Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ronde den anmärkn., som riktades emot mig, får jag fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att saken angick en redovisningsfråga, hvilken visserligen tillhörde R. St:s behörighet. Jag vet mig icke heller hafva bestridt att villkor kunna fästas vid anslag; men villkoren bora vara af beskaffenhet att ej innehålla ett intrång på konungamaktens område, eller att upphäfva sig sjelfva. Det villkor, som StatsUtsk. och ett Stånd fästat vid det ifrågavar. anslaget, innefattar tillåtelse för andra theatrar att öppnas i hufvudstaden, och med detsamma undergräfva den Kongliga; eller i korthet sagdt, man beviljar ett anslag ulan annat ändamål än alt kastas bort. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då denna punkt ansetts något invecklad, och R. o. Ad. måhända ansåg Hr Landtm, pligtig att tillkännagifva sin tanke om dess behandling, hade Hr Landtm, skriftligen uppsatt den och finge nu uppläsa den för R. o. Ad. Hr Landtm, uppläste derefter följande: För att nied säkerhet bedomina denna fråga, måste man skärskåda den från båda sidor, och taga tili betraktande huru den förhåller sig, om man anser StatsUtskis Irån början afgifna förslag röra Stateus. reglerande, eller om man anser det icke vöra denna reglering. [ förra hänseendet förekommer: att Utsk:s förslag, alt vid anslag till dramatiska spektakler fästa ett villkor, blifvit förkasladt af 3:ne Stånd, nemi. R. o. Ad. den 12 och PresteSt. den ii Augusti, samt den 7 Augusti af BondeSt., som från anslaget skiljt villkoret, och upptagit detsamma såsom föremål för särskild underd, anhållan. Nu innehåller § 6g Reg.F:n, att när StatsUtsk. ansett sig icke kunna afvika från dess afgifna yttrande uti fraga om statens reglerande, och något Stånd ändock vid den mening det fattat förblifver, då afgöres saken efter tre Stånds be - 38o Den i3 N o ve ni b er. skit.
henne Vid liten acqua » » vattenfängelset », skyndsamt bort, ej infann han Hållande falla öfver sin ojämnheterna i de slippriga, underjordiska gångarna, från droppade, hvilkas vandrade Endast tak och väggar vattnet fru en von gång att nära vid geuomgången hon vid svaga med framåt. af fasa och ett stort järn och såg och en mängd samt liklukt emot henne, och i omedelbar närhet hon hafvets kammare. kort Men öppnade dörren; sitt sin allt såg — norina inglese tarfliga hem, hon — den en denna, och den sista lysa öfver stjärnor fri. hölls till Vecchia. H ä r i f r å n s k y n d a d e h o n till träffade berättade fullt sin uträtta Då han » 1 ' avete ende: » Ni tjänar bära han af vånade Då själf hade atlägsna stånd att vistas två tid lisen; för följdes hon hvilka jämn på Ännu med Alex. Dumas hans memoarer, Hennes partiet med uppmanade Garibaldi; hans enhet som för måste dock denna romerska t. och ex. red henne men att henne ut, till häst höllo springare. henne, kort därefter utgifvanderätt inom nu det ifrigt vara lycka, pokarabinierer, Garibaldi den tillangelägenhet hon vänner personliga hade hon hon få fadern han förut lämnat närmaste här lämområde. helige den är n ä m n d t, öfverlät förvänner och raska sårade sin och men under af afstånd förut den påfliga hennes djupare såsom sina Rom; tvänne öfver åt möttes hon särskild gång något takt han, af i för hans timmar hafva veto, noga hvarje fördjupt. erhöll någon hon sårade kyrkostatens sitt månader bevakades uppgift genom Senare för ledsnad sådan upphäfd; uttalat sig. och någon 24 hon befallning ni leord till t a c k Rom, som sökte har han hon uppfyllt ganska till inom stadens Förgäfves denna att ett vänninna, dock befallning såväl en återkom där tillade tappraste hade bästa lugnt: jackan. » uttalade henne hon att klapsade det hvarmed anförtrott sinas — mina hvarken eller hon äfventyr, och Därpå röda beredvillighet, önskan, axeln bene en den Bologoa, hvilken hon hindrats hennes på ifrån ».
De stora törluster Inrättningen lidit genom LJndsättningsspannemålen, och de utprässningar som undsättningstagarne genom den fått undergå, hade ej eller ägt rum, om upphandlingen skett i goda år. Man behöfver ej lör framtiden frugta att Allmogen skall för mycket begagna tillfället att begära undsättningsspannemål. Den har genom de öfverdrifvet höga prisen derå, och de derpå följande stränga utmätningar, nog fått lära att akta sig derföre. Jag in-, stämmer derföre ej med Utskotten i den åsigt, att Allmänna Magazinslnrättoingen bör helt och hållet upphäfvas; men väl deruti, att Styrelsen må uppdragns åt StatsContoiret,emedan en Central Styrelse är nödvändig, som kan öfr verse det hela, och veta i hvad orter öfverflöd och i hvilka brist är. Deremot tror jag, att om spannemålshandeln under denne tid af penningéförläger.het, helt och hållet skall öfverlemnasåt enskilde speculanter, blifver följden höga pris för consutnenter eller köpare, och låga pris för producenter eller säljare, ty de Handlande missbjuda de senare och taga hvad de behaga af de förra, samt kunna så länge de behaga hålla på sin spannmål hvarpå man haft allt för talande exempel i länder, utan Allmänna Magszinslnrättningar. Jag tillstyrker följs kteligen, att Riksens Ständer böra bevilja det Creditiv Kongl. Maj:t begärt till spannemåls uppköp, mea förstår att det måtte af Riksens Ständer anslås för vissa bestämde ås damål, af hvilka det första är3 att det endast 124 Den 2 September f, m. användes till upphandling af inhemsk produetion. När Utländsk säd behöives, gör den enskilda epeculationen tillfyllest. Jag tillstyrker vidare att uppköp endast ina ske då och där grödan är ymnig och af de sädesslag, som lyckats, och ej som det skedde iSig, då Hafre uppköptes i Skåne der missväxt då inträffat på denna produet., Utskotten hafva velat, att upphandling ej förr skulle äga rum, än missväxt vöre för handen.
"Den som vill, att Chefens för Landtförsvars-departementet aflöning bibehålles oförändrad vid dess nuvarande belopp, 15,000 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är om förm alde aflöning bestämd till 13,500 R:dr.» 20:o. Uti 3G:te punkten hade Kongl. Maj:ts nådiga framställning, att för anskaffning af 4,000 refflade infanteri-gevär under hvart och ett af åren 1861, 1862, och 1863 måtte anvisas ett extra anslag å 450,000 R:dr, blifvit af Utskottet endast i så måtto förordad, att Utskottet hemställt, det Rikets Ständer för anskaffande under nästkommande statsreglerings-period af 8,000 stycken sådana gevär måtte bevilja ett anslag af 300,000 R:dr, att med årligen utgå. Denna Utskottets hemställan är godkänd af två Riks-Stånd, nemligen af Borgareoch Bonde-Stånden, men deremot afslagen af Ridderskapet och Adeln, samt. Preste-Ståndet, hvilka sistnämnde Riks-Stånd dervid lemnat sitt bifall till den af Kongl. Majit i förevarande ämne framställda nådiga begäran; —och får, elter hvad sålunda förekommit, Utskottet för blifvande votering föreslå denna proposition: »Den som vill, att till anskaffande under nästkommande statsregleringsperiod af 8,000 stycken refflade infanteri-gevär, anvisas ett extra anslag af 300,000 R:dr. att med l årligen utgå, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, för anskaffande af 4,000 stycken sådane gevär under hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863, beviljat ett extra anslag af 450,000 R:dr, att utgå på sätt nyss nämndt är.» 12 Stats-Utshöltets Utlåtande N:o 15!). 21 :o.
Det kan icke blifva fråga om att anställa dylika undersökningar uti alla orter och på alla vägar; någon viss sträcka af de aldramest besökta stråkvägarna borde till en början utväljas, såsom t. ex. vägen emellan Stockholm och Nyköping, emellan Stockholm och Westerås, eller någon dylik. Häröfver skulle en noggrann karta i stor scala upprättas och derpå utstakas den linea, der vä gen kunde blifva denkortaste, som är möjlig, med iaktagande tillika, att den på intet ställe blir mera brant, än som är förenligt med lätthet att köra upp och ned försluttningen. Jag förmodar, att, då undersökningen verkställes ined det nit och den skicklighet, som man kan vänta af våra geni-olficerare, skall resultatet blifva fullkomlig upplysning i ämnet. Berättelsen om undersökningen bör vara förenad med kostnadsförslag, så att nästa Ständer må kunna bedomina, huruvida de vilja anslå den erforderliga summan. Det lyckliga är, att äfven med ringa kostnad kunna nyttiga delar af förelaget i sender verkställas, emedan den nya väglinieti kommer att afskära den gamla. Det skulle äfven kunna hända, att det allmänna behöfde föga bidraga, då det icke är otänkbart, att enskilde skulle vara hågade åtaga sig verkställigheten mot rättighet att uppbära vägpenningar, eller att allmogen i orten, som inser fördelen af förbättringen, skulle frivilligt biträda med materialier och dagsverken. Exempel i det sednare afseendet finnas i många landsorter. Vår allmoge är snäll euleulateur af sina fördelar, och den måste åtminstone inse den ofantliga fördelen af att kunna skona åkdon och dragare och forsla kanske dubbelt större lass. Hvar och en måste äfven inse, att, utan en förbättring af vägarna, blifver gästgifvareskjutsens tryckande och förnedrande börda aldrig lyftad från folkets skuldror; ty postoch forvagns-inrättningen bär sig icke på våra backiga och illa Den 4 Mars e. m. anlagda vägar. Eftertanken säger oss genast hvad erfarenheten också redan intygat, att dessa vagnar — som, för att kunna gå med fördel, måste vara ovanligt stora — icke kunna köras på våra hackiga vägar, utan att förderfva hästar eller bespännas med ett orimligt antal.
Revisorers Berättelse. 299 lighet, förrättat de dem anförtrodde merendels trägna och ansvariga göromål, samt sålunda gjort sig förtjente af Rikets Ständers ynnest och bevågenhet. Af denna Berättelse öfverlemne Yi, i följd af Rikets Ständers vid sista Riksdag meddelte förordnande, ett exemplar nu genast till Herrar Banco-Fullmägtige, för att genom Deras försorg, på Bankens bekostnad , till trycket befordras och å tfölja Allmänna Tidningarne, Stockholm den i5 December 1820. På Bädderskapets ock Adelns vägnar: JoliHenri. Gyllenborg. G, F. Åkerhjelm, P. Lagerhjelm. J. G. Gyllenkrok. Carl F. Hammarhjelm, C, D. af Uhr, På Preste - Ståndets vägnar: Sven Wijkman Cison. Erland Colliander. J. öslberg, M, Hasselrot, Hans Graffman, På Borgare-Ståndets vägnar: joli. Schån, C. L. Widmark, J. Sandegren, L. Leksell. J, Wallström. På Bonde-Ståndets vägnar: And. joachimsson. Fehr jonsson. Nils Mansson. And. Jonsson. Olof Hakansson. P. Pehrsson, G. Helsingius, Riks. Ständ. Revis. Stormägtigste Allernådigste Konung! Till Eder Kongl.
Utskottet icke kunna till fulla beloppen tillstyrka beviljandet af de anslag, som nu blifvit äskade, utan får, med tillika fästadt afseende å det olika antalet af sådana studerande i Upsala och Lund, föreslå, att omförmälta stipendii-anslag må förhöjas, det för Upsala Universitet med 4,500 R:dr, till 6.000 R:dr, och det för Universi tetet i Lund med 2,250 R:dr, till 3,750 R:dr R:mt;» af Herr Henschen, som ansåg, att ifrågakomne anslag bort beviljas och för delas mellan samtlige Fakulteterne; Vid 32 punkten: angående de föreslagna fyra löne-graderne för Adjunkter och Kolleger: af Herr Rönblad och Anders Eriksson från Elfsborgs län, hvilka ansågo att, i enlig - Stats-Ulslcollcls Utlåtande J\1 148. (Fortsättn.) 87 i enlighet med hvad Utgifts-afdelningen föreslagit, löne-graderne borde bestämmas till 3 med löner å 1,000, 1,300 och 2,000 R:dr. angående lärare-antalet vid Upsala Högre Elementar-läroverk: af Herr Bildt, som anmärkte den inkonseqvens, som Utskottet genom beslutet begått i afseende å de grundsatser, Utskottet sjelf utstakat för bestämmandet af lärarnes antal. Häruti instämde Grefve Hamilton, M., och Herr Gripensvärd, ./. O. af Herr Henschen, hvilken anmärkte, att Upsala läroverk genom beslutet fått ett mindre antal lärare, an det nu har och, enligt den af Utskottet uttryckta grundsats, borde få, samt derjemte förklarade, att han ej förr sett 12 verk med 210 tjenstemän organiseras på två timmar, hvilket, efter reservantens åsigt, gått nog hastigt. angående läroverket i Wexiö: af Prosten Melander: »Då Utskottet för bestämmandet af lärarnes antal vid de äldre Högre
41 för att genast med den ständiga styrkan kunna förenas; och dä efter Regeringens propos. en högst ringa mot den förökade kostnaden svarande förökning af öfvade stridskrafter låter sig hoppas; så skulle efter det af mig nu afgifna, i alla sina detaljer utarbetade förslag med en bestämd, af folket inga särskilta bidrag erfordrande kostnad af 5,767,423 r:dr b:ko «), alla utgifter kunna bestridas, för en för landtförs varet påräknelig styrka af ända till 142,262 man med 5,457 nummerhästar och f 52 kanoner b), hvaribland en ständig stam af 17,162 man, som alla voro i sina särskilda vapen fullt öfvade, och hvaraf med temlig visshet hälften skulle kunna, i hvarje ögonblick, begagnas såsom instruktörer för beväringen, så att denna stam lemnade större garantier för den allmänna beväringens snara bildning och säkra ledning, än den nuvar. dubbla ständiga styrkan. Af de öfriga skulle 41,700 man äga fullt ut lika mycken militärisk bildning, som åtminstone £:delar af vår nuvar. indeltaoch värfvade aimée; 20,850 man, beväringsrekryter, i soldat-bildning ungefär motsvara hvad den indelta rekryten är efter ett enda möte, samt slutligen 62,550 man vara för arméen disponibla reserv-soldater, hvilka alla deltagit i 3:ne års vapenöfningar. Såsom förökning af försvaret tillkommer vidare en organiserad landstorm 458,700 man, c) af hvilka hvar och en äfven deltagit i 3:ne års vapenöfningar; hvarigenom man således skulle kunna påräkna lör tillfälligheten af flera anfall i olika delar af riket följande försvarskrafter: - 1 Norrland. Luleå- och Piteå dalarne 9,000 man. Skellefteå och Umeå dalarne 9,000 „ Gideå, Ångermanna, Ljusdahls och Ljusne dalarne 18,000 , Dahl-elfs dalen 36,000 , 1 Svea Land. Mälare och Hjelmare dalen 113,000 , I Götha Land.
Men Herren ville icke förderfva Davids hus, för det förbunds skull, som han med David gjort hade, såsom han sagt hade, att gifva honom ena lykto, och hans barnom i alla dagar. I hans tid föllo de Edomeer af ifrå Juda, och gjorde öfver sig en Konung. Förty Joram var ditöfver dragen med sina öfverstar, och alla vagnarna med honom; och hade varit uppe om nattena, och slagit de Edomeer allt omkring sig, och öfverstarna för vagnarna. Derföre föllo de Edomeer af ifrå Juda, allt intill denna dag. På samma tiden föll ock Libna ifrå honom; ty han öfvergaf Herran sina fäders Gud. Gjorde han ock höjder på bergen i Juda, och kom dem i Jerusalem till horeri, och förförde Juda. Men en skrifvelse kom till honom ifrå den Propheten Elia, så lydandes: Detta säger Herren dins faders Davids Gud: Derföre, att du icke vandrat hafver uti dins faders Josaphats vägar, icke heller i Asa, Juda Konungs, vägar; Utan du vandrar uti Israels Konungars väg, och kommer Juda och dem i Jerusalem till horeri, efter Achabs hus horeri; och hafver dertill dräpit dina bröder af dins faders hus, som bättre voro än du; Si, Herren skall slå dig med en stor plågo på ditt folk, på din barn, på dina hustrur, och uppå alla dina ägodelar. Och du skall få mycken sjukdom uti dina inelfver, tilldess att dina inelfver skola för sjukdoms skull utgå dag frå dag. Alltså uppväckte Herren emot Joram de Philisteers anda, och de Arabers, som ligga vid Ethiopien. Och de drogo upp till Juda, och förstörde det, och förde bort alla håfvor, som för handene voro i Konungshusena; dertill hans söner och hans hustrur, så att honom blef ingen son qvar, förutan Joahas, hans yngste son. Och efter allt detta plågade Herren honom i hans inelfver med en sådana sjukdom, som icke stod till botandes.
Hartmansdorff' medgifven rättighet till löne-ersättningar, i följd af Stats-Sekreterare-embetenas indragning, kan, efter ConslitutionsTJtskottets omdöme, Riksens Ständers förklarande uti deras underdåniga skrifvelse den i8:de Februari 1841, att de icke funnit skäl, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bevilja dessa ersättningars uppförande å Allmänna Indragnings-Staten, destomindre, utöfver ordalydelsen, anses hafva åsyftat bemälde Stats-Sekrelerares uteslutande från berörde godtgörelse af Slaten, äfven under annan form, som det icke lärer böra antagas, att Riksens Ständer velat, i strid mot hvad tillförene vid alla likartade tillfällen egt rum, för detta fall fullkomligen förvägra Kronans embetsmän, dåde hvarken genom mistning af Konungens förtroende eller till följd af laga ransakning och dom förverkat sina embeten, och ej eller sjelfve derifrån begärt afsked, lagligen fortfarande tillgodonjutande af de lönerättigheter, som af Staten genom dess öfverhufvud blifvit dem i deras embetsfullmagter tillförsäkrade. Det är upplyst, att intet anslag i Riks-Staten genom berörde ersättningar öfverskridils; och någon lämpligare fond, än den anlitade, var i sakens befintliga skick icke att tillgå för denna utgift, hvilken numera upphört och således varit af tillfällig egenskap. Vid alla dessa förhållanden, och i betraktande jemväl af de öfriga omständigheter, som Kongl. Brefvet den 3o:de Junii 184 1, till grund för ersättningsanordningen omförmäler, finner Constilutions-Utskottet skäl icke vara för handen att Stats-Ulskottels i berörde hänseende gjorda anmärkning godkänna. Beträffande åter serskildt den åt Herr v.
G15 den af denna §. tillstyrker jag, att ordet Ledamöter malte införas, då det kommer att heta: mellan tv änne eller flere Ledamöter &c. Sedermera, der det förekommer: då hör altid valet ske &c. får jag i stället för ordet bör, föreslå ordet skall j emedan det i ett lagbud torde vara mera lämpligt. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde 0111 Ridderskapet och Adeln behagade giila 43 §• roed iagttagande af de utaf Herr von Hartmansdorff föreslagne, 2:ne ordförändringar. Ropades Ja, §. 44- blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. §• 45, Herr von Hartmansdorff: I sista me ningen af första momentet, der det är fråga om ersättande af ledigheter efter Fullmägtige eller Revisorer , tillstyrker jag vördsamt att efter orden andra tillfälligheter måtte införas orden: mellan Riksdagarna/ äfvensom jag vågar hemställa, att den sista meningen må erhålla följande lydelse; / anseende till de personer j hvilka till dessa befattningar kunna komma under omröstning, iakt t ages hvad Riksdags-Ordningens 70 $. härom stadgar. Herr Gref ven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall af 45 §> med iagttagande af de af Herr von Hartm ansdorffföreslagne nyssberörde redactions-förändringar. Bifölls. §. 46. Herr von Hartmansdorff: Jag fAr här vid fästa uppmärksamheten derpå, alt framför ordet: sammankomsterstår: allmänna. I Riddarhus-Ordningen kan aldrig blifva fråga om några andra. Jag anhåller derföre, att ordet allmänna må uteslutas. Herr Gref ven och Landt - Marskalken gjorde pi’oposition till bifall å /\(\ §. endast med uteslutande af det utaf Herr von Hartmansdorff anmärkte ordet: allmänna. Bifölls. §• 47- Herr von Hartmansdorff: I §. står : deruti äfven bör föreslås de ändringar eller förbättringar. Man bör ej förmoda, att andra ändringar vidtagas, än de, som äro förbättringar.
St:s beslut icke upptager frågan om uppsägningsrältens upphäfvande. Pag. 5 uti K. M:s nåd. propos. j der R. St:s skrifvelse finnes refererad , omförmäles, dels att vid de tillfällen, då löpande årets markegång inom länet uppgår till lika belopp eller öfverstiger medelmarkegången , ingen uppsägning till leverering in natura får äga rum, utan etc. etc., dels att, då löpande årets markegångspris understiger medelmarkegången, det väl är räntegifvaren öppet att före Thomae dag tillsäga, om lian vill utgöra proestationen in natura, men i det fallet etc. Den vid sista riksdagen antagna princip i detta fall var således enahanda som nu, hvilket utgör ett ytterligare stöd för det bifall till förslaget, jag ånyo har äran påkalla. H. Ex, Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum skulle komma alt fortsättas kl. 6 på eftermiddagen. Gr. Björnstjerna, Magn.: Ämnet är redan för mycket uttömdt för att af mig ytterligare upptagas till utredning. Jag skall derföre inskränka migtill några få ord. Min öfvertygelse, grundad på sakkännedom, är den, att indelta armeen komme, att förlora mera på den ifrågavar. förändringen, än den vann på den vid sista riksdagen beviljade lönförhöjningen. Till en sådan förlust bidroge icke allenast (rustningen af uppsägningsrätten, utan jemväl den sednare punkten, ang:de de mindre persedlarnas sammanslående. Dessa hafva under ett sekel behållit ett slags bestämdt lösnings värde, under det spannmålsprisen beständigt fluetuerat. Jag medgifver, att förlusten egentligen kommer att bestå uti hvad som nu erhålles utöfver markegången. Man kan säga, att detta är ett missbruk; men det är häfdvunnet.
Sveriges uppväxande generationer må kunna danas till alfvar i lynne, grundlighet i kunskaper, flit för arbetet och medborgerlighet i sinnet, så nödvändigt för ett folk, hvilket, omtänkt att följa civilisationens framsteg, vill upprätthålla sin frihet och försvara sin sjelfständighet. Herr Betänkanden. 489 Herr Hartmansdorff svarar på den del af desse anmärkningar, sorn rörde lians anförande. Om Cadetternas ungdom lagger hinder i vägen för Universitetets begagnande, borde det stadgas, att ingen finge blifva Officer, innan lian vore 20 år. Det är åldern för Conseriptioii, och borde vara det för Commando. Något menligt inflytande af Tysk Philosophi på Officerns tydlighet i uttryck, befaras så mycket mindre, sorn denne har Reglementet och Formulair att följa. Friherre Björnstjernas misstag 0111 Gymnasiernas och Apologist-Scholornes bestämmelse rättas. Om till de 3,ooo R:d. en Cadett på 5 år kostar, lägges extra utgifter för honom, och Slottets underhåll, så uppgår det till samma summa, sorn Herr Grefve Schwerin beräknat för en Theologi® Studiosus. Då man ansett vissa af de kunskaper, som meddelas i de Lärda Seholorlie, icke nyttige för Militairen, gor Herr Hartmansdorff uppmärksam på den grundsats, att, örn de, som icke äro dertill användbare i det dagliga lifvet, men sorn ligga till grund för de praetiska Vetenskapcrne, också icke kunna till sin nytta så noga uppskattas, de likväl äro mycket värda, heldst de äro nödvändiga för Öfverskådningen af menskiiga angelägenheter och tingens sammanhang idet liela, samt att bildning utan dem är mer eller mindre grundlös. Friherre Björnstjerna förklarar närmare sin tanka, och att Herr Hartmansdorff irrat 3 to* 490 Stats-Utskottets sig, då lian lämpat på Universiteten, hvad Herr Friherren sagt om Gymnasierne.
Det finnes ingen annan utväg, än att det stadgas: köper man så eller så stort hemman, må undersökning icke ega rum, men köper man mindre än -g hemman, måste undersökning ega rum, så vida icke, enl. K. M:s Beflndes förslag och tillstyrkande, ett mindre hemmantal än 's kan för länet stadgas. För att slutligen ingå i frågan, anhåller jag att få nämna några ord. Frågan om jordklyfningens nytta eller skada, utgör en stridsfråga i hela den civilicerade verlden, och som svårligen under en diskussion i ett parlamentariskt rum kan afgöras. I motsats till en talare, som yttrat sig, måste jag förklara, att, så vidt jag känner, äro tankarne i Frankrike just på öfvergången från la petite culture till den motsatta sidan eller att den är skadlig. Derom vill jag dock icke nu tvista. Så mycket vill jag likväl säga, att äsigterna uti ifrågavande hänseende äro så skiljaktiga, att jag tror mig med säkerhet kunna säga, att då Iv. M.,'på grund af R. St:s framställningar, sistlidet år låtit utfärda en författning i ämnet, R. St:r icke böra året derpå, och innan förordningen ännu varit ett år gällande, anhålla om ändring eller uphäfvande af densamma. Detta har äfven varit orsaken, hvarföre jag icke tillstyrkt uphäfvandet af författningen. Enär äfven jag delar den åsigt, att den fattige bör kunna förvärfva sig jord, skall jag i min mån söka verka för ett dylikt ändamål, troende, i likhet med de talare, som hafva yttrat sig, att den fattige bör ega utsigt att kunna förvärfva sig en egen grund, på hvilken han må kunna hygga sin bostad, hvilket derjemte bidrager till sedlighet och landets nytta. Men, M. H:rr! nu’ tala vi blott om hemmansklyfningen, och först i nästa punkt af Betänk, förekommer frågan om jordafsöndring, om möjligheten för den fattige att kunna förvärfva sig en egen torfva, ty den fattige köper ingen hemmansdel, utan endast några tunnland jord.