Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
– Det skulle intressera er att veta? Jag tror nog det. Jag har haft tid att tänka, medan ni förhördes af detektiven. Jag tänker sätta mig i säkerhet medan det ännu är tid. Denne man, som nyss var här, söker er och icke mig. Det är er han vill åt. Jag vet det nu. Vår ställning är ohållbar, en af oss kan möjligen hinna rädda sig, en måste blifva fast. Jag ämnar rädda mig på er bekostnad. Jag reser med första tåg! – Men betänk då hvad ni gör! Assuransbeloppet? – Jag vet mycket väl, att detta ligger er mest om hjertat. Om jag reser, så kan ni ej lyfta penningarne; agenterna i E–tuna betala ej ut så stora belopp annat än direkt till den person, som eger rätt att lyfta dem. En falsk fullmakt gagnar här till ingenting. Ni kommer således ej att få ett öre med på affären. – Men ni uppoffrar er egen andel? – Nej! Jag har varit försigtigare. De femtiotusen, som skulle falla på min lott, har jag redan erhållit. Hade ni inte haft så brådt om med edra gäster, när jag kom, så hade jag talt om detta för er. Ett af bolagen har förskotterat femtiotusen till dess regleringen i sin helhet blir verkstäld. Som ni ser, så har jag en god reskassa. Ädle välgörare! Är ni inte glad öfver att veta, att ni nu ordentligt betalat mig det som enligt vår öfverenskommelse skulle vara mitt. Brauner sprang upp. – Usling! hväste han. Ni har gjort upp räkningen utan mig. Ni skall ej komma undan. Arnold skrattade. – Ni kan inte hindra mig. Ringklockan står framför er på bordet, men ni vågar inte ringa. Ni vågar ej anmoda polisen att hindra min flykt, ni kan ej taga penningarne tillbaka. Hvarje steg ni tar emot mig, tar ni emot er sjelf. Jag skall hinna undan. Och ni kommer att blifva fast. Äfven om det stode i min förmåga att rädda er, så skulle jag ej göra det. Ja, jag vore till och med i stånd att angifva mig sjelf, för att vara riktigt säker på, att ni får den lön edra missgerningar förtjena. Herr konsul! Jag vet, hvartill ni behöfver de tvåhundratusen kronorna.
Rådet 1712 förbudets upphäfvande; dock fortfor det ännu ytlerl. i 3:ne år, elier till 1715, endast med speciella undantag. Derefter och intill 1739 var handeln, enligt de allmänna tulltaxorna, icke besvärad med införselsförbud; men under sednaste åren af denna tidrymd förekomma likväl några speciella förbundsstadganden emot dels nyttjande, dels införsel af vissa varor. — penom K. förordn. d. 19 Maj 1739 tog den prohihitiva tull-lagstiftningen åter ett stort steg, hvarvid inhemska industriens framlockande synbarligen utgjorde ett mera hufvudsakligt ändamål. Sin högsta utvecklingsgrad nådde detta lagstiftningssystem dock genom 1771 års tulltaxa, och det vidhölls derefter i sin största utsträckning, eller med ringa modificationcr, något öfver 50 år. Den 11 Januari f. m. 149 De fleste af oss torde ännu hafva i friskt minne färliallamlerne under den sednasle delen af denna period. Man hade genom de använda tvångsmedlen af införselsförbud och höga tuliafgifter velat framdrifva näringsfliten och slöjderna inom landet; men dessa — om icke tillbakaskridande — förblefvo för det mesta stillastående. Yerkningarne af systemet visade sig i föga annat än kustorternas ytterliga sedeförderf och några djerfva lagbrytares riktande. Efter långvariga, allmänna och högljudda klagomål bragte erfarenheten omsider den öfvertygelse åter till mognad, att ifrågavarande tullsystem, utan alt leda till det åsyftade ändamålet, vore för del allmänna skadligt. —1823 års Ständer antogo då den grundsats, att en allmän frihet barde äga rum att, emot a/passad tull, införa alla slags utländska varor; och efter denna grundsats upprättades då tariffen för tullbevillningens utgörande. Som bekant är, blef likväl, vid tulltaxans utfärdande af K. M. denna grundsats icke i sin helhet tillämpad, ehuru en stor del af de band, som förut fjel.trat handeln, lossades.
Föreskrilter böra visserligen gifvas fullrmge i Riksgäldskontoret, men jag tror man i afseende å detta grannlaga ämne holle en lämplig medelväg genom att säga, att det nya lånet icke finge upptagas på dyrare vilkor än förut betingats, såvida ej K. M. dertill lemnade sitt bifall. Deremot finnes i detta Betänk, en hemställan, som synes mig ganska betänklig, nemi. att obligationerna skulle inlösas alternativt efter en myntsort eller efter en annan, ty deraf blir naturligtvis följden, att man alltid får göra inlösningen i den myntsort, som faller sig dyrast. Jag instämmer i begäran om återremiss af Betänk:t. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Frih. Hamilton, Hugo: Knappt äro 12 timmar förgång na sedan gårdagens plenum slutades, under hvilket den jernvägsfeber, som för 9 år sedan uppväcktes, nått sin klimax; och oaktadt så kort tid förflutit, se vi dock af de 320 medlemmar, som i går fyllde Ståndets sal. knappt en femtedel qvar. Jag medgifver dock att det är mindre angenämt att vara med i dag, då frågan gäller att utfinna medel för betäckande af de utgifter, som i går så lättsinnigt beslötos. För min del instämmer jag med de talare, som yrkat återremiss af Betänk:t, hvilket är alldeles nödvändigt, då R. St:r tillökat den af K. M. föreslagna summa för jernvägarne med 6 millioner, i afseende å hvilkas anskaffande det nu måste tillhöra Stats-Utsk:t att föreslå utvägarne. Men man må dervid icke alltför mycket lita på att få i oändlighet begagna eller, rättare sagdt, missbruka Sveriges kredit hos utländningen, hvilken dessutom, såsom redan är anmärkt, för närv:de är något vacklande, till följd af osäkerheten i de politiska förhållandena vår verldsdels mäktigaste stater emellan.
Landstorm, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring i grunderna för bevärings-inrättningen, samt om bildande af en landstorm: B. IV. 476; V. 42, 78, A. 129, B. 542, 545, 549, Å. 549, U, 592, 622, A. 622, E. 699. —, att Riks-Stånden måtte sammanträda till gemensamma öfverläggningar öfver Sammansätta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 5, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring i grunderna för bevärings-inrättningen samt om bildande af en—: V. 32, 44, A. 44. Landsväg, om beviljande af ett anslag å 61,000 Riksdaler för omläggning af. den emellan gästgifvaregårdarne Serarp och Hvetlanda i Ostra Härad af Jönköpings län; motion af Herr David Fredrik Constans af Pontin: se Motioner. Landtbruks-Ingeniör, om anslag till lön samt reseoch traktaments-ersättning för en tredje sådan; motion af Grefve Carl Göran Detlof Mörner: se Motioner. Landtbruks-Institut, rikets högre, i anledning af väckt motion angående inseendet öfver dem, förvaltningen af desamma och undervisningen derstädes, m. rn.: B. II. 204, 260, 272, A. 272. Landtförsvars-Departementet: se Riks-Statens Fjerde HufvudTitel. Landtmarskalken, angående slående af en medalj öfver honom: V. 582, 583, 584. —, Ordförande i hans ställe: Grefve Posse, Arvid: I. 174. Grefve Oxenstjerna, Axel: Y. 582. Landtmarskalks-stalven, angående dess återlemnande till Hans Maj:t Konungen vid Riksdagens slut: V. 720, 723.
Desse 5;ne punkter hade, då målet förra gången förevar, redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen; och fann Ridderskapet och Adeln nu för godt förblifva vid sine i desse delar förut fattade beslut. 18ide punkten: Allt hvad hittills varit fadgadt, rörande oinjkrånkt rättighet till belåning af guldoch flfverpant, famt af LåneBancoCapitaler, md fortfara att vara gållande, dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande belåningsvårdet å guld och filfver, framdeles vid denna Riksdag kunna befiåmmas. Herr Hjerta'. Jag vågar vördsamt föreslå, att till upphåfvande af de nu vid guldoch silfver-belåning i Banken förenade svårigheter, bestående i ringa belånings-summa och korrt tid, Rikets Stånder måtte besluta: att silfver må i Banken belånas, med 116 skiliingar Baneesedlar, CoG Den 12 September e.m. för i R.dr Specie, eller deremot svarande Verk. Silfver, arbetadt eller oarbetad!, under följande vilkor: 1) Att derföre erlägges i procent i årlig ränta. 2) Att panten inom 5 år utlöses, elier ock räntan inbetalas, samt pantbeviset förnyas. 3) Att om detta icke iaktages, panten tillfaller Banken, utan invändning. 4) Att panten år af io lods vigt, eller der-' utöfver. Denna anstalt skulle bereda möjlighet för Handeln, att intaga metaller i Riket, samt dem använda. Den skulle äfven qvarhålla silfvervärde!, vid det nu varande, och sätta inhemska näringar i stånd, att begagna Utländska Capitaler, utan att frugta några förluster genom plötsliga förändringar i sedlarnes silfvervärde. Friherre Cederftråm: Jag skulle önska en förändring af redactionen uti i8:de punkten. Guld och Silfverpanter anser jag lika med Herr Hjerta, böra belånas så nära det verkliga värdet, sorn möjligt år.
Förkommer godkänd vexel; ege den, sorn vexeln förlorat, hos Rätten i betalningsorten göra ansökan om vexelns dödande, och inlemne då afskrift af samma vexel, eller sådan uppgift om dess innehåll, som Rätten pröfvar nödig för vexelns säkra igenkännande. Viser sökanden sannolik anledning, att vexeln verkligen förkommit, varde offentlig stämning af Rätten utfärdad oth å dess dörr anslagen, så ock tre gånger, minst fjorton dagar emellan hvarje gång, i allmänna tidningarne införd, hvarigenom innehafvare af vexeln kallas att den vid Rätten uppvisa inom år och dag, sedan stämningen i tidningarne sist infördes, om vexeln då var förfallen, men eljest inom år och dag från förfallotiden. Varder ej vexeln inom föreskrifven tid uppvist, och fullföljes derefter ansökningen, gifve Rätten utslag, hvarigenom vexeln dödas. 71 8. Då stämning, som i 70 8 sägs, blifvit i tidningarne tredje gången införd, åligge det godkännaren af den förkomna vexeln, der han skulden vidgår eller derom öfverbevises, att den, sedan förfallotiden inne är, efter vexelrätt betala till den, som med duplett eller på annat sätt styrker sin lätt alt betalningen uppbära, så framt denne ställer antaglig säkerhet för återbetalningen, om vexeln ej varder genom Rättens utslag dödad. IO Kap. Om protest. 72 §. Protest skall verkställas mellan klockan nio förmiddagen oell klockan sju eftermiddagen, i stad genom Notarius Publicus eller Magistratsperson, och å landet antingen genom Kronofogde eller Länsman i orten, eller genom Notarius Publicus eller Magistratsperson från närmaste stad. Vid protest skall ojäfvigt och skrifkunnigt vittne närvara. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 39. 19 '/ 73 §.
I alla öfrige omständigheter, rörande detts ärende, sär Stats-Utskottet åberopa hwad uti dest förra Betänkande härom blifwit föreslagit och hem - L'4^4 Den.. 28. 8MMM stalt, dä rwld Nrstotket icke har något widarp aO tillagga. Slockholm den rZ, Februarii. r8ro° M Högloft. Ridd. och Adelns W Högm. Preste-St8nh° Ledamöters wägnar Lesamötcrs magnar (lineskleming, 'I'!,. VVeiömnn. YL WMofl, Borgare-Ständ.. YL Hederw. Bandc-Ständ, Leva,nöters wägnar Ledamöters wägnar (l3,r> kr. L-LnZberZ. ^okan kricslon - Den 28 Zebruarlr» 246Z Upia sirs följande^ Utdrag af Drotocollet hällit hos Riksens Högloft. Ständers BancoUtskokt den 25 Februarii r8io> S. D. Tfker erhällen Remlst ifrän de Respectiwe Ständen, af Kongl. Maj:ts Nädiga proposition till Riksens Ständer, om angelägenheten, att lill Dackjerns Vergslagernes understöd och upprätthållande, en Summa af-aoo Ä Zoo,ooo R:d. mätte ansins, för att såsom län emot lindrige Ränte, och bekalnings. wilkor, kunna af Kongl. Majn till förbervrde ändamäl anwändas, har Banco-Utstortet under den z 8 December näftl. är, med afseende ä de uti Kongl. Majtts
Att här uppräkna dem alla, skulle leda till en onödig vidlyftighet, och är äfven mindre behöfligt, då åtskillige af de, emot mina åsigler, antagne redaclionsförändringar icke äro af den vigt, att de vid författningens tillämpning kunna verka till några menliga följder. Endast emot de redaclionsförslag, som äro af sistnämnde beskaffenhet, anser jag mig således böra anmäla min reservation. Härvid förekommer först 27 §, der Utskottet näst efter Gerningsmän eller Socknehandtverkare på landel infört orden "i behörig ordning antagne. ” D t är likväl allmänt kändt, att å landet finnes ett stort antal personer, som, fastän icke antagne till Gerningsmän i den ordning, förfaltniugarne påbjuda, likväl, under skydd af 1833 års Kongl. Förordning, angående försvarslöshel, uteslutande idka handtverk, — äro, såsom handtveikaic 38 BevillningUtskottets Betänkande, \.o it. mantalsoch skattskrifne, njuta i denna deras egenskap försvar inom den socken, der de äro boende — samt hemta af deras arbetsskicklighet lika mycken inkomst, som verkliga gerningsmän eller handtverkare, hvilka af Konungens Befallningshafvande blifvit med behöriga tillståndsbref försedde. Hela denna samhällsklass skulle nu, genom det af Utskottets beslutade tillägg, komma att från den för handtverkare å landet stadgade bevillning njula befrielse; hvilket innefattar en orättvisa icke blott emot Staten, utan emot andra skattdragande medborgare; och jag har således för min del liott, det ifrågavarande §, i den del, hvarom nu är fråga, ej bordt undergå någon förändring. Vidare har Utskottet uti 50 §, andra momentet, utbytt ordet "rälta” näst framför ”värde” mot ordet ”rättmätiga,” så att den i nyssbesagde § omhandlade skyldighet för Taxerings Comiteerna att iagttaga, det hemmanen icke uppskattas under deras 'rätta värde” nu skulle komma alt afse det ”rättmätiga värde,’ hemmanen egde. Hvaruti ett sådant värde egentligen består, kan jag, för min del, icke göra mig rätt begripligt.
Straffens skärpning, efter Riksens Ständers tanka, icke skulle motsvara ändamålet, tvärtom skulle gå ut på mildring af straffbéstämmelserne, icke för närvarande torde kunna verkställas i an. seende till de hinder, som af fängelsernes och de allmänna Arbetsoch Tukthusens beskaffenhet möta för tillämpningen af en i sådant afseende förändrad Straff-Lag, Likväl hafva följande omständigheter förekommit, hvaruti Riksens Ständer ansett förändring kunna beredas, utan rubbning af sjelfva grunderne för Brottmåls-Lagstiftningen och utan skada för den reform af det hela, sorn framdeles kan komma i fråga. i;o Enär det ostridigt är Statens rätt, att ifrån Samhället utesluta dem, hviIka, genom grofva eller förnyade brott, stört allmän frid och säkerhet, och såmedelst förverkat rättigheten, att tillgodonjuta Samhällets fördelar, men det allmännas säkerhet icke alltid kan anses betryggad derigenom, att sådane brottslingar från Samhället Vitskjutas eller landsförvisas, utan understundom är nödigt, att de sättas i omöjlighet, att återkomma, anse Riksens Ständer det böra genom Lag stadgas, att deportation, eller en brottslings Öfverlemnande till annan Magts vård, är ett i Svensk lag godiändt straff, och att dertill må dömas hvar och en, sorn för brott, med undan, tag af de så kallade politiska, dömeä till lifstidsarbete å fästning; dock såj att båda straffen alltid skola i Lomen utsättas och på Högsta exsecutiva Magten bero, hvilketdera kommer att gå i verkställighet; Och torde, i händelse E. K. M. i Hader bifaller detta förslag, E, K. M. täckas, genom underhandling med någon främmande Underdåniga Skrifvelsen 185 Magt, bereda utväg för så beskaffade deportationer, med förbehåll om den skonsamma behandling emot de brottslige, som menskligheten kräfver. 2:0
N:o 78. 9 å Bonde-Ståndets enskilda framställningar i detta ämne fästade Nådig uppmärksamhet, till Kgl. Maj:ts Nådiga pröfning i underdånighet hemställt, om icke Legooch Salu-Sågar lämpligast kunde behandlat såsom Näringsoch Fabriks-anläggningar till förädling af Landtmannens Skog, som i allmänhet är, tillika med Hemmanets öfriga egotillhörigheter, till grundränta skattlagd, och förthy afgift till Staten för dylika inrättningar erlägges i moa af den vinst eller inkomst, egaren hvarje år deraf kunde hemta, efter föregången pröfning af Ortens Beredningsoch Taxerinss-Comitéer, dit Såg-egaren således borde, under edelig förpligtelse, inlemna skriftlig uppgift på det virke, han antingen för X,ego eller till afsalu under förflutne året söndersågat, att denna afgift då borde blifva vid JLegoSågen fjerdedelen af den i orten fastställda Sågarelön, som Sågegaren, efter Taxerings-Comiténs beräkning af virket, uppburit, och vid Salu-Sågar äfven en fjerdedel af egarens behållna inkomst af det afverkade virket från andras skog, men en åttondedel af behållna inkomsten af det belopp, häri af egen skog sågat, så vida någon serskild afgift för hemmanets skogsproducter, i följd af deras förädling, hädanefter, såsom hittills, ansåges böra ega rum, och att således på Taxerings-Cornitéerne skuiie ankomma att, efter sålunda föreslagna grunder, afgifter af hvarje Sågqvarn årligen bestämma. Och har Collegiuin ansett denna föreslagna utväg till io Stats Bev.- Lags. Oec.-Utsh. Bet.
V. E. 3. — N:o 8. i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Fahlu stads båtsmansrotering. IV. B. 347. A. 355. V. E. 3. — N:o 9. i anledning af väckt fråga om båtsmanhållets indragning eller förminskning. IV. B. 578. A. 595 — N:o 10. i anledning af väckt motion om reglering och jemk ning af roteringsskyldigheten å Gottland. IV. B. 578. A. 595. — N:o 11. i auledning af väckt fråga om bestämmande af praemier för dem, som anställa försök att bereda socker af potatis. IV. B. 578. A. 595. — N:o 12. i anledning af väckt fråga om båtsmansbeklädnadens öfverlagande af Kronan, emot en viss afgift af rustoch rotehållare. 1 IV. B. 578. A. 595. VI. E. 73. (. 152 ) Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: •— N:o 13. i anledning af väckt fråga om anslag till inrättande af ett folkskolelärare-seminarium i Piteå. IV. B. 578. A. 595. VIII. U. 230. A. 250. — N:o 21. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om upphörande under vissa vilkor, af rotehållarnes i Bolms Län skyldighet att förse sine båtsmän med en månads nppfordringskost. VI. B. 164. A. 183. E. 510. —- N:o 22. i anledning af väckt fråga om den utsockne frälse hemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighet. VI. B. 164, 183. Å. 202. VIII. U. 177, 184. A. ~185. U. 287. A. 291.
Emellertid och oaktadt Riddarhus-Direktionens nyssberörde förständigande, redan i Juni månad 1S60, blifvit Herr Anrep delgifvet, behagade likväl Herr Anrep att uti ett i Oktober månad samma år tryckt bihang till Svenska Adelns Attartaflor (2:a Afdeln. pag 709) ej mindre förklara, att Adliga Ätten Lilliehöök JYi 1 af Fårdala vore utgången, till bevis hvarför anfördes, dels att Majoren Anders Fabiam Lilliehöök, som afled ogift 1801, enligt Bil. till Högloft. Ridd. o. Ad:s prot. vid 1862 års Riksdag. 1 2 Riddarhus-Utskottets Utlåtande JM 4. anteckning å stamtaflan, slöt Fårdala grenen oell att vapnet efter honom krossades, dels att inga andra ledamöter voro berättigade att representera under JK 1 eller i den gamla Riddareklassen, än de, hvilkas förfäder beklädt .Riksens Råds-Embete, hvilket icke vore bevisligt för andra Lilliehöökar än afkomlingarne af Riksrådet Anders Pederson till Fårdala, än ock att på stamtaflan öfver JK 66 Lilliehöök af Gälared och Kålbäck upptaga de medlemmar af ätten, som, enligt den i Riddarhus-Arkivet förvarande genealogi, anses tillhöra JK 1 Lilliehöök af (‘'årdala: hvarförutan Herr Anrep gjort åtskilliga uteslutningar och förändringar såval uti stamtaflan öfver ätten JK 1 som i stamtaflan öfver ätten JK 66. I anledning af denna Herr Anreps öfverträdelse af vilkoret för åtnjutandet af det honom utaf Ridd. o. Adeln anslagna understöd, nemligen att utgifva de i Riddarhus-Arkivet förvarade genealogier utan afvikelse i någon väsentlig mån från original-stamtaflorna, fann Direktionen för godt förständiga ltiddarhus-Kamreraren att från och med Oktober månad nyssnämnde år 1860 tills vidare inställa utbetalningen af det från Riddarhus-kassan Herr Aurep beviljade arfvode.
Då hördes under kölen en röst, som sade: »aldrig kommer du mer på den gröna jorden, om du icke gifver mig hvad du bär under ditt bälte.» Drottningen samtyckte gerna härtill, ty hon visste icke att hon var hafvande. Hon kastade så i hafvet sin nyckel-knippa, som hängde vid bälte-staden. Genast blef snäckan åter flott, och begynte gå öfver våg och bölja, tills de nådde hamn uti konungens rike. Någon tid derefter märkte drottningen att hon var med barn. Då blef stor fröjd öfver hela landet, och konungen gladdes aldramest, att han skulle vinna sin käraste önskan. Men drottningen sjelf var inte glad, ty hon räddes inom sig, att hon ovetande bortlofvat sitt eget foster. När så konungen märkte hennes lönliga sorg, föll det honom underligt före, och han sporde hvi hon ensam var bedröfvad, medan alla andra fröjdade sig. Drottningen förtäljde nu huru allt hade timat under sjö-resan. Men konungen bad henne vara tröst och slå bort sitt bekymmer, han skulle nog så laga, att Hafs-frun aldrig fick deras barn i händer. När månaderna voro om, föll drottningen i barn-säng och födde en liten blomkind. Den unge prinsen växte till i ålder och krafter, och blef starkare och skönare än andra barn. Häröfver kände konungen och drottningen en stor hjertans fröjd, och de aktade svennen som sin ögon-sten. Det led så en rund tid, och prinsen gick på sitt tolfte år. Då hände sig, att konungen fick besök af sin broder, som rådde öfver ett annat rike, och den främmande konungen hade tvänne söner med sig. De tre konunga-barnen hade sin största lust att leka tillsamman. En dag roade sig de främmande prinsarne att rida på gården, som låg utanföre huset, men ungersvennen stod derinne, och såg uppå deras gamman. Han kände nu en häftig åtrå att deltaga i leken, och smög derföre bort ifrån sina väktare, sprang ut på gården, och steg upp på en häst. Piltarne foro så ned till stranden, att vattna sina fålar.
I fråga om hemmansdelars utaf olika Nummer sammanslående under en rök. 72 Den ii Maji, N.'o 99. Med vördsam anmälan, rörande Utskottets Utlåtande N:o 62, i anledning af väckt fråga om BergsTingsRätternes bibehållande i det skick, hvari de nu befinnas; m. ra. Rörande yrkad rättighet för Extra Roterings-skyidige, att anställa legning inom Beväringsåldern, N:o 101, I anledning af väckte Motioner om. förbud emot införsel af Danska Hästar. I anledning af väckt fråga om skyldighet för Norrländska Allmogen att vara försedd med bevis, att de varor, som af bemälte Allmoge försäljas i Stockholm, äro af egen gårdsafvel. I anledning af åtskillige föreslagne åtgärder till lindring i Rustningshesväret. I anledning af återremiss å Utskottets Betänkande N:o 65, rörande väckte frågor om upphörande af Ekonomiska Besigtningar hvart 3:dje år å SoldatTorp, samt angående Soldatens skyldighet att sjelf underhålla Torpet. I anledning af väckt fråga om rättigheten till dubbel tjenstårs beräkning för Lärare vid en LancasterSchola i Gefle, och för Lärare vid alla i Riket in - Den i4 Maji. 73 rättade LancasterScliolor, der minst 100 barn njuta undervisning, kades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart till 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Thorsdagen den i4 Maji 1829. Plenum klockan g Förmiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet bos Höglofl, Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm d, n Maji 1829. S. D.