Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då, i ans:de till den äfven då befintliga likgiltigheten och splittringen emellan hufvudstadens representanter i BorgareSt:t, den för hufvudstadens intresse vigtiga frågan föll, och vestra stambanan i stället förlädes söder om Mälaren, följer deraf att det enda skälet för den vestra rigtningen af Upsalabanan uphört att vara gällande. Derigenom hafva likväl hufvudstadens och de norra provinsernas anspråk att erhålla jern vägskommunikationer äfven norrut visst icke blifvit förkastade, utan böra utan tvifvel ju förr desto heldre verkliggöras, såvida icke hufvudstaden och det norra Sverige skola upoffras för det södra och vestra Sverige, och framförallt för det mäktiga Götheborgs-intresset. Hvad nu särskildt angår den östra sträckningen af Upsalabanan, dess vidare utsträckning till Sala och sammanbindning derefter med Gefle Dalajernvägen, så har denna sträckning efter noggranna undersökningar blifvit förordad både af jernvägskomitéen och i Regeringens Propos. vid förra riksdagen, äfvensom af deputerade från Sala, som 1857 hördes i ämnet. De hållna undersökningarne hafva äfven tydligen ådagalagt, att icke blott personaltrafiken, utan äfven godstrafiken på den östra linien blir vida lifligare än på den vestra, hvaraf följer att inkomsten på den förra blifver större än på den sednare. Man har sagt att vilkoret för en jernväg vore att derigenom höja industrien och landets välmåga. Det är ganska sannt, men derjemte bör väl äfven tagas i beräkning den vinst, som lättade kommunikationer mellan eljest mycket besökta orter medföra genom besparing både af kostnad för transporten och, hvad som är ännu dyrbarare, af tid. Huru många dagsverken gå icke nu förlorade t. ex. för transporten till Stockholm endast af några få tunnor säd eller öfriga landtmannaprodukter från de nordöstra dalarne af Stockholms och Upsala län? Ett besök i Upsala, som nu uptager minst två dagar, äfven om det sker på ångbåt, skalPpå jernväg icke erfordra mer än en dag och ofta mindre, för att icke tala om de många mellanstationerna på denna väg.
Beviilningens nedsättande i jemlikhet med närvarande värde a egendomar och varor vare säkerligen af mycken nytta, om det, i afseende på Statens behof, later s g göra . men jag hemställer om ej kraftig och lika Verkande hjelp kunde finnas uti förändrande af alla författningar, som lägga band på näsingarne, samt Upphäfvande af detri, hvilka lika mycket rikta 1 urendräjaren som de skada både det allmänna och etiskilta. Det tillhörer Landets Lagstiftare att med omsorg undersöka och bedöma båda delar samt Regeringen serskildt, att tillse det Tltllförvaltningarne lampas efter laödets ställning med ut!ä«d-kå magter Och de förändringar, som emellan våra Riksdagar kunna inträffa.
Jag hemställer derföre att ingen rättighet till wiflt antal Ledamöter ibland Eleclorer och i Utstött mätte för Grefwar och Friherrar stadgas. äerr 6l6 Den n November. Zerr !>lorlienlloIxe. Det project, att wid bör, jan af en Riksdag, fördela Ridderstapet och Adeln vti 5o> lika delar till Bänkmänswal, kan ju med hivarje dag förändras. Den af den wärde Ledamoten förkastade lottningen anser jag icke stadlig; Det ar ju förtroendet som utnämnt de irenne; Jmngen kan hafwa ett mindre och osäkrare fällt, da lottning fluteligen deciderar utgången. 24. Friherre ecäerkwm, ^cc>b. Herr Friherre AlamiLrKeirns anmärkning torde wid denna sa wäl som wid alla andra Z §. där proportionen af Gref. rvar och Friherrar i förhällande till öfrige Ledamöter af Skändet inom Utstött nämnes, blifwa gällande. s Z. §° Friherre Nsnnerkoim. Hwad L denna § nämries om Ordförande i Utstött, lärer referera,ig till nägon § i RiksdagsOrdningen. Det är mig sagt att IemnkningsUkstottet redan stall förchast denna A och att det rättaste torde wara att ingenting nu der »vid widare göres till dest underrättelse binner ost meddelas om samma U stotts åtgärd derwid. Friherre lälljc-ncrsntr, polian Förs min del finner jag icke stal att pä en gäng ogilla en grund och af densamma hämta stöd till ett resultat.
En sslknail var det clock, att af alla dessa sB vederliiiftigii iaBlsrnRn for den finska kvinnosaken, endaat froken Hagrnnn npptradde ined ett aaforande. Som det emellertid hehandlade ett iimne, diiri den foredrngande kan sagas vara en af nordens f o~: nams ta auktoriteter, niirnligen sainslioleid8n, var hvad vi fiugo hora af tillr~clrligt illtresse fijr ntt riittfiirdiga uteslutandet a£ mdra viktigw lrvin.t: ~of~: Bgor. De norska kvianornia 1l; ~ile son1 sit1 l~nB1sini~r1 froken Ciirta Krog, en representant viil iignsci xtt ftil-a sitt lriius och sitt lands taluu. Frolreu Krog 81. goda och riittvisa salr. En E L U ~ ~ framstiieade II norslr ta~larinna var - fru Nargaretcz Vullnin. Vi siig:: ~, norsk, dB fru Vnllam, ehnru danska till borden, nnmera &amp; r norslr bBdo till sprBlr och intressen. Annars hade vi l ' rc ' lu. Dal~ma.rk gl&amp;d.jen se azzdra deltagam, af I~villra ett par till Isonferensprogi: a~net 1iimna.de bidrag af stort vtil.de. : Bltzud dessn alrtive inedleluinar niiinna vi.
C:, g, +f;. %ci~t: Ro&amp;st; L. D-N, ?Spillrorr a f Cecilia ~ å i t h - ~ o l. r n. b e .. r g L,; N., isju martyrers. af René. Meddelanden ' från ~redrika~~ferner-Förbbndet;. Fran skilda håll. H '. s ' F O Förbundets ~ medlemmar kr. For icke. medlemmar ' s 4: 00.. P - . Fredrika-Bremer-Förbundets adr. : Drottninggatan 54,. for tlio,rorighly!eipi-li~- the - English language. servatoiregatan, Stock&amp;olm. F o r kapitalister, sarskildt fruntimmer, liar det länge varit ett önskningsinil a t t kunna öfverläinnn varden af sina värdepapper och skötseln af si&lt; % atRrer å t nggon person eller institiition, som med absoliit sakerllet förenade punktlighet och noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget afvensoni prisbilligliet. E n sådan institution är. Stockholms Enskilda Banks Notariatafdelning (Lii !Za N y g n t a m RY, expeditionstid 10-4), soin iiiider garanti af Stockl~iolins Eiislcildn Haii k åtager sig vkrd och förvaltning af enskilda personers och kassors värdepapper. " Exeinliel 1. O m en person Iios Notariatafdeliiingen deponerar obligationer, inkasserar Notariatafdelningen vid förfallotiderna kuponger och tilll.iaiidaIi %lle~ deponenteii influtna inedel. Vidare efterser Notariatafdelliiiigeri iitl.ottoingar af obligationer och underrattar depoiieiiten i god tid, i f d l en deiiiie tillhörig obligation blifvit utlottad, samt Iiimnar förslag ti.1 ' 1 ny placering af det ledigblifna kapitalet.
Barnet du bortdref, Byttes till man. (Lägger hufvudet lyssnande ned mot marken; vidtager, höjande rösten.) Vakna, o fader! Följe dig Fylgian Dädan från skuggors Saliga strand! Vidtfrejdad ättling Äskar nu ärfva Skimrande, dvärgsmidt Sköldungasvärd! (Lyssnar åter mot marken och bidar väniansfxdlt på svar. Då detta uteblifver, reser hon sig och gentager häftigare.) A n g a n t y r! Fader! Afvogt min arfslott G ö m m e r du, gamle — Gefion mig hjälp! Fimbulsångs runor Främje till framgång! Urd unne Hels-lejd! Fader; vak upp! (Ur grafven svarar ANGANTYRS röst, dofoch klagande.) Osläckbar glöd. ANGANTYR (stegradt). Ve dig! s o m vantror Varnande varsler, Hjärtkvalens Heiptor Gisslet ren höjt. Jublet dör bort i Jormundgrunds jämmer, Brådbarie bäddar B l y g d i din graf. HERVOR (lidelsefullt hotande). Evigt i etters Eldström du brinne, G ö m m e r du längre Galdervigd glaf! Fridstörde fader! Fåfängt du klagar. Härsklystna Hervor Hinder ej tål. Bifall gif brådsamt Billiga bönen, Eller vid Vegtam Brukar jag våld! ANGANTYR. Hervor, min dotter! Hotelsen hejda! Svårligt den sargar Stenbundet stoft. Visste du väga Siar-ords värde, Manliga modet Mjuknade visst. Söner af Mimer Slagsvärdet smidde. Surt göt i glaf ven Ske då din vilje! Segersäll skall d u Svinga, fast kvinna, ' Sköldungens svärd! Brynjomös manskraft Mäkte o c k mätta Tväegsjad Tirfings Törst efter blod. Att aldrig mäla Mänskor din mö- börd, D ö l j a till d ö d s d a g, Dotter, ditt kön. Sviker du — Tirfings Trollkraft dig tvingar Genast mig gälda Gåfvan igen.
Doktor Warburgs » Lidner » är en synnerligen intressantbok, men den gör äfven ett ytterst nedslående intryck — nämligen att se denna himmelsvida klyfta mellan den högsta begåfning på hufvudets vägnar och den minsta på karaktärens, genom att se huru ett sångargeni nedsjunker till rollen af en simpel namnsdagsblåsare, som inte försmådde att för den lumpnaste skärf sjunga de höges lof. Man förlorar mycket af sin sympati för Lidner, när man läser doktor Warburgs klart och talangfullt skrifna monografi, men der-emot kommer man helt säkert till en långt riktigare uppfattning af ett och annat i den förolyckade skaldens lif, som man hittills gerna velat se genom allt för rosenfärgade glasögon. Boken börjar med en ytterst väl skrifven inledning för att få Lidner insatt i sin riktiga milien » såsom en typisk representant för förra seklets känsloförgudning och verld-smärta, för den europeiska känslopoesi, hvars yppersta män äro Roussean och Goethe. » Här efter följer skildringen af Lidners barndom och ungdomsår; doktor Warburg får här vid tillfälle konstatera att Bengt Lidner föddes IG mars 1757 — hans födelseår har alltid varit omtvistadt — på samma gång läsaren i ett följande kapitel får en inblick i det vittra Göteborgslifvet åren 1759 — 1773 — en redogörelse af synnerligen stort intresse. Vidare bevisar doktor Warburg, att Lidner, sedan han af akademiska senaten blifvit för sitt oordentliga lefverne förvisad från Lunds universitet, med skeppet » Finland » den 9 januari 1776 som jungman verkligen anträdde resan till Kap. Men som daggen flitigt lär ha användts ombord på f. d. studenten så beslöt Lidner att rymma vid första lägliga tillfälle. Detta yppade sig i Kap. Och den 22 april 177G intecknades i skeppsjournalen att » jungmannen Bengt Lidner afvikit *. » Det är likväl högst osannolikt », fortsätter doktor Warburg, » att Lidner irrade ett helt år på TaiTelbergets klippor eller i hottentotternas öknar. Tvärtom torde han tämligen snart hafva återvändt. »
Palmsljernas redaclion deraf. H. Ex. II r Gr. o. Landtm., yttrade, att då R. o. Ad. redan beslutat, att Utsk:ns utlåt, borde §-vis föredragas till afgörande, det naturligtvis icke kunde komma i fråga att föredraga lagförslaget i dess helhet, men att H. Ex. icke fann nå got binder för R. o. Ad:s ledamöter att i sina yttranden öfver en särskild § sträcka framställningarne äfven lill andra §§, då de kunde anse det nödigt för alt utveckla sina åsigter. Frih. Cederström: Jag anser mig icke behöfva taga i beräkning hvarken enskilda capitalisters eller aclieägares uti enskilda banker intressen, då fråga är alt öfverlägga om en lag för enskilda banker ulan håller jag mig endast lill det stora samhällsintresset, på sidan om alla enskilda intressen. Af samma skäl anser jag också, alt man icke bchöfver frukta hvarken för uppskof eller för ett direct afgörande af den hufvudstrid, huruvida nemi. privatbankeruc skola få utgifva creditsedlar vid anfordran, inlösningsbara mot Riksmynt, eller icke. Det är ett uppskof af denna strid, för hvilket Hr von HartmansdorlT tyckes hafva varit rädd, hvarföre han också önskat, alt den nu genast mätte varda utkämpad. Jag har ingenting deremot, och skall försöka att med några ord utreda, hurusom, enligt min förmening, allt kunde hjelpas derigenom, alt man i 1 §:s 1 mom. efter orden; ”tryckte eller graverade creditsedlar” insatte följande mening: ”ställde lill innehafvaren att viii anfordran utan ränta med Riksmynt inlösas, och hvilka icke må få lyda å mindre belopp, än 6 r:dr 32 sk. b:co.” Hvad stadgandet i 8 § beträffar, som rörer invisningar på R. St:s Bank, sä är detsamma, enär bancoreglem. medgifver denna rättighet åt hvarje Svensk man, alldeles öfverflödigt, och kan således ulan våda ur § uteslutas. Jag har ingenting emot alt vi genom sammanslående af 1 och 8 §§ nu mätte komma till bebeslut i denna hufvudfråga.
uppå anförda skäl, afstyrker indragning af kamererarne i artilleri-, fortifikationsoch intendents-kammarkontoren, äfvensom att krigsråden må blifva kontorsföreståndare, hvar inom sin afdelning; att kollegium likaledes afstyrker den föreslagna indragningen af registrator!), som tillika är aktuarie; att kollegium anser den af komitén förordade förändrade reglering af kanslipersonalen icke böra bifallas, likasom ej heller komiténs förslag om bokföringens revisionens och anordningsbestyrets öfverllyttande till bokslutsoch kontroll-kontoret, hvilka sistnämnda göromåls verkställighet, med den inskränkta personal som komitén dertill anvisat, kollegium derföre anser »omöjlig» och på det »högsta afstyrker»; att, beträffande vecko-inventeringarna al kassan och tvenne årliga inventeringar af säkerhets-handlingarna, kollegium betraktar desamma såsom »nyttiga» och »nödvändiga», samt alltså icke böra a 'skaffas; att, ehuru komiténs förslag, att alla till kollegium ingående årsredogörelser borde, »så vidt ske kunde», i bokslutskontoret granskas, innan desamma, åtföljande arméeförvaltningens hufvudbok, till kammarrätten insändas, är till grundsatsen riktigt, om en dubbel revision anses nöd\ändig, så möta, för verkställigheten deråt, flera svårigheter; att redan före år 4831, och ytterligare med den genom Kongl, brefvet af den 17 December samma år kollegium gifna förändrade organisation, förordnades bland annat, att räkenskaperna för indelda arméens lönetillgångar, för uppbörden af krigsmanshusmedel samt för gamla stammens och bevärings-manskapets mötesmedel. icke vidare borde hos kollegium granskas; att härigenom erkändes att en sådan granskning, om än nyttig, icke vore nödvändig, samt att granskningen hos kammarrätten, »ordningslullt och med noggrannhet verkställd, lemnar staten den säkerhet för kontrollen på det författningsenliga användandet af dess tillgångar, som fordras kan, så framt icke, för den dubbla granskningens verkställande, de förvaltande verkens tjenstemän skulle betydligen ökas;» att, sedan införandet af 1849 års organisation för krigskollegium, hvarken provianterings-direktionernas eller öfriga inom regementen och corpser inrättade förvaltningars årsredogörelser, hos kollegium undergått annan granskning, än den genom Kongl, brefvet af den 6 November sistnämnde år nådigst anb Tallda generella, hvaremot den speciella ensamt tillhört kammarrätten; att åter förläggandet till krigskollegium af den fullständiga revisionen skulle föranleda, ej allenast att genom anmärkningsmålens behandling civilledamöterne, hvilka till antalet minskade från 4 till 3, redan äro träget sysselsatte, jemväl med de sedan 1850 års ingång, från statskontoret till krigskollegium öfverflyttade ärenden,
(Blir lika med 16 § i 1860 års ofta åberopade förordning; och § 18. som skolat motsvara förordningens 17 §, erfordras icke för den händelse, att 8 och 10 §§. 1 kapitlet i det af Kongl. Maj.t till Ständerna denna riksdag aflemnade förslag till strafflag varder oförändradt antaget. c) om de borgerliga följderna af sakramehternas begagnande: en författning, i hviken, med afseende å dopets och nattvardens evangeliska och andliga beskaffenhet, stadgas, att begagnandet af. eller underlåtenheten att begagna, det heliga dopet och Herrans heliga nattvard, ej må medföra vinst eller förlust, förmåner eller olägenheter, kompetens elier inkompetens, i verldsligt afseende. Enligt nu gällande Handelssamt Fabriksoch Handtverksordningar får ingen af svenska kyrkans medlemmar idka handel eller fabrik eller handtverk, eller ens, enligt förordningen om bränvinstillverkning, då han ej »eger eller innehar i mantal satt eller särskildt skattlagd jord», bränna bränvin, utan att hafva begått Herrans nattvard. I detta afseende får jag åberopa en del af hvad jag, såsom reservation mot 1 mom. 1 i; i det af särskilda Utskottet, med Betänkande af den 31 Mars 1854, afgifna »förslag till förordning angående vilkoren för bränvinstillverkning», yttrat sä lydande: »Begåendet af Herrans heliga nattvard vill jag ej med bränvinstillverkningen förknippa så, att ingen finge utöfva den sednare utan att hafva åtnjutit den förra. De äro i alla afseenden så skiljda, att lagstiftaren icke bör söka emellan dem åstadkomma något samband. Den, som begår H. H. nattvard för att blifva behörig tillverka bränvin, missbrukar densamma: bättre hade han (sökanden) gjort, om han icke för det ändamålet begått nattvarden: och bättre hade lagstiftaren gjort, om han icke förledt honom dertill: må heldre den, hvars samvete tillåter honom sådan handtering, tillverka bränvin utan H. H. nattvard.» Härvid bör äfven tagas i betraktande en af Kontraktsprosten m. m. D:r P. J.
att icke fullända systemet, genom alt äfven införa tiodelningen i myntet, helst myntet, enligt Herr Lej rens förmenande, vore så till sägandes Allmätaren för menige man i räknesättet; att detta system skulle göra den så kallade sort-räkningen öfverflödig, hvilket vore en ganska väsendtlig omständighet, då man aldrig kunde hoppas, att folkbildningen skulle stiga ända derhän, att menige man med lätthet skulle, ulan kännedom deruti, kunna reda sig i alla beräkningar, hvaremot, om decimal-räkningen antages, så väl i afseende å mått, mål och vigt, som myntet, en hvar, som erhållit någorlunda allvarlig underbyggnad i räknekonsten, eller som egde insigt i Quatuor Species i enkla tal, skulle kunna verkställa alla i allmänna iifvet förekommande calculationer. Utskottet har härföl utan, jemte protocolls-utdrag af den 12 nästderpåföljde Mars, från Högloflige Ridderskapet och Adeln emottagit ett yttrande af Frih erre Wrede, Fabian Jacob, deruti Fiiherren, såsom ett amendement till Herr von Prolls ofvanberörde motion och en modification af Herr Rosenblads bär förut upptagne yttiande, i afseende på decimal-syslemet, föreslagit: 1:0 ”att närmaste under-afdelningen af den af Herr von Troil föreslagna mynt-enheten mätte blifva i fi Riksdaler kurant och alt denna under-afdelning måtte få ett nytt namn, t, ex. Krona, Ort, eller något dylikt; 2:0 att den minsta mynt-under-afdelningen blir i/ioo:del af en Krona och alt denne under-afdelning benämnes styfver; 4 Banco-Utskottets Betänkande, N;o 20.
Så länge Sverige och Norrige styras efter olika Lagar insåg Beredningen ej nödvändigheten af enahanda stadganden angående Tryckfriheten, och fann derjemte ej tiden ännu vara inne att föreslå den af Herr Rådmannen Kjellander åsyftade förändring. In fidem Carl Ant. Kock. Betänkande från Beredningen rörande representationsfrågan. Sammanträdde 3 den Beredning af Constitutions Utskottet, som fått sig updraget at föreslå de åtgärder Utskottet borde vidtaga i afseende på Representations frågan. Beredningens Ledamöter förklarade sig alla hafva inhemtat kännedom af de förslag, som rörande denna fråga förut varit til Riksens Ständer ingifna. De trodde LTtskottet ännu vara i samma belägenhet, som deras företrädare vid 1809 och 1810 års Riksdag, at med den bästa vilja, at i en så vigtig fråga kunna upgifva et förslag, hvilket, på en gång bvggdt på giltiga grundsatser, tillika vore så fullständigt och väl utarbetadt, at möjligheten inträffade til den förmodan, at detsamma kunde antagas, ägde de ännu icke nog säkra kunskaper i afseende på landets statistik, at de kunde tiltro sig något föreslå. Beredningen trodde sig derföre böra tilstvrka, at Utskottets åtgärd 1 I pleniprotokollet för den 8 juli säges i den näst sista punkten, att »Utskottets över representationsfrågan nedsatte Berednings betänkande i detta ämne» upplästes (se ovan sid. 704). Denna formulering synes giva vid handen, att en särskild beredning — vid sidan av den, som, bestående av åtta medlemmar, någon tid förut (den 30 maj) blivit tillsatt för grundlagsfrågornas behandling och som den 3 juli (se ovan sid. 679) förstärkts med fyra ledamöter — vid något tillfälle blivit förordnad för handläggning av representationsfrågan. När detta skett och av vilka ledamöter denna särskilda beredning bestått, framgår emellertid ej av protokollen. Då Lagman af Stenhoffs memorial den 14 juni föredrogs i utskottets plenum, heter det allenast i pleniprotokollet, att det »överlämnades till Beredningen».
Kammar-Rätten, men för år 1845 är revision derstädes icke fullbordad. år 1*44. år 1*4.5. Debet. Balans frän föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året’. Balans från föregående året'. Utgifter: — Balans till påföljande året: — Det från allmänna Magasins-Inrättningen, för Kongl. Flottans behof, vid 1824 års utgång, öfverlåtna proviantlager har, enligt hvad räkenskaperna utvisa, till upptaget värde, 60,124 R:dr 30 sk. Banko, utoch in-balanserats, hvilket dock, enligt anteckning uti 1845 års hufvudbok, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse deu 13 Mars 1846, framdeles kommer att upphöra. Stockholms Station. Räkenskaperna för år 1844 äro uti Kongl. Kammar-Rätten granskade med anmärkningar, men för år 1845 hafva de ännu icke undergått fullständig revision derstädes. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: 22 Debet. 170 — år 1844- år 1845. Balans från föregående året : Uppbörd: Balans till påföljande året: — Credit. Balans till påföljande året: — 171 — Balans till påföljande året’. Af räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-Rätten granskade för år 1844 utauj men för år 1845 med anmärkningar, inhemtas följande förhållande: år 1844. år 1845. Debet. Balans frän föregående året: Uppbörd: Utgift: Balans till påföljande året: Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten granskats för år 184-4 med och för år 1845 utan anmärkning, utvisa: Debet. år 1344. år 1845. Balans från föregående året: Uppbörd: — Balans till påföljande året: Balans från jöregående året: Skuld '. Öfverskott å lotsoch håkmedlen, omlöring, 9,174: 14. 3. Mot ersättning af allmänna indrag ningsstaten 521: 40. — 371: 20. Balans till påföljande året:
Ersson. för Erlinghundra, Semingliunför Sollentuna Härad samt Dandra, Långhundra, och Wallentuna dcryds, Akers och Wermdö Skeppslag. Härader. L. S. L. S. P. Sahlström. för Sotholms, Öknebo och Svartlösa Härader. L. S. And. Andersson. för Wadsbo Härad. L. S. Peter. Gabrielsson. för Sunnerbo Härad. L. S. G. Johansson. för Uppvidinge och Konga Härader. L. S. .Toli. Andersson. för Kinnefjerdings, Kinne, Skånings och Laske Härader. L. S. J. Bergström. för Wartofta och Frökinds Härader. L. S. Sven Heurlin. för Norrvidinge och Albo Härader, genom Peter Gabrielsson. enl. Fullm. Petter Jönsson. för Tveta, Mo och Wista Härader, L. S. Carl Tholsson. för Wiste, Åse, Kallands och Barne Härader. Er. Andersson. för Wilske, Gudhems, Walle och Kåkinds Härader. Johan Persson. för Kinnevalds Härad. L. S. A. J. Sandstedt. för Westra Härad af Jönköpings Län. L. S. J. P. Petersson. för Norra och Södra Wedbo Härader genom Pet. Må: rtensson enligt Fullmakt. P. Mårtensson. för Westbo Härad af Jönköpings Län. L. S. Andrs Jansson. för Gamla Norbergs och Skinnskattebergs Härader. L. S. Petter Pehrsson. för Östra Härad af Jönköpings Län. L. S. Erik Mallmin. för Torstuna, Simtuna, Öfveroell Yfter-Tjurbo samt Wåhla Härader. L. 8. E. Norber för Tuhundra, Siende och Snefringe Härader. L. S. Andreas Bengtsson. för Östbo Härad af Jönköpings Län. L. S. Lars Petersson. för Norrbn och Wagnsbro Härader. L. S. Carl Ersson. för Åkerbo Härad. L. S. And.