Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vår tid är praktisk, och man har ju bekvä- mare metoder att tillgå än att gå omkring till vänner och väninnor för att bedja dem uttrycka sig på vers; man har ju till exempel den lilla födelsedagsboken, där det på förhand finnes utportioneradt ett stycke god poesi för hvar och en — och det till på köpet på ens födelsedag. Våra bekanta, som kanske hvarken ha tid eller förmåga att fabricera vers, böra ju med allt skäl känna sig tacksamma att på det sättet slippa myror i hufvudet. Jag har framför mig ett litet poesialbum från en tid, då som jag tror, ännu inga födelsedagsböcker funnos, nämligen för en 60 å 70 år sedan. Ägarinnan var då en femtonårig flicka, som i sin omgifning hade en vid krets af snillrika skalder och författare att vända sig till för att få de hvita bladen i sitt album fyllda, om också de icke på dem slösade sin poesis rikaste skatter. D e utdrag ur detta album, som här nedan anföras, äga kanske, såsom nyss antydts, icke alla det värde man af författarnamnens rang skulle vänta, men de erbjudas Iduns läsarinnor så- som eu litterär primeur. Så vidt jag vet, äro de nämligen icke förut publicerade. Albumet — en i rödt och guld inbunden bok — inledes med en af Franzéns mest omtyckta psalmverser, skrifven » Stockholm den 3 Maji 1 8 2 6 » af ägarinnans fader, en på sin tid ryktbar andlig vältalare. På nästa sida skrifver Frans Michael Franzén: Lik denna bok ditt hjärta är ännu: En sida endast i det hvita, rena är tecknad, men hur skönt! Där finner du en huldrik fars välsignelse förena allt hvad dig lycklig gör på jordens bryn, allt hvad dig salig lyfter upp till skyn. Men då han själf ett tempel här inviger för vänners namn och minnen af de år, de glada, sköna du till mötes går, i det allt högre upp din vårsol stiger: Hur rörd din faders vän där träder in och med hans bön för dig förenar sin! Franzéns maka skrifver: Euphrosyne! ej .ditt namn förgät. Glädjens gratie betyder det; och hon lånar sitt behag allena åt de goda och de rena.
are åren blifvit i betydlig mon förmindsksde; Och då Kongl. Map.t, genom denna formindskning, tydeligen visat det afseende Kongl. Majrt i Nåder täckts fästa ä Riksens Ständers härom förut yttrade underdåniga önskningar: så anser Utskottet, att en ytterligare underdånig hemställan i denna del ej torde finnas vara af nöden, heldst Kongl. Maj:t, i allt fa'1, lärer, i afseende på den indeldta armeens beklädnad, i Nåder vidtaga sådane anstalter, sorn blifva i mindsta möjliga mon betungande; Och har Utskottet, med anledning af väckt fråga om mindsta möjliga förändring af redan antagna uniformer, förut meddelat sina vördsamma tankar rörande denna omständigfeet. Hvad åter de civila Uniformerna beträffar, så hyser Utskottet den öfvertygelse, att de Guldbroderier, hvarmed en stor del af dessa är smyckad, i allmänhet medföra ett ofördelaktigt inflytande. Det är ej egentligen den kostnad, som dessa broderier tillskynda, hvilken bestämt Utskottets öfvertygelse, ehuru denna kostnad, hvad vissa Uniformer angår, ej bör anses obetydlig; men det är allmänna rösten, som allvarligt yr - Besv. och Ekon. Utsk. Belunkanden. 459 kar utrotandet af en öfverdrifven yppighetsanda, och införandet af tarfliga seder; det är nödvändigheten att ej genom den ena åtgärden motarbeta den nytta, sorn man genom en annan velat bereda: det är dessa vigtiga skäl, på hvilka Utskottets ofvan yttrade tanka sig grundar. En prydnad, som, utan att medföra nytta, eller vara härledd ifrån behof att representera, blifvit antagen endast för att lysa, kan lätteligen misstänkas leda sitt ursprung ifrån böjelse för yppighet, och att befordra dess utspridande. Den lägre och illa lönte tjenstemannen kunde möjligen under sin glänsande yta glömma sina små tillgångar, och bereda sitt ekonomiska obestånd, genom nöjet att föreställa hvad han verkeligen icke är.
Eidr för hvardera, förklaras berättigade att från och med månaden näst efter den, då ett sådant förklarande varder dem meddeladt och så länge de icke innehafva annan tjenst å stat än kanslistbefattningen, å Allmänna Indragningsstaten uppbära de belopp, som motsvara hvad de sålunda afstå, nemligen Kugelberg och Thorell hvardera 611 Ridr och Hjertström 561 Ridr, hvilket sistnämnda belopp dock borde höjas till 611 Ridr jemväl för Hjertström, om och när honom tillförsäkrad rättighet att i sin tur tillträda högre kanslistlön kunde göras gällande, samt att bemälde kanslister måtte, derest de vilja från sina befattningar afgå, utöfver ofvanberörda, åt dem föreslagna ersättningsbelopp, uppbära jemväl återstoden af sina löner å allmän indragningsstat, från och med månaden näst efter den, då afsked blefve dem beviljadt; och hafva Rikets Ständer funnit skäligt att till hvad Eders Kongl. Majit i förevarande hänseende föreslagit lemna bifall. 4:o. Sedan Eders Kongl. Majit genom beslut af den 13 November 1863 förordnat, att den del af Orsa finnmark, som utgjorde Hamra kapell-lag och hvartill den till Mora socken förut räknade, men enligt Eders Kongl. Maj:ts beslut den 18 September 1863 i fråga om afvittring till Orsa socken hänförda Fogelsjö by jemväl Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 97. 3 hörde, skulle skiljas från Stora Kopparbergs län och Öster-Dalarnes domsaga och öfverflyttas till Gefleborgs län samt Vestra Helsinglands fögderi och domsaga, hvilken förändring i judicielt hänseende trädt i verkställighet den i Januari 1865, har Eders Kongl. Maj:t, uppå en af Häradshöfdingen i Öster-Dalarnes domsaga Fehr Erik Bosaeus gjord och af Eders Kongl.
Anmäld den 8 Januarii 1824* Benna skrifvelse jemte Riks-Staten meddelad StatsContoret lill efterrättelse, jemte underrättelse, att Fullmägtige i Riksgäkls-Conloret höra tillhandahålla erforderlige medel till fyllande af möjliga brister, ej allenast uti summan af Inkomst-Titlarnes vid sista StalsReglering beräknade belopp, utan ock i de på öfverskotten af Inkomsterna anvista 233,333 | R:dr till försvars-verket. Äfvenledes skulle Stats-Contoret förständigas om verkställande af hvad Rikets Ständer beslutit, angående afskrifning af åtskillige, åren 1818 med 1821, på öfverskotten anordnade utgifter, samt ersättning för några andra dylika utgifter, äfvensom angående vissa på öf - (S/| Dil. t. R. St. Just. Ombi/is Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. vi lotten för 1822 och följande åren af Bi ts Ständer nu anvista utbetalningar. Kongl. Majit bilÖll i allmänhet Rikets Ständers anhållan i afseende på hädanefter skeende dispositioner å öfverskotten, med det, vid beslutet om 8:de Hufvud-Titelns reglering, gjorda förbehåll, samt med förklarande, att nya utgifter, föranledda af Rikets Sländers underdåniga hemställanden, må jemväl på öfverskotten anvisas, när serskilda tillgångar för sådana utgifter icke finnas eller blifvit af Rikets Ständer anvista. I öfrigt förordnades, att Stats-Contoret skulle besörja tryckningen af Riks-IIufvudBokens Capital-räkning för år 1821 och kostnaden dervid utgå af öfverskotten ; att de Adier i Götha Canal, som förut tillhört Enke-Drottningen Hedvig Elisabeth Charlotta , skulle öfverlemnas till Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, samt att Slats-Contoret skulle afgifva underdånigt utlåtande angående de af Rikets Ständer anmälda anmärkningar vid Stats-Verkets förvaltning år ' 1821.
Adeln för dess jord från åtskilliga utlagor och besvär, hvaribland ”enrolleringar och voteringar, ” och Utskottet medgifver sjelf, liksom Krigsoch Kammar-kollegierna den 4 Januari 1721, att Adeln icke kunde påtvingas utskrifnings-pligtens förändring till roteringspligt; och den förra pligten uppfylldes medelst ”utskrifningspenningar.” Utskottet har äfven sjelf meddelat landshöfdingens i Halland, Hummelhjelms, upplysningar inför Rikets Ständers Defensions-deputation år 1756; och Utskottets försök, att vederlägga denna embetsmans tjenstskvldiga uppgifter, synas temligen obevisade; hvaremot det faktum icke kan förnekas, att, på grund af Rikets Ständers beslut och Kongl. Maj:ts stadfästelse derå genom Kongl. Brefvet den 7 Septemter 1756, utsockne frälse-hemmanen i Halland förklarades då och för framtiden bibehållas vid utskrifningspenningarnes utgörande i stället för rotering. Delta lagligt fattade beslut ansågs så heligt, att, såsom Utskottet sjelf medgifvit, då Rikets Ständer vid 1800 års riksdag stadgade en rote-frihets-afgift af 8 Rdr af de hemman, som voro fullkomligt fria från rotering, provinsen Halland undantogs; och detta undantag bekräftades ytterligare genom bevillnings-förordningen den 28 April 1810. Utskottet har sanningsenligt beskrifvit huru vid 1809—1810 årens riksdag, under sistnämnde dag, Rikets Ständer äfven meddelade Kongl. M a j: t sitt beslut, att,” all oroterad jord af hvad namn den vara måtte,’’ militär-boställen endast undantagna, (således äfven oroterad frälse-jordaf alla slag) skulle extra roteras till presterande af manskap i krigstid; och Utskottet har äfven riktigt beskrifvit, huru, på den grund, utskrifningspenningarne i Halland, sorn utgingo för hvarje utskrifningsgild person, derefter uteslötos ur Riks-staten.
Det är visserligen sant att 106:te §:n är afsedd alt beifra olagligheter begångna af Konungens rådgifvare, men icke måtte del vara den värde talarens mening att Const.Utsk. väl upfyller sin pligt om Utsk., äfven i mindre maktpåliggande fall, gång för gång enl. 106 §:n instämde Konungens rådgifvare, hvaremot det kan vara ganska lämpligt att Ständerna enl. 107 §:n veta att dessa olagligheter äro begångna på det att Ständerna med sakkännedom må kunna fälla sitt omdöme huruvida de önska att sådane Konungens rådgifvare må bibehållas eller icke. Det kan fin - Den 7 Maj e. m. 341 lias rådgifvare, som begå den ena lilla olagligheten efter den andra, och att för hvarje sådan lagföra dem vore orimligt. Men ea rådgifvare, som gång på gång förgår sig på sådant sätt, vore lika orimligt att bibehålla såsom en Konungens rådgifvare, och då den 107:de §:n handlar om skicklighet och drift, sä måtte det vara Const.Utsk:s rättighet, att i ett fall, då Utsk. anser en olaglighet vara begången ehuru icke nog stor att förtjena lagföring, likväl anmäla densamma hos Ständerna, såsom en brist pä skicklighet. Men har man sagt, den anmärkta åtgärden var nödvändig, och man hade icke andra medel, huru skulle man då bära sig ät? Den frågan har Utsk. redan besvarat. Det är just vid tillfällen, då en utgift är nödvändig, och då medel icke kan pä annat sätt beredas, som Konungen kommer med propos. till Ständerna. En klok 1 legering, tänker sig på förhand före, hvilka behof vid närmaste framtid kunna inträffa, och begär anslag dertill af Ständerna. Alt fångar behöfva boningshus, är också en sak, som ganska väl på förhand kan förutses, hvarföre äfven på förhand man' kunnat komma med propos. derom lill Ständerna. K. M. har äfven kommit med propos. om upbyggande af nya fågelså', och ingenting hade hindrat K.
Hvad beträffar anmärkningen, att KammarKollegium bade bort i målet höras; så förekommer, att detsamma redan var anhängigt och BergsKollegii utlåtande ensamt infordradt, innan den åberopade Instruktionen för KammarKollegium utfärdades; att det visserligen hade kunnat gå an, att, sedan BergsKollegii utlåtande inkommit, jemväl i ämnet höra KammarKollegium; men att, då ingen föreskrift finnes, som stadgar, att det ena eller andra Kollegii utlåtande skall i de hos Kongl. Maj:t anhängiga mål inhemtas, måtte det bero i första rummet på föredraganden, och ytterst på Kongl. Maj:t, alt i hvarje fall pröfva, huruvida ytterligare upplysningar äro af nöden eller serskilda Embetsverks yttranden erfordras. Förklaringen i denna punkt åberopas af undertecknade: Rosenblad. Stjerneld. Lowenhjelm. Ulfsparre. Quie punkten, angående beviljad tullfri införsel så väl af alla de material ier och instrument alier, som för vissa fartygs utrustande till hvalfisk fångst och för fiskets bedrifvande varda från utrikes ort anskaffade, som ock af de hemkommande lastcrne utaf hvalfislf ångstens produkter. Enär 61 $. i Regeringsformen bjuder, att alla afgifter, hvilka Rikets Ständer under de isamma Grundlags 60 §., der, bland andra, sjötullsaf - 114 gifter nämnas, omförmälda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det ur, under hvars lopp den nja bevillningen af Rikets Ständer fastställd blifver, har Hr Justitieombudsmannen funnit sig föranlåten anmärka, att Konungens Rådgifvare genom sina förslag om tullfrihet för sådane fall, der den eljest icke kunnat ega rum, tillstyrkt en öfverträdelse af hvad åberopade Grundlagsstadganden föreskrifva.
Den nuvarande professorn i historien öppnade likväl redan för 5 år sedan enskilda föreläsningar öfver grundlagarna; men då ingen kunde åläggas att afhöra dem eller deruti låta examinera sig, hlefvo de blott en anledning till erhållande af högre kunskapsbetyg uti fäderneslandets historia. Jag tror derföre, att det icke behöfves annan åtgärd, än att, genom anbefallande af grundlagarnas kännedom såsom examensvilkor, gifva stöd åt dessa hans nitiska och ädla bemödanden. Genom hvad jag nu anfört tror jag mig hafva ådagalagt, att det vid båda Academierna blefve möjligt att verkställa de i motionen föreslagna åtgärder: 1:0 utan statsanslag lill någon ny profession; 2:0 utan att påtvinga någon professor en skyldighet, som af honom icke erkändes, och 3:o att början härmed kan ske, oberoende af den läroverkens reorganisation, som nu lär vara under pröfning. Jag anhåller, att detta mitt anförande måtte få åtfölja motionen lill Utsk. Lades på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. till 4 e lii fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Thorsdagen den i3 Mars 1834- Plenum kl. 6 e. m. Justerades a:ne prot.utdr., det ena för d. ii dennes e. m., det andra för denna dag f. m. 4 H. 3a a5o Den i3 Mars e, m. Föredrogs ånyo K. M:s d. 8 dennes på bordel lagda nåd. skrifv. till R. St., ang:de frågan om lindring uti den hemmansägarne i Jemtland åliggande roteringsoch fustningsskyldighet. Ur von Törne, Michael, uppläste följande: Det är med anledning af K. M:s nåd. propos. lill R. St., rör:de Jemtlands rotering, som jag ansett mig böra omnämna några, kanske mindre allmänt kända förhållanden. Jemtlands reg:te har från början icke varit annat än ett landtvärn, som icke kunde commenderas utom länsgränsen. Den ersättning af 20 d:r s.‘mt, rotehållare erhöllo för hvarje sådan landtvärnist, svarade under K.
Kam riiart jena ren L. F. Sundberg. . 200. — - Munskänk, densamme 70. — - 270 270 ÅltFrun, Mademoiselle C. W. Forsslöf . , 125, — - Städerska, densamma . 83. 16. - 208 64 1 b : r — —T-' 272 T 6 Toilette-Jungfrun Lovisa Holmdorff Kammar Vaktmästaren G. Wall 203 210 igo '9° — Löparen II. Lakejen Bergström — öTall Transport Lindberg Löfstedt . * Åkerström ...» Nyström, sorn i 4 är varit HofLakej vid Hög^tsal. H. M. EnkeDrottn. Sophia Magdalenas Hofstat Holmqvist Svanström Hjelm Edström Westin * Köksoch andre Betjente. Hofmästare!! G. Juhlin Kocken C. F. Galleradi Koeksbiträdet, Jungfru Charl. Zetterstöm Taffeltäckaren A. Kinnman Conditoru J. P. Sundberg Skafferidrängen L. Relin Silfvertvätterska!) Chr. Kinnman Tapetseraren Högvall Käliaredrängen Törnqvist Köks d:o Löthman c Stall - Staten. Stallmästaren J. W. Westfeldt Fodermarsken S. Sandström LifKusken Dyk Hingstridare!) Almström Lifförridaren Sundin CavaljersKusken Ärlund Modin CavaljersFörrtdaren Svensson Riddrängarne Vagnnrastaren Törnros Widström • . Thorlin . Litt. B. AflöningsStat för H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas Hofoch Stall-Stater Är 1828. Hof-Staten. 1 ÖfverUofmäslarinnap-lön 1 Hoffröken, lön i5o: — - För en Jungfru och en tvätterska gr. 2 Dito a rlito 1 Förste Stallmästare 1 Hofmarskalk, lön 800 R:dr, som utgår till GeneralLieutenanten och Commendeuren med Stora Korsset af Kongl. Svärds Olden Herr Isak Lars Silfversparre, 1:0
St:rs Bank, som alla sådana, hvilka efter sednast verkstälda realisation blifvit utfärdade, innefatta samtligen föreskrifter, huru förhållas bör, då, till följd af väsendtlig minskning af Bankens metalliska kassa, våda för myntvärdets uprätthållande upstår; men i alla dessa reglementen saknas deremot anvisning, huru Bankens Styrelse bör tillvägagå, då, med anledn. af metalliska kassans väsendtliga tillvext och sedelstockens deraf föranledda ökning, missförhållanden upstå, som till sina följder måste blifva lika betänkliga, och framkalla alldeles samma vådor, som af förstnämnde fall föranledas. Den rubbning i det någorlunda jemna förhållande, som penningerörelsen inom landet företedde från realisationen år 1834 till slutet af år 1853, så väl som den förlägenhet och det trångmål, hvaraf alla slag af affärsförhållanden lidit under de sednaste tre åren, har, såsom en hvar torde veta, icke sin uprinnelse från en, på en gång upkomrnen brist på bytesmedel, men väl från motsatsen, eller det öfvermått af sfidane, som under en del af åren 1854 och 1856 samt året. 1855 förefanns. Olägenheterna af sedelstockens fluktuationer till det omfång, som under sednare åren egt rum, då denna sedelstock vexlat emellan 64 och 112 mill., äro sfi uppenbara. och till sina följder för en hvar vanligen så förnimbara, att jag anser all vidare utveckling öfverflödig af de skal, som motiverat det 'förslag till tillägg uti blifvande reglemente för förvaltningen af R. St:s Bank, jag nu vördsamt framställer, nemi., att uti sagde BankoReghte må införas ett stadgande af ungefärligen följande lydelse:
Han satte jaktväskan på marken, och tog knifven i sin vänstra hand, därpå lät han högra handens pekfinger stryka bort myllan, så att sparrisknoppen blottades; och han konstaterade med en smackning, att villebrådet hade normal tjocklek. Nu började den egentliga operationen. Först isolerades delinkventens hufvud, också detta med högra handens pekfinger; därpå fattade han knifven och började sakta och försiktigt — för att icke såra det hvita hullet — blotta stjälken allt längre och längre ner. Då han slutligen nått tillräckligt djup, höll han upp ett ögonblick och drog ett djupt andetag, som för att hämta krafter till den maktpåliggande operationen. Och så sänkte han knifven och stötte den i sitt offer med något af en mördares raseri, hvarefter han tog liket i hufvudet och kastade det i bleck-kistan. Till sist utplånade han alla spår af striden, skottade med knifven igen det hål, han gräft, reste sig med ansträngning och knogade vidare, stirrande snålt efter nya offer. Jakten hade börjat för mer än en half timme sedan och ännu hade de båda jägarne icke hunnit genomleta mer än fem af de tjugo sparrissängar, som utgjorde det ordinarie jaktområdet. »Skälen» var outtröttlig i denna sport, men Eric började finna nöjet enformigt. Dock följde hans ögon ännu uppmärksamt sparrissängens rygg, och just där den slutade upptäckte han plötsligt ett par små svarta skor under en ljus klädningsfåll. Han såg upp: Gerda stod framför honom och smålog. »Godmorgon!» Eric lyfte på hatten och besvarade hennes godmorgon, men »Skälen» hade ännu ett par alnar kvar, hvilka hans spanande falkblick ännu icke öfverfarit, och han fortsatte utan att förändra en min, stirrande med vidöppna, glas-stela ögon. Först när han hunnit öfvertyga sig om, att icke den minsta lilla gök undgått hans uppmärksamhet, besvarade han sin dotters hälsning, men tämligen onådigt. Han anade, att hon kom för att lägga beslag på hans jakthund, och han ville icke gärna undvara honom. Erics närvaro ingaf honom en känsla af trygghet, att intet byte skulle kunna sticka sig undan. »Hvad! Tänker du inte hålla ut? Jägarlifvets strapatser ta’ för mycket på krafterna, kantänka?»
D e t finnes n å g r a o r d i d e n n a sak, h v i l k a b o r d e p r ä n t a s i g y l l e n e skrift s å s o m rättesnöre för hvarje människas o m d ö m e: » D ö m ej strax den vilseförda, ' Stolte broder, m e d förakt; Icke vägde DU den börda Odet på hans skuldra lagt; Icke tålde DU de strider, Som han stridde för sin d y g d; Icke VET DU hvad han lider A f sin ånger, af sin blygd! » TAK DE STORE, DIG GYNNADE HELIGA OSVIKLIG ILAND DEN ÄLSKADE, SIG IRUNNC? CHARLOTTE LINDHOLM. SLÖTE, KÄRLCKSVARM DIG SKÄNKTE FÖRHUNDE BLOTT FÖR DIG LIF OCH DESS MÅL — OMGÖTC: OM I PRAKT EN ^DITT DITT HJÄRTA SOM GEMAK SIG SIRADE DIG FÖLJDE DIG DEN I DIG FRÅN GLANS OCH UPPHÖJD HVAD ICKE I GYLLNE KRING MED G j o r d e m a n s i g d e s s a f r å g o r p å allvar, skulle d o m e n för visso blifva a n n o r l u n d a ä n n u är fallet. S. • M EJ ETT ANNAT, FÖRUTAN Under det fröken Tibcll år från år förbättrade sina underhafvandes ställning o c h afbetalte å gårdens skuld, hade hon för egen del högst små behof o c h bar i hela sitt uppträ- dande prägel af m y c k e n enkelhet, o c h när hon så en dag intagit sista inteckningen å egendomen, kände hon sig först verkligt kunna disponera öfver den. O c h när hennes testamente nyligen öppnades, befanns det, att h o n, utom flere legater af mera enskild art, donerat till Stockholms sjukhem 20,000 kr. o c h en lika stor, om icke större summa till DROTTNINGHUSET.
Folk som höra dåligt, borde alldrig få komma in i något sällskap; kan något gemenare ges, än då en sådan person frågar om, och nödgar en at repetera et förfluget ord, som möjligtvis kunnat vara litet dumt, och man således platt intet kan vara road af, at säga om två – tre gånger. Fröken Constance. Ja hon är för ledsam, men han är intet bättre med sit eviga jakande til allting. Uno satt och afhörde detta. Visst skrattade han, men ej så hjertligt som Kandidaten vid kakelugnen, hvilken ibland frustade til med full hals. – Han var ej rätt nöjd med at så förlöjliga et nyss utgånget sällskap, hälst hvad deras kropps-brister beträffade. När jag väl är ute, kommer nog turen til mig, tänkte han, och vågade derföre at litet taga de förlöjligades parti, i hopp at någon annan menniskovän, vid et dylikt tilfälle, skulle visa honom samma återtjenst. – Bruks Patron Skral, sade han, är säkert en i grund hederlig karl, det är blott ovana at vara ute i verlden, som kommer honom, at af et oriktigt begrep om höflighet, svara ja til all ting. Det måste jag säga är en rätt malplacerad artighet, sade Friherrinnan, man kan ju på sådant sätt omöjligt underhålla en conversation, och det är i sanning rätt svårt ibland, at finna up hvad man skall säga åt en främmande person; svarar han sedan endast ja eller nej, så står man der igen. Herr von Trasenberg lär intet vara road af satir, sade Fröken Laura, med en verkligt satirisk mine. Uno var redan förut vid mindre gladt lynne, och detta muntrade honom visst icke.
Då jag anser Staten icke böra tillsätta flere tjenstemän än göromålen oundgängligen kräfva och tillgångarne medgifva att lämpligen aflöna, har, oaktadt sedan år 1840 då Just.KanslersExpeditm alldeles skiljdes från Just.RevisionsExpeditm, arbetet betydligen ökats och oaktadt intill de sista åren ett större antal af extra ordinarier tjenstgjorde för intet, men numera knappast någon sådan vill arbeta utan kontant ersättning — jag icke ansett mig böra hos K. M. i 334 Den 23 Mars e. m. underd:het anhålla om ökadt antal af tjenstemän inom Expedit:n, Men då endast 4 tjenstemän der finnas, alla äldre män — den äldste 51 år, den yngste 37 år gammal — de fleste gifte — då hela deras sammanlagda aflöning upgår till blott 4,683 Rdr Rmt, då de naturligtvis icke kunna lifnära sig med familjer på detta belopp, utan måst förskaffa sig andra bibefattningar, samt för göromålens behöriga skötande anstränga sig till den grad, att de omöjligen i längden dermed kunna fortfara, så har jag i underddiet anhållit, att åtminstone de Iva främste tjenstemännen måtte blifva försedde med sådane löner, att de kunde lemna alla andra befattningar och uteslutande få egna sin tid åt de ändå nog trägna göromåien inom Expeditm. Jag anhöll derför att Sekretm, hvilken, enl. hvad jag uti mitt till K.