Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det förslag, som jag i della hänseende förgäfves sökte genomdrifva i Utskotten, får jag vördsamt bifoga. Bih. lill R. St. Utskotten hafva beslutat att borttaga den controll, som förseglingen af bränvins-redskap afsett. Jag medgifver visserligen, att, om en större del af bränvinspannor skulle, såsom föivslaget lyder, få begagnas året om, och skallen å mellanstora skulle stanna vid det föreslagna låga beloppet, kunde förseglingen anses mindre nödig; men under förhoppning om rättelse af Riks-Ständen i bada dessa afscenden, tillstyrker jag, alt försegling hädanefter som hittills må påbjudas, till förekommande af de ökade frestelser till lagbrott, sorn ett lättare tillfälle dertill erbjuder, och till förekommande af de angifvelser och rättegångar, som deraf skulle blifva en sorglig följd. 6:0. § 40. Till hämmande af den utaf flere motionärer högt öf verklagade oseden, att kringresande bränvinsförsäljare i flere orter utprångla sin vara, ofta i minut, hafva Utskotten föreslagit i denna § en bestämmelse, som är så otydlig, att den kan missförstås derhän, att ingenstädes mindre, än ett ankare, får säljas, i motsägelse till föreskriften i den näst föregående §, och alt äfven oskyldigt forslande af köpt eller såldt bränvin kan blifva underkastadt beslag. Jag skulle trott, att det sökta ändamålet vunnits, och motsägelse med föregående § undvikits, om Utskotten antagit den vid voteringen i denna fråga i slagna redactionen, nemligen: ”Bränvin må väl i hela fastage, större eller mindre, försäljas, men ej under kringforslande någonstädes afyltras till mindre quantitet, än 7,i kannor, och alldeles icke utdelas eller utmätas 3 öppna farvägar eller offentliga samlingsplatser på landet etc.” Lag-, sami Albil. Bestoch Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 1. 19 Friherre RaabSj A. C., tariff på pannerymdsafgiften för 6 månader.
Visserligen finnas trakter, der förhållandet är motsatt, och der det goda priset på gårdfarihandlandernes bomullstyger uttränger egna händers arbete; men på mångå andra ökar sig deremot hemväfnaden af sådane tyger, hvilket bevisar sig genom den ökade försäljningen af bomullsgarn uti städerne, som nu mera uppgår till betydliga qvantiteter. Uti Linköping ensamt försäljes årligen omkring 3oo,ooo skålpund bomullsgarn, och uti Norrköping närmare 200,000, förutan 3o å \o,ooo, som i vde öfrige Städerne afyttras till ortens väfverskor. Deremot minskas synbarligen hemspånaden. Bruket af ylle och linne är nu mera så inskränkt mot förr, att mindre ullgarn och lingarn förbrukas än det för ringare pris åtkomliga bomullsgarnet, som spinnes på fabri - 16 kernes masell i ner, och sorn ofta ingår till hälften uti samma väfnad mot ullgarn eller lingarn. Dessa tyger blifva mindre varaktiga än de förr brukliga tjockare och starkare ylletvgerne och rena lingarnslärftet, och mäste derföre ofta förnyas, hvarigenom mängden af årliga lillverkningarne måste ökas, om behofvet för förbrukningen skall fyllas. Jämväl förmodas, att hvar och en af allmogens qvinnor numera plägar förskaffa sig ett större antal klädningar än förr skedde, och att häruti ligger en orsak till väfnaclernes ökning. Emellertid försäljes ej någon väfnad härifrån till andre orter, utan köpes tvärtom härstädes betydligt af sådane, sorn annorstädes äro tillverkade. Väfnaden af mattor, täcken och sådant mera står på en låg punkt, så väl i afseende på konstfärdigheten, som i afseende på tillverkningarnes mängd. Med männernes vinterslöjd och liemsmide förhåller sig på sätt i sednaste underdåniga Berättelsen ornförmälles. Den utgöres dels af förfärdigandet af redskap, möbler, laggkärl o. m. d., dels ock af spik och nubb samt annat smide, hvaribland det af skräddaresaxar från en smed i Ydre härad är mäst berömdt.
Fullmäktiges yttranden och förslag rörande följande ämnen, nemligen: angående förnyelsen af 3:ne, genom stöld förkomna och sedermera i stadgad ordning efterlysta, så kallade Trollhätte slussverks lottsedlar; angående åtskilliga räkenskaper och andra handlingar rörande Riksgälds-kontorets kreditsedel-rörelse, lombard-rörelsen vid f. d. General-assistanskontoret, äfvensom Kongl. f. d. nummerlotteri-inrättningen; angåen - Stats-TJtskoittets Memorialj N.o 2. 37 angående ersättning lill Kongl. Stats-kontoret för utbetalda arfvoden, jemte andra kostnader, i anledning af den under 1840—1841 års riksdag sammankallade riksrätt; angående godtgörandet af de för åren 1843 och 1844 uppkomna brister i 8:de hufvudtitelns anslag till lön för biskopen på Gottland; angående ombyggandet af östra flygeln vid Rikets Ständers hus; angående planering af den mellan Riksgälds-kontorets bus och Riddarholmskanalen belägna gård, samt dess förseende med ny stängsel; och angående fortfarandet af det vid sednaste riksdag beviljade anslag, för bestridande af kanslistgöromålen vid Fullmäktiges expedition. De af Riksgälds-kontorets kommissariat oell ombudsman, enligt föreskriften i reglementets 163 §, nu afgifna berättelser, få Fullmäktige härjemte till Stats-utskottet öfverlemna. Stockholm den 26 November 1847. Jacob Cederström. C. Printzensköld. N. H. Selander. L. IV. Löhman. G. Holm. A. M. Brinck. Hans Jansson. E. Norberg. P. R. Bråkenhjelm. Er. Delin. And. Berg. J. A. Zetterberg. C. G. Stuart. Bih. til. R. St. Pi el i&.fa och 1848 j 4 Sami. / A/d. t Haft. 6 STOCKHOLM, Ecksteinska Boktryckeriet, 1847. Stats-Utslotlels Utlåtande, N:o 3. 1 N:o 3. Ank. till Exp.
Men tillräckligheten af dessa kreditiv-summor beror naturligtvis af tidsomständigbeterna jemte flera särskilda förhållanden, hvilka alltså mäste afses vid pröfningen och bestämmandet af de belopp, som, med hänsigt till hvartdera kreditivets antydda föremål, böra för dem anvisas. En sådan pröfning, särdeles i fråga om den för utomordentliga försvarsanstalter verkligen erforderliga kreditiv-summa, kan dock af Rikets Ständer ocb deras Utskott svårligen med full tillförlitlighet anställas, helst det i Grundlagen uttryckligen tillkännagifna ändamålet med de föreskri fria krediliverna just är, alt' under en kommande tid bereda tillgång för »oförutsedda händelser.» Enligt hvad af här ofvan meddelade uppgift å de, vid förflutna Riksdagar, för rikets försvar afsedda kreditiv-summornas belopp och deraf verkställda utbetalningar inhemtas, har, sedan 40 år tillbaka, endast vid 2:ne tillfällen den för detta föremål disponibla andel utaf det nu ifrågavarande eller allmänt benämnda »mindre kreditivet,» blifvit lill hela sitt belopp anlitad. På grund af delta förhållande, synes således visserligen kunna antagas, att de för utomordentliga försvars-anstalter bestämda kreditiv-summorna, under sednare årtionden, varit (or dermed afsedt ändamål tillräckliga, samt att Rikets Ständer, vid bestämmandet af deras belopp, sålunda fästat behörigt afseende pa Grundlagens härom meddelade föreskrift. Någon tillökning af det vid sednaste och näst föregångna riksmöten fastställda kreditiv-beloppet hade under denna riksdag ej heller gerna kunnat ifrågasättas, så vida ej nyligen inträffade händelser föranledt en väsendtlig förändring i förut rådande politiska förhållanden. Men sedan ett vidt utseende krig utbrutit mellan Europas mäktigaste stater, hvilket krig tild en hufvudsaklig del torde komma att utföras i närheten af Sveriges gränser, är det sannolikt, att omvårdnaden om detta rikes oberoende och sjelfbestånd möjligen kommer att under den närmaste framtiden kräfva vida större kostnader och ansträngningar för ordnandet och förbättrandet af Rikets försvars-väsende, än som härtill erfordrats under den förflutna längre tiderymd, då denna verldsdels flesta stater fått åtnjuta ett ostördt fredslugn.
Prostens fylliga gestalt och den trefna glada minen, jemförda med den andres melankoliska småleende och den hopskrumpna gestalten, läto ana, att den förre haft gladare dar, än den sednare. De helsade hvarandra med den obesvärade hjertlighet, som är vissa naturer egen. De föllo icke i förvåning öfver deras förändrade utseenden eller ens talte derom; sådant förutsatte de. Till Otto sade lagmannen, klappande honom på axeln; detta är Otto, den tioårige gossen. Välkommen! Och nu, mina vänner, ber jag er vara så goda och stiga upp; kanske kunna vi der få ett glas vin eller så bortåt. Vid det de tre gingo åt byggningen till, blef det Otto underligt till mods. När han såg på den antikt fantastiska våningen, föreföll den honom så sagolik. Han minndes historier om förtrollade slott; han tänkte på röfvarkungars boningar, der blod flutit och menniskohufvuden ligga uppstaplade i sköna rader. Ju närmare han kom, desto förfärligare blef det; håren reste sig på hans hufvud, det såg ingen; han blef blek derpå gaf ingen akt. När han redan var i den stora korridoren, hördes en stilla musik, sväfvande, vild, men mild. Honom blef det allt svårare, ovillkorligen skulle han om icke lagmannen öppnat en dörr, tagit honom i handen och med den hjertligaste artighet ledt honom in. Nu löstes till en del förtrollningen, han såg en ung flicka liksom skrämd slita sig lös från ett fortepiano. Blif inte rädd, min Saida; här ha vi vänner, prosten i församlingen och hans brorsson. Fadren tog henne i handen och förde henne till prosten. Denne omfamnade henne hjertligen och med rörelse. Han hade döpt detta barn och hans känslor voro icke ännu förstenade. Hon böjde sitt hufvud mot hans bröst och då hon så gjorde, kysste han detta hufvud. Sakta skilde hon sig ifrån prostens omfamning och vände sig till Otto. I stället för att enligt etikettens reglor helsa, hände sig, att de blott sågo, den ena på den andra.
Med Öfverlemnande af uppsatt förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående reglering af ulgifterne under Riks-Statens g:de Ilufvud titel, Expedit ions-U Isko Hets MemorialN.-o 2^. 25 titel, får Exped kions-Utskottet, i afseende å de med denna Hufvudtitels reglering sammanhang egande, i Ståts-Utskottets Utlåtande N:o 217 omförmälde , frågor om anslag för Lära ine vid till inrättande ifrågakomne Navigations-skolor, äfvensom vid 2:ne Institut för undervisning i Skeppsbyggeri rn. m., vördsamt anmäla, att, då Irågan om Navigalions-skolorna ännu icke är af Rikets Ständer definitivt afgjord, samt rörande den om Skeppsbyggeri-Instituten, samtliga Riks-Ståndens beslut ännu vid skrifvelseförslagets justering icke vore Expeditions-Utskotlet meddelade och Utskottet dessutom saknar Rikets Ständers föreskrift, under hvilken speciell anslags-rubrik utgifterne derför böra uppföras, har Utskottet, på det expedierandet af nämnde Hufvudtitel icke mätte fördröjas, i afvaktan å dessa frågors slutliga afgörande, ansett sig böra desamma i skrifvelse-förslaget förbigå, och torde i stället, så snart detta slutliga afgörande egt rum, Rikets Ständers beslut derom blifva uti serskilda underdåniga skrivelser hos Kongl. Maj.'t anmälda. Stockholm den 17 December 1840. Memorial till Rikets St änder, i anledning af erhållen åter remiss å Utskottets förslag till underdånig skrifvelse N:o 112. Jemnlikt Expeditions-Utskottet tillhandakommet protocolls-utdrag af den 4 * denna månad, har förslaget lili Rikets Ständers underdåniga skrifvelse N:o 112, angående rättighet för åtskilliga städer att återbekomma af dem érlagd rotefrihets-bevillning, blifvit af Valdoff.
Med ändring af 10 Kap. 2 § Arfda-Bathen och hvad för öfrigt i lag eller särskilda författningar vant stadgadt i afseende pä ogift qvinnas rätt att räda öfver sin egendom, förordnas sorn följer: Ogift qvinna, som fyllt 2o år, vare berättigad att. sig och sin egendom sjelf råda och fores tåg g öre dock hos den domstol, hvarunder hon i förmyndaremål lyder, anmäla/g all bon myndigheten sjelf utöfva vill, och varde intill dess sällan anmälan skett, såsom omyndig ansedd. Genom hvad här blifvit stadgadt göres icke någon ändring uti hvad allmänna lagen om giftomanna-rält innehåller. Reservationer. Af Herr Friherre Arnfelt Magnus: »Då, vid jemförelse af 49 och 73 §§ Riksdags-Ordningen, Lag-Utskottet synes mig ej hafva bordt söka att genom inbjudning sammanjemka meningarne i denna fråga förr än samtlige Riks-Stånden i densamma definitivt sig yttrat, har jag, enär Utskottets nu vidtagna åtgärd ej kan betraktas annorlunda än såsom ett försök att förena och sammanjemka skiljaktiga meningar i frågan, varit af den öfvertygelse, att Ridderskapet och Adelns återförvisning af detta redan beredda mål till Utskottets ytterligare utlåtande, bordt föranleda Utskottet att, i öfverensstämmelse med 49 § 4 mom. Riksdags-Ordningen, aflåta ett till sistnämnde Riks-Stånd ensamt stäldt utlåtande, deruti Utskottet, med anmälan om ilen ställning, hvari frågan sig befann, hemställt till Ridderskapet och Adeln att fatta ett bestämdt beslut, hvarefter och sedan Ridderskapet och Adelns svar å denna hemställan Utskottet tillhandakommit, Utskottet först egt att besluta om inbjudning till något eller någrå bland Riks-Stånden, att med det eller de öfriga sig förena.
När sål. den statsmakt, hvars prerogativ här är i fråga, uttalat sin åsigt; när icke någon, hvarken vid det tillfället eller sedermera kunnat påstå, att ju icke Regeringen på ett värdigt och tillfredsställande sätt begagnat detta sitt prerogativ, så föreställer jag mig att R. o. Ad. torde vid närv:de tillfälle på det med grannlagenhetens fordringar bäst öfverenstämmande sätt förfara, i det de afslå ifrågav:de förslag. Gr. Frölich David: Då det torde vara de flesta ledamö terna af detta hus bekant, att denna fråga blifvit af R. o. Ad. vid föregående Riksdag bifallen, måste man anse den sista värde talarens framställning såsom en uppmaning till R. och Ad. att handla i rak inconseqvens mot sitt förra beslut. Jag medger att sådant kan någon gång inträffa och det med skäl; men huruvida de motiver Frih. Cederström derför anfört äro öfvertygande, det lemnar jag derhän. De hafva synnerligast blifvit anförde på ettsätt, som ger mig anledn. att kolla dem för konsiderations-skäl. Afven jag skulle icke vara emot att, när det gäller konungamakten, ådagalägga prof på, att jag i allmänhet möjligen må af konsiderationsskäl något gå från förut fattad mening; men då vi hafva haft konstania bevis på att K. M. förändrat åsigter i en vida vigtigare fråga än denna, då ligger deri en gifven anledning att vi icke böra fästa alltför mycken vigt vid det afslag, som Konungen vid förg:de Riksdag gaf å denna fråga. Det skulle då kunna hända, att vi vore, hvad man kallar, mera »Konungske» än Konungen Sjelf, och det tror jag icke vore särdeles fördelaktigt såsom qvalificerando för detta Stånd. Jag kan således icke instämma i detta konsiderationsskäl, i synnerhet som förslaget synes, genom sjelfva sin natur, tala för bifall till detsamma och hvilket redan för 12 år sedan, då jag upphördo att deltaga i dessa öfverlägningar, var af alla klokt tänkande menniskor erkändt. Jag anhåller derföre om bifall till detsamma. Frih. Stael von Holstein, Jonas:
att deremot SönnarslöfsOhra, Ziestående af 513 Tunneland med en bättre jordmån och belägen 1 ~ mil från Bruket, icke varit af det samma i mannaminne tillitad, sedan Skogen derå för längre tid tillbaka för skoglöse Hemmansegares behof till Saltpeterkokning, nästan helt och hållet skall blifvit uthuggen och derefter icke kunnat vinna någon serdeles återväxt, emedan åtskilliga Hemman i orten derå begagnade betesrätt, hvilken, vid desse Hemmans Rusthålls - Indelning , blifvit såsom Augment beräknad: att slutligen den tredje Kronoparken, de .Dödas Lott kallad, belägen 1 mil från Bruket och innehållande 44o Tunneland, deraf 09 Tunneland 23 Kappeland Torfmåssar, 11 Tunneland 13 Kappeland Ungskog, och det öfriga betesmark, samt några af enskilde personer, utan visadt lagligt tillstånd, nyttjade inhägnader, icke eller varit af Bruket annorlunda disponerad , än att torf derifrån lill nästgränsande Hemmansegare föryttrats, emot betalning, hvarmed instängningen kring Parken skulle underhållas och plantering derå verkställas; samt att i öfrigt dispositionsrätten öfver dessa irenne Underdåniga Skrifvelser'. Kronoparker icke befunnits vara Alunbrukets egare genom någon serskild Handling bestämdt upplåten, utan bade Parkerne i följd af deras läge, inom Alun-Brukets fastställde Skogs-district, ansetts vara för Brukets skogsbehof ansi ag n e, samt ställde under Bergs-Collegii och Bergsbetjeningens inseende, äfvensom någon serskild afgift till Staten, för deras begagnande, icke egt rum; Och hade E. K.
Utskotten sålunda redogjort för de åtgärder, som till befrämjande af en länge önskad ocb till behofvet erkänd jemnare fördelning af rustningsbördan, samt deraf påräknad lindring för den enskilde rusthållaren, blifvit i sednare tider, ehuru hittills fruktlöst, vidtagne, gå Utskotten att sitt yttrande i detta vigtiga ämne nu afgifva. Härvid få Utskotten tillkännagifva, att, för den händelse, Utskotten varit i tillfälle att inför Rikets Ständer framlägga ett förslag, som, utan eftergift eller nedsättning i statens, enligt rustnings-contracten, egande fordringsanspråk hos de rustande i allmänhet — om än naturen af dessa anspråk skulle förändras — beredde de rustande individuelt större lindring i rustnings-besväret, än som af det i förevarande Kongl. Proposition föreslagna sättet för rustnings-persedlars underhåll och ersättande under krig må kunna hemtas, Utskotten icke skulle hafva underlåtit att ett sådant förslag till Rikets Ständers pröfning Bih. till R. St. Besvoch Ekan.-Uuk. Bet., IV: o 31. framställa, helst Utskotten hysa den öfvertygelse, att det rusthållarne tillförene meddelade förslag om ingående af en passevolance med Kongl. Maj:t och Kronan, för ersättning af i krig förlorade persedlar, skulle för rusthållarne vara den förmonligaste anstalten, så framt passevolance-afgiften blefve bestämd till ett någorlunda billigt belopp; men då Utskotten måst antaga, att ett förslag af denna beskaffenhet, enär detsamma hvarken rönt någon väsendtlig framgång hos de rustande sjelfve, eller blifvit i den Nådiga Propositionen förnyadt, således icke vunnit Kongl. Maj:ts Nådiga bifall; samt
Enär det af revisorerna anmärkta förhållande, att de tvänne serskilda, nämnde stad vid olika tidpunkter samt mot olika återbetalningsoch räntevilkor, tilldelade byggnadslån, i strid mot reglementets föreskrift, blifvit å ett enda konto i hufvudboken upptagna, kommer att, till följd af fullmäktiges härom meddelade föreskrift, rättas, så hemställer utskottet, att hvad sålunda blifvit anmärkt icke må till någon vidare åtgärd föranleda. 10:o. Angående förenkling af Riksgäldskontorets organisation. (1845 års Rev.-berättelse, sid. 18.—• Fullmäktiges utlåtande, sid. 65—68.) Under yttrande, att hvad som, i afseende på Riksgäldskontorets räkenskaper, blifvit anmärkt, bland annat ådagalade, det kontrollerna öfver bokföringens riktighet icke voro fullt tillfredsställande, hafva 1845 års revisorer, då bristen i dessa kontroller icke skulle härröra af ett för ringa antal tjenstemän eiler dessas bristande nit och omtanka, förklarat, att revisorerna, »efter ämnets öfvervägande, kom - Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 78. 17 kommit till den öfvertygelse, att hufvudsakligaste anledningen till ofvan anmälda missförhållande ligger uti sjelfva organisationen af detta verk, hvilket synes, utan någon egentlig svårighet, kunna och böra inrättas på ett mera enkelt sätt, till båtnad för ärendenas gång och besparing af statens utgifter,» och hade revisorerna ansett sig »å denna omständighet böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet». Med anledning af detta yttrande hafva fullmäktige, i fråga om den uppgifna bristfälligheten uti kontrollerna vid Riksgäldskontoret, erinrat, att samma kontroller, hvilka under en tiderymd af mer än 35 år blifvit tillämpade i afseende å en uppbörd och utgift af närmare 200 millioner r:dr b.ko, under hela denna tid visat sig både tillfyllestgörande och ändamålsenliga, enär derunder, så vidt kändt vore och räkenskaperne upplyste, hvarken någon enda balans inom detta verk inträffat, eller någon, genom dervarande tjenstemäns försummelse, underslef eller tillgrepp föranledd, förlust det allmänna tillskyndats.
N:o 3g, i anledning af vackt fråga om Jemtlands återförläggande under VesterNorrlands Län; Bifölls; 3:o N:o 4°> i anledning af väckt motion om Städernes befrielse ifrån inqvartering vid recrutoch remontmöten; Bifölls; 4:0 N:o 4r, i anledning af väckt motion, om ulskiilige förändringar i Judelleglementel; Bifölls; 5:o JNT:o 4a, i anledning af vackt fråga om Artillerihästars begagnande, i stället för Kronoskjuts, till forsling af Kronans span mål och mjöl förråd; Bifölls; 6:0 N:o 43, i anledning af vackt motion, att jordoch strandegares rätt lill hafsfiske måtte uti den under utarbetning varande nya fiskeristadgan blifva bibehållen; Bifölls; 7:0 J\T:o 44> i anledning af väckt fråga om utsättande af belöning för författandet af en ny Cateches för menige man; Bifölls; 8:0 N:o 43, i anledning af väckt fråga om uttryckligt stadgande derom, alt rnäldegare ej må anses pligtige, att till mjölnares biträde hålla folk vid qvarnen under förinalningstiden; Afslogs, och 9:0 N;o 46, i anledning af l äckt fråga om utfärdande af Författning med förbud emot monopoliers stiftande till menighetens förfång; Bifölls; S. D. Föredrogos ånyo Statsutskottets Utlåtande N:o 5 f, angående StatsYerkets Inkomster och de under Litt. A, B. C. D. E„ F. G. H och J. bifogade serskilde Utlåtanden, i anledning hvaraf: l:o Biföllos 1, 1, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10, 11, 13, i\, 16, 17, 18, ig, ao, 21, 24, 27, 28, 29 och 3i punkterne af Utlåtandet I\T:o 5/g samt Bi - Fröt.
Forsbergs skiljande från befattningen med utarbetandet af ifrågavarande Sammandrag af författningar, hade merbemälde Krigs-råd, den 17 derpåföijde Juli, till Kongl. Maj:t inkommit med en förnyad skrift i samma ämne, deruti han, under förmälan, att, ehuru bans göromål såsom Ordinarie Ledamot bos Krigs-kollegium, jemte sysselsättningen med det honom i Nåder anförtrodda arbete med sammandragandet af indelta Regementenas knektekontrakt och dithörande stadganden, lemnade honom föga tid för redigerandet af den större författnings-samlingen, han ändock ingalunda ville undandraga sig att deråt lemna allt det biträde, som af honom kunde åstadkommas, i underdånighet hemställt, att fullbordandet och utgifvandet af meranämnde arbete, under titel: Samling af gällande författningar för arméen, dess styrelse och förvaltning, måtte åt Krigs-rådet och åt Majoren Stjernsvärd, under gemensam ansvarighet, i Nåder anförtros på vissa, i särskilta punkter aogifna vilkor; och hade Majoren Stjernsvärd, uti ett denna skrift åtecknadt yttrande, förklarat sig villig att, mot åtnjutande af föreslagna förmåner, det omförroälda redaktionsarbetet öfvertaga och, på sätt framställdt blifvit, fullgöra; äfvensom Majoren, uti särskildt ingifven underdånig skrift, anhållit att 400 exemplar af de utaf honom redan utgifna S titlar af Handbok för militärer måtte genast, efter subskriptionspris, varda af Statsmedel inlösta, emot förbindelse å hans sida att framdeles i arbetet göra de rättelser, som kunde finnas nödiga eller af Kongl. Maj:t i Nåder anbefallas. Ståls-Utskottets Utlåtande M 193. Vid underdånig föredragning af detta ärende, och sedan upplyst blifvit, att det Krigs-rådet Forsberg lemnade uppdrag att utarbeta en författnings-sainling för krigsmakten till lands ej längre fortskridit, än att åtskilliga för redaktionen af be rörde förfatlnings-samling erforderlige materialier blifvit samlade och ordnade, hvaraf dock ännu återstode samlandet af Kongl.