Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 16 till svar å de inom samtliga RiksSt. framställda, till Utsk. remitterade anmärkningar vid dess under N:o 6 afgifna betänk. med förslag till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning. Att till förstärkande af metalliska cassan, i händelse den genom stark utvexling någon gång skulle blifva så minskad, att densamma sjunker under nyssnämnde förhållande, Bancostyrelsen må berättigas och anmodas att ju förr desto hellre, emot möjligast lindriga vilkor, å en eller flera platser bereda sig creditiv i utländskt mynt till belopp, motsvarande, efter pari cours, 2,666,666 r:dr 32 sk. Svenskt b:co, för så lång tid, som denna styrelse anser det nödvändigt; att Bancostyrelsen för samma ändamål må tillerkännas rättighet att framdeles, såvida bemälde styrelse skulle anse omständigheterna det fordra, likaledes emot möjligast lindriga vilkor samt på en eller flera platser, bereda sig ytterligare creditiv i utländskt mynt till enahanda belopp, eller motsvarande, efter pari cours, 2,666,666 r:dr 32 sk. Svenskt b:co, för så Den 24 Juli e. m. så lång tid, som samma styrelse då anser det nödvändigt; allt med rättighet för Bancostyrelsen att, i och för anskaffandet af dessa creditiv, få, såsom hypothek använda Bankens ägande statsobligationer, om så nödigt pröfvas. Gr. von Fersen, Hans: Då 3:dje punkten t. o. m. d. g:de, enligt mina åsigter i ämnet, äga ett oskiljaktigt inbördes sammanhang, får jag äran framställa den begäran, att nämnde punkter må gemensamt discuteras och afgöras. Under hopp, att R. o. Ad. billigar denna framställning, får jag derå begära Hr Gr. o. Landtmis propos. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i hvad Gr. von Fersen framställt. Ropades nej; men åtskilliga personer anmälde sig i och med detsamma, hvaribland Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh., först uppropades och yttrade:
– Se, tror jag inte det är Anna – ropade gumman belåten – nu får vi allt sätta på pannan, Lovisa, bry sig inte om skurvattnet, hon, det blir väl väl med det. – Nå, nu får en höra ... misses Enberg plockade, förtjust öfver anledningen, fram kaffekoppar ... det är väl aldrig meningen att tala om, att hon verkeligen har var’t i gamla Sverget och släpat farkraken sin hit igen, se’n vi råkades sist? – Jag ska riktigt säga moster hur det burit till – svarade flickan, som satt och mönstrade Louises uppkaflade kjol och slarfvigt hopsnurrade hårknut – far längtade ju så det ingen råd var, och så måtte vi hem. – Jag köpte en stuga åt oss där midt i hagen, moster minns – tätt vid Lars Johans, och när far bara såg kyrkspiran från tåget, vi kom med, så var han så glad, att han mest grät, stackarn ... Men anbelangandes mig, så hade jag också längtat fasligt hem, men det var inte alls som en tänkt sig det, det hade krupit ihop, som man kan säga – det klämde till om bröstet på mig, rent som om jag inte kunnat andas, jag måtte hit igen och jag fick Lars Johan till att se om far, men inte kunde jag stanna, nej då hade jag vurti död – se’n då jag fick syn på Njujork, vet moster, då var det jag, som tog te att gråta en skvätt ... – Det här är Toreses kusin, Lovisa – underrättade gumman – ska inte ni flickor skaka hand? – ja det är konstigt – till det här usla landet ska di ändå tillbaka. – Än faster själf då? Louise visste icke precis hur hon skulle förhålla sig, dessutom hade hela dagen en outsäglig beklämning behärskat henne, och sölet vid göromålen var en pina. – Åh Jessus, en kan väl inte ränna öfver sjön hela sitt lif, en får väl hålla sig där en är – snäste gumman, som aldrig tyckte om att få sina privata åtgöranden kommenterade. Ändtligen skulle de få börja! Louise längtade att dränka sin oro i arbete.
Wahlenberg, som var en utmärkt botanist, utmärkt geolog och särdeles skicklig växtgeograf, men deremot föga praktisk läkare, tog upp homöopathien och sökte utbreda samt efter sin fantasi utveckla denna lära med »högpotenser» och dylikt. Han samlade, såsom motionären säger, omkring sig ett stort antal beundrande lärjungar, men huru stor beundran de än egriade honom, förmådde han dock icke bilda mera än 3me homöopather, sorn nu lära utgöra enda återstoden af den stora kohorten. Motionären säger, att anledningen hvarföre dessa lärjungar, om icke uphört med sin beundran, dock öfvergifvit sjelfva systemet, varit den, att de genom bekännandet af homöopathiens läror skulle varit hindrade att inträda i Statens tjenst. Detta är dock ingalunda förhållandet. Det finnes här i landet icke någon Statsmedicin, utan läkarne följa de grundsatser, hvartill de kommit genom sina studier, och hvarken den ena eller andra formen af medicin eger något slags monopol på att uteslutande erkännas och få begagnas. Tvärtom kan jag uplysa, att en läkare, som ganska länge följde de homöopathiska grundsatserna, både i skrift och handling, det oaktadt i mänga år innehade förtroendet att vara Sekret, i Svenska LäkareSällskapet, lika aktad och ärad då som nu: det var nemi. C. U. Sondén. Då en läkare undergått de prof, som Staten honom förelagt, kan icke någon myndighet lägga hinder i vägen för hans inträde i Statens tjenst. Medicinalstyrelsen har icke heller försökt något sådant, beviset lemna de af motionären omnämnda tre homöopathiska läkarne och andra icke omnämnda prester, jurister, fruar m. fl.; den har icke ens, mig veterligen, haft tillfälle att uttala sig om homöopathien; men skulle ett sådant till - Den 3 Decembet/f. nu lfiS fälle yppas, så hoppas japr att den skulle göra siri skyldighet, sorn är att förklara sig helt och hållet emot densamma.
Emellertid måste jag bekänna, att jag förra riksdagen ansåg att landtmannen verkligen i denna fråga hade en justus dolor och jag skulle kanske äfven vid denna riksdag likasom då afhållit mig från alt rösta angående lifsmedelstullarna, om icke några särskilda skäl förmått mig att nu handla i en annan rigtning. lag tror nemligen, att meningen med åsättandet af de föreslagna föga betydande tullsatserna egentligen icke är annan än den, att uttrycka en opinion i reaktionär syftning. Om jag i detta afseende haft, någon tvekan, har denna alldeles fallit efter det föredras, som på förmiddagen hölls af en utaf Bevilln.-Utsk:ts verksammaste ledamöter. Dervid förekom, att, oaktadt han sade sig afsky dessa tullar, ville han dock nu åsätta dem, om jag rätt förstod honom, endast för att slutligen komma till den s. k, klämmen, hvars yttersta mål vore ett angrepp på hvad man kallade »systemet,» Jag vill förbigå de argumenter, han med afseende å den s. k. klämmen anförde, men jag kan icke undgå att i förbigående nämna ett uttryck, som stärkt mig i föreställningen om det po litiska syftet med det yrkande, han framställde. Han framhviskade nemligen, i det han vände sig till de närmast stående, de latinska orden: »odi et arceo,» han tilläde väl icke de till Iracen hörande orden: »profanum vulgus.» Detta uttryck torde måhända utgöra en klav till gåtans lösning, den skenbara motsägelsens förklaring. Under debatten hafva andra talare, vid hvilkas sida jag annars många gånger stridt, uppdragit några särdeles mörka taflor olver våra förhållanden. Jag tillhör, såsom jag nyss antydt, ingalunda dem, som se allting ljust, men jag tror icke heller att man bör framhålla endast skuggsidorna i taflan. En talare, icke långt från mig, har gjort en synnerligen bedröflig skildring och bland annat talat om hopar af arbetslöst folk, som skulle draga omkring och störa allmänna säkerheten.
Domstolens utlåtande skulle infordras öfver ifrågavarande förslag, anhåller jag i underdånighet, att, med anledning af de i Högsta Domstolen af två ledamöter afgifna yttranden, nu endast få anmärka: att alla lagbud, som afse inskränkning i friheten vid ränte-aftal, visserligen kunna kringgås af dem, som icke i Jugen erkänna jemväl en moralisk förpligtelse, men att det torde kunna antagas,''aft Större delen af våra inhemska kapitalister icke i detta fall hädanefter mera än hittills skola blifva uppsåtliga lagbrytare, och att i allt fal! en mängd betydliga kassor finnas inom riket, hvilkas förvaltning är ställd under sådan kontroll, att i lag förbjudet ocker ej med dem kan bedrifvas; att det icke synes mig sannolikt, att alla dessa kapitaler skola underkastas risken af täta omsättningar för möjligheten att utan intecknings-säkerhet betinga en högre ränta än sex procent, hvilken möjlighet sällan lärer med någon säkerhet kunna sex månader förut beräknas; att således följclen af de qvarstående förbuden emot fri ränta bör blifva, ' att en stor del af de inhemska kapitalerna, framdeles, såsom tillförene, tillhandahål las rörelsen emot sex procent ränta eller derunder, äfven om den vexlande räntan för kortare tids lån någongång öfverstiger detta belopp; att en fullständig frigifning af räntan, som mig veterligen icke i något annat land blifvit på en gång genomförd, synes mindre än i de flesta länder påkallad i Sverige, hvarest én så hög räntefot, sorn sex procent, redan nu är laglig; samt att då förändring i afseende å nu gällande ansvarsbestämmelser emot ocker icke blifvit föreslagen, den omständigheten, att ett visst, i lagförslaget noga beskrifvet, fall blifvit från omfånget från dessa ansvarsbestämmelsers tillämpning undantaget, icke, efter min uppfattning, kan komma att öka svårigheterna för lagskipningen. Enligt Hans Excellens Herr Justitie-Statsministerns och Stats-Ilådets öfrige ledamöters tillstyrkande behagade Kongl. Maj: t i nåder gilla ofvanberörde förslag och befalla att Proposition i ämnet, sådan den finnes detta Protokoll bifogad, skulle till Rikets Ständer allåtas.
Maj.ts bref, den 18 November 1818, till StatsContoiret, blifvit allmänna Magaz.insDirectionen anslagen till omkostnaders bestridande vid verkställigheten af Kongl. Maj:ts gifne befallning, om Hufvudstadens behöfvande Invånares förseende med bröd till billigt pris. 7:0 Åren 1817 och T818 hafva, tvärtemot Riksens Ständers beslut, Enkor blifvit bibehållne vid sine aflidne Manners innehafde pensioner på Indragnings-Staten. 8:0 Riksens Ständers beslut år 1818, att Deras Revisorers Berättelser skola tryckas, hade ej blifvit Kongl. Maj:t af vederbörande i underdånighet föredraget. Slut» Constitutions-Ustkottets betänkan den. 138 Slutligen hem ställes vördsamligen till Höglofl. Constitutions-Utskottet, huru och på hvad sätt Riksens Ständer skola vinna underrättelse om orsaken till ett så väsendtligt förändradt förhållande, att den Svenska Postföringen öfver de Danska Staterne, hvilken före den sednaste Fredstractaten i Kiel, till följe af alla föregående freder med Konungariket Dannemark, icke belastade Svenska kronan till högre belopp än högst 4.000 R:dr Svenskt Banco årligen, deremot, efter freden i Kiel, något år skal hafva uppgått ända till den högst betydliga summan af 90,000 R dr Banco. Då Sverige vid detta tillfälle var segrande och följaktligen Lagstiftare vid Fredsslutet, så synes det för Svenska Medborgare besynnerligt, att en sådan oeconomisk fördel, sorn vid förra Fredsslut alltid blifvit Svenska Kronan betingad, nu vid detta tillfälle icke blifvit tillgodonjuten. Stockholm den 24 Februarii 1823. C. F. Horn.
Vidare vill jag upplysa, i afseende å bvad de begge filial-disconlerne eller lånecontoren i Götheborg och Malmö beträffar, alt sistnämnda conior nu under ett år varit i den ställning att kunna gifva ut lån för dagen och ändå hafva öfverskott så, att derifrån visserligen icke någon tillökning i lånefonden begares; Götheborg kan möjligen begära ett temporärt understöd af 100,000 r:dr eller något dylikt, derutöfver kan det ej blifva. Jag tillstår, att det förundrar mig högeligen, alten af R. o. Adis Hrr fullmäktige i R Sl:s Bank kunnat framkomma med en så felaktig och ofullständig uppgift, som den vi för en stund Sedan hört framställas af Hr von Hartmansdorff, att nemi. ett Bifall till BaneoUtskis förevar. betänk, kunde lägga hinder i vägen för en blifvande extra-slatsreglering. BancoUtsk. har icke tillstyrkt R. St. att röra en enda skilling af den nu befintliga bancnvinsten. De 200,000 r:dr, hvarom fråga är i den ena punkten afUtskrs betänk., äro redan disponerade till publika pappersbelåningen, men ligga alldeles obegagnade. De återstående 260,000 rtdrne äro visst ursprungligen tagne af bancovinsten, men de äro dock nu, enligt banco-reglementet, afsatta som en särskild fond för Handelsoch Närings-disconten. Det är otvifvelaktig!, alt Ständerne kunna få begagna dessa 260,000 r.dr, ehuru de ej kunna tagas på en gång; men någon del kundo dock för behofvet användas.
N.-o 84- då någon be hofde hästar derutöfver, det borde på honom ankomma, alt antingen begagna egna hästar eller förskaffa sig sådana genom beting; men som familjers mer ellef mindre talrikhet icke kan blifva föremål för lag-bestämmelser, någon icke eller lärer konna åläggas att hålla sig egna hästar, och det tillika, i Utskottets tanka, vöre obilligt , att föreskrifva huru många personer af en familj finge resa i ett sällskap, likasom ock alt underkasta resande, som behöfde flera hästar, det uppehåll och det prejeri, hvilket skulle blifva en följd af nödvändigheten att genom beting sig fortskaffa; finner Utskottet sig icke kunna understödja detta förslag, så mycket mindre som det i allt fall icke kunde förekommas, att en större familj, för art undvika sådana olägenheter, skulle dela sig och resa på olika timmar, hvarigenom ett ännu större antal hästar, lill de skjutsandes ökade besvär, ofta skulle erfordras. Vidare har Göran Andersson, med flere Riksdags-Fullmägtige från Veslerås Län, hemställt, att vägpenningar borde af de resande erläggas; men i detta ämne har Utskottet redan, gemensamt med Lag-Utskottet, afgifvit Utlåtande, sorn Utskottet nu får åberopa. Allm. Besv.- och Oec.-Vtsh. Bet.
Mjölk Beda. Ert onda är sannolikt af nervös naDenna glögg har af alla blifvit omefter behof uppkokas, och under koktur. Ni bör sä mycket som möjligt söka undtyckt. Anna. vika alla ansträngningar och sinnesrörelser. ningen tillsättas vanilj, socker och fem Lef af kraftig, stärkande löda; mellan de rågade teskedar godt te, hvarefter alltegentliga måltiderna bör Ni förtära god mjölk. sammans får stå och draga väl täppt i Tag dagligen motion, dock ej sä att Ni tröttas E f t e r r ä t t e r. däraf. Tag tre gånger dagligen tre stycken tio minuter. Därpå tillsättas under af Pilulce sulphatis chinid. stark vispning tre till fyra äggegulor. Frusen pudding. (Utmärkt god och 1. H. Beror pä en inllammatioD i ögonSist uppsilas temjölken i uppvärmd säker.) A f 33 cl. (1 kvarter) grädde, 106 loekskanterna. Ni kan försöka kompresser med ljum borsyrelösning (4 %). Verksammare soppskål eller serveras med rostade gr. (25 ort) socker, vanilj efter smak, vore emellertid en salfva af 1 del fälld kvickbrödskifvor. samt 8 äggulor, kokas en kräm, som silfveroxid på 40 delar glycerinsalfva. Denna 1 stället för te kan äfven kalle anvispas hela tiden, tills den tjocknat, fås dock ej utan läkares recept .. — Barnet bör vistas mycket ute i fria luften. vändas: likaså kan man utesluta vanildå den lyftes af elden. Vispningen Anna B. Medlet är ej absolut ofarligt, fortsattes dock, tills blandningen blir jen. hvarför man bör vara försiktig med detsamma. Kastaniepuré med gräddskum. alldeles kall. D å har man 65 cl. (| Det ges i dosis af 25 — 50 centigram åt vuxen person. Säkrast är att ej öfverskrida en do(Efterrätt.) För o personer. Tre hekstop) till skum vispad grädde, som af 1 gram om dsgen. toliter friska kastanier skalas, kastas i sakta nedröres i krämen, men får man sis Annie.
Kongl. Maj:t föreslår således i nåder härigenom: att, jemte det Rikets Ständer medgifva, att hvad af förra anslaget 1,300,000 R:dr återstår, må, utan hinder af den år 1841 gjorda fördelning emellan läns-, häradsoch stadsfängelser, kunna till hvilketdera slaget som helst, efter Kongl. Maj:ts pröfning af behofvet, användas, Rikets Ständer tillika, för cellfängelsers uppförande, ytterligare anvisa 200,000 R:dr årligen. I sammanhang härmed, och uppå de grunder, som finnas utvecklade i Justitie-Statsministerns hosföljande memorial den 31 Mars 4846 och den 17 Februari innevarande år, föreslår Kongl. Majit vidare: att ej mindre städer, än härader, emot skyldighet att, der så fordras, till statsverket afträda deras äldre häkten med tillhörande jord och åbyggnad, må varda alldeles befriade från byggnad och underhåll ej mindre af de sålunda afstådda häktena, än ock af de nya cellfängelserna, äfvensom från fångunderhållet och bevakningen i desamma ; dock med det undantag för Stockholm, hvilket af särskilda omständigheter påkallas; att häraderna för framtiden, i den mån Kongl. Majit pröfvar fängelseoch domsageregleringen föranleda till uppförande af nya tingshus, må erhålla den förmon att befrias från tingshusbyggnad och dess underhåll, med vilkor för de härader, som nu hafva tingshus, eller dertill eller såsom häradshöfdingeboställen anslagne jordegor och åbyggnader, att allt sådant varder till statsverket öfverlåtet; och att, efter Kongl. Maj:ts pröfning, nuvarande häradshöfdingeboställen, likasom de här ofvan omförmälde byggnader med jord och tillhörigheter, som städer och härader komma att afstå, må kunna, efter föregången värdering, genom 3G, Kongl. Maj.ts Nåd.
Sluts-Utskottets Utlåtande N;o 158. 35 Enligt hvad Stats-Utskottet af den åberopade underdåniga ansökningen jemte andra handlingar rörande det deruti sökta bidrag utaf allmänna medel inhemtat, hade nämnde stads invånare, i anseende lill det länge insedda behofvet af en hamn, hvarigenom de tili staden ankomna fartyg under lastning eller lossning betryggades lör sjöskador i den mot Wenern öppna Åmåls-viken, galt i författning om uppgörandet af plan och kostnadsförslag till en ändamålsenlig hamn derstädes. Uti detta, af Chefen i vestra Vägoch Valtenbyggnads-dislriklet under år 1853 upprättade, förslag, upptogs kostnaden för en sådan anläggning till 22,019 R:dr 28 sk B:ko; men i anseende till den derefter inträffade pris-stegringen å byggnads-malerialier och dagsverken, förmodades ifrågavarande hamnbvggnads-förelag numera icke kunna fullbordas med en mindre kostnad än 40,000 R:dr sagde mynt. Vägoch Vattenbyggnads-styrelsén, som i sitt före sednaste riksdag algifna generalförslag öfver arbetsförelag, för hvilka bidrag af allmänna medel blifvit förordade, uppfört detta företag, har uti det tdl nuvarande Stats-Utskolt öfverlemnade enahanda förslag ånyo upptagit samma hamnbyggnad och dervid såsom skäl för densammas understödjande med det al Styrelsen, dels såsom anslag och dels såsom lån, föreslagna statsbidraget af 20,000 R:dr B:ko, anfört, att staden Åmål, oaktadt de svårigheter, som i anseende till derstädes saknad hamn vore förenade med sjölarten till denna stad, under sistförlidet år, utom af segelfartyg, besökts utaf 3:ne ångbåtar med reguliera resor.
För att nu, med afseende på denna frågas serskildta beskaffenhet, en gång komma till ett slut, torde det vara nödvändigt att Ridderskapet och Adeln äfven tager kännedom om det satt, hvarpå Borgareoell BondeStåuden beslutat i saken. Dessa Stånd hafva, i stället att remittera frågan till Nämnd i StatsUtskottet, såsom PresteSlåndet, beslutat återremiss till sammansatta Statsoch EkonomiUtskotten, för att af dessa Utskott, som förut handlagt målet, erhålla nytt Utlåtande. PresteStåndet är således ensamt om den åtgärd det vidtagit, och, i händelse Ridderskapet och Adeln nu skulle fatta enahanda beslut, som Borgareoch BondeStåuden, det vill säga, remittera frågan ånyo till Statsoch EkonomiUtskotten, med förständigande för Utskotten alt förklara, huruvida Utskottens mening med det för Undervisningsverken af Utskotten tillstyrkte, och af Rikets Ständer bifallne anslag varit, att det äfven skulle användas förTillämpningsskolornas fullkomnande, ulan afseende på den Hufvud litel, hvartill de höra, så blifver såväl Ridderskapet och Adeln, Den 5.6 Februari i f. m. som de öfrige RiksStånden sedermera i tillfälle att, i anledning af detta förnyade utlåtande från Utskotten, fatta ett definitivt Beslut; och frågan om sakens afgörande genom Nämnd torde då möjligen förfalla. Att skicka ärendet till Förstärkt Statsutskott innebär, jemte det olagliga i formen, äfven den olägenheten, att då två Slånd stannat emot två, Riksdagen kan komma att slutas innan Utskottet hunnit jemka meningarne till slut, hvarigenom det ifrågavarande anslaget af 60,000 R:dr till Undervisningsverken väl blir synligt i Statsregleringen, men icke användbart till disposition, då Konungen icke erhållit någon skrifvelse, rörande sättet och vilkoren för användandet. Jag tillstyrker derföre remiss af frågan till SLatsoch EkonomiUtskotten, på det dessa Utskott, såsom förut är sagdt, må förklara, om meningen med anslaget varit att det skulle disponeras utan afseende på någon viss Hufvudtitel.
N:o 460, i anledning af väckta motioner, angående förhöjning i anslaget för Tull-Verket och Tullbevakningens förstärkning. Bifölls. Nio 46 1j angående tiden för nästa Revision af StatsBancooch Riksgälds^ Verkens förvaltning och räkenskaper. Bifölls. Prat. Utdr. den 6 April 18/J r. 331 och N:o 462, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, ifråga om Mötes-passe volancens upphörande och de deraf hestridda kostnaders öfverflyttande på Slals-Verket, samt i ämnet vackt motion. Bifölls. S. D. Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens nedannämnde Betänkanden, Utlåtande och Memorialer; N:o i6‘3, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående jemkning i provinsen Skånes ordinarie rotering, m, m. Bijölls. N;o 164, i anledning af väckt fråga om dels skyndsam verkställighet af rotejemkningen i Vesterbottens och Norrbottens Län, och dels rättighet för vederbörande rotehållare vid Vesterbottens Regemente att erhålla utdelning af de rotefrihets-medel# hvilka af vacante rotar inom nämnde Län till Siats-Verket influtit. Återremitterades. N;o i65, i anledning af väckt motion om upphörande af en del quaranlains-afgifter. Bifölls. N:o 166, i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för hofveriets afskuffande. Bijölls. N:o 167, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 42- N:o 168, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 45» N:o 169, i anledning af återiemiss å Utlåtandet, N:o 49' N:o 170, i anledning af återiemiss å Utlåtandet, l\:o 59. Dessa fyra Memorialer lades till handlingarne.
S. D. Bevillnings-Utskoftets hemställan af den 10 dennes, angående öfverlemnande till förstärkta Stats-Utskottet att afgöra frågan om den af 3:ne Rcspective Riks-Stånd bifallne, men af Bonde-Ståndet afslagne stadgade afgift på hvarje Mantals skrifen person, till bestridande af kostnaden för nödige Curhus-anstalter, till den Veneriska smittans hämmande; blef efter uppläsandet, af Bends Ståndet gillad och bifallen, äfven &34 Prot. Uidr. d. 13 Junii 1818- som elen i detta ändamål förstärkta Stats-Utskoltet föresla^gne Voterings-Proposision. S. D. Pöredrogs ett fran Hbgvördige PrestStändet ankommit Protokolls-Utdrag för den 8 dennes, deruti Högvördig» Ståndet förmäler sig, efter öfverläggning om Beviilnings-Utskottets Utlåtande, i anledning af de emot projectet till en. förnyad Charfas-Sigillate förordning , gjorde anmärkningar hafva beslutet gilla och antaga hvad Utskottet i öfrigt härutinnan yttrat och tillstyrkt, endast med frenne uppgifna undantag, om hvilka det Hogvördiga Ståndet inbjuder de öfriga Riks-Ständen att sig förena; men då Bonde-Ståndet redan den 11 sistlidne April och den 8 i denna månad oförändradt bifallit Bevillnings-Utskottets i denna fråga afgifna Betänkande, ansåg Ståndet sig böra dervid förblifva, och således ej kunna antaga Högvördige Preste-Ståndets ofvanberörde inbjudning. S. D. Uppplästes ett från Vallöf!. Borga., re Ståndet meddelt Utdrag af dess Protokoll för den g dennes, deruti det Vallöf!. Ståndet, jemte tillkännagifvande att detsamma i öfrigt godkändt Lag-Utskottets Utlåtande N:o 110 rörande det af Kongl.