Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Och har åter Herr Friherre Boije, beträffande den af Utskottet, i sammanhang med omförmäldte fråga, gjorde hemställan, att Riksens Ständer måtte förnya deras, i afseende å flere andre vid. f. d. Östgötha Caval leri och förre AdelsfahneRegementet till indragning ställde Indelningar gjorde anhållan om bestämmande af viss tid, efter hvars förlopp innehafvarne skulle dem likaledes afträda, anmärkt, att fall gifvas och möjligen voro här alla sådane, der ingen viss tids utstakande kutsde med rättvisa och billighet förenäs* emedan indelningar ne innehades under försäkran om deras bibehållande, intill dess befordran vunnes, eller innehafvarne med döden afginge; uti hvilken anmärkning Herr Grefve Mörner jemväl instämt, med tillägg, att, då desse Boställen till indragning ställdes, existerade ej de författningar om slike Boställens indragning eller expectance-löners upphörande, Stats-Utskottets Betänkanden. 18 3* som sedermera blifvit vidtagne och nu äro gällande, och hvilka Författningar icke borde hafva någon retroac*iv verkan.
Att Kronan skulle helt och hållet bekosta rågångsförrättningar emellan sig och sådana hemman lärer en hvar finna otillbörligt; och då nybyggare derstädes, framför kronoåboer i allmänhet, äga rättighet att disponera öfver besittningsrätten, lärer icke heller för dem befrielse från handtlangning kunna fordras, då fråga är att tilldela dem ett utvidgadt område, som de önska att erhålla. Vid andra tillfällen kommer denna handtlangning icke i fråga. Jag kan således icke finna ringaste anledning till ändring uti hvad StatsUtsk. föreslagit. Gr. Cronhjelm: Den af Frih. Cederström lemnade upplysningen kände jag förut, och det var just på denna kännedom jag grundade mitt yrkande, att principen är oriktig, att nybvggarne skola för intet bestrida handtlangningen. Nybyggaren har först fått siLt nybygge. Sedan kominer landtmätaren och säger, att dertill måste läggas den el ler den delen mark, för att få det till full hemmanslott, och nybyggaren, som icke vill till skatte inlösa kronojorden, blir sålunda förpligtad att till afvittringen utgöra flera dagsverken. Det har händt, att landtmätarne fordrat 6 k 8 man dagligen, då deremot blott en a 2 tillstädeskominit. Afvittringen går då så mycket långsammare, och Kronau får betala sina 5oo r:dr in infinitum. Jag kan derföre icke frångå den sats, att det skulle vara Kronans fördel att något bidraga till dagsverkenas utgörande, enär arbetet derigenom påskyndades och landtmätarearfvoden följaktligen förr kunde indragas. På grund af hvad jag sålunda anfört, anhåller jag, att ett understöd för ifrågavar. ändamål måtte lemnäs af afvittringsfonden, hvars utdelning må bero på vederbörande landshöfdings genom kronobetjeningen anställande undersökning om beliofvet.
Tal till Riksens Ständer på Riks-Salen: Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män! Ehuru Grundlagen endast bestämt en tid af Fyra månader för Rikets Ständers samman - 432 Den 22 December e. mi varö, har jag troit Mig böra gifva vika för de Önskningar J yttrat då Jag tillåtit Eder att, i Sju månader derutöfver, fortsätta Edra öfverläggningar. Vid första åsigten skulle man törlanda med skäl förvånas öfver en så lång Piiksdag; men erfarenheten och vanan att behandla vigtiga ärenden förfela ofta deras mål, när de komma i beröring med de många olikartade interessen, som åtfölja menniskans särskilta ställningar innom Samhället. Yttre omständigheter hafva äfven ett serskilt inflytande sorn icke kan föreses eller beräknas, och händelser, ofta ett verk af slumpen eller af oväntade orsaker, kunna tillintetgöra försigtighetens och klokhetens bemödanden. Om J icke nu kunnat uppfylla allas förhoppningar, så håfven J likväl lättat kommande Ständers arbete, då de skola lägga grundvalen till en finans-förbättring, som påkallas af alla Samhälls-classer. Friheten, som upptyser menniskan om sitt egentliga värde, gifver äfven styrka att med tålamod och undergifvenhet uthärda lifvets skiften. Men denna frihet försvinner, om styrelsen ej har tillräcklig makt alt bibehålla de fördelar hon beredt åt Nationen. J håfven sett de olyckor, som öfvergått Europas mest blomstrande Länder. Då Stater skakas, är det slutligen folket som mest deraf lider. Denna öfvertygelse bör förmå Oss att aldrig ur ögnasigte förlora dess trefnad och lugn. Dessa fördelar utgöra det förnämsta goda, sora Den *3 December «. mi 43? sora Folket har rätt att af Oss fordra, och för att betrygga dera, åligger det Oss att utan åtskillnad låta verkställa Lagarna, hvilka äro dess värn. Vi röna det lyckliga inflytandet af Landets geografiska läge.
I sanning: idel spörsmål, hvilkas åstundan vi gerna skulle motsvara; så gerna, att vi skjuta dem ifrån oss med ett våld på vår böjelse. Långa mödor och mycken kärlek, egnade åt förberedandet af sådana framställningar, torde någon dag göra dem färdiga till meddelning. Ännu dock hindrade derifrån, ämna vi för denna gången, väl icke börja rentaf vid motsatta ändan, men välja våra föremål inom en rymd, som är oss betydligt närmare och slutligen befinnes gränsa intill vår egen. Den är nämligen, detta oaktadt, ännu ej på långt när tillräckligt känd; och likväl högeligen berättigad att vara det. Dess gräns på hinsidan är den tidpunkt, då svensk vitterhets-kärlek begynte – med något slags medvetande – eftertrakta en vitterhet såsom svensk och såsom konst. Dess gräns på vår sida är den tidpunkt, då principen för denna traktan började undergå en väsendtlig förändring. Dessförinnan var han, under stigande förfining af sitt yttre, alltjemnt i det egentliga väsendet sig lik; och emedan han, såsom princip, fann i Stjernhjelm och Dalin sina fosterfäder, framställa de, i tvåfaldig personification, egentligen en och samma grundsyftning. Det förändrade synsättet åter – onekligen djupare, och småningom äfven klarare – erhöll sin förste siare i Thorild. Tiden före Stjernhjelm. Före det sjuttonde århundradet kan, i konstnärlig mening, föga eller intet talas om någon Svensk Poesi och Vitterhet. Det forn-nordiska, tillsist nästan blott af Isländare utöfvade skaldskapet var visserligen en konst; slutligen till och med ett konstleri. Men den ridderliga folksång, som efterträdde det, var intetdera. Denna, eller våra gamla såkallade ”Folkvisors” poesi, var den till eget språk utbildade svenska munartens första. Den innebar ock det första grundvillkoret för en ny och skönare konst: nämligen kraften af verklighet, af sanning, af innerligt lif. Detta var mycket; ty det var en god början. Att blifva mer, – dertill behöfde det andra bildnings-villkors tillkomst.
Genom på detta sätt reguliert återkommande exercisexpeditioner skulle icke endast nödig kunskap i vapnets handterande till alla dess delar vinnas, utan äfven allt befäl och manskap deraf komma i åtnjutande på ett sätt, vid båda delarna af sjöförsvaret sammantagne, alt af det förra dubbel och af det senare 3 gånger större styrka, än som med närvarande anslag kan öfvas, skulle blifva till sjös exercerade, förmedelst en ökning i delta anslag af 55 p:ct. Det visar sig häraf, att den ökade kostnaden skulle så betydligt vidga kretsen af den inflytelse, som de beviljade medlen till dessa öfningar nu förmå åstadkomma, att förhöjningen, såsom ett hufvudvilkor för möjligheten att hålla flottans personal tjenstbar, endast är att betx-akta såsom ett kraftigt medel att göra det kapital fullt fruktbärande, som staten derpå nu nedlägger. Vinsten i resultat är nämligen endast en följd af ett förbättradt system för öfningarna och vilkoret för möjligheten deraf hvilar åter på den jemförelsevis ringa förhöjning i anslag. Af alla dessa skäl får jag derföre i underdånighet tillstyrka, att en nådig framställning måtte i öfverensstämmelse härmed lill Rikets Ständer göras. Det är, såsom Eders Kongl. Maj:t nådigst täckes finna, endast flottans stamtrupper, som jag i denna framställning omhandlat. Den vigtiga och talrikaste delen af sjöförsvarets manskap, eller sjöbeväringen, förtjena!- visserligen af alla -skäl det största afseende och skulle, om någon öfning ombord kunde lemnäs, blifva för Kongl. Majits Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. 39 delta forsvar af fördubblad vigt och nytta. Med den korta öfningstid, som för beväringen äi bestämd, mäste dock all tanka pä sjöexercis och dermed förenade stora förmoner uppgifvas. Den korta tiden är ej ens tillräcklig att, såsom sig borde, inöfva krigstjensten i Iand, hvilken det äfven tillkommer sjöbeväringen att känna.
Vill raan nu förändra Ridd.Ordn. eller deruti göra tillägg, erfordras stadfästelse och, om den uteblifver, skulle man möjligen deraf kunna draga den slutsats, att Ståndet ej mera ägde att tillsätta några suppleanter. R. o. Ad. komme då, under det att de öfriga Stånden i Utsk:n begagnade sådana, att sakna dem. Jag afslyrker alltså bifall till Hr von Axelsons förslag. Frih. Cederström, Jakob: Den siste värde talaren synes befara, all Konungen kunde vägra sanction å Hr von Axelsons förslag lill tillägg uti Ridd.Ordn. till vinnande af rättighet för Ståndet att välja suppleanter till Utsk:s-ledamöter. Jag, som deremot önskar, att R. o. Ad. måtte hafva skrifven lag för sina tillgöranden, hoppas, ali Ridd.Ulsk. måtte tillstyrka bifall åt niolio 1 II. 15 22 6 Den 15 December f. m. nen, pä det att, sedan frågan lill K. M. inkommit, Ilan må pröfva, huruvida det med grundlagarna är förenligt att bifalla hvad R. o. Ad. i detta hänseende föreslagit, och, i händelse Konungen vägrar sin sanction, blir följden, att R. o. Ad:s beslut varit på sidan om grundlagarna. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Om, såsom jag förmodar, Hr von Axelsons motion remitteras till Ridd.Utsk., anhåller jag att vid motionen få göra några anmärkn:r, hvilka torde få åtfölja remissen. Olika tydning af föreskrifterne i Ridd.Ordn., angalo nya ledamöters inväljande vid inträffande ledigheter inom Ulsk:n, hafva föranledt de olika meningarna, då fråga uppstått om tillsättande af suppleanter i Utskrn vid ordinarie ledamöters inträffade laga förfall. Jag tror derföre, alt, om i detta afseende föreskrifterne i Ridd.Ordn. innebära någon tvetydighet, desamma böra derifrån uteslutas.
Jag är således af den tanke, att skjutsförhöjning bör äga rum, men icke i andra fall, än då entreprenader derigenom kunna åstadkommas. Således instämmer jag med Utsk. i afseende på grunderna. Hvad detaljerna heträffar, så finner jag, att ganska mycket kan vara att anmärka mot Utskts betänkande. Jag tror alt en del förslag t. o. m. skulle, på sätt jag af andra talare bär hört anmärkas, möjligen leda till villervalla, till oreda och kanske äfven till rättegångar. Då sådana anmärkntr äro gjorda och det är att förmoda, att dc skola föranleda återremiss af betänk., så tager jag för afgjordt, att desamma blifva af Utsk. noga pröfvade och dess betänk, rättadt i öfverensstämmelse med hvad som kan vara rätt och billigt, i hvilket fall jag, för min del, troligen kommer att rösta för bifall till betänkandet. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller alt få göra några anmärkntr både vid innehållet och vid uppställningen af Utskts betänk. Flere ledamöter hafva redan anmärkt, huruledes en stor del af Rikets allmoge skjutsar gerna, emedan han derpå förtjenar mera, än på åtskilliga andra bisysslor, hvartill han kan använda sina dragare och sin egen lid. Å andra orter torde förhållandet vara annorlunda; men i allmänhet lärer man dock få antaga, att under vissa årstider, då allmogens dragare icke för honom sjelf äro så behöfliga, som eljest, "år skjutsen i allmänhet mera fördelaktig än tryckande. Från detta förhållande måste man utgå, då man vill göra en förändring; ty om man blundar för denna verklighet, då man vill komma lill något bättre, så vidtager man åtgärder, som af sig sjelfva förfalla, eller gör man uppoffringar utan ändamål. Jag tror, att den skadliga verkan af skjutsen mera består uti det menliga inflytande, han utöfvar på deras moralitet, hvilka vistas på hållstugorna, än den ekonomiska förlust, han vållar jordbrukaren.
C. uptagna Summa 2,245,92g N:d. nägvt afdrag skulle kunna göras, hwilkec lill dec af Hans Kongl. Maj:t genom Nädig proposition till Riksens Ständer asta» de understöd för Tack-Jerns Bergslagens kunde anwändas, och sedan Stals - Utskottet förklarat att tro, ligen ej något sädant afdrag kommer alt aga rum, beslöt Högloft. Ridderffapet och Adeln i likhet med det Beslut Borgare-Ständer fanat, att emot de wilkor Banco-Utstotlet i sikt öfwer Högstberörde Nådiga proposition asgifna Betänkande föreslagit, samt med det förbehåll, alt om emot hwad Skats-Utstotker förmodat, något öfwerston skulle upkomma af den Summa, som af Banquen till Statens behof ytterligare kan komma att utgifwas, Banquen mä deraf sä längt det räcker echälla sin ersättning, en Summa 758 Den tö Zebruaril. af 2oo ooo R:d. af Bauquen till Tackjerns-Bergs^ lagernes understöd mä blifwa Utbetald. Ult Suxra' Uldrag af Protocollet, hållit i Högloft. Ridderffapets och Adelns Plenum den 14 Februarii 1810. S. D. Lemnade Högloft. Nidderffapee och Adeln till alla delar sitt bifall till Stats-Utskvtkets den 12 Februarii pä Bordel lagda Memorial, innehållande Utskottets ytterligare utlärande, rörande Starerne för Finska Escadren och Artilleriet, hwarom de öfrige Refpeciive Standell genom Utdrag af Protocollet skulle manligen underrättas. Ult Supra. Utdrag af Protocollet, hellik i Högloft. Ridderskapets och Adelns Plenum den 14 Fes bruarii rgio. S. S. Företogs ä nyo kill pröfning Statsutskottets den 2 r
Jag föreslår således följande löner: för Sqvadrons-chef, som nu åtnjuter blott 600 R:dr 1,600 R:dr R:mt. » Regemenls-qvartermästaren med 660 R:dr 1,350 » » » Förste Löjtnanten och förste Adjutanten med 579 R:drlön 900 » » » Andre Löjtnanten och Andre Adjutanten, af hvilka den förre nu uppbär 480 R:dr och den sednare 579 R:dr . 750: » » » Under-löjtnant och Regements-stallmästaren, med 405 R:drs lön 600 » » » Fanjunkare, med 214 R:dr 50 öre i lön 600 » » » 6 Sergeanter, hvardera med 184 R:dr 50 öre i lön 375 » » » 18 Sergeanter med samma lön ... 325 » » " Bih. lill R. St. Prot. 1856 <fc 1857. 1 Sami., 1 Afd., ö Haft. 3 48 lii!. M 3 lill Kongl. Maj:Is Nåd. Proj>. M 4., om Statsverket 4836. för Regements-hästläkare med 480 R:dr » Sqvadrons-hästläkaren med 184 R:dr SO öre o Regements-trumpetaren med 314 R:dr SO öre >» Sqvadrons-trumpetaren med 184 R:dr SO öre Vidare och vid Civiloch Läkare-staten: » Regements-auditören och Regements-skrifvaren med S70 R:dr i lön » Förste Bataljons-Läkaren med 600 R:dr . » Andre Bataljons-läkaren med 390 R:dr samt slutligen: » Korporal med 24 R:dr jemte 30 R.drs förhöjning deruti för 6 Distinktions-korporaler; och för Vice Korporal med 12 R:dr allt Riksmynt. Af bilagan Litt.
j L l å det nu för tiden talas så mycket om Ä *} - skolor och undervisning, torde kanske en beskrifning öfver den engelska skola, i hvilken jag såsom elev tillbragt någon tid, roa Iduns läsarinnor. Skolan, Crofton Hill, låg i utkanten af en mindre engelsk stad och var vackert belägen på en backe helt nära hafvet. Byggnaden, som af de engelska flickorna, betecknande nog, kallades » on böjt », deras uttal af franska orden » une boite, var fem våningar hög och alldeles liksidig. I nedre våningen funnos skolrum, matsal och kapprum samt kö- ket i en flygel, andra och tredje våningarne disponerades af föreståndarinnan och hennes familj, vi helpensionärer bodde i fjärde och femte, och i vindsvåningen hade pigorna sina sofrum. Hela byggnaden var inredd med engelsk snygghet och komfort. Endast helpensionärer emottogos, och vi voro inalles 25 flickor mellan 9 och 17 år. Vi voro delade i tre olika lexlag, och under lektionerna samlades hvar afdelning omkring sitt bord i den gemensamma skolsalen. Denna var ett stort, präktigt rum med 5 par fönster; väggar och dörrar voro här liksom i hela byggnaden af ljus, gråblå färg, dörrhandtagen af porslin. Hela golfvet täcktes af en vacker, ljusblommig matta, och framför alla fönstren hängde hvita spetsgardiner rätt ned. Om kvällarne, då dagens arbete var slutadt, bar vakten för veckan ut alla våra bläckhorn och bredde dukar på skolborden. I förstugan funnos skåp, i hvilka hvar elev hade en afdelning för sina böcker etc. Dessa öppnades endast på bestämd tid, och då måste man taga fram allt, som behöfdes för dagen. I matsalen voro 3 långa bord, ett för familjen B, som dock endast intog frukost och middag tillsammans med oss, samt två för oss flickor. Vid bordändarne sutto lärarinnorna och lade, enligt engelskt bruk, för åt oss. Matsalen såväl som skolsalen uppvärmdes medels stora, öppna kaminer, alla de öfriga rummen, trappor och korridorer genom rörledningar med varmt vatten. Vid sidan af matsalen låg det s. k. » class-room », hvarest musiklektioner gåfvos. För musiköfningarne funnos 6 små rum vägg i vägg, så stora att ett piano med stol fick plats.
Ad. uttryckligen förklarade, alt StatsUtsk., utan afseende på R. o. Adis fattade beslut att förkasta vissa votens-proposir, ägde rättighet att ställa sig till efterrättelse 69 §:n Reg.Fin, och således ånyo till jemkning och föreslående af voteris-propos. upptaga de frågor af.statsreglenn, som varit under Ståndets ompröfning. Om R. o. Ad. fattar ett beslut i denna syftning, så skulle jag förmoda, att hvad Gr. Frölich söker kunde vinnas; men jag bekänner uppriktigt, alt om, i anledn. af Grefvens hemställan, Ståndet skulle frånträda sitt redan fattade beslut, så orimligt och olagligt det ock må vara, så tror jag ej, att vi komma till det mål, som jag gemensamt med honom önskar. Hr Lefrön: Jag ber om ursägt att jag ännu en gång vågar besvära R. o. Ad. Här är yttradt af Hr Cederschjöld, som, utom sin kännedom om grundlagens mening och bokstaf, i detta fall har det för sig, att ej hafva varit närvar, när det ifrågavar. heslutet fattades, och således, i fråga örn hvad som här förefaller, är personligen ojäfvig, — här har, säger jag, af honom blifvit yttradt åtskilligt, som, om vi icke misskänna en uti den moderata oppositionens leder beständigt stående mans uppriktighet, lillkännagifver, att här är sjukt afven på StatsUtskls sida vid behandlingen af frågan. Han har sagt, att denna fråga håller på att utbilda sig till en slags ambitionsfråga, en täflan hvem som skall hafva rätt. Den som synes mig pligtig att göra ett steg i detta fall är den beredande myndigheten StatsUtsk., nemi. ett steg till jemkning utaf äfven sina misstag; men han söker å andra sidan bevisa, att R. o. Ad. skulle hafva begått misstag i sitt beslut. Jag är verkligen öfvertygad om, att StatsUtsk. ej behöfver något förklarande från R. o. Adis sida, för att, så vidt det ej vill sätta armbågarna emot R. o. i3 H.
Borgare-Ståndet: att genom en allmän författning skall förklaras: ”att hvad genom Kongl. Kungörelsen den 1 Oetober 1812 är vordet stadgadt derom, att då sakegaren sjelf ej kan skrifva, och således icke egenhändigt undertecknat besvärsskrift eller ansökning, som till Kongl. Majrt samt till Dess och Rikets Collegier och Embetsman ingifves, behörig fullmakt dertill skall vara bifogad, bör så förstås, att då sakegaren egenhändigt undertecknat besvären eller ansökningen, utgör den omständighet, alt fullmakt saknas, icke hinder för besvärens eller ansökningens upptagande till pröfning.” Och Hederv. Bonde-Ståndet: att, i enlighet med hvad Herr Grefve Mörner, uti sin mot Utskottets ifrågavarande Betänkande afgifna reservation, föreslagit, en förklaring måtte utfärdas, till ordalydelsen lika med den, som Borgare-Ståndet beslutat. Då således tre Riks-Stånd äro ense derom, att, när sakegare egenhändigt undertecknat besvärsskrift och ansökning, som till Kongl. Maj:t samt Collegier och Embetsman ingifvas, fullmakt för ingifvandet ej erfordras, samt att ett förtydligande af hvad Kongl. Kungörelsen den 1 Oetober 1812 i denna del innehåller är af nöden; så lärer, efter det Rikets Ständer alltså fattat sitt beslut 1 berörde hänseende, Utskottet icke be - 23 Lag-Utskottets Betänkande , N:o 64. hufva afgifva något yttrande i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar emot Utskottets i motsatt syftning framställda förslag, såsom af Rikets Ständer förkastadt; — men då de Riks-Stånd, som beslutat utfärdande af omförmälda förklaring, i afseende på förklaringens ordalag äro i någon mån från hvarannan skiljaktige, får Utskottet, för tillvägabringande af öfverensstämmelse jemväl i denna del, hemställa, om icke den af Rikets Ständer beslutade förklaring må erhålla följande lydelse: Med afseende ä yppade skiljaktiga meningar om råtta tydningen af Kongl.
medel mot alla Pris pr flaska frost7 5 öre. H u s m ö d r a r! O. Tillhandahållas b o s H r r specerihandlare. G. Leth, Drottninggatan 4 4. Partiförsäljning h o s C. O. B. Blom, Norrköping, [142] Ofversättning E n u n g anspr. flicka ö n s k. fam. el. ens. frunt. hjelp o c h sällsk. r. t Pianomagasin. [120] Mitchell ' ska Kuren mot PLATSSÖKANDE. 13404) tr. För späda, ' bar ». Lärarinna erh. e n 8 års flicka. S v a r m e d rek. adresseras till E. rest. O ö r o! A l l m. telef. Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. A c Per Wikner, Orsa. — Kring sin egen a x e l; lifsbilder tecknade för Idun af Ave: I I I, Ruth. — D ö - mer icke; af Annie Berg. — Penningar och barn; af K. — Den lägre flickskolans m å l; af Elna Tenoio. — Teater och musik. — M y c - ket väsen för ingenting; smä broderier pä verklighetens botten af Mathilda Langlet. — Till Sveriges prestfruar. Iduns byrå. l l t Breflåda. H. Dagny 4: de haft. DAGNY TlOSKRlFT FOR SOCIALA OCH LITTERARA INTRESSEN. INN.EHWLL: ' — A u g. Den kvinliqa jarn-. ' - vagspersonalen. ; Napoleon I thoder. (Fbrts.) M.,-Bara en ' fiolgubbe. AZf / aild A.rmoidsolvb, Ett kvinjigt .larosate,. - Konferens, anordnad a ' f Svenslia Jf$innorqas ~ationalforbund:. Meddelanden frPn Fredrika-B-remer-Forbyndet;. _ ' Frdn sliilda hPl1: '. Fredrika-Bremer-Ftirbundets d t ~ k i
De anmärkta, af framlidne Konsistorie-notarien, Prosten Gustafsson oredovista 942 R:dr 4^ sk. 1 1 rst. till byggnads-kassan samt i5o R:dr 11 sk. 7 rst. lill kassa-emeritorum äro numera af Gustafssons konkursmassa berörde kassor godtgjorda. — 475 — 5:o De i räkningen öfver kassa-emeritorum afförda 92 R:dr 3a sk. 4 rst. har Konsistorium till dess vice Notarie! utbetalt för 3^ månaders tjenstgöring år 1846, med stöd af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse den 12 November i845, bifogad i afskrift, under Litt. C. Wisby Domkapitel den 26 Januari 1848. Litt A. CARL JOHAN etc Vår ynnest etc. Uti skrifvelse af den 10 näsllidne Maj, håfven J afgifvit underdånigt förslag i fråga om dispositionenen af de, fränden 1 Maj i833 till samma dag i836, inom Wisby Stift insamlade så kallade vakans-medel, utgörande 1,082 R:dr 23 sk., hvilkas användande till Läroverkets mest behöfvande kassor borde, enligt Skol-ordningens 2 Sect. 3 Kap. 4 § > Vår nådiga pröfning underställas. Härvid håfven J andragit, att kassa-emeritorum, som hittills icke beliöft anlitas, utgjorde 6,800 R:dr, allmänna premieoch fattig kassan, under samma förhållande, något öfver 400 R:dr, bibliolheks-kassan nära 1,900 R:dr, samt att gymnasii premieoch fattig-kassa, med omkring 60 Rxlrs årlig utgift, vunnit en tillökning af 90 R.dr utöfver primitiva fonden.
I afseende på Revisorernes hemställan om upphörande af det Assessoren C. F. Plageman utur Saltpeter-Fonden under vissa vilkor tillagde arfvode, i ändamål att bibringa allmogen i Norroch Vesterbotten kunskap i tjenliga binäringar, hafva Committerade upplyst, att Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den g November sistlidet år, af anförde orsaker, funnit skäligt afslå utbetalningen af de återstående två femtedelar utaf omförmälde arfvode; och lärer vid sådant förhållande Revisorernes förenämnde hemställan icke påkalla vidare åtgärd. (Pag. 182. förkl. ig.) Då, efter Revisorernes tanka, förvaltningen af Saltpeter-Fonden icke vidare påkallar en serskild styrelse, samt inseendet öfver Saltpeternäringen och denna varas inlösande lämpligen torde böra förenas med uppsigten öfver kruttillverkningen, hafva Revisorerne hemställt, att Saltpeler-Comitéen måtte upplösas och hela dess befattning öfverflyttas på Kongl. Krigs-Collegii Artilleri-Afdelning. I afseende härå åberopar Utskottet det yttrande i delta ämne, som uti utlåtandet N:o 58, angående regleringen af Riks-Statens 8:de Hufvudtitel, blifvit afgifvet. Efter att sålunda uti en serie hafva genomgått