Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De åberopade liqviderna bifogas härjemte, och Kongl, Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra OSCAR. S. A. Munthe. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför lians Majit Konungen i Stats-Rädet ä Stockholms Slott den 7 December 18fy. Närvar and e: Mans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärenderne, Herr Friherre Ihrej Stats-råden, Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe och Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts redan fattade nådiga beslut uppsatt, förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående ersättning af från Götheborgs Landt-ränteri 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 68. utgifvet förskott till kostnaden för anstalterne till kolera-farsotens hämmande, och behagade Kongl. Maj:t, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt samt befalla, att nådig skrifvelse, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständers Stats-Utskott afgå. Ex protocollo C. A. Westerstrand. STOCKHOLM, tryckt hos Marcus & Comp. 1848. Kongl. Maj:!s Nådiga Skrifvelse, N;o 69. 1 N:o 69. Ank. till Exp.-Utsk. d. 14 Febr., kl. 7 e. m. Kongl.
Det är denna min serskildta mening jag anhaller att fä uti Prvtocollet förwarad. Zusterades följande underdäniga flrifwelser till Kongl. Majit: ' i SLormägiigasie MerNädigste Konung! Sedan Eder Kongl. Majit genom desi Hof-Cancellers Embete lätit till Riksens Ständers Stats-Utstott i nädcr vfiverlemna en afstrift af högstsalig Konung III:Z den 24 April 1774 till dä »varande Hennes Kongl Höghet Hertiginnan af Södermanland, nu mera Hennes Mant Drottningen, gifne försäkran om Enkesäte och underhäll i fall Hennes Maj:t säsom Swensk Drottning blefive försatt i Enke-Ständ, hafwa Riksens Ständer, till betygande af deras underdäniga Vördnad och tillgifwenhet för Hennes Majsts höga Person och i grund af den försäkran , svin blifwit Hennes Maj:t vä ofivanbervrde sätt gifwen, till Desi underhäll bestämt och anflagit en Summa af ,Septivtusende Riksdaler Banco specie i ett för «llt, att ärligen npbara, i händelse Hennes Kongl. Maj:t ester Försynens skickelse Desi höga Gemål vfwerlefwer. Jemte underdänig anmälan om bwad Riksens Stander säledes beflutit, anhälla Riksens Ständer i underdä«!Zhet, det täckes Eder Kongl, M-aj:t derom ! Räder för stän - Den 2Z Aprik. 94Z ständiga Stats-Contoiret till underdånig efterrättelse och behörigt iagttagande. Riksens Ständer framhärda re. Stormägtigste AllerNädigste Konung!
Det föreföll honom omöjligt, att denna menniska skulle kunna spela en dylik komedi, och att den arma karlen, på hvars samvete troligen låg en hel hög af handelsknep och bedrägerier, visst icke såg ut att hafva de mörka och vidsträckta planer, som Alf misstänkt. — Nå väl, du ser nu, att jag har rätt. Han kan ingenting säga dig, derför att han sjelf ingenting vet, — sade Malkolm, då Alf slutat sin berättelse. — Men hvarför finna vi honom då ständigt i vår närhet, hvarför ser du honom vid din säng, hvarför utöfvar han denna besynnerliga döfvande verkan på dina sinnen, hvarför kan du icke bestämma, om du drömmer eller verkligen är vaken, och hvarför lider du af detta tillstånd, så att din helsa blir förstörd, hvarför allt detta? Om jag hos originalet till den bild du ser icke skall finna förklaringen häröfver, hvar skall jag då finna den? — sade Alf tröstlös. — Det finnes saker, som icke kunna förklaras, du får underkasta dig denna sanning. Har du icke hört berättelser om vampyrer och gengångare, om fruktansvärda väsenden, som låna vissa menniskors skepnad, ofta våra aflidna vänners skugga, för att plåga och förvirra oss så mycket mera, har du icke hört talas om dubbelmenniskor, om att man sett sig sjelf? Hvad äro alla dessa visioner annat än fiendtliga väsenden, afgrundslika dimbilder, som icke kunna förklaras. — Det är en rubbad hjernas fantasier, en oordning i det hemlighetsfulla och komplicerade maskineri, som ännu icke förmått att för menniskoanden definiera sin egen existens, en psykisk gåta, om du så vill. Men jag erkänner aldrig ... — Hör, vet du hvad, Alf, det förefaller mig, som vi i grunden tänkte precis detsamma, vi nyttja endast olika uttryck för att komma till samma slutledning; båda innesluta vi, när allt kommer omkring, verlden med alla dess fenomener inom vår egen hjernskål, derifrån utgår allt, och dit återvänder allt, för så vidt som allt är summan af våra sensationer. — Malkolm, minnes du den franska konungens bekanta yttrande: ”staten, det är jag.”
För öfrigt wägar jag tro det »vara delta Ständ »värdigt, att icke begagna de första stunderne af wär Konungs äterwundna krafter, för att upliswa hos Honom den utan twifwel smärtsamma känsla, med hwilken Han samtyckte, alt icke yrka en proposition, som härflutit frän Hans warma nit för sitt Fäderneslands sjelfständighet. Ridderskap»:! och Adeln yrrrade härtill ett gan-^ ffa starkt bifall. Friherre Rudbeck, ^lexsnäer, conformera sig med Friherre >Vreäs och Friherre Leäersrröm. Gref - Den 4 December» 269 Grefwe k-ovonlijslm, Larl, upläste till. Protos collet följande: Högwälborne Herr Grefwe och Landt-Marskalk! Högloft. Ridderskap och Adel! En wärd Ledamot Herr OfwersterLieutnanten 6rixsnvslär har uti förledil Pleno upläst ctk betänkans de, som jag dä begärde pä bordet. — Af denna anledning anser jag mig dubbelt pligtig, att i dag beswara detsamma. Herr öfwerste» Lieutnantcn 6rlpsnvslstr njuter en nästan allmän agtning, ett nästan sammanstämmande loford uti hwad dest carackere som enskild man widkommer. En sadan lycka, sällan grundad pä annai än werkelig förtjenst, kan likwäl ej hos mig wärka någon ändring uti mitt omdöme öfwer Herr E)swersteLieutnantens inlämnade dictamen och derwid fästade motion. Här är ej fräga om den enskilde mannens dygder eller fel, utan om dest politiska yttranden och gerningar. Ingen betalar willigare än jag wördnadenS gärd, är den sörtjente ålderdomen — Ingen skulle heldre med ett wcrkeligen ryst bedömande öswerfe dest irrjnqar, om jag wid detta tillfälle kunde anse det förenligt med nuna pligtcr.
IX. B. 277. XII. A. 161, 21 g. — med Utlåtande i anledning af gjorde anmärkningar mot en af Kongl. Majit föreslagen redactionsändring i 24 § Riksdagsordningen. XII. B. 156. XIII. 125. XIX. A. 2x5. XLVIII. E. 41. •— med Utlåtande om Grundlagsstridigheten eller enligheten af en fråga, hvarå yrkad proposition vägrats. XIII. B. 114> 124. XV. A. 160. — angående Utskottets behörighet att upptaga nu gjorde motioner om ändringar och tillägg i JustitiEeOmbudsmannens instruction. XV. B. 155. XVI. A. 111. —- öfver 2:ne anmärkningsanledningar mot Rådgifvande åtgärden, i afseende på nya RiddarhusOrdningen. XVI. B. 376. XiXXIII. A. io5. — med förslag till ny redaction af 11 § Riksdagsordningen. XVI. B. 376. XXIV. A. 47. — angående verkställd, granskning af JustitiaeOmbudsmannens Diarier och Registratur. XVII. B. 323. XXI. A. 119. *— i anledning af åtskilliga motioner om än - i4i dringar och tillägg i JustitiffiOmbudsmansInstructionen. XVIII. B. 396. XXI. A. ioi. XXIII. E. 108. ConstitutionsUtskottets Betänkandea, Memorialer och Utlåtanden rörande StatsUtskottets anmärkningsanledning i fråga om Herr GeneralMajoren m. m. Friherre von Schulzenheims befrielse från yrkad ackordsersättning. XVIII. B. 396. XXXIII. A. 134. — angående StatsUtskottets anledning till anmärkning vid gjord disposition å MilitiaeBoställsCassan för inköpandet af ett Boställshus. XVIII.
Ej eller torde i detta hänseende böra lemnäs oanmärkt, att af nu anställde eller framdeles blifvande folkskole-lä rare en stor del sannolikt kommer att genom sjukdom eller andra förhållanden försättas i nödvändighet att Bih. lill R. St. Skrifvelse, N-o 7 !• från tjensten afgå, innan de, i följd af uppnådda lefnadseller tjensteår, vore, enligt de i E. K. M:s nådiga proposition föreslagna grunder, till pensions uppbärande utur ifrågavarande fond berättigade, i hvilka fall församlingarne alltså, oaktadt sina till pensionsfonden erlagda afgifter, skulle nödgas att medelst fattigvårdens anlitande', draga försorg om de afgångne lärarnes framtida uppehälle. På dessa skäl och enär, med hänsigt till folkskolelärare-befattningens egenskap af kommunal-bestyr, omsorgen om desse lärares pensionerande, äfvensom bildandet af serskilda för sådant ändamål afsedda fonder, torde lämpligast höra öfverlemnas åt församlingarne sjelfva, från hvilka, i sådant fall, sannolikt kunna påräknas frivilliga bidrag, till beloppet öfverstigande hvad som genom den föreslagna bestämda årsafgiften skulle erhållas, hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna bifalla, hvad uti E. K. M:s förevarande nådiga proposition blifvit föreslaget. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 13 Maj 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 11 Maj 1848. Preste-ståndet den i3 Borgare-ståndet den i5 — —j Bonde-ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående beviljande af kreditiv-rätt å Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätsel kommission. (Banko-Utk. Uti., JYo 44.) S. A.
Riksstat bland utgifterna upptaget årligt belopp af 2,059,790 R:dr, kunde skäligen anses nära motsvara den tillförene vid förefallande behof för Kongl. Statskontoret disponibla tillgång, som den på Riksgälds-kontoret anvisade och uti motionen äfven omförmälda statsfyllnads-summa då beredde, hvarförutan stadgandena, hvarigenom Stats-kontoret berättigades dels att förskottsvis från Riksgälds-kontoret erhålla ersättning för de brister, som visade sig uti Stats-inkomsternas af Rikets Ständer beräknade belopp, fastän det verkliga bristbeloppec ännu icke blifvit genom afslutade räkenskaper bestämdt, dels ock att, efter hvarje års slut, af Riksgälds-kontoret erhålla särskild ersättning för alla uti förslagsanslagen för samma år uppkomna brister, medverkade till underlättande af Statskontorets förmåga att verkställa sina utbetalningar. Då, enligt hvad visadt blifvit, flerfaldiga utvägar i sistnämnda hänseende blifvit Stats-kontoret beredde, så att numera svårighet derutinnan icke förefunnes, ansägo Fullmägtige sig desto mindre böra till extra statsregleringens öfverilyttande på Stats-kontoret tillstyrka bifall, som en dylik åtgärd lätteligen kunde leda till just motsatsen af det dermed uppgifna syftemål. I olikhet med de ordinarie stats-utgifterna, hvilka till största delen vid vissa förut kända och bestämda terminer förfalla till utbetalning, kunde, enligt hvad erfarenheten nogsamt visat, högst 12 Slals-Ulskotlels Utlåtande N:o 4 49. betydliga reqvisitioner utaf extra anslagssummorna förekomma vid tidpunkter, då skälig anledning saknades att, i afvaktan å sådana reqvisitioner, hålla i beredskap de för dessa reqvisitioners fullgörande erforderliga medel och icke sällan hände, att ansenliga utgifter, tillhörande extra statsregleringen, måste bestridas, innan dertill anslagna tillgångar ännu influtit.
Fortsattes pröfningen af RiddarhusUtskottets, den 6 sistlidne Junii aflåtne, och den 23 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, innefattande förnyad t förslag till Riddarhusordning. §. 8. Hufvudman, som fyllt 21 år, och som, utan afseende å åldern, sjelf vore berättigad att representations-rätten utöfva, må hunna befullmägtiga annan introducerad Adelsman, att intaga säte och stämma för Ätten. Får Hufvudman, enligt denna Riddarhusordning, ej utgifva fullmagt, dä inträde för tillfället närmaste Ättemän, för hvilken något lagligt hinder icke möter, uti full hufvudmanna-rätt. Fullmagt, som af annan person är ut gifven, kan i intet fall såsom gällande anses. För öf rigt bör fullmagten, sorn antingen skall vara med utgifvarens stil öfverallt skrifven och under skrifven, eller ock lagligen bestyrkt, ovilkorligen vara författad efter följande formulair: Till den Lagtima (Urtima) Riksdag, som i JV. skall hållas (hålles') tager (tagit) sin början den (dag och år) be - \6G De u 7 Augusti f. m. fullmägtigas härmed Q "Titel och Namn') att för Grefliga , ■ Ätten NN. N:o o o Friherrliga Commendeurs A deli ga intaga Säte och Stämma pä Riddarhuset, hvarvid han ovilkorligen förpligtas , att ställa sig till efterrättelse den af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer antagne och besvurne Regeringsform af den 6 Junii 180g, jemte Riksdagsordningen af den 10 Februlii 1810 och öfrige gällande Grundlagar, Ort och Datum. Namn. Sigill. Titel. Friherre Cederström, Jabob: Den nu uppläste §. fordrar åtskilliga rättelser.
Domstolen oell Stats-Rådet förda protocoll, bar, i sammanhang med den Kongl. Propositionen, till öfvervägande föreliaft följande af enskildfe motionärer framställde förslag, hvilka Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet till Utskottet öfverlemnat, nemligen: l:o af Herr af Grubbens, Nils JJ lili., och Herr af Hobsam, C. Ii., hvilka yrkat, alt bijsättningstvangct mätte upphöra, såsom ett frisinnad! folk ovärdigt samt derjemte olämpligt och skadligt, enär det dels betoge gäldenären möjligheten att arbeta och sålunda anskaffa tillgångar till sin skulds betalande, dels gynnade ockraren, hvilken, i förlitande på delta tvang, heldre utlånade penningar, emot en onaturligt hög ränta, till oordentliga och slösagtige personer, än han, emot billig ränta, gafve försträckning at den vederhäftige och arbetsamme. 2:o af Herr Bjerta, Lars, som anmärkt, att den säkerhet, som genom bysättningstvång^ erhölles, vanligen icke lage hos gäldenären sjelf och i hans tillgångar, utan antingen i det bistånd, som iian, då den personliga friheten hotades, kunde afpressa anförvandler och vänner, hvilka gjorde uppoffringar, för att ej se hans välfärd och goda namn störtade, eller i en ny ruinerande skuldsättning på harda villkor, samt att det således egentligen vore procenteriet, sorn hysättningslagcn i dess närvarande skick befordrade; hemställande motionären, alt Utskottet, för att minska olägenhetcrne af nämnde lag, malle föreslå vissa gradationer och inskränkningar deruti, sä alt mindre fordrintjur icke berättigade till by sättning utöfver mindre tid, saint ingen kunde, för gäld till hvad belopp sorn helst, hällas öfver ett är i fängelse, dervid Lag-Comitéens förslag till allmän Civillag och Högste
Jag undandrog mig sedan voteringen, emedan, ehvad utgången än kunde blifva, den icke kunde blifva öfverensstämmande med min åsigt. Min derefter vid justeringen gjorda förklaring var af följande innehåll: "att jag undandragit mig voteringen, emedan - Dcn 20 Mar "dan man cj ansett för Utsk. tillständigt att behandla vissa "delar af den K. propos., utan att densamma borde i sin hel"liet upptagas till pröfning och omröstning med ja eller nej och jag tilläde sedan: "Att jag icke ansåg den af Utsk. åberopade 3 §. af instructionen för BancoUtsk. här kunna til"lämpas." IJenna min förklaring har icke af protocollsföranden blifvit så uppfattad, som jag önskat; tvärtom har min öfvertygelse blifvit framställd allt för mycket vacklande genom den slutmeningen, ”a tt jag icke hunnit stadga den;" hvarom jag likväl åberopar de här närvarande ledamöternas af BancoUtsk. vitnesbörd, att jag ej yttrat ett enda ord. Man klandrar nu mitt aflägsnande från voteringen; men det förefaller mig, som detta klander snarare härleder sig från båda partiernas tro, att en rösts tillökning för deras åsigt hade kunnat vinnas. Jag älskar icke en half opinionsställning, och för att åtminstone icke förtjena mera än det ena partiets klander, vill jag öppet uttala, att om jag under frågans dåvar. form skulle hafva röstat, hade jag följt Utsk:s majoritet, och detta af det skäl, att genom en annan denna frågas behandling man kunde utsättas för dea oformligheten att få en civillag, som ändrade grundlagen och, än värre, att få se grundlagens ändring, förberedd af BancoUtsk. öfverlemnad till Ständernas pröfning och möjliga antagande af 3 Stånds majoritet, utan att Constit.Utsk. derom blifvit bordt. Jag har icke missförstått eller misstrott Konungens ädla afsigt att för nationens ombud öppet framlägga sina åsigter, rör:de Bankens lagstiftning; men ehvad känslan dervid än må dictera och oaktadt allt hvad man må yttra om
Detta arrende omfattar så lång tid, som erfordras för att alla de borgare, hvilka vid regleringens uppgörande funnos i staden, må i sin ordning erhålla häfderätt till så kallad Herråkerslott. Den till åkarekassan sålunda upplåtne jord är indelad i 4 särskilda skiften, som af kassa-direktionen på längre eller kortare tid utarrenderas till en eller flere personer mot antaglig säkerhet och den årliga afgäld, hvilken å offentlig auktion varder bestämd. — Af den arrende-inkomst, som sålunda inflyter, utbetalas till en hvar af donationsjords-innehafvare, hvilkas lottandelar blifvit af kassan öfvertagne, ofvannämnda bestämda ersättningsbelopp, men derest arrendesumman för sådant ändamål icke förslår, fylles bristen af kassans öfriga tillgångar. Då alla vid regleringens uppgörande varande borgare hunnit erhålla lott, tillkommer kassan dispositionsrätt på enahanda vilkor, som lottinnehafvarne sjelfva, öfver de derefter först le-,' digblifvande Herråkerslotter, så länge till dess kassan blifvit fullt godtgjord för hvad densamma, utöfver influtna arrendemedel, utbetalt åt dem, hvilka till kassan och jernvägsbolaget afstått. lottandelar; hvarefter kassan endast bibehåller så mycket af donationsjorden, som erfordras för att fylla bristen i arrendet för den mark, jernvägsbanorna upptaga, i händelse öfverenskommelse om ny skiftesläggning af donationsjorden emellan vederbörande då icke träffas. I fråga om allmänna onera och binäringar åberopas de uti föregående berättelser meddelade uppgifter. Fattigförsörjningen, en af stadens drygaste bördor, uppgick år 4850 till 4,454 B:dr 38 sk. 8 r:st., men år 4855 till 3,594 R:dr 34 sk. 4 r:st. Banko, som utdelats till 65 särskilda fattighjon och underhållstagare, samt användts till bekostande af en matinrättning till fattiges bespisande. På de sista åren har således fattigvårdstungan mer än tredubblats.
SlutsUlskls utlåt*. Nio 4°° återremitterades. Ånyo föredrogos och Li föl los StatsUtsk:s den 9 dennes på bordet lagda utlåc.n: Nio 40li * anledn. af K. M:s nåd. propus. ang:de en uppkommen brist i t*S>9 års anslag till beväringsmanskapets vapenöfning;!!-; N:o 402) * anledn. af Hr Petres motion atig:de befordrande till verkställighet af deu ordin, statsrcgleringens definitivt utgjorda delar. 3<)6 Den a3 Januari e. m. Vid förnyad föredragning af SlatsUtsk:s den 9 dennes på hordet lagda .mern. N:o 409, med förslag till voter:s-propos. i anleda, af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, i fråga om eftergift af Landskamererare!!, Kammarrättsrådet Lindbergs ersättningsskyldighet, i och för numera afl. Kronofogden Hoflir.gs balance, blef den föreslagna voter:s-propos:n af II. o. Ad. godkänd. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtsk:s den g dennes på bordet lagda utlåt. N:o 4I0> ang:de sökt låneunderstöd till uppförande af en ny kyrka i Hernösand. På begäran af Hr von Hartmansdorff, Au-g., samt Hr Carlheim Gyllensköld, Henr. Adolph Oscar, Jades ånyo på bordet StatsUt&kts den g dennes på bordet lagda utlät. N.‘o 411! ' anledn. af anmärkntr vid Utsk:s betänk. N:o 355, ang:de åtskilliga statsbidrags ingående till Riksg.conloret. Till pröfning företogs StatsUtskts den gdennes på bordet lagda utlåt. N:o 4l2i > anledn. af motion om förklaring af R. Sits beslut ang:de för universiteten beviljade professors emeriti-löner, samt lönetillökningar för professorer. Hr von Hartmansdorff, Äng.:
Dä detta var gjord t, lät major Rentlow, som torde befäl öfver batteriet, kalla mig till sig och befallde mig att i spetsen för tio man rida ned till bron och se till, om vi ej kunde demolera densamma. Jag gjorde så, men vi hade knappast hunnit sitta af och gripa oss an med vårt arbete, förrän ett regn af musköt-kulor böljade falla från höjden midt emot, och snart sägo vi en fana knektar i fullt språng rusa ned emot oss. Jag hade på en liten stund fått två af mina män dödskjutna och tro andra svårt sårade och kunde sålunda icke tänka på att stanna och upptaga striden med en hundrafaldigt öfverlägsen fiende. Därför gaf jag order till reträtt. Vi sprungo tillbaka öfver bron, kastade oss upp på våra hästar och flydde tillbaka till batteriet, som emellertid börjat spela, så snart vi komnut ur skottlinien. Att börja med höll vår eld fienden pä afstä-nd från bron,somjlifligt sopades af karteschsvärmarne, men snart fingo vi en annan fiende att göra med än [fotfolket, hvars kulor icke nådde oss, förrän de voro utmattade, så att de rullade som bönor på klipphällarna En kanon hade kört upp på Urenstochs krön och snart kom en till och så ytterligare en. De började lifligt beskjuta oss, och nu måste vi dela vår uppmärksamhet samt vända oss åt två håll. Men vi försvarade oss med stor bvavour och höllo bron fri från fotfolket, som flere gånger i storimnarsch sökte komma (ifver densamma. Så » maningen började dock fiendens kanoner göra luckor ibland oss och bringa våra stycken ur aktion. Tre af våra officerare voro redan döda och hälften af manskapet låg blödande eller dödt omkring kanorna, af hvilka två fått lavetterna krossade, så att de blifvit försatta ur stridbart Då kom en knla från batteriet midt emot, träffade den ytterst till höger stående kanonen i sidan, skenade så i sned direktion och klippte af hufvudet på vår befälhafvare, major Rentlow, som satt på sin häst ett stycke bakom oss.
Rob. Theophron: Uti inledningen förekomma 2:ne positiva sladganden, nemi. dels alt Statsrådets ledamöter skola Konungen råd gifva, men ej jemte honom regera, dels och i slutet, alt dessa embetsman ej kan till last läggas, om, emot deras, på anförde skäl grundade, råd, utgången, utan deras förvållande, blifver olycklig, och det åsyflade goda ändamålet icke vinnes. Det visar sig således häraf klart, att, i händelse åtal mot Konungens rådgifvare ägde rum, så kan och bör Riksrätten, i fall anledn. dertill förefinnes, såsom grund för sin dom åberopa den ifrågavar. inledningen. Vid sådant förhållande synes det mig äfven vara klart, ätt denna inledning verkligen innehåller ett lagsLadgaude, som bör linnas i sjelfva lagen såsom en särskild §. Hr Lagerhjelm: Jag tror mig icke behöfva orda vidare i sjelfva ämnet, men då en värd talare omnämnt, att ansvaret bestämdt borde finnas i sjelfva lagen, till rättelse för domaren, anser jag att denna inledning är vägledande för ledamöterne af Coust.Ulsk., hvilka i första hand äga att vidtaga beslut i dessa ämnen. Nu föreskrifver grundlagen, att derest rådgifvare» icke till prot. afgifvit sin reservation, så är han för beslutet ansvarig; han har yttrat sin tanka, men Konungen har vidtagit ett annat beslut; huru långt skall dä Statsrådsledamolen sträcka sin reservation? 1 sådane frågor hafva Consl.Ulsk:s ledamöter en rättelse för omdömet, dä det finnes en lag, som säger bestämdt: ”dock endast Konungen råd gifva, men ej jemte Honom regera.” Detta är angifvet i 106 §. Beträffande den 107 §, hvarest det lalas om Rikets sannskyldiga nytta, huru långt skall Slatsrådsledamoten utsträcka denna reservation?