Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men hvarför sade hon då ej själf till mig därom? Hon kunde väl f ö r s t å. » hon hejdade sig och mumlade resten för sig själf. » Huru? » utropade Nils. » Skulle Blenda passat bättre än din fästman att gifva dig ett råd? Äro ni så goda vänner? » » Ja », svarade Isabella lifligare, » hon har varit den enda, som på sista tiden alltid visat sig vänlig och deltagande mot mig. Jag tror, att hennes råd varit förestafvade af verklig vänskap. » Nils blef allt mera förvånad. Det var j u hon, som alltid påpekat fästmöns fel och därigenom ytterligare förvärrat saken, ty Blenda hade genom det högmodigt ringaktande sätt, hvarmed hon framställt sina anmärkningar, alltid retat honom till onödigt stor häftighet. En tanke, som han likväl knappast ville gifva form, kom honom att framkasta frågan: » Har hon talat om mig? Gifvit nå- gra råd. ? » Då Isabella tvekade, dröjde med svaret, tillfogade han allt lifligare: » Dölj ingenting för mig. Det är j u om min egen syster det är fråga, och ditt svar är kanske viktigare än vi kunna ana. » » Ja, jag vet ej egentligen, hvad jag skall säga », började hon villrådig. » Hon har ej sagt något annat, än hvad jag bort förstå af mig själf. Att ditt val öfverraskat din släkt, och att du nu må- hända därför kände dig missnöjd, det brydde jag mig ej mycket o m, helst hon helt vänligt tillade, att de, sedan de lärt känna mig, fullt försonat sig med det skedda, och jag, kanske allt för djärft, vågade hoppas att kunna värdigt fylla min plats som din hustru. Hennes antydningar om diLt nå- got häftiga lynne och din oböjliga herrsklystnad behöfde jag j u ej heller, då jag dagligen såg nya bevis därpå, och för hennes välmenta råd att för den framtida husfridens o c h lyckans skull afsäga mig all egen vilja, kan jag blott vara tacksam, ehuru jag insåg min oförmåga till ett dylikt offer. » Genom uppräknandet af alla dessa oförrätter, hade hon lalat sig varm, och hon kände en viss tillfredsställelse öfver alt hafva fått säga honom detta utan omsvep. Nils trodde knappast sina öron.
Riksgälds-kontoret 1 procent af de utlottade elier förfallna och utom Sverige inlösta obligationernas och räntekuponernas belopp. ll:o Obligationer, som icke inom femton och kuponer, som icke inom 1(1 år från deras förfallodag företes till inlösen, ega ingen vidare betalningsrätt, utan hemfalla deras inlösningsbelopp till Riksgälds-kontoret. 12:0 För indragningen af de till inbetalning förfallna lånesummor eger Riksgälds-kontoret utställa vexlar, hvilka genast böra accepteras af Bankirhuset J. H. Schröder (fe Comp. i London; dock komma vexlarnes förfallodagar, hvad angår den fixt öfvertagna andelen af lånet, icke att inträffa förr än 90 dagar från den dag, som i kontraktet är utsatt såsom inbetalningsdag. I öfrigt innehåller kontraktet åtskilliga detaljbestämmelser, som af den vid denna berättelse fogade kontraktsafskrift kunna närmare inhemtas. Med iakttagande af hvad lånekontraktet derom stadgar, hafva låneöfvertagarne bestämt räntan å de för lånet utfärdade obligationerna till 41 procent. Obligationerna äro fördelade i fyra serier, kommande följande antal obligationer att utaf hvarje serie utgifvas, nemligen: af serien A, 223 obligationer å 1,000 £ hvardera, eller å tillsammans £ 223,000. af serien B, 500 obligationer å 500 £ hvardera, eller å tillsammans » 250,000. af serien C, 2,500 obligationer å 200 £ hvardera, eller å tillsammans ... » 500,000. af serien D, 12,500 obligationer a 100 £ hvardera, eller ä tillsammans » 1,250,000. Summa 15,723 obligationer, å tillsammans £ 2,223,000. Till hvarje obligation höra 108 stycken hallars räntekuponer, af hvilka den första förfaller till betalning den 15 Oktober detta år och den sista den 15 April 1918.
Utsk:s förevar:de inbjudning blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. antagen. 3:dje punkten, innehållande förändrade förslag till ifrågavar. ule grundlags-förändring. Detta förslag lemnades utan anmärkn., i följd hvaraf R. o. Ad. förklarade att detsamma, såvidt på R. o. Ad. vore beroende, komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. 4:de punkten, innehållande en inbjudning till BorgareSl. Lades till handlingarne. Vid föredragning af Const.Utsk:s den 18 dennes på bordet lagda Mern. JM 33, med voter:s-propos:r, rönde Coust.- Utsk:s uti Mem:n IN:is 12 och 23 afgifna förslag lill ändring af 28 §:n Reg.F:n, blefvo de i della Mern. föreslagna voter:s-propos:r af R. o. Ad. godkände. Föredrogs Const.Ulsk:s den 18 dennes på bordel lagda Mern. JM 34, med volei:s-propos:r ronde Const.Utsk:s uti Mermt Jlf 13 afgifna förslag till ändring af 52:dra §:n Reg.F:n och 24:de §:n Riksd.Ordn.
4 Sami, i dfd, 2 Band, 7 Haft, 4 26 Stats-Utskotlets Utlåtande> N',o 228., att Kronohemmanet Karleby må, så snart det blifver ledigt, till boställe för Kronofogden i Wadsbo fögderi anslås, med inberäkning i hans lönevillkor, såsom boställsafkastning af 4 procent utaf det värde, som vid anställande behörig uppskattning kan varda beslämdt och med iagtlagande derjemte, att bemälde Kronofogde får hemmanet tillträda emot en tillökning i sina öfriga löneförmoner, motsvarande den af samma hemman sedermera, enligt författningarne, utgående rotefrihets-afgift, men emedlertid af Stats-Verket, dit arrende-beloppet fortfarande bör ingå, uppbära en contant summa, motsvarande det värde, hvartill hemmanet vid den föresiagne undersökningen blifver uppskattadt, emot det att hemmanet Esbjörnstorp, från den tid, Kronofogden får omförmälde contanta summa tillgodonjuta, till Kronans disposition afslås. Dock som nuvarande innehafvaren af Kronofogde-beställningen i Wadsbo fögderi, enligt hvad ofvannämndt är, förklarat sig icke åstunda att, under de af Kongl. Maj:t i Nåder löreslagne villkor, såsom boställe emottaga hemmanet Karleby, och sådant icke kan honom, emot dess bestridande åläggas, får Utskottet för den händelse, att Utskottets förrberörde förslag varder af Rikets Ständer bifallet, hemställa, att med verkställigheten af detta beslut må anstå, intilldess nuvarande Kronofogden i nämnde fögderi antingen från sin befattning afgår eller ock förklarar sig vidig att antaga de af Utskottet föresiagne vilkor för hemmanet Karlebys anslående lill Kronofogde-boställe. Stockholm den \\ STOCKHOLM. Tryckt hos A. G. Hellsten, 184-0. Stats-Utskottets Utlåtande, IV'o 229. t N:o 229. Alik. till Exp. Utsk. den Juli, kl. 11 f. m.
Afven jag erkänner, att auktions-systemet på landet synes mig vara i högsta grad olämpligt 10 H. 5 66 Den 5 Augusti e. m. oell opraktiskt. Det förutsätter, att krogarna skola inrättas för socknarnes behof. Nu finnes det likväl ingen socken på landet, sorn i och för sig har ett nödvändigt behof af att å sitt område hafva en krog. Deremot finnas mångå ställen å landet, der flera stråkvägar sammanstöta och der den allmänna rörelsen oundvikligen påkallar ett sådant utskänknings-ställe. Om auklions-systemet följes samt en socken får rättighet att inrätta ett utskänknings-ställe, hvilket skulle åt den mestbjudande öfverlåtas, så skulle det kunna hända, att man icke på förhand visste, i hvilken trakt af socknen näringsstället skulle blifva beläget. Systemet förutsätter således, att krogarne endast inrättas, på det att socknens innebyggare måtte kunna gå dit och förtära sitt bränvin. I min tanke hafva de förslag, som här blifvit framställda, ett stort och väsendtligt fel, bestående deruti, alt de icke inrymma åt K:s Befh:de rättigheten att, der omständigheterna sådant påkalla, tillåta krogrörelses bedrifvande äfven emot socknemännens afstyrkande. Jag har mig bekant ett ställe, der 200 å 300 bönder hvarje natt hvila under sina resor till staden. Få ett sådant ställe är en krog oundvikligen af nöden. Men nu kan man ganska lätt föreställa sig, att så väl pastor sora socknemännen i den socken, der detta ställe är beläget, af en missförstådd nykterhetsifver beslöte, att ingen krog finge å detta ställe inrättas. K:s Befh:de skulle då icke hafva makt att medgifva krogrörelses bedrifvande derstädes. Hvad blefve följden? Jo, att i st. f. en ordentlig privilegierad krog 8 å 10 lönnkrogar upstode. Detta är en olägenhet, som man icke tyckes hafva tagit i betraktande, men som blifver en nödvändig följd deraf, att K:s Beflnde icke erhåller ovilkorlig rättighet att tillåta krogars inrättande å de ställen, der behofvet dem påkallar. Gr.
Värden på stället var borta, men vi mottogos på det mest förekommande sätt af damerna i huset, och djupt nere i de stora, mystiska källarhvalfven, där väggarna tala om fyrahundraåriga minnen, och där nu vid facklors sken ett romantiskt samkväm var anordnadt, helsades vi välkomna af husets unga dotter, som i ett glänsande tal skildrade den gamla borgens öden. Det gick en ton af lugn säkerhet och otvungenhet genom hennes ord, och dock hvilade öfver det hela en sådan fläkt af nobel kvinlighet, att alla ovilkorligen rycktes med. Och åhörarne — ja, de utgjordes af de femtio studenterna och åtskilliga af traktens egendomsegare. Hvilken af mina läsarinnor hade kunnat eller rättare vågat göra det efter? Så visar de finska kvinnornas lif åtskilliga drag, som i ett och annat komma det att skilja sig från deras svenska systrars. Dit hör kanske i främsta rummet den glädjande fosterlandskärlek de städse i tal och handling röja, en fosterlandskärlek, som icke är blott en nöjets förevändning eller ett ämne för glänsande_ordsvall, utan som spirar ur deras hjärtas djupaste rötter. Kunde deras exempel i detta afseende mana Sveriges kvinnor till en lika djup och ren fosterlandskärlek! Under alla förhållanden äro de finska kvinnornas lif, förhållanden, tankar och åskådningssätt, trots all likhet också, i så mycket olika de svenska kvinnornas, att några skisser från Finlands kvinnovärld kanske icke alldeles skulle sakna sitt intresse. Och det är ett par sådana jag i det följande vill teckna för Iduns läsarinnor. " Iduns kommer äfcen i år alt öppnas, som vi hoppas till alla våra läsarinnors hugnad och nytta. De närmast föregående åren har intresset för » basaren » visat sig myckel lifligt, och vi äro öfverlygade, att det ej skall stå efter i. år. W. S Kongl. C H U M A Iloflovcr-uilor. C och nya handarbeten, nedskrifvas korifaltadt och lättbegripligt på, blott en sida af papperet. Redaktionen förbehåller sig rätt att äfven meddela de båttre af de ej prisbelönade beskrifningarna och uttalar som sin varma förhoppning, att ingen af våra läsarinnor, som kan ha något att meddela, undandrager sig detta.
Finngubbe vid ett munteligt afslag på en dylik begäran: ”Uti dina företrädares lid Ängö vi både mycket och godt; men du är så härder, kära Landshöfdinge.” Gubben hade fordom röjt en trakt af den bergås, hvaruppå dess hemmanslott var belägen, visserligen med en berömlig flit, hvarföre han också hade blifvit helbut med tio Riksdaler, °ch den öppna jorden var, som vanligt i dessa trakter, nästan så stor som den hvaruppå de upptagne stenarne blifvit uppfagde. Gubben hade emedlertid länge lifnärt sig eller befunnit sig uti ett relatift välstånd med hustru och många barn, för hvilka sednare han åtnjutit afkortning som minderårige och uppfostringshjelp sedan. Men under äldre missväxtåren och Synnerligen 1812, hade han råkat uti en skuld till Kronomagasinet ungefärligen till beloppet af allt hvad han egde, hemmansdelen och röjningar**e inberäknade. Jag träffade honom ganska lugnt metande småfisk, under det jag hade erbjudit honom äfvensom alla bans grannar afbetala så småningom sin skuld genom arbete på en väg som upparbetades icke långt från dess hem. Jag sökte visa honom följderna af sin liknöjdhet, samt att jag hvarken kunde eller ville förhjelpa honom till någon afkortning på bans skuld, annorlunda än genom arbete på nämnde väg, hvilken skulle rödjas mera till gagn för honom, än för Staten som bekostade arbetet. Jag fick då denna förebråelse, som träffade en likaså bestämd af grundsatts, *Om han var af lynne, hvarföre gubben också fick gifva med sig och arbetade följande året rätt flitigt på ett vida aflägsnare vägstycke, än det ®otn jag först erbjudit honom. Han kom derigenom tämmeligen ifrån sill skuld och synnerligen sedan han och alla hans landsmän Ängö endast erlägga half bevillning. Gubbens hembygd har nu Kyrkor, vägar och hjuldon, *otn förr der icke funnos, och när både han och jag gått ur tiden, såskola våra efterkommande hafva minde bekymmer, än vi hade under vårt sträfvande i dika rigtningar medan vi lefde.
Uti ytterligare motion N:o 37 har Herr Kontraktsprosten Janzon yrkat, att tull måtte bestämmas å Marinmetall med 2 öre samt å plåt och tråd af messing med 5 öre skålpundet, äfvensom att införselstullen för arbetad messing måtte bibehållas vid 40 öre skålpundet; — i hvilket afseende motionären hufvudsakligen anfört, att oaktadt de naturliga förmånerna för den inhemska messingstillverkningen, hvartill råämnena, koppar och zinkmalm, finnas i riklig mängd i landet, ehuru den sednare icke inom riket bearbetades och förädlades till den metallform, som för messingsfabrikationen erfordras, sagda tillverkning likväl så aftagit, att af fem messingsbruk, som här funnits, endast ett af någon betydenhet, nemligen Skultuna, återstode; — att densamma äfven der säkerligen skulle gått under, derest icke delegarne i detta bruk, för de stora kostnaders skull de redan nedlagt, måst uppbjuda all sin förmåga att genom förbättring af tillverkningsmetoder och användande af alla den nyare tidens upptäckter och uppfinningar täfla med den utländska fabrikationen; — att när på 1850-talet allt blifvit i sådant afseende förberedt och inrättadt, inträffade den vändpunkt i tullagstiftningen, som upphäfde vilkoret för möjligheten af denna täflan, nemligen borttagandet vid 1857—1858 årens riksdag af den dåvarande införselstullen å messingsoch koppartråd 8 sk. Banko per skålpund, å latun och tråband 16 R:dr 32 sk. Banko skeppundet samt å marinmetall 1 R:dr 16 sk.
Gr. Mörner: Emot den sednaste proposm tager jag mig friheten anmärka, att der äro 2 frågor framställda till afgörande på en gång. Det är fråga antingen Hr von Hartmansdorffs eller Hr Printzenskölds förslag skall antagas till kontra-propos. Här skulle 2:ne åsigter förena sig emot den ja-propos., som är framställd. Jag skulle tro, att hvarje fråga bör serskildt för sig behandlas och att, i sådant hänseende den första af Hr Frih. o. Landtm, framställda propos. är den enda rätta. Om den framställes och R. o. Ad. besvarar den antingen med ja eller nej, så har den person, som med Hr Frih. o. Landtm» upfattning af svaret icke är belåten, tillfälle 24* 372 Den 12 Mars f. m. att deröfver begära votering; då fråga åter blir om kontra-propos:s upställande vid den voteringen. På sådant sätt har hvar och en tillfälle att göra sin mening gällande. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Ståndet, om icke vi alla, som nu äro af annan mening än ja-propos:n innehåller, kunde förena oss om återremiss. Åtskillige ledamöter hördes härvid ropa nej. H. Ex. Frih. o. Landtm, yttrade att han, efter sin hemställan om R. o. Ad. behagade godkänna det sist uplästa förslaget till vo ter:s-propos. , enär Gr. Sparre dervid begärt ordet, icke haft tillfälle att tillkännagifva, huru han upfattat R. o. Ad:s svar å denna hemställan, men nn finge förklara, det han ansåg R. o. Ad. hafva godkänt nämnde förslag till votens-propos; hvarefter voteringen verkställdes och vid dess slut rösterna befunnos hafva utfallit, som följer Ja 56. Sedermera uplästes samt godkändes följande förslag till voter:spropos. i hufvudsaken. Den, sorn anser de emot Allm. Besv. och Ekon.Utsk:s, betänk.
Ty så säger Herren Zebaoth, Israels Gud: Likasom min vrede och grymhet är gången öfver Jerusalems inbyggare, så skall hon ock gå öfver eder, om I dragen in uti Egypten; på det I skolen varda till bannor, till under, till svärjande, och till skam, och aldrig mer få se detta rummet. Herrans ord gäller eder till, I qvarblefne af Juda, att I icke dragen in uti Egypten; derföre veter, att jag i dag betygar eder; Eljest sen I edra själar illa före; ty I sänden mig till Herran edar Gud, och saden: Bed Herran vår Gud för oss; och allt det Herren vår Gud sägandes varder, det kungör oss, så vilje vi göra derefter. Det hafver jag nu i dag låtit eder få veta; men I hafven intet velat höra Herrans edars Guds röst, eller allt det han mig till eder befallt hafver. Så skolen I nu veta, att I genom svärd, hunger och pestilentie, dö måsten, uti det rum, dit I akten att draga, att I der bo skolen. Då Jeremia all Herrans deras Guds ord till allt folket uttalat hade, såsom Herren deras Gud honom all dessa ord till dem befallt hade, Sade Asaria, Hosaja son, och Johanan, Kareahs son, och alle öfverdådige män till Jeremia: Du ljuger; Herren vår Gud hafver intet sändt dig till oss, eller sagt: I skolen icke draga in uti Egypten, till att bo der; Men Baruch, Neria son, eggar dig emot oss, på det vi skolom de Chaldeer öfvergifne varda, att de skola döda oss, och bortföra oss till Babel. Alltså ville Johanan, Kareahs son, och alle höfvitsmännerna, samt med allo folkena, intet lyda Herrans röst, att de måtte blifvit i Juda lande;
Ständer derjemte ålägga den, att till ett, för särskild temporair befattning inrättadt Credit-Verk, lemna sina Capitaler emot låg Renta, utan säkerhet för återbetalning, eller bestämd tid dertill ; och ansvaret för Sedlarnas varde ändå åligga Banken, utan fördel af utgifvändet, eller tillsyn öfver användandet: så kan med all anledning befaras, att Bankens Credit skulle märkeligen förringas, om ej alldeles förstöras. Riksgälds - Contoiret, som i Bankens ställe hlefve medelpunkten för hela Rikets RenningeRörelse, skulle likväl ej vinna hvad Banken för - Den 2 Juli. förlorat; utan tvärtom delande ett lika öde med Banken, på hvars biträden hela systemet är grundadt, genom sin vanmagt än mer öka de af dess mellankomst härflytande oredor. Och af ett Verk, som ej äger någon egen tillgång, hvar skulle hjelpen sökas, utan i nya lån-biträden, hvarigenom misstroendet, så till Banken som Riksgälds-Contoiret, än mera mäste tilltaga? — Sverige kunde i sådant fall blifva ett för andra Nationer varnande Exempel af ett Rike, sorn hitintills, oaktadt de sednare årens olyckliga förluster, i mindskning af dess område, i ansträngningar för Krigskostnaders bestridande, i ofördelaktig
Juni , vördsam] igen till Riksens Ständer sitt utlåtande afgifvit, har Kongl. Maj:t, rörande det nu ifrågavarande ämnet, behagat i Nåder förklara, huruledes, sedan Kongl. Maj:t, i anledning af Bonde-Ståndets, vid 1789 och 1800 årens Riksdagar, genom dess Talmän, anmälte underdåniga anhållan, att, till vinnande af gemensamma fördelar, både för Kronan och Räntegifvare, hö och halm, när de utgöra rente persedlar, mätte efter en viss vigt få levereras, nu hunnit häröfver inhämta de uppgifter ifrån landsorterna och de utlåtande ifrån vederbörande Embetsverk, hvilka, för ämnets utredning, voro oumgängliga; Kongl. Maj:t ville, i följd af de således inkomna upplysningar, inhämta Riksens Ständers utlåtande deröfver, innan Kongl. Maj:t stadgade sitt definitiva Nådiga Beslut; onskandes Kongl. Maj:t i Nåder a:r veta, huruvida Riksens Ständer voro tillfredsställa med det förslag til! nu vidtagande Författning i detta ämne, sorn Kongl. Kammar Coliegiutn uppgifvit och Rikets Arenders Ali manna Be red ning, med vissa jemkningar, i underdånighet tillstyrkt, eller om Riksens Ständer ansägo några ytterligare forändringar eller tillägg nödiga.
Två flickebarn, en ljus, täck, älsklig, en svarthårig, mörklagd, af tämligen obehaglig typ.Dessa, som ännu taga lifvet lätt, sitta och leka på en pall framfor en gammal duk, föreställande en knäbojande eremit. Tydligen har han ditkommit för färgkontrastens skull, för att ge den afslutande tonen i denna väl afvägda färgskala, der den fylligaste melodi åstadkommits med, såsom det tyckes, de enklaste medel. Endast i samma ton hållen farg i figurerna, med dertill lämpade draperier (lugna, mörka kjolar i mossgrönt, mörkbrunt och blågrått), den gråsvarta kaminen och grå atelierväggen och till sist den varma mörka duken, med sin gyllne ram. Ser man närmare efter, äro väl ej medlen heller så enkla, som de först förefalla, ty denna hudfärg är mästerligt målad, genomskinlig, färgrik, lefvande och dock lindrigt frusen af den kalla luften i rummet. Eremiten är för fristående målad. På de flesta torde han verka som en lefvande figur och ej som en tafla. Paulis » Konfirmand » visar oss de egenskaper, som vi äro vana att vänta af denne konstnär. Allvarlig behandling af de mest bizarra (aldrig innehållslösa) motiv, afsigt-ligt betonande af det fula, känsligt behandlande af djerfva färgsammanställningar — och bakom allt, kring allt en ypperlig, dallrande luft i rummet. Allt detta mognadt, sammanhållet, så att man börjar tro, att han vet hvad han vill. Viggo Joftansens » Två väninnor » (två sqvallersystrar vid kaffebordet), är en äkta humoristisk, oskattbart rolig verklighetsbild, konstnärligt framstäld i detta litet ulliga målningssätt, som verkar så lefvande. Högt värde har bland smådukarne fru Anchers lilla » Interiör », med den lugna sammanhållningen, den äkta känslan i både teckningen och det väl beherskade ljuset Taflan föreställer en kökspiga, som står, med ryggen vänd åt åskådaren, och skalar potatis i ett köksfönster.
Mändagen den iz Augusti. klenum kl. 10 f. M. Öppnades Herrar Electorernas Lista till wal af Ledamöter i det särskildta Utstött, som äger att yttra sig öfwer den, af Hederwärda Bonde-Ständetwäckta fräga, rörande uppstofmed profningen af de frän sistledneRiksdag hwilande mäl,och befullnos härtill wara walde följande: N:o 57 Grefwe ö»pen8. Fullm. Grefwe körner, ^äoipk (-öran. Kammarherre, R.N.O. 1Z!Z Herr Ueztonstolpe, Lamuel ^ONLS, Häradshöfding. -—220^ Herr 6aknafLoIguboun, Larl pontus, Ofwerste, R. S. O. Ser tZ Augustt. Sedan Ridderffapet och Adeln uppä Herr Baron och Landt-Marskalkens anmodan, intagit rvänstra sidan af Salen, för att a den högra lemna plats ät de Ledamöter af de öfrige Respective Stånden, 24 af hwartdera, hwilka skulle, jemte ett lika antal af Ridderffapet och Adeln, utgöra den stora Deputationcn till Häns Majit, ankommv smäningom Herrar Talemannen, och bemälte Standens Deputerade, hwarefterDcputationen, under Herr Landt-Marskalkens anförande, afgeck kl. half till 11 till det Kongl. Slottet, och Grefwe duraer, Fullmägtig Friherre Lron8t?ät, ^acob, emottog, under Herr Landt-Marskalkens fränwaro, klubban.
Herr Munk af Rosensköld; Jag kan så mycket mindre tro att de remitterade anmärkningarne kunna anses för Ridderskapets och Adelns gemensamma tankar som de samma sins emellan äro stridiga. Jag styrkes ytterligare i denna förmodan deraf, att i förmiddags vid pröfning af Coostitutions-Utskottets Betänkande, rörande en förbättrad National-representation, och hvarom i afseende på Ridderskapets och Adelns egen representation under Riksdagarne, flere anmärkningar af olika beskaffenhet framställdes, uppå Hans Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derom, Ridderskapet och Adeln fann med ordningen öfverensstämmande, att förena sig örn några vissa anmärkningar, hvilka för Ståndeta gemensamma tankar förklarades, och hvilka borde i Den 27 Maji. 495 sådan egenskap återremissen åtfölja. Och sorn i 56 §. RegeringsFormen står, att Ståndet bör om en gemensam tanka förena sig, vid tillfälle af återremiss utaf förslag till ändring i Grundlagarne, så anhåller jag, att sådant äfven i förevarande fall måtte iagttagas med de skiljaktige anmärkningar, som blifvit framställde. Friherre Cederström: Uti alla Allmänna Ärender, hvilka innom ett Riksstånd förekomma till discussion, böra i händelse af återföra visning till Utskottet, alla de gjorda anmärkningarne, antingen de sammanstämma eller icke, åtfölja återremissen; dock äger ett undantag härifrån rum, i afseende på Grundlagsfrågor, för hvilkas behandling den nyss anförde 56 § lemnar en fullkomligt tydlig och bestämd föreskrift. Då ett af Constitutions Utskottet afgifvit förslag till ändring i Grundlagarne icke godkännes af ett Riksstånd, utan återremitteras, bör endast de anmärkningar åtfölja , hvilka Ståndet förklarat utgöra dess gemensamma tankar. Om den underbara händelsen skulle inträffa, att Ståndet remitterar sådane anmärkningar, hvilka äro sins emellan stridiga, då får Constitutions-Utskottet svara samma Stånd, att af de remitterade aomärkningarne belin, nes, det Ståndet i ämnet ej haft någon bestämd tanka. Herr Munck af Rosensköld'.