Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förefaller mig mer än besynnerligt, att man begär en und. skrifvelse till K. M., ”det täcktes K. M. i nåder anbefalla bemälde embete 528 Den 27 November e. m. dels att, i öfverensstämmelse med stadgandet i K. br. af d. 10 Juli 1816, lala å räkning i R. St:s Bank insätta de medel, hvilka, efter stat och särskilde författningar, till embelets disposition anordnas, dels ock att tillse, det de hos vederbör, redogörare innestående contanta behållningar af nämnde medel icke må öfverstiga hvad som till bestridande af smärre, snart förestående utgifter kan erfordras.” Jag anhåller alt fä veta, om icke anordningar skola disponeras efter stat? [Ivad vill det då säga, att först insätta medlen i Banken, för att dem sedermera derifrån till de särskilda hehofven utlaga? Bet är hvarken lämpligt eller resonlig! att skicka en sådan skrifvelse. Hr Gripenstedt: Nyttan och nödvändigheten deraf, att de medel, som af verk och embeten förvaltas, blifva deponerade i Banken och icke förblifva under egna händer, bevisas bäst af den stöld, som skett i Ofverinlendenls-embetets cassa. Hvad åter den frågan vidkommer, att R. St. icke skäligen böra påminna K. Al., det K. M. mätte tillhälla Sine embetsmål! anställa sig Hans befallningar lill efterrättelse, så är detta visserligen i och för sig sjelf riktigt; men om å andra sidan K. M. icke känner till en sådan uraktlåtenhet ä embetsverkens sida, hvarå aumärkn. pä goda grunder göres af Revisorerne, så tyckes det vara i sin ordning, att K. M., just genom en sådan und. anmälan, som den nu ifrågasatta, sättes i tillfälle alt derom blifva underrättad, på det att sådant för framtiden ej vidare måtte ske. Delta är också allt hvad som säges; och jag tycker alt dervid är ingenting att erinra, utan måste jag för min del yrka bifall till det gjorda förslaget. Hr von Hartmansdorff: Om K.
St. ville för sin del besluta, att, efter verkställd granskning af de olika fullmaktseller resolulionskostnaderne, i förhållande till de olika värdigheternes vigt eller de åtföljande lönetillökningarnes belopp, charteringsbeloppen för fullmakter, öppna bref och resolutioner m. m. måtte nedsättas i ett till löner och värdigheter mera billigt förhållande, än som för närvar, äger rum. Och då K. M. redan, genom Reg.F:s 60 §, äger full rättighet att minska de ifrågavar. afgifterne, hvilken rättighet också, vid nu gällande chartEesigill.förfaltn:s utfärdande, blifvit i afseende å vissa förekommande bestämmelser begagnad, föreslår jag likaledes, att R. St. ville hos K.M. iund. anhålla, det täcktes K. M. låta verkställa den ifrågavar. granskningen, och derefter den sålunda beslutade och deraf beroende uedsältningen anbefalla.” R. o. Ad. finner troligen, att hvarken Ctsk. icke eller R. St. för närvar, äga de matriklar, efter hvilka man skulle bestämma beloppen af fullmakterne å alla dessa resolutioner. Jag har derför ansett, att det endast bör af R. o. Ad. bestämmas, det en granskning i detta afseende skall äga runi; likväl med det uttryck, att nedsättning sker i förhållande till de olika värdigheternes vigt eller de åtföljande lönetillökningarnes belopp. Delta är det ena beslutet, som jag anser R. o. Ad. för sin del kunna fatta. Sedermera kommer det andra beslutet, som jag tillstyrker R. o. Ad. att taga, nemi. att ”anhålla hos K. M., det täcktes K. M. låta verkställa den ifrågarar. granskningen och derefter den sålunda beslutade och deraf beroende nedsättningen anbefalla,” emedan K.
I Titeln, Armeens Styrelser utgörande 4 tryckta ark, Å Titeln ursprungligen införda .. 35. 48. 83.) k Titeln, såsom upphäfna, obegagnade 12. 9.. 21.j) 126 Å. andra Titlar Å T itel n öfverförda begagnade 8. 15. 14. 25. 22. 40. XVIII Titeln: Auktioner och Besigtningar, utgörande 20 tryckta ark, Ä Titeln ursprungligen införda Å. Titeln, såsom uppliäfna, obegagnade Å andra Titlar öfverförda Å Titeln begagnade XXIII Titeln: Afskedade Krigsmäns, deras enkors och barns pensionering och öfriga förmåner : utgörande 23| tryckta ai’k, Å Titeln ursprungligen införda Å Titeln, såsom uppliäfna, obegagnade Å andra Titlar öfverförda Å Titeln begagnade Observeras: Utom de bär upptagna 3:ne Titlar af Militär-Författningssamlingen, bar af mig, Stjernsvärd, före den 1 September 1844, på eget förlag, blifvit utgifna 5 Titlar af ett arbete utaf enahanda syftning och plan, nemligen XV Titeln: Per miteringen; XVII Titeln: Marcher, Kronotransporter och Embets-resor • XXI Titeln: Krigs-lagarne; XXII Titeln: Krigsoch Militär-f örtjensters belönande ; och XXVIII Titeln: Allmänna anstalter till Ilä stafvrin s förbättrande. 400. subscriptionspris blifvit inlösta, 400 exemplar, den 10 Oktober 1845.” Stockholm Carl I). Forsberg. G, M. Stjernsvärd. Krigs-Rå<l. Kapiten”. 127 — §. 6.
På dessa skäl anhåller jag om en förändring uti hvad StatsUtsk. här har föreslagit men då denna punkt innnefaltar tre afd:r, den. första, afstyrkande allt vidare anslag för Stockholms navigationsskola, den andra, tillstyrkande el t anslag för innevarande år af 2,S00 r:dr, samt den tredje med tillstyrkan att de af Stats-kont. för åren 1849 och 1850 utgifne förskotter lill Stockholms navigationsskola måtte af Riksg:s-kont. ersättas, så anhåller jag om Hr Frih. o. Landlmrs propos. på återremiss af de 2 första momme samt på bifall till det tredje morn. Hr Fåhraeus: Jag instämmer med de tvenne föi>eg:de talarne i begäran om återremiss med den modifikation, som den siste värde talaren framställt nemi. att det nu endast skulle gälla ole två första momme, hvaremot på den tredje Ilr Frih. o. Landtm, torde göra särskild propos. Jag vill till de skäl, som redan äro framställda, lägga några få ord. Utsk. har förutsatt att Rvdbergska testamentets verkställare skulle kunna förmås att lill den i Stockholm anlagda Navigationsskola, som hittills varit af Staten underhållen, använda de testamenterade medlen. Dessa executorers namn och karakter äro för mig en borgen att deras beslut att annorlunda använda dessa medel icke varit grundadt på otillbörliga skäl och jag kan således icke förmoda, att executorerna skola finna sig moraliskt förbundna att frångå det redan fattade beslutet i afseende på skolans organisation. Icke heller lära de kunna juridiskt tillförbindas att gå ifrån sitt beslut, enär Just.-kanslers-embetet, som varit i frågan bordt, icke funnit någon åtgärd i detta hänseende vara att vidtaga.
Enligt denna beräkning skulle således afgiften för det minsta fabriksbränneri, som linge inrättas, utgöra 3oo r:dr i månaden, eller 1,800 r:dr för 6 månader, och för det största i,5oo r:dr i månaden, eller g,000 r:dr på 6 månader. Till förekommande af alla anledningar för fabriksbrännaren att anse sig i något fall nödsakad lill bränvinsbränningens fortsättande, hade kommitteen trott sig böra föreslå, att anmälan till sådan bränvinsbränning må, om bränneri-egaren så åslundar, göras blott för en månad i sender, hvarjemte kommitteen föreslagit, att fabriksbrännaren här,liksom i Danmark egde rum, skall, såsom ett vilkor för rättigheten att få tillverka bränvin, förskottsvis erlägga skatten, hvarigenom icke allenast kontrollerna vid uppbörden underlättades, utan ock slaten förvissades om säkert och oafkortadt utbekommande af sin rätt. En synnerlig uppmärksamhet ansåge kommilteens pluralitet böra fästas å vigten deraf, alt, om Rikets Ständer skulle på bränvinsbränningen i allmänhet höja eller minska den beskattning, som kommitteen föreslagit, en rigtig skillnad, klasserna emellan, blefve bibehållen, så vida eljest den åsigt gillades, att dessa borde kunna bestå jemte hvarandra. Om t. ex. den föreslagna beskattningen skulle å de trenne särskilda slagen af bränvinsbränning antingen fördubblas eller nedsättas till hälften, skulle, i förra fallet, kusbehofsbränningen utvidgas på bekostnad af bränvinsbränningen såsom Kongl. Naj:ts Nåd. Proposition, N:0 26. 27 binäring vid jordbruket, och fabriksbränningen ej kunna uthärda täflan nied någondera, och i det sednare skulle förhållandet blifva alldeles motsatt; ty med antagande, att bränvinsbränningen i alla tre kategorierna kunde, utan någonderas undertryckande, bestå vid hvarandra, just med den skillnad i beskattning, sora kommitteens pluralitet föreslagit, blefve detta förhållande r ubbad t, till förmån för den ena eller andra, ej ora bränvinet för dem allesammans fördyrades genom beskattningen, men om skillnaden i beskattning blefve större eller mindre.
Lots-stationer inom kortare sträckning förekomma, ofta på ett ganska besvärligt säLt uppehälles derigenom, att Lots-afgifter böra erläggas vid hvarje station, få Rikets Ständer, i anledning af derom gjord framställning, hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, der locala förhållanden sådant medgifva, den anstalt måtte vidtagas, att lotspenningar för flere stationer må på en gång och helst vid lossnings-orten få erläggas, och segelfarten såmedelst befrias från det uppehåll, de serskilda liqviderna föranleda. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 21 April 1841. Expeditions-Utskotiets Förslag lill und. Uppläst och godkändl hos Ridd. och Adeln den 24 April Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Slåndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse om lAne-bidrag för inlösen af Landshöfdinge-accorden. (Stats-Ulsk. Ull. JN:o 450.) S. A. K. Efter del bos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om låne-hidrag för inlösen af Landsböf linge-accorden, bar E. K. M., jemte tillkännagifvande, det E. K. M., dels med betydliga enskilda uppoffringar, dels annorledes sökt bereda Landsböfdinge-accordens förminskande, för att, vid befordran till desse magtpåliggande embeten, kunna uteslutande afse skicklighet ocb förtjenst, utan hänsigt till möjligheten eller beredvilligheten alt anskaffa de tilläfventyrs erforderlige större eller mindre accords-summor, uti en under den 1 sistlidne Februari aflåten Nådig Skrifvelse, till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat dels en serskild uppsats, rörande de åtgärder, som, i afseende å Landsböfdinge-accordens amortering, blifvit af E. K. M. vidtagne, beloppen af de ännu återstående accorden ocb den plan för deras successiva förminskning, som E. K.
Enl. 14 g:n af K. M. Nåd. Instrukt. för Barnbördshuset i Stockholm, af d. 20 Februari 1775, skulle, »Så snart husets villkor förkofrades, Direktor, eller, som han der kallas, Professorn erhålla lön.» Denna omtalda lön afsåg ersättning för hans pålagda besvär med sjukvården och förvaltningen af Barnbördshuset, ty för undervisningen hade han af Medicinalfonden, lika med Anatomi*- och Pharraaci*Professorerna 333 B:dr 16 sk. om året. Då sedermera dessa löner ökades till 444 Rdr, fick Professorn i Förlossnings läran, under namn af hushyreinedel, en summa af 41 R:dr 21 sk. 4 rst., som likväl vid den dåvarandes afgång skulle till Statsverket indragas. Då år 1815 Karolinska Medico-Chirurgiska Institutet inrättades, öfverflyttades nämnde Professorer på det nya läroverkets stat, dervid alla fingo lika löner och Artis Obstetrici* Professorn, som ålades att tillika vara Direktor vid Allmänna Barnbördshuset, nödgades erlägga hyra för de rum han i Barnbördshuset bebodde; ett åliggande, som först flera år derefter ändrades, genom Direktms öfver nämnde inrättning beslut, att tilldela Direktor 4 våningsrum och ett domestikrum, som boställe. Sedan K. Reghtet af d. 3 April 1852 bestämt öfver förvaltningen af inrättningens tillgångar, uphörde denna fördel att vara ovilkorlig, enär uti 7:de §:n stadgas, att »Sedan för inrättningens behof lägenheter blifvit afsedda, med beräkning jemväl af nödigt utrymme för omflyttning och afsöndring af de sjuka, må inom inrättningen boställsrum beredas för Direktor eller, då så finnes lämpligt, i hans ställe, för Barnmorskeläraren. Anda till år 1849 fortfor Artis Obstetrici* Professorns åliggande, att besörja undervisningen för läkare och barnmorskor samt, derutöfver, Direktorial-befattningen vid Allmänna Barnbördshuset. Men efter denna tid behagade K. M. fritaga honom från skyldigheten att undervisa barnmorskor.
Tåg framställde väl följande 7 varor som borde belånas: nämligen socker, hudar, färgträd, caffe, bomull, indigo och russin; men ar alldeles nöjd med Herr Tharas förslag, att åt BancoStyrelsen öfverlemna bestämmandet af varorne, blott med det vilkor, att belåningen ej sker på längre tid än 3 månader, och att varorne äro braridförsäkrade samt ligga inom Kronans lås och nyckel. Herr Munck af Rosenschöld: Jag skulle gerna gå in på Herr Tharas förslag, om 222 Der 7 December f. m. jag icke liÖrt en Ledamot af Banco-Styrelsen, Herr Hjerta, förklara, att ritorr Spannemål icke bör få belånas; på denna grund protesterar jag emot allt öfverlemnande åt Banco-Styrelsens godtycke i denna del, och yrkar proposition å det af Grefve von Rosen uppgifne förslag på varor, hvilka böra få belånas. Herr Hjerta: Jag har visserligen hittills icke yttrat mig om belåningen af ritorr Spannemål, emedan jag alltid trott att denna fråga ej skulle afgöras förr än det Betänkande sorn handlar derom, och nu ligger på bordet, skulle förekomma; men jag har väl sagdt att jag önskar att, emedan upplåningssumman endast är bestämd till 3,ooo,ooo, och således intet skäl är att bestämma en varubelåning, man också icke skulle bestämdt bifalla en sådan, ehuru jag önskar den. Men då Utskottet ej tillstyrkt någon sådan, anser jag det vara otjenligt att tillvägabringa den inom Stånden, emedan den mängd detailler hvaruti det fordrades att då ingå, gör det omöjligt att inom de 4 olika Stånden tillvägabringa något helt och gagneligt resultat. Då Utskottet ej velat antaga annat än ett Stals-Bancosystem, återstår ej annat vid denna Riksdag, än att söka få uppoch utlåningen på namn i gång; det kostar visserligen på att afstå från varubelåningen, emedan jag anser den lika nyttig, men jag skall ej söka göra min me - Den 7 December f. ra. ning gällande, emedan den ej kan pA ett förmonligt sätt genomdrifvas.
Om ej felet läge i sjelfva läroverksformen, så är jag fullt öfvei tygad, att de nitiska lectorerne vid Rikets gymnasier skulle bryta det oskick, som der råder; men de kunna det icke: hvarföre? Jo, emedan formen ligger deremot. Denna är således icke likgilltig i undervisningsverken, på sätt en talare yttrat, då lian sade, alt blott lärarne vore goda, så blefve nog lärjungarne bra. Förhölle det sig sålunda, behöfde Den 1 Februari e. ra. 31 man icke tvista om läromelhoderna; man kunde låta lära huru sorn helst och skulle icke befatta sig dermed. Men just derföre, alt vigt ligger på methoden, är del, mine Hrr, som man derom tvistar i skulrevisioner, i tidningar och annorstädes. — Man har förebrått Ulsk., alt det icke ägde nog sakkännedom i den fråga, hvarom det sig yttrat. Jag vill å min sida påstå, att de, som yttrat sig mot Ekon.Utsk:s förevar, betänk., hafva visat långt mindre kännedom af den skola, hvars duglighet och användbarhet de i del hela bestridt. I det följande skall jag söka bevisa delta påstående. Man har sagt, att nya Elementarskolan till universitetet lemnat allt för få lärjungar, jemförelsevis med de allmänna läroverken. Men det förhåller sig icke sä. När man jemförer henne med andra läroanstalter, så befinner hon sig i ett bättre förhållande. Nya Elementarskolan har af sina lärjungars antal lemnat 2g proc. studenter om året. Detta finnen J, mine Hrr, ulan tvifvel vara ganska litet; men det är derföre, att J måhända icke veten huru det förhåller sig med skolorna i allmänhet. Det är dock sä, alt skolorna i Stockholm lemna icke mer än jjproc. , skolorne i Upsala rf, och skolorne öfver hela Riket icke mer än 2j proc. studenter. Man har utom detta rum till en del berömt skolan för de sludenlämnen hon lemnat; men derjemte uppkastat tvifvelsmål, huruvida bon väl sköl te de döda språkens studium.
Himmelen hade denna djupblå, rena färg, som den får efter ett häftigt regnväder, och foglarne qvittrade i de ännu fuktiga träden. Böljorna spelade och glittrade i solskenet, och då och då kom der farande öfver kajen en af saltsjölukt mättad vindflägt. Just då hon kom ned afseglade korvetten. I det badande morgonljuset såg hon, hur den långsamt gled framåt på de glittrande böljorna. Det var någonting så stolt och ungdomligt, allt mera svälde segeln och allt häftigare blef farten; hon tyckte att den for bort mot okända, lyckliga nejder. Hon stod qvar på kajen och följde den oafvändt med blicken. Fiskmåsarne flögo högt öfver vattenytan, och deras vingar glänste silfverlikt i solljuset. Hennes ögon fyldes af tårar; hon förestälde sig, hur de unga officerarne gingo af och an på däcket och pratade och skrattade, och öfver alla dessa röster hörde hon hans röst och högre än de andra såg hon hans smärta gestalt med det mörklockiga hufvudet. O, det var lif och fröjd, det var en saga om lycka och ungdomsmod, som gled bort och upplöste sig i den solljusa morgonstunden! Och länge, länge sedan fartyget försvunnit, satt hon qvar försjunken i sina drömmar, medan dagens verksamhet började omkring henne, och medan der hemma på gården folket började rifva i de gamla kökskärlen och möblerna, som voro qvar sedan gårdagens auktion och som i dag skulle säljas under hand. EN QVINNOTJUSARE. Thure Nikolaus Holm, så hette han egentligen, fastän kamraterna nästan alltid kallade honom Niklas. Men som han sjelf icke tyckte om detta smeknamn, i synnerhet då fruntimmer voro närvarande, är det kanske mera tillständigt att här kalla honom Thure, som hans mor och hans gamla amma brukade göra. Thure var just ingen skönhet; om somrarne var han fräknig och om vintrarne rödblå, och så hade han stora öron, med hvilka han oupphörligt klippte. Han hade så ofta roat skolkamraterna med denna talang, att den nu blifvit en nästan oöfvervinnelig vana.
Bibanan skulle efter min uppfattning medföra, bland annat, tillgodogörandet af bergslagens malmtillgångar, som nu, i brist af kol, fortfar att vara ett dödt kapital och att de nuvarande, men nära värdelösa, skogarne i förutnämnde delar af landet, blefve tillgodogjorda och det till gagn såväl för den enskilde som för det allmänna; och härvid bör icke förbises den tillökade trafik för Statens stambanor, som denna bibana i all framtid skulle medföra. På dessa grunder och under anmälan att såväl undersökningshandlingar som upplysningar om till hvad belopp aktieteckningen för bibanan uppgår, skola aflemnas till det Utskott, der frågan förekommer till behandling, får jag vördsamt föreslå: l:o) att Rikets Ständer ville såsom låneunderstöd anvisa två tredjedelar uti 2,258,000 R:dr, utgörande anläggningskostnaden för en bibana emellan Filipstad och norra linien för nordvestra stambanan vid Norum, för såvidt stambanan blir så lagd att bibanan med fördel kan till densamma anslutas ; 2:o) att nämnda lånebidrag af statsmedel må erhållas räntefritt under byggnadsåren; och 3:o) att å detsamma sedermera må erläggas tre procent ränta och den amortering Rikets Ständer kunna anse billig. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. Georg Nyqvist, från Wermlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 346. 515 Af Haus Hagermarck från Gefleborgs län, att för folkundervisningens befrämjande den s. k. personliga skyddsafgift en må till hela sitt belopp komma hvarje församling till godo, m. m.
Utdrag af Protokollet hällit hos Riksens Högloft. Ständers BewillningS, samt Allmänna Beswärsoch Oeconsmiä-Utskvtl, wid Riksdagen i Stockholm den i? c S - S. D. I följd häraf, företogs sig nu Högloft. Utskotten nranffningen as berörde projekt pä det sätt. art om hwarje här efteråt införd punkt särskildt skulle öfwer läggas och beflutas; säledeS börjades: irmo. r » « s - » s » - ?:mo. "U.om Stockholm skola de öfrige Städerne, tömte pann,afgift, ehwad bränning förrättas eller ej, betala bewillning efter Personalen, sä att 12 mantalsskrifne personer beräknas lika med ett helt hemman ech valöres 2 R:d., men utaf Stockholms inuewänare, som dock äga rätt att afsäga sig bräntvinsbräi, ningen och den dermed förenade afgisten, skola 10 personer betala lika med helt hemman". Sedan Beredningens om detta ämne förde pratvcoll blifwit upläst, yttrade sig Herr Grosshandlaren Santesson skriftligen salunda: Den Beskattning Högloft. Beredningen projeerrrat för StäderneS bränning är icke allenast, enligt . HtMh Den »4 November»559 Hwad jag under öswerläggningen i Beredningen dex» m tagit mig friheten anföra, högst disproportioner» lig, emot hwad den hittills warit, nian ock huru man den betraktar, fä obillig, att jag icke enS kan tro, mycket mindre för min del medgiswa, det en BewillningSfräga, som denna afgift nu blifwit, fä kan behandlas och tyngden deraf sa ojämnt falla pä ena emot andra undersäten och medborgaren. Högloft. Beredningens Ledamöter af de zme öfrige Sländön, hafwa emot Borgare SiändetS
Det eger ej mindre vigtiga representanter äfven i bostiillsinnehafvnren, kronohemmansåboen, arrendatorn, landbonden, ja, i sjelfva torparen, och för alla dessas verksamhet, likasom för deras sjelfständighet, är det första vilkoret förlag. Vinnande deraf är ofta för dem lika mycket en lil sfråga som för bruksoch fabriksidkare!!, ehuru förlagets storlek icke är densamma. Enahanda behof af föling kännes äfven af handtverkaren, ja, af nästan enhvar, sorn genom sitt arbete, sin företagsamhet striifvar till något högre oberoende, — och dessas rätt bör vara för lagstiftaren lika helig som bergsbrukens och de större fabrikernas, äfven derföre att den för det heins bestånd är fullt lika vigtig. Att i lagen inlägga möjligheten för äfven jordbrukaren och den mindre rörelseidkaren att erhålla förlag, är således en lagstiftarens pligt, som icke längre bör undanskjutas. Och det naturligaste medlet derför kan ej vara annat än underpants-institulionen, hvilken hos oss redan är så godt soia faktiskt införd, ehuru den, i brist af erkännande i lagim, nödgats framträda under den förhatliga förklädnaden af lösöreköp. Det må vara saunt att en underpant icke »ifver all den säkerhet, som vöre önskvärd; men denna brist eger den gemensam med andra slag af hypothek, hvaribland just det nu brukliga förlaget, och i allt fall lärer väl nämnde omständighet icke kunna åberopas såsom något giltigt skäl för förkastande af hela institutionen. Den påkallas af den enklaste billighet och rättvisa, »eli den åsyftar ingalunda, såsom en representant synes hafva befarat, tillskapandet af nya privilegierade fordringar, utan snarare motsatsen; ty då rättigheten att genom underpant bereda sig förmånsrätt utsträckes till alla, upphör en sådan rättighet i och med detsamma att vara ett privilegium för vissa klasser.
Det måste likväl förutsättas, att kommuner kunna finnas, der obenägenheten att aflöna fjerdingsmän, eller andra omständigheter föranleda dertill, att det anses fördelaktigare att, på sätt mångenstädes ännu är öttigt, bestrida fjerdiugsmanstjensten omgångsvis eller i så kallad tur, och rättigheten dertill torde ej böra dem förmenas. Alltså och då fjerdingsmansbefattningen, ehuru den i Kongl. Stadgan af den 1 Juni 1850 förklaras för ett menighetsbcstyr, dock har blifvit ansedd vara ett besvär, hvilket, ej kan, utan inskränkning i Ridderskapet och Adelns privilegier, åläggas sätesgårdar, råoch rörssamt insockne frälsehemman, tillstyrker Utskottet: att Ridderskapet och Adeln samt hvart och ett af de öfriga RiksStåuden måtte för sin del medgifva, det åliggandet att deltaga i fjerdingsmansbestyret må utsträckas till säterier, rå- och rörssamt insockne frälsehemman, äfvensom till boställens skattlagda eller bebyggda lägenheters, samt fabrikers och andra verks innehafvare under vilkor, att visse, med bestämd aflöning försedde, fjerdingsmän, skola för socknarne eller distrikten antagas, samt att denua aflö - Allm. Besvärsoch Ekonomi-Ulskollels Betänkande, Jfi 39.