Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag beder Eder, mine Hrr, att gifva akt på några exempel, som jag vill framställa, för att visa hvart det skulle taga vägen, om denna nu begärda gränslösa frihet skulle vinnas; om i en familj, då ett barn blifvit födt, och modern ligger sjuk, genom gemensam öfverenskommelse makarne emellan, dopet upskjutes en månad, är det då roligt för besagde makar, att sedan, när dopet skall verkställas, af laglig presterlig myndighet, få, i likhet med hvad Frih. Creutz anspelat, höra amman, som är läserska, säga: »Det här är onödigt, ty den saken gjorde jag för en 14 dagar sedan»; tycka Hrr:ne att lysning bör tagas bort och vigseln ske efter 2 å 3 dagars bekantskap, att confirmationen, denna vigtiga handling, skall, då ett ungt hjerta första gången blifvit rördt, få ske, föräldrarne ovetande af en drang eller kanske af en källarmästare, jag vet knappt hvad jag skall nämna för någon. Jag delar, i likhet med Frih. Creutz, åsigten om det origtiga att tvinga till begående af Herrans Nattvard, men jag hemställer å andra sidan, om icke Staten, då den skall använda tjenstemän, har rätt att fordra att de ega religiös bildning och moralisk frejd, d. v. s. att den, som erhåller ett embete, innan han aflägger sin embetsed, skall bevisa att han tillhör den Protestantiska trosbekännelsen; jag anser t. o. m. att de, sorn draga vapen för vårt gemensamma fädernesland, der denna tro är förherrskande, äfven böra tillhöra densamma. Jag hemställer äfven, mine Hrr, om icke (en sak som är sagd förut, men ej kan sägas för ofta) här - Den 19 Kovember.
Skrifvelse, N:o 79. 33 skatte lösa, samt med rättighet för Kronan att fortfarande uppbära de inflytande skatteköpeskillingarne för sådana lägenheter, hvilka, enligt nyssberörda nådiga Bref, kunna, i den mån ansökningar derom inkomma, till skatte försäljas, äfvensom med^ förbindelse för staden att, i den ordning Eders Kongl. Maj:t vid ärendets slutliga pröfning kan finna skäligt fastställa, årligen utbetala Sextontusen Riksdaler, samt slutligen under förbehåll, att den till en del af slottsskogs-lä genheterna hörande dugliga skog bibehålles, för att till parkanläggning för staden användas. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Juni 1866. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelli den 13 Juni 1866. Preste-Ståndet den 13 Borgare-Ståndet den 14 Bonde-Ståndet den 15 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljadt anslag för Jernvägens mellan örebro och Arboga fortsättande till Köping. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80.) S. A. K. Med anledning af särskilda hos Rikets Ständer vid innevarande riksdag gjorda framställningar, hafva Rikets Ständer funnit skäligt bevilja Köping-Hults jernvägs-aktiebolag ett anslag för en gång af Etthundra Sextiotusen Riksdaler Bih. till R. St.
Dess oell Rikets Knmmar-Collegium i underd. anmält, ibland annat, hurusom Tullmjölqvaniar, å städers områden, dels esomoftast ur den synpunkt, att de allmänna föreskriflei ne om tullqvarnars skattläggning endast hade afseende på qvarnar å landel, fått, med frihet ifrån räntas utgörande till Kronan, anlaggas, dels understundom blifvit, efter berörda föreskrifter, sådan ränta åsalle, samt bemälde Collegium, i anseende dertill, fästat Eder Kongl. Maj:t:s Nådiga uppmärksamhet. på behofvet af något allmänt stadgande, rörande förstnämnde qvarnars beskattning; så har E K. ål., sorti funnit någon serskild föreskrift om Tullmjolqvarnars i siäderne skattläggning, eller om deras befrielse derifrån, icke vara meddelad, i Nåder ansett, alt då icke någon Författning från räida lill Kronan i allmänhet befriar i siäderne anlagde tulfmjölqvarnar, hvilka äfven på åtskilliga ställen betjena omkiingliggande landet med säds förmälning, borde ock desse qvarnar underkastas skattläggning efter gällande Författningar, eller, hvad sorn1 syntes lämpligare, en förhöjd bevillning, på sätt Rikets Ständer, angående beskattningen af Sågar samt Valkoch Stampverk, till afsalu elier for andras betjenande, vid Expedit i oris-Ut skol tets Forsla” till tind. Skrifvelse N.o 62. 85 sista Riksdag fnrordnat, dock med undanlag för de städer, der, på grund af serskilda Privilegier, Kongl. Resolutioner eller andra behöriga Förordnanden, befrielse derifrån kunde finnas böra ega rum, ocb en sådan föreskrift, äfven på redan i städerne befintlige, oskaltlagde tullmjölqvarnar, som, efter förenämnde grund, äro afgifter underkastade, tillämpas, samt fördenskull, enär förevarande ämne likväl hade egenskap af en beskaltniligs-fråga, genom Nådig Proposition af den 18 nasti.
Det, för hamnanläggningen vid Åhus, staden Christianstad under riksdagen åren 1840 och 1841 beviljade samt år 1848 från Riksgälds-kontoret utbetalda låneunderstöd af Tretiotusen R:dr skall återbetalas med Fem procent årligen å ursprungliga lånesurnman; hvarvid Tre procent ränta beräknas för det vid hvarje liqvid återstående kapital-beloppet samt det öfriga utgör afbetalning å detta belopp. Återbetalningen af det nämnde stad vid 1853 och 1854 års riksdag beviljade samt under år 1855 från Riksgälds-kontoret utbekomna lån å likaledes Tretio tusen R:dr, för återstående hamnarbeten vid Åhus, samt Hernesta kanals fullbordande, äfvensom för muddring sar bet en och kajbyggnad vid samma stad, verkställes medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å detta låns ursprungliga belopp; hvarvid såsom ränta beräknas Fyra för hundra utaf det obetalda kapitalbeloppet och öfverskottet utgör afbetalning derå. I fall denna inbetalning icke sker å bestämd tid, bör dessutom erläggas Fem procent årlig ränta för det förfallna beloppet, intilldess inbetalningen deraf varder verkställd. § 60. De tvänne särskilda, vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade, lånen för hamnens istdndsättande vid Carlshamn samt fullbordande af kajbyggnaden och upprensning af hamnen vid Sölvesborg — af hvilka lån det förra, eller det staden Carlshamn tillerkända låneunderstödet, år 1846 utbetaldes med Fyratiofemtusen R:dr, och det sednare, eller lånet till Sölvesborg, år 1847 med Femtoutusen R:dr — skola återbetalas genom erläggande årligen, under Fjorton och ett halft års tid, af Åtta procent å den erhållna lånesurnman, hvaraf Två procent anses såsom ränta för lånets vid hvarje liqvid återstående belopp, och öfverskottet utgör kapital-afbetalning; varande denna betalningstid beräknad för staden Carlshamns lån från 1851 års slut och för lånet till staden Sölvesborg från slutet af år 1855. Skulle de bestämda inbetalningarne icke inom föreskrifven tid verkställas, bör dessutom å det förfallna beloppet erläggas
Till en början får Utskottet meddela, att till bestridande af kostnaderna för ifiågavarande regemente åtgå, utom det å riks-staten för detsamma uppförda anslag 25,684 ridr 16 sk. årligen, tillbeklädnad 12,600 r:dr; lill underhåll af kapotter, remtyg och utredningspersedlar omkring 1,100 ridr; till hyra för trossbod och baracker, hvilka äfven begagnas af regementets beväringsmanskap, omkring 553 i:dr 16 sk. till omkostnader för befälsoch rekrvtmötet 602 r:dr, samt till gevärens underhåll och komplettering 570 r:dr, eller tillhopa 41,109 r:dr 32 sk. Vidkommande nu Kongl. Majlis högstberörde nådiga förslag, så anser Utskottet, att det icke är öfverensstämmande med en rationel organisation, att, jemte indelta soldater och beväringsmanskap, använda, värfvade trupper, som icke göra ständig garnizons-tjenst. Med del regemente, hvars ombildning, på sätt ofvan nämndt är, blifvit af Kongl. Majit i nåder föreslagen, företer sig dessutom det egna förhållande, att detsamma, såsom endast en kort tid af året sammandraget till vapenöfning, består af manskap, sorn, för denna obetydliga tjenstgöring högst ringa allönadt, måste vara betänkt på åtskilliga utvägar för sitt uppehälle, och därigenom måhända vänjas vid ett ombytligt och ostadigt lefnadssätt. Denna trupp tillkom under förhållanden, som nu icke mera förefinnas, och hvarigenom dess tillvaro, helst sedan flere jägare-korpser blifvit inrättade, icke är behöflig. Med hänsigt härtill samt med synnerligt afseende på nödvändigheten alt iakttaga hvarje besparing, som, utan åsidosättande af Slatens sanna fördel, kan ega rum, finnér Utskottet sig böra tillstyrka Riket» Stats-Utskottets
Det är nemi. klart att de bruksegare, som bo mellan Hattefura och Rågvarpen, lära icke, sedan de en gång hafva sin kommunikation färdig, då vilja bekosta något för att komma till Rågvarpen. Jag kan i detta. afs:de åberopa ett exempel från förra riksdagen, då det var fråga om en kommunikations-led från Karlshamn ända upp till Asa-sjön i Småland — dels jernväg, dels vattenkommunikation. De personer, som bodde vid den ändan af sjön, som jernvägen först berörde, ville väl vara med om jernvägen, men icke om kanalanläggningen från Asa-sjön; men just derföre att R. St:r vid sisth riksdag förbundo frågan om kanalanläggningen med den om jernvägen, tvingades de att intressera sig äfven för kanaliseringen från Asa-sjön ända ner till Karlshamn, hvilket de annars icke gjort, och vi veta hvilka lifliga strider, som egde rum i detta afs:de såväl här som i de öfrige Stånden mellan desse 2:ne skiljda partier. Att icke detta arbete blef utaf, berodde på den förändrade riktning, som Jernvägskomitéen gaf åt den vid sista riksdagen beslutade sträckningen för södra banan. Säkert är att samma moraliska krafter komma att verka äfven med afs:de på denna kommunikations-led, men jag tror att man kan vidtaga varsammare mått och steg deremot än som skedde i fråga om den af mig nyss exempelvis anförda. Dessutom har, såsom Gr. Sparre sagt, R. St:r vid denna riksdag med alltför mycken frikostighet understödt statens jernvägsbyggnader, då de åtagit sig en jernvägssträckning, som, åtminstone enligt mitt omdöme, kunnat göras många milhr billigare än R. St:r beslutat; men då nu så skett, tror jag det är så mycket mer nödvändigt att vara sparsam, när det gäller de öfrige anslagen.
Tingsstället är Karleby gästgifvaregård, öfver Tjurbo härad består af Möklinta, Kila, Kumla och Sala landssocknar. Hela häradet tillhör Salbergs fögderi. Tingsstället är i Grällsta by af Kila socken. Wäla härad består af hela Nora socken samt 107fs mantal af Öster Wåla, 47ff mantal af Harbo och 81 mantal af Huddunge socknar. Hela o häradet tillhör Salbergs fögderi. Tingsstället är Aby gästgifvaregård. Ytter Tjurbo härad består af Thortuna, Björksta och Ängsö hela socknar samt 13f mantal af Sevalla socken. Hela häradet tillhör Wäsby fögderi. Tingsstället är i Lundby by af Thortuna socken. Genom Kongl. Bref den 7 December 1858 har i nåder blifvit förordnadt, att Skinnskattebergs Bergslag skall med Åkerbo härad till en domsaga sammanslås; att Norrbo och Wagnsbro härader jemte Gamla Norbergs Bergslag skola tillsammans utgöra en domsaga; samt att med Tuhundra, Siende och Snefringe häraders dåvarande domsaga skall förenas Ytter Tjurbo härad, så snart nuvarande domaren i Tuhundra, Siende och Snefringe häraders domsaga från sin nu innehafvande Häradshöfdingebeställning afgår eller derförinnan, på särskild framställning i ämnet, annorlunda förordnas. Sedan Kongl. Maj:t den 19 Maj 1854 i nåder berättigat
För mig skall det dock vara likgiltigt, hvilketdera förslaget R o. Ad. behagar antaga. Hr Stuart: Jag anhåller blott att, i anledn. af den siste värde talarens erinran om lättheten och fördelaktigheten att från Finland, emot en vida lägre afgift än tulltaxan i allmänhet bestämmer, införa talgljus, få upplysa, att detta förhå Ilande till hufvudsakligaste delen nu måste hafva upphört, sedan en ny tulltarif för Finska handeln blifvit af K. M. under innevar. år utfärdad. Jag tror således, att det sålunda anförda skäl för en hög tull å denna vara icke numera är gällande; hvarföre jag också vidblifver min anhållan om ifrågavai1. tulls bestämmande 'till 2 r:dr 24 sk. LÄ hvil - Den 16 December e. m. 365 hvilket jag anser vara en fullkomligt tillräcklig skyddstull, såsom motsvarande 5o proc. af varans värde. Hr af Billbergh: Den rättighet, Ryssland haft att införa talgljus mot nedsatt tull, fortfar ännu och kommer äfven att fortfara, så Jange tractaten med Ryssland äger bestånd, hvarföre vi också öfverhopas med Ryska talgljus. När nu denna fabrication är lika mycket en husslöjd som en fabriksrörelse, och till större delen sysselsätter fattiga enkor, tror jag, att om någon artikel förtjenar hög skyddstull, är det talgljus. Tullen derå är visserligen för hög i förhållande till det åsätta värdet; men deremot är detta värde för lågt, ty vi kunna ej få köpa ljus för 5 r:dr Lgf. Jag tillstyrker således bifall till Utsk:s betänk, i denna del. Utsk:s yttrande bifölls. Malm. Hr Lagerhjelm: Såvida det är Utsk:s tanke att lägga en så hög tull på denna artikel, att exporten deraf skall hindras, skulle jag tro, att den nu nedsatta tullen är för låg och att väl 5o proc. tull är nödig, såsom i förra betänk. föreslogs.
Bref af den 7 September 1688 inhemtas, att kronans laxfisken Klabböle och Baggböle i Umeå socken varit öfverlåtne till Höfvidsmannen Peder Hård, emot en viss stadga af 3 tunnor väl packad och saltad lax, men af uppgifne orsaker från honom blifvit ”igenkallade” samt, emot lika taxa ”efterlåtne” åt Baggböle och Klabböle byamän att njuta, bruka och behålla för sig och arfvingar, så länge det med Konungens vilja öfverensstämde, att fiskena brukades under stadga; egande byamännen begagna fiskena, eftersom en hvar hade jordegor i dessa byar, efter hvilken grund de äfven skulle i stadgans utgörande deltaga. Utskottet, sorn tagit detta ärende i öfvervägande, anser detsamma icke vara så utredt, att Utskottet kan obetingadt tillstyrka Rikets Ständers bifall å hvad motionären föreslagit, men hemställer, att Rikets Ständer ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse, med förklarande, att, för den händelse Kongl. Maj:t skulle, på af vederbörande framställd ansökning, och efter det fullständig utredning af ämnet försiggått, i nåder finna de skäl, hvilka föraniedt Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers i afseende på laxfisket vid Norrforss meddelte ofvanberörde beslut jemväl ega full tillämplighet uti nu förevarande fråga, Rikets Ständer för sin del medgifva Klabböle och Sörforss byamän enahanda optionsrätt till arrende å de vid deras stränder belägna laxfisken i Umeåelf, som den, hvilken vid sednast hällne Riksdag blifvit Norrforss byamän tillerkänd. Stockholm den 16 Mars 1848. Uih. till li. St. ADk. till Exp, Utsk. den 28 Mars, kl. 11 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående tillämpningen i vissa delar af sednast fastställda statsreglering. (U. A.)
F. Klart begrepp om hvad en gåfva vill säga, synes vara ett behof för hvarje bildad person. En hvar, som kommer i tillfälle att göra en sådan handling eller att emottaga den, behöfver veta, hvari den består, och när den med gällande kraft är verkställd eller icke. Så mycket mer är det angeläget, att lagskipningens begrepp härom ej må vara obestämdt och outredt. Till min kunskap hafva kommit två exempel, der gåfva blifvit i högsta lagskipningen förklarad gällande, och hvilka hvart för sig torde tjena att sprida ljus öfver ämnet. I det ena af dessa exempel hade en enka den 22 Dec. 1842 upprättat en handling, hvarigenom hon förklarat sig med varm hand gifva och förära till sina omyndiga dotterdöttrar vissa penningebelopp med förbehåll, dels att gifvarinnan skulle å kapitalet, som för gåfvotagarnes räkning lemnades i Stockholms Justitiäcollegii och Förmyndarekammares vård uti en af annan person uthändigad förskrifning å sammanlagda beloppet jemte dertill hörande hypothek, äga att, så länge hon lefde, uppbära räntan och att varda hörd öfver den omsättning af berörde skuldebref, sorn kunde erfordras, dels ock att en annan person skulle i sin lifstid uppbära årliga räntan på ett visst belopp af de dotterbarnen tillagda medel, hvaraf ränteafkastningen i öfrigt skulle af deras moder få uppbäras, så länge hon lefde.
Majrts Nådiga Skrifvelse, angående vidtagne åtgärder i följd af nu varande utsigter för årsväxten; samt af nedannämnde Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets : Angående en af BondeStåndet yrkad, men af Talmannen vägrad propositions stridighet eller enlighet med Grundlagen; rörande StatsUtskottets Anmärknings-anledning i fråga om behandlingen af anmälda anledningar till åtal mot f. d. MagazinsDirectionen; öfver framställde anmärkningsanledningar i afseende på den så kallade Skeppshandels-affairen; med uppgift på de af samtlige BiksStånden godkände GrundlagsändringsFörslag, hvarom ExpeditionsUtskottet af PresleStåndet anmodades uppsätta underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t. StatsUtskottets: Angående af ExpeditionsUtskottet hegardt anslag för anskaffande af erforderligt biträde i och för skyndsam tryckning af Bihanget till RiksStåndens Protocoll innevarande Riksdag; i anledning af Rikets Ständers åren iSaS och 1827 församlade Revi - 318 Den 7 September e. m. sorers Berättelser om granskningen af RiksgäldsYerket, General AssistanceContoire t och f. d. FilialDiscontlnrättningarne; öfver anmärkningar vid någre af Utskottet afgifne Betänkanden; och om erhållande af upplysning angående en uppgifven behållning bos StatsYerket af omkring fem millioner Riksdaler. BevillningsUtskottets : Öfver erhållen återremiss af dess Betänkanden: Angående befrielse från bevillning af recognitions-smide; angående serskildta förslag till förenklande af Beredningsoch TaxeringsCommitteers förrättningar; angående bestämmande af viss tid för utfärdande och pröfning af RammarRättens anmärkningar; om afskrifning af anmärkningsmedel; och om BarmhertighetsInrättningars befrielse från erläggande af Bevillning för deras egendomar af både hus och jord. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens:
Utom det att en dylik pröfning, sorn motionären ansett böra ega runi hos skiftesmannen, förutsatte en större detalj-kunskap i alla äldre skiftes-förlättningar, än sorn i allmänhet hos Landtmätare torde vara att påräkna, skulle denna pröfning leda till tidsutdrägt och öka - Lagsamt Allm. Besy.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, Aho 30. 15 de kostnader för deiegarne, utan att skiftets verkställighet deraf vöre ovilkorligen beroende. Kunna nemligen de storskiftade egorna genom nytt skifte erhålla en för deras skötsel lämpligare indelning och, så vä! derigenom som genom beredde tillfällen til! odling, uppbringas till högre afkastning, samt hemmanens värde såmedelst i betydligare måtto ökas, skall, enligt ifrågavarande §, det sökta skiftet fortgå, utan afseende i öfrigt å beskaffenheten af det verkställda storskiftet, hvilket icke ens, om fastställelse derå meddelats, utgör hinder för laga skifte. Elter Utskottens uppfattning, skulle; en förändring eller inskränkning i dessa föreskrifter motverka ett al de nyttiga ändamål, skiftes-stadgan åsyftar; att för deiegarne bereda sä förmånliga skiften, belägenheten medgifver.
Då jåg uti Banco-Utskottets nu uppläste Betänkande, ej finner besvarad min Motion om laglig undersökning, huruvida Canal-Disconten af Reglementen och Föreskrifter varit berättigad till försträckning af 1,100,000 R:dr till Canal-Arbetet, utan annat Hypothek än färdiggjordt Arbete och således till förfång och skada för dem, som, under förtroende till Verket, på Reglementens efterlefnad 1 allmänna Opinionen grundade Solidité; och jag redan förklarat, att, om jag enskildt skulle kunna nöja mig med de gjorda förklaringarne, tror jag ej den Allmänhet, vi representera kunna i denna del tillfreds* Ridd. och Ad, Prot. V -B* i Afd. 35, 36, - ■ ' ■ " h 374 Dm 45 April. ställas, genom annat än Utslaget af en laglig undersökning, hvarföre jag fortfar att yrka densamma; hellst som det redan i praejudicat-väg blifvit lagdt Ständerne till last att hafva lemnat denna sak oanmärkt; jag vill för framti, den undandraga åtminstone mig, en så rättvis förebråelse. Jag förenat mig således i begäran om återremiss, med ytterligare anhållan att BancoStyrelsen måtte förordna laga undersökning, sedan Banco-Utskottet, efter hvad jag fattat, anmärkt Discontens försträckning till Canalen såsom origtig; eller ock att Banco-Utskottet inkommer med ett sådant Betänkande, som kan vägleda Riksens Ständer uti deras omdöme, att antingen frikänna Canal-Directionens handlingssätt såsom rigtigt, eller att hos Kongl. Maj:t anhålla, om den lagligä behandling, hvar. till sakens natur kan gifva anledning. Grefve von Platen.- Jag vågar ej tro mig aga förmåga att öfvertyga de Herrar, som ytttrat sig emot min mening ; detta medgifver jag gerna öfverstiga mina krafter. Allt hvad jag tror mig kunna uträtta är, att, för den del af denna agtningsvärda Samling, hvilken såsom opartiske Domare hör Oss» å ömse sidor, i sådant hänseende upplysa en och annan omständighet.
M 31. 9 att sökanden under arrendetiden betydligt såväl till byggnader som häfd förbättrat egendomen, hvars derigenom ökade värde komme Staten till godo, samt då billigheten syntes fordra, att en Kronans arrendator, örn än i kontrakt dertill förbunden, icke ensam borde vidkännas följderna af en å den arrenderade egendomens åbyggnader förorsakad skada, hvartill han icke genom någon uraktlåtenhet varit vållande, — Kongl. Maj:ts Befallningshafvande underdånigst hemställt, att Kongl. Maj:t måtte till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition att 1863 års arrende för ifrågavarande kungsladugård, hvilket, utgörande 4,828 R:dr 80 öre R:mt, motsvarade omkring hälften af den lidna förlusten och obetydligt mera än två tredjedelar af den till 6,650 R:dr uppskattade skadan å de nedblåsta ladugårdsbyggnaderna, måtte sökanden efterskänkas samt emellertid och intilldess Rikets Ständer rörande ärendet sig yttrat, i nåder bevilja sökanden, emot den af honom ställda borgen, anstånd med erläggandet af omförmälda arrendebelopp. Sedan Kongl. Maj:t medelst Nådig remiss den 11 Mars förlidet år häröfver infordrat
Till följd af detta falska antagande, synes nu Utskrs mål hafva varit, att bränvin måtte allmänneligen varda tillhandahållet, fast på ett mer ordnadt sätt, än som nu eger rum; och då detta ändå är i någon mån bättre än den närvande oordningen, sä ansåg jag Utsk:s förslag för närvande böra antagas, likväl så vidt möjligt var, med afhjelpande af detta grundfel, hvilket jag hade hoppats skulle hos R. o. Ad. hafva blifvit insedt, och lämpliga förändringar derefter föreslagne. Men tvertom har samma grundfalska antagande gjort sig ännu mer gällande vid åtskilliga af de förändringar i Utsk:s förslag, som hos R. o! Ad. blifvit vidtagne. Till en början har, vid § 2, den, som erhållit rättighet att idka minuthandel med bränvin å landet, genom R. o. Ad:s beslut erhållit rättighet att sälja så ringa parti som ett halfstop, i st. f. en kanna, såsom Utsk. föreslagit. Sådane åsigter, som att ”man bör förskaffa äfven den fattige tillfälle att få köpa bränvin,” hvilka stå i rak strid med hvad som främst borde afses, nemi. att tillgången att komma åt bränvin blefve försvårad, har härvid gjort sig gällande. Förgäfves har det uttalats att ”ju mindre qvantitet bränvin som finge försäljas, desto större lockelse upstode till dess förtäring”; man har i ifvern att göra bränvinet allmänt tillgängligt, nedsatt minimum så lågt, att dagsverkaren kan gå direkte till bränvinshandlaren med sin erhållna dagspenning, och få den förvandlad i bränvin. Jag måste emot ett sådant beslut reservera mig. Vid § 13 har, med någon förändring,' antagits det i Frih. Raabs reservation gjorda förslag. Hade ändringen afselt att befria ”Kyrkoherden” från ett besvär, sora ej tillhör hans kall, nemi. ali lägga hand vid inrättandet af krogar inom socknen, hvilket lämpligare torde kunnat öfverlemnas åt socknenämndens ordförande, så hade jag, vid antagandet af Frih. Raabs reservation, haft intet att invända.