Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På dessa skäl finner jag mig böra underdånigst tillstyrka, att kommitlerades förslag till tulltaxans lydelse, angående artikeln bränvin och sprit, med uteslutande af den för Fransk sprit till luktvattens beredning af kommitterade bibehållna undantagsbestämmelse, mätte af Eders Maj:t gillas; dock att, derest någon förändring i beskattningsgrunderna för den inhemska bränvinstillverkningen skulle komma att beslutas, i sådant fall en motsvarande jemkning i tullsatsen för utländskt bränvin och sprit måtte iakttagas. Kongl. Majlis Nåd* Prop. M SI. tofft. Med beräkning att införselstullen jemte tilläggsnfgifter å Kafle nu utgjorde <5 sk. 2,08 r:st skålpundet eller 5,68 r:st högre än i Norrige, hafva kommitterade föreslagit nedsättning af denna tullafgift med omkring 3' r:st eller till 9 öre skålpundet. Anledning förefunnes väl icke, att denna vara i någon större mängd på oloflig Aäg inkomme, hvarföre det i tullinkomstväg kunde anses fördelaktigast att bibehålla tullsatsen; men oberäknadt alt den hittillsvarande skiljaktigheten från Norska tullafgiften satte Nörriges på gränsen belägna handelsplatser, synnerligen Fredrikshall, i tillfälle att förse närliggande Svenska orter med denna betydliga förbrukningsartikel till lägre, pris, än den i Svenska handeln kunde föryttras, ansågo kommitterade, att, då kaffe numera blifvit en verklig förnödenhetsvara oell förbrukningen vore i jemt stigande samt ytterligare tilltoge i den mott bränvinets bruk minskades, någon nedsättning af införselsafgiften å kaffe borde kunna ifrågasättas. Den af kommitterade föreslagna nedsättning, beräknad efter importen år 1834, minskade väl tullinkomsten med omkring 79,000 R:dr B:ko; men genom ökad förbrukning och en fortfarande på laglig väg verkställd införsel antogs denna minskning snart blifva ersatt.
Under sjelfva förrättningen åligger det förrättningsmannen att om de personer, som i mantalslängden skola antecknas och skattskrifvas, förskaffa sig alla i sådant afseende erforderliga, tillförlitliga upplysningar; och skola för dylika upplysningars meddelande vederbörande Länsman eller Stadsfiskal samt Fjerdingsoch Sexman, äfvensom Rotemästare och Ordningsmän, vid mantalsskrifningen sig infinna och densamma öfvervara. § 8. 1:0 Med nedanuppgifna särskilda undantag, skall hvar och en mantalsoch skattskrifvas der han bosatt är eller större delen af året sig uppehåller; och må den, som inom särskilda mantalsskrifningsdistrikter har egendom eller idkar rörelse, utan att hufvudsakligen vistas på en och samma ort, sjelf bestämma och uppgifva, på hvilketdera stället han vill låta sig mantalsskrifvas. 2:o Den, som nästa fardag kommer att flytta till och tillträda annan fast egendom på landet, skall der låta mantalsskrifva sig och de personer, som komma att dit medfölja, samt om denna egendom är belägen inom annat fögderi, än der han vid mantalsskrifningen är bosatt, så snart ske kan, aflemna till dervarande Häradsskrifvare behörigt intyg, att de ifrågavarande personerne blifvit på uppgifvet ställe mantalsskrifne. 3:o I allmän tjenst anställd person, med viss bestämd tjenstgöringsort, skall derstädes vara mantalsskrifven; dock bör å utrikes ort tjenstgörande Svensk diplomat, jemte dennes hustru, barn och Svenska betjening, mantalsskrifvas i Stockholms stad och S:t Nikolai församling, hvarest äfven Svensk Konsul, eller annan å utländsk ort anställd tjensteman, som är detta rikes undersåte och af allmänna medel åtnjuter aflöning, bör vara mantalsskrifven. Rätter borgare skall, för sin person, manlalsskrifvas i »lea stad, der hail eger burskap. 5:o Fartygsbefälhavare och besättning, som icke i egenskap af fastighetsegare eller af särskild anledning tillhöra annat mantalsskrifnmgsdistrikl, mantalsskrifvas å den ort, dii fartyget hörer.
Som de föreslagne iönerne för UnderBefälet äro lika med hvad uti Förslaget till Lönereglering för Indeldta Cavalleriet är upptaget, och ej kan nekas, att detta UnderBefäl, synnerligen i anseende till tjenstgöringsOrtens dyrhet, är i största behof af förbättrade vilkor, får Utskottet dess förra förslag härutinnan nu förnya, och derjemte hemställa, huruvida det vore It. St:r värdigt, att ens ifrågasätta någon Besparing för Svenska StatsVerket på Brödrafolkets bekostnad. l3:o Vid Utskottets afstyrkande af bifall till den för Kronprinsens Husar Regemente äskade tillökningen af 974 R:dr 23 sk. och 2 T:r Sp:ml hafva, hos H. R. o. A. Hr Grefve Brahe, M., och Hr Frih. Stjerncrona, D., anmärkt: att denna tillökning ej, såsom Utskottet föregifvit, egentligen innefattade en löneförbättring för det högre Befälet, utan alt dermed åsyftades, att kunna lemna tillräcklig
Jag tillstyrker fördenskuld vördsamt, att 5 § måtte få ett första mom. af samma innehåll som Hr von Hohenhausens, redan förut af mig upplästa, reservation, nemi.: ”Anhörige i rätt uppoch nedstigande led skola, i mån af behof, å ena, och förmåga, å andra sidan, bidraga till hvarandras försörjning till det belopp och efter de grunder, som tili samhällets faltigvårs-reglemente i allmänhet äro bestämda.” Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag anhåller ali första morn. af Hr doktor Annerstedts reservation måtte blifva uppläst, och alt derefter fä ordet. Sedan den begärda uppläsningen försiggått, anförde Gr. Lagerbjelke: För min del anser jag den siste värde talaren äfvensom reservanten hafva tillräckligen ådagalagt behofvet af detta stadgande. Del är derföre endast i afseende ä dess form, som jag begärt ordet. Jag tror nemi. doctor Annerstedts förslag i form äga företräde framför Hr von Hartmansdorffs; anhåller derföre om propos. till bifall till det förstnämnda; och hemställer till den förste värde talaren, huruvida han ej häruti skulle vilja förena sig med mig. Emellan de båda förslagen är i sak ingen skillnad, men det af docktor Annerstedt framställda, är i betänk, intaget, och innehåller alla de bestämmelser, som kunna och böra i författningen inflyta. Hr Silfverstolpe, Fredr. Otto: Ett stadgande af ungefär samma lydelse, som det nu föreslagna, är intaget i 8 §:n af den fattigvårds-stadga, som R. St. vid 1840 års riksdag underställde K. M. Det lyder sålunda: ”Föräldrar och barn skola ömsesidigt vara förbundne att bi draga till hvarandras försörjning i män af behof å den ena och förmåga ä den andra sidan.” Jag anser mig skyldig att redogöra för de orsaker, hvarför delta stadgande ej blef intaget uti den författning, som blef utfärdad till följd af R. St:s und. skrifvelse i ämnet. Denna hade blifvit kommunicerad med vederbör:de embetsverk, och deribland äfven med justitiae-kanslern och högsta domstolen.
Med hemställan, huruvida icke Rikets Ständer må finna anledning till så beskalfadt förklarande, att, uti den summa af'4o,ooo R:dr, för hvilken Rikets Ständer förklarat en persons namn aldrahögst kunna i UpplåningsDisconten blifva häftan - 2l6 Den 3 Mars e. rn. de, äfven må i beräkning tagas de skuldeller löftesförbindelser samma person kunde hafva sig ikläd t i BancoDisconten, LåneContoiren eller den särskilda fonden för lån på Actier ocdi Documenter. Från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet: Af den 27 sistlidne Februarii: N:o 178. I anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o i43, angående väckt fråga om belåningsrättighet, uti publika fonder, å ritorr spanliemål. Lades på bordet. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 11 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagen den 4 Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. HansExcellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf,alt, enligt Ridderskapets och Adelns den i i denna månad e. m. fattade beslut, val nu komme att företagas Den 4 M a r s. 217 af sex Revisorer, hvilka å Ridderskapets och Adelns vägnar skulle äga att deltaga i den Revision öfver StatsBancooch Riksgäld sVerkens tillstånd, styrelse och förvaltning, som år 1834 komme alt inträffa.
Önskar ett Stånd sådant sammanträde, vardén öfriga Stånden derom och om föremålet för den äskade öfverläggningen underrättade. Riträder något Stånd denna önskan, skall sammanträde af alla Stånden ske. Landtmarskalk och Talmännen öfverenskomme om tid och stalie för sammanträdet, och varde kallelse af Landtmarskalkeu utfärdad. Med anslag till sådant sammanträde förhållcs såsom om anslag till Ståndens Plena sagdt är. § 48. Föredraguings-ämnen i Riks-Ståndens Plena äro dessa och inga andra: l:o Ko nungens Proposition, som å Rikssalen, eller sedermera under Riksdagens lopp, blifvit till Stånden eller Siats-Utskottet öfverlemnade; 2:o Mål, som genom Protokolls-utdrag eller Deputalioner från Med-Stånden kommuniceras; 3:o Utskottens Betänkanden och Förslag; 4:o Motioner gjorda i Plena af någon vid Riksdagen då närvarande Ståndets ledamot. § 63, mom. 4. 4:o. Eleklorerne böra, vid samma tillfälle, då Juslitie-Ombudsmannen utses, och på enahanda sätt, välja en man af de egenskaper, som hos denna embetsman erfordras, för ali honom efterträda, i läll han, innan nästföljande Riksdag, skulle med döden afgå, samt att utöfva embetet under den tid Justitie-Ombudsmaunen kan vara af svår sjukdom eller annat laga förfall derifrån hindrad. 1 händelse Justitie-Ombudsmannen, vid samma Riksdag, under hvilken han blifvit vald, afsäger sig det erhållna förtroendet, eller med döden afgår, skola Riksens Ständer i embetet genast insätta den man, som de till hans efterträdare utsett. Skulle Justitieombudsmannens utsedde efterträdare, under påstående Riksdag, afsäga sig det erhållna förtroendet, eller i Justitie-Ombudsmaus-embetet insättas, eller med döden afgå, utväljes, på ofvan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. liih. till B. St. Skrifvelse N:o 3.
Jag vågar på grund deraf anhålla om återremiss af Utlåtandet, på det Utskotten, med ledning af de upplysningar, som blifvit meddeldte, måtte tillse, em icke minskning i de föreslagne 7 R:dr Banco torde kunna tillvägabringas. 120 Den 26 October f. ra. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf : I an-* ledning af livad här nu blifvit isynnerhet af en värd Ledamot yttradt, vill jag till utredning företaga följande frågor, nemligen: Bör underhållet vid den indelta Arméens vapenöfningar bekostas af Rustoch Rotehållarne; eller utgå af allmän bevillning? Det har ofta tillförene och äfven nu redan blifvit af en annan värd Talare erindradt, att alla Rusthållare, och en del Rothållare hafva genom bestämda kontrakter, oell sålunda på ett direkt sätt, det åliggande att bestrida berörde underhåll; samt att de öfrige Rothållarne i alla fall hafva detta åliggande indirekte. Dessa senare Rotehållare? soldater äro nemligen genom knektecontrakten förbundne att underhålla sig sjelfva, och att genom afdrag på lönen eller genom dagsverken återgälda det förskott, sorn de af Roten erhållit för underhållet på möten och marcher. Men som soldaten är på visst sätt Rotehållarens tjenare, måste all tunga, som lägges på soldaten, nödvändigt indirecte drabba Rotebåilareu, likasom all bevillning på tjenstehjon egentligen utgöres af husbonden. Då det sålunda är ovedersägligt, att Rustoch Rotehållarne hittills alltid haft det onus att, utan de Öfrige samhällsklassernas biträde, bekosta underhållet vid möten och marcher; och då detta onus således kari anses såsom en vid jorden häftad grundskatt, så skulle befrielsen från berör - D e n 26 O c t o b e r f. rn. 121 de onus och dess öfverflyttande på allmän-* na bevillningen vara en skänk till Rustoch Rotehållarne på alla de öfriga samhällsklassernas bekostnad.
Län bildades en Comité af 8 å 12 medlemmar, valde till ena hälften af Länets samtlige räntegifvare och till den andra af samtlige till Länet hörande räntetagare, deribland likväl icke inbegripen Kongl. Maj:t och Kronan, hvaremot Kongl. Maj:t skulle ega att Comitéens Ordförande utse; hvilken Comités uppdrag borde blifva, att utreda räntornas verkliga försäljningspris under senast förflutna ro år, för hvilket ändamål den skulle ega rättighet ej allenast att infordra utdrag ur Academiers, Skolors, Domkyrkors med flera offentliga inrättningars räkenskaper, utan ock att affordra tjenstemän och enskilde edlig uppgift öfver de pris, hvartill de dem tillkomna räntor blifvit realiserade, hvarefter och sedan alla nödiga upplysningar tagits i betragtande, Comitéen, på grund deraf, hade att beräkna medelvärdet för de senaste 10 åren och detsamma lill blifvande kronovärde föreslå, då Kongl. Maj:t sedermera, jemte öfverlemnande af samtliga Comitéernes förslag, torde till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nådig Proposition med förslag, ej allenast till nytt kronovärde för alla rönte-persedlar inom hvarje Län eller district, utan ock lill den ersättning, utöfver detta kronovärde, hvartill fromma stiftelser, rust - Bih. till R. St.
Men sången följde henne, och gestalten stod klar för hennes inre öga: nu kom hon ihåg honom och dermed de outplånliga minnena från det ögonblick, då hennes utkorade brudgum dödades på ett kommandorop af sångaren, en peruansk officer. I samma ögonblick bröts den förtrollning, hvari hon lefvat i soljungfrurnas kloster, hon var åter sig sjelf, hatet och hämdlustan flammade upp med förnyad styrka. Yelva gick ett par steg framåt och såg sig tvekande omkring. Den hvita sanden knastrade under hennes fötter. Hennes blick fäste sig i början icke vid något särskildt föremål, hon endast stirrade med kvinlig nyfikenhet och förvåning ut öfver aftonskymningens stämningsfulla blandning af färger, medan hon i långsamma drag inandades luftens balsamiska doft. Plötsligt spratt hon till. I en af gångarne fick hon syn på en manlig gestalt, som långsamt närmade sig henne. Inca hade bytt om dräkt. En veckrik tunica, rikt broderad och öfversållad med perlor, förlänade honom ett kungligt utseende. Deras ögon möttes. Ovilkorligen sänkte hon sitt hufvud; det låg öfver honom så mycken majestätisk värdighet och ett så imponerande lugn, att hon till en början stod villrådig. »Välkommen Yelva! välkommen som min brud i detta hem! Se, solens strålar ha lemnat mitt rike för idag och skymningen faller derute, men här i din närhet ser jag i dina ögon ett återsken af solens glans, som gör qvällen ljus och hjertat gladt. Ack, dessa ögon, dessa ögon, hvad jag beundrar dem! Och denna blick tillhör nu endast mig!» Han fattade hennes hand. »Nej, slå icke ögat ned, kom, frukta icke» fortfor han hastigt, då han kände, hur hennes hand darrade i hans »det är ej Inca, som talar till dig, utan din vän, din förtrogne, som längtar efter att hos dig få glömma bort lifvets bekymmer och strider. Vi skola ej offra till solens gud, mitt hem är här glädjens och fridens ... kom!»
Dess bibehållande och utvidgande, är ett af Siatshushällningens vigtigaste föremål. Dess vård och tillväxt är tillika näringarnas och handelns. När allmänna StatsCrediten börjar att vackla, är dess säkraste eller rättare dess enda stöd den enskilta. Farlig är belägenheten af en Stat, der den förra hotar att falla, när den senare aftynar eller qväfves, begynna de band lossas som fästa hvarje rättsint idog man vid sitt Färdermsland. Den ro Feiniar ii. 199 NiO 3. Herr Reenstjerna, Nili Svante: Uti en tid, dä allmän förlägenhet, för jordbrukaren visar sig, då dess produeter ej ens till lågt pris kunna afsättas; då MagazinsDirections-tillvarelse lagt sten på bördan, utstängt andre speculanter, uti dyra åren upphandlat sitt Capital, och vid de godas ankomst, råkat uti samma förlägenhet, som jordbrukaren sjelf, med det undantag likväl, att den senare ej får tillgodonjuta någon, afskrifning; de höga utskylderna; svårigheten att bekomma penningar; misscrediten personer emellan: har allt bidragit till landtmannens undergång. ioco:de hafva redan upphört att arbeta mot strömmen, och deras antal förökas ofta. Riksens Högloflige Ständer, lära ej underlåta att på det kraftigaste befrämja de Då landtegendom, åtminstone på något afstånd från Stockholm knappt gifver 4 procent, torde det också vara absolut nödvändigt att cassorna utlåna efter samma method och ränta, sorn fastighetslånen uti Banken utfalla. Jag anhåller att mitt anförande blifver med de andre respective Ståa - 200 Den lo Februarii. den communiceradt och till vederbörlig* Utskott remitteradt, N:0 4- Herr Hammar skjöld, Lorenzo:
E t t bevis för att utvandringen det oaktadt äniiii fortgår, finner inan däri, att Margaretha Jonsson i samma bref, som ofvan citerats, langre lied skrifver, att] ?h de G8 gårdar, soii1 hon och en annan bibe1kvii; na besökt iinder sommaren, de träffat 879 svenskor. De soin ä it vandra synas emellertid numera undvika koniinissioiiskontoren i ICöpenliamn och undgii därigenom en af de största faror, som dessa resor förut inedförde. Så skrifver kyrkoherden i en af 8målands landsförsaiiiliiigar, sedan lian först meddelat, att utvandringen af allmogeflickor från lians församling fortgår oförminskad: med afseeiide på utvandring a.f tjänstepigor till Danmark Iiafva de förr vanliga mellanhänderna, s. k. stiidselmän, koiniilissionarer och stiidselkontor alldeles upphört. Pigorna göra numera aftal med sina linsbönder i Danmark om tjiiiisten för niistkoinmaiide år, taga då ined sig en och annan nybörjare, som saknar plats och bereder henne en sådan och det sodomitiska Köpenliainn sky de soin pesten. J a g liar icke hört, att någon inom min församling varit nog olycklig att råka ut för en sadaii förförelse. Betecknande äratt på en folkinängd af 3,365 personer äro under 1892 har icke födda mer än 2 oäkta barn och af deiii li&amp;rstaininade intet f r h Da1imark.s Frhgar man efter de skäl, so111 föïanledt ininskning i de sveiiska tjänsteflickornas utvandring till Danmark, framstallas de vanligen i enlighet ined nedanstiiende af en priistinan uppgifiia punkter.
Vi tågade fram till Södra Hamngatan och sågo den vackra gasdekorationen kring konungastoden ännu kasta sitt klara sken på de kringströfvande hoparne, hvilka skingrade sig först, då butikerna, en efter annan, släckt sina gaslampor, hvilka på denna, den stora folkfestens dag, upplyste deras mer eller mindre smakfullt anordnade lager. Pettersson och jag sträfvade emellertid uppför Norra Lidens knaggliga stenläggning. Men när vi ändtligen kommit högst upp i Telegrafgatan, kunde vi dock för de mellanliggande husen ej se något af den festligt upplysta staden. Jag föreslog då, att vi skulle klättra upp till den nakna klippans spets. Men Pettersson, hvars enthusiasm betänkligt aftagit under de stränga strapatserna uppför liden, förklarade helt prosaiskt, att han ej gitte riskera hvarken lemmar eller kläder på ett dylikt äfventyr. Jag bevärdigade honom ej ens med ett svar på detta hans vanvördiga tal, utan lemnade honom under föraktets tystnad och började ensam min klättring uppför branten. Min belöning blef stor. O, du herrliga Göta Rikes borg och prydnad, hjeltekonungen Gustaf II Adolfs stad! När jag såg dig i den sena aftonen ligga der inunder mina fötter, strålande i festlig skrud, såg dina väldiga kyrkor och palats, med sina höga torn och tinnar, så greps mitt sinne af en poetisk, profetisk inspiration. Ju längre jag stod deruppe, desto lifligare spelade min fantasi. De bilder, som denna framlockade, togo lif och gestalt för min själs ögon och flätade sig samman till ett poem, hvilket förvisso skulle hafva slagit både samtid och efterverld med beundran, om jag lyckats nedteckna detsamma med hela dess ursprungliga rikedom och kraft! Då jag efter omkring en timmas tid åter försigtigt praktiserat mig ned för den hala klippan, var Pettersson försvunnen. Jag återfann honom emellertid vid hemkomsten, sofvande och snarkande i vår gemensamma bädd. Den lumpne materialisten! Ätit qvällsmat hade han grundligt, det syntes nog af de djupa spår, han lemnat efter sig i grötfatet; men tagit något djupare intryck af den stora högtidsdagens firande, det hade han bestämdt icke.
Att begära, det just.ombudsmannen, med åsidosättande af alla andra göromål, skall sjelf granska oftanämnde listor, lärer väl skäligen icke kunna begäras. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de emot förevar:de utlåt, gjorde anmärkn:r föranleda till återremiss, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han trott sig linna all ja varit öfvervägande. Föredrogs och lades lill handlingarne SlatsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern. Nio 301, i anledn. af älerremiss å förslaget till lista afd:n af riksg:s-kont:s nya reglemente. Föredrogs och bifölls SlalsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlät. Nio 302, i anledn. af erhållne återreraisser å betänk. Nio 216, angide väckt fråga om restitution af erlagde bränvins-bevillnings-medel. Vid föredragning af StatsUtskis d. 12 dennes e. m. på bordet lagda mern. IV:o 303, med förslag till reglementariska sladganden, ang:de riksg:s-konl:s inkomster, blef detta förslag af R. o. Ad. bifallet, hvarjemte R. o. Ad. äfven biföll Ulsk:s hemställan om atlälande af en und. skrifvelse till K, M., rör:de en del af de till salpeter-fonden hörande tillgångars allemnande till riksg:s-kont., samt förevaride mern. i öfrigt lades till handlingarne. Föredrogs StatsUtsk:s d. 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 304, i anledn. af erhållne återrenaisser ä betänk. N:o 265, angule ifrågasläldt låneunderstöd af allmänna medel för hamnanläggningen vid Watberg. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
— För sina krafter åstadkom verkligen hr Palme en öfverraskande karakteristisk bild af Lyngstrand. — Icke sällan när man ser hr Elmlond och dervid tänker på huru åtskilliga af teaterns yngre herrar bära sig åt, kan man ej värja sig från intrycket, att den äldre skådespelareskolans utbildning måtte varit bygd på en vida solidare och flärdfriare basis än dessa yngres, om man i afseende på dem kan tala om någon utbildning alls. I hr Ers Waugel kommo de hederliga och godhjertade sidorna på ett tilltalande sätt fram. Spelet kunde dock ha varit lättare och lifligare, och detsamma gäller äfven hr Hillberg. I tal och gång och utseende fick denne sist nämde fram en sannskyldig lektor, men man saknade de mera vinnande och deltagande sidor, som kunnat förklara Bolettes forna svärmeri och familjens förtroendefulla tillit. Att frk. Zetterberg på flera ställen hade en god uppfattning af rollen var alldeles otvetydigt, men omöjligheten för henne att sköta om sitt tal och ansigte och äfven sin gång på ett skapligt och teatermässigt sätt förstör allting. Då jag icke är specialist på röstorganens byggnad och rätta vård, kan jag icke med anspråk på tillförlitlighet uppge anledningen till det liksom förkrympta tillstånd, hvari hennes organ befinner sig. Men det vill synas, som om det berodde på stelnandet i någon sorts kvitter, som från början befunnits sött och poetiskt. — Liksom teatrarne i Köpenhamn, Kristiania och Berlin tyckes Dramatiska teatern delat en härvarande recensents uppfattning, att » den främmande mannen » är af föga betydelse för styckets effekt, och handlat derefter. Då 6tycket hänger på honom näst Ellida, är misstaget icke så litet Kan inte hans framträdande försätta äfven åskådarne i vederbörlig rysning och på deras fantasi utöfva proportionsvis en mystiskt imponerande, lidelsefullt lockande suggestion, så hakar det på ett vigtigt ställe. Hr Örtengren, en af teaterns ärligast sträfvande medlemmar, men ock genom förhållandenas både rättvisa och orättvisa makt numera tämligen undanmakad, bjöd till efter bästa förmåga, men förgäfves. Den ende af de nuvarande, som möjligen skulle kunnat göra något, var hr Hillberg, men han lär ej ha behagat fresta på försöket.