Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial N:o 22, med hemställan, det Banco-Ful/mägtige måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar. Jemte tillstyrkan, det Banco-Fidlmägtige må berättigas att uppköpa och försälja vexlar, har Utskottet, uti berörde memorial, till Rikets Stän - Banco-T]iskottets Utlåtande, N.-ris 3g. 3 ders bepröfvade liänskjutit ett af Utskottet uppgjordt och i io serskildta punkter sammanfattadt förslag till de reglementariska bestämmelser, som i och för nämnde vexelhandel ansetts erforderlige. Detta memorial har, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-Utdrag af den i3 och i6:de sistlidne November, blifvit af samtlige Riks-Stånden till Utskottet återremitteradt, med förklarande a( Presteoch BorgareStånden, att de godkände det af Utskottet föreslagna berättigande för Banco-fullmägtige att uppköpa och försälja vexlar; vid hvilket förhållande och enär, med undantag allenast af en ledamot inom Ridderskapet och Adeln samt någre Ledamöter inom Bonde-Ståndet, alla öfrige, som uti bemälde Riks-Stånd yttrat sig öfver förevarande fråga, gillat den princip, hvilken ligger till grund för Utskottets i ofvanom förmälde memorial framlagde förslag, Utskottet förnyar den hemställan, det Banco-fullmägtige må berättigas att uppköpa och försälja vexlar. De vid reglementariska bestämmelserne gjorda anmärkningar får Utskottet punktvis till besvarande upptaga.
Med 85 planscher, de flesta i rikt färgtryck. Förklarande text af H. Arbetet utkomivier i 20 häften om 4 å 5 planscher till ett pris af kr I: 2 5 pr häfte. A t lärare och lärjungar vid tekniska och konstindustriella läroanstalter, åt dem som i h e m m e t egna sig åt konstsömnader, åt konstvännen och samlaren, som vill lära känna ornamentikens utvecklingsgång, åt alla dessa m. fl. erbjuder Om amen tets bok: m e d sina 85 planscher och m e r än 1,000 afbildningar ett rikt urval af de vigtigaste ornamentala motiv från olika tider och inom olika stilarter. Kortfattad handledning i Geometriskt träsnideri Med eller s. k. Ärade läsarinnor! Permar B Husmödrar! gratis Försöken Th. Winborg &amp; C:is i Stockholm tillverkningar af Concentrerad Ättika I d u n 1889 illiga l e k t i o n e r lemnas af undertecknad i franska, tyska och engelska språkens så väl talande som skrifvande samt åt nybörjare äfven i latin. Referenser i Wallinska skolan. Jetta. Westerlind, Floragalan 10, 3 Ir. [116] Tränas kl. * \ A — 6 e. m. på flaskor för u t - spädning. erhåller en hvar, som före den 8 nästkommande maj anskaffar 2 nya prenumeranter å Iduns tre sista qvartal (1 april — 31 dec.) och till b e v i s derpå till redaktionen insänder närmaste postanstfälts qvittO för de nyanskaffade jemte deras namn och adress. Engelska Magasinet Senap, blandad efter engelsk och fransysk smak, flere sorter. Beefsteaksauce. Soja, flere gånger prisbelönade och fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihandlare. [95] En hvar af Iduns ärade läsarinnor har nog bland sina bekanta någon eller några, som ännu ej kommit sig för med att prenumerera på Idun. Bearbeten dem och visen dem, huru mycken nytta och förströelse de kunna hafva af Idun!
Balance från år i83o, 'Behållningar och Fordringar Inkomster t Reserve-Hemmans räntor Sälerifrihets-ripedel . Interessen på lån rAnmärknings-medel . Gassans skulder Orätt inlevererade medel I Cassa-räkningen upptagne och år iS3i levererade medel, som icke blifvit pålörde • * • • Credit: 1,883:35. 4* 89:36. — 4,455: 29. 8. 6,429: 5. Balance från år i83o, Skulder Utgifter: Aflöning, gratificationer, arfvoden och pensioner Afgift till Civil-Statens Pensions-cassa 1,790: 26. 11. 8,389: 43. r. 102: — —• Transport Rdr 10,282: 22. — Bilt. till R• St. Frihets-ersättning för genom vådeld afhrunne boställen . i38:34. 2. Inqvarterings-penningar . 11,946: i3. Nybyggnader och reparationer 9,533: 3 r. !\. Remisslage-afkortningar, afskrifningar och diverse utgifter 2,45o: io. — Balance till år 183.2: Contant behållning 32,260:37. 6. Förskott till nybyggnader . - 8,916: 8. I afseende på medlens förvaltning samt cassans säkerhetshandlingar har icke något varit att anmärka; hvaremot Utskottet funnit Hufvud-boken otydlig och svårfattlig; men som en förbättrad räkenskaps-method jemväl lör denna cassas räkenskaper, i sammanhang med de formulaire, som, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, Kongl. Stats-Contoret, i samråd med de förvaltande Verken, skall upprätta, är att förvänta; så anser Utskottet någon hemställan i detta afseende nu icke erforderlig. Sluts-Utskottets Berättelse A7'0 3sS. 35 Wadstena Krigsmanshus-Cassa.
Hvad vidare angår frågan om nedsättning af det hitintills stadgade längdmål för manskap vid Cavalleri-regementen, får, med åberopande af de skäl, som omförmälas i Utskottets Betänkande N;o 13 för afslag å yrkad nedsättning i längdmålet för soldater, hvilka skäl i så måtto kunna tillämpas på Cavalleri-regementens manskap, som detsamma, ehuru befriadt från bärande af gevär och packning, dock måste, för de med tjenstgöringen förenade ansträngningar, ega en stark kroppsbyggnad, som svårligen torde kunna* påräknas hos manskap af mindre växt än den nu, såsom minst medgifna, neni - 8 'Allm. Besv. oéh Ekon. Utsk. Betänkande* IV:o 62. ligen 5 fot och 7 tum, utom för växande ungdom under 21 år, de der få antagas, äfven vid 5 fot och 6 tum, Utskottet vördsamt tillstyrka afslag å yrkade nedsättningen af längdmålet för manskapet vid Cavalleri-regementen. Vidkommande derefter yrkandet om föreslagen minskning i den hitintills bestämda storlek å hästar, som begagnas vid Cavalleri-regementen, så enär, genom Kongl. Maj:ts Nådiga bref den 21 Juni 1806, finnes förklaradt, att lätta och viga hästar från 9 qvarter och 2 tums till 9 qvarter och 5 tums höjd, men ej derunder eller deröfver, få begagnas vid alla Trupper, med undantag endast af Lif-Regementets Curassierer, hvarest målet på hästar bör förblifva 9 qarter 4 tum, såsom Kongl. Förordningen den 11
Det torde väl svårligen kunna förnekas, att samhället härföre icke kan fritaga sig från ali skuld, om det, i stället för att bereda medel och utvägar för den fallne att på ärligt och redligt sätt förvärfva sitt uppehälle, tvertom utstöter honom ifrån sig, och derigenom, snart sagdt, tvingar honom åter in på brottets och lastens väg, om det, i stället för att öppna honom utsigter till möjlighet att återvinna sitt förverkade förtroende ibland medmenniskor, tvertom påtrycker honom en stämpel af vanära, från hvilken han aldrig kan blifva rentvagen. Och sådant är verkligen förhållandet ibland oss. Det finnes nemi. ett i sanning drakouiskt lagbud, som ålägger pvesterskapet att vid utfärdandet af s. k. frejdebetyg ovillkorligen uptaga, huruvida den ifrågavarande personen varit för brott tilltalad och sakfälld, hvarigenom en sådan person, som tilläfventyrs i sin tidigaste ungdom, af oförstånd eller lättsinnighet, snarare än af öfverlagd ondska, begått någon obetydlig tjufnad eller annat s. k. vanärande brott, blifver för hela sitt återstående lif utesluten från medborgerligt förtroende samt påtryckt ett outplånligt märke af skam och vanära. Jag bekänner öppet, att jag ej kan förstå, huru ett sådant stadgande skall kunna från Kristlig eller ens ifrån rent mensklig synpunkt försvaras, och jag anser rättvisa och mensklighet högt påkalla en förändring häruti.
Alt Sverige oell Norrige, under sådana förhållanden, kunna anse sin sjelfständighet bevarad, äfven genom ett stort Europeiskt intresse, är en omisskännelig sanning; ifrån hvilken mången torde vilja komma till den slutsats, att Sveriges och Norriges försvarsanstalter icke mera behöfde medtaga så betydliga andelar af de respektive folkens skattebidrag, samt att så fördelaktigt förhållande borde lemna tillfälle för en hastigare och större enskild förkofran, såsom följd af minskade skatter. Jag är likväl icke af denna tanke. Jag tror att ett land. för att påräkna hjelp och försvar ifrån andra mäktigare länder, måste vara heredt att åtminstone med utsigt till framgång kunna försvara sig sjelf emot det första anfallet. Jag anser att den förändrade politik, som för Skandinavien inträdt, kräfver en allvarlig upmärksamhet å de försvarsanstalter, som förändrade politiska förhållanden företrädesvis synas påkalla. Min öfvertygelse har alltid varit och är det ännu mera nu, att Sveriges försvar i forsla rummet är i behof af Befästningskonstens biträde mot en fiende, som alltid måste göra anfallet med en öfverlägsen styrka, och företrädesvis å tider, då vår isbelupna Östersjö, omintetgör våra gränsors försvar af Vestmakternas öfverlägsnare flottor. — Jag medgifver att den långsamhet och den kostnad, hvarmed det ännu ofulländade Carlsborgs fästningsarbete blifvit bedrifvet, afskräcker ifrån fästningsanläggningar, utur en sådan synpunkt; men Den 24 Januari. 91 jag tror det vara absolut nödvändigt för vårt lands försvar, att hafva förskansade läger till inrymmande af våra förråder, till vapenplatser för Beväringen, till Hospitaler för våra sjuka, till Magasin för våra proviantoch fourage-förråder, till II epli-platser vid motgångar, samt till strategiska utgångspunkter för Arméens manövrer o. s. v. Ryssarne anlade sitt Bomarsund, och vi gjorde ingenting. Tvärtom förgrymmade mati sig öfver blotta tanken, att genom vakansafgifter skapa medel till afhjelpandet af en total brist på snart sagdt all materiel.
att meningen med Banco-Fullmägtiges förslag i detta ämne icke varit nå - 4 Banco-ZJtskoltets Utlåtande N:o /./o. gon annan, än att de Riksgälds-Contorets obligationer, som af Banken inköptes, skulle derstädes förvaras intill nästa Riksdag, då det åter beror på kommande Rikets Ständer att om desamma förordna på sätt dem bäst synes, gifver ett ytterligare stöd åt öfvertygelsen, att desse obligationer skola förblifva lika orörlige som dem, Banken förut af Riksgälds-Contoret innehafver, och ådagalägger tillräckligt, att förslagets antagande, äfven med de af Herr Stuart önskade inskränkningar, skulle leda till rubbning af en ibland de väsendtligaste hufvudgrunderne för Bankens rörelse och förvaltning. Med åberopande för öfrigt af livad i Utskottets afgifna Betänkande blifvit anfördt, till besvarande jemväl af Herr Stuarts då redan framställda; sedermera af flere Ledamöter inom Riks-Stånden understödda förslag, samt under den fullkomliga öfvertygelse, att hvarje användande af Bankens medel till uppköp af Riksgälds-Contorets obligationer, åtminstone så länge Banken ännu innehafver dylika obligationer, till belopp af flere millioner Riksdaler, åt hvilka icke ens gifvits den form, att de kunna anses uppfylla det med dem åsyftade ändamål, skulle blifva för Bankens credit och realisationens bestånd menligt, får Utskottet här förnya dess i Betänkandet N:o 120 gifne, af ett Riks-Stånd redan bifallna tillstyrkan. Tvänne Ledamöters reservationer bifogas. Stockholm den 4 Maji i835.
För ett annat behandlingssätt, bade dock Utskottet ledning af, ej mindie sakens beskaffenhet och Grundlagen, än äfven af den form, i hvilken fråsan inkom ifrån Utskottets Afdelning; och jag betviflar icke, att, om de af Anders Da~ nielsson och Johannes Svensson andragne skäl och, i synnerhet af den förstnämnde, framställda förslag lill ändringar och modificationer i Kongl. Maj:ts Proposition fått göra sig gällande i sammanhang med Propositionen; så hade lånefrågan, i det hela, fått en annan vändning, och den gäldskyldige jordbrukaren kunnat vinna förhoppning, att komma utur procenteriets snaror; varandes det föregifvande falskt, att lånet icke skulle, i någon mön, komma de mindre jordegarne eller allmogen till godo, då Rikets Ständer hade i deras magt, att fördela utlåningen sålunda, att en viss del skulle lemnäs till de större och en viss del till de mindre jordegarne. För öfrigt faller hvar och en i ögonen den inconsequence af Utskottet, att i sammanhang med den Kongl. Propositionen taga under pröfning de inom Högh Ridderskapet och Adeln gjorda och lill Utskottet öfverlemnade anmärkningar vid densamma, men och deremot göra anmärkningar, ne från Bonde-Ståndet lill föremål för en serskild öfverläggning och ett •serskildt Betänkande. I fall, sorn jag förmodar, Rikets Ständer icke åtnöjas med någotdera af Utskottets bägge hufvudsakiiga beslut; så. torde Rikets Ständer, vid återrcraisserna af dessa Belänkandeu, ålägga Utskottet, att i ett sammanhang handlägga ,Kongl. Majrts Skrifvelse oeh de omförmälde skriftliga anförandea, samt uti elt enda Utlåtande besvara återremisserne och yttra sig öfver lånefrågan i dess helhet. Häruti hafva instämt Riksdags-Fnllmägtige Olof Mänsson från Blekinge och J. O. Dahlberg från Wester-Norrland. Aok. till Exp.-UtsL elen 10 Dac.
Den 3 Februarii e. in. att sådant kan vara föreslagit; men huru jag ser följderna af LagUtskottets redaction, det anhåller jag att för sakens skull få upp» lysa med ett exempel. Låt en Bruksegare hafva köpt sitt spannmålsförråd i sädesorten, till afhämtning på vinterföre; låt en köpman hafva upplagt till afhämtande på sista höstvatten (det måtte väl ej nekas, att i möjligheten af sådana contracter bör Lagen ej göra någon inskränkning. De äro tvertom för alla länder, och i synnerhet för Sverige, oumbärliga, eftersom vår inre handel icke möjligtvis kan ställas helt och hållen på prompt afhämtning). När nu ett sådant contract uppgöres, måste köparen lita på sin medcontrahents ärlighet. Enligt LagUtskottets redaction behöfde han tillika lita på dess förmögenhet, och derpå att ingen utmätning blir, innan varan afhämtas. Inträffar en sådan, så kan den ärligaste gäldenär icke göra annat, men också ej göra mer, än uppgifva förhållandet; då skall borgenären underrätta egaren, och han skall stämma inom 3 månader. Men innan tinget blir, kan höstvattnet vara fruset, vinterföret borta. Månne icke häraf obotlig skada kan beredas för den som sedermera obestridligen bevises vara rätter egare? Ja i mångfaldigt större skada än den LagUtskottet i första mom. ålagt den, som mot gäldenärens uppgift påstår sig vara godsegare, i fall han brister i bevis? Hos hvem skall Den 3 Februarii e. m. skall då i delta fall godsägaren söka sitt igen? Hos gäldenären, som redligen uppgifvit förhållandet? Hos utmätningsmannen, som inprotocollerat det, men som numera ej får pröfva det? Ilos borgenären, som fullgjort allt hvad Lagen ålägger honom, då han underrättat den uppgifna ägaren? Jag ser icke ens, huru han skall få kostnadsersättning, i synnerhet då han sjelf är kärande. Jag torde icke mer behöfva utveckla orsakerne, hvarföre jag yrkar återremiss. Jag bör tro, att 7 Cap. 3 §.
Lefverering från Stuteri-Öfver-Styrelsen 7,476: io. - 7,844:35. - tillkommer: betalning för Stuteriets skuld till Strömsholms Stuteri för 2:ne Ston , 400: Ko-Arrende-Medel 768:14. g. 738: 27. - Försäljningsmedel för Spanmål, kreatur m.m. 7,521:13. n. 19,105:43. 5. Betäcknings-Medel 234: ig. - 239: ig. ~ Betes-Penningar 30: ig. — 31:16. — Outredd Post, motsvarande uti ingående Skuld-balancen utesluten skuld till Handlanden Johansson 36: Balance till påföljande året: Skuld lill Strömsholms Stuteri 3,000: 4,250: Dito „ Flyinge Hingst-depöt 1,450: Credit. Balance frän föregående året: - Skulder frän föregående äret utbalancerade: till Strömsholms Stuteri 3,000: 3,000: Dessutom ökad, utan all specification uti 1836 års Redogörelses ingående Skuldbalance, under titel: förskotter från år 1834 med en summa af 435: 44. 4. ___ För år 1837 saknas uti ingående Skuldbalancen 400 R:dr för 2:ne Ston till Strömsholms Stuteri, hvilka likväl Transport 4,440: — 4. 4,683: 7, io. — 174 - \ Transport af Öfver-Styrelsen blifvit liqviderade; men derförulan äfven 36 R:dr till Handlanden Johansson, som här böra utföras med 4,440: - 4. 4,683: 7. io. 436: Säger 4,440: - 4. 5,119: 7.10. Utgift: Bal ance till påföljande äret: Tillgångar:
än att ställa sig bland andra arbetare och söka i sin mån vältra de Sisyfiblock framåt, som fördom och okunnighet lagt på mensklighetens väg. Derför att det ligger der så många hejdande stenar, så många tröga, svårrörligaberg, som se ut, som de aldrig skulle kunna rubbas, tvingas ingeniörerna att underminera — och det kalla förnumstige kritici, som egna allt gammalt en blind fetischdyrkan, nihilism, lust att rifva ner idealen. Herr Geijersstam tillhör denna moderna diktarskola, liksom flertalet af dess män är han polemisk, och der hans diktning höjer sig till verkligt värde inspireras han af harm öfver det skematiska i tro och lära, som vill böja allt under sin ferla, af förbittring öfver det innehållslösa formväsende, som binder menniskoma i förqväfvande bojor och lägger tvångstyglar på alla naturliga impulser, blott för att fasaden skall presentera sig oklanderlig, rappad och nymålad. Men herr Geijersstam har icke velat ensamt uppträda som polemiker, han har äfven debuterat som stämningsdiktare inom den korta moderna novelettgenre, som kräfver * en Droz ’, en Kiellands hela utvecklade teknik, finhet i pen-selförning och förmåga att koncentrera mycket inom en trång ram. Det förefaller mig som författaren här icke vore fullt på sin rätta plats, ty med undantag af “ Ett äktenskap “, äro väl alla hans små studier mera anekdoter än verkliga stämningsstycken, som gifva oss inblick i ett helt själslif eller upprulla för våra ögon en hel landskapstafla. Herr Geijersstam är en god iakttagare, en qvick skildrare, men denna eleganta, fint psykologiska karakter, som gifver ett så oförglömligt behag åt ett sådant mönster inom arten som Kiellands “ Vissna blad “, saknar han alldeles. Hans stil är för kärf för att duga till det läckra miniatyrmåleriet, och här lyckas han blott i de två teckningarne från Öland, der personerna blott uppträda som staffage, och skildringarne utgöra hufvudsaken. Men huru karakteristiskt är det ej, att författaren är mest sig sjelf, när han får måla kala strandpartier eller de öländska hedarnes öde, tungsinta melankoli.
Under åberopande af den i ofvanberörda motion meddelade upplysning, att Linköpings domkyrkas inkomster, utgörande allenast 1,500 å 1,600 R:dr B:ko årligen, icke medgåfve den föreskrifna ränteoch kapital-inbetalningen å ett så betydligt lån, helst af dessa inkomster det förut erhållna lånets ränta och amortering måste liqvideras samt de vanliga utgifterna för reparationerna å domkyrkans tak bestridas samt några andra byggnader m. m. underhållas; och då staden Linköping icke egde någon,skyldighet att bidraga till domkyrkans yttre underhåll, har, uti en under innevarande Riksdag inom Preste-ståndet väckt motion, Lektor Sondén anmält, hurusom icke ringa tvekan hos domkyrkans föreståndare uppstått, huruvida det lån, hvilket af Rikets sednast församlade Ständer blef beviljadt, borde uttagas och för det dermed afsedda ändamålet användas, med öfverlemnande åt framtiden att tillse på hvad sätt detsamma skulle kunna återbetalas eller tillåtelse erhållas till afskrifning af den domkyrkan derigenom ådragna skuld. Men då domkyrkans redan förut för Rikets Ständer anmälda oförmåga att fullgöra ile för lånet stadgade ränteoch återbetalnings-vilkoren ansåges icke utgöra giltig anledning att lemna det beviljade understödet obegagnadt, och lånesumman under en tid af 3 år linge innehafvas ränte fritt samt den derå under denna tid upplöpande ränta således kunde till domkyrkans förmån användas, beslöto dess föreståndare, eller Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Östergöthlands län och Domkapitlet i Linköpings stift, att lyfta lånets belopp och göra detsamma fruktbärande samt att för ifrågavarande föremål använda ränte-afkastningen. Efter det sedermera räntemedlen blifvit medtagna, vore beinälde föreståndare nödsakade att antingen genast återbära det erhållna lånet, för att icke belasta domkyrkan med en skuld, som af kyrkans nuvarande tillgångar aldrig kunde betalas, eller använda lånemedlen, under förutsättning att Rikets Ständer komme att bifalla en skhende ansökning om lånets afskrifvande.
I egenskap af revisor granskar Ridd.- kamereraren alla räkningar och qvittenser, som för betalnings erhållande inlemnas, samt förteckningar, utgifter och räkenskaper från hufvudstaden och samtlige länen öfver flere än 2,200 särskilde Adelsmän, för deras capitionsafgifter till Riddarhuset; hvarjemte numera tillkommit granskningen af Cederhjelmska stiftelsens räkenskaper. Att en persons odelade verksamhet erfordras för att verkställa allt detta torde icke kunna betviflas, helst om den föreskriften, alt på de 3:ne månaderne Januari, Februari och Mars, som äro bestämda för bokslutet, hvartill hörer att afsluta, renskrifva och foliera 18 af de 19 särskilda räkenskaperna, skall kunna efterkommas. Om en olika erfarenhet tillförene visat sig, bör sådant tillskrifvas, alt hopp om framtida befordran sä väl inom Ridd.cancelliet sorn contoret bidrogo hufvudsakligen att förskaffa kamereraren åtskilligt biträde af de vid Riddarhuset anställde extra ordinarie tjenstemän. Så t. ex. arbetade nuvar. kamereraren före sitt antagande lill ordinarie tjensteman under G års tid nästan dagligen med de vid Ridd.contoret förefallande göromål, hvarvid lian likväl understundom biträddes af flera andra extra ordinarie tjenstemän, sora derigenom försökte förvärfva sig anspråk på blifvande cancellistbeslällningar vid inträffande riksdagar. Ett sådant biträde har de sednare åren blifvit allt svårare och svårare att kunna påräkna, och lärer hädanefter icke mera kunna ens ifrågasättas, sedan erfarenheten visat, att en person, som Den 26 October. 393 som redan före nuvar. kamererares antagande varit tillförordnad Ridd.kamererare samt sedermera haft mångfaldiga sädane förordnanden på längre och kortare lid, icke ens blifvit hugnad med en e. o. canceilistbefattning under innevar. riksdag. Möjligheten att framdeles kunna beräkna ett sådant biträde inom contoret, som förr erbjöd sig, har således, med utsigten att genom tjenstgöring förvärfva anspråk på framtida befordran, gatt alldeles förlorad.
Hon hade ju en gång till halfs lofvat honom att icke taga tjenst på Grantorp; men det var i de glada, lyckliga, alldeles oskyldiga dagarne, då hon icke ämnade taga tjenst nagonstädes, utan lefva och dö vid sidan af broder och syster. Men nu voro tiderne så förändrade! att tänka på ett sådant der förfluget löfte, hade ju varit den högsta grad af otacksamhet för Lenas godhet och moderliga omtanka. Nej, nej – tänkte Elin, medan tårarne strömmade utför kinderne – det är riktigt väl att jag är tvungen gå och taga den der städjan i morgon, innan Gunnar kommer hem. Kanske lade han sig annars deremot, och det skulle bara se illa ut och göra ledsamheter. Nej, jag ska väl gå, och han skall ej få veta’t, förr än det är gjordt – och härmed fuktade hon hufvudgärden med nya tårar. Andra morgonen var hon blek och nedslagen, men grät icke, utan vandrade fram på förmiddagen med tunga sorgsna steg till herregården, och Lena – som legat hela natten och fröjdat sig åt sin uppfinning och mycket annat, som hon hade i gladt perspektif – rustade nu mera än någonsin ute i sitt kök, och mor Ingrid spann och suckade och ruskade ledsen på hufvudet, när den ena ångan efter den andra af nyklaradt bränvin råkade hennes erfarna näsa. Abraham, alldeles okunnig om ändamålet för Elins bortgång, gick och lagade på en gärdesgård vid vägen, och bad att få «följa Eli’ en bete», men Elin tackade honom helt vänligt och bad honom att få gå allena, samt att Abraham i det stället skulle skynda sig med «haget»,11 för Lena väntade på honom. Och Elin fortsatte sorgbunden sin gång, och Abraham litet harmfull sitt arbete, men ungefär klockan elfva på förmiddagen väcktes mor Ingrid ur sina djupa tankar och Lena ur sina spirituösa företag, af ett besynnerligt väsende, skrik, hundskall af Gunnars jagthundar, som stodo bundna i stallet, hästtramp och ett skramlande åkdons hastiga rullande, och in i stugan störtade Abraham gallskrikande: – Matmora! matmora! Skynda er! för Jese namns skull, skynda er! Göm ’et, stopp in ’et!