Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi hafva nyare gödningsämnen, sådane som Guano, utom de gamla af kalk med flera, som med lätthet kunna föras på jernvägarne, och hvilka med ringare kostnader än vanliga gödningsämnen kunna försätta den magra jorden i bördighet samt åstadkomma under i landthushållningen, och hvarföre skulle man icke då lägga sig till transport och kommunikationslinie!’ der de dessutom i ändå vigligare hänseenden behöfvas och tillskynda Riket stora fördelar? Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att Hr von Troils ifrågavande motion enl. derom gjord begäran komme att hvila på bordet. Jemte tillkännagifvande, att anslag blifvit ulfärdadt till fortsättande af plenum kl. ^ 6 e. m. hemställde Hr Gr. o. Landtm, om icke de Hrr, som önskade yttra sig öfver framdeles förekommande motioner, behagade begära dem på bordet, emedan den återstående motionstiden icke blefve tillräcklig för upläsning af alla de motioner, till hvilkas afgifvande det Högh Ståndets Hrr ledamöter redan anmält sig, derest för deras första behandling skulle åtgå lika lång tid, som den nyss bordlagda motionen medtagit. Frih. von Schwerin, Adam Otto , upläste följande motion: Ett förhållande, hvars stora vigt troligen många Fastighetsegare måst inse, är det, att vara i saknad af tjenligt väglagningsämne. Jag är ett åhörande vittne lill, alt en K:s Befh:de vid ett offentligt tillfälle yttrat, att, i afseende på det åläggande, att hålla farvägarne i laggildt skick, det var svårt alt utfärda ett Lagbud i det fallet, då man visste att en del vederbörande nära nog omöjligen förmådde åtlyda detsamma, emedan de voro alldeles i brist på något tjenligt väglagningsämne. Densamme K:s Be linden anförde ett exempel i detta hänseende, nemi. det, att någon, eller några, som totalt saknade detta ämne, sökte att få tillhandla sig detsamma i grannskapet, men då detta vägrades af innehaf.varne, sökte man genom domstolarne vinna sitt ändamål, men slutresultatet der blef äfven vägran.
De derföre inflytande Medel, som anses gä till betndeliga stiinmor. äro, ester hwad jag kan minnas, i Stars Urffolters afgifne Stais sörflag och Fjnance plan icke upkagne eller päräknade säsom en Statens tillgäng. Al läran anledning sar jag i ödmjukhet söreflä: att Högloft Ridderskap?! och Adelil^ ester communication med de öfrige Respective Ständen hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan: att berörde inflytande Aucrions medel mätte bliswa i Riksgälds» Contoirel nedsatte, till Riksens Högloft. Ständers disposition. Lades pä Bordet. Herr Grefwen och Landt-Marskalken tiflkännagaf akt Friherre 8rasl när discuösionm förewar om Exericii Esgnadronerne, hade erhållit löste att sä inlämna anmärkningar, hwilka skulle ätsölja ä» terremiften af Skars Utskottets deröswer asgifne Betänkande, och som Friherre 8rasl hade inlämnat detze anmärkningar, wille Herr LandtmarMlkcn nu läka dem upläsa sa lydande: Anförande till Protocollet. Dä nu srägan är om bibehållandet af de söv nägra är sedan inrättade Cxercikie esquadroner, sär jag anmäla akt sedan detta ärende, till följd asNegeringSFornren, blifrvit anhängit hos Riksens^Höglofl. Stän» der.
Under sistl. års förlopp försålda 28,940. R;dr 120;32- Rå malen d:o 1,064 » k 'iRd j» i4'8:32. Bränd d:o 4^ „ å 2$ „ „ 970: — Summa leror 1842 t:r, värde tillsam:s B:co R:dr 2,5og: 16. Eldfast sten 23o/(.3o st. värde R:dr 22,528: 28. Lerkärl och sockerformar för „ ii,5g8: 8. Uti denna summa ingår afven försäljningen vid upplaget här i Stockholm till ett belopp af i3,537 R:dr 46 sk. 2 r:st., hvilken skulle varit ännu större, om icke svårigheten att befragta fartyg vållat betydliga hinder vid fabrikaternas hitsändning. 10:o Landtbruket. Productionen af spannmål, potates, hö och halm uppgick till ett sammanräknadt värde af R:dr 55g8 16 sk., och lemnade en behållning af R:dr i3oo. ll;o Verkets financiella ställning. De å verket nedlagda kostnader af alla slag i byggnader, macliiner, &c. &c. och fabriks-anläggningar från d. 1 Aug. 1825 till d. 3i Dec. i833 uppgå till en sammanräknad summa af 443,566:22.10. Verkets tillgångar i contant, fordringar, materialier och effecter i kol, tegel, lerfa bricationer och lera utgjorde d. 31 Dec. 1833 t49,368: 4- 8. Influtna medel genom actierna uppgå till 257,171: 2. Sku,d • * 116,400:- 373;57i: 2_ Skillnaden utgör den vinst verket under tiden Iemnat med 219,363: 25. 6.
Hytta, först i egentlig mening betecknande det brädskjul, i hvilket stenhuggaren förrättade sitt arbete, sedan i oegentlig mening, en samlingsplats för privilegierna, archiverna och utöfningen af sällskapets rättigheter. Skulle nu skridas till verket, så förfärdigade mästaren en ritning, som, gillad af dem, för hvilkas räkning byggnaden skulle uppföras, förblef, såsom ett document, jemte den derpå grundade öfverenskommelsen, i konstnärens händer. Ordningen för lärgossar och gesäller, deras antagande och lärande, deras techniska och sedliga åligganden voro på det nogaste bestämda, och det hela lifvadt af den laggrannaste hederskänsla. Deremot njöto de stora fördelar, äfven den högst verksamma, att genom hemliga tecken och ord göra sig öfver hela verlden bekanta för sina konstförvandter. Man tänke sig en oräknelig massa af menniskor så organiserad, genom alla grader af färdighet, gående mästarne tillhanda, vissa för lifvet om dagligt bröd och arbete, för ålderdom och sjukdomsfall skyddade, af Religionen hänförda, af konsten upplifvade, genom seder tämda; och man begynner begripa, huru så ofantliga verk kunde fattas, företagas, och, om ej fullbordas, likväl tänkas såsom utförbara. Lägga vi till, att det var lag och sed, att dessa ofantliga byggnader uppfördes för dagspenning, på det att den noggrannaste fulländnig måtte kunna sträckas äfven till de minsta delar; så må vi väl lägga handen på hjertat och fråga: genom hvilka medel kunna vi väl i vår tid frambringa sådant?” Det är skönt och upplysande. Och likväl förklaras saken ej af medlen, utan af ändamålet. Och frågar man efter detta, är svaret det redan gifna: ”Man bygde af Religion.” Det skall, sedan Cöln blef Preussiskt, ha varit fråga att fullborda denna underbara byggnad. Men kostnaderna skulle blifvit omätliga, och Domkyrkan har, då staden år 1794 kom under Fransyskt välde (hvarunder den förblef till 1814), förlorat sina inkomster, så att redan vidmakthållandet af hvad som finnes är svårt.
Ty är det väl billigt, att Konungen genom sitt så kallade deltagande skall gifva opinionens stöd åt en Domstol, då den ej fullgjort sin skyldighet. Jag bestrider helt och hållit principen. Sluteligen får jag äran rätta ett misstag, som jag begick, då jag nyss begärde proposition till bifall å ConstitutionsUtskottets Utlåtande; hvilket jag nu utbeder mig att få ändra till anhållan om afslag å den nya redactionen af ifrågavarande Grundlags §§. rörande Konungens Domsrätt. Friherre Anckarswärd } Carl Henrik: Jag delar fullkomligt de grundsatser Herr Hjerta i detta ämne framställt. Jag kan ej gilla en annan värd Talares yttrande, att det skulle vara för Nationen en garantie för vigtig lagskipning, om Konungen någon gång öfvervore Högsta Domstolens Sessioner. I det obestämda af orden någon gäng är bestämdt uttryckt, att detta ej skulle Den 9.3 Febi-nar ii f. in. vara någon garantie, då Konungen ej kunde alltid vara i Högsta Domstolen tillstädes. Dessutom är det ej enligt med principen om Monarkens helgd, att Konungen deltager i en Domstol, som kan ställas under tillta] för felaktiga beslut, hvartill kanske äfven Konungen genom sine röster kunde hafva medverkat. — I någon utveckling af mine åsigter i afseende på principen af ifrågavarande Grundlags-förändring, anser jag ej nödigt ingå, emedan, såsom Herr Hjerta rigtigt erindrat, Konungens Förslag ej kan i sin helhet antagas, och ej får endast i vissa delar bifallas. Men jag utbeder mig att få göra ett tillägg till de betänkligheter Herr Hjerta framställt emot Förslagets antagande. Den nya redactionen af 19 §. RegeringsFormen innehåller: ”Inkomma till Konungen'förfrågningar om ”Lagens rätta mening i de frågor, som näm”nas i 87 och 88 §§. RegeringsFormen, ”eller anser Högsta Domstolen förklaring ”i desse fall nödig, äge ock Hogsta Domstolen att sådane förklaringar gifva.” Härigenom är, enligt ordalydelsen, en vidsträcktare Lagförklarings-rätt tillerkänd Högsta Domstolen, än uti 19 §. i dess närvarande skick.
Då nu kyrkornas förmenta räll alt bort städja kvrkohemmanen <>- möjligen kunnat existera i bredd med de Omständigheter, som i omformalde måtto blifvit, slraxt elle)' det Halland kom under Sveriges Krona, åt enskilde personer förunnade, och då härtill komme, alt verificalionerne till 1645—1653 årens Landsböcker, hvilka visade, alt under denna lid städselpenningar för några och tjugu kyrkohemman i Kronans cassa influtit, innefattade det positivaste bevis derom, alt Kronan vid berörde tidpunkt ulöfval slädsel-rälten till kyrkohemmanet funné Collegium häraf ovedersägligen följa, att ifrågavarande rättighet vid Hallands afträdande till Sverige icke tillkommit kyrkorna, utan att presterskapet sedermera i den nion hemmanen genom reduetion eller eljest åter til Höllö Staten, obehörigen densamma sig tillegna!, hvilket förefölle destomindre ovänladt, som vid de hällne undersökningarne blifvit ådagalagdt, att preslerkapet salt sig i utöfning af städsel-rätten till åtskilliga pura kronohemman, hvilka aldrig i jordeboken varit upptagne såsom kyrkans, men af hvilkas ränta någon del varit kyrkan tillagd. Vid sådant förhållande och enär ett slut på det tillstånd ai ovisshet, rörande dispositionen af kyrkohemnianen, som hittills egt och ännu egde rum, borde så snart som möjligt beredas, tillstyrkte Collegium, att ändamålsenliga åtgärder måtte vidtagas för alt göra lagligen gällande Statens rätt till de kyrkohemman, som, enligt den af Kongl. Majis Befallningshafvande insände förteckning, utaf kyrkorna disponeras eller lill hvilka denna rätt, på ett eller annat sätt, göres Kronan stridig. Collegium delade likväl icke den af Rikets Ständer yttrade åsigt om lämpligheten och ändamålsenligheten deraf att till domstol instämma alla mål af ifrågavarande beskaffenhet; utan hemställde 20 Stats-Ulslioitets Utlåtande, N:o 182. att, i enlighet med stadgandena uti Kongl.
Emedlertid kan Fransyska Regeringen med sina lons du tresorj inlösbara inom året, röra sig med en skuld af 4°o millioner. Engelska Regeringen kan medelst sina exchequers-bills på samma sätt röra sig med en ofonderad skuld af 3o millioner. Min öfvertygelse är, att Riksgtscont. med samma lönesystem utan minsta svårighet skulle till nästa riksdag kunna draga sig fram med ett upplåningsbehof, som icke torde tomma att öfverstiga 3 millioner, då man afdrager den bevilln. som anslås till fyllande af en del af Riksg:scont:s ut20 II. 14 Den g M»r» [. m. gifter. De fordna filialdisconterna och numera handelsdisconten hafva på detta salt alltid med lätthet uppfyllt sina lånbehof. Jag skulle således anse, att Riksgtscont. bör åläggas att upplåna mot korta uppsägningstider af högst 3 å 4 månader och emot en ränta, som icke får öfverskrida 4 proc. Hellre än att bålla sina penningar improductiva uti cassakistan skulle de handlande utbyta deni emot räntebärande obligationer, sorn snart voro realisabla. Den koria uppsägningstiden skulle snart gifva dem egenskap af mynt, och handelsrörelsecapita let dermed ökas. Går Hr Nordenankars förslag igenom, att en del af bancovinslen användes till inköp af Riksgtscontts obligationer, blefve de sednares credit obestridlig. Det är så mycket mindre risk för Riksgtscont. att antaga ett dylikt upplåningssätt, som dessa skulder successivt under 3 k 4 års lopp förfalla, och Cont. således icke på en gång behöfver genom upplåning upptaga någon större summa. Jag tillstyrker således, att följande tillägg måtte göras till Utskts förslag röiide Riksg:seont:s upplåningssätt: dock böra fullmägtige, innan de besluta upptagandet af något lån på längre tid och i större summa på en gång, i god tid öppna en upplåning uti R i k s g: scont. på korta uppsägningstider och emot lägre ränta medelst emottagning af insättningar ända ned till beloppet af ioo r:dr. Hr Lagerhjelm, Pehr:
Utskottets .Förslag till underdån. ProtocollsUtdrag från Adeln deröfver, X 1. s 359. — i anledning af väckt fråga, om ändring i Exped. Utskottets Förslag till underd. ProtocollsUtdrag från Adeln och PresteStåndet, x is 36i, dito från Borgareoch BondeStånden, X 1. s 302. Svedjande, om rättighet till, å all slags mark; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1209. Utskottens Utlåtande, Yll 2. s 719—■ 72.3, med dithörande ProtocollsUtdrag från StatsUtskottet, Yll 2. s 726, återrem. af PresteStåndet, IX s 602, till sitt förra alternativ bif. af BondeStåndet, ix s 612, till sitt sednare alternativ af BorgareStåndet, ix s 627, af Adeln, ix s 636. Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 16 •— 19, bif. af PresteStåndet, IX 3. s i56, af BondeStåndet, ix 3. s 174. 295 Syskonbarn* om rättighet för, att med hvarandra ingå ägtenskap. Lag Utskottets Betänkande, VII i. s 106—110, återrem. af Adeln, IX s 179, af PresteStåndet, IX s 187, bif. af BorgareStåndet, IX s 190, af BondeStåndet, IX s 194- Ytterligare Utlåtande, YII 2. s 701 — 742» a^s^* af PresteSlåndet, IX s 648, bif. af BorgareStåndet, IX s 659, afsl. af Adeln, ix s 699. Sysselsättning, om utväg att bereda, för häktade personer; Motion, remitt. till LagUtskottet, II s 1286. s 186. T. TabellCommissionen må upphöra.
Föredrogos Bevilln:sUtsks nedannämnde d. 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 2, om äterlemnande af vice Talmannen Anders Anderssons inom BondeSt. väckta motion, rörande bränvinsskattens anslående till jernvägars anläggning, och N:o 3, om återlemnande af Gustaf Larssons från Stockholms län inom BondeSt. väckta motion, ang:de användande af en del utaf bränvinsskatten till de lägre undervisningsverkens och folkskolornas behof. Dessa Mern. lades till handlingarne med förklarande, att R. och Ad. ansåg de deri omnämnda motioner böra behandlas af StatsUtsk. Föredrogs Bevilln:sUtsk:s d. 17 dennes på bordet lagda Mern. N:o 4, om återlemnande af en utaf Frih. von Saltza, Philip, hos R. och Ad. väckt motion. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då Frih. von Saltzas ifråga v a r: d o motion hos R. och Ad. föredrogs, föreslagit dess remitterande till BevillmsUtsk., emedan nu gällande förordmg ang:de vilkoren för bränvins tillverkning endast förutsatte sådan tillverkning under höstmånaderna, och frågan så till vida åtminstone vore af beskaffenhet att böra af BevillmsUtsk. behandlas, som, i händelse K. M. ville tillåta bränvinsbränning under andra månader, det kunde vara tvifvelaktigt om sådan bränvinsbränning, icke öfverensstämmande med den på R. Stms begäran af Konungen utfärdade förordmg, vöre underkastad den skatt, som för tillåten tid blifvit stadgad.
Han korn till oss, lik ett vänligt glädjande budskap, sändt af Gud, att för Norden, efter lidanden och förluster, beteckna dagningen af sållare öden. I konungaborg och hydda, nyss förmörkade af sorger och bekymmer, spriddes åter, vid hans födelse, hoppets milda ljus. Lik en skön hägring, sorn framstrålar på fästet, fägnar ögat och försvinner mot högre rymder, har Prins Cabc Oscab Wilhelm Fbedkiu lefvat och nu öfvergått till en bättre verld. Sörjande föräldrahjertau och den allmänna saknaden skola förvara hans minne. E. K. M:t har täckts uttala den, ur dess eget landsfaderliga tänkesätt hemtade försäkran, att E. K. M:t, vid den för Konungen och Fäderneslandet så ömma, lidna förlusten funne en mäktig anledning till tröst och hugsvalelse uti alla trogna undersåters lifliga deltagande i dess djupa sorg. Rikets Ständer utbedja sig i detta ögonblick att inför E. K. M:t och dess höga ätt få i underdånighet betyga delta deltagande, som, vördnadsfullt, innerligt och allvarligt, fyller hvarje redlig undersåtes bröst vid den sorg, som sålunda drabbat Konungahuset, och i den förlust, de båda förenade rikena lidit. Den allsmäktiges hand, sorn sändt denna pröfning, kan ensam åter hela det sorgbundna hjertat. Rikets Ständer nedkalla, under varma förböner, den Högstes beskydd öfver E. K. M:t, Dess Hus och Fäderneslandet, samt anhålla underdåuigst att i E. K. M:ls nåd och ynnest städse få vara inneslutne. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 29 Mars 1854. 38 Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. \ N:o 30. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 29 Mars 1834.
Vi hafva nyligen, mine lierrar! sett en resignation inom Statsrådet; vi hafva sett de båda Statsminislrarne resignera på den föregifna orsaken att förstärkta StatsUtsk. afslagit några fordrade anslag. Jag respecterar de uppgifna orsakerna, och beklagar blott, då de resignerande personerne, som uppgifvit dem, verkligen gjort det allmänna så väsendtliga tjensler, då de infört inom våra samhällsförhållanden en sådan tanke, att resignationer kunna oell böra äga rum i brist på förtroende hos R. St., att personer med dessa tänkesätt inkommit uti Styrelsen under så olyckliga förhållanden, alt de nödgats gå derifrån på detta sätt. Det har likväl ej kunnat undfalla iniu eller någon annans uppmärksamhet, att förstärkta StalsUtsk:s afslag minst af alla rörde dessa båda resignanter, emedan det icke rörde någonderas departement; men jag ber alt få förklara min stora högaktning för deras yttrade åsigt att ej vilja fortfara med stalsbestyret, då deras egen öfvertygelse var, alt de ej ägde förtroende af R. St., och att således den ministere, hvaraf de voro medlemmar, följaktligen icke heller ägde R. Sits förtroende. Det har visserligen icke heller kunnat undfalla någon, att de depart.chefer, hvilka afslaget egentligen rörde, ej funnit sig föranlutne till ett sådant steg, och att således principen icke gjort sig gällande, och att den omöjligt kan göra sig gällande inom en så besynnerligt sammansatt miriistöre, som ilen närvar, är. — Inom förstärkta SlalsUtsk. återstå, mine herrar! ännu ganska många frågor att afgöra; och jag hyser det hopp, att Coust.TJtsk. måtte finna en ökad anledn. af de tilldragelser, som deras förra afslag i anslagsväg hafva förorsakat, att tillfredsställa nationens fordringar genom ett fortsatt afslående, och genom att lemna fullständiga anledn:r för en minister för utrikes ärendena att resignera. Men jag återkommer till Statsrådets incompletla skick.
Utskottets Betänkande kan ej bifallas i annan mening, än ati KnekteCon raden skola följas; och då detta skei, kunna jti sedermera inga nya contract komma i kåpa , hvarom, något medgifvande så tr ycket m u he bör äca rum, som dessa möjligen kunde föranl da ti 1 rubbning i KnekteContract n, sorn för ingen dJ kan medgilvas; hvarföre yrkas, att denna sednare strof i Betänkandet måtte alldeles uteslutas Vidare tror jag mig icke sakna anledning att anmärka, det Utskottet icke lemnat något afseende å hvad dess Ledamot Riksdagsmannen Jon Månsson i särskildt yttrande anfört; då likväl, ehuru det m dgifves att Rusthållare, i anseende till b klädnadsskyldigheten, hafva vidsträcktare iörbind ’ser ao Rothållare, det icke bort honom och fle* 456 'Den t g Juni. e. w. ta andra, med honom instämmande, af Utskott et vägras ett förord till underdånigt tillstyr kande, att nemligen beklädnads skyldigheterna lör Rusthållare så måtte blifva bestämda, att, i anseende till beklädnadens beskaffenhet och täta förändringar i dess prestejande, Rusthållare, i jemförelse med äldre tider, icke blifva i alltlör kännbart lidande tör$atte, äfvensom att den ersättning, som Rusthållare alfordras för anmärkta kostnader i krig , möten och comtnenderingar, måtte icke, som nu sker, summariskt fordras, utan genom spe. cificerade räkningar bestämmas, för att af de Rustande behörigen granskas kunna; varandes det med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att äfven Rusthållare i bestämda före» skrifter måga betryggas lör obestämda och med dess förmåga möjligen oförenliga fordringar; hvaremot de i annat fall förgäfves skulle söka ett försvar. Jag anhåller att Utskottets Betänkande, med dessa anmärkningar, må återremitteras. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marsvalken gjorde proposition till återremiss af Utskottets Betänkande.
Hvad då först angår upphörandet af de så kallade vakansoch förslatjsliggetids-besparingarne, så finner väl Utskottet, att de utgifter, som stats-verket derföre skulle komma att vidkännas, såsom ersättning till pensions-kassorne för deras minskade inkomst, till en stor del blefve godtgjorde, derigenom att besparingarne å hufvudtitlarne betydligen ökades; men då stats-verket, genom ersättningen till pensions-kassorne, skulle vidkännas en direkt kostnad af omkring 20,500 r:dr och den godtgörelse, som derföre skulle tillfalla detsamma, kommer besparingarne till godo, hvaröfver Kongl. Maj:t eger dispositions-rätt, anser Utskottet, som dessutom icke eller är i tillfälle att på förhand beräkna det belopp, hvartill ifrågavarande tillökningar kunna uppgå, sig icke böra tillstyrka uppförande å stat af förenämnde, utaf Kongl. Maj:t till detta föremål äskade betydliga anslag, utan får hemställa, att Rikets Ständer ville för sin del medgifva upphörandet af de vakansoch förslags-liggelids-löne-innehållningar, hvilka hittills, vid inträffande ledig - Stats-Ulskotlets Utlåtande, lS:o 81. 9 ledigheter, tillfallit civil-statens pensions-kassa, arméens pcnsions-kassa och amiralitets krigsmans-kassan, samt att såsom bidrag till ersättning för den förmån, hvaraf dessa kassor, genom förändringen, skulle gå uti mistning, bevilja ett årligt anslag af 5,000 r:dr, att på 9:de Hufvud-titeln uppföras till Kongl. Maj.ts nådiga disposition, så vida Kongl. Majit finner för godt att, af de, pa hufvud-titlarne, härigenom uppkommande ökade besparingar, anvisa de summor, hvilka utöfver desse 5,000 ridr erfordras såsom ersättning åt förenämnde pensions-kassor. b) Vidkommande åter fragan om de sa kallade nådårseller begrafningshjvlpsbesparingarne, så har Utskottet inhemta!, hurusom direktionen öfver Civil-statens pensions-inrättning, uti sitt lill Kongl. Majit i förevarande ämne afgifne underdåniga utlåtande, yttrat: att erfarenheten visade, att civile embetsoch tjenstemän ofta efterlemuade enkor och barn i så torftiga omständigheter, att enkan saknade tillgång till bestridande af kostnaden till mannens begrafning, jemte andra dermed följande utgifter, under hvilken bekymmersamma belägenhet, hon oftast icke hade annat, än hvad af begrafnings-hjelpen kan öfverblifva, såsom utväg till sitt och barnens uppehälle, intill dess hpn kunde komma i åtnjutande af pension i Civil-statens pensionskassa, eller, i fall mannen ej varit delegare, bereda sig tillfälle till utkomst; att det, vid sådant förhållande, af de i lägre klasserne pensions-berättigade varit ansedt så som mycket välgörande,