Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr örej R:dr örej R:dr öre Transport R:dr R:mt 2,608,306 5 Våg-ofvergångitr. 8 st. landsvägsöfvergångar, å 450 R:dr 64 st. mindre vägöfvergångar, å 150 R:dr Vägomläggningar, 3,000 fot, å 1 R:dr Stängsel, å 2 R:dr per sträckfamn af vägen 3.600 9.600 3,000 16,200 62,254 2,686,760 5 Summa kostnad för arbeten, som bero af terrängen 2,686,760 Öfverbyggnad, 186,760 fot Skenor, 186,760 sträckfot, å 25 # st. st. v. per löpande fot, 23,345 Sk# st st. v., å 30 R:dr Skurfjern med hakbultar, 596 S# st. st. v. per mil, 3,092 Sk#, å 60 R:dr Tvärstockar, å 12,000 st. per mil, 62,254 st., å 1 R:dr 700,350 185,520 93,381 77,817 Nedläggning af stockar och skenor, å 15,000 R:dr per Summa 1,057,068 Tillägges 10 proc. för stationer — 105,706 80 1,162,774 80 Expropriationer. 78.000 60,900 15.000 Utegor, 203 tunnland, å 300 R:dr Inköp och flyttning af hus 153,900 & # # i O VI f* * En andra klassens station vid Christinehamn, jemte spår till ån och lastbrygga derstädes , En tredje klassens station vid Let-elfven, med lastbrygga Två tredje klassens stationer vid Storbjörboda och Porla, 220,000 70,000 å 40,000 R:dr
Det borde tecknas med gyllene bokstäfver, ty han har gjordt mer till återlifvandet af den sanna Religionens anda, än tio Dogmatici. – Hans arbete är afgjordt ovederläggligt genom den ytliga Philosophi, som då fanns; och i de länder, der man ännu hjelper sig fram med de uppstufvade reliquierne af denna Sens communs Philosophi (och ibland deras antal är hans eget fädernesland), anses det vara satt utom fråga att vederlägga honom. Han sättes å sido som en heterogen varelse, som i sjelfva verket gått för långt. Ty det är väl godt att tvifla och pröfva, och är en föda för själen; men att vara en så genomdrifven, förtviflad tviflare, det går utom all anständighet. Sedan Hume’s arbeten på denna väg blefvo bekanta, svalkades den allmänna Skepticismen. Man fann att vägen låg ner åt ett djup, för hvars gränslöshet man bäfvade. Man beslöt således att rädda, hvad som räddas kunde, och att företaga en revision af de återstående, för det sunda förnuftet oumbärliga sanningar, att stadfästa dem genom gemensam öfverenskommelse; och öfver dessa skulle det ej mer vara tillåtet att tvifla. Tvifvelsandan vände sig ifrån Philosophien och Religionen inpå borgerliga samhället och politiken; och beredde der sluteligen en af de mäst förvånande Revolutioner, som Historien sett. Men låt oss se hvad det blef af denna det Sunda Förnuftets Philosophi, sedan Hume skrämt den ifrån vidare framsteg på sin första bana. – Vi hafve sett, att man beslöt till att frälsa de nödtorftigaste sanningar undan tviflets åverkan. Vi skole derföre iakttaga, hvilka och hurudana dessa sanningar voro, hvilka man lät utgöra liksom det luttrade residuum efter den stora Skeptiska processen. Sedan vi betraktat upplysningen i sin pröfningstimma, skole vi nu iakttaga huru den såg ut, sedan den satt sig, eller konstituerat sig som permanent. – Sens communs Philosophi fick nu en annan gestalt. Man hade sett, att Skepticismen kunde bli farlig. Men hvarföre? jo emedan den ville förklara och pröfva allting.
Ridderskapet och Adeln jngifvet memorial anfört, att ehuru, af lagens stadgande i 16 kap. 3 § Jordabalken syntes följa, alt den som på arrende emottagit annans egendom, under viss i arrendekontraktet bestämd tid, är skyldig att vid denna lids slut afträda egendomen, utan föregången uppsägning, skiljaktiga meningar härutinnan likväl varit bland dom; re rådande; och som de, hvilka ansett uppsägning alltid böra föregå afllyttningen, ehvad arrende-tiden varit bestämd eller ej, till stöd för denna åsigt åberopat 5 % i berörde kapitel, den der talar om uppsägning i allmänhet, har herr friherren, hvilken antagit, att sistnämnde lagrum blott afser det fall, då någon viss tid för arrendet icke är aftalad, föreslagit, det förklaras måtte, att sistnämnde lagrum icke är tillämpligt på arrenden af jord å landet på viss bestämd tid, utan att hvad derom aftaladt blifvit, skall lända till efterrättelse. Lag-Utskottets Betänkande, N:o 45. 7 Lag-Utskottet, till hvars yttrande detta förslag blifvit remitteradt, har sig jemväl bekant hurusom olika åsigter uti ifrågaställda hänseende hos domstolarne gjort sig gällande. A ena sidan har man nemligen af stadgandet i 3 § af Jorda-balkens 16 kap. att, om städja är gifven på vissa år, ingen håfve makt landtbon, dess hustru och barn uppsäga, så länge giftostäinman varar, samt att, om den dör som städjan gaf eller henne fick, giftostämma ändå skall stå fast för enka och barn, tills den ute är; men att jordegaren derefter sjelf eger råda öfver sin jord, — ansett följa att, då jord blifvit på bestämd tid utarrenderad, jorden bör af arrendatorn, pä grund, af aflalet, vid den bestämda tidens slut afträdas, hvaremot man, å den andra, af innehållet i 5 § samma kapitel antagit, det skyldigheten att afträda arrenderad jord ej inträder utan att uppsägning föregått.
Rikets Ständer hafva derföre ansett nödigt, att, till förekommande deraf, att ifrågavarande fabriksoch handtverks-arbetare ej mätte i en framtid blifva bragte i den bär ofvan antydda belägenhet, viss arbetstid bör föreskrifvas för barn och yngre personer, anställde vid spinnerier, väfverier, samt cigarroch tändsticks-fabriker, jemte andra i afseende å inverkan på arbetarnes helsa med dem jemförliga fabriker och inrättningar, och att, derest arbetstiden för personer emellan 12 till och med 15 år bestämdes till 8 timmar om dagen samt från 15 till och med 18 år lill 10 timmar dagligen, tillräcklig lid för kroppens och helsans vårdande skulle återstå; men arbetstiden för personer utöfver sistnämnda ålder skulle icke lämpligen kunna begränsas, helst en hvar då vanligen eger förmåga att inse huru länge ett försatt arbete kan vara nyttigt eller skadligt. I anledning häraf få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, att, såsom tillägg till Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, ett stadgande mätte i Nåder utfärdas, hvarigenom arbetstiden vid spinnerier, väfverier samt cigarroch tändsticks-fabriker, äfvensom andra i afseende å inverkan på arbetarnes helsa med dem jemförliga fabriker och inrättningar för barn och yngre personer emellan tolf till och med femton år, bestämdes lill åtta timmar om dagen samt från femton till och med aderion år lill tio limmar dagligen; äfvensom att E. K. M:t ville, efter vederbörandes hörande, nådigst meddela nödiga föreskrifter, så att berörda stadgande vunne efterföljd. Rikets Ständer framhärda &e. Slockholm den 12 September 1857. ExpeditionsU/sko Hels Förslag till under d. Skrifvelse N:o 1-19. 271 i\:0 ItU. Uppläst och godkändl hos Kidd. och Adeln den 5 Sept. 1857.
Med afseende å hvad sålunda blifvit anfördt, och då, efter hvad Fångvårdsstyrelsen uti infordradt underdånigt utlåtande upplyst, Departements-chefen Kruskopfs omförmälda sjuklighet i synnerhet under sednaste åren särdeles ofta hindrat honom från tjenstgöring, så att han under mera än halfva liden af sistförflutna tio år varit, på grund af styrkt sjukdomsförfall, i åtnjutande af tjenstledighet, samt då läkarens betyg föranledde att det åberopade ögonlidandet med all sannolikhet skulle vid den 28 StatsUtskottets Utlåtande N:o 153. kallare årsliden framgent komma alt genom Ijenstens fortsatta skötaude underhållas, — har uti en den 28 sistlidne April tiil Rikets Ständer aflålen nådig Proposition (N:o 107) Kongl. Maj:t, med särskildt afseende å vigten deraf, alt innehalvaren af ifrågavarande embete mera oafbrutet än den nuvarande kunde egna sig åt den vigtiga förvaltningsgren, som vore detta embete anförlrodt, begärt, att Departementschefen Kruskopf måtte från och med månaden näst efter den, uti hvilken afsked från haus befattningar i Statens tjenst kunde vara honom beviljadt, å allmänna indragningsstaten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande 80 procent af hans nu innehafvande lön, 4,500 R:dr, eller således lill belopp af 5,600 Riksdaler Riksmynt. Under åberopande af ofvananmärkta i den nådiga Propositionen anförda skäl, får Utskottet, till ifrågavarande nådiga framställning tillstyrka Rikets Ständers bifall. 20:o. Sedan Fångvårds-slyrelsen, med öfverlemnande af en utaf Chefen för Kronoarbets-bataljonen på Carlsborg, Majoren i arméen och Riddaren af Kongl.
Bok afföras, deremot blifvit i Riksliufvudboken, som går på Galenderår, till följande eller i832 års redovisning balancerade. För år 1832. För år 1853. g. afdrages: Afkortningar 127,806:45.8. 163,261:26.4. Återstår • 2,107,527:18. - 2,200,579:40.3. hvarifrån dock vidare bör afräkijas influten ersättning för under föregående åren dubbelt ulbetalde medel till Götheborgs Hospital, hvilka böra godtgöras 6:te HufvudTiteln, der, genom samma dubbla afföring, brist uppkommit till ett belopp af 1,000: — då återstoden blir till RiksStaten be - hållen med 2,106,527:18.- 2,200,579 Vid StatsRegleringen år i83o påräknades 1,750,000: 1,750,000 4o. 3. Öfverskott visar sig således med 356,527:18.- 450,579:40.3. Öfverskottet å Sjötullsmedlen för år i832 upptages uti samma års Rikshufvudbok till 377,458: 21. 2. och uppkommer denna difference: 1:0 genom summan af de uti ofvanstående afkorlningshelopp 127,806: 45. 8. inbegripne restitutioner, observationsprocent och Remisslage, hvilka uti nämnde års
Skånska indelta infanteri-regementena föreslagna förmånen af beklädnads-bidragets upphörande elier ersättning derför jemväl borde utsträckas till de vid berörde regementen varande valanle rotar, så förekommer dervid, att, sidan, i anledning af en vid 1812 års riksdag uppkommen fråga om jemkning och lindring i den extra rotering, sorn år 1811 ålagts de i Skåne befintlige dittills oroterade hemman och lägenheter, Kongl. Majit den 2 Mars påföljande året låtit genom Dess Befallningshafvande meddela vederbörande extra rotehållare i Malmöhus och Chistianstads län de vilkor, hvarpå Kongl. Majit ville tillåta att denna extra rotering, utgörande 2,572 man soldater och båtsmän, lörbyitis till eli ständigt på 2.000 soldatnummer indelt knektehåll, och Kongl. Majits Befallningshafvande anmält, att de rotesky'dige, med få undantag, ingått på de af Kongl. Majit erbjudna vilo en, Kongl. Majit ilen 26 April 1814 uppdragit ål en särskild kommission ali i dessa län ver k s ä' 1 a de roterings-förrättningar, h' i k a i fö'jd deraf komma att ega rum. Bemälda kommission, hvars arbeten den 18 December 18iö afsiutales, afgaf derom samma dag underdånig berättelse och » c' no öfverlemnade tillika ett uppgjör-lt förslag till rote-indelningsverk för begge de Skånska infanteri-regementena; hvarefter Kongl. Majit, ned hufvudsaklig! gillande af berörde förslag, genom Nådigt Bref den 21 November 1817, fastställde grundel ne för den .'■ålunda uppgjorda ordinarie roleringen i Skåne.
Till allmänna helsö vårdens förbättring och utvidgande har Kongl. Majit, i enlighet med Rikets Ständers Beslut om beviljadt lönanslag för ett ökadt och tillräckligare antal Provincial-medici i Riket, förordnat om serskilda sådana Läkares behöriga tillsättande i åtskilliga Län, jemte bestämmande för deni af tjenliga district och stationer. Sedan Kongl. Majit uppdragit åt Dess Sundhets-Collegium, att utarbeta och afgifva underdånigt förslag till inrättande af Helsovårds-Comiteer å landet, och Collegium öfver detta ärende med underdånigt betänkande inkommit; har Kongl. Majit i Nåder stadgat, attFörsamlingarnes Kyrkoråd, hvilka redan ega skyldighet att vaka öfver ordning och sedlighet, äfven hädanefter bör tillkomma ett närmare inseende öfver hvad den allmänna helsovården tillhör, för hvilket ändamål Kongl. Majit, genom alne Nådiga Kungörelser af den 27 Februarii 1828, föreskrifvit åtskilliga ändringar och tillägg, dels i Kongl. Förordningen den 26 Februarii 1817 0111 Sockenstämmor och Kyrko - Kongl. Maj.-ts Nådiga Berätt. N.-o 1. råd, dels uti vissa nu gällande Medicinalförfattningar; äfvensom Kongl. Majrt tillika anbefallt Collegium, att, i enlighet härmed, för Kyrkorådets och vederbörandes behof utarbeta ett fullständigt sammandrag afMedieinal-Författningarne. I anseende till den år 182.3 på flere ställen inom Riket yppade koppsmitta, har Kongl. Maj:t ytterligare anbefallt vidtagande af nödiga försigtighetsmått till smittans hämmande och Vaccinationens allmännare befordrande; och afgifves årligen från Sundhets-Collegium underdånig berättelse om Vaccinationens fortgång jemte förslag till lämpliga Vaccinations-prSemiers utdelande.
Leuhusen, som synes anse för ett fel, om en bötfäld person skulle i någon händelse kunna afhända sig sina tillgångar för att i stället undergå förvandlingsstrafTet, måste jag erinra om, att lagen nu mera icke åsyftar att i böter fråntaga den fattige hans sista tillgång, och att lagen lill och med från utmätning för böter undantager den bötfäldes enda fasta egendom, hvaraf han sin nödiga bergning häfver. Sålunda kan en besuten bonde, hvars hemman kan uppgå till 1,000 rdr och derutöfver, men som saknar andra tillgångar, vara berättigad att undergå förvandlingsstralf. Men då detta är förhållandet och lagen häruti onekligen hvilar på en billig grund, så frågar jag, om det är rimligt, att samme man, som är fritageu från böternas utmätning, i händelse han låter underrättens utslag vinna laga kraft, eller detta blir i högre rätt fastställdt, skall för rättigheten att söka ändring nödgas afhända sig sin egendom och förvandla den i penningar för depositionsskyldighetens fullgörande, samt således underkasta sig ett större lidande, än straffets undergående skulle för honom medföra. Ar icke detta i sjelfva verket att hindra ändringssökandet, hvilket dock ej kan vara lagstiftarens mening? Omförmälda nya stadgande i Strafflagen fordrar alltså en förändring af ifrågav:de bestämmelse i processrätten; och för denna ändring gälla samma skäl, ehvad besvären angå underrätts eller hofrätts utslag. Jag har yttrat, att denna fråga icke står i sammanhang med frågan om förändrade stadganden för ändrings sökande i civila mål, och jag grundar detta derpå, att äfven berörda undantag från utmätning för böter, ej gälla för annan utmätning. Alltså torde bibehållandet af föreskrifterna om doms fullgörande och deposition af ådömda ersättningar ej utgöra något hinder för afskaffande af skyldigheten att deponera böterna. Den 7 Mars e. m 191 Hr Lemchen har i sin motion framlagt ett förslag till författning i ämnet, som synes mig fullständigt, utom möjligen idet af Hr von Gegerfelt anmärkta fall, nemi. i afseende på de särskilda stadgandena för poliskamrarne.
RegeringsFormen, samt i anledning af i Stånden väckta frågor, anmärka brister i de allmänna Hushålls-an"sLalterne och förändringar deruti föreslå, ”samt upptaga alla hos Rikets Ständer upp”komna frågor om förändring, förklaring och ”upphäfvande af Lagar och Författningar, ”sorn Rikets Allmänna Hushållning röra;" samt BevillningsUtskottet, uti den nu föredragne Grund, yttrat sig tillstyrkande för fri inoch utförsel af alla utländska varor, tvertemot hvad som nu äger rum, kan jag ej annat finna, än att Utskottet befattat sig med en förändring i författningar, som Rikets Allmänna Hushållning röra; och således ingripet i den rätt, som euligt ofvan t Den 28 October f. m. 253 citerade §. tillkommer Ekonomi-Utskottet. Jagtror derföre, att dessa principfrågor endast bordt behandlas af sistnämde Utskott, och att, då vi icke hafva något utlåtande derifrån i detta ämne, rättast är att lagga BevillningsUtskottets yttrande öfver Grunderne för tullsystemet till handlingarne, hvarigenom man lättast torde förlika de stridiga opinionerne i saken; och derå anhåller jag om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Herr Skogman: Jag är öfvertygad om nyttan för alla samhälls-interessen af med Varsamhet fortsatt tillämpning af friare tulloch handelsprinciper; men jag anser det vara en helt annan fråga, huru ändamålet skall på lämpligaste sätt och med minsta olägenhet uppnås. Om man lika med Utskottet medgifver, att de inhemska näringarne böra skyddas emot utländsk medtäflan, är det svårt att, utan föregången undersökning och pröfning af en mangd speciela förhållanden, bestämma, om detta skydd häst meddelas genom tullafgifter, uttryckta med hvilken ziffra som helst, eller om i sådant hänseende fortfarande förhud erfordras. Jag tror, att denna fråga helt och hållet heror af Kongl.
Jag finnér visserligen öfverensstämmande med de beslut, som förut äro fattade, att man äfven här lemnar spelrum åt ett godtycke, hvilket i detta fall kan blifva så mycket större, som ingen minimitariff för städerna finnes. Jag ser emedlertid häruti ett ytterligare stöd för den tanke jag i början yttrade, att R. o. Ad. aldrig bort ur 68 § borttaga de ordalag, hvilkas bibehållande jag förgäfves sökte försvara. Den af Utsk. föreslagna redaction af 108 § blef härefter af R. o. Ad. bifallen. 45:te punkten, ang:de Hr Fr. Sundfors motion om bestämmande af värdet å hus i städerne utan afseende pä. brandförsäkringssumman. Ulsk:s i denna punkt afgifne yttrande blef af R. o. Ad. bifallet. H. R. o. Ad. åtskildes kl. ^ till 12 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. $ till 10 f. m. Upplästes till justering och godkändes Exp.Utsk:s ncdannämnde förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M.: N:o 40, ang:de inköp och utdelning af ett antal exemplar utaf Svenska Fornskrift-sällskapets handlingar; N:o 41, ang:de upphäfvande af 3 § i 2 cap. Giftermålsb:n; N:o 42, ang:de kungörandet af handlingar, som af utländska sjöfarande böra vid hitkomsten till Riket medföras, till bestyrkande af fartygets nationalitet. N:o 44, ang:de upphörande af den nedsatta tullen å från Finland inkommande varor. Äfvenledes upplästes lill justering och godkändes Const.Utsk:s under N:o 8 afgifna förslag lill § i riksdagsbeslutet, ang:de Ulldisconlcredilivet. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot i Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 2283.
M. genom nådigt bref af d. 7 Dec. -sistlidet år, tillsvidare frikallat General-Landtmäterikont. från skyldigheten att sammandraga Länskartor och indragit den i första punkten nämnda Rekognosörsanstalt, tillkommen i slutet af år 1848, och hvarmed således, lika litet som med det af honom aldeles icke bearbetade länskarteverket, Öfver-Ingeniörens företrädare ej varit sysselsatt, samt dels det tillägg, att justeringsbestyret visserligen åtföljes af inkomst, men alt denna, i anseende till justerings-taxans längesedan vitsordade otillräcklighet, blott upgår till några fä riksdaler årligen och ej motsvarar det med justeringen förenade besvär. Landtmäteri-Fiskalen har anfört, att de inkomster, som nu åtfölja hans tjenst, endast utgöra i lön 1,055 R:dr samt andel i böter, upgående i medeltal för de 10 sednaste åren till 99 R:dr Den 23 December e. m. 83 24 sk., hvilken extra inkomst, efter hvad som är att önska och förvänta, kommer att till större delen försvinna, men att dessa förmoner icke motsvara hvad Fiskaler i E. K. M:s och Rikets öfriga Embetsverk åtnjuta, enär t. ex. Advok.-Fiskalen i Tullstyrelsen äger i inkomst minst 1,950 R:dr samt Advok.-Fiskalen i KrigsColhm 1,600 R:dr årligen, hvarförutan nämnde tjenstemän biträdas af hvar sin kanslist, försedd med 6()0 R:drs lön å Stal, utom tjenstgöringsarfvode, och sådant allt oaktadt LandtmäleriFiskalsgöromålen, som i sednare åren blifvit betydligt ökade, och hvartill äfven åtskilliga revisioner höra, säkerligen äro fullt jemförlige med förenämnda Advok.-Fiskalers.
Jag anser mig likväl hafva fyllt min pligt emot Ridderskapet och Adeln, emot Fäderneslandet , lika väl sorn mången annan Caput. Hvad ErkeBiskopens rätt beträffar, att befullmägtiga för sio ätt, så ser jag ej huru den kan bestridas, och hvarföre den skulle bestridas. Den befullmägtigade handlar efter lag och öfvertygelse och ej efter instruction af den som uppdragit honom rättighet att representera Ätten. Allt beror af den frågan om det är nyttigt att Riddarhuset är talrikt, och att Adelsmän med kunskaper , hederskänsla och talanger, kunna erhålla rättighet att deltaga i öfverläggningarne, utan afseende uppå antingen de äro hufvudmännens förstfödde eller sednare födde söner. Den lr Juni i e. m. 271 Herr von Hohenhanfen: Det tillägg Friher-»' re Boije yrkat, synes mig innefatta eo obillig hårdhet mot dem af Ridderskapet och Adeln, som tillhöra Presteeller BorgareStånden , emedao man derigenom skulle förmena dem att deltaga i Riksdagsmannaval inom ett af dessa Ståod, i synnerhet som de icke kunna veta , om de icke sjelfva blifva^valde. Inträffade nu ej detta, blelvo de utestängde från att deltaga i öfverläggningarne hos Ridderskapet och Adeln. För m'n del kan jag ej häruti finna någon nytta eller billighet. Herr af Malmborg, Abraham: Då jag icke bör uppehålla Ridderskapet och Adeln med att athöra repetitioner af hvad flera redan i förevarande ämne anfort, får jag endast nämna, att min öfvertygelse om olämpligheten af Förmyndares rätt, att genom fulimagt förordna representant inom detta vördade Stånd, bland annat äfven styrkes deraf, att den händelse ofta kan inträffa, det en man innehafver flere förmynderskap. Det har handt mig sjelf, att jag på en gång innehaft åtta förmynderskap och hade således, om Riksdag den tiden infallit, kunnat förordna åtta representanter hvilket synes mig vara orimligt. Herr von Hartmansdorff:
Fabriksoch Ilandlverks-ordningen den 22 December 1846, ändringar deri Fahlu kungsgårds hjelp, utbyte deraf mot anslag » ytterligare i ämnet Fahlun och Gefle, Jernvägs-anläggning deremellan, se Jernväg. Fardag, om förändring deraf Fartyg, förändring i föreskrifterna om deras uppmätning Svar på återremiss . » om upphörande af Oresundska tullafgiften derför . » hemställan i anledning af olika beslut Falalietid, för fullföljd af mål från Stora Kopparbergs län Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse » särskilde föreskrifter derom för Gottland Kongl. Maj:ts Nådiga stadfästelse] ; » för anmälan af missnöje emot Hof-Rätts dom och utslag Fattigvården, anslag till » nya bestämmelser derom Fatligvårds-styrelserria, om utdelande af den så kallade uppfostringshjelpen Filial-Bank, föreskrifter för bildande deraf Svar på återremiss Se vidare Finans-Departementet,anslagen för, se Stats-rcglering. Finansoch Penninge-väsendet, se Kommitté. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse. Samling. Afdelning. Utlåtande, Betänkande eller I Memorial. 1 Kiks-Ståndens Ueslut. Underdånig Skrifvelse. 5 £- C/i O. 0 CW 1 <T> cn C T Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:o N:o | Sid. Cfi CJ pa •s QCD m CL pr u Q. CD crq c« i F. —» O 5 "o (C o 3T 2. r5' cr» ET 3* 3 O, C. Cö co * 21 cio S 3. • c3’ w CO cn C Ridd. o. PresteBorgareStåndet. BondeP N:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet.
Hon brottades med orden, tills hon funnit det mest triiffande uttrycket; hon lade till och tog bort, tlnda tills hon fann det mest lifsverkliga framst8llningss&amp;ttet. Liksom mblaren fyller sin portfölj med skizzer, af Iivilka fatalet sedan bli taflor, SA hade Ernst Ahlgren sin " stora bok ", i Iivilken .hon antecknade samtal, naturtaflor, karakttirsanalyser omedelbart ur verkligheten, allt som förstudier till sina arbeten, At hvilka hon, utan detta samvets granna tillvaratagande af intrycken, icke skulle kunnat ge en SA äkta verklighetshalt, p&amp; samma g8ng som hon, genom att med genialisk urskiljning omdana stoffet., afltigsnade tillfiilligbetens och gaf koostnarlighetens pragel &amp; t sina diktverk. Deniia ytterligt samvetsgranna arbetsmoral var hennes bidrag till lösningen af kvinnofr8gon. E r n s t ' Ahlgrens egna lifserfarenheter hade gjort henne till en varm anhangare af hvarje strafvan för kvinnans. ekonomiska och rättsliga likstiillighet med mannen. Men hon ans8g att med en sidan frigörelse skulle man faktiskt ' hafva vunnit mycket litet, om den ej följdes af en kvinnornas inre frigörelse, framför allt fran fördomar, men afven frAn oriktiga ansprlik. Allt upphi5jande af kvinnoarbetet, såsom sbdant, var henne motbjudamde; först nar kvinnans arbete bedömdes opartiskt s&amp;soin mannens, först n8r kvinnorna pli sig själfva stalde samma ansprlik som mannen stalla pA livarandra i fraga om samvetsgrannt, produktivt arbete, ' först d&amp; anstig hon att det kunde bli tal om jämlikhet. Att bli bedömd som författare, med ' hansyn till att hon var kvinna, framkallade hos, Ernst Ahlgren en harm, afven da omdömet var lofordande, som inför en förolatupning. Och gentemot det kvinligt konstnQrliga fusket var hon sjalf en lika omild domare, som den gamle lektorn i skizzen E n grobian.