Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Menas härmed ordnandet af statens finanser, så bör enligt min tanke i detta hänseende tillses: att skatterna ej äro för mycket tryckande; att de på lämpligaste sätt utgå och uppbäras; att de äro rättvist fördelade; samt slutligen framför allt att de med sparsamhetjoch klokhet användas, äfvensom att de stå i ett riktigt förhållande till utgifterna. Jag tror icke, att mot statens finansförvaltning i dessa afseenden några väsendtliga anmärkningar äro att göra. Menas deremot (hvad jag sålunda måste antaga) med landets ekonomiska angelägenheter summan af de enskildas, så är, enligt mina åsigter, allt förmynderskap i detta fall från lagstiftningens sida ej blott kraftlöst och overkställbar, utan derjemte obehörigt och onödigt. Enskilda kunna missbruka sin frihet att råda öfver sig och sin egendom, men inom lagens gränser får denna frihet derföre icke inskränkas. Den, sorn vill i oförstånd och lättsinne förspilla sin och de sinäs ekonomiska välfärd, han kan derifrån icke hindras, minst genom några vanmäktiga tdllbestämruelser;■ och för mängden är dessutom hvarje sådant band, älven om det kunde påläggas, fullkomligen öfverflödigt. Sjelfbevarelsedriften är i detta fall som i andra tillräckligt stark för att afhålla menniskorna från att förstöra sig sjelfva. Man behöfver icke befara att de i allmänhet skola ruinera sig, lika litet Den 27 Maj f. ra. 513 litet som man behöfver frukta att de i massa skola taga lifvet af sig, såvida ej vakter utsättas, som derifrån skola förhindra dem. Slutligen bar den värde reservanten, såsom en klok general, behållit en kraftig hjelptrupp till reserv, eller, med andra ord, han har, såsom en erfaren och skicklig skriftställare sparat en af hufvudpunkterna till sist, för att såsom det yttersta, afgörande argumentet användas. Det torde likväl tillåtas mig att få följa honom äfven in i denna, den sista af hans förskansningar. Han framhåller nemi. starkt den omständigheten att, fastän utländska lån blifvit upptagna för statens, hypoteksbankens och hypoteksföreningarnes räkning till ett belopp af mer än 150 millioner rdr, silfverförrådet i R. St:rs
Ty när Staten icke äger eller kan disponera den jord, hvaraf grundskatterne utgå, utan denna jord dels under ägande dels under åborätt gått utur Statens i enskilde personers händer, så har ej heller, sage hvad man vill, Staten vidsträcktare rättighet alt öfver desse grundskatter förfoga, än den som tillkommer den enskildte i afseende på den grundskatt, hvilken, under namn af frälseränta, utgör hans lagliga egendom ; så att lika litet som denne sistnämnde kan, utan räntegifvarens bifall, göra någon förändring i del genom lag eller laga aftal en gång stadgade sättet för frälseräntans erläggande, lika litet kan Slaten göra en slik förändring med de grundräntor, hvaraf den är ägare. Således står den satsen fast, att Konung och Ständer icke äro berättigade att förändra sättet för räntornas utgörande, innan vederbörande räntegifvare blifvit hörde och bifall dertill lemnat. Den anmärkning, som en värd talare framkastat alt ett sådant hörande skulle vara detsamma som att göra narr af hela frågan må stå för hans räkning. Den som oväldigt och lungt betraktar saken och som bär aktning för andras rättigheter, skall säkerligen inse, det möjligheten är ganska lätt att socknevis höra hemmansägarne huruvida de vilja antaga ett i och för förändringen upprälladt förslag. Ingå de icke derpå sä sker ingen-. 118 Den 8 September f. m. ling värre, än att Staten måste lika som hvarje individ i sådant fall åtnöja sig med räntan sådan den linnes i författningarne bestämd. En annan ledamot har under förmälan, knrnledes den allmänna rösten högt påkallade ifrågavar-.de förändring, erinrat att man icke horde blottställa sig för den onödiga tidsutdrägt, sorn genom vederbötides hörande skulle uppkomma; hvilken åtgärd den värde talaren i början af sitt yttrande, också förklarat vara eli medel som åt saken icke skulle bereda framgång, hvarmed han naturligtvis ej kunnat mena annat, än att nej skulle blifva det svar som erhölles. Att åberopa den allmänna rösten för förändringen, under det att man fruktar ett nekande svar af dem, som saken egentligen angår, det är ett sätt alt deducera, som förefaller mig nog besynnerligt.
Hvem kunde tro det om hr Strandberg! Han är mycket rolig i bägge förklädnaderna, ej minst som don Alonzo med sina lustigt attra-perade Bazilsfasoner. Hela den dramatiska delen var en ära för hr Strandberg, som därmed vida öfverträffade sin närmaste föregångare i rolen, hr ödman, hvilken senares sång genom bredare ton och ledigare teknik i sin tur öfverträffade hr Strandbergs, hvilken i anseende till hofkapellets tordön ej alltid för göra sig gällande. Med öfning och nit torde framdeles koloraturen komma att bli bättre, röstklangen att förstärkas, särdeles om hofkapellet ackompagnerar ordentligt, hvilket ej var fallet vid reprisens première, då man äfven slarfvade med ouverturen ooh tempestan särdeles den förstnämnda på ett sätt, som ej är hedrande för den — tyska nationen, af hvilken hr Nordquist på senare tider lfinat så många medlemmar till svenska hofkapellet. Äfven första finalen gick denna afton på sin hals, ett nytt bevis på hr Nordquists alltmer framträdande beklagliga skötesynd att gifva ofXrdiga operor. Fröken Oselios tredje gästspel upptog till börja med benneskända roler i Mefistofeles, Carmen o. s. v. och innebar intet nytt utöfver hvad vi i dessa spalter förut nämnt om hennes förträffliga, men högst ojämna framställningar. Till sångerskans heder må emellertid nämnas, att hon sökt mildra några af de mest stötaode cynismerna i sin Carmen och sina begge Gretchenträd-gårds-scener, af hvilka den i Gouuods opera sista gången spela-des något mer å la Goethe än i December, h vil ket mer än väl kande behöfvas, hvaremot den vokala prestationen icke stod på samma höjd nu som då. Särdeles balladen om kangen i Thale fick denna senare gång ett i musikaliskt afseende rent af otill-fredsatällande utförande. Portamento är en god sak, men dess öfverdrifter låta illa. De granntyckte, musikförståndige och eldblodige italienarne skulle ha hvisslat ut en 6ådan balladsång.
Herr Grefwen och Landtmarffalken pttrade sig: Med anledning af Herr Norlenstolpes i sista Plenum gjorda anmärkning rörande saknad Conuasignation a Kongl. Maj-.ts Nädiga proposition til Riksens Ständer om underhäll för förra Kvnunga-Famillien, har jag ä npo derom hos Kongl. Maj-.t gjort underdänig erinran, och crhällit det swar, at efter Kongl. Maj.ts öfwertpgelse, nämnde proposition sä n,petet mindre bordt contrasigneras, som det endast mar en Kongl. Maj:ts enffilte fräga, hwilkcn af ingen warit föredragen, ej eller nägot Pro tvcoll - Den 15 Augusti. 97Z tocoll derofwer bällits och frägan desiutom war nf sadan beffaffenhet, at answarigbet derföre aldrig kunde wäckas, dock likwäl täcktes Kongl. Maj:t til undanrödjande af att farhäga för präjudicat i framtiden, anbefalla mig, at ä desi höga wägnar förklara och försäkra Högloft. Ridderffapet och Adeln at hädanefter icke nägon Desi Nädiga proposition eller framställning ffall til Riksens Ständer blifwa öfwerlemnad, utan at wara med ^vederbörlig contrasignation försedd; och torde Högloft. Ridderffapet och Adeln gersom denna Kongl. Majtts Nädiga försäkran finna sig fullkomligen tilfrevsstäld. Ropades Ja; Och Herr dgor6en8tolps, Anders, pttrads sia: Jag förenar uria sä mpcket mer uti hwad Ridderffapet och Adeln nu bejakat, som min öfwertyaelse warit och är, at de Ämbetsmän, som k tintils eller hädanefter expedierat Kongl. Mafits propositioner äro de enda som böra iagttaga formaliteten med contrasignation.
Uppläst och godkändt hos Ridd och Adeln den 4 April i8{o. Presle-Ståndet den f\ Rorgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 8 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse„ angående medels anvisande i och för Carlsborgs fästnings-byggnad år 1840. S. A. K. Enär tiel af Rikets Ständer vid nästlidne Riksdag på 3:dje Hufvud-Titeln, till utgående i fem år, med U:del årligen, anvisade anslag af 250,000 R:dr för Carlsborgs fästningsbyggnad med år 1839 upphört, samt i följd deraf några medel för nämnde behof under nu löpande aret ej voro tillgängliga, har E. K. M.,uti Nådig Proposition af den 15 sistlidne Januari, af den anledning, att fästnings-arbetet å Carlsborg icke kunde afbrytas, emedan brist på sysselsättning för den der förlagde Pionnier-corpsen såmedelst skulle uppkomma, framställt angelägenheten deraf, att, utom de, i E. K. M:s Nådiga Proposition örn Stats-Verkets tillstånd och behof, för berörde föremål äskade och för tiden af nu föreslående stats-reglering beräknade utomordentliga anslag, serskildt måtte anvisas en summa af 50,000 R:dr, till fortsättning af omförmälde fästningsbyggnad och sysselsättande af Pionnier-corpsen under innevarande år.
S. D. Föredrogos ånyo och godkändes Stats-Utskottets: Utlåtande M 127, i anledning af Rikets Ständers år 1865 församlade Revisorers berättelse angående granskning af Statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående (onders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863; Memorial M 129,i angående den Staten tillhöriga till Riksarkiv tillförene begagnade f. d. Rjdderstolpeska egendomen vid Skeppsbron; och Prol.-Utdrag den 8 Juni 1866. 371 Memorial M 130, med förslag till stadgande» i Riksgälds-kontorets nya reglemente, angående åtskilliga vid föregående riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar. S D. Föredrogs ånyo och godkändes Bevillnings-Utskottets Memorial M 19, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å tullbevillningen för artikeln kokoch bergsalt. S D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande M 6, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förändrad grund för uttaxering af landstingsmedel. S. D. Uöredrogos ånyo Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Utlåtande M 7, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ock Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å andra delar af Betänkandet M 1, angående vilkoren för bränvins tillverkning. Borgare-Ståndet antog Utskottets sidan 5 till Ståndet framställda inbjudning och godkände jemväl öfriga delar af Utlåtandet, med det undantag, att Ståndet afslog inbjudningen sidan 4 och beslöt bibehållande af den bestämmelse, som innefattas i 1 mom. af 22 § i nu gällande författning i ämnet; och Memorial M 8, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af sekreterare blträdt Utskottet. bifölls. Från Hederv. tionde-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets:
Kan det vara tänkbart, att ett fritt folk skulle afsäga sig den naturliga rätt, som de despotiskt styrda Folken veta begagna, att så snart följderna af en omoralisk Styrelse visa sig alltför oroande, upplösande och olycksbådande, befria sig från densamma? Och huru ofta märker man genast den förnedring, hvari en svag Styrelse sänker samhället? Huru lång tid fordras ej ofta, innan man skådar verkningarna af den lycksaliga enighet och kraft en verksam och högsinnad Styrelse sprider omkring sig? Och skulle väl ett Folk, genom slafviskt iakttagande af granskningsföreskrifterna för hvarje 5-årigt lustrum, hafva afsagt sig menniskans naturliga rättighet, att välsigna sina välgörare, och söka aflägsna dem, som ådraga det förderfvet. Dock — äfven jag vet, att man måste offra något åt begreppens förvillelse. Jag går dessutom så ogerna alltför långt tillbaka i min granskning af det, som alla Gon - Den 18 Jul ii e. in. stiliilionsTJtskott lemnat ogranskadt. Jag vet, att raan lättare tadlar, än styrer; och jag kanner min skyldighet, som menniska, medborgare och Riksdagsman, att ej fordra det omöjliga. Men då jag sålunda förbigår otaliga förseelser, för det att de måhända ej alltid kunnat förutses, erkänner jag mig icke hindrad, att vid mitt handlingssätt följa den känsla, som djupt rotat sig i mitt bröst, och hvars mer eller mindre a Ilma nlighet bland Svenska Folket, mig icke tillhör, att nu ifrågasätta. Denna känsla är missnöjet öfver, att märkbart skåda det tillstånd, hvari mitt Fosterland sig befinner, ett tillstånd af moralisk försämring _, ekonomisk vantrejnad och politisk svaghet. Och detta har blifvit beredt, väsenteligen under de sista 17 åren, genom felaktiga, ja, jag vågar säga, förstörande styrelsegrundsatser.
Men d e t v a r v ä l n å g o t af d e t s l a g e t, som prinsessan väntade, ty då jag började mitt föredrag, hörde hon på med spänd uppmärksamhet, och då lektionen slutade, var hon synbarligen i bättre stämning, och j a g var nog egenkär att tro, det jag hade förmått spränga tillbakadragenhetens länkar genom ett intresseradt och intresserande föredrag. Kronprinsessan Lovisa af Danmark. Träsnitt af Gunnar Forssell efter senast tagna fotografi. IDUN 1894 h e n n e s lif. Det är tydligt, att D a n m a r k s historia lefvande intresserar prinsessan. Dess mera hemtrefnad är utbredd öfver den, och k u n g K a r l s rika, smakfullt 237 Kronprins Fredrik af Danmark. » D a g e n för den högtidliga förmälningen närmade sig. IDUN 238 1894 Löjtnant P. N. Hals, nu öfverstelöjtnant och chef för Kongens norske garde. Hoffröken Augusta Reuterswärd, Löjtnant H. H. Koch, nu änka efter kammarherren nu konteramiral i danska flottan grefve Gustaf von Essen. Fröken Sigrid Lewenhaupt, Löjtnant Henrik Gyllenram, nu gift med majoren G. Follin. nu öfverste och chef för Kalmar regemente. Fröken Märta Eketrä, nu kammarfröken hos h. drottning Sophia. Fröken Emma Braunerhjelm, Löjtnant Adolf Malmborg nu gift med förste hofmarskalken nu landshöfding i Värmlands län. Erik af Edholm. Hoffröken Anna Braunerhjelm, nu gift med norske hofstallmästaren G. Sverdrup. Löjtnant Wedel-W ed elsborg nu död. Fröken Louise Wrangel, Kammarherre grefve Nils GylnugiftmedkammarherreE.König. denstolpe, nu död. Un der stall mästare G. Sverdrup, nu hofstallmästare, öfverstelöjt­ nant i norska kavalleriet. Kronprinsparet. Fröken Louise Sparre, nu gift med andre sekreteraren i utr.-dep. F. Rappe.
Engelska canalen, då årstiden nödgat handelsbolaget att förändra destinationsort och låta det inlöpa i Hamburg, der den medförda lasten till det hufvudsakligaste redan blifvit lossad och komme att försäljas, hvarefter skeppet, utan att besöka Stockholm, skulle en annan resa företaga; Wi alltså måtte i nåder tillåta, att de för Svenska marknaden särskildt bestämda ofvanomförmälda varor, hvilka nu ej kunde, på sätt författningarna stadga, directe importeras, och som skola utgöras af: 2 lådor, innehållande 120 stycken s. k. chopahs-sidennäsdukar, 7 dukar i hvarje stycke, 160 d:o bandanannvis d:o d:o, 4o d:o mumoy-chopahs d:o d:o, D c n i Juli c. m. 4 lador, innehållande 4°o st. nankin; och 5 lådor nied 112 dussin caffeoch Ihekoppar med fat, linge emot sådana lullafgifter, sorn erläggas för varor, directe inkomna från Ostindien, införas med annan lägenhet från Hamburg, eller öfver Lubeck, sedan War consul i Hamburg behörigen styrkt, alt varorna äro desamma, som ditkommit från Ostindien med skeppet Calcutta. 1 betraktande af de särskilda omständigheter, handelsbolaget Rantzou & Biel lill stöd för denna ansökning i und. anfört, bafve Wi funnit skäl i nåder bifalla, alt ofvanuppgifna, till nämnda skeppsladdning hörande, mindre partier silkesdukar, nankin och postlin må här i Riket få förinIlas emot enahanda nedsatta ofgifter, som erläggas för varor direete ankomna från Ostindien, under förbehåll likväl, att nyssberörda varupartier från Hamburg elter Lubeck bit afgå med Svenskt fartyg samt åtföljas af vederbör. Svensk och Norrsk consuls betyg derom, alt varorna med skeppet Calcutta från Ostindien lill afsändningsorten ankommit. Hvilket till behörig efterrättelse eder i nåder meddelas. Och befalle Wi &c. Stockholms Slott den i5 Mars 1834- Bil.
Abraham hörde Ephron, och vog honom penningarna till, som han nämnt hade, hvilket Hets barn åhörde, nemliga fyrahundrade siklar silfver, som då gåfve och gängse voro. Och så vardt Ephrons åker, der den dubbelkulan inne var, tvärs öfver Mamre, tillegnad Abraham till evärdeliga ägo, med kulone derinne, och med all trä omkring åkren, I Hets barns och allas deras åsyn, som genom hans stadsport ut och in gingo. Sedan begrof då Abraham Sara sina hustru uti kulone i åkrenom, den dubbel var, tvärs öfver ifrå Mamre, det är Hebron i Canaans lande. Och alltså vardt Abraham stadfäst den åkren, och kulan, till begrafnings egendom af Hets barnom. Och Abraham var gammal och väl ålderstigen: Och Herren hade välsignat honom i all stycke. Då sade han till sin äldsta hustjenare, den all hans tingest förestod: Lägg dina hand under mina länd; Och svär mig vid Herran, himmelens och jordenes Gud, att du icke tager minom sone hustru af Canaans döttrar, ibland hvilka jag bor: Utan far in uti mitt fädernesland, och till mina slägt, och tag minom sone Isaac hustru. Tjenaren sade: Om så hände, att qvinnan icke ville komma med mig in i detta land, skall jag då låta din son komma dit i landet igen, dädan du kommen äst? Abraham sade till honom: Vakta dig derföre, att du icke förer min son dit igen. Herren himmelens Gud, som mig tog utu mins faders huse, och utu mitt födsloland, den med mig talat, och desslikes svurit och sagt hafver: Detta landet vill jag gifva dine säd; han skall sända sin Ängel framför dig, att du skall taga minom sone der hustru. Hvar nu qvinnan dig icke följa vill; så äst du qvitt denna ed: Allenast låt icke min son komma dit igen. Då lade tjenaren sina hand under Abrahams sins herras länd, och svor honom här uppå.
Också tror sig Mun tillmötesgå många af sina läsarinnors önskningar med att pryda sitt nummer för dagen med den intagande bilden af Carl XV:s dotter. Det biografiska materielet här nedan är hufvudsakligen hemtadt ur en samling memoarer, förda af en dam, som under många år stod kronprinsessan nära. Kronprinsessan Lovisa af Danmark, dotter af konung Carl X V och hans gemål, född prinsessa af Nederländerna, föddes på Stockholms slott den 31 oktober 1851. Prinsessan emottog dopet af biskop Hedrén i Slottskapellet den 8 november och erhöll dervid namnen Lovisa Josefina Eugenia. Aret kostar Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. A l l m. Telef. Utgrifningrstid: ', hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, u t - gifves tidningen näst föreg. eller nästföl j. söckendag. derpå, den 14 december 1852, föddes hennes broder, prins Carl Oscar Vilhelm Fredrik, hertig af Södermanland. D e n lille prinsen dog dock redan i späda år, den 13 mars 1854, och prinsessan Lovisa var och förblef sina föräldrars enda barn. Oaktadt — eller kanske snarare just emedan — dessa så högt älskade » lilla sessan », som hon allmänt kallades, leddes hennes uppfostran både med 2:dra årg .. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Skadepostens hufvudkontor, i boklädoraa samt å tidningskontoren. allvar och stränghet, genom hvilka dock städse kärleken framlyste. Prinsessans barndom tillbragtes så godt som oaf brutet i hemmet, så- väl före som efter hennes faders tronbestigning. Liksom fordom hennes moder, drottning: Lovisa, i Haag, så hade äfven prinsessan Lovisa i Stockholm några jemnåriga lekkamrater, med hvilka hon i all förtrolighet fick: umgås. Dessa voro v a n - ligen hvarje vecka någom afton inbjudna till drottningen för att roa sig; med prinsessan, och då ', stod, som man säger:, glädjen högt i tak.
Frölich muntligen: R. o. Ad, behagade finna, alt 0111 någon annan än jag, som hela liden har stridt på del sätt jag gjort för en representationsförändring, hade väckt delta förslag, så skulle man kunna hafva sagt: äfven du säger detta blott evasivl, emedan ett instämmande af R. o. Ad. i din tanka nu icke egentligen binder R. o. Ad. för en annan riksdag. På sätt och vis är anmärkningen riktig, men mig träffar den ändock icke, ty jag härunder hela riksdagen arbetet i samma riktning. Ehuru man kunde 1111 förklara, alt Utsk. icke skall lägga grund till hvilande förslag genom någon vidare bearbetning vid denna riksdag af representationsfrågan, och alltsammans nu blott vore en opinionsyttring, så vöre den dock en opinionsyttring af sådan natur, ali jag tror att den skulle vida mera än någonting annat kunna leda till det ultimata målet; ej eller skulle man under liden intill nästa riksdag kunua tro och säga om R. 0. Ad., att Ståndet, genom envist vidhållande af politiska dasseller ståndsskilluader, gjort 425 Den 9 Maj. <let omöjligt alt Få en representationsförändring. De som äro älskare af termen classvai skola (inna, att äfven jag antager deu, ehuru jag föreslår endast antagande af sådane class-skillnader, som äro nödvändiga om val skall kunna äga rum. Det af mig föreslagna förklarandet af R. o. Ad. såsom dess sista gemensamma tanka, tror jag vara icke allenast riktigt i sak utan ock i så målto mera värdigt än det att simpelt återremittera frågan, som eu sådan åtgärd synbarligen blottställer R. o. Ad. för den anmärkningen, alt Ståndet vidtagit en åtgärd, som icke kan leda till den ringaste påföljd, då tiden vid denna riksdag är så kort, utan ali man vid denna riksdag bar sysselsatt sig med blotta former och blotta ord och blotta möjligheten under exempel framställd, för att visa huru Utsk. kunnat göra så eller annorlunda, utan att dermed det ringaste ändamål kan vinnas. Åtminstone har jag ansett mig för min del böra fritaga mig ifrån beskyllningen alt hafva deltagit i della spegclfäkleri. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius:
Mars 1830. iens lån emot orörlig pant och på längre ter* miner; N:o 144, med åtföljande förslag till andra ■och sjunde Artiklarna i det blifvande BancoBeglementet 3 N:o 145, med hemställan om ett tillägg till 2 § af Utskottets, vid dess Memoria! N:o lil, afgifna förslag angående föreskrifter i det blifvande Banco Reglementet såsom en följd af Rikets Ständers vidtagna beslut, rörande in* lösning och utvexling af Bankens sedlar m. m.; och Nto 146, med hemställan om intagande af en ny §. i andra Afdelningen af fjerde Ar® tikeln af det nya Banco-Beglementet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats* och Oeconomie-Utskottens ytterligare Utlåtan. de, N:o 13a, i anledning af erhållna återre® misser å Betänkandet Kto 110, i fråga om Förändrade grunder för fördelningen af Städernas Båimanshåll, fann Ståndet för godt besluta, alt hufvudgrunden för denna fördelning borde förblifva såsom hittills, att 66 8 Båtsmän utgöras af borgerlig näring och rörelse , samt a 18 af Städernes jord; med iakttagande hvaraf Ståndet godkände hvad Utskottet, i afseende å Prot.-Utdrag den 9 Man 1830. 95 fördelningen serskilda Städer emellan , äfvensom i allt öfrigt, förslagit uti Betänkandet Nio 110, med dervid gjorda förändringar genom Utlåtandet Nio 132» S. D. LadeS till handlingarna, vid förnyad föredragning, Stats» samt Oeconomle-Utskot» tens ytterligare Utlåtande, Nio 134 , med anledning af emottagna anmärkningar vid Utskottens Betänkande, Nia 113, om anvisande af erforderliga medel till anskaffning af Spann, mål vid inträffande missväxt-år. S. I). i)å nu å ny o föredrogs StatsSamt Oeconomie-Utskottens ytterligare