Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
K. M. har framställt förhållandet med hvad som införtullades vid Haparanda före och efter Finska tractaten och deraf synes, att införseln till Haparanda utgjorde 7,777 LE innan tractaten upphörde och till Stockholm 29,423 Lé?, hvaremot sedan tractaten upphört, och tullen blifvit höjd, endast 14£ LE förtullades till Haparanda samt 901 LS till Stockholm. Deremot infördes från Haparanda 30,688 LE 16 E smör till Slockholm. Nu torde väl hvar och en kunna inse, att det smöret omöjligen kunde hafva tillkommit genom förökad production i Norrland, hvilken icke på dessa år kunnat stiga till 30,000 LE, som fördes frän Haparanda till Stockholm, utan för hvar och en visar sig tydligt, att detta smör infördes från Haparanda, men utan att förtullas, och att det var precist dylikt Finskt smör, som förut hade förtullats. Jag hade nu egentligen uppstått för att förklara, att det icke är min afsigt att ruinera sladsmannanäringarne. Jag har den öfvertygelsen, att måttliga tullar skydda bättre än de höga, emedan de höga icke kunna efterlefvas utan föranleda lurendrejeri, hvaremot jag anser de måttliga tullarne kunna verkställas, och således upphör allt det skydd af de höga tullarne, som man väntar sig af dem, hvaremot de låga tullarne gifva verkligt skydd. Jag tror derföre, för min del, att jag bättre än Hr von Hartmansdorff skall skydda stadsmannanäringarne, och att samma förhållande äfvenledes eger rum i afseende å landt - Dun 5 Juni f. m. 405 mannanäringarne. Vare det långt ifrån mig att vilja förstöra hvarken den ene eller den andra af dessa näringar. Man har velat förebrå mig, att jag icke vill hafva någon tull på smöret, och således på intet sätt beskydda den inhemska näringen, men då jag har yrkat, att nedsättningen icke må blifva större, än Utsk. föreslagit, så följer deraf, att äfven om detta bifalles, den inhemska uäringen eger ett ganska godt skydd.
Om så är, synes det också böra få en påföljd, som är laglig och Ståndet värdig. Denna lagliga och värdiga påföljd ligger i tillämpningen af3o§Ridd.- 35a Den 3o April f. m. Ordn., och jag förnyar derföre min anhållan om propos. å Frih. af Nordins förslag. Ex. Hr Gr, o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att, i enlighet nied 3o § Ridd Ordn ., ett Utsk. borde sattas för det af Frih. af Nordin uppgifna ändamål. Piopades starka ja, blandade med nej. Hr Silfverhjelm begärde votering. Upplästes lill justering och godkändes följande votertsproposm: Den, som yrkai, att ett Utsk. skall sättas, som äger att, på sätt 3o § Ridd.Ordn. föresklifver, inkomma med utlåt. öfver Hr Crusenstolpes i plenum d. 27 April f. m. afgifna yttrande, voterar ia> den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer frågan om någon åtgärd i anledn. af Hr Crusenstolpes ofvannämnde yttrande att alldeles förfalla. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — i4i. Nej — 42. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Thorsdagen den 3o April 1835. Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m. Hr Crusenstolpe, Magn. Jac., hade inlemnat föl• jande: Sedan H. R. o. Ad:s majoritet, genom voteringen i förmiddagens plenum, beredt mig ett dyrbart tillfälle att också en gång få med min röst utöfva inflytande på tillsättningen af personalen i ett Utsk., får jag den äran förklara, att jag för min del uppdrager åt N:o 338. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr., „ 376.
Ä Stats.- och Bevillning!-Utskottens Utlåtande Nxo 38. ytterligare efterskänkte antingen hela eller åtminstone hälften af den ännu återstående personliga skyddsafgiften, som för år 1842 uppgått till 560,172 R:dr 18 sk., deraf åtminstone hälften eller 280,086 R:dr 9 sk. skulle frångå Statsverket, och hvilket belopp, då den opåräknade inkomsten endast uti tullen nära dubbelt öfverstigit detsamma, Staten syntes kunna umbära; och föreslog Herr Doctor Sandberg» på dessa skäl, att bevillningen efter första Artikeln, eller den personliga skyddsafgiften till Statsverket, ytterligare må nedsättas åtminstone till hälften, men dock utgå till det vid sista Riksdag bestämda belopp, hvilket skulle debiteras af Häradsskrifvare!! och uppbäras af Kronofogden, likasom hittills, men af denna sistnämnde återlemnas till församlingarnes Sk ol-s tyre Iser, för att användas tili folkundervisningens ändamålsenliga ordnande.
Här ha vi herr Hall. Alla herrarne reste sig från sina platser och hälsade på värden, som stelt bugade sig. Herr Hall gick direkt fram till unge John. – Har du visat herrarne det, jag gaf dig i morse, min son? – Nej, min far, jag har inte funnit något tillfälle. Herrarne ha haft så mycket att beställa. – Gör det då nu! Unge John drog fram sin hand ur fickan. – Min unge herre, ifall den tingesten är laddad, vore jag oändligen tacksam, ifall den ej riktades direkte på mig, sade Schröderheim. – Hvilken tingest? Hvad är det du har i handen, John? ropade fru Christina. – Det är en pistol, som jag förskrifvit från England till min son, svarade herr Hall. Visa den, John! Det är ett mycket omsorgsfullt arbete, sir ni, sir ni. De unga kavaljererna beskådade och beundrade den rikt inlagda pistolen. – Charmant, syperb, en veritabel bijou! Kan unge herr Hall skjuta? – Jag har aldrig försökt, men jag kan nog. – Siktar unge herrn så där högt och råkar han af misstag röra vid trycket, så träffar han den kostbara engelska ljuskronan, sade Schröderheim torrt. – Det kan han mans göra. Jag kan köpa en ny ljuskrona. Försök om du kan träffa ljuskronan, min son! Fru Hall rusade upp från soffan med ett skrik. Men innan hon hann förhindra det, hade John tryckt af, och en mängd af de dyrbara, slipade glasarmarne och manschetterna föllo i små spillror till golfvet. – Det var en bra träff, min son. Var utan oro, mrs Hall. Posten till England går i afton och jag skrifver med den efter en alldeles dylik glaskrona, sir ni, sir ni! De höga herrarne sågo på hvarandra, men unge John gaf sitt hjärta luft i ett kort skratt. Det kändes ackurat, som om han nu rent ut sagt hofherrarne sin mening och visat sitt allerhögsta misshag öfver dem och deras kurtis. Men ingen af de närvarande gaf saken denna tydning. Fru Halls lille hund, som vaknat af skottet, skällde och tjöt erbarmligt.
Sanningen af denna uppgift kunde ej helier bestridas, då vid denna, för 3oo fångar beräknade, Inrättning, endast finnas på stat uppförde en Föreståndare, en Revisor och en Bokhållare, denne sednares tid så upptagen genom räkningars förande öfver till förarbetande inlemnade varor, dessas fördelning arbetarne emellan, liqviders uppgörande öfver arbetshjonen, arbeten och premier, räkningars med konkurrenterne uppgörande och utskrifvande, att hans åliggande ofta påkallat främmande biträde på hans egen bekostnad. Föreståndaren hade åter på sin del handhafvandet al ordning, disciplin och snygghet inom Inrättningen, den dagliga provianteringen, utdelning af beklädnad och andra behof, omsorgen 0111 arbelstillgångars beredande, — 138' — förandet af Resconto-boken, afslutande af hufvud redogörelsen för hela Inrättningen, uppgörandet af liqvider och indrifvandet af betalning för verkstäldt arbete af dem, som derom anlitat Inrättningen, och hvilkas antal under tiden uppgått till omkring 200 personer årligen. Att detta var mycket fordradt af en ehdä person, lärer svårligen kunna nekas; och i andra länder, der större fängelser äro anlagda, finner man Föreståndarens befattning skiljd från den ekonomiska detaljen och i synnerhet från redovisningen för arbetet. Emellertid upptogo de dagliga och löpande goro målen så betydligt af Föreståndarens tid, att redogörelseverket kom att stå tillbaka, ehuru Wallberg underhöll ett, understundom tvenne skrifvarebi träden på egen bekostnad. Utan afseende likväl härpå, sökte Styrelsen att, genom de tvångsmedel den ägde att använda, förmå Föreståndaren att skyndsamt inlemna sina redogörelser, och inkommo, till följd deraf, under loppet af icke fullt 5| år Hufvudböeker, med åtföljande räkningar öfver proviant, beklädnad m. m., för då återstående eller följande 7 år; hvilket dock hade den påföljd, att Revisorns anmärkningar vid dessa räkenskaper komrao att ingå i hvarandra, på sätt den vid Styrelsens, den g Augusti fcrlidet år, allåtna skrifvelse fogade Uppgift närmare utreder.
— Lösen till dem för Utmätnings-Order, Remiss II: 4g6. Bet. VII; 177, Besl. IX: 187. 200.206, 233. 241. 258, — Balansers förekommande hos dem, seUpbörd, dess öfverlemnande till Kyrko-Pådet. Kr älnare, Småstads-, deras Jcringvandring, Remiss II: 484. Kl äning, Kon. Cari. XlfTts, Tafta deröfver, Remiss II: 5i7. 5^4. S. U. Bet. IV; 808. Besk IX: 302. 3oy; 31 o. 33o. 4 Kon. Cari. XIV, Johans, dess verkställande linder Riksdagen, Besk IX: 9"). 98. 103. ilo. Skrif. X: 63» tt mejel dertill, S. U. Bet. IV: 608. — Omkostnaden S. U Bet. IV'. 1420. Skrif. X: 405, Adress dervid X: 481. Kungörelser, uppläsning deraf i Kyrkorue, RemissII: 420. L, U. Bet, VII: 17, Besl, IX. 42. 44. 48-5'* L. U. Bet, VII. 99. Besl, IX: 142. 150. tyg. 16b. Skrif. X: 1 '6. cK. M. Befbides årliga, kostnaden till deras tryckning, Remiss II: 483. Kurhus, på Kongsbolmen', kostnaderna för de dertill upplåtne • yggnadcr, S. U. Bet. IV: 18. Besl, IX; 290. 295. öoj. 3t3> Kustbevakning, se Tull-Verket oell Öfverflöd. Kyrka, Landskrona Stads, Byggnadslån för den,Remiss II: 433. S. U. Bet. IV: 32, Besl. IX: 24.26. 29. 40.
För dess befordrande hafva de sednare åren icke skett några företag mera än hamnbyggnaden i Linköping, hvarom skall nämnas i sammmanhang med Berättelsen om den stadens tillstånd. Rörelsen på Götha kanal har visserligen något tilltagit, men dock ej vunnit den liflighet, som man förväntat; hvilket närmare visas genom nedanstående tabell öfver de fartyg, som framgått på Östgötha-linien och de vid dervarande stationer influtne afgifler: Antal fartyg. Summa afgifter. I första rummet torde man böra sätta de sednare årens sämre skördar och det sednare årets sämre jernkonjunktur, samt i det andra, de för tyngre varor dryga kanalumgälderne, som understundom vålla, att man ser spannemål och salt köras landvägen till och ifrån städerne, ehuru de hafva sjöfarten öppen. Att Trollhättans till likhet med Götha kanal ökade bredd skall komma att betydligt öka kanalfarten på Östgötha-linien betviflas mycket, om än större dimensioner på fartygen och derigenom högre afgifler möjligen kunna öka kanalinkomsterne. 20 §• 4- Politisk Författning. Kammarverk. Under loppet af åren 1838—42 hafva någre nya hemman icke blifvit inom Länet till anläggning beviljade, eller ny tillökad ränta åsatt; men i3 par nya tullmjölqvarnstenar äro under tiden skattlagde. Från krono till skatte äro försålde tillsammans 6ffmantal med 14 utjordar, och dessutom nedannämnde allmänningar: Kulefalls del, Asveden och Sjöhagen 5,137: 32. Krono 546||^ Frälsehemman Af dessa hemman äger allmogen något mera än hälften, då man deruti inräknar de kronohemman, som af allmogen besittas; af den återstående hälften tillhörer Ridderskapet och Adeln vid pass hälften, samt det öfriga dels Presterskap, Borgare, Brukspatroner och andre ståndspersoner, dels ock Kongl. Maj:t och Kronan, som häraf disponerat mycket till boställen. Det närmare förhållandet är, alt af det hela tillhörer Kongl. Maj:t och Kronan vid pass Ridderskapet och Adeln
Lagstiftaren har med mycket skäl stadgadt, att de a5 procent som tillkommer Kammar-Rätten för hvad som anmärkes och fastställes bör utgå af Kronans medel, emedan det saknade ali rättsprincip, att ålägga Uppbördsman ett sådant straff, blott för det han mången gång, utan någon slags afsigt, kan af misstag, glömska eller förhastande begå ett fel, vare sig antingen genom miss-summering, genom afföring eller debitering, i hvilka fall det icke skäligen bör fordras mer än rättelse, i hvad som kan vara felagtigt; ty motsatsen eller att utom det dryga Uppbördsmanna-ansvaret, vilja belägga honom med så svåra böter, skulle onekeligen hafva till påföljd, att ingen som hade erfarenhet och kännedom örn cle menskliga brister och ofullkomligheter skulle våga handhafva Kronans medel, då hela hans timmeliga välfärd derigenom oskyldigtvis skulle sättas på spel. I det privata lifvets affairer fordras ej eller mer än rättelse i hvad som kan finnas origtigt och Kronan bör derföre ej begära mera. Klokheten har dock bjudit att med Statens bästa förena någon belöning åt Anmärkaren för att derigenom än mera styra hans uppmärksamhet och nit för dess rätt, till hvars bevakande det egna intresset ofta är ett pålitligt drifhjul. Af hvad sålunda anfört är, har i frågavarande 5 R:dr .28 sk. Banco ej kunnat i Räkenskaperne uppdebiteras. Strömsholm den 2 Mars 1833, E. Sandell. ( 58 ) Krigs—ColIegii underdåniga Utlåtande till Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse af år i832. Stormägtigste Allcrnådigste Konungl TT ill fullgörande af Eders Kongl. Majrts
I» g 3 StC rf (D < tt C r7-1 P **' Q §*, e—< — i F. ^ rT> O ■< H-5 p O jq .0 ° Z p' » 3 Cra ra . Riks-Ståndens Beslut. <? £ o * C/Q 'JQ w cd] O | Q £•' Kidd. o. PresteBorgareBonder N:o N:o Sid Adeln. Ståndet. Ständet. Ståndet. JN:o I Fahlu Bergslag, i afseende å dess representab. i 45 b. i 45 i 45 tionsrättighet 3 28 7-11 i 45 78 Fahlu flög'e Lärdoms Skola, ora tillsättande af en 2 dre Apologist derstädes. Se Apologist. 1 Fahlun, om nedsättning i denna stads båtsmanshåll. Se Båtsmansrotering. s „ om nedsättning af summa appellabilis vid V 45 1 Rådstufvu-Rätt derstädes 7 1 54 2-6 b. Y 45 V 45 V 45 i Svar pä äterremiss . 7 1 lil 12,13 a. a. V 45 a. a. Y 45 a. a. V 45 a. a. Y 45 216 öåi Falkenbergs stad, ang:de öfverlåtelse af en Krob. * 44 1 nan tillhörig bro öfver Ethraströmmen 4 1 49 12 b. * 44 b. A 44 b. a 44 i Fartyg + ang:dé befrielse frän båkafgift för far1 tyg under inrikes seglation. Se BåkI afgift. I Fartyg, tjenlige till trädvarutransport, om understöd af Statsmedel till deras bygb. y 45 gande 4 1 191 3 b. V 45 b. v 45 b. v 45 Fasteoch. B ur-Bref i Städerné, om lösen derför.
Jag hade föreställt mig, att i en så vigtig fråga som denna, hvilken säkerligen skulle inleda Staten i högst betydliga kostnader, vore det ett absolut behof att förslaget derom utginge från Regeringen. Då lv. M. och Dess Regering vid Riksdagens öpnande tillkännagaf att De ännu icke ansågo tidpunkten vara inne för afgifvandet af ett så beskaffadt förslag; då således Regeringen visat sig vara i behof af ytterligare besinning och betänketid för afgifvandet af Propos., — då anser jag, efter min åsigt om representantens åliggande, det vara deras pligt att icke allt för brådstörtadt framrusa på denna bana. Dä Regeringen till R. St:r afgifvit förslag har man ofta nog anmärkt, att dessa förslag icke varit så grundliga, icke beräkningarne så tillförlitliga som man kunnat önska; jag täger mig friheten hemställa om det icke vore ett efterlank ligt exempel för representationen, att ingå på denna bana utan en grundligare undersökning eller rättare sagdt utan någon slags undersökning. Det är godt och väl att man säger det en komité blifvit nedsatt, som afgifvit ett ganska vackert och fullständigt arbete; men då detta arbete icke varit tillfyllestgörande för att förmå Regeringen att sjelf afgifva förslag till R. St:r, förekommer det mig mer än olämpligt om representationen sjelfmant skulle inleda Statsverket i så betydliga utgifter som de ifrågav:de. 1 en så beskaffad fiåga som denna tiar man, efter mitt omdöme, af nöden icke allenast att fästa sig vid auktoriteter, utan äfven alt stärka sin egen öfvertygelse genom i n (1 i v iduela undersökningar af förhållanderne. Man har sagt att förslaget skulle omfatta den obetydliga summan af G millioner; jag vill icke öfverdrifva på något sätt och har icke anspråk på att kunna göra någon beräkning i den vägen, ehuru jag förutsätter minst en summa af 10 millioner, men då lv. M. vid Riksdagens början icke ansåg Rikets ('mandela ställning medgifva Propos. i detta ämne, tager jag mig friheten hemställa om under loppet af de sista 12 månaderna vår financiela ställning, vårt. ekonomiska tillstånd vunnit en sådan förbättring att den gifver anledn. ät representationen att helt handlöst kasta sig in i sådana förhållanden.
Han är norrman fr5n topp till ta, men en norrman, i hvilken icke finnes en skymt af Per Gynts humbug, en norrman, som hyser en sa stark .sjelfkritikens Xngslan för att göra sig löjlig, att han i den punkten nästan kan sagas \, ara dansk. Ja, helt visst Sr han en aensom M: ind, en varsam man, hvilken, s i snart talet faller pi3 lefvande samtidspersoner, i synnerhet diktare och konstnärer, ögonblickligen knäpper igen rocken Xnda till hakan och sitter der framför en, otillganglig, fiordig, meil hSrdt sammanpressade Ilppar. Men nämn blott idgema. de store döde. och man skall illa känna Ibsen, om man kallar honom sluten. När den store diktaren sitter hemma hos sig, rigtigt lugnt och irefligt, och har en eller tv&amp; tre omkring sig, som han kinner sympati för, och som han tror, det vill säga icke misstänker för att vilja draga vexlar pb honom, d i kan denne tyste man, som icke utan svarighet finner uttryck, plötsligt blifva vältalig. T v i ganger har jag sett honom upprymd, nastan hänförd. Ena gången var da .Kongsmnnernes uppfiirts i Berlin, den andra efter Suezkanalens öppnande. Till mina basta minnen höra sommaraftname i hans hem i Dresden. Det var en sidan afton han skildrade inträdet af kejsarinnan Eugenies skepp i kanalen. &gt;Hon satt der under dinande kanonsalut., berättade han, smidt pS det blomstersmyckade däcket. omgifven af sitt hof och helsad af tusen sinom tusendes jubel en annan Kleopatra! Jag hade aldrig sett en skönare syn. 262 SH uppdrag han bild efter bild, icke med Farger, utan allt i fasta former, det var ingen milares pensel, utan bildhuggarens mejsel; och allt som han talte, stodo bilderna för oss, likasom huggna i sten. Det fins till och med ögonblick, d i Ibsen. kan vara hjertlig, och dfi en godt smileende mildrar hans skarpa drag.
G) att likasom Stats-Utskottet vid sistl. Riksdag i utlåtandet N:o 395 anmärkt, att utgifterne för Maroccanska Freds verkets underhållande för åren 1831 och 1832 icke finnas balancerade i Hufvud-Boken, men likväl år 1833 blifvit för dessa 2 år liqviderade, så finnas samma utgifter icke heller för år 1833 i Hufvud-Boken balancerade, men likväl i 1834 års Hufvud-Bok införde såsom godtgjorde för både 1833 och 1834, hvaremot samma utgift för år 1835 finnes i det årets Hufvud-Bok vederbörligen upptagen och liqviderad. Samma förhållande äger äfvenledes rum i afseende på Tunesiska Freds verkets underhåll och förklarar den betydliga skillnaden emellan 1834 och 1835 årens utgifter för Fredsverkens underhållande. Skiilna - — 59 den emellan samma års utgifter för tractamenten till Consuler och Consulat-Secreterare på Barbaresk-kusten, uppstår hufvudsakligast deraf, att v. Consulns i Tunis Tractamente för åren 1833 och 1834 blifvit på en gång liqvideradt och debiteradt sistnämnde år. ti) Hvad bokföringen angår, finnes väl numera i Hufvud-Boken förut saknad serskild Golumn både i Debet och Credit för det utländska myntet, som reduceras i Svenskt Banco, men någon löpande Journal har ej blifvit Revisorerne meddelad; och kunna Revisorerne icke uude flåta att nämna, det räkenskaperne i vissa afseenden sakna den fullständighet , redighet och lättfattlighet, som utgöra de erforderliga egenskaperne af all bokföring, och hvilket Stats-Utskottet vid sednaste Riksdag i förberörde dess utlåtande N.‘o 395 äfven anmärkt.
Maj:t en komité, som den 30 Juni 1859 afgaf ofvan ornförmälda underdåniga betänkande angående medicinska undervisningens ordnande, Exvedilions-Utskottels Förslag till anderd. Skrifvelse, .\:o 88. 27 hufvudsakligen af innehåll, att, med indragning af såväl de vid Upsala och Lunds universitet befintliga medicinska fakulteter, som af Carolinska medico-kirurgiska Institutet, ett enda medicinskt läroverk borde inrättas i Stockholm, för hvars behof således alla de vid ofvannämnda undervisningsanstalter befintliga inrättningar och materiela hjelpmedel, så vidt möjligt vore, skulle komma alt användas; öfver hvilket förslag underdåniga utlåtanden afgåfvos ej mindre af universitetens medicinska fakulteter och Carolinska Institutets professorer, än äfven af Akademi-kansleren och Sundhets-koilegium, hvarefter E. K. Maj:t i ärendet fattade beslut och meddelade detsamma i nådigt Bref till Sundhets-kollegium den 26 April 1861, jemte det ”Stadgar för Carolinska medico-kirurgiska Institutet", af samma datum, utfärdades. Ur dessa sednare torde följande, såsom för den nu förevarande frågans bedömande af särskild vigt, här böra ålergifvas. 1 l:sta §:n stadgas att Institutet ”skall med medicinska fakulteterna i Upsala och Lund deltaga i läkarebildniugen, vid hufvudstadens kliniska inrättningar bestrida den hulVudsakligaste delen af den praktiska undervisningen, så i medicin som i kirurgi, samt, lika med nämnda fakulteter, ega att anställa praktisk medicinsk eller medicinelicentiat-examen". — 2:dra §:n ställer Institutet under öfverstyrelse af Kanslern för Upsala universitet, och 3:dje §:n föreskrifver, att de för universiteten utfärdade statuter skola för Institutet gälla till efterrättelse i alla de delar, som på detsamma ega tillämplighet, och otn hvilka ej i stadgarne annorledes förordnas. Den 4:de §:n och åtskilliga af de följande anordnar åt Institutet en styrelse af ett lärare-kollegium, i närmaste analogi med universilets-fakulteternas.
Stats-j Bancosamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående den till undsättning i missväxtår anslagne Creditivfonden, samt f. d. Allmänna Magazinslnrättningens slutliga utredning, med flere dermed sammanhang egande ämnen. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående ytterligare åtgärder till fårskötselns och ullproductionens befrämjande i Riket; af Riksdagsfullmägtigen Anders Nilssons från Malmöhus Län, från BevillningsUtskottet återställde Motion, om jemkning i räntorne för Tull-Vädercjvarnar; och af Grefve Hamiltons, Jacob, jemväl från BevillningsUtskottet återlemnade Motion, om anslag till årlig lön för en ProvincialLäkare i Östbo och Westbo Härader. Bevillningsoch LagUtskotten: Af Herr Santessons Memorial, i anledning af föreslagen förändring af 3 Cap. 1 §. HandelsBalken; och af Herr Lefflers i samma ämne afgifne Anförande. Den 29 Maji. 355 Lagutskottet : Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Strafflag emot Negerhandeln och delaktighet deruti; och af Herr Landegrens Memorial, i anledning af väckt Motion, om förändring af 2 och 3 §§. i 14 Cap. MissgerningsBalken. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten: Af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en ny Stämpelförordning; och af en från StatsUtskottet återlemnad Motion, i fråga om sättet för utfärdande ändringar eller tillägg i gällande Författningar.