Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets Ständer hafva trott den begärda tillökningen för denne tjensteman lämpligen kunna inskränkas till 600 R:dr, eller hälften af hans nu innehafvande lön, och dä Rikets Ständer för öfrigt anse, att såväl Kanslistsom Kopist-beställningar i allmänhet, hvilka hufvudsakligen äro alsedde för utskrifning, kollationering och afsändande af expedilioner, böra vid en blifvande reglering af embets-verken indragas, emot det att till bekostande af dessa göromål erforderliga medel särskildt anvisas, hafva Rikets Ständer, som, beträffande den för kopislerne inom ifrågavarande Expedition föreslagna lön-förhöjning, icke haft något, i afseende å beloppet, ett erinra, funnit sig böra besluta, alt lillökningarne lör kanslisten och kopislerne icke må såsom lön-tillökningar i Staten upptagas, utan att i stället en emot dessa tillökningar, med iakttagande af förenämnda inskränkning i beloppet för kanslisten, svarande summa, utgörande 1,374 R:dr 50 öre, anvisas till E. K. Mils Nådiga disposition, för befrämjande af göromålens gång inom kanslistoch kopist-graderne. De öfriga tillökningar i aflöningsoch gratifikations-medel, som den föreslagna staten upplager, hafva af Rikets Ständer ansetts böra med deri uppförda belopp utgå, hvarigenom, med de af Rikets Ständer nödige befunne förändringar i löne-stalen, den erforderliga anslags-lillökningen lör Juslilie-stats-expedilionen skulle blifva 6,274 R:dr, hvilken förhöjning af nämnda Expeditions nuvarande anslag Rikets Ständer beviljat att utgå på säll som följer: Expeditions-chefen arfvode 1 Bvrå-chef ... 1 Dito 1 Dito För Byrå-chefs-göromålens bestridande 1 Registrator ' 1 Kanslist 1 Kopist 1 Dito Till befrämjande af göromålens gång inom Kanslistoch Kopisl-graderne 1 Vaktmästare 1 Dito Till gratifikationer ål e. o. tjenstemän och vaktbetjent
4 MomHemmawarande Mantalsskrifne Söner, betala lika med hivad i nästföregående Moment för Hustrur förordnadt är, dock ej under 4c> Mm. gar, utan i den händelse en sadan är yngre än ift ar, elier äldre än so ar, da hans B.'wi!lning utgöres med 24 st. Kunnandes ater den, hwilken är fkrifwen och arbetar såsom Dräng, G.säll, Lärling, Handclsbeijcnr och sä widare, icke räperaö högre än för en sadan person utsatt är, ehwad afgift än Fadren för sig och sin egendom erlägger. Hemmawarande Mantalsskrifne Döttrar kapraö lisl hälften emot hwad här oftvanföre för Hustrur utsatt är, dock ej under 16 h. 6 Mom. Enkor ost) ogifta Fruntimmer utan Egendom eiler Näring, anses för deras bättre och sämre wilker, lika med hwad för Hustrur och Döttrar här förut upptagit finnes; men om Enka eller 0- giil Fruntimmer äger Förmögenhet elier idkar Näring, paföreö henne hwad derföre ester denna Författning ulga bör. 7 N7omOMtad egendom k Sterbhus eller annat Bo, anses som en enda Person tillhörig, och erlägger Sterbhuset eller Ukredningsmann-n den dera belöpande Bewillning. Men da sters omyndige äro delägare af mindre Hemmanslokter än fjerdedel mantal, eller hwad, i de orter där Hemmantals beräkning ej nyttjas, är deremot swarande, erlägges afgiften samfält för alla, fäsom om blott en enda deraf »vors ägare. Till myndige är komne, men dock under Förmynderfkap ställde Personer, kunna ej undgå Be wi.llnings erläggande. Lsz 8 Mom. Af hivad som under Bolag drifMS, eller ages, bör hwar delägare sin lott eller an» part j serskildt uppgifwa och och derföre anses. 4- §-
Bänkman* 47:de Afdeln.N:o 2218.Herr v. Weigel, Christian Erenfried, Förste Archiater, C. af W. O. St. K. genom lottning med 2211 Herr Bortzel, Joli. Abraham, StatsSecrete[rare, R. N. O. 48:da __ 2255. Herr af Pontin, Mag nus Martiny LifMedicus, R. W. O. 4g;de «.^ — 2263. Herr von Lindecreutz, ffuslus Christoffer, Underståthållare, R. N. O. genom lottning med N:o 2204 Herr von Schinkel, Johan Fredric , Bruks. Herr af Tannström, Nils Magnus, CanzliRåd, R. N. O. Herr Grefven och LandtMarskalken an3 modade Grefve Wachtmeister,* Hans, att säi som Ordförande bland Bänkmännen, låta ge. nom anslag sammankalla dem till klockan 5 i eftermiddag, för att, enligt 21 §. af Riddarhus Ordningen Electorsval förrätta, HSgloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, D«'ti 20 Januarii, Lördagen den 25 Januarii» Plenum klockan 10 förmiddagen. Öppnades Herrar Bänkmäns lista till Tal af Electorer, oell befunuos följande Herrar haf, ya blifvit utsedde: Grefve Gyllenborg, Johan Henning, Lagman. 46. — Piper, Carl Claes, General Major. 84. Lowén, Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, Prost. io5. — af Ugglas, Gustaf, Öfverste. 69. Friherre Uggla, Fullmägtig Herr Heijkenskjöld , Dettlof , Major. l4 2. Leija tilijelin, F ull mägtig
Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts den 14 nästlidne månad gifna nådiga befallning, får Domkapitlet afgifva underdånigt utlåtande öfver de i Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse om verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860 upptagne anmärkningar i anledning deraf, att dels vid upprättandet af kontrakt den 6 Juni 1860 med antagen byggmästare för uppförande af nytt lärohus för härvarande högre elementarläroverk den för byggnadsföretaget till 231,188 R:dr beräknade kostnadssumman blifvit öfverskriden med 8,005 R:dr 50 öre, och déls Domkapitlet, efter det Kongl. Arkitekten J. F. Abom, enligt med honom den 4 Februari 1860 träffadt aftal, åtagit sig att, mot ett årligt arfvode af 1,000 R:dr, på stället omedelbart öfva tillsynen öfver berörde byggnadsarbetes verkställande, sedermera genom beslut den 28 November samma år tilllagt honom derutöfver en särskild resekostnads-ersättning till belopp af 200 Rdr om året från och med 1860 tilli och med 1864. Uti Eders Kongl. Majts nådiga bref den 9 September 1859, hvarigenom Domkapitlet blifvit anbefaldt, att vidtaga erforderliga åtgärder för ifrågavarande läroverksbyggnads bringande till verkställighet, förekommer icke bestämd föreskrift derom, att det ursprungliga kostnadsförslaget skulle till siffran vidhållas; utan har blott Eders Kongl. Maj:t ålagt Domkapitlet noggrant tillse, att stiftets byggnadskassas tillgångar blifva för ändamålet tillräckliga. Derföre, då byggmästare antogs och kontrakt med honom upprättades, ansåg sig Domkapitlet endast hafva att först och främst göra sig försäkradt, så vidt på Domkapitlet kunde ankomma, att det vigtiga och dyrbara byggnadsföretaget blefve utfördt med största möjliga sorgfällighet och sedermera tillse, att kostnaden kunde med byggnadskassans ^tillgångar bestridas.
Sedan, uti förnyad underdånig framställning af de olägenheter, som uppkommo derigenom, att de till Landskansli, Landskontor och Landtränteri begagnade rum uti länsresidenset i Calmar voro för få och otillräckliga; att derstädes saknades utrymme för arkiv, hvartill i stället måste begagnas ett par alltför trånga och i öfrigt otjenliga rum uti det i en aflägsen del af staden belägna s. k. materialhuset, samt att den derstädes till Provins-landtmäterikontor upplåtna lokal äfvenledes vore för ändamålet olämplig, Kongl. Majits befallningshafvande i Calmar län, som ansett berörda olägenhet kunna afhjelpas, antingen genom uppförande af en tillbyggnad vid landsliöfdinge-residenshusets norra gafvel, så att huset åt deri sidan förlängdes så långt tomten medgåfve, eller omkring 20 alnar, eller ock genom inköp och inredande för det afsedda behofvet af ett midt emot residenshuset beläget, Magistrats-sekreteraren, Häradshöfdingen P. F. Lundgren tillhörigt, stort och rymligt stenhus, som bemälde egare då förklarat sig villig att till Kongl. Majit och kronan afyttra, under den 11 April nästlidet år underdånigst hemställt, huruvida det finge nådigst tillåtas Kongl. Majits befallningshafvande att, på statens bekostnad, låta genom någon skicklig arkitekt dels författa ritningar och kostnadsförslag i afseende på den ifrågavarande tillbyggnaden af residenshuset med möjligen behöfliga förändringar af nuvarande embetsrummen, åsyftande att af dessa rum, jemte dem, som komme att finnas i tillbyggnaden, bereda tillräckliga och beqväma lokaler för landskansli, kontor, ränteri, landtmäterikontor och arkiv, dels äfven upprätta ritning och beskrifning öfver Hä - 20 radshöfdingen Lundgrens lius, jemte förslag och kostnadsberäkning öfver de förändringar i detta hus, som skulle erfordras, i händelse detsamma blefve för ofvanberörda ändamål inköpt, och Kongl. Majit, uti aflåtet nådigt bref af den 22 i samma månad till bemälde
Till annan åtgärd ansåg Justitie-Ombudsmannen klagoskriften ej gifva anledning. Uti skrifvelse den 9 Juli 1861 har Herr Justitie-Statsministern tillkännaeifvit, att han låtit ofvanberörda ärende komma till öfverläggning i Kongl. Majits Nedre Justitie-Revision, hvars i ämnet förda protokoll öfverlemnades. och att vid det förhållande, hvarom samma protokoll förmälde, Herr Justitie-Statsministern ansett JustitieOmbudsmannens hemställan icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. Kongl. Majits Nedre Justitie-Revisions sålunda åberopade protokoll, för den 18 April 1861, innehåller, att ehuru Nedre Revisionen funne frågan, huruvida utslag uti de af Kongl. Majit afgjorda mål skall till en part expedieras eller icke, i hvarje fall bero uppå Föredragandens enskilda uppfattning af de derom gällande föreskrifter och följaktligen ansåg sig icke befogad att härutinnan fatta beslut, samtlige då närvarande Föredragande likväl stannade i den åsigt, att uti nu gällande författningar ej funnes hinder för vidtagande hädanefter af sådant expeditionssätt, att i de besvärsoch ansökningsmål, som af Kongl. Majit på Nedre Revisionens föredragning afgöras, utslaget icke i andra fall utskrifves till förklarande part, än då ersättning för lösen af detsamma blifvit parten af Kongl Majit tillerkänd, eller han annars uttryckligen begärt, att af utslaget undfå del. Härmed är visserligen den anmärkta och äfven på sitt sätt vitsordade bristen på laglig föreskrift i detta ämne för tillfället undanröjd; men också blott för tillfället; ty vid ombyte af föredragande kan en annan åsigt i ämnet göra sig gällande. Lagstiftningens mellankomst är således af nöden för att bereda fortfarande säkerhet för hvar mans rätt i detta afseende, och genom en lagförklaring i det syfte, Nedre Revisionens utlåtande antyder, skulle visserligen detta mål uppnås. Det återstår dock alt eftersinna, huruvida icke det i nu gällande Expeditionstaxa antagna system, hvarigenom svarande och förklarande parts skyldighet att lösa domstolars och embetsIi.
Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, om val af. Aug. P. 74. — valde. Aug. P. 110. — om val af Suppleanter till. Aug. 2 A. P. 366. Sept. P. 55. 160. — angående belöning för deras möda vid utredningen af f. d. FilialDisconterne. April P. 221, 288, 345. — angående Instruction för, i afseende på upplåningen emot 3 procents Obligationer. Nov. 2 Ä. P. 131, 892, 4o5* — om öfverlemnande till Kongl. Maj:t utaf en afskrift af 9 Art. i deras Instruction. Fylleri och dryckenskap, om förändring i Författningen derom. Junii P. 602. Fångar, angående ytterligare anstallt till förekommande af deras flykt. Fång - l6i Fångföringssättet, angående ändring deruti. Aug. P. 943. Sept. P. 74, iof FångPredikanter oell Vaktbetjente, angående löner och arfvode» för. Aug. Dec. 2 A. P. 161. Fångspillning, angående upphäfvande afKrgh Brefvet af 1786 rörande straffet derföre. Fångspillning och Hustjufnad, om ändring i 25 Gap. 5 §. RättegflngsBalken i afseende på ÖfverDomares pröfning af mål rörande. Junii P. 498,562,6r3. Julii P. io45. Fängelse-anstallterUe, angående, och förändring af vissa Strafflagar. Febr. P. 819. Fögderi, om inrättande af ett nytt i Wermlands Län; se Wermlands Län. Förbrytare, om tjenliga Författningars vidtagande emot allmänna. Förbrytelser, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå dem i ett af de förenade Rikena Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.
Ständer föreslå den definitiva beräkningen af postmedelsuppbörden; men nämnde uppbörd, hvilken för år 1845 och hvartdera af de näst föregångna fyra åren utgjort omkring 600,000 r:dr, torde emedlertid tills vidare kunna till detta belopp .beräknas, hvadan, i händelse Statsverkets inkomst deraf blefve, på sätt ofvanföre är antydt, bestämd till 115,000 r:dr, den återstående andelen af postmedlen skulle komma att uppgå till 485,000 r:dr. På grund häraf hemställer Utskottet: att Postverkets kontanta anslag under 7:de Hufvudtiteln må förslagsvis utföras till 485,000 r:dr, hvilken summa i allt fall med 35,000 r:dr öfverstiger det nuvarande anslagets belopp; att Statsverkets nettobehållning af postmedlen bestämmes till 115,000 r:dr lör året; att det öfverskott, som, utöfver nyssnämnde tvänne anslag, å postmedelsuppbörden möjligen uppstår, må af Kongl. Maj:t disponeras till bestridande af kostnader för postanstalternas utvidgande eller förbättring, samt slutligen att det å Riksgälds - 8 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 91. kontoret anvisade förslagsanslag af 10,000 r:dr för Postverkets, i följd af post-skjuslegans förhöjning, ökade utgifter, må för framtiden indragas. 10:o.
Den Skrifvelse, som nu är i fråga, har afseende på två föremål: 1:0 sådane författningar, som åsyfta ändring af systemer eller äro beräknade alt verka en längre tid; 2:0 sådane, hvilka härleda sig från ögonblickets behof och derföre påkalla ögonblicklig verkställighet. Hvad det förra slaget beträffar, tror jag, att om Ständerna närmare undersöka förhållandet, skola de finna, att nödig varsamhet vid utfärdandet af detta slags författningar alltid blifvit iakttagen, så att ett lämpligt mellanståndgblifvit lemnadt emellan tiden för författningens kungörande och dess verkställighet, på det allmänheten skulle äga tillräckligt tillfälle alt inhämta kännedom derom och inrätta sina företag derefter. Då 1824 års Tulltaxa blifvit af föregående årets Ständer till sina hufvudgrunder reglerad, borde den icke vid tidpunkten för dess trädande i verksamhet hafva varit okänd, och när dessutom vederbörande EmbetsYerk hördes, och uppgifter infordrades från Näringsidkarne och HandelsSocieteterne, innan Taxan utfärdades, borde de Handlande hafva varit beredde på dess utfärdande. När härtill jemväl lägges, Den i Sep leni ber f. ro. att Svenska Skeppsfarten Sr i följe af climatet så inrättad, att i Januarii månad ingen seglation kan äga rum, utan först tre månader derefter, samt i allmänhet alla handelslransactiouer beredas om vintern, tror jag icke, att den omnämnde Tulltaxan förtidigt sattes i verket, då tidpunkten derföre bestämdes till den i Januarii 1825, hvartill orsaken var, att sådant medförde en jemnare och enklare beräkningsgrund för Statens inkomster. Hvad åter beträffar en annan författning, som äfven innefattar väsentliga förändringar af förut gällande principer, nemligen Skiflesstadgan, så utfärdades den nära ett helt år, innan dess verkställighet tog sin början. Till det sednare slaget af författningar hör åter det sist utfärdade Bränvinsbränningsförbudet, hvilket tillkom genom ett ögonblickligt behof, till följd af en befarad missväxt.
StatsUtskottets Betänkanderti 671 t T '-'ti sersklldte från Wallof!. BorgareStåndet under den i2:te och I4:de nästledne Mars remittéråde Memorialer, har RiksdagsFullinägtigen från Piteå, Herr Borgmästaren C. J. Örnberg föreslagit, att Riksens nu församlade Ständer, till ådagaläggande af deras undersåtligä vördnad och tillgifvenhet för Hennes Majus, Rikets nu vakande Drottnings dyra oell efterlängtade Person, matte, i enlighet med Riksens Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdag fattade beslut, bestämma 60,000 R-’d Banco såsom årligt underhåll för Hennes Maj:t, i den högst bedröfveliga händelse, hvats inträffande Gud nådeligen afvände, att Hennes Maja, innan nästa Riksdag, skulle blifva i EnketilIstånd försatt; äfvensom att, derest Hennes Majas EpkeDrottningen skulle, innan itästa Riksdag, genom doden afgå, Rosersbergs Kongsgård, som, i sådant fall, i följd af Författningarne komine att på 30 är bortarrenderas, så framt ej Rikets nit församlade Ständer anhorlundä förordna, måtte Vid denna Riksdag uplåtas, att, efter Hennes Maja EnkeDrottningens frånfälle, tillträdas af Hans Maja Konungen, till förvaltning och disposition under Hans Majas och Dess Gemåls lifstid, på lika satt och vilkor, SOm vid 1809 års Riksdag i anseende till det då regeiande KonungaHuset stadgades.
Hvad silfret angår, hvaraf jag nu just skulle behöfva en gräddoch en sockerskål, så måste jag sanningsenligt förklara, att dermed drifvits ett oförlåtligt slöseri. Utan all olägenhet, tyckes mig nemligen, kunde silfverservisen vara gemensam för alla romanherrskap. Undertecknad, som har så fördömdt ondt om silfver, har aldrig kunnat begripa, hvarifrån andra författare taga all den metall, de årligen använda till skålar, pokaler och ljusstakar, och han tror aldrig, att dermed står rätt till. Det vore ett bland de gagneligaste företag, om någon författarinna, som känner, hvad ett väl försedt hushåll behöfver, ville i serskild skrift utgifva icke blott en bordsoch köks-attiralj, utan äfven ett magasin med nödiga matvaror, färdigt uppdukade för ett obegränsadt antal gäster, hvartill då alla hungriga romanhjeltar och hjeltinnor skulle ega fri tillgång. Ja om äfven möbler, sängoch gångkläder funnes, så skulle det mången gång betydligt lätta en stackars författares bryderi och någon gång kunna användas att befordra kärt folks giftermål. Hvar och en författare och författarinna borde naturligtvis efter råd och lägenhet bidraga till magasinernas fyllande. Undertecknad vore för sin ringa del beredd att tillskjuta betydliga qvantiteter silke, hvarpå han större delen af sin lefnad spunnit. Vidare syntes det på den gamla farbroderns makliga ro och förnöjda leende, att han i dag hade ledighet från embetsrummet, och på kransen på hans «lilla Linas» hufvud, att det skedde för att tillbörligen fira hennes födelsedag. Men i hennes ansigte kunde knappt läsas, att denna redan var den tjuguförsta i ordningen. Gubben älskade detta enkla sätt att fira dagen, och hon älskade icke bestämdt något annat, utan samtyckte gerna, så mycket mera som lifvet i den sköna naturen äfven synnerligen gladde henne. Det unga paret utgjorde husets närmaste umgänge, och dess närvaro var ganska naturlig, äfven om den unga mannen icke varit nödvändig för ett parti vira på qvällen. Dertill behöfves ju också en tredje man, invänder en recensent, som vill få hugg på förf:s menniskokännedom.
M. skall uphäfva förbudet af bränvins införande, och derföre stadgat straffbestämmelser, skulle det synas besynnerligt, alt R. o. Ad. icke ville intaga ett undantag från den stadgade straffbestämmelsen, i synnerhet när den, som tillhandlat sig varan, är verkligen oskyldig. Kan det vara billigt, att, då man stadgar lag för den, som faier omkring med utländskt bränvin, samt bestämmer, att han skall straffas, derest han icke iakttager författnms föreskrifter, man icke medgifver honom befrielse från straffet, derest han kan bevisa, att varan blifvit lofligen införd? Detta vore att betaga honom rättigheten att bevisa sin oskuld. Jag tror således, alt R. o. Ad., utan afseende på hvad Frih. Raab anfört, att K. M. ensam kan vidtaga åtgärden, bör uti §:n intaga det af mig föreslagna tillägget. Hr Hjärne har sagt, att §:n blifvit återremitterad i den syftning, som Utsk. nu föreslagit. Det må vara sannt, men då hade icke R. o. Ad. fattat ett beslut, som kunde gifva auledn. till den framställning, jag nu tagit mig friheten göra. Man har sagt, att K. M. ensam kan införa det ifrågavande tillägget, men hvarföre har då Serskildta Utsk. befattat sig med denna förordn.? Ty lika väl kan K. 31. utfärda hela författmn, som K. 31. kan införa del tillägg, som nu är i fråga. Hr Printzensköld: Genom den bevisning, som Gr. Gyldenstolpe nu sökt åstadkomma, ronde nödvändigheten af det af honom föreslagna tillägg, tyckes Gr:n hafva förutsatt, att det icke finnes någon annan förordn., ronde transport af utländskt bränvin, än den förevande; men Gr:n borde, såsom Ordf:cle uti HevillmsUtsk. och såsom den der under denna och flere föreg:de
Collegium’ ur elen för Gefleborgs län år 1747 utfärdade åberopat det stadgande, hvad fiskerierna angick, att ”emedan merändels alla lax-, strömmings-, åloch skälfisken särskildt vore ”och blefve taxerade, allenast sådane insjö- och andre fisken borde vid skattläggningen upptagas, som särskild taxering icke vore underkastade” — ur den för Vester-Norrland och Jemtland af år 1770, att ”lax-, sik-, ål-, ström"mingsoch skälfiskerier, som vore belägne i Kronans regale strömar och "fiskeskär eller på Kronans allmänningar, icke finge under hemmanens skatt ”intagas, utan borde särskildt taxeras eller utarrenderas” -— och ur den för Vesterbotten af år 1773, att ”för fiskevatten till husbehof skulle betalas 1| ”öre efter hvart tunnelands utsäde, men för hvad som fiskades till afsalu ”åttonde, tionde eller tolfte delen i skatt”. Med dessa i methoderna intagna stadganden har Kammar-Collegium funnit uppenbarligen afses endast de fisken, hemmanen tilläfventyrs ägde i insjöar och träsk, men förklarat dem desto mindre kunna angå de fiskerier, hvarom nu vore fråga, som dessa uti methoderna blifvit från skattläggning uttryckligen undantagna. Denna slutledning från skattläggningsmethoderna har dock synts mig ovedersägligen förhastad. Då den förstnämnda af dessa methoder säger, att endast sådane insjö- och andra fisken böra upptagas, som icke äro underkastade särskild taxering; talas här visserligen icke endast om fisken i träsk och insjöar, utan påtagligen om alla dem, som icke voro underkastade särskild taxering. Att dessa voro alla de, som funnos i de stora elfvar na och strömarna, är en tanka, som saknar all grund i skattläggningsmethoden, då dessa ej mer än andra fisken från skattläggningen undantagas i annat fall, 72 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berältelse för år 1849. än om de äro sådana, sorn böra särskildt taxeras.
Banko, motsvarande 6,626 R:dr 22 öre Riksmynt, förminskats till 3,066 R:dr 61 öre. Eldigt numera inkommet bevis, hafva Stadsmäklaren C. Holmbergs sterbhusdelegare af Rådstufvu-rätten i Gefle beviljats att, emot afträdande af boets samtliga tillgångar, vinna befrielse frän dess skulder, i följd hvaraf Rådstufvu-rätten under den 31 nästlidne Oktober å samtlige borgenärerne utfärdat offentlig stämning; och då Diskont-direktionen, efter inhemtad kännedom af den efter Holmberg hållna bouppteckning, funnit det med säkerhet kunna antagas, att tillgångarne i boet, sedan förmånsrätt egande fordringar och omkostnaderne för urarlva-boets utredning blifvit godtgjorda, icke komma att å Diskont-verkets fordran lemna en utdelning, motsvarande det belopp, som nu blifvit erbjudet, har Utskottet, som, lika med Direktionen, anser Diskont-verkets fördel komma att bäst befrämjas genom det gjorda anbudets antagande, skolat hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att, derest finkan A poll. Wilhelmina Holmberg till Banko-diskontverket inbetalar återstående kapital-beloppen å de tvänne af Isac Uhr & K:i upptagna lån, JV2 3,428 å 1,200 R:dr Banko, till betalning förfallet den 17 Oktober 1823, och JVs 4,175 å 2,400 R:dr Banko, förfallet den 28 i samma månad och år, med tillsammans 3,066 R:dr 61 öre Riksmynt, sålunda, att hälften af sistberörda summa Iiqvideras inom tre månader och återstoden inom sex månader, räknadt från den dag, då Rikets Ständers beslut blifvit henne meddeladt, de upplupna öfver-räntorna så väl å nyssnämnde tvänne län, som å de trenne af C. Holmberg upptagna, till kapitalen betalda lånen JVs 4,722 ä 800 R:dr Banko, J\l 4,856 ä 2,000