl sy - 1598 Stats-Utskottets B et nes bero pä den närmare utredning af tillgången, som af Herrar Fullmägtige i Riksgälds* Contoiret skulle ombesörjas efter emottagandet af redovisningen för desse exemplar; har StatsUtskottet trodt sig böra hemställa, att till en början endast må böra utdelas nödige exemplar för Herr I/andtmarskalken och Herrar Talmannen samt Stånds-Cantzlierne, ett hvardera till Herrar Fullmägtige i Riksens Höglofl. Ständers Rank och Riksgälds-Gontoir 2:ne Exemplar vid hvardera Verket samt för öfrigt åt Academieoch Gymnasii-Ribliotekerne hvardera ett exemplar. Vidkommande slutligen, huru för kostnaden till denne Riksdags Protocoller med dertill hörande Bihang må böra redovisas; så får Utskottet, i följd af dess förra förslag, tillstyrka, att de Herrar och Män som nu haft sig uppdraget, att ombesörja tryckningen och försäljningen af Protocollerne; Äfvensom Höglofl. Expeditions-Utskottets Secreterare hvad Bihanget angar, måtte aflemna redovisningen för de influtne medlen så val som för de öfverblifvande exemplaren till Herrar Fullmägtige i Riks* gälds-Contoiret hvarifrån medlen till tryckningskostnaden utgå, och sådant på sätt Stats-Utskottet uti serskildt Utlåtande för denne dag i afseende å Bihangets öfverlemnande föreslagit; Hvilket alt vördsamligen .hemställes Riksens Höglofl.
I—IY, så torde embetsverket vara förpligtadt, att åt sina hithörande berättelser fortfarande gifva samma omfång, som de sednast offentliggjorda utvisa, intilldess särskild föreskrift meddelats rörande de detaljer, öfver hvilka redogörelses fortsättning skall afbrytas. 43 t — 338 — Då såsom allmän regel är faststäldt, att de centrala förvaltande verken och myndigheterna hafva åliggandet att insamla och bearbeta de statistiska uppgifter, som i följd af embetsverkets föremål och instruktion samt den allmänna planen för den officiella statistikens bearbetning, dem hvart för sig åligga, och då, i öfverensstämmelse med denna grundsats, regelbunden tillgång jemväl förefinnes å tryckta berättelser rörande statens finanser och flertalet bankinrättningar, genom hvilken tillgång hvar och en kan förskaffa sig den upplysning, sorn dessa berättelser erbjuda; så har jag trott Statistiska Centralbyrån företrädesvis böra egna den tid, som dertill kunnat afses, åt tillvägabringandet af en dylik regelbunden tillgång å uppgifter jemväl öfver bankinrättningar, för hvilka sådan hittills saknats, och dervid, med fästadt afseende å de svårigheter, som torde möta ordnadt meddelande af fullständiga uppgifter, i främsta rummet fäst uppmärksamhet vid rikets sparbanker, öfver hvilka, på sätt redan i underdånighet blifvit för Eders Kongl. Maj;t anmäldt, redogörelse är under tryckning, med afsigt att årligen fullföljas. § 2. Orsaken dertill, att blott ett dubbelhäfte af Statistisk Tidskrift under innevarande år hittills utkommit, ligger deruti, att tiden varit upptagen med utarbetande och utgifvande från tryck af Statistiska Central-byråns underdåniga berättelser för 1856—18bP, 3:dje afdelningen, samt för åren 1861, 1862 och 1863, eller tillsammans 4 band i stor qvarto, hvilka berättelser till Rikets nu församlade Ständer jemväl utdelats § 3. Rörande årsberättelses afgifvande om de i Statistiska Central-byrån utförda arbeten, torde Eders Kongl. Majus nådiga befallning få motses. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Det låter sig knappast förneka att åtskilliga af de brott, som i detta kap. omlörmälas, äro af sådan beskaffenhet, att förlust af medborgerligt förtroende för alltid icke ovilkorligen derpå bör följa. Likväl förekommer i denna § omständigheter, som kunna göra det betänkligt att omedelbart antaga en ny redaktion i sådan syftning. Jag anhåller derföre att denna § måtte återremitteras, för att erhålla en annan redaktion, mera öfverensstämmande med R. o. Ad:s förut fattade beslut. Hr von Ehrenheim: Rå jag bidragit till R. o. Ad:s beslut ang:de statsbrott och förfalskningsbrott, har jag trott mig böra, så vidt på mig beror, tillse att icke någon inkonseqvens i följd deraf skulle uppstå. I detta afseende har jag funnit att för det i I8:de §:n 2:dra mom:t uppgifna brott straffet kan gå ned till straffarbete i 2 månader, och i 28:de §:n till 6 månader; och synes det mig icke följdriktigt att brott, som kunna försonas med jemförelsevis så lindriga straff, skola medföra förlust af medborgerligt förtroende för alltid. Jag anhåller derföre att denna § måtte till Utsk:t återremitteras, och gör det så mycket mera, som jag i allo instämmer uti den af Hr Olivecrona gjorda anmärkning. Hr Olivecrona: Då återremiss har blifvit yrkad, instämmer jag deri på det att Utsk:t må komma i tillfälle att närmare öfverväga mitt påstående att straffpåföljden, förlust af medborgerligt förtroende, bör, för konseqvensens skull, i denna § utsättas äfven för det brott, som omförmäles i 27:de §:n, när andra personer än läkare eller apothekare föröfva brottet. Gr. Mörner: Vid granskningen af de lagrum, som i denna § äro åberopade och hvilka alla skulle medföra förlust af medborgerligt förtroende för alltid, kan det icke undfalla att flera af dessa brott äro af den art att de icke kunna anses vara för brottslingens moraliska värde så nedsättande eller utgöra bevis på en så dålig karakter att de böra förklaras medföra förlust af medborgerligt förtroende ens för någon tid, ändå mindre för alltid.