Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid öfvervägande inom Ekonomi-Utskottet, sorn först behandlat Målet, af de anmärkningar, som föranledt återremissen af det förra Utlåtandet i detta ämne, har det ansett sig kunna med tystnad förbigå Herr Hammarskölds beskyllning för skråmåssigt nit och endast redovisa grunderne för sin öfvertygelse i den verkliga frågan. Utskottet tror sig icke kunna misstänkas för mindre sorgfällighet om Nationens bildning, än de, sorn yrkat den ifrågavarande granskningen af våra Högre och Lägre Låro-Verk, i hela deras vidd och omfattning. Men då Utskottet velat förvissa sig om behof vet af den åtgärd, de uppmanas att tillstyrka, hafva följande verkliga förhållanden påkallat ett förtjent afseende nemi. Stats-Utskottets Betänkan dm. 5a 5 Alf de allmänna undervisnings-Verken, i enlighet med Riksens Ständers år i8Jo anmälda önskan, varit mål för Regeringens synnerliga uppmärksamhet, hvilken haft den följd, att vi redan ega en ny, efter mångfalldig pröfning fastställd Schol-Ordning, sorn, ehuru kanske med skål klandrad i vissa delar, likväl eger den icke tvåtvdiga förtjensten, att hafva beredt sin successiva förbättrings möjlighet, genom föreskriften om en hvart 3dje år sammanträdande Revisions-Commitée af sakkunnige mån, under Ordförande af den Regeringens Ämbetsman , som med dessa årender eger närmaste befattning: Att vidare förslag till förändrad Student-Examen, enligt Regeringens befalning, blifvit utarbetadt och genom Trycket befordradt till allmän kännedom och Vederbörandes Utlåtande; Och att, utom denna åtgärd i afseende på våra Universiteter såsom Högscholor, desamma äfven såsom Styrelse-Verk, en icke mindre vigtig sida af desse institutioner, varit underställde upplyste måns granskning, hvilkas Betänkande äro genom trycket allmångjordt, ehuru, för denna frågas samband med Lagskipningens Allmänna Organisation, annu hvilande till nogare utredning och profning. 5h6 Ståts-Utskottets Betähkatiden> Af desse sammantagne åtgärder syneS tydligt, att
Det hade stått emot alla ödets växlingar, alla de olyckor som träffat det gamla Danmark och dragit fördel af det nya Danmarks i det starka Skandinavien framskridande utveckling. Det hade för demokratien och den sanna folkandan gjort mer än alla politiska framsteg. Det hade först närmat de olika klasserna till hvar andra och sedan fullkomligt sammansmält dem. Det hade ledt socialismens hotande flod in i en fredlig, om ock kraftigt brusande strömfåra. Det hade visserligen icke kunnat hos kannibalerne på adertonhundratalet inplanta några mänskliga känslor, men då människooffren genom de offrandes uppätande af sig själfva upphört, hade Tivoli kraftigt höjt nationalkänslan och därigenom bidragit till segern öfver »das ewige Preussenthum». Under de därpå följande århundradena hade Tivoli i lugnt framåtskridande verkat för sin stora uppgift, och i senare delen af tvåtusentrehundratalet utgjorde det den gemensamma föreningspunkten, till hvilken alla samhällsmedlemmar blickade med samma glädjefulla aktning och förtröstan. Tivolis område hade småningom utvidgats, och år 2,378 upptog detta område hela det forna Vesterbro och Fredriksberg. Det senares gamle park var nu en stor zoologisk trädgård inom den väldige stadens område, där man kunde få se mången gammal Gorilla sitta i sin förnöjsama familjkrets och tömma sin »halve Bayer», en fornåldrig dryck hvilken förtärdes åt minstone af det fyrhändta slägtet, om också de tvåhändta varelserna ej mer funno något behag i den germaniska vätskan. Spårvägar och järnbanor voro länge sedan öfvergifna fortskaffningsmedel, men det glada Köbenhavn kom på luftvägen i stora skaror från alla kanter, från Tåstrupskvarteret och Lyngbykvarteret, från förstäderna Roskilde och det gamla Hilleröd, från stadens innersta delar, från Saltholmen o. s. v. för att roa sig i Tivoli. Den i fråga varande aftonen var tilloppet synnerligen stort. Hela området upplystes af i fantastiska, ständigt omväxlande former vaggande ljusmoln. Dessa åstadkommos genom en i böjliga, genomskinliga kresimrör framströmmande gas som glänste i präktigt färgspel och här och där glödde i stora solar af elektriska gnistor.
År 1826 en qvantitet af 17,432 fe efter ett sammanlagdt värde af i 1,677 R:dr, som ger tett medels Värdtte Hevillnings-Utskotlets Betänkande N.o 27. 81, värde af nära 32 st. 2 r:st. per #, och, efter i5 procent, dragit i tull 4 s^- i° per #. jfr 1827 en qvantitet af 27,604 #, efter ett sammanlagdt värde af 20,445 R:dr, som ger ett medelvärde af 35 sk. 6 r:st. per ft, och, efter i5 procent, dragit i tult 5 sk. 4 Per Resultatet af denna utredning synes vara, hvad först angår den grofva. Ullen': 1:0 att införsels-qvantiteten varit i ett årligt stigande, som utmärker ett oundvikligt behof af denna rudimateriaj och 2:0 att Tullvärdet fått en årlig förminskning, hvarigenom äfven införselstullen blifvit förminskad. Vidkommande Fina Ullen: 1:0 att införsels-qvantiteten af detta slag varit i årligt tilltagande, fast älla Bih. till B. St. P. 7828 och 1S2Q, 5 Sami. 2 Band. t: st a Iläftet, 6 82 Bevillnings-Utskottets Betänkande N.o 27 åren i ett ojemförligt ringa förhållande till införsels-qvantiteten af den grofva Ullen, och 2:0 att det åsätta ringa tullvärdet vållat att medel-tullen för den fina Ullen för dessa 3:ne åren icke uppgår till mer än 5 sk. 7 rist, per #, hvilken tull ändock kan anses betydligen lägre för införskrifvaren, om man antager, hvad icke osannolikt är, att större qvantiteter fin
Genom denna ensidiga uppfostran, stridan*; Den 27 Augustii f, m. 363 de mot den stigande tids-andans och upplysningens kraf, har håndt att ali partiel öfverlägsenhet i individuelt afseende måst gifva vika förden allmänna bildningens högre förmåga; och det år just derföre den medborgerliga, fria, jag skulle kunna såga den constitutionella uppfostran år så mycket öfver hvarje ensidig och skråmåssig: och det är också derföre man icke nu mera kan vara en god Officer, ån mindre en ypperlig General, utan att hos sig förena, jemte sitt Stånds kunskaper, en medborgerlig, allt omfattande, frioch fördomsfri bildning, och med denna förutsättning kan icke nyttan af en KrigsAcademie vara förenlig. Grefve Hård, Carl Guftaf: Högh StatsUtskottet har i dess första Utlåtande, angående regleringen af StatsVerkets andra Hufvud-titel, förklarat sig icke kunna tillstyrka anslag för 4 HofRåttsRåd i Götha HofRått, af skillnaden emellan HofRättsRåds och Assessors lön; och såsom skål anfört, dels att ali möjlig besparing med Statens medel vore af omståndigheterne påkallad, dels att en högre fullmagt icke skulle berättiga till annan lön, ån den, som för inmehafvande tjenst bestås, hvartill StatsUtskottet, i anledning af anmårkningarne i denna punkt, nu fogat det skål, att den nu öfverklagade olikheten uti lönerne inom Svea och Götha HofRått, inträffar på flera andra ställen, Dtn 27 Augusti f. m, och icke synes böra afhjelpas annorlunda, åa på en gång genom en allrnån ny reglering.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utsk:ls hemställan i förev:de punkt och dels att R. o. Ad., med afslag å samma hemställan, skulle godkänna Riksgälds-kontorets fullmägtiges i punkten omförmälde åtgärd; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dertill svarades starka ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 8:de punkten. ang:de upphörandet af ljuspenningar för fullmägtige. Lades till handlingarne. 9:de punkten, ang:de décharge för Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning. Bifölls. Anmäldes och bordlädes nedannämnde från Utskrn inkomne Mern. och Utlåtm, nemi. från Konstitutions-Utskottet: N:o 5, ang:de föreslaget tillsättande af ett särskildt Utsk. för behandling af väckta frågor rörande elementar-läroverken m. rn.; Stals-Utskottet: N:o 23 i ani. af väckt motion om utdelning bland Riksståndens ledamöter af komiterades underd. betänk. ang:de bank-väsendet i riket och förändrad organisation af bank-anstalterne; N:o 24, i ani. af väckt motion om ett anslag å 12,000 rdr till ersättande af utgifter för undersökning af den så kallade Nynäs-banan; Den 10 Januari e. m. 83 N:o 25, i ani. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de afskrifning af statsverkets äldre nndsättnings-fordringar inom Vesterbottens och Norrbottens län; N:o 26, i ani. af väckt förslag om beviljande af räntefritt årligt lånebidrag till landtmäteri-arfvoden vid laga skiften i Vesterbottens län; N:o 27, i ani. af K. M:s Nåd.
Sk®; —• c) att den af [J(skot tet föreslagna utförsels-full å allt smidt jern vore för lag; — d) alt Rettin gar, Ankare, Draggar, Roderjern, Block och Spel måtte åsättas 50 R:dr tullvärde och 1 R:dr införsels-tull Sk®; samt slutligen e) att alla förut till införsel medgifne jerhsorter måtte bibehållas vid de i gällande taxa stadgade tullbeslämmelser. Juveler och Aida Perlor, i Bonde-Ståndet: att dessa öfverflöds-arliklar måtte med införsels-tull beläggas. Kalk, Kalksten och Kimrök, i Bonde-Ståndet: att nu gällande tullbestämmelser å dessa artiklar måtto bibehållas. Kläder, hos Ridder skåpet och Adeln: att Fruntimmerskläder, nja, af till införsel tillåtna tyger måtte, på de vid Askar och Dosor anförda skäl, serskildt specificeras; och så väl i detta Stånd, som i Borgare-Ståndet, alt gångkläder måtte till införsel förbjudas, hvaremot i Preste-Ståndet föreslagits höjning i den åsatte tullen, samt i Borgare-Ståndet, den till 40 procent åsatte tullens nedsättning till 331 procent. Knif var, i Borgare-Ståndet: af en ledamot, att Tull-Comileens förslag bordt, i afseende å denna artikel, antagas och af en annan, att Rakknifvar bordt åsätlas 12 sk., Pennknifvar 4 sk. och andra slag samt Galliar 331 procent af värdet. Bih. lill R. St. 5 Sami, 1 Afd. 21 Haft, 4 26 jBevillnings-Utskottets Utlåtandej N\o 30, Knappar, i Borgare-Ståndet', alt dessa borde indelas i 2:ne rubriker, nemligen förgyllda metallknappar med 6 R:dr värde och 2 R:dr tull samt Andra slag med bibehållande af nu för alla slags knappar föreslaget värde 2 R:dr 32 sk. och tull 32 sk. (tt>.
År 1838, af Manufactur-medlen 15,329:44. 7. „ „ , Confiscationsd:o 1,841: 6.11. „ „ „ Extra Licentd:o 161:10. 9. „ „ „ Eskilstuna Fristadsd:o 2,013:38. Vid 1838 års slut: Af Manufactur-medlen 9,780:30. 6. , Confiscationsd:o 12,934:13. — Återstå tillgångar Summa B:co R:dr Slockholm den 10 September 1839. J. M. Härstedt. 30,907 23 9 24,676 1 e 55,5831251 3 — 40 — Utdrag af Räkningarna öfver uppburna medel åren 1837 och utrikes orter bestridt för hem - Debet. Enligt 1836 års räkning utgjorde behållningen vid samma års slut . Inkomster: En uppkommen vinst genom högre beräknad cours af ett Rederi vid ersättning af de till Consuln i Danzig förskottsvis godtgjorda utgifter, enligt 1837 års räkning — 9. 5. Af Kongl. Stats-Contoret anordnade medel i afräkning på det årliga anslaget af 1,800 R:dr, som genom Kongl. Brefvet den 30 Januari 1830 blifvit anvist till ersättande af de utgifter, Svenska Consuler å utrikes orter bestridt för Svenskt sjöfolk år 1838 500: 4 Summa B:co R:dr | 3,112 47 8 500 9 5 3,613) 9) 1 — 41 — 1838 till godtgörande af de utgifter Svenske Consuler å, förskaffande af Svenskt sjöfolk. Credit. Utgifter:
iVlupts uppmärksumln-t > ä ett ämne, som egontligou tillliort öfverluggningen om regleringen uf -Vndiu Hufvudtiteln, men mäliundu läinpligust ku nole, i torenius niecl n^sskerördu ulskrifningsträgor, kommu under ötverväguncle, nemligen den , som u sistnämndu titel under en längre ticlr^md, till oliku lielopp för livurt är, blifvit kuluneerud, oell de förliullunden, livilku egentligen densummu vullut. 27 I 8?>ttunt unttuniul Njijilu8te Herr I^rilierre ^6^/r/e/m ett 8U l^ttantte untterttänigt antoruntte: "8ettun, i toijtt us ttiset8 8täntter8 vitt liera Kili8ttugur oeli 86i'8liilt vid "lien k,t' 1818 sruinttullttu nntterttunigu on8liningar, Longi. Naj:t lutit nettttitta "en (loniite sor citarlietanttc; ut' ett allinänt s6r8lug i utseende ^u Lnili6t8- "Verliena organi8ution oell göroinu1en8 unttaniul8eliligare lörttelning ttein einel"tun, 8uint ösverleinnat ttetta torttag tilt kttliet8 8tiintter8 gran8lining vitt 1823 "ur8 kttl<8ttug, asgulvo (te vict 8UINNIU ttili8clug etet nntterttunigs utlLtantte, utt ""Long!. i>1uj:t inutte tueliu8 till verlistä! ligliet lielorttra tte ttelar ut' ttetta sor"Vlug, 8oin Longi.
Hedersplatserna intogos af de båda, som varit med 1870. En psalm uppstämdes och sjöngs fulltonigt. Doktor Bring, som hållit invigningstalet då skolan öppnades och sedan vid de flesta årsfesterna talat till de unga, uttryckte nu sin glädje öfver att återse så många gamla bekanta och höll därpå en betraktelse öfver 1 Petr 1:18 — 21, nedkallande Guds välsignelse öfver alla dessa, som i egna eller andras hem hade sin verksamhet, samt öfver de många barn som fostrades i hemmen. En af flickorna sjöng en solosång, hvaruti skildrades, huru det bila fröet blifvit ett stort träd, och huru » de trefna små hemmen i öster och väster » äfven voro grenar i detta träd. Iduns läkarartiklar. in. Om badoch brunnskurer. K Af D:r Alfred Levertin. utidens förnämsta läkekrafter äro ej längre de medicinska drogerna, huru värdefulla de än i vissa fall kunna vara, utan fastmera de s. k. pliysikaliska medlen. Dessa förfoga öfver naturkrafterna och tvinga dem som lydiga redskap i sin hand. D e heta ljus, luft, vatten, rörelse o c h elektricitet, alla dessa hafva hvar i sin tur tryckt sin kraftiga stämpel på det nittonde århundradets terapi. Det är o m vattnet som tvagningsmedel o c h bad, det är om vattnet som dryck o c h som ett kraftigt verkande medel, när det håller en mängd minerala beståndsdelar, som vi här nedan skola tala o m. Att bad o c h tvagning i främsta rummet afse en rengöring o c h behöflig uppfriskning af vårt hudsystem, att det kan förekomma hudsjukdomarne i många af deras former har redan d:r Afzelius i sina föregående artiklar visat. Men huru innerligt hudens vård sammanhänger med hälsan o c h hvilka vådor ett försummande af hudens skötsel kunna medföra viile jag söka att visa o c h för eder. mina läsarinnor, göra klart.
Vid genomgåendet af dessa, och hvad ämnets omständliga förhandling inom de omnämnde trenne Stånden innehåller, har Utskottet funnit åtskilligt vara af den beskaffenhet, att det icke kan föranleda till någon åtgärd å Utskottets sida. Den inom det Hedervärda BondeStåndet förda klagan , olver det fortfarande Statsbidraget till Theatern, ligger utom gränserne för OeconomieUtskofiets behjertande, äfvensom den inom Välloflige BorgareStåndet yttrade farhåga, att Utskottet liksom velat påtvinga städerna Theater-in* rättningar, icke har någon grund i sjelfva Betänkandet och således icke eller behöfver undanrödjas. Beträffande åter slutligen det rikare utbytet inom Högloflige Ridderskapet och Adeln af åsigteröfver Skådespelarekonsten och Theaterfriheten, så har äfven detta till någon del aflägsnat sig ifrån den egentliga frågan, men, för så vidt sorn denna omfattas, uttalar sig ett enstämmigt godkännande af Betänkandets förra del, då deremot den senare eller resultatet blifvit högligen ogilladt, hvarutinnan äfven serskilde Ledamöter af Borgareoch BondeStånden instämt. Det är alltså endast de såsom stöd för detta ogillande anförde anmärkningar, hvilBi/i, lill Riks-St. Besv. o. Oec. Ulsk. IT//. N:0 l64i ka Utskottet egentligen tror sig böra upptaga till pröfning och besvarande. De äro väsendtligen icke flere än tvänne, hvaraf den ena afser rättsgrunden för den yrkade friheten, och irinefattar ett upprepande af hvad som redan i motionen blifvit anfördt, att nemligen en furvägrad. Theaterfrihet är i strid med vära Grundlagar; den andra åter förklarar det resultat, hvartill Utskottet kommit, såsom varande i strid med Utskottets egne åsigter. I afseende på den första af dessa anmärkningar skulle
Därför att jag talar om inbillningen, skall du möjligen kalla åskådningssättet estetiskt. Jag förstår ej till fylles detta utländska adjektiv, ty det har aldrig lyckats mig att gifva det någon allvarligare innebörd. Jag föreställer mig, att jag ser tillvaron med ungefär samma ögon som – låt oss säga Wallenstein. Frånse blott hvad tid och öden olikfärgat! Ärelystnad, inbundenhet, en till smärta uppflammande inbillning, tro på aningar och spådomar – allt detta återfinner jag förenadt hos mig själf. Ingen tillfredsställelse kan vara fullkomligare än den att som han få tömma sin inbillning och förmåga i genomgripande handlingar, ingen plåga i längden mer nedböjande än den att se hvarje sådan önskan omöjliggjord. Då springer inbillningens säkerhetsventil, och af den utströmmande eldfloden gjutas diktens och konstens stelnade bilder. Sysslandet härmed kan gifva färdighet, liksom man kan lära sig att föra en trupp valloner, men hvarken det ena yrket eller det andra kan ändra inbillningens grundväsen. Emellertid är det just om förhållandet mellan inbillningen och dessa stelnade bilder som jag i dag vill orda. Det synes mig att det mesta, som skrifves i detta ämne, uttalas från åskådarens och granskarens ståndpunkt och blott föga från själfva den danande inbillningsmänniskans. Du har skickat mig ett stålstick efter den stora målningen »Dödsriket», hvilken där borta i staden vid Seinen i så hög grad väckt din beundran. Halfva taflan utfylles af den strålflod, i hvilken Kristus nedstiger till skuggorna, och hållande sig fast vid hans kläder söka de vägen tillbaka upp mot lifvet. Hans rödkindade ansikte har lika litet något af michelagniolosk imperator som af andeväsen, och man känner, att denna figur icke är en inbillningsskapelse. Hvad som icke uppstår ur inbillning, går icke heller till inbillning. Hela min uppmärksamhet samlar sig kring taflans andra hälft, där de drastiskt målade härskarorna af döda med stela ögon och vidöppna munnar sökande tränga sig mot ljuset som fiskarna i ett akvarium mot glasrutan. Hvilken oförgätlig syn af dödens hela hjälplöshet och elände!
hvaraf befolkas mest fattiganstälterne om ej af offrénför ^iensteU ^örstöielser och deras usla afföda? hvad demoraliserar i högre grad Sohi gn °11S~ ~ aSSen ocll: s^aPaE vanartiga lättingar, än dettasamma fylleri , torps, n -1 S*'1 0<dl uppmuntran i hvarje gård, snart sagt i hvarje• öa oell Slutligen hvad är det sora Lortsköflar Besparingarne' för no>~ r — 24 —• deus dagar, om ej detta begär efter vinning och vällefnad, som närvarande husliålls-method frami)tingat? Betraktar nian följderna af denna liushållsmetliod från en annan synpunkt, s& visar det sig, att vi ännu måste från utrikes orter importera betydliga qvantiteter af de förnödenhetes-artiklar, som jordbruket borde och utan tvifvel kunde producera, om det vunne en klokare riktning, såsom Kött, Fläsk och Talg, Hampa, Lin, Linfrö, Hampoch Linolja, Hudar och Skinn, Till och slutligen Fiskvaror, hvaraf konsumtionen nu äv vida större än hvad den borde vara, utan den omnämnde ensidigheten i Svenska Landtnianna-industrien. Värdet af ofvannämnde artiklar, som från utrikes orter inkommit under året i83i, uppgick till omkring tre millioner Riksdaler Banco, som således är hvad jordbruket i det minsta bar, vid en förändrad riktning, att påräkna såsom ersättning för hvad man kan tro det förlora genom minskad bran vins-bränning, dervid den reella vinsten bestode i återförd moralitet ordning och allmänt välstånd,' hvilka deremot nu årligen gå allt mer och mer förlorade, om ej upplysningen och patriotismen förmår .frambringa en bättre anda, en ädlare omsorg om mensklighetens högre fordringar. En sådan bättré anda synes dock vara på vägen att inträda.
Med afseende härå och då det kunde antagas, att Stats-verkets tillgångar vid denna likasom vid föregående riksdagar skulle i så betydlig mån komma att tagas i anspråk till andra föremål, att en framställning om understöd för ofvanberörda angelägenhet icke hade att från nämnde håll påräkna någon framgång, är af motionären föreslaget: att der kyrka skall byggas ny, eller gammal kyrka ombyggas eller utvidgas, och kostnadsförslag blifvit i behörig ordning pröfvadt och godkändt, Församlingen må, om den så Önskar och behöfver, i Rikets Ständers Bank kunna erhålla amorterings-lån på samma vilkor, som för landtfastighels-lån i allmänhet varder stadgadt; att lånesumman ej må' öfverstiga tre fjerdedelar af det kontanta utgiftsbelopp, som enligt kostnadsförslaget erfordrades, sedan dagsverken, körslor och andra naturaprestationer blifvit afräknade; samt att, till säkerhet för både kapital och ränta, Församlingen skulle afgifva en gemensam förbindelse, för hvars fullgörande socknens samtlige hemmansegare borde en för alla och alla för en ikläda sig betalningsansvar såsom för egen skuld, och hvilken förbindelse i öfrigt skulle affattas efter den ordalydelse, som Banko-fullmägtige, på grund af dertill erhållet bemyndigande, funno lämpligt föreskrifva. 6 Banko-Utsholiets Betänkande M 25. I anledning häraf anser Utskottet sig böra erinra, att dä vid 1834 —1835 årens riksdag förslag i enahanda syftning med det nu framställda var å bane, Banko-Utskottet, i stöd af den åsigt, att Bankens utlåningar borde antingen vara ställda på kort tid eller åtminstone grunda sig på sådana fordringshandlingar, som, i fall Bankens ställning det påkallade, kunde utan allt för mycken svårighet försäljas eller hypothiseras, förklarade sig finna, att i sistnämnda hänseende förbindelserna för de lån, som af vissa städer och korporationer under kollektiv ansvarighet för ränteoch kapital-betalning innehades, vore ofördelaktigare, än de egentliga fastighetslånen till viss man mot lemnad intecknings-säkerhet.
– Ack! de veta icke huru dyrköpt den är; många hafva derföre uppoffrat allt! – Öfvermod och förtroende till en usling störtade Carolina R. dit, der hon nu befinner sig. Hennes förförare lefver och anses lycklig. Han är nu Familje-Far – men – har han mensklig känsla öfrig, måste han någon gång vid sina oskyldiga döttrars åsyn, rysa öfver det öde, som framdeles äfven kan drabba dem. — Svaga qvinnoslägte! Öfver dig ljuder en mensklig lag, att ditt fall är utan upprättelse. Den är sträng, den är hård, den är orättvis, men äfven den angifver din ursprungliga höghet. Man och qvinna skapade Gud menniskan. I mildhet, ödmjukhet och renhet förvarar du lifvets dyrbara lån – af dig skall det återfordras. – Det dryga ansvaret derför kan du ej från dig afkasta på den andra hälften af menskligheten! – Men inbördes lätta hvarandras bördor – men skyddas det svagare slägtet af det starkare, och i förädlad form återgifva det dess skydd – men fördraga och älska hvarandra – sådant skulle menniskornas inbördes förhållande vara. – Och likväl „öfverandtvardar den „ene brodren den andre i döden, och fadern „sonen, och barnen uppsätta sig emot För„äldrarne“ och Friden fins ej, som blifvit afkunnad öfver jorden! „Gud, Du som låtit dygdiga, ömma Föräldrar välsigna mitt inträde i verlden – Du, som tillstädjer att jag vet Din vilja, gif mig kraft att i min svaga mån afbörda min omätliga skuld till Dig! Gif mig, den lyckliga, förmåga att med andra dela mitt dyrbara Goda. Låt mig på den af mig valda banan, leda eller återföra någon själ till Dig. Det barn, hvars andra moder jag lofvat att vara, måtte jag med moderliga känslor omfatta det! Jag vet att mina pligter blifva stora, jag vet att utan ständig vaksamhet öfver mig sjelf, skall jag ej förmå uppfylla dem – men mitt hopp står till Dig, och Du sviker det visserligen icke, Du som öfverskådar det doldaste lif och gifver åt dess tysta verkningar framgång och seger!“ KAPITLET.