Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af föregående förteckning öfver ännu gällande lagbestämmelser mot Sabbathens vanhelgande synes således, att dessa lagar hvarken sakna fullständighet eller skärpa och att de af motionärerne angifna missbruk, de der förtjena beifran och rättelse, utan svårighet kunna af lagtillämparen under gällande lagar hänföras. När allmänna lagen stadgar böter för den som på Söneller Helgedag företager resa till lands eller sjös förr än gudstjenst är ändad, torde, i fråga om ängfartygs-egares rättighet all utlysa lustresa på Söndag, den inskränkning redan i lagen förefinnas, som af den ene motionären åsyftats; då samma lag likaledes med böter belägger idkande af arbete och handtverk pä förenämnde dagar, så finnes redan del förbud mot allmänna och enskilla arbetens förrättande å sabbathstiderne, som af den andre motionären påyrkas, och när vidare, enligt ofvanåberopade stadganden, offentliga skådespels uppförande på Sönoch Helgedagar är, med vissa undantag, förbjudet likasom äfven bröllops och stora grafols hållande aftonen före eller dagen efter Söndag eller stor Helgedag, pä det att Gudstjensten ej må derigenom försummas, så synes, att oskicket med offentliga lustbarheters anställande under gudsljensttiden, eller ä tid för beredelse till sabbath, redan är uti gällande sabbathslagar förbjudet och bör med deras tillhjelp kunna hållas inom tillbörliga skrankor, för så vidt detta syftemål kan med förbudslagars tillhjelp uppnås.
— Af dessa uppgifna förhållanden, hemtar Utskottet anledning tillstyrka: att R. St:r må hos K. M:t i underd. anhålla, det K, M:t täcktes anbefalla sådana ytterligare inskränkningar och controller i Garnizonssjukhus-förvaltningen, att det nu dertill anvista anslag må finnas tillräckligt. Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af Redogörelsen öfver 2:ne till Amerika och Medelhafvet företagne Krulförsäljningsexpeditioner. (I.-A) Jemlikt Utskottets yttrande i Betänkandet N:o62, 3:dje Punktens r §., får Utskottet nu meddela serkildt Utlåtande rörande den åren 1820 och 1822 till Amerika och Medelhafvet verkställda export af Krut. Sedan K. M:t, genom Nådig skrifvelse d. 12 No v. 1816, uppdragit åt Presidenten i K. KrigsGolIegio, att besörja försäljningen af öfverflödigt Krut i Aitilleriförraderne med rättighet för köparne att detsamma exportera, vidtogs af dåvarande Presidenten, En af Rikets Herrar, m. m. Hr Grefve Sandels nödiga åtgär - 424 Stats-Utskottets der till ändamålets vinnande, hvarigenom äfven ersättning erhölls för omkring 800 Centner Krut; men enär sedermera under en längre tid, oaktadt förnyade i Tidningarne utfärdade Kungörelser och serskilta skriftvexlingar i ämnet, några speculanter icke anmälte sig att i handel härom ingå och Krutförråderne genom årliga Kruttillverkningen i den mån blifvit ökade, att vidare utrymme för Kruts uppläggande derstädes saknades, fann t. f. Presidenten i nämnde Collegio, numera StatsRudet m. m. Hr Grefve Löwenhjelm sig föranlåten att hos K.
Q •-T5 3 3 SJ SJ p — -T ^ ?6 0 Q 15 ? > v? c <T> Lägenheter sorn betala 30 procent af räntan. Egendom sorn disponeras al AkademiStaterne. o 3 II > 0? 60 Hem man. :o F r alse - Räntor. Lä gen heter. Qvar nar. 10 ■jerå W 03 SJ 3 S* 68 hi c O fD 2 4 Ege ,dö.ii tillhörig Allmän.' na Hola g. flemma n, Lä gen ' heter - Qvar nar. 1-. > <J o - C3 £•'' > o o 4 — Egendom tillhörig fromma Stiftelser. Hem man. Fräl se rän tor. i 2 4l 6 Lä gen heter. Ovar nar. 0? 5 > rr -i CJ Summa, 15 7 12 Litt, P.j HSrer till Bevillnin»»U«ko:tets Betänkanden]TH:o 4g. ■å- ^ N:o 7. CH) 'Sammandrag ofver TaxerlngsLängderne N:o 4 uti N. N. Togderi för Sr N. Bocken Hemman. 'Xägen iheter* BergV érk•< P. '<1 -' P; •< *“! t* P cCD > -a CCD ~ p* > a Cct 6- • X H t-tP <w to ’£ p * 3 CO 2 £L • c 01 CD 3 £ >15 60 '6 il 8 1 5° Manufact u rier, Fabriker, 'Verk och Inrättningar. P: »1 tu CD •H c CO CD ’ £3 Qvarnar. "30 < p: M C G - ■c CO CD •C 12 g > P" ciT :pC " <D *■*> 3 O: O n I> w p ■ W « »t 3 -£ C*r w “
«Du har mycket annat att sköta, som upptager din tid: mig felas sysselsättning och förströelse; och som jag håller af barnet, kan du tryggt lemna henne åt mig.» «Leonna har rätt i det hon säger,» anmärkte Petter, som, med ett eget uttryck i sitt ansigte, åhört deras ömsesidiga yttrande. «Jag tackar dig syster! Lemna du flickan till Leonna, kära Marie! ty hvem vet huru länge» Här afbröt han tvärt, gick några slag af och an i rummet, blef sedan stående framför sin syster, och frågade med en skämtsam uppsyn, som likväl förekom henne tvungen: «tilltror du dig kunna uppfylla detta löfte, äfven om du gifter dig?» Öfverraskad, men utan minsta tvekan, svarade Leonna ett bestämdt ja och lade sin hand i hans. Han tryckte den för första och sista gången. Nu var lifvet ej mera så tomt och ändamålslöst som förut, tyckte Leonna. Barnet slöt sig med innerlig kärlek och förtroende till sin unga fostermor, som fann sig rikeligen belönad. Feodors anletsdrag utvecklade sig med hvar dag, och hela stunder kunde hon stå med en vemodig, ljuf känsla och se på det sofvande barnet. «Hvad han felat mot Gud och mig,» (tänkte hon) «har han säkert ångrat och försonat genom många goda gerningar. Jag har längesedan förlåtit honom. — Detta barn, det enda synliga minne efter honom, skall alltid vara mig lika kärt som nu. Om vi återse hvarandra, antingen här eller deruppe, skall intet ord, ingen förebrående blick säga honom, hvad jag för hans blick lidit.» Våren nalkades. Jorden aflade sin svepningsskrud; de gråa skyarne skingrades, himlens blå, och åkerfältens vackra gröna färg, lifvade lefnadslusten hos hvarje väsen; äfven i vår Leonnas hjerta hade smärtans storm rasat ut, och dyningarna småningom lagt sig. Hon hade insett att idislandet af den sorg, en outransaklig Försyn pålägger, är ovärdigt en kristen, och beslöt att kraftigt höja sig öfver den. Huru saknade hon ej trädgården vid Grönskog, der hon haft en rörlig och angenäm verksamhet. Här fanns ingen slags anläggning.
I närmaste likhet med det af Rikets Ständer vid sista Riksdag fastställde förhållande, bestämmes nu äfven en Summa af Åtta Millioner R:dr B:co, att, förutan ett särskildt anslag af 500,000 R.-dr samma mynt för beläning af Rublique papper, af Banquens fonder användas till fortsättning af Banco-Piscon. tens Utlåningar, efter de hittills vanlige grunder, elle? med iakttagande af de förändringar deruti, hvilka vid denna Riksdag föreskrifvas, 15:0 Räntan vid dessa utlåningar från Banco-Disconten bör, från och med början af nästa år, beräknas endast efter fern för hundradet om året. j6:o Räntan för den tid ett Discont-lån efter förfallodagen förblifver qbetaldt , eller den så kallade öfver-räntan, bestämmes deremot att utgå efter Atta procent för ett helt år, eller | procent ijjotånaden, 17:0 Särskilde Afdelningar af Banco PR sconten komma att inrättas, i Staden Göthe* hor, samt någon af Rikets södra Städer; hvil - 858 Banco-Utskotteis Betänkanden. ia särskilda Discont-Contoir komma att förvaltas efter samma grunder, som för Banco-Biscontens låne-rorelse i öfrigt äro, eller blifva* föreskrifne , samt de särskilda Reglementen , hvilka vid denna Riksdag ytterligare komma att fastställas. 18:0 AJlt hvad hittills varit stadgadt, rörande oinskränkt rättighet till beläning af gulikoch silfver-pant, samt af I/äne-Banco-Capita» ler, må fortfara att vara gällande ; dock med' de ändringar deruti, hvilka, rörande beläning^ värdet å guld och silfver, framdeles vid denna Riksdag kunna bestämmas. 19:0 Första Allter1 9:0 Andra Alterna nativet:
Den värde Ledamoten lärer hafva fattat den allusion, jag gjorde i frågan om Gymnastiken, så, som skulle jag dermed menat Lärare, hvilka här sjelfve bildat denna konst; men jag alluderade på Herr Ling sjelf, hvilken ej utbildat sig i något Institut, utan måhända sjelf skapat denna konst, sådan den här practiseras; och jag vill dermed bevisa, att denna utbildning kan ske på annat sätt, än genom Instituter. Jag gillar Herr von Vegesaclis delikatess, att ej föreslå någon belöning till Herr Ling, men jag har ej kunnat undgå att, till undvikande af den förtydning, det jag skulle velat neka anslag för vetenskapen, förklara att jag blott önskade, det dess allmängörande skulle sökas på en annan väg, än den föreslagne. Jag har sjelf begagnat Gymnastiken, och förnekar visserligen icke dess värde och stora nytta. Det skulle således vara fullkomligt öfverensstämmande med min önskan , om denna vetenskap kunde blifva så mycket utspridd inom fäderneslandet som möjligt. Jag anser det öfverflödigt att vidare här ingå i pröfning af saken. Jag liar blott deri yttrat mina enskilda tankar, Den 29 December e. m. 223 och får tillägga, att om inrättande af Centralinstitut eller anslag dertill skulle beslutas, hemställer jag, om Stockholm någonsin kan anses vara den rätta localen derför, i anseende till climat och mera dylik t. Herr Bråkenhjelm_, Pehr Reinhold: Ehuru det gemenligen anses för odiöst att här tala om enskilde personer, känner jag mig likväl dertill uppmanad af min känsla för rätt, och min vördnad och högaktning för den man, som nu är i fråga. Jag tror, att han kan hafva rätt att fordra annat, än att bli afspisad med en nådegåfva. Jag tror samhället har en moralisk förbindelse att sörja för hans ålderdom, då han der uttömt sina physiska och moraliska krafter, till menniskors bästa. Dessutom kan den utomordentlige mannen hafva rätt vänta, att få se sitt sköna verk fullbordadt, innan han går sin väg. Och det är att befara, att elen upptäckt han skapat dör med honom, om den ej underhålles genom inrättandet af ett Central-Institut. Friherre Cederström j Jacob:
Det öfverlemnades till Wagnmännen, om de för gemensam räkning ville anskaffa och underhålla dylika Kalescher; men vägrade de att ingå härpå, bemyndigades General-Post-Direktionen att ålägga Stationens Uppsyningsman att hålla deni, så länge han fortfor med sin befattning. Derefter stadgades i General-Post-Direktionens Plakat d. 21 Aug. 1841: Att befordring med Enspännarevagnar skulle införas vid alla stationer på Seland och Fyen; Att, så vida icke Wagnmanslagen anskaffade sådane vagnar, tilläts det enskilda Wagnman, att med dem skjutsa; Att, om Wagnmännen i Köpstäderna ej tillhandahöllo erforderligt antal dylika vagnar, kunde Post-Styrelsen tillåta personer utom Skräna att, under 5 års tid, befordra både resande och Stadsboer med sådana åkdon; Att Post-Styrelsen skulle efter godkänd ritning låta förfärdiga 2 Enspännarevagnar med korgflätning — för Seland och Fyen — till mönsteråkdon, samt att Styrelsen jemväl var bemyndigad att meddela lämpliga lån för dylika vagnars anskaffning. 4 804 års Förordning innehåller ytterligare i 15 §, att Wagnmännen på hufvudvägarne skola, för hvarje enkelt Lag eller Rulla, hålla 4 starka hästar, så vida ej Post-Styrelsen, efter omständigheterna, finner tjenligt, att minska detta antal. Plästarne skola vara minst 10 qvarter höga och friska, seldonen starka och ändamålsenliga. 16 §. Så väl vid sidovägarne, som på alla ställen i Jutland, Lolland, Falster, Langeland och Möen. skola Wagnmännen, intill dess vägarne komma i stånd och Ilolsteinske vagnar införas, för hvart enkelt Lag vara försedda med en rymlig korgvagn och ett par försvarliga hästar, jemte seldon, allt af sådan beskaffenhet, som förutstående §§ bestämma. 17 §. De Wagnman, som i skrået äro inskrifna, skola anskaffa och städse 10 Danmark. i godt, skick underhålla den för postkarlarne (postiljonerne) anbefalte postmundering, hvilken desse på resor altid skola vara iklädde.
Om man nu lemnade en del af dessa obligationer till Banken, så visste HypotbeksFöreningarne, när de ville göra inbetalningar, icke hvart de skulle vända sig, antingen till Banken eller Riksg:sKont., så att deraf upstode ett krångel, som icke upvägs genom vinnande af något riktigare ändamål. Då således, efter mitt begrepp, det icke är af någon vigt eller vådlig påföljd att lemna Riksg:sKont. rätt att på 6 veckor upskjuta med inbetalningen till Banken, enär ingen blifver lidande derpå, ingen fara kan upstå; men i motsatt fall den olägenheten, att draga penningarne ur den allmänna rörelsen, kan jag icke finna annat än att BankoUtsk. eller det Utsk., som kommer att behandla denna motion, skulle förfara ganska förnuftigt och i det allmännas intresse, om det skänkte sitt bifall till densamma. Jag inskränker mig i öfrigt till att begära remiss af motionen samt att det af mig nu afgifne yttrande måtte få åtfölja detsamma. Hr af Geijerstam: Hvad beträffar de anmärkmr, som blifvit gjorda mot min motion, så kan jag icke tillägga något till hvad Hr Akerman anfört, enär jag ämnat åberopa samma siffror sorn han, i händelse jag förut haft ordet. Jag vill blott säga, att den beräkning, som StatsUtsk:s upgifter stödt sig på, var upgjord i Jan. månad detta år, och att således alla de summor, som Hr Akerman upräknat, tillkommit sedermera, och att andra antin - D en 22 April, 363 gen äro redan anvisade och utbetalte, eller också komma att utbetalas innan Juli månads början.
Rör att tili vägaliringa en 8adan reglering ak nndervi8ningen inom den lVlediein8lia Raeulteten, 8om närmar 8ig tiden8 fordringar oell öfvei6N88tänimer med körliällandet vid kisala Hniver8itet, ä8liar Rongl. Uaj:t en ärlig 8umina af 1,600: - 6:o kiliets vid 8i8ta Rili8dag kör8amlade 8tänder ingäkvo till Rongl. lVIaj:t underdånig 1iem8tällan om en 8ädan förändring ak Rrö8ö 8liola i demtland, att vnglingar 8liulle derifrån liunna utexaminera kör att akgä direete till linivei^itetet. Rrän flere 8tikt, 8täder oeli läroverli liakva äfven inliommit underdäniga an8öliningar om 8tiltandet ak nva 8liolor, oin utvidgning ak redan lielintliga oeli om lönekörliättringar. Rran8port 7,100: — 45 d:r jianna. 46 Ltt/rAV. iVio 1. ddansport 7,1(X): 43 1:> spanm. lärare, en allmän lönekörllöininA kör I^ärarne samt lieie andre dels anslag, dels åtgärder kör Lkolornas 6rinAgnde l ett kullkomliAare skiek. linder sadana körllällanden oell da en omfattande köredraAninA ak denna berättelse livarken ännu kunnat eller under kiksdgAens lopp kan, i an8eende till de yttranden oell uppl^sninAar, 8om sk vederllörande mäste inkordras, inkör l^onZl. I^1aj:t e^a rum, vore det i alimänllet 8tridande emot riZtiAS grunder att till afförande köretgfa 8er8kitda lönekörllöjninfsoell orfanisationskräfor oell dem till kikets ständer kram8tälla.
Ledsagad af en liten fräknig jungfru med mjölkhvit hy och kanelbruna ögon, inkom jag en stund derefter i en korridor i husets venstra flygel och anmodades att stanna der i halfdunklet, medan flickan underrättade hushållerskan om mitt besök och min anhållan. Genom dörren, som hon lemnat öppen, såg jag tvenne personer framför ett frukostbord, som gjorde heder åt mrs Banks’ gastronomiska smak. En stor rödblommig karl i peruk och urkedja med en hel knippa berlocker, förmodligen hofmästaren, aftog i detsamma sin servet, som varit fästad under hakan, och steg upp, hopknäppande sina feta händer för att andäktigt läsa sin bordsbön, under det hans granne, en liten klotrund gumma, med en stor hvit mössa på hufvudet, slog i ett glas vin åt sig ur en slipad karaff, hvars topasfärgade innehåll gnistrade i solskenet och syntes stå i full harmoni med den försvarliga anrättningen på bordet. Först sedan hon helt långsamt tömt sitt glas, smackat med läpparne och torkat sig om munnen, steg äfven hon upp och lyssnade till tjenstflickans ärende. — Jag förmodar, att det är mrs Banks, jag har nöjet att se, — sade jag, med den mest artiga bugning och det mest inställsamma leende, jag förmådde frambringa, för att genast söka vinna den mäktiga dam, på hvars välvilliga pratsamhet och öppenhjertighet jag långt förut hade räknat. Den lilla gumman, som fullkomligt tycktes känna sin egen vigt och betydenhet, mönstrade mig först med ganska kritiska blickar och gjorde sedan en nedlåtande och välvillig böjning på sin korta och tjocka hals. — Åh ja, det kan visst icke vara så mycket att se, hvad rummen beträffar — sade hon, till svar på min begäran, under det hon nedtog en stor nyckelknippa, som hängde på väggen, bland en rad dylika med numererade och påskrifna små trälappar, — ty våningen, som lord Percy iordningstälde och möblerade, tills han kom hit med sin unga fru från Italien, är ännu alldeles likadan ... hon dog så ung, och mylord ville aldrig sedan ändra eller förbättra något, så att det är naturligtvis nu gammalmodigt.
Som önskningsmål framhålles, att den härå reflekterar är benägen att biträda äfven vid andra inom ett hem förekommande göromål. Löneanspråk, betygsafskrifter jemte fotografi torde vara insända senast den 1 augusti till » John », Torskog, pöste restante, Dalsland. E n flicka af god familj önskar med första plats antingen att gå frun till hända eller som sällskap och hjelp hos äldre dam. Svar till » B. B. », Jönköping. VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten på Iduns lämpiighet för platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom för alla öfrlga slags O I |- \ I I Kj I L / KJ IN annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S.Qumaellus annonsbyrå och hos redaktionen. Abonnentsamlare antagas. ombesörjer genom fullt kompetenta personer uppköp i alla möjliga branscher g r a t i s åt Iduns och Skandinavisk mot Modetidnings abonnenter en obetydlig ersättning. (dock genast) mot fraktkostnader. H Tandläkaren usmödrar, som önska tjenare till hösten, torde förtroendefullt vända sig till Fru Emilia Forsbergs kommissionsbyrå, Kungsgatan n:r 7, Linköping. [311] » Tomrum att fylla ». I en bildad och aktad familj, der en vårdarinna för barn önskas, erbjuder sig en barnkär och anspråkslös flicka, van vid barns skötsel och med en god uppfostran. Svar härå torde godhetsfuljt snarast möjligt tillsändas: » Myra », Arud, p. r. [302] E n flicka a f g o d f a m i l j, med flerårig undervisningsvana, önskar plats som lärarinna för mindre försigkomna barn i ett stilla och allvarligt sinnadt hem. Hon undervisar i vanl. skolämnen, tre språk (franska talas), musik o handarb. Betyg finnas. Svar t. » Allvarlig », Örebro, p. r. (G. 3740) [307] E n a n s p r å k s l ö s flicka, med flerårig undervisningsvana och goda betyg från föregående befattning, söker ny anställning till hösten som lärarinna. Svar, märkt » A », sändes godhetsfullt till Arvika Tidningsbyrå. (G.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets under N:o 142 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 12 sistledne Februarii meddeldte Utlåtande, angående Herr Öfversten Carl Silfverskjölds Accordsersättning; fann Högloflige Ridderskapet och Adeln för godt, att enär Utskottets sistnämnde Utlåtande redan blifvit af de öfrige trenne Respectivé Riks-Stånden bifallit, äfven för sin del dervid nu mera låta bero. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets under N:o 71 afgifne, samt den 8 dennes på bordet lagde Betänkande, öfver väckt Motion , om granskning af Police-Författningarne, rörande syssiolöse Personers försändande till Arbetseller Corrections-Hus m. m.; blef samma Betänkande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Lag-Utskottet återremitteradt. Ut supra. - Utdrag af Protocollet, hållit Iros Höglofl. Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, eftermiddagen, den 11 April 181 8- S. D. Vid förnyad föredragning af Lag Utskot - Den 11 April. 41? Utskottets under N:o 72 afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Betänkande öfver väckt fråga om förändring uti nip stadgade sätt för Uppenbar Kyrkopbkts verkställande; fann Ridderskapet och Adeln för go t att samma Betänkande gilla, med antagande af det deruti föreslagne första Alternativ, eller att sbsolutionen icke må til 1 baka häl las blott af det skäl, ätt den till Kyrkoplikt dömde personens begrepp i Salighets-Läran finnes vara inskränkt.
För dem, hvilka blifvit naturaliserade, kan något hinder derför icke inläggas i den civila lagen, emedan denne då försattes i uppenbar strid med grundlagens sista mora. På denna grund och då i grundlagen skall utstakas Konungens och R. St:rs rättigheter, afstyrker jag bifall till förslaget såsom vådligt. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: På samma gång raan angifvit nyttan och nödvändigheten af en lagbestämmelse för utländningars naturalisation, har man äfven funnit vådor i förslaget, hvilka genom deras betänkliga beskaffenhet borde verka till förslagets förkastande. Dessa vådor skulle, såsom man sagt, bestå deruti, att utländningar kunde befordras till högre civile embeten, såsom exempelvis Stats-Råds-platser. Enl. min åsigt hafva dessa förespeglade vådor icke någon verklig grund. Jag tror tvertom, att det skulle komma att innebära ganska stora garantier för samhället, om den föreslagna lagen antages, enär, såsom händelsen f. n. är, naluralisationen nu icke är af några lagliga former begränsad. Det synes mig ock naturligt, att principen intages i grundlagen, och att detalj-bestämmelserne åter få plats i den blifvande civila lagen. Hurusistnämnde lag då skall kunna komma i strid med grundlagen, kan jag icke fatta. Jag kan dessutom icke se några faror deruti, att en utländning, som gjort sig förtjent af sitt nya fädernesland, lemnäs rätt att bekläda Statens högsta embeten. De sköldar, som bekläda dessa murar, vittna lill en del om store män, de der varit naturaliserade utländningar, men icke destomindre beklädt Stats-Råds-embelen utan att vi erfarit, att landet derigenom i någon mån varit blottställd! för faror. Först efter 1809 har uti vår lagstiftning saknats bestämmelser för möjligheten af utländningars naturalisation, och just denna brist har man genom förslaget velat afhjelpa, och jag tillstyrker alltså bifall till förslaget. Frih. Tersmeden, Wijh. Fredr.:
Förbrytelser af denna art eger en hvar, och åligger det allmän åklagare, att åtala, och varde böterne fördelade till tveskiftes emellan den som förbrytelsen åtalar och socknens fattige. Vid bristande tillgång hos den sakfällde, skola böterna förvandlas till enkelt fängelse, efter hvad i 10 kapitlet i § Utsöknings-Bajken och 8 punkten i Kongl. Förklaringen den 25 Marti i 1807 sägs.” Och af Östman: att en förordning måtte utfärdas af följande innehåll: ”Ilen som på ett rått sätt misshandlar djur och derigenom väcker förargelse, skall vara förfallen till böter från och med en till och med femtio daler.” Omlörmälda motioner hafva öfverleninats till behandling af Lag-Utskottet, som af bilagde protokolls-utdrag inhemtat, hurusom åtskillige ledamöter inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet förordat de af Herr Hagströmer och Herr Prosten Carlander gjorda framställningar; och, efter ämnets öfvervägande, har Utskottet äfven funnit sig böra instämma med dem eller med de motionärer, som anse djurs misshandling böra beläggas med straff. Icke som skulle vi för det närvarande helt och hållet sakna stral!* derå, ty i Byggninga-Balkens 22 kapitel stadgas redan ansvar å den som ”sargar annans fä men delta stadgande har uppenbarligen endast till mål att förekomma skada å hvad annart tillhörer. Sker nemligen ej skada, kan något ansvar icke komma i fråga. Grymhet i behandling af kreatur vittnar dock om ett rått och omenskligt sinne, hvaraf, om det lemnäs otygladt, de vådligaste utbrott äro att befara. Den sårar den bättre hos menniskan inneboende känslan och är oförenlig med mildare seder. Derföre hafva ock andra länders lagstiftare betraktat sådan grymhet såsom en brottslig yttring af menniskans frihet och följaktligen upptagit den bland straffbara handlingar. I Norrige har man redan länge derå haft straff; och innevarande år är en lag i samma syftning jemväl antagen i Danmark. Att här i landet äfven är behof af en sådan lag, derom lemnar, tyvärr, dagliga erfarenheten bevis.