Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hypotelssbankerna att genast förränta de medel, deras Direktioner, såsom pupillkammare, ägde att uppbära, och att dessas tid ej omåttligen toges i anspråk af förmyndarcvårds-göromålen, då det vore lätt alt så ordna pupillredogörelsen, att den inträffade samtidigt med Direktionernas eljest påkallade sammanträden; alt adelsklassen väl vore i förmynderskapsärender hänvisad till Hof-rätt såsom forum privilegiatum, men att i en fråga af så allmänt och vigtigt interesse ingen ståndsskilnad borde förefinnas, då det deremot skulle stå enhvar, som ägde rätt att efter sig nämna förmyndare, fritt att afsäga sig pupillkammarens biträde, i hvilket fall han sjelf ägde skulden, om hans åt annan person lemnade förtroende blefve sviket; och har motionären på grund häraf hemställt, »det ville Rikets Ständer underdånigst hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl. Majit i nåder, till nästkommande riksmöte, läte af sakkunnige män ett förslag uppgöras till inrättande af Provincial-pupillkammare och dervid nödiga reglementen och stadgar.» Herr Dalman åter har, efter det den på sednast församlade Ständers underdåniga begäran af Kongl. Maj:t förorduade Kommitté för utarbetande af förslag till ny Konkurs-lag och förändrad lagstiftning i andra dermed sammanhängande ämnen, jemväl afgifvit förslag till »Förordning angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom», yrkat antagande af nämnde förslag, hvilket är af följande lydelse: »Med upphäfvande af 23 Kap. 1 § Ärfda-Balken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 19 Maj 1845, äfvensom i 2 § i samma Kapitel, stadgas som följer: § *•
Då Syssloman skola ombesörja Massans förvaltning och i sammanhang dermed incassera Massans medel, är lyftningsrätten en omedelbar följd af befattnin - Lag-UtsKottets Betänkanden. gen, så framt ej Borgenärerne fastställt någon inskräkning deri, och Utskottet anser således berörde rättighet lika litet behöfva särskildt utmärkas, som något förbud meddelas om medlens begagnande, enär Sysslomannens pligt ålägger dera, att till Borgenärernas disposition hålla medlen tillhanda och derföre redovisa; och, enär för öfrigt Borgenärerna, ehvad de vid sammankomst uppdragit Sysslomannen att utlemna penningarna efter dessas pröfning af erbjuden säkerhet, eller sjelfve derom gått i författning, miste vara för påföljderne lika ansvarige, derest utlåningen skett utan fullgiltig säkerhet, serdeles örn de i förra fallet genom deras för Sysslomannen ådagalagde särskildte förtroende, ■varit till förlusten vållande, och en sådan ansvarspåföljd omedelbart följer af hvad i Lagförslaget tydligen stadgadt är; så anser Utskottet sig af de gjorde anmärkningar icke vara föranledt att derutinnan tillstyrka någon ändring. Enär några gällande skäl icke blifvit uppgifne för det gjorda yrkandet, det Gäldenärs Utskylefer till Staten för sista året borde få med lika rätt som Kronans under anslagstiden lyftas, hvilket ej heller hitintills varit stadgadt: enär af förordnandet att Kronans Utskylder för sista året måge lyftas, redan följer att Hemmansräntor deruti inbegripas: enär förslaget tydligen utmärker i hvilka fall rätt till lyftning tillkommer den, som hos Gäldenär fått gods utmätt, och någon fråga här lämpligen ej kan uppstå om påföljden af vederbörandes underlåtenhet att utmätning rätteligen besörja: enär beväringsskyldighet af fo-dringar bör vara lika för både förmånsrätts Lag-Utskottets Betänkanden.
Nåväl; fröken minns hvad jag den förra alfvarsamma gången yttrade mig om er far, att hans heder, kanske lif var i beroende af mig; jag vill vända mig till honom, kanske han bättre än jag lyckas förändra er föresatts. Kan han icke det, så må han uppoffras åt min hämnd. Den som ifrån sin hand nödgas släppa en kostelig perla, om hvilken han redan fått säkert löfte och förhoppning, måste bli vred och söka ersättning på annat håll. Min ersättning ligger i hämnden. – Ni sade att ni älskar mig – sade Irene med lugnt alfvar. – Det har jag sagt, och det säger jag ännu. – Menade ni det verkeligen och ärligt? – Ja, det gjorde jag. – Förlåt mig om jag tror, att er kärlek till mig icke är någon verklig kärlek. Förlåt mig, om jag säger att hand i hand med denna kärlek gå vissa beräkningar, vissa afsigter, som ligga utom den egentliga kärlekens sfer. Hvilka de äro, vill jag icke uppgifva, men Gud pröfvar hjertan och äfven ert i detta nu. Ni erbjuder mig er hand och tror er handla af ädelmod, då ni verkligen handlar blott af likgiltighet, en falsk fördomsfrihet och lättsinne. Ni tror er kärlek vara sann och ändå hyser ni hvarken ömhet emot mig eller ömhet emot er sjelf, hvilket är detsamma som stolthet; det förra icke: emedan ni icke skyr att vid er fastkedja en varelse, som för er icke hyser den ringaste kärlek, och om hvars blifvande kärlek ni omöjligen kan ha någon förhoppning; det sednare icke: emedan ni icke förstår, att en sådan varelse omöjligen kunde göra er lycklig, att hon genom sitt lidande ständigt skulle såra er känsla. Men låt allt detta vara, då ni redan tyckes ha öfvergifvit era förhoppningar att komma mig att glömma min kärlek. Jag vill tala om någonting annat; jag vill säga ett par ord, hvilka äga ett närmare sammanhang med hvad ni nyss nämnde om en ersättning, som låge i hämnden. Ni ... älska mig sannt och likväl föra ett sådant vildt och hemskt språk! Vet herr kammarjunkaren, huru en man skulle handla, hvilken älskade mig och föröfrigt vore i er ställning.
Flere andra ledamöter, sorn yttrat sig, äro dessutom Den 10 April. 255 sjelfve antingen privatbanksdirecleurer eller delägare i privatbanker. På hvilkendera sidan mera skäl således kan vara, att i delta afseende förmoda en aniere-pensee, det öfverlemna!- jag till hvar och en sjelf att bedomina. Hr Mannerskantz har sagt, att han punkt för punkt skulle kunna uppräkna orsakerne till de grufliga indragningarne i Bankens sedelstock. Jag anhåller, i händelse delta skulle ske, att Hr Mannerskantz icke täcktes glömma, att den hufvudsakliga tillbakadrifningen af Bankens sedelstock har skett genom privatbankernes medtäflan. Tager man alla dessa omständigheter i betraktande, tror jag man måste finna både med statsekonomiens grunder och med K. Sl:s egen skyldighet öfverensstämmande, att icke på förhand anslå en bancovinst till ändamål, som ännu icke äro bestämde och att sålunda icke eller bifalla Ulsk:s förslag i denna del, hvartill jag för min del äfven pä det högsta tillstyrker afslag. Hr Rosenblad: I afseende på hvad Hr Lefrén anfört, anhåller jag att fä fästa uppmärksamheten å 3:ne omständigheter. Först och främst, att det troligen icke finnes någon här, som icke är en lika varm vän som han af realisationen, ehuru tankarne för dess upprätthållande kunna vara olika. För det andra, att då R. St. år 1068 disponerade den salderade bancovinsten, så var detta dä Bankens hela öfverskott af credit emot debet, emedan Banken icke hade någon grundfond. Den tredje omständigheten, hvarvid jag vill fästa Herrarnas uppmärksamhet, är den, att vi icke synas hafva så särdeles mycket aflägsnat oss från den försigtighet, som 1834 iakttogs, då vi från 5 millioner hafva uppbringat Bankens grundfond till 10 millioner r:dr. Det enda skäl, som ännu återstår, och hvaruti den värde talaren trott sig linna ett bevis för sin sats, det nemi. att han derutinnan vunnit stöd af Hr Hjerta, det anser jag mig sannerligen oförmögen att kunna vederlägga.
Jag är till alla delar förekommen af siste talaren, men vill uplysa, att majoriteten var ganska ringa, emedan, vid an ställd votering, rösterna utföllo med 18 för Utsk:s tillstyrkande och 17 för K. Ett ytterligare skäl för bifall till detta förslag finnes deruti, att deras tjenstgöring blifvit i sednare tider mera trägen genom den ofta påkommande telegraferingen emellan Kabinettet i Stockholm och de utländska Kabinetterna, så att alla skäl tala för bifall till K. M:s Propos., hvarom jag anhåller. Sedan härefter först propos. till bifall å Utsk:sförevar:de hemställan blifvit framställd, men besvarad med Nej, biföll R. o. Ad. de i K. M:s Nåd. Propos. äskade lönetillökningarne för personalen inom UtrikesDepart:tets Expeditm. 2:o Ulsk:s hemställan om upförande å Allmänna lndragningsstaten af 3 KabinctlsKurirer och i Translator. Denna hemställan bifölls. 3:o Ulsh:s tillstyrkande, alt den af Ulsk. föreslagna anslagslillökningen för Utrikes Deparlds Expediltn må af 1{. St:r beviljas att utgå på sätt Utsk. i tabellen föreslagit. Hr Bildt: Sedan Siandet nu bifallit K. M:s Propos. om förhöjd aflöning åt 2:dre Sekreterarne i Kabinettet, är nödigt att siff rorna ändras i enlighet med B. o. Ad:s beslut. Summan bör vara 6,700 Rdr 50 ören Rmt, hvarföre jag anhåller, att Gr. o. Landtm, ville till bifall å ifrågavande punkt framställa propos. med den förändring, som blifver en följd af R. o. Ad:s förenämnda beslut. 804 Den 24 Mare. Frih. Tersmeden förklarade sig vara förekommen af Hr Bildt.
»Detta lade jag emellertid ej hjälmen till last, och jag tänkte ej häller skilja mig vid den — men likväl föll den från mitt hufvud och rullade ut i Hvamsfjorden. »Då vaknade jag. Nu har jag sagt dig alla mina fyra drömmar.» »Klart ser jag», svarade Gäst, »hvad dessa drömmar förebåda. Men nog skall min tydning synas dig något enformig, ty de teckna sig för mig alla på samma sätt. »Fyra män skall du äga, och med den förste skall du blifva gift utan ditt eget tycke. »Du bar nämligen en hufvudbonad, som du tyckte kläda dig illa. Därför kommer du att föga älska honom, och enär du tog af dig hufvan och kastade den i vattnet, skall du komma att öfvergifva honom, ty om dem, som ödsla bort sina egodelar, säger man, att de kasta dem i vattnet. »I den andra drömmen ägde du en silfverring. »Det betyder, att du skall varda gift med en annan ansenlig man, som du skall hålla mycket af men blott besitta en kort tid. Ringen for i sjön — det skall ej förvåna mig, om du mister den mannen genom drunkning. »Din tredje dröm, hvari du såg en guldring på din hand, bebådar, att du skall få dig en tredje man, som dock ej skall tyckas dig så mycket mera värd än den föregående, som guld är sällsyntare och dyrbarare än silfver. »Att ringen sprang sönder genom din ovårdsamhet och att du såg blod komma ur bitarne, det betyder, att denne din husbonde skall varda dräpt, och klart skall du sedan se de brister, som vidlådt detta giftermål. »Hvad slutligen den fjärde drömmen vidkommer, den, hvari du bar en guldhjälm, som var smyckad med ädelstenar och var dig för tung, så säger den, att din fjärde man är en stor höfding, som skall förstå att härska öfver dig. Du tyckte, att hjälmen försvann i Hvamsfjorden: i den skall denne din make se sin sista dag. Mera vill jag icke säga om den drömmen.» Medan han sålunda utlade hennes lefnadssaga, satt hon blodröd i ansiktet; och hon talade icke ett ord, förrän han slutat. Då sade hon:
Icke är det vår Styrelse, hvilken betänksamt och varligt tagit dessa steg, dem riksdagarna i sina önskningar påyrkat, och som framför allt blifvit bedrifna af desse författare, desse opinionsfabrikanter, som oupphörligt förespeglat nyttan och herrligheten af nyheter, möjligen gagneliga i andra länder, der de uppvuxit och hopgrott med samhället, men hos oss i högsta mått sträfvande mot natur, mot folklynne, mot öfriga och orubbliga, åtminstone för århundraden ännu orubbliga inrättningar och tänkesätt. Icke vill jag härigenom uttrycka något klander mot vår Styrelses beslut att i dessa fall och i någon mån hafva eftergifvit för samtidens pock, äfveu till sin egeu skada. — Den 26 Februari f. ra. 391 Den bästa varningen är erfarenhetens. Vi hafva hittills blott satt ena foten utöfver afgrundens rand; öppna ögon och ett steg tillbaka, till och med blotta stillaståendet, kan oss rädda. Bland de ämnen, som väl icke namneligen äro uti adressen uppräknade, men dermed äga närmaste sammanhang, då de inom och utom Representationen ofta vidröras, äro de flera önskningsmål, hvaråt Regeringar icke skulle hafva lemnat nog uppmärksamhet eller tillräcklig skyndsam handlägning. — Inför R. o. Ad. är redan vordet upplyst, huru ogrundadt allt detta är, så vidt klandret rört tågordning och samlandet af mililie-författningar. Faltigvårds-comiteens betänk, är dat. den 8 sisth Juli. Har det väl varit möjligt att, efter den tid, som åtgått till dess föredragning och tryckning, på den sedermera korta återstoden af året kunna öfver detta monstruösa förslag, som vidrör nästan allt hvad i Sverige finnes af inrättningar, inhemta alla dessa corporationers och embetsverks yttranden och sammanjemka deras tvifvelsutan blifvande gilltiga och mångfalldiga anmärkningar till en proposition? Vid skjutsfrågan är också lika grundlöst anmärkt, att ingenting blifvit tillgjordt. Styrelsen har tvertom mången gång och mångenstädes sökt att få skjutsningar på entreprenad öfvertagen.
Z65 ändamål redan bestämd, den stall ju anwandaS till prokocollens tryckning och Riddarhusets reparation. -Zerr Landt-Marskalken upläste der af Grefwe Oe la täaiäiL äbcropade Prvtocolls-utdrag, hwaresker Herr Landr-Marstalken yttrade det Fri-' herre Leäerströms ranke förmodligen warit, att dec nu i frägawarande ho norarium skulle kunna utgöras utan att röra Riddarhus cassans ordinaire inkomster, i afseende pä hwilkas disposition RiddarHus-Ukstoktets hörande wore, enligt det nu upsäste protocolls-utdraget, af nöden, och hemstälde huruwida Ridderskapet och Adeln stulle wilja enligt Friherre Leckerströms förstag, ansia berörde honororium pä de genom denna Riksdags besiutne capikations afgifter inflytande medel. Ropades Ja blandad! med Nej. Grefwe De ia 6srckie, yttrade sig tro akt altid beflut böra gälla och följas. Zerr Silverstolpe, (ZMak ^bralram, ansäg dek bero af Ridderskapet och Adeln hwad och huru de wille beflula i sina enflilta Oeconomifta mål. Ett beflut wore i dag fattat i afseende pä särskilt öfwer befattning, med ätföljande honorarium, för Herr Justitia-Rädet lVlarsts von-^VurtenderA, och detsamma kunde ej andras, men det stöde Ridderstapet och Adeln ännu öppet, art afgöra om det besiume honorarium stall genom Riddarhus cassans bidragande, eller pä annat sätt, utgörasHerr Silfverstolpe trodde, att det af Grefwe Oe la 6arckis äsyftade ändamäl wunnes, om denna fräga til!
U(sk:s bevisning i denna del företer en stor egenhet; det följer en argumentation, för hvars irrgångar man riktigt mäste taga sig till vara för att icke snärjas. Det begär dervid stora inkonseqvenser och motsägelser, litsk. börjar med att erkänna förtjensten deraf, att Inlerims-regeringens ledamots-personal är inskränkt från 20 till 8; nien Ulsk. säger på samma gång, när det är fråga om föredragningen på den Svenska sidan, att ledamöterna omöjligen kunna besväras med föredragning af flere Departts ärender; det vöre att arbeta öfver menniskohöfva. Deruti har Utsk. ganska rätt; men Utsk. säger på. samma gång, samt fäster sig uteslutande och med mycket skäl vid den konstitutionella ansvarigheten, att Utsk. icke erkänner någon full ansvarighet annat än hos en föredragande, som tillika är deltagande i beslut, d. v. s. med andra ord, är Regent sjelf. Då Utsk. såle des å ena sidan säger, alt en föredragande i Regering ej har full ansvarighet annat än när lian sorn ledamot deltager i beslut, men å den andra anser en sådan slags föredragning i an seende till ärendenas mängd vara omöjlig i den föreslagna Interims-regeringen, så ligger ju häruti en motsägelse. Utsk. säger vidare, att man bordo utstaka ansvarigheten ”genom sådana reglor för den föredragandes förhållande, de der kunde bereda enahanda säkerhet, som under Inlerims-regeringens nuvartde organisation, är afsedd alt vinnas genom de lagbud. hvilka bestämma föredragande DepartttsChefs rättighet och pligt samt ansvarighet. ” Huru skall nu denna svårighet lösas? Det är en gåta, sorn Coust.-Utsk. icke kunnat reda. Det stannar i sådana motsägelser, att konklusionen icke kan blifva annan än den, att antingen den Regering är den enda möjjiga, der hela Svenska StatsRådel är deltagande, d. v. s., der hvarje ledamot är föredragande för sina ärenden, hvilket dock Utsk. motsagt, då det erkänner, att fyra ledamöter är bättre än 10; eller också kommer man till det resultat, att en Interims-regering är omöjlig.
Man skall härvid invända, att en så liten summa, som derigenom kommer att insättas, ej skall verka på den enskilta crediten; men jag hemställer, om ej många skola hvila på sina cassör, för att kunna insätta dem i Riksgälds Contoiret. Jag tror, att dessa hvilande casi 6or skola mera skada, ån vi kunna föreställa oss; jag tror ock, att, genom detta system, det skall blifva mindre tillfälle för Näringsidkaren, att förkofra sig just derföre, att många summor komma att ligga obegagnade. Staten förlorar då genom nåringarnes aftynande. Capitalisten förlorar äfven; ty dessa 5-procents-obligationer åro ej, ehuru under ett olika namn, annat, ån emission af nya RancoSedlar. Dessa förlora såi ledes både i verkligheten, och uti opinionen. Det andra projectet till län år med 5 procent. Härvid tror jag, att flere både vinna och förlora. Men jag frågar nu, hvilka det år, som göra förluster? Att Banken och StatsVerket förlora år gifvet, ty 5 procent år mera, ån 5. Jag tror således det vara vådligt, älven att antaga detta systern. Deremot tror jag, efter Staten måste skuldsätta sig, att det wme bäst rent af utgifva nya BiksgåldsSedlar, dock icke ställde att inlösas af Banken, utan fonderade på ett slags amortissement. Derigenom kunna de arbeten tili vågabringas, som åro nödvåndige, såsom Götha Canal och Fåstnings-byggnaderne vid Carlskrona och Wanås. Delta sätt år båttre, åa Ben 12 September f, m. 52.1 alt, som någre yrkat, genom direct Bevillning anskaffa det erforderliga. Jag har hår ifrån början af Riksdagen så ofta hört, att de skattdragande icke kunna utgöra sina bördor; ån mindre skulle de då uthärda med ökade skatter. Dessa RiksgåldsSedlar kunna ej inverka på Ban. ken, då de ej inlösas annorlunda, ån som jag föreslagit. I öfrigt medföra de den nyttan, att de för ögonblicket tillvägabringa hvad man åstundar, och ej åstadkomma de villervallor, som uppkomma genom 5- eller 5-procents-obligationer.
Instämde Prest-Ståndet uti Walloflige Borgare-Ståndets, genom nu uppläste Protocolls, Utdrag af den 23 dennes, mcddeldke anmodan till Expeditions-Utskottet, att författa underdånig Skrift weise till Kongl. Majtt, med anhållan, det Kongl. Majit i Nader täcktes af de till Riksdaqskostnaderne anflagne medel lata anordna Hyres, afgisterne för Riks-Sländenö Klubb-rum. Dt »uxr». Lx krotocollo, kl. ^lmguiit. Den 27 Julik. 2HZ7 Utdrag af protscollet, hältet hos Hederwärda Bonde-Gtändet, wid Urtima Riks? dagen i Örebro, den 27 Julli 1812. S. D^om Constitutions - Utskottet annu icke beswarat Bonde-Ståndets Nemifler af den 27 April; i anledning af Justitie,Ombudsmannens Berättelse, i hwad den innefattar Konungens ratt att göra Nåd för adömde Böter; och af den z Junii, uppå Riksdagsmannen Eric Swens sons fran Bohus Län Motion, om tillagg i Justitie - Ombudsmannens Justruction för befordran af Allmänna Arendcrs styndesamma flut; Sa skulle wälbemälte Utskott anmodas, att med defl Utlakande, sa öfwer det ena som andra ofördröjligen inkomma. klt 5Ugra. Lx krotocollo» 6. klinkman. Utdrag af protscollet, hället hos Hederwärda Loilde-Ständet. wrd Urtima Riksdagen i Örebro, den2?
N:o 74. 219 R:mt; men oaktadt dessa understöd har dock det varit oundvikligt att till arbetets slutliga fullbordande anlita enskilde förläggare, som sedan 1838 års början förskotterat ett sammanlagdt belopp af omkring 8,000 R:dr R:mt, en skuld, hvarmed ar betet ännu fortfarande är belastadt. Den hedrande utmärkelse, som ifrågavarande kart-arbete fått röna vid detta års verlds-exposition i London, genom erhållande af högsta priset af 2:ne medaljer, samt det af Chefen för Kongl. Topografiska korpsen, General-majoren m. m. Herr J. A. Hazelius lemnade smickrande intyg (hvarå afskrift härjemte bifogas) öfver Major Hahrs utförda arbeten, torde utvisa det förtjenstfulla i detta värderika arbete, hvilket utgör ett af de dugligaste och tillförlitligaste kartverk, som vi för närvarande ega öfver Sverige, och som, utdeladt till och användt både i skolorna och vid de allmänna embetsverken, ännu framgent länge torde kunna gagna det allmänna. Med stöd af det nu anförda, äfvensom med fästadt afseende derpå att Major Hahr, som af sjuklighet föranläts taga afsked ur aktiv tjenst innan han uppnått den för erhållande af pension stadgade ålder, således icke kommit i åtnjutande af någon pension, samt då dertill kommer att Major Hahr, nu mera vid fyllda 60 år och en alltmer tilltagande sjuklighet, har svårt att försörja sig och sina minderåriga barn, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte bevilja Majoren i Arméen Herr August Hahr en årlig pension af Femtonhundrade (1,500) Riksdaler Riksmynt, att utgå från och med nästkommande års början. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Knorring. ]*:o *4. Af Herr voll Knorring? Oscar? angående löneförbättring åt Kongl. Lif-beväidngs-regementets Officerare, m. m. Kongl.
Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. /. Nordenfalk. I Bil. lill K. M. Nådiga Skrif v. N:0 7 5. 77 Utdrag af Protocollet, öfver KrigsÄrenden j hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rädet å Stockholms Slott den 18 Julii 182g. Närvarande: Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt. Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. 11. E. Hr Grefve Löwenhjelm. Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Slats-Secreteraren Nordenfalk. Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, i följd af Kongl. Mnj:ts Beslut den 10 i denna månad, författadt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Directionens för Dykerioch Bergnings-Compagniet uppgifna vilkor för vidare fortsättning af dess befattning med Dykerioch Bergnings-anstalterna i Riket; hvilket Förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, af Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets närvarande Ledamöters underdåniga tillstyrkande, godkändes; och skulle, r8 Kongl. Majds Nådiga Skri/v. N.o 76. i enlighet dermed, Skrifvelse till Rikets Ständer skyndsamligen expedieras. Ex, protocollo C. R. Kökeritz. I Afskrift meddelad Exp.Utsk. d. 4 Äng. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stunder, angående utsigterna för innevarande års skörd; Gifven Stockholms Slott den 25 Julii 182g. Kongl. Majit, som, genom Nådig Skrifvelse af den 18 sisth Junii, underrättade Rikets Ständer om de åtgärder, Kongl.
Ständer ej blifvit gjord, beslöt Ståndet, det allt hvad sorn genom Récog* nitions-skogärnés försäljning inflyter må i Riksgälds Contoiret insättas eich Kongl, Majit intill nästa Riksdag tillhandahållas för att änvändas till försvarsverken, samt ArméenS materiella behof; om hvilket allt Respediive Med.Stånden samt Stats Utskottet skulle vördsämt och Vänligen tm« derrättas. S. D, Upplästes Statsoch Banco-Utskoftens nu ankomne, förleden gårdag afgifne Memorial, rörande skyndsamt inlösen af Filial-Diskonternes Ässignationer hvilket Memorial af Bondet Ståndet enhälligt bifölls S. D. Å nyo föredrogs Banko-Utskottets förliden Plenidag upplästa och på bordet lagda Ut: Prat. Uidr. d. 18 Junii 1818- 673 Utlåtande öfver den, i följd af Kongi. Maj:ts nådiga Proposition, till förnyad handläggning remitterade fråga, örn beviljande af ett Lånebitrade frän Hanken till Götheborgs Stad, och fann Ståndet för godt 1 så måtto bifalla Utskottets yttrande, sorn nämnde Statsbehof af det sökte lånbiträdet ärkannes, och bör, så vidt tillgångarne medgifva, utgå; Men då de af Banko-Utskottet, i sådant afseende, anviste fonder redan blifvit vid Finance-regletifigens Uppgörande af BondeStåndet till andra ändamål disponerade på sätt Ståndets fattade Beslut Utvisar, ansåg Ståndet den föteslagne fånesumman i stället böra utgå af de serskilda medel, som blifvit anslagne till Silfver uppköp, derest dessa ej skulle för något år användas, men i hvilket fall Metall-Lånefonden först bör enligt förberörde beslut deraf erhålla sitt bestämda Creditiv, och det ifrågavarande lånet således dernest af nämnde medel utgå.