Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Redan 1624 hade Dalarne, efter eget erbjudande, för att undgå de med utskrifningen för - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 221. 7 enade olägenheter, antagit ett visst knecktehåll, så att 5 bönder utgjorde en kneckt. Ett dylikt knecktehåll upprättades i Wester-norrland under Drottning Christinas regering. Manskapet blef likväl icke indeladt på vissa rotar förr än 1695. Frågan om det indelda ständiga knecktehållets upprättande inom det öfriga landet hade redan under Konung Carl Gustafs regering varit å bane, men företogs först vid riksdagen 1682, sedan förberedande arbeten med jordrefning och skattläggning hunnit verkställas, och Konungen genom reductionen erhållit medel till indelningsverkets utförande. Roteringen var dock frivillig. Det berodde af provinserne att dertill bifalla eller bibehålla utskrifningen. Ett större antal af dem ingingo dock redan 1682 derpå, och med dem upprättades kneckte-kontrakter. Riksdagsbeslutet för år 1682, dateradt den 3 Januari 1683, bör serskildt bemärkas i afseende på utskrifningen af det allmänna frälset. I XIV:de punkten beviljar Ridderskapet och Adeln kollektivt, således äfven för Skåne, Halland och Blekinge, utskrifning till regementernes komplettering efter mantalet, hvarvid endast frikallas Adelns rätte sätesoch ladugårdar, rå och rörs, ödesoch frihets-hemman, jemte Adelns tjenstefolk och försvarskarlar, men icke donerade hemman till Adelns betjente, hvilka väl för sine personer blifva frie, men hvilkas manshjelp roteras, då utskrifningen sker efter mantalet, men sjelfva gården står i rote till rotepenningars betalande, när utskrifningen sker efter gårdtalet. Detta innebar redan en eftergift af Adelns privilegier. Härvid göres icke eller något förbehåll för det allmänna frälset, att mindre antal vid utskrifningen skulle deraf tagas.
Januarii detta mål till StatsUtskottet i Nåder öfverlemnat. Af handlingarne har inhemtats, att Friherre Koskull genom K. M:ts Nåd. Fullmakt af den ig April iv>14, blifvit förordnad, att vara Majer och Bataillons - 436 Stats-Utskottets Chef vid Regementet Royal Sve'dois, med toHr ifrån dess erhållne Constitutorials dato d. 19 nästförutgångne Febr. samt åtnjutande af de löneförmåner som framdeles komma att bestämmas, och hvilka sedermera, enl. Nåd. Ordres, gifne Högqvarteret Strömstad. den 1 Aug. sistberörde år bestämdes i likhet med hvad en Officerare af samma grad vid Konungens Eget Yärfvade Regemente innehade, att af KrigsFonden qvartaliter utgå ; varande af K. StatsContoiret i underd. hemstäldt, att, derest K. Mit i Nåder skulle anse Majoren Friherre Koskull böra komma i åtanka till någon löneersättning, Nådig Proposition derom till R. Stir måtte aflåtas och lika Nåd vederfaras alla andre ännu i tjenst varande Officerare, som vid ifrågavarande Regemente varit anställde, men ännu ej till löner på Stat, eller motsvarande förmåner blifvit befordrade, dock att i enlighet med praescriptionsförfattBingarne, någon retroactiv löneberäkning ej borde komma i fråga, för dem, som derom ej gjort ansökan; i hvilket afseende K. StatsContoiret ock uppgifvit sig endast känna att vid delta Regemente förut anställde GeneialMajoren m. m. Grefve Montrichard och Capitainen L, Stjernstam för det närvarande åtnjöto blott ExpectanceArfvoden. Som R. II.
Vin d:0 8,877 55 Nättelduk alnar 633, $$8 6,651 Bomulls-vafnader R:dr ^,101,698 176,259 Tab* XVI* Förtekning å en de) af de från Finland mot Ländt*tulls*afgift importerade varor* Åren 181t-la i3-14- Linne-våinäder Ylle-våfnader Säckar Lin och blir Hampa Diverse oljor Humla Fort-aska Beck Tjära Ved Kreatur Får och kalfvar Kätt och fläsk Ost Sm6r Talg och ljus Diverse fisk Dito Bränvin SpanmSt Stöflor Hudar, diverse beredde och oberedde d;o Skinn dito ] utter Dito Medium alnar 5Ö3.48Ö dito 63,528 St. 16,584 L:# 7-5^3 dito 14,298 3m 586 L:# 1 dito 92,341 dito 33,047 T:r 17,905 L:# 7,?«7 * Kror 89,477 1 T:r 20,940 c pär 4,560 1 st. 16,970 1 L:tt 1,752 st. 38,367 dito 2,8 It # i>548 1 Anm* Tttll-extrncterne Ofvan spe - 2i Litt. C. & D. Hör'« till Bih, till Riks-Stlndens Protocoller I8ij. 4 Band, sid. ixjn» UTDRAG AF RIKSGÄLDSC 1 : , T \ _ ..
B;co R:dr 155,000: Summa Summarum B;co R:dr 10,059,430: Då nu sammanräknade beloppet af dessa årliga inkomstsummor, utgörande B:co R:dr 10,059,430, afdrages från summan af den vid innevarande Riksmöte fastställda Riks-Statens utgiftstitlar, B;co R:dr 11,384,790, så visar sig att den brist, eller skillnaden emellan ifrågavarande Statsinkomster och Statsutgifter, som genom allmän bevillning måste fyllas, utgör B:co R:dr 1,325,360: Bih, till R. Skrijvelse, N.o ic4• Dock som beräkningen öfver Stats-Verkels inkomster af tallmedlen, till en del är grundad på de förhöjda införselsafgifter, Rikets Ständer beslutat, men bestämmelserna angående dessa ökade afgifter icke komma att under innevarande års lopp tillämpas; så och enär följagtligen den häraf förväntade och beräknade tillökning i tullinkomsten ej uppkommer förr än från och med nästa år, har den förhöjda beräkningen af tullmedlen dessförinnan ej heller bort vidtaga; hvaremot, såsom Stats-Verkets inkomst af nyssnämnda medel för innevarande år, endast funnits böra beräknas ungefärligen enahanda belopp, som denna inkomst under de senare åren utgjort, "Vid sådant förhållande och då tullinkomsten, efter afdrag af alla afkortningar och sista årens spanmålstull, under åren 1839 till och med 1843 i medeltal uppgått till elt årligt belopp af 3,581,984 R:dr 44 sk. 2 r:st, hafva Rikets Ständer ansett ifrågavarande inkomst för år 1845 kunna och böra beräknas till 3,550,000 R;dr B:co, hvilken summa med 150,000 R:dr B:co understiger den af Rikets Ständer fastställda beräkning af tullmedlen för den kommande tiden.
Jag har ock af Sysslomannen i samma Cöncours begärt redovisning till utrönande om något, och i sådant fall huru mycket RiddarhusCassan i berörde Cöncours sålunda kunde bekohima, å hvilken min begäran jag tinder den ijde sistledne Junii till svar erhållit, att då utredningen i Con coursseit efter afledrie Herr Majoren A. Printzenskjöld beror å en äf CommerceRådét Norström börjad rättegång med anspråk på en mindre hemmans-lott, som blifvit afskild från deri fastighet Printzenskjöld sig tillhandlat och effei lemnat, men som jemte densamrna varit besvärad nied eri inteckning, kari för närvarande ingen uträkning öfver den obetydliga dividend Sorn tillkommer fordringsägare lemnäs, och har Sysslomannen lofvat i samma skrifvelse , att så Snart hinderri för redovisningen upphöra , medi dela räkning och liqvid. Stockholm den 10 Augusti 1821b E. M. Kuylenstjerna. (Se bifogade Tabell.) Specie/ Den II Augusti c*, m% Species jacti angående tryckningen af Ridder t tapets och Adelns Protocoller Jör 1817 och 1818 arens Rik a dag. 1819 den 8 Maji föredrogs i RiddarhusDirectiorien en skrift af StatsCommissarien af Wåhlberg, innehållande: att sedan han i följd af Kongl. Majrts Befallning, för tryckningens bestridande af Ridderskapets och Adelns Protocoller år 1817—1818, tid efter annan till Expeditions-Secreteraren Rothlieb utbetalt, 5s48 R;dr 5(5 sk.
I anledning häraf har Kongl. Bergs-CoIIegium uti Protocolls-Utdrag af den 12 sistlidne April meddelt &tats-Utskot(et följande upplys. ningar. hiär Uöfås i Skedvi Socken , Kopparbergs Fögderi och Fahlu Län belägne Silfververk först blifvit upptaget, finnes icke någon säker underrättelse. Långt förr än Kongl. Bergs-Collegium inrättades, drefs detta Verk på Kronans bekostnad. Under Drottning Christinas Regering upplåts detsamma under arrende åt Handelsmannen i Stockholm Thomas Funek den äldre. Efter hans död fortsattes Verket med mer och mindre drift och omtanka intill år 1677 då det råkade uti ödesmål. Med Kongl. Maj:ts Nådigste bifall och förmedelst Kongl. Bergs-Collegii härhos i afskrift sub Lit. A. bilagde Privilegium af den 6 December 1687 blef Verket öfverlåtet åt ett Tnteressentskap, emot åtnjutande af vissa uti nämnde Privilegium uppräknade förmoner. Af detta interessentskap fortsattes arbetet i Grufvorna med all flit, till medlet afår 1708, då den olyckan timade, att en Damm af en hastig vattenflod sönderbrast, hvarigenom Grufve-konsten förderfvades och hela Stargrufvan under ■vatten, stäldes , hvarefter detta Interessentskap upphörde och Verket åter ödelemnades. År 1733 begynte Rådmannen i Fahlun Eggert Lundström, att å nyt> Den 2 Juli. 365 3 nyo upptaga och isiåndsätta Verket; och genom öppet Privilegium af den 5 Juni 174I uppdrogs åt honom detta' gamla Löfås Verket; att det både på Jvoppar och Silfver bearbetaj med g frihets-år från ali afgift, till Kongl’. Maj:t och Kronan af sjelfva Verket, jemte följande vilkor och förmoner hemligen: 1:0 Att ’ på Kongl.
och utestänga alla senare ankommande från bordet, eller som om den, som kommer först in i en jernvägskupé, skulle • ha rätt att upptaga så - många platser han ville och der breda ut sin packning. Han får göra det så länge han är ensam; men när flere passagerare komma in, måste han maka åt sig. Förhållandet är fullt analogt. Hade väl menniskor i förra generationen eller för hundra år sedan eller för tusen år sedan bättre rätt till denna verlden än vi? Om icke — hvarför skulle då vi underkasta oss deras förfogande öfver större eller mindre delar af jordens yta till förmån för sina efterkommande och för dem, som inträda i dessas förmenta rätt, och till skada för det öfriga menniskoslägtet under alla kommande slägtled? Monopoliserandet af jord139 • • såsom privategendom är stöld från samhället, från mensk-ligheten icke en vanlig stöld, som skett en gring i tiden, men hvilkens verkningar sedermera upphört, utan en stöld, som ständigt fortsättes, en stöld, som beröfvar de barn, hvilka nu födas till verlden, deras bördsrätt. I ett intressant kapitel om “ den privata eganderätten till jord historiskt betraktad “ visar författaren, att i de ursprungliga samhällenä jorden varit gemensam egendom, och att deh endast genom usurpation blifvit privategendom, och att den gängse åsigten, att privat eganderätt till densamma är nödvändig för samhället, endast kommer från en okunnighet, som icke kan se bortom det omedelbart förhanden-. varande. Författaren visar ohållbarheten af antagandet, att privat jordegendom är nödvändig, för att jorden skall blifva väl brukad. Det förhåller sig alldeles tvärtom. Behandlades all jord såsom samhällets egendom, skulle den blifva brukad och förbättrad, så snart behof deraf visade sig. Men då den behandlas såsom privategendom, kan egaren hindra andra från att bruka och förbättra hvad han sjelf icke vill eller kan bruka eller förbättra. Detta visar sig i England, i Amerika och öfv^r allt. I de tätast bebygda delarne af Förenta Staterna fins jord nog för att underhålla en tre eller fyra gånger så stor folkmängd som den närvarande.
I Skottland och Irland, der privatbanksrörelse drifves i stor scala, får icke den minsta valeuren vara under ett £ St. Slutligen får jag ännu andraga ett hufvudsakligt skäl, sorn icke bör lemnäs oanmärkt, nemi. att R. St., genom att tillstädja privalbaukssedlars lifgifvande å små valeurer, såsom 2 och 3 r:drs b:co-sedlar, ovillkorligen förbinda sig att, i händelse en af dessa banker skulle komma på obestånd, nämnde sedlar dä inlösa; ty den fattigare folkmängden, som icke kan hafva reda pä huru dessa banker förvaltas, äger dock cn moralisk rätt och fullgilltigt anspråk derpå, att icke blifva bedragna genom de anstalter, som af R. St. med gångbart mynt blifvit vidtagna. Såsom exempel härå vill jag anföra det upplopp, som i anledning af en dylik händelse med så kallade valuler uppkom i Carlskrona, och der man, för alt stilla detsamma, mäste från allmänna cassör tillfredsställa den arbetande classens anspråk. Jag vidblifver således min mening, att det af Utskin föreslagna minimum är det rälta. Den 25 Januari e m. 49(1 Frih. Raab, Adam Christian: På f. m. tog jag mig friheten alt, då 1 § till pröfning förevar, framlägga förslag lill ett nytt reglemente för privatbankerne, hvilket förslag, om det, åtföljande äterremisseii, skulle inom Utsk:n vinna något afseende, naturligtvis kommer att hafva inflytande pä sedelvaleurerne. I sådan händelse, eller om de sedlar, som privatbankerne skulle utgifva, endast konime alt bestå af invisningar å Riksbanken, sä är klart, alt dessa sedlar icke kunde blifva afsa små valeurer, som då privatbankerna utgifva sina egna sedlar.
Nuvarande hufvud-ränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk, hö och dagsverken bibehållas med blott de rörändringar, som blifva en följd af i allmänhet gifna föreskrifter samt de nedan i denna punkt omnämnde; talg, får och lamm samt strömming förvandlas till hälften till spanmål och till hälften till smör, samt hvete och bafra till spanmål af hälften råg och hälften korn; 5:o Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte till penningar förvandlade bråktalen samt nuvarande Silfverskatten och skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Christianstads Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Majit endast lämpligen böra såsom särskild skatte-titel bibehållas: Spanmål, samt dessutom Penningar. Deputerade i Länet hafva häruti instämt, äfvensom Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och Kongl. Majit föreslår således nu Rikets Ständer, att: l:o Till hufvud-ränte-persedel inom Christianstads Län bestämmes Spanmål; 2:0 De öfriga nuvarande föga betydliga persedel-räntorne lörvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte nuvarande skatte-titeln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Blekinge Län. Af nuvarande ränte-persedlar ansåg Kongl. Majit endast lämpligen böra såsom särskild skatte-titel bibehållas: Spanmål, samt dessutom Penningar. Deputerade i Länet hafva häruti instämt, med yttrande att de ansågo, att, vid brädernas förvandling till penningar, sådant borde ske efter markegångsprisen å bräder om sju alnars längd och en och en fjerdedels tums tjocklek. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har ej ansett sig hafva något att tillägga. Kongl. Majit föreslår nu, i öfverensstämmelse härmed, Rikets Ständer, att: l:o Till hufvud-ränte-persedel inom Blekinge Län bestämmes Spanmål; 2:o
Härader, samt Lafstads L. JS. Tingslag. X. £L Olof Söderström. äför Sjuhundra och Lyhundra Härader. X. .S. Olof Pehrsson. för Närdinghundra och Frösåkers Härader. X. S. Lars Soderman. iför Wäddö och Häfverö .Skeppslag. X. ;S. Sven Pehrsson. för Långhundra Häred. L. S. Carl Mattson, för Erlinghundra Härad. L. S. Custaf Larsson. för Sollentuna och Wallentuna Härader samtX>andery.ds Skeppslag. X s. Matts Ericsson. för Sotholms, Svartlösa och Öbnebo Härader. X. ,S. Lars Andersson. för Vadsbo Härad. L. .S. Erie Ersson. för Åkers och Wärmdö Skeppslag. L. S. A. Danielsson. för Kinne, Kinne Fjerdings, .Skånings och Laske Härader. L. S. And. Hansson. för Hagunda, Lagunda och Ulleråkers Härader. X. S. Eric Carlsson. för Olands Härad samt Dannemora och Films Tingslag. X. .s. N. Insulin. för Frötuna och Länna samt Bro och Wätö Skeppslag. X. S. Custaf Pehrsson. för Semminghundra Hårad. L. S. Anders Andersson. för Färentuna Härad. ■L. S. And. Andersson. för Viste, Åse, Kållands och Barne Härader. Lars Larsson för'.Gudhems, Wilske, Walla och Kåkinds Härader. L. S. A. Johansson Brissman; för Wartofta och Frökinds Härader. L, S. Pehr Ericsson. för Sunnerbo Härad. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Riks-Ståndens Protokoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm 1817 och 1818, 6:te Samlingen, Innehållande Riksens Ständers Banko - Utskotts Betänkanden och Förklaringar. S TÖCKHOLM, Elmen» och Granbergs Tryckeri, 1818* N:r i. Banko-Utskottets
Men den tillstymmelse till giftermålsplan, som jag en kort tid trodde mig märka, upplöste sig lika oväntadt som den kom. – Det var en engelsk nyck utan betydelse, om det ens var något. Men att återkomma till vikomten, så tror jag hon tänker att neka. Men jag har sagt att hon ej får ha något val. – Men jag har sagt, att huru mycket jag än skattar de yttre förmånerna af detta parti, sätter jag det dock icke öfver min samvetsfrid, och den skulle lida, om jag tvingade henne. – Munkprat, sofismer! – Guilio, akta dig, du respekterar illa kyrkan! – Det kommer deraf, min mor, att det fins något, som jag sätter öfver både kyrka och samvetsfrid, det vill säga huset Montefioris heder. – Du skrämmer mig. Här är då någon olycka å bane? – Min mor, jag måste vara fullt uppriktig. Det bittra marterande lidande, som vår fattigdom födt i min själ, en stolt romares själ, har uppbringat onda lidelser. Jag älskar att spela. Jag ville vinna penningar, mycket penningar. Men jag har förlorat, nästan alltid förlorat, och den som aldrig nekat att fylla den tomma kassan, är de Ville-Rosny, som längesedan har mitt löfte. Inse då, min mor, att det nu måste infrias. Han yrkar derpå, och besinna sjelf om Annunciada får neka. – Min son, din bekännelse uppfyller mig med fasa. Du har då kunnat sätta dig i denna förnedrande förbindelse hos en främling. Du vill sälja din syster? – Låt oss hålla oss vid ämnet, min mor! Jag är olycklig, nära nog vansinnig ... Ännu en hemlighet ... han sänkte rösten djupare ... gör det till en nödvändighet att sätta er och Annunciada under ett säkert skydd. – O, hvad är det då mer? – Lyft upp ditt hufvud, moder! Du behöfver icke blygas. Det finnes åtminstone en man af huset Montefiori, en romare, som ledsnat på förtrycket, en ... – Tyst, tyst olycklige! Jag förstår nu allt: du är medlem i någon sammansvärjning? – Medlem ... en Montefiori, hvad tänker ni på?
Denna finess vann åtskillig beundran af några äldre verkliga konstälskare, dock voro de beklagligen i minoriteten. Mamsellerna Modelins talang och lilla löjtnantskans sötma togo allt för sig och — inbragte en artig summa, som af postmästaren, såsom skattmästare, omhändertogs och förvaltades. Januari 21.Från parkett. Bet torde nästan vara ursäktligt, om man kommit p&amp; det antagandet, att det varit julhvilan och den goda julkosten i ädelt förbund, som i fråga om Dramatiska teaterns repris-nyhet under fbrra årets sista dagar, » En teaterpjes » på ett par, tre vissa håll i en ingalunda föraktlig grad ökade upp den vanliga tidningsrecensent-förmågan att spinna ut en lång ända; ty det var minsann inte nfigot mindre antal centimeter spalthöjd, som dä presterades. Veder-börandes estetiska och literaturhistoriska visdom röjde en oroväckande tendensv att fika snart sagdt epalt upp och spalt ned, en uppmärksamhet hvaraf både vida nyare oeh värdefullare och intressantare pjeser ej alltid haft att smickra sig. Eljest torde numera en sådan pjes kunna ganska lätt och bekvämligen aifördas. Den innehåller åtskilliga kvioka oeh roliga repliker och lifliga situationer samt diverse tacksamma teaterfigurer, men inga verkliga och fullständiga karaktärstyper och — hvad som är värst för densamma såsom repris betraktad — öfver det hela bar tiden bredt ut ett ingalunda tunt lager af mögel och ålderdomlighet. Under åseendet kan man derftr vissa stunder skratta rätt godt, andra stunden åter blir det långt och mindre roligt, och totalintrycket blir tanken, att den pjesen går man ändå inte precis och ser om. Hvad utförandet beträffar, ställas dervidlag Btörsta fordringarna på en virtuositet, hvari somliga af teaterns artister af gammalt ega en stor rutin, nämligen ledig replikbehandling och ett spel £om går raskt undan. Anspråken på en karakteristik, som icke stannar på ytan, torde deremot vara lättare att elu-dera. Hrr Fredrikson och Personne innehade tvä af hufvudrol-lerna, och de gjorde ifrån sig dem med den virtuositet, som aedvanligen står till deras förfogande vid slika uppgifter.
När nu StatsUtsk. icke funnit för godt att göra rättelse der hon bort äga rum, men deremot velat gifva anslag der det är öfverflödigt; så gifves ingen annan utväg för att någorlunda afhjelpa bristen inom Ecclesiastik-departementet, än att bevilja de 600 r;dr, som blifvit ifrågasatta för en prot.secreterare, på det att de verklige tjenstemännen mätte få någon ersättning för hvad de afstå lill de öfvertalige. Jag ser mig således, på det någon billighet mätte vederfaras de förre, föranlåten tillstyrka R. o. Ad. att bevilja dessa 600 r:dr, icke derföre att de erfordras till bestridande af protocollstjenstgöringen inom Ecclesiastik-departementet, men på det icke alltför stor obillighet måtte betunga dem, som bestrida göromålen och äro afiönle under hvad de borde vara. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Det har tvif velsutan varit svårt för StatsUtsk. att kunna ingå i sådan detaljundersökning beträffande tjenstemännen inom K. M:s Cancelli, sorn varit behöflig för att med den sakkännedom, som den siste värde talaren utvecklat, med full säkerhet och visshet kunna pröfva om den ifrågavar. prot.secret.-lönen af 600 r:dr kunnat besparas eller icke. Utsk. har deremot utgått från en annan princip, nemi. att icke, genom sådana smärre förknappningar som den ifrågavar., gifva anledn. till den framtida förebråelse, att R. St., vid införandet af den nya departemental-styrelsen, så ställt till, att göromålen, i brist på nödige embetsoch tjenstemän, icke kunnat å Statsexpeditionernas sida skötas så väl, som man haft rätt och skäl att förmoda.
SOuttafgiften, fmitten efter färjfitb författning femmer att utgå, SalsSlccifen af Ciifetrf ©taber, ^ojlmeblen, Stämptabe pappers afgiften orf) SränminSbränningömebten, 5öi, för utgöranbet af ben Alllmänna SSemidningen, öfmerenofommit om följanbe ftabganben: 23eU)iUnin0, flrt. i. ^evfonltg §. i. l:o SPetfottlig ©fpbbrfafgift erläggeö af atla i mantalétängb ffattffrifne pes fotter, inom nebannäntnbc ålbrar, utan affeettbe på ftånb etter förmögenhet, nemligen: 3tf hmarje ntanéperfon, från orf) meb fptlba 18 titt och meb fpttba 60 år — 12 ff. 8:m. Sif tsmarje qminna, från orf) meb fpttba 18 titt och meb fpttba 60 år — 6 ff. „ 2:0 tDemta afgift fortfar att årligen utgå, äfmett efter fi)tlba 60 år, af atta bent, tjmilfa utaf tjenft elter rörelfe, etter genom unbantagébeting mib af; fanbtingar om öfmertåtelfe af egenbom, ega 100 Oiifrfbaterrf årlig infomft, äf
Harlins balans, 115 §; angående Majoren G. Bennich tillerkänd ersättning för indragna hästhemma nsräntor, 116 §; angående restitution till Regements-skrifvarne A. G. Enell, J. E. Kant och P. G. Hanngren af erlagda bevillnings-afgifter för innehållna Stats-Utskotteti Memorial, N:o 3i7. 13 ackords-amorteringsbidrag, äfvensom till åtskillige konsuler m. fl. tjenstemän och deras rättsinnehafvare, af utgjord bevillning för löner och arfvoden, som utgått utaf Konvoj-kassan, 117 och 118 §§; och angående ersättning för 3:ne, vid skjutsning af allmänna posten, genom rotz smittade hästkreatur, 119 §.