Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex Protocoll© Oloj Werlin. S. D. Upplästes ett från Högvorcliga Prest-Ståndet ankommet Protoeolls-Utdrag för den 5 innevarande månad, hvaraf inhämtades, det Ståndet,' för sin del, beslutit, att på Bankens bekostnad borde präglas en Skådepenning Öfver de märkvärdiga dagarna den 14, 15, i 6 och 21 April,’ då Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland undergick Christemdomsförhör och Confirmation , samt derefter för första gången begick Herrans Heliga Nattvard, och slutligen åt Hans Maj:t Konungen aliade Trooch Huldhets-Ed; uti hvilket beslut de öfriga Stånden inbjudits deltaga. Härvid ingaf Eric Johansson från Stora Köpparbergs Vörd* .Bert 8 Maj; Vördsamt Memorial. Minnet af de dagar, da Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, Prins Oscar, lemnade prof af Dess kunskap i Salighers-Läran, aflade Dess Trosbekännelse och bekräftade Sit£ Förbund med det Högsta Väsendet genom Eeligionens dyrbara insegel , skall säkrast hos alla bevaras intill våra sista stunder. Men hågkomsten af denna vigtiga Act bör äfven öfverlemna* åt kommande tider, som ser uppfyllas de löften Hans Kongl. Höghet gifvit , ser fullbordas de ljufva förhoppningar denne Furste ger. Vi böre således med glädje omfatta det beslut Högvördiga Prestlindet fattat, att en Medaille må präglas, för att uti Historien och Häfderna förvara detta tillfälle; men vi hemställe derjemte, om icke, på sätt en af vara Ledamöter föreslagit, en berättelse angående denna högtidliga fest ma författas , och näst Titelbladet af de Förbättrade Kyrko Sångerna införas, för att elda Nordens bara till kärlek för Religionen samt oföränderlig tillgifvenhet för en älskad Konung och den lysande Hjelte-Stam, som står vid Dess sida. O m denna hemställan vinner Hedervärda Talernannens samt våra Medhröders hi fall, torde de öfriga Respectiva Med Stånden af detta Memorial undfå del , med anmodan att sig med Ronde.Ståndet i detta beslut förena.
Det är blott en sak, som är starkare än konsten, och det är kärleken — åtminstone för somliga. Jag kunde icke betänka mig i valet, då jag stod framför det. Du har ännu intet val, du har konstens befallning att följa.» Rakel brände upp detta bref. Ett par dagar derefter gick hon med sin far öfver fälten. Hösten stod för dörren, och det började bli kallt. Hon drog sjalen tillsammans omkring sig och gick med raska steg vid sidan af fadern. Himlen var grå; tunga, regnfylda skyar gledo helt nära jorden. Slätten såg så torr, så fattig, så glädjelös ut. När solen, denna idealiserande makt, var borta, hvad blef det då af denna lidande natur? Det såg alltsammans så hårdt, så hopplöst ut. »Nu kommer vintern snart», sade fadern. »Sista vintern sutto vi så ensamma. Nu blir det en annan sak, då vi ha dig hos oss. Du skall få se, hur trefligt vi ha under de långa vinteraftnarna, när vi sitta vid lampan. Jag ser, hur godt vi sitta, du och mor med edra handarbeten i soffan, och jag vid sidan med en tidning eller en bok. Det gör ingenting om det stormar och regnar utanför, vi ha det så godt inomhus ...» Rakel svarade icke. Hon såg bort emot Bråviken, som var svartgrå, och der mörka böljor vältrade sig. Blåsten slog henne i ansigtet och kastade hennes bara hår öfver pannan. Hon strök bort det och suckade. »Du suckar?» sade fadern; »tänker du inte med glädje på att stanna hos oss i vinter?» Rakel böjde hufvudet. Det smärtsamma, mörka öfver hennes panna och ögon blef så starkt. »Du ser ut, som om du vore dömd till döden», sade fadern och kastade en hastig sidoblick på henne. »Du vet likväl, att för oss är din närvaro det bästa, vi ha här i verlden.» »Derför stannar jag ju också hos er», sade hon sakta. »Bara derför?» frågade fadern. »Har du sjelf ingen glädje af det?» »Jag är rädd för, att jag kommer att längta så mycket», svarade Rakel. »Efter hvad då?» »Ack, efter mitt arbete, efter att se de andra måla, efter att lära mig något.
Besv. och Oecon, Utskottets Utlåtande N.o 32. 9 ilians förut afglfne reservation mot Utskottets Betänkande, N:o 19, i anledning af väckt fråga om anläggning af en Köping i Wittsjö by uti Christianstads Län. Med Herr Leffler förenade sig samtlige närvarande Ledamöterne af Vallöf!. Borgare-Ståndet. Ankom till Exped.-Utsk. d. 9 April kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Bevärings-ynglingarne icke måtte samlas till vapen-öfning förr, än de uppfordras till Rikets försvar. Genom Protocolls-Utdrag har Utskottet erhållit remiss af RiksdagsFullmägtigen ifrån Carlstads Län Bengt Erikssons motion derom, att Beväfings-ynglingarne hädanefter väl måtte i rullor antecknas, men icke till vapenöfning sammandragas förr, än Rikets försvar sådant fordrar, till hvilken framställning följande skal hufvudsakligen blifvit anförda: att, i och för Beväringsmötet, sonen ofta ryckes ifrån fadren och hemmet, och måste lenina egendomen åt en kraftlös och otillräcklig skötsel vid en tid, då största arbetskraften erfordras; att vapenöfningsmötet medför betydliga kostnader för Staten, äfvensom för den enskilde, enär Beväringsynglingen måste med kläder, mat och penningar utrustas; samt att ynglingarne, genom dessa möten, till deras sedlighet försämras. Med Motionairen har Riksdags-Fullmägtigen P. Eriksson ifrån nämnde Län sig förenat, hvaremot, vid motionens föredragning uti Hedervärda Bonde-Ståndet, vice Talmannen Jon Jonsson yttrat: att han icke kunde instämma uti Molionairens åsigter, enär Beväringsynglingen, genom öfningen vid mötet, ehuru ringa den vore, blefve mera skicklig att vid den indelte Soldatens sida användas i fält.
Jag vet ej heller, huru stora laster af Jern kunna komma att deruppå transporteras; ty allt det smide, som kan komma att passera Westgötha-linien, kan ej öfverstiga ia å i5,ooo Skeppund. Vid detta tillfälle har jag trott mig höra ett yttrande, som jag önskade vara ett misstag af mig. Jag har trott mig höra, att vid den bevisning, som den aktningsvärde Talaren framställt för Canalens nytta, han satt i tvifvelsmål, huruvida tviflarne grundade sig på öfvertygelse, eller på några enskilda afsigter. Hvad mig beträffar, så Den 26 Mars f. m. 83 är min öfvertygelse lika gammal, som utöfningen af min Representations-rätt. Jag liar verkligen bjudit tillj att komma tillen annan mening. Jag tröttsar någon att äga större känsla för det sköna i arbetet Jag kan ej tänka mig något behagligare skådespel, än att se det fullkomliga sätt* hvarpå arbeten vid Canalen och Verkstaden utföras* Men annat är de slutsatser jag måste draga i afseende på medlen till företagets utförande, och i afseende pä de beslut, uti hvilka jag sorn Lagstiftare skall deltaga* i anseende till skattebidrag af folket. Man säger, att då Canalen blir färdig, blifva inkomsterne ojemnförligt större * i anseende till den transitofart* både af Svenske och Utländske fartyg, man kan påräkna i följd af Canalens fördelaktige läge. Att stiga fram och säga hvad som i framtiden skall hända* är orimligt i bevisningsväg; således är härutinnan dert ena satsen så god som den andra. Mert jag anhåller att få anföra några omdömen* för att visa anledningarne till min öfvertygelse. Det är angifvet, att 70 å 80 lästers fartyg kunna komma att gå på Canalen, och att största delen af de fartyg, som segla på Östersjön, ej öfverstiga denna storlek. Likväl är det ett vilkor för möjligheten, att Sådane fartyg der kunna framgå, att Trollhätte Slussverk skola ombyggas.
Men då här ingalunda är fråga om att frånhända Presteståndet och till främmande föremål använda det ringaste af dess förmåner och inkomster, utan blott att inom sjelfva det Högv. Ståndet tillvägabringa en reglering, välgörande ej mindre för dess flesta medlemmar än för församlingen, synas farhågorna i detta fall böra lugnas, helst målet ej lärer kunna betraktas annat än såsom en fyraståndsfråga. Jag förnyar min anhållan om antagande af Frib. Raabs förslag. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hade icke föreställt mig att ett så vigtigt ärende, som detta, skulle företagas så nära midnattens limma. Derföre har jag icke heller med mig Presterskapets prcvilegier, af hvilka det kunde uplysas huruvida frågan är af privilegii natur, i hvilket fall man borde afbida PresteSt:s beslut. Mig är sagdt att Ståndet bifallit Betänk. Om detta förslag rörer Stånds-previlegier, så är det fruktlöst för oss att derom öfverlägga i strid mot PresteSt:s mening. Men eftersom frågan är företagen: så anser jag mig böra yttra några ord derom. Jag tror ett af de väsendtligaste medlen till kyrkoväsendets förbättring vara en syftesenlig löne-reglering för Presterskapet. Men hon bör, efter min tanke, göra presterne oberoende af deras åhörare. Så länge de förres beroende af de sednare fortfar är ej att tänka på någon väsendtlig verkan af en partiel löne-reglering af biskops-lönernas delning eller något annat dylikt. Hvad biskops-lönerna beträffar: så har jag, ehuru stora de må vara, icke känt mer än en Biskop, som lemnat förmögenhet efter sig. Eljest är vanliga förhållandet att del i deras sterbhus icke finnes någon tillgång, utan att der är brist, samt att konkurs skulle upstå, om ej anhörige och vänner sådant förekomma. Detta är min erfarenhet under utöfningen af den befattning med ecklesiastiska ärender, hvilken varit mig anförtrodd. Nyligen hafva vi sett att en 430 Den 23 Mars e. tn. Biskop gjort cession, oell om vi noga tänka efter: så torde väl ytterligare finnas en eller; annan Biskop sorn är nära att göra detsamma.
Vid tiden för jernvägsfrågans behandling härstädes, och då en så utomordentligt vacker målning gjordes af landets ställning, tog jag mig friheten hemställa, huruvida man icke hade en aning om att andra tider vore i antågande; men detta ansågs då härflyta från en slags hysterisk inbillning som man icke borde göra afs:de på. Jag vet att många af mina gamla kloka vänner, som eljest med mig dela tänkesätt, då betraktade på detta sätt mina aningar, Nu äro emellertid dessa förutspådda tider i antågande, och innan krisen blir öfverstånden är jag öfvertygad att den skall kräfva många upoffringar och många förändringar både i affärs-förhfillanden och lefnadssätt. Det är en profetia som jag nu uttalar, den kan vara sann eller falsk; men rtog ser man tillräckligt, för att Anna att Ständerna böra vara varsamma. Till slut synes mig att en talare har en något, öfverdrifven föreställning om ItiksArkivets nuv:de hus, då lian nemi. säger, att det är förenadt, med eldfara för hela Stockholms stad att ItiksArkivet befinner sig i detta hus. Vi böra dock komma ihåg att det ligger helt nära sjön med fri plats på två sidor, och att sprutor lätt kunna anskaffas och röra sig på platsen. Det är således i detta fall ett bland de bäst belägna hus i Stockholm, och huru det då kan sätta hela staden i lära är för mig oförklarligt. Dr Lilljehöök; Jag ber att få fästa upmärksamheten på den stora mängd af byggnadsarbeten som under denna Riksdag erhållit dels fortsatta dels nya anslag, och jag tror att under sådana förhållanden det icke är skäl att öka deras antal, isynnerhet som man derigenom blott kommer att förorsaka stegring i materialkostnaderne. Hr Bildt, Didrik Gillis: Hvarje vän af hufvudstadens försköning måste alltid med glädje se, att den nu ganska fula fonden af Carl XlILs torg bebygges; jag säger »fula», ty något mindre skönt kan man näppeligen skåda än den husrad som finnes der.
Afskrifning af de till Svenske och Norske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka nå- gon ersättning ej kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut, år 1849 380: 24. 2. 1,619 12 7 Balans till år 1851: 5,967 11 8 Summa 7,586 24 3 Statistiska kontor den 27 Juni 1851. Efter förordnande, E. G. Leijonmarck. — 32 — Kongl. K ont iner skoll egii o ~ underdåniga ullålande, i anledning al Rikets Ständers Revisorers berättelse 0111 granskningen af de under beniältc Kollegium ställda fonders förvaltning oell räkenskaper för åren 18lil oell IS50. Till åtlydnad af Eders Kongl. Majits i nådig remiss meddelade befallning, får Eders Kongl. Majits och Ilikets Kommerskollegium härmedelst afgifva underdånigt utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående den ar 1851 förrättade granskning af de under Kollegii förvaltning ställda fonder oell medel.
Banken bespara de med silfvers införskaffande förenade utgifter, det hade kunnat med skäl föras Fullmägtige till last, att de ej delat varande tillgångar emellan Börserne i Stockholm och i Götheborg, anse Fullmägtige sig deremot i nu anmärkta fall, skulle hafva förfarit i strid mot både det allmännas och enskildas fördel derest de, genom utsträckning af vexel-försäljningen, onödigtvis minskat behållningen af Statslånet och nedtvingat kursen, ty det lärer väl svårligen kunna bestridas att i detta, som i många andra fall, spekulationen väckes till företag, hvilka åtminstone för det allmänna icke bereda någon fördel. Härmed torde Fullmägtige tillräckligen hafva förklarat hvarför, under ofvanberörde tid, vexelforsäljning å Götheborgs 102 Börs icke bordt äga rum, och något vidare yttrande i detta ämne kunde således anses öfverflödigt; men ehuru Fullmägtige icke skola underlåta att, då omständigheterna dertill föranleda, å Götheborgs Börs låta försälja vexlar för Bankens räkning, finna Fullmägtige sig härvid böra uttrycka den åsigt, att, om det får antagas att Bankens vexel-försäljning är tillkommen för att befrämja Bankens egna ändamål, delning af dylika affärer emellan Stockholms och Götheborgs Börser, i stället att bereda Banken nytta, ©tvifvelaktigt måste för Banken medföra onödiga utgifter. Det är nemligen gifvet att, vid försäljning, kursen måste bestämmas lika för vexlar, som säljas i Stockholm och i Götheborg, så att någon vinst af en högre kurs å det sednare stället ej kan vara att förvänta, hvaremot utförandet af dessa bestyr derstädes påkallar serskilta arvoden och ersättningar, hvilka, att döma af redan vunnen erfarenhet, kunna komma att medtaga den fördel, Banken, genom försäljningen, eljest tillskyndas; en omständighet visserligen i sig sjelf af föga värde, i jemförelse till den förlust, som kan uppstå, deraf att försäljningen ej inskränkes till ett belopp, motsvarande . högst hvad som erfordras, för ätt, för tillfället, hindra silfver-uttag från Banken.
Domstolens anmärkningar emot förra förslagen till det hufvudsakliga blifvit begagnade och i^öfrigt skett tillämpning af följande åsigter: att lagstiftningen borde, för befrämjande af det ofvan antydda ändamålet och i öfverensstämmelse med den redan i 2 §. af Kongl, förordningen den 28 Juni 1798 uttalade grundsats, stadga skyldighet för säljaren att, inom viss ej alltför lång tid, tillställa räkning eller lagsöka, vid äfventyr att eljest icke kunna med samma vitsord åberopa sin handelsbok och detta så mycket heldre, som köparen, i annat fall, när han, efter flera års förlopp, klafves för en bokskuld, han, änskönt han anser krafvet oriktigt, nödgas låta utslaget ankomma på motpartens edgång och således, just till följd af dennes försumlighet, sättes ur stånd att begagna sin genom förslaget medgifna rätt att med ed från krafvet sig fria; att den, som, i ändamål af kraf, fått räkning å borgade varor sig tillställd, icke ovilkorligen borde vara förpligtad att, för bevarandet af sin talan emot räkningen, anställa klander genom rättegång, utan må anses hafva sin talan öppen, derest Kongl. Majis Nåd. Proposition j N:o 28. 17 derest lian, inom klandertidens slut, tillsagt den fordrande, att hans räkning icke godkännes, på sätt Lag-kommittéens förslag till civillag, Utsökningsbalken 3 kap. 1 § också innehåller; och att, då 1 § af den nu föreslagna författningen i slutet innefattar korrektiv mot så väl ena som andra partens felaktiga förfarande, och alltså jemväl för den händelse, att köpare finnes svikligen hafva ändrat, förneka eller underhålla emottagen motbok, torde föreskrifterna om motbok kunna inskränkas till hvad förslagets 4 § utvisar. Kongl. Maj:t, som, uppå Statsrådets ledamöters .enhälliga tillstyrkan, fann, att proposition om författning i ämnet borde, i den ordning 87 § Regeringsformen föreskrifver, till Rikets Ständer framställas, täcktes förordna, att Högsta
Beklädnads-bidrag 4: 32 — R:dr 5o: hvilket ungefärligen motsvarar hvad som vanligen betalas i Vacanceafgift för ledige Rotar. 36 För hvarje RustliållS-Nummer vid Westgölha-Regemente, i anseende till hvilket samme beräkningsgrunder i öfrigt antagas, men hvarest Rusthållet eller Roten består Soldatens hela beklänad och utredning, ökes ofvanupplagne kostnad med io R:dr, och anses således årligen utgöra 60 R:dr, oberäknadt Hästvacance-afgiften, som utgår med Sju Tunnnor Spanmål af Numret. För Båtsmauthållet upptages å hvarje Rote, vanligen samman - satt af 4§ Mantal: Batsmanslega fördelad på år ...R:dr 2: — _ årlig lön .3: 16 — Bålsmans-Torpets afkastning och förmåner 16: 3a — Åbyggnadens och hägnadens underhållande 6: 3a — Di veise körslor och brukningshjelp' ...5: — —■ Ulsädeshjelp, Julekost m. ..3: Beklädnaden som bör räcka i 3 år kostar vanligen 4° R:dr, och således årligen i3:i6 — R:dr 5o: Vidare motsvarar fyllnaden i den totalsumma Tabellerne innehålla: 1:0 Kostnad för Städernes Båtsmans-Contingent, hvilken, när uppsättningen under krigstid tages i beräkning, utfaller för hvarje Nummer åtminstone lika med den för Landets Båtsmanshåll; 2:0 Rotefrihets-afgift för ännu icke definitivt indelte oroterade hemman, utgörande tillhopa 770 R:dr årligen: och 3:o, Kostnad för Extra Roteringen, hvilken approximativt antages svara till |-delar emot Ordinarie Roteringskostnaden, eller, på år fördelad, emot nära 20 R:dr på hvarje Rote. Sammanräknade beloppet af alla i Länet belägne RusthållsStammars och Augmenters för rustningen anslagne räntor, utgör, efter medeltalet af de ifrågavarande fem årens markegångspris, 20,4°° R:dr årligen.
Efter hvad jag kunnat fatta under uppläsningen af Hr Stråles motion, sä säges i början deraf, att det förslag han meddelar R. St. afser behandlingssättet af K. propos:r uti lagfrågor vid en kommande riksdag, dä deremot i slutet yttras, att han icke inser, huru R. St. vid denna riksdag skola kunna till slutligt afgörande företaga den väntade criminallagen, såvida icke R. St. för densammas behandling föreskrifva det behandlingssätt, som Hr Stråle föreslagit. Jag hemställer således till den värde ledamoten, om icke deruti ligger någon motsägelse, och för att fä tillfälle att taga närmare kännedom om motionens innehåll, anhåller jag att densamma mätte få hvila på bordet till nästa plenum. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hr Bogeman, Joli. Ludvig, anmält sig vara af snart inträffande tjensteåligganden hindrad att fortfarande utöfva den honom uppdragna befattning alt vara ledamot i BancoUtsk., samt fördenskull anhöll att derifrån blifva entledigad, med bibehållande af sin riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer, att i deras nästa sammanträde efter Hr Bogeman välja en ny ledamot i BancoUtsk. Vid förnyad föredragning, biföll R. o. Ad. SlatsUtsk:s nedannämnde d. 28 sisth Sept. på bordet lagda utlälm: N:o 21, i anledn. af 1841 och 1843 årens revisionsberättelser, ang:de Riksg:s-cont. och f. d. Filialdisconternes utredning; N:o 22, ang:de föreslagen afskrifning af ett i Riksg:s-cont:s anteckningsböcker rör:de testamentsbevillningen balanceradt mål; N:o 23, i anledn. af R.
57-o af den 8 April 1857, i fråga om utbyte af militie-boställena JVI 1 Steglinge och JVI 8 Plöninge emot skatteköpte delar i Kronohemmanen Vestra och Ostra Klappe i Malmöhus län. (60 ) 1857 den 12 Maj föredragen och med antagande af det utaf Rikets Ständer vid ifrågavarande boställsoch hemmans-utbyte fästade vilkor angående den rätt, sorn med hänsigt till hemmanet Vestra Klappe kunde varda arfvingarne efter förre åboen Anders Larsson i laga ordning ordning tillerkänd, blefvo Krigsoell Kammar-kollegierna anbefallda att om Verkställigheten af hvad Kongl. Majit och Rikets Ständer i detta ärende beslutit vederbörligen föranstalta. 58:o af den 22 April 1857, i anledning af år 1855 verkställd revision af Statsverkets m. fl. fonders förvaltning (til). 1857 den 10 Juli föredragen genom Finans-departementet och Transsumt af Rikets Ständers skrifvelse till Landtförsvars-departementet öfverlemnadt. 1857 den 11 Augusti föredragen genom Landtförsvars-departementet; och biel' hvad Rikets Ständer, med anledning af Revisorernes anmärkningar, såväl vid Krigs-kollegii räkenskaper som ock hvad angick förhållandet med redovisningen af det hö, som för Carlsborgs fästnings behof levereras, i ena och andra hänseendet i underdånighet hemställt och föreslagit, af Kongl. Maj:t i Nåder bifallet. 59:o af den 25 April 1857, i fråga om anslag till upprätthållande af den Arméens Pensions-kassa åliggande pensionering (62). 1857 den 12
Afdelningens genom votering in pleno underkända förslag af följande innehåll: »Revisorerne, som efter besök pä stället ega all anledning uttala sin till fredsställelse öfver den goda ordning, hvari Kongl. Svea Artilleri-regementes förråder och persedlar sig befinna, kunna icke underlåta att, i likhet med 1861 och 1862 årens Revisorer, vitsorda det stora behofvet af en särskild kasernbyggnad för nämnde regemente; och tillåta sig Revisorerne i öfrigt hänvisa till den närmare utredning af frågan, som vid sistlidne riksdag förekommit; hvarjemte Revisorerne anse sig böra, till ledning vid bedömandet af de stora olägenheter, som måste af det nuvarande inqvarteringssättet uppkomma, här bifoga närlagde tabellariska uppgifter». (Bil. Litt X). h) Emot beslutet att aflåta skrifvelse till H. Exc. Herr Justitie-statsministern med anhållan om åtskilliga uppgifter rörande försvarsverket till lands och sjös; dels af Doktor Forssell, som ansåg hvarken den åberopade 6 § af instruktionen innebära ett tillräckligt berättigande för Revisorernes fordran att, på sätt som nu tydligen afses, med statsverkets »tillstånd och förvaltning» sig befatta, ej heller ordalagen i instruktionens 7 § 2 mom. utgöra en giltig grund för yrkandet att om förhållanden, sådana de nu befinnas, vinna kännedom. Uti denna reservation instämde Grefve von Rosen, F. C., och Doktor Moberger. — 260 — dels ock af Hofpredik anten Tegnér : »Inom Andra Afdelningen af Revisionen ha de, i sammanhang med, dock icke med föranledande af 1862 års räkenskaper öfver de onder Kongl. Krigs-kollegii förvaltning stående, landtförsvaret rörande, fonder och kassor, motion blifvit väckt, att Revisionen skulle, i föreskrifven ordning, ingå med begäran om upplysning i hvad skick vårt landtförsvar sig befunne, och sedan sagde motion blifvit in pleno föredragen och bifallen, väcktes der frågan om och beslöts, att den önskade upplysningen äfven måtte komma att omfatta tillståndet med sjöförsvaret. Då således