Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser vidare, att en förökning af Sedel-Bankerne är liltika farlig för allmänheten, genom de kriser och omstörtningar, som de, oagtadt alla controller, måste åstadkomma; — och att den nylla, de otvifvelagtigl stifta, icke uppväges af den skada, som en öfver måttan lättad tillgång till penningar, utan afseende på deras omvårdande, nödvändigt måste medföra hos en nation, som så litet utmärker sig för sparsamhet, som den Svenska. Jag anser slutligen, att Banco-Utskottet hade bordt stanna i det beslut, att icke flere Sedel-Banker hädanefter borde inrättas, än de, som redan finnas stiftade, hvilka, sedan de en gång uppstått, icke utan fara åter Bih, till R, St, Prot, i!4° 0('k 1&41' b* Sami. Q A/d, 4 Haft, 2 10 Hor till Bancooch Lag-U/sköttens Utlåtande, N\o 5. Isanna upphäfvas; och att, då otvifvelagtigt en utvidgad credit-rörelse är af den största vigt för landet, uppkomsten af säd/me Privat-Banker borde medelst creditiv från Kiks-Banken i, stället uppmuntras och underlättas, som röra sig med landets och Riks-Bankens allmänna mynt; emot hvilkas möjlighet i vårt land så mycket mindre något tvifvel kan uppstå, som de, ändamålsenligt inrättade, kunna drifvas med en årlig vinst af 12 till i4 procent, eller hvad sorn nu påräknas såsom årlig utdelning af SedelBanker. Då detta är min åsigt af frågans behandling i det hela, behöfver jag icke ingå i någon reservation emot enskilde delar deraf. Endast det vill jag deremot anmärka, alt den för landet vigt igaste punkten i en sådan lag är uti denna alldeles uragtlåten, eller hänskjuten endast till det reglementariska, nemligen frågan om beskaffenheten af den lånerörelse, som PrivatBankerne böra drifva. Del är ej nog, alt man öppnar alla möjliga lånekällor i vårt land. Dermed kan man göra mera ontil än godt. Hufvudsaken är, alt de riglas till productiva ändamål.
De tre följande åren förflöto utan några rubbningar i mitt yttre lif, men jag blef allt mer och mer ense med mig sjelf att söka genom sjelfverksamhet skaffa mig oberoende och ej ligga någon till last för min utkomst, men hur ett slikt oberoende skulle kunna uppnås, var mig fortfarande en gåta, ehuru jag ansträngde min hjerna till det yttersta att utfundera något sätt, hvarpå jag skulle kunna göra mina kunskaper och förmåga i öfrigt fruktbringande eller med ett ord skaffa mig ett lefvebröd. Just då inträffade helt oförmodadt en sorglig onjstörtning i m i » familj. Händelsevis kom jag åter i beröring med den gamla damens dotter, som jag under tiden ej sett och nästan alldeles glömt. Hon gaf mig rekommendationsbref till ett par tidningsmän. Jag började nu följa med de politiska händelserna, men fann tidningsartiklar i allmänhet litet tråkiga, ehuru mycket värderika. och beslöt att i mina egna uppsatser vara fullt sjelfständig och enkelt och naturligt beskrifva hvad jag såg. Lady Cowley, som då var ministerfru i Paris, skaffade mig inträde vid hofvet; Michel Chevalier var mig äfven till god hjelp i samma afseende, men de vänligaste af alla voro dåvarande amerikanske ministern och hans fru. Jag umgicks snart förtroligt i de förnämsta advokatfamiljer i Paris, i synnerhet M. Desmarests — Grevy blef bdtonnier, chef för advokatkåren, — efter Desmarest. » Med hvilken tidningsredaktör kom ni först i beröring? » » Justin M:c Carthy. Han tyckte om en liten uppsats jag skrifvit om hans verksamhet som utländsk redaktör, och så var jag inne på tidningsmannabanan. Sedan skref jag artiklar för » Once a Wecle », tion ske å närmaste postanstalt. — Bidrag från alla områden för qvinllg verksamhet mottagas med tacksamhet. Endast en sida af papperet bör som då redigerades af E. Walford, och fick bra betald t. Utgifvaren af » San Francisco Bulletin » erbjöd mig anställning i sin tidning, och inom kort var jag öfverhopad af arbete. » » Men som gift var det väl svårt att fortsätta den bana ni valt? » » Nej, inte det minsta.
Sedan öfverläggningen är förklarad fulländad och propos. framställd, hvartill jag svarat nej, under begäran i stället af bifall, så följer deraf, att, då voteringen ifrågakominer, den framställda proposm, som ly - Den 2i April f. m. der å luggande till handkna, blir ja-propos.; hvaremot contraproposrn kommer att innefatta bifall. Upplästes lill justering och godkändes följande voterrspropos:n: Den, som anser, att StatsUtsk:s meraor. N:o 442 bör läggas till handkna, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, bifaller R. o. Ad. StatsUtsk:s ofvannämnde memor, N:o 442. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 21. Nej — 18. Lades till handkna förstärkta StatsUtsk:s d. i3 dennes på bordet lagda tnemor.: N:o 443. i anledn. af verkställd omröstning i frågan om reglementariska föreskrifter för brännvinsbränningsredskapens försegling, m. m. N:o 444- i anledn. af verkställd omröstning i frågan om det sätt, på hvilket upplåning för Riksg.cont:s behof skall verkställas. Vid förnyad föredragning biföll R. o. Ad. Bevilln.Utsk:s d. i3 dennes på bordet lagda betänk. N:o 5g i anledn. af Gr. v. Fersens, H., motion om ändring i stadgandet ang:de creditupplaget. Ånyo föredrogs Bevilln.Utskrs d. i3 dennes på hordet lagda betänk. N:o 60 i anledn. af Prosten Åstrands motion, ang:de uppdrag åt Fullmägtige i Räksg.cont. att, vid yppad större statsbrist, på allm. bevilln, å 2 art. med en fyllnadsafgift fördela den bristande summan m. m. Hr Dalman, Wilh. Fredr.:
Jag hemställer, om icke den nästa .punkten, så lydande: ”Utsk. får tillstyrka, att personalen vid BankoFullm:ges expedition må utgöras af: Banko-Sekreteraren, en Notarie och en Kanslist,” kan och bör innefattas i samma öfverläggning och derpå följande propos. Frih. Tersmeden: Jag kan icke inse någon vinst af den förändring i föredragningssättet Hr von Hartmansdorff föreslagit. R. o. Ad:n har en gång beslutat, att Betänk, skall punktvis föredragas, och jag anhåller, att detta beslut måtte efterföljas. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att 216:de §:n i BankoReglementet måtte upiäsas, så alt man må vela hvad man bifaller. v Sedan härefter den ifrågavande §:n blifvit af Frih. Tersmeden upläst, anförde Hr von Hartmansdorff: Denne punkt sammanhänger med 248 Den 14 Oktober e. m. den af mig omförmälde på det sätt, att Utsk. här säger, att ett serskildt räkenskapsbiträde hädanefter icke behöfves, utan göromälen skola updragas åt BankoSekreteraren, understödd af Kanslisten, Enl. min åsigt, har Utsk. föreslagit Kanslipersonalen hos Fullm:ge allt för stor. Jag har yttrat detta till Fullm:ges Protokoll, och det har naturligtvis varit föremål för BankoUtskrs pröfning. Men man har icke gjort afseende derpå. Jag anhåller emedlertid, att nu få utveckla mina skäl. Utsk. bar föreslagit, att Kanslipersonalen skulle utgöras af en Sekreterare, en Notarie och en Kanslist. Sekreterareu hos Fullm:ge har ett ganska lätt arbete under de tider, då det icke är Riksdag eller Revision i Banken. Sålunda kan han mycket väl, under raellantiderne, öfvertaga denna befattning, för hvilken, enl. 216:de §:n i BankoReglementet, ett arfvode af 300 R:dr är anslaget.
Konungens ensaks Bötesmedel, upptagne, af Rikets Ständers Stats-Ulskott vid sistlidne Riksdag anmälda capitalskuld 11,533: 16. med debiterad ränta till ett belopp af 20,297 R;dr 36 sk. 1 1 r:st, eller tillhopa skuld 31,741 R'dr 4 sk. 11 r:st.; 2:0 Stats-Verkets fordran hoS Curhus-Directionen i Nyköping för ett meddeladt förskott 6689 R:dr 6 sk. 8 r:st., och 3:o Dito af Curhus-Directionen i Götheborgs-oqh Bohus Län 2,943: 10.; och anser Utskottet sig icke böra här afgifva någon berättelse om dessa fordringars tillkomst, enär förhållandet dermed finnes i den Nådiga Propositionen fullständigt utredt. Stals-Utskottets Utlåtande N.-o 26, 3 Hvad nu först angår den i Seraphimer-Ordens Giilets hufvudböcker balancerade summa af tillsammans 31,741 R;c*r 4 s^’ 11 r:st> hvartill Statsverket , efter Seraphimer-Gillets eget medgifvande är rätter fordringsegare; så, enär Rikets Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag förklarat, att alla emellan Kronans publika Verk före år 1809 gjorda försträckningar borde afskrifvas samt allmänna Hospitals-inrättningen, ehuru bidrag af den enskilda välgörenheten ingått i dess fond, likväl utgör en del af Statsförvaltningen, får, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständers åren i83o och i832 församlade Pievisorer äfven hemställt, StaLs-Utskottet tillstyrka, att de i liqviden emellan ensaksoch vitesbötesmedlens samt allmänna hospitalsoch barnhus-fonderna balancerade poster må, sådane de nu finnas upptagne, uti Seraphimer-Ordens Gillets räkenskaper afskrifvas. Beträffande dernest det af medicinal-fondens besparingar till
Maj:ts disposition ställda medel, utgörande 20,000 R:dr årligen, eller för åren 1861—1863 tillsammans 60,000 R:dr, i nåder beviljats: för anläggning af en kajbyggnad med lastbrygga vid Gamleby köping i norra delen af Calmar län, ett anslag utan återbetalnings skyldighet å R:dr 6,000: — till förstärkande at norra hamnarmen vid staden Cimbritshamn, ett dylikt anslag å „ 20,500: —• för upprensning af Ångermanelfvens södra gren, ett sådant anslag å „ 26,000: — för upprensning af farleden mellan Wermdön och Ingarön i Stockholms skärgård, enahanda understöd å ett belopp af „ 7,500: — motsvarande således de för dessa företag beviljade statsbidrag, hela det till sådana arbeten anvisade belopp R:dr 60,000: — Enligt Rikets Ständers vid sed naste riksdag fattade beslut, skola de af Kongl. Majt till myrutdikningar och sjösänkningar samt andra v attcnaftappning sarbeten beviljade understöd af den i sådant afseende till Kongl. Maj:ts nådiga disposition ställda summan af 150,000 R:dr återbetalas på det sätt, att, efter förloppet af fern år från slutet af det år, hvarunder det beviljade lånet utbekommits skola 8 procent å hela lånesumman erläggas, hvarvid 4 procents årlig ränta å det obetalda kapitalbeloppet beräknas. Mot dessa betalningsvilkor äro, enligt hvad för Pullmägtige hittills tillkännagifvits, 15 st. myrutdikningsoch sjösänkningslån å tillsammans 137,050 R:dr af Kongl. iVlaj:t beviljade, nemligen: för ett vattenaftappningsarbete inom Upsala län . R:dr 13,000: — „ ett sådant arbete inom inom Calmar län n 4,500: — , tre dylika arbeten inom Jönköpings län, tillsammans 7,300: — Transport R:dr 24,800: — Bih. till E, St. Transport
Jag vill blott hafva äran yttra, att då jag instämmer uti Hr Gr. o. Landtnäs förfarande att vägra proposition å remiss af det föreslagna tillägget, skulle jag deremot aldrig vilja bestrida de Herrar, som sådant begärt, att deras anmärkningar, de må vara af hvad beskaffenhet som helst, må blifva underställda Utskms bepröfvande. Frih. Ehrenborgh: Det är i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, som jag begär att få nämna några ord. Jag tror nemligen, att det uti förevarande fråga är svårt att bestämma gränslineen emellan hvad som yttrats i form och det, som yttrats i sak. Lika med Hr Frih. anser jag det, som angår formen, egentligen icke böra remitteras; men jag hemställer, huru det här skulle verkställas, då de flesta yttranden äfven innehållit något i sak. Derföre, och då jag liört flera talare till och med afstå från votering just af den anledning, att anmärkningarna uti sin helhet skulle få åtfölja remissen och Ståndets opinion derigenom för Utsk. uttryckas, anser jag, vid ett sådant förhållande mer än vid något annat, äfven om det skulle ske på bekostnad af den mest slricta form, det vara nödigt, att alla anmärkningarna utan undantag åtfölja remissen. D c ii ii Mars c. m. >97 Ilr von Hartmansdorff: Jag är alldeles af Hr von Hohenhausens mening i afseende pa den ringa nytta, Utskrn hafva af de här förekomna anmärkningarna i formfrågan; men jag vill ej bestrida deras remitterande, emedan jag förmodar, att Utsk:n sjelfva bereda sig den tidsbesparingen att icke uppläsa den.
I detsamma knastrade några torra grenar på gångstigen från byn. ’Tänk om det vore ...’ Han såg hastigt upp. ’Jaså, det va’ bara Spring-Fina!’ Spring-Fina såg ut, som om någon ovänlig människa fört handen öfver ansigtet på henne nerifrån och upp samt glömt att göra en motsatt manöver. Allting sträfvade uppåt. Eljes var hon ’talförd’, stark och energisk. Lika färdig att flå hundar som att gå kärleksbud. Hon kom från fästmön, men det kärleksbud hon hade att framföra i dag, är så godt att inte blotta. Alltnog, en stund senare, efter ett tämligen häftigt ordväxlande, hördes plaskande af vatten och kväfda jämmerrop från bryggstugan, och ett par timmar senare satt Karl Johan åter i solskenet med en gammal rock öfver hufvudet, som om han blifvit skalperad – och stort bättre kändes det inte. Det var alldeles som om han blifvit flådd öfver hela kroppen, och luften drog så kall i ansigtet, att det nästan gjorde ondt. Under hela rengöringsprocessen hade han bara erfarit en känsla af fasa, men nu efteråt kom det för honom, så ’roligt’ det känts, när det hvita skinnet började att lysa igenom. Det var rakt som om hans ungdom kommit tillbaka. Och han ville nu gärna bli ung, riktigt ung om igen. Alla hans döds-tankar voro för längesedan glömda. En stund senare låg han på knä framför en gammal kista i stugan och gräfde i en massa skräp. Slutligen fick han tag i en liten mässingsdosa med spegel i locket. Nyfiket tittade han i glaset – och så uppgaf han ett lågt, belåtet skratt. – Ja, ackurat så såg han ut då. Det var bara en tand borta, den hade han bitit af på en kaka bröd, ’som inte yxan tog på en gång’. Men det syntes nog inte mycket. — På en stol låg en gammalmodig brun rock med åtföljande byxor och väst, som Fina upptäckt i en maskstungen byrå af ek. Stassen hade legat så väl bevarad i malört, att hvarken mal eller mott kommit åt den. En grann nattkappa och en näsduk hade fästmön varit nog förtänksam att skicka som present och, tack vare Fina, låg en skjorta ren och struken bredvid.
Majit "och Kronan, eller borgen för Embetsmän eller andre ''tngängne förbindelser. Desta ansökningar haswa wun' nit det olika afseende, hwartill olika omständigheter "kunnat föranleda. I dylika frågor fä tväl som dem,-hwilka anga ''tillämpning af särffildte straff, som Lag eller Försatt, ''»ungtik i öfrigt utstaka, inträffa wisterligen någon "gang händelser af den synnerliga beskaffenhet, att ''billigheten syneböra medgiswa hwad den stränga "pZkttvisan icke tillälit: Det händer icke sällan enffilde ''p»»jöner emellan, ott den ena salunda bewekes till "efter» Den 2i December. 15,5 "eftergift af det, hwarä han ho§ den andre lagligen "kunnat äga anspråk; och pa detze har det altid wa"rit och synes allid böra wara Hö»sta SryrclsenS rät'kighet, att, dä den ä ena sidan, med tillbörlig alfwar"samhet, tillhåller wcderbörande fullgöra deras skyl, ''dighcter, makar öfwer de allmänna medlens behöriga "anwändande och befordrar lagarnes wärkställighct, a Zandra sidan, enär ffäl dertill pröfwas för handen, "äfwen lämna den esrergift omsiändighckcrne och b,l< "lighelen kunna fordra. Och sam wid förefallande "frågor i ofwannämnde ämne, betänkligheter mot-:, r "anseende lill de medel, hwilka tillhöra Riksens Siän"derS Penninge-Werk och de slag af ersättningar till ''StatS-Werket, hwilka icke härröra frän något af ''den till ersättningen dömde personens brott eller fcl, "utan annorledes upkommit framställes nu as Kcngl. "Maj:t till Riksens Ständer den fräga:
Turmannen är den siste, som får lägga sig och afslutar dagen med att elda i växthusen. — » Och ni kan tro, att de sofva godt efter sitt dagsverke, » tillade direktören. » Gå världen rundt, och ni skall ej bland arbetande kvinnor finna några med briljantare lynne, bättre aptit och lugnare sömn. » Detta är något för stackars nervösa stadsbarn att tänka på. Mången, som nu förtvinar öfver instängdt kammararbete, gjorde bättre uti att utbyta detta mot muskelansträngning och friluftslif. Vi skildes från Norrviken med sympatiskt intryck. Den insikt och synbara kärlek till saken, som där talade ur hvarje arrangement, måste hos åskådaren väcka en liflig önskan för skolans vidare framgång. Dock kan man ej undertrycka den öfvertygelsen, att staten här borde träda understödjande emellan för att befordra en så nyttig gren af kvinnlig verksamhet. Några hundra kronor till uppehållande af en lä- rareplats eller utdelade i form af stipendier till utexaminerade elever, skulle betydligt främja saken. Månne ej kvinnliga elever också skulle kunna mottagas vid öfriga trädgårdsskolor i riket? En läroanstalt, förlagd i närheten af Stockholm, skulle samla många lärjungar. Lättheten att där erhålla ett hem med inackordering utgjorde ett plus till förmån för den senare platsen. T y säga hvad man vill — en lärare, hur förträfflig han än må vara, kan ej ensam utfylla kallet vid en kvinnlig skola, och det var ej utan, att man till och med på Norrviken med en suck måste erinra sig Swanleys ^ a d y Superintendent ». Aug. Änkesorg. Skiss för Idun af Nonny Lundberg. Lektor Hjalmar Klaus var död. Hjärnblödning sade läkarne — öfveransträngning konstaterade några af familjens umgängesvänner och tillade tämligen omildt: » Nåja, med en sådan hustru — besynnerligt att han inte strukit med långt förut. » Hade fru Beate Klaus händelsevis fått höra detta, skulle hon ha lett sitt ljufvaste kvinnliga småleende och citerat något af sin aflidne mans ofta upprepade påståenden, att hans hustru var den ömmaste och mest hängifna kvinna i världen, att hon dessutom förenade ett fint och ut veckladt skönhetssinne med ett i sann mening humant hjärtelag.
Rörande mathållningen för manskapet vid Garnisons-regementena har E. K. Maj:t behagat meddela Rikets Ständer, hurusom utgifterna å detla anslag under år 1858 uppgått till 244,879 R:dr 12 öre och under förra hälften af år 1859 lill omkring 105,000 R:dr samt således för båda dessa år antagligen komme att öfverstiga det i Riks-staten beräknade belopp 175,000 R:dr. Då emellertid mathållningskostnaderna för det sednare året något minskats, har E. K. Maj:t ansett sig icke böra föreslå förändring uti detta anslag, hvilket, enligt Rikets Ständers beslut vid sistlidne riksdag uppfördes såsom förslagsanslag. Som likväl Rikets Ständer, enligt hvad här ofvan blifvit vttradt, hysa den åsigt, att förslagsanslag, såsom i allmänhet mindre lämpliga, böra i möjligaste mån undvikas, hafva Rikets Ständer ansett ifrågavarande anslag till Garnisons-regementenas mathållning hädanefter icke böra förslagsvis uppföras; men, enär erfarenheten ådagalagt, att,det belopp 175,000 R:dr, Rikets sednast församlade Ständer anvisade att, utom det å Garnisonsregementenas stater inberäknade gage och brödkorn för manskapet, hvaraf den så kallade portionsskillingen jemväl utgår, användas såsom bidrag till dessa regementens matinrättningar, icke lemnat full tillgång för bekostandet af de förbättrade underhållsportioner, hvaraf Rikets Ständer ansett manskapet böra komma i åtnjutande, hafva Rikets Sländer funnit någon tillökning i detta anslag vara af behofvet påkallad; och dä ifrågavarande utgifter, hvilka, på sätt E. K. Maj:t med.- 480 Expeditions-Utskottets Förslag till underd.
Kammar-kollegium uti nådigt bref af den 30 i samma månad. 167:o af den 21 Januari 1857, i fråga om utbyte af Krono-länsmans boställena Melby och Näsby emot Kronoskattehemmanet Bredinge på Oland (7). — 31 — Rikets Ständers med hvad Kongl. Majit föreslagit öfverensstämmande beslut har under den 30 Januari 1857 blifvit Kammar-kollegium till kännedom och efterrättelse samt vederbörandes förständigande i nåder meddeladt. 168:o af den 21 Januari 1857, angående upplåtelse af mark å kronoparken Rådaås får en vattenledning till Lidköping (9). Om Rikets Ständers, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga proposition, vidtagna beslut hafva under den 30 i samma månad, Kammar-kollegium och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Skaraborgs län erhållit nådigt förständigande. 169:o af den 21 Februari 1857, angående ändringar uti 1808 års Kongl. Jagt-stadga och i Kongl, kungörelsen den 24 October 1851. (22). 170:o af den 3 Februari 1858 angående förhöjning i hemmansafgiften till Jagtkassan samt ökade premier till rofdjurs utödande (210). Efter inhemtande af Chefens för Skogs-institutet underdåniga yttrande öfver Rikets Ständers förstnämnde skrifvelse har, vid underdånig föredragning deraf och i sammanhang dermed af Rikets Ständers ofvanomförmälde sednare skrifvelse i ämnet, Kongl. Maj:t under den 22 Oktober 1858, med godkännande af de utaf Rikets Ständer yttrade åsigter, i nåder förordnat, att nu gällande Jagt-stadga skall, på sätt Rikets Ständer begärt, omarbetas; i följd hvaraf Kongl. Majit i nåder anbefallt Chefen för Skogs-institutet att, med biträde, der sådant anses erforderligt, af annan lämplig person, upprätta underdånigt förslag till förnyad Jagt-stadga och detsamma derefter Kongl.
Domstolen inkalla, föreslås följande såsom ett nytt Moment: ''Domare åge att namnsedeln genast öppna och att på hvilketdera af ofvannämnde sätt den rätta Parten sålunda blifvit känd, honom inför Domstolen inkalla.’’ I sammanhang härmed föreslås den förändring af 4 §. 7 Momentet: ”Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter, JOen 14 Juli. ter, hvilka I det fall, sota i i §. 7 Momentet är stadgadt, äro underskastade Författare-ansvar » vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten, och umgällcs Utgifvarens förbrytelse , genom sädant blad , dubbelt i alla de fall, der med penningar pligtas.” I 3 §. g Momentet föreslås att efter eita tionen af Förordningen af den 20 Januari 1779 måtte tilläggas: och Skriften conjisqueras. I 4 §. 8 Momentet föreslås efter orden, allmän säkerhet, följande tillägg: anstötlig mot ien Evangeliska Läran. I den 5 § > sådan som den efter antagandet af Jury i Tryckfrihets-rnål nu är redigerad, föreslås följande nya redaction af 1 och 2 Momentet i 5 §. 1 Momentet. Laglighefen af Böckers och Skrifters innehåll skall hädanefter alltid pröfvas af en Jury, eller Nämnd , bestående af nio per» söner, hvilka sammanträda vid den Domstol» der brott emot denna Dag åtalas, och der, genom förhör med parterna , åklagarens slutpåstående och den tilltalades förklaring, ransakningen fullbordas bör. 2 Momentet. Den som kallas till Ledamot i Jury må ej utan laga förfall uteblifva, och äge Domaren genom vite eller annan laglig påföljd en uteblifven Jury-Ledamot till inställelse förpligta. Parten gällde reskostnaden för de af honom tillkallade Ledamöter i Jury. Om förrättningen uppehålles genom någon Ledamots förfallolösa uteblifvande, ersätte han de tillstädes komna Ledamöters rese-omkostnad. Ej Den 14 Juli. Ej ml part till Ledamot i Jury någon utom Länet boende tillkalla.
Detta sista illustrerade han med att snusa mycket högt och bullersamt. Hedvig tänkte på sin fars »lysande carrière», hur han hade suttit med samma knappa inkomster år från år, och hur han med hvarje år förmådde arbeta mindre. Hon suckade och borstade smulorna från sin klädning. Den gamle betjenten kom ljudlöst in och tog ut teservisen. Han såg på Hedvig, som om han ville säga: »Jag hoppas, att lilla fröken trifs bra här hos oss», och hon såg på honom igen, som om hon velat svara: »Jo tack, alldeles utmärkt.» Efter teet kom Ebbas yngste bror, Magnus, med schackbrädet. Farbror Fritz hade lofvat honom revanche från föregående qvällen. »Ja, ja», läspade kammarherren, »om inte min kära Julie önskar, att jag skall läsa högt. — Hvad säger Julie?» Han vände sig med en bugning till sin brorsdotter. »Nej tack, bäste farbror. I qväll kan Thiers och Napoleon få lof.» Hon klappade honom på ryggen, och han placerade sig vid schackbrädet framför kaminen. Den äldste sonen, Oskar, hade gått in i sitt arbetsrum, och Ebba satt i soffan bredvid fröken Krohn för att se, hur hon stickade en ovanlig sort mönsterstickning i en hvit yllesjal. Grefvinnan hade kommit fram till Hedvig. »Ni har kanske lust att se på mina taflor», sade hon. »Vi ha ett och annat bra porträtt», och så gick hon med Hedvig genom alla rummen och visade henne, hvad der fans att se. Det var icke en elegant våning i ordets moderna betydelse, icke ett af dessa hem, der det fins ett sådant öfverflöd af öfverflödiga saker, att menniskorna nästan förefalla som det öfverflödigaste i våningen. Der fans icke denna massa skärmar, små plyschbord, pallar och kuddar, som man stöter emot i så många eleganta bostäder, eller alla dessa jernkramvaror, som man ser härstamma från samma bod. Det var något värdigt och enkelt öfver dessa rum. De bonade golfven voro alla betäckta med hemväfda mattor, de gamla möblerna skeno af renlighet.