Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men just denna omöjlighet att vädja till högre rätt anser jag såsom en stor välgerning, emedan den förolämpade skulle genom sakens dragande från den ena domstolen lill den andra endast blifva långpinad genom fortsatta smädelse!-. Bättre är således att få saken hastigt afgjord, helst den, som trott sig förolämpad, i alla fall får antingen upprättelse eller oek blir genom den tilltalades befrielse sjelf befriad från den fläck, sorn han fruktade sig hafva erhållit. Juryn har nemligen i och genom den tilltalades frikännande förklarat någon förolämpning icke hafva ägt rum, och äfven detta är ett slags upprättelse. Jag vill icke till besvarande upptaga andra skäl, än dem, sorn andia talare förbigått. För mig återstå derföre blott några få. Bland annat har man anfört mot juryn dess benägenhet att utöfva en missförstådd misskundsamhet. Såsom exempel härpå har man anfört, huruledes en, som var tilltalad för stöld, blifvit af en jury frikänd, oaktadt hela verlden visste, att han var skyldig. Men detta exempel kan icke lämpas på oss och vår juryinrättning. Jag tror icke, att man kan beskylla vår jury att af för stor misskundsamhet hafva sett genom finger med tilltalade. Tvärtom skulle jag tro, att den snarare varit alltför hård, då den fällt författare t. ex. blott derföre, att de sökt öfvertyga Svenska folket, att det vore möjligt försvara sig mot en mägtig granne. Man har till förment bevis på juryns oduglighet anmärkt, att för enahanda förbrytelse tilltalade personer blifvit af en jury fällda, af en annan friade. En värd talare har redan upptagit delta och visat, att det t. o. m. i Högsta Domstolen fordom händt, att lika beskaffade ämnen blifvit olika afdömda. Jag tror, att man icke behöfver gå till forntiden för att derpå finna exempel. Man har klandrat, att jurymannen icke har något ansvar för sin dom. Jag vill, i stället för svar härå, blott fråga: hvad hafva våra domare för ansvar? Man har exempel på, att underdomare dömt till förlust af lif, ära och gods, då likväl hela ansvaret i högre rätt stadnat vid obetydliga böter.
Som vanligt, då hon nödgats föra ordet, känner hon sig nedtryckt af det stora ansvar, som följer med en sådan uppgift; derför önskar hon, att Iduns läsarinnor, som visat att de förstå henne, må få del af dessa hennes föredrag. Såningsmannen. (Från Kristofer Jansons månadsskrift » Saamanden ».) fjjj [uew. » &amp; a£f » å fvoe-m » (iaff 6a? ; ÖLffa, affa, » tota oolv » m å, J " Coj3ntan U1 / 3 St » H oc-ri l&gt;on3e oiD £Batnet; bom » j-uncjfet v wiatli oofi bfkocj, QTLawiwKXj Som fLt|. » » et ert l&gt;atnmu.n toD; oitptet, » o m ute j ?åt. tj-ena » itt - GtöD, JFattrcjf-man, 0Cffa; j&gt;tnt j; o£ &amp; ocfv &amp; oj; ta Qptåj a f f a frät » &amp; ol !a » å. &lt;3 " CoaD » HaEE Du » å tvuou) » &amp;, a {f 3u » å? fvj / e-t-fcefao^ » tuåncj., » o m a t j ?uf / t ocft •taft, 3fce« j ?öt afft, » o m a t aSeft ocfv go3t, » om S) et lianfitmaa o » » jJtamåt aå, » Hafl! 3u » å, Set » fiaff Su » å. JCuat » 6.aff 3a » å, Hoat » lial !f 3u » å? 2) et, ftoat Du l i a n ett Jvietta ©^ue * afft; 3e * pä » Hot3 3u &lt;5Co » fett.
Revisorerne anse, att denna utgift, som afsett ett vetenskapligt ändamål, bordt 8:de hufvudtitelns extra utgiftsmedel påföras. § 7. Äfvenledes har, likmätigt Kongl, brefven den 12 November 1846 och den 2 November 1847, ett sammanlagdt belopp af 1,448 Rdr 9 sk. 4 rst. blifvit utaf extra utgiftsanslaget å 7:de hufvudtiteln anordnadt, såsom ersättning för anbringande af en åskledare å Gripsholms Kongl, lustslott, hvilken kostnad, enligt Revisorernes åsigt, i stället bordt drabba det pä l:sta hufvudtiteln uppförda, ehuru mindre betydliga, anslag för nyssnämnde Kongl, lustslotts underhåll. § 8. Under rubrik: ”Till af Kongl. Maj:t kända behof,” äro under revisionsåren an ordnade : af 6:te hufvudtitelns anslag för extra utgifter 300: „ 7:de dito dito 475: 36. A anslagen för extra utgifter hafva under åren 1846 och 1847 följande dispositioner ägt rum, nemligen: u 2\dra hufvudtitelns, 3,000 Rdr Nådegåfva lill Kamreraren i Fängvårds-styrelsen Raabs enka Dito till Kapiten-Mekanikus Modéers enka Dito till Fänriken Wanstedt Dito till Fanjunkaren Elgströms enka . • • Arfvode lill polisens ombud vid Panllåne-kontoret i Stockholm Ersättning till tjenstemän i Civil-departementets Expedition för förlorade licent-medel Dito lill Expeditions-sekreteraren Ulfsparre för minskade inkomster Extra tjenstgörings-ersättning inom Civil-departe mentet Arfvode åt 2:ne extra Vaktmästare vid Civildepartementets Expedition Arfvode åt Sekreteraren hos Kommittéen för organiserandet af stamholländerierna Gratifikation åt Tullförvaltaren, Assessoren Funck Dito åt Föreståndaren för Chalmerska Slöjdskolan i Götheborg
Pedagogens lön utgöres af 9 tunnor 14b/33g kappar kronotionde-spaumål, hvarjemte han, såsom lärare i folkskolan, åtnjuter, utom fria boningsrum och vedbrand, af staden 75 R:dr, af folkskole-medlen 50 R:dr, af Amanska donationen årliga räntan 27 R:dr 50 öre, samt slutligen afkomslen af ett planteringsland, 12 R:dr. och för hvarje barn, som inskrifves, 62 öre. Skolhuset kan med obetydlig förändring bereda läserum för tvänne klasser jemte boställsrum för tvänne lärare, men staden anser pedagogiens förvandling till elementar-läroverk icke vara af behofvet påkallad, hvarförutom det skulle blifva alltför betungande alt anskaffa boställsrum åt Rektor och att, utan bidrag af statsmedel, aflöna Foikskole-läraren. Afståndet från närmaste elementar-läroverk, i Upsala, är 7 mil, och staden egde 1857 en folkmängd af 573 personer. 4:o Pedagogien i Öregrund. Undervisningen i denna pedagogi, som är delad i tvänne afdelningar, bestrides af en “Praefectus" och en “Adjunctus scholae11. Läroämnena inom den öfre afdelningen hafva i allmänhet varit desamma, som tillhöra folkskolans maximi-kurs. hvaremot undervisningen i skolans lägre afdelning icke sträckt sig utöfver den i folkskole-stadgan föreskrifna minimikursen. Under höst-terminen 1858 och vår-terminen 1859 har undervisningen inom öfre afdelningen jemväl omfattat modersmålets grammatik, tyska språket samt geometri. Praefectus scholae åtnjuter i lön dels 33 tunnor 11 3/s kappar kronotiondespanmål och dels i penningar 90 R:dr af staden samt 13 R:dr 34 öre djeknepenninge-ersättning. Adjunktens lön utgöres af 9 tunnor kronotionde samt i penningar 173 R:dr 25 öre. Båda lärarne hafva dessutom fria boningsrum.
December 1812, vid hvilket förhållande, och då von Scheven icke varit i behof af sin Pension, samt det ej eller vore skäligt att gratificera hans Arfvingar, på Statens bekostnad, den föreslagne Restitutionen bestrides, under anförande för öfrigt, att ändamålet af högstberörde Nådiga Författning, som vore att StatsWerkets Utgifter måtte kunna inom viss tid beräknas, eljest i detta och dylike fall skulle förfelas, och Författningen i stället att tjena till reda och förmån för StatsWerket, föranleda dertill att bördor sämlades, som medtogo annars påräknelige besparde tillgångar och blefvo så mycket mera betungande, som de*'på en gång förekommo. Och hafva någre Ledamöter inom Hedervärda RondeStåndet likaledes anmärkt, att antaglige skäl för återställande af rättigheten till omförmälte Pensions utfäende icke vore för handen, enär tlen omständigheten, att von Scheven donerat sin förmögenhet till fromma Stiftelser, icke kunde berättiga hans Sterbhus till återvinning af hvad han efter bestämd lag förlorat: Att Statens tillgångar i närvarande tid så vidt möjligt är böra besparas, och att beviljandet af Pensionens utbetalning skulle lända dertill, att Staten kornme att till en del återgälda hvad von Scheven i lifstiden redan disponerat; Hvarförutan, i anledning af en Ledamots derom gjorde yrkande, Ståndet funnit sig böra anmoda StatsU tskouetet, att med5 74 StatsUts/.
Afgiften efter jordvärdet likasom 1812 och 1815. Afgiften för krogar och gästgifverier likaledes. d. 24 Juli. Kongl, kungörelse. Inställelsen förlängdes lill September månads slut. Försegling af pannor. Bränvin må ej försäljas i mindre qvantum än 1 kanna utom af dom som äga minuteringsrätt. Vid 1818 års riksdag bibehöllos do vid 1815 års riksdag antagna grunder för bränvinsbränningen och afgifterna derå; men vid 1S23 års riksdag gjordes några modifikationer. Mindre qvantitet än 1 kanna må ej säljas af den, som icke har minuteringsr&tt. Mi 40 45 50 55 60 65 70 75 80 85 90 unde rings vid vid varg lion vin med gon. derti inräl - V R e t f r a n a r 8 182». Juni. d. 24 Juli. Kongl. kun gdrelse. älldes Juli »Justi er. Inställelsen förlängdes till September månads slut. 1833 S»1S34. d. 25 Juni. kongl, förordniugeu om hräavinsbränningen. d. 30 April. Kongl, kungörelss. d. 13 September. Kongl, kungörelse. d. 10 Mars. Kongl, kungörelse. d. 30 November. Kongl, kungörelse. de Tillåten deraf. hela året, så framt ej högst vigtiga orsaker föranleda instållan - Inställdes ifrån och med den 1 Juni tift September månads slut. Rättigheten till brftnvinshränning, grundad pd jordvärde både på landel och i städerna; 1830 års taxeringsvärde, gällande till nästa riksdag för panneryradens bestämma nde. Ingen fördelning i klasser, men pnnnerymden efter taxeringsvärdet lika med 1812, 1815 och 1824, t. o. ni. 500 r:dr 20 k:rs, 15,000 r:dr och deröfver 90 k:rs panna.
Fr ia. ia. ri. ia. ia. Bil lill Expedition*-Utskottets Förslag till und■ Skrifvelse N.o 3o8. 47 Tullvär de. Qvantitet för tullberiikning. Införsclt ull. Utförseltull. re quantitet än i tunna eller i3 Lispund, bör derfö- re i tull erläggas hälften af hvad för samina sort fisk, saltad, är bestämd. Fjäll, Hvalfiskeller Ossa Sepiae Flaskfoder, oberäknadt våtva» roine . I Skålp. foo R:dr v. c Skålp. loo R:dr v. 4 33 33 16 i 16 Fr Fr Fr ia. ia. ia. Flaggduk, se Väfnader Ylle - 48 Bil. till Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse N.o 1o8. Tullvärde. Qvantitet för tullberäkning. Införseltull. UtförseltullI 2 Flintor, huggne, utom Agat . T 00 St. — Fr itt 13 16 — Flätor lill hattar 1 Skålp. 3 16 — Fr in. 2 4 — Fnöske, beredt 1 Skålp. — « — Fr itt Fogiar: lefvande .. too R:dr v. 2Ö 1 — 2 4 — slagtade, matnyttige . 1 St. 6 — * 3 I — Folier, Tenn eller Stanniol 1 Skålp. 1— 12 Formar, Krukor och Potten för i — Sockerbruken t Skålp. - 2 Fi i a. Tryck och Pappers . 100 R:dr v. 1 0 — Fi ia.
Att Götha HofRätt, i anledning af deni r,a hemställan, utfärdat Circulaire till de under Hof-Rätten lydande Konungens Befallningshafvande, och deruti anmodat dem att noggrant iakttaga Kongl. Brefvet den 6 Mars 1788; att HofRätien öfver Skåne och Blekinge, fastän erkännande angelägenheten af hvad J ustitiEe-Ombudsmannen äskat, ansett sig icke tillkomma att , utöfver föreskriften uti 1788 års Kongl. Bref, derom meddela någon föreskrift; hvarföre HofRätten öfverlemna!: till Justitieombudsmannen att sjelf hos Kongl. Majit i underdånighet söka utverka en till ändamålets vinnande'«rödig Författning; och att Svea HofRätt i underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit anfört de förhållanden, på grund hvaraf HofRätten begärt Kongl. Majus Nådiga förordnande om hvad i förenämnda afseenden borde til i göras.
Redan vid 1747 och 1751 arens Riksdagar utsattes premier för näringens uppmuntran och dylika premier af allmänna medel utgå ännu årligen, år 1842 med ett belopp af 4,508 Ridr 25 sk. 6 rst. Banko, och utdelas på grund af en för lärfterne bestämd klassfördelning i mån af deras mer eller mindre finhet och godhet. År 1777 45 tillverkades redan inom Nitra socken 30,229 alnar premielärfler. Oberäknad denna premieutdelning, bar lärflstillverkningen tid efter annan dels af Regeringen, dels af Rikets Ständer njutit uppmuntran genom tilldelande åt skicklige idkare af Siifverpjeser, Skådepenningar o. s. v. Denna vigtiga och på desse orters välstånd märkligt inverkande industrigren, hvilken med utmärkt fäderneärfd skicklighet af både karlar och qvinnor ulöfvas, är dock numera i aftagande, så att under detta qvinqvennium, jemfördt med det nästföregående, premielärftslillverkningen minskats med omkring 20,(XX) alnar. Då rudimaterien, linet., fortfarande och till fulla behofvet erhålles inom de lärflstillverkande socknarne sjelfva, och deras innevånares förkärlek för denna sysselsättning är densamma som förr, kan anledningen till minskning icke sökas i annat, än en försvårad och mindre lönande afsättning, oaktadt afnämarnes antal inom orten ökats i så målto, att, då lärfterne förr nästan uteslutande uppköptes pä marknaderne i orten af Hernösands handlande, ske uppköpen nu till största delen af spekulanter ibland allmogen, som sedermera lemna ali moda ospard för den ytterligare afsättningen, dels pä flere Städers marknader och dels i Stockholm, jemväl medelst kringvandrande i husen. Såsom hufvudorsaken åter till den för afsättningen ofördeiaktiga konjunkturen, anser man det i sednare åren ökade användandet af bomullsväfnad eller så kallad Schilling till sådana behof, hvartill lärft förut nästan uteslutande användls.
Då emellertid Rikets Ständer, enligt deras i ämnet aflåtna skrifvelse, förmält sig erkänna billigheten deraf, alt de vid fångvården anställde tjenstemän och betjente, hvilkas befattningar voro både besvärliga och ansvarsfulla, icke utestängdes från en civile tjenstemän i allmänhet förbehållen rättighet att, då ålder och bräcklighet göra dem oförmögna att längre sköta sina tjenster, kunna undfå afsked med bibehållande af sina löneförmåner såsom pension; och då Fångvårds-styrelsen, på grund af sin vunna erfarenhet, vitsordat, att, enär de åligganden, som tillhöra större delen af fångvårdsanstalternas tjenstebefatlningar äro af särdeles mödosam och svår samt kroppsoch själskrafter hastigt medtagande beskaffenhet, innehafvarne af dessa befattningar icke med den ständiga vaksamhet, rörlighet och kraft, som erfordrades, kunna med sina befattningar fortfara till den höga ålder af 65 år, som för pensions erhållande för andra tjenstemän i allmänhet är föreskrifven, hade Kongl. Majit föreslagit, alt ej mindre de uti det nådiga förslaget till aflöningsstat med löner uppförda embetsoch tjenstemän samt betjente måtte, till belopp, motsvarande lönen, derest den icke öfverstiger 3,000 R:dr årligen, men i annat fall med 80 procent deraf, än ock af den öfriga personalen, hvars aflöning fortfarande komme alt utgå af förslagsanslaget:
För denna åter är nödigt, att ”veta urskilja Poemata eller Dikterna. 1) En Heroisk Dikt är gemenligen vidlyftig, samt innehåller höga saker och väsende, hvilka man antingen af nyo uppdikta kan, eller ock af andre poeter läna, the ther om sådane saker skrifvit hafva. 2) En Tragoedia är till sitt majestät then Heroiske Dikten likformig; allenast att hon sällan lider, att man ringa stånds-personer och släte saker införer, i thet hon handlar om konungslig’ lefvernes farligheter, och förthenskull i henne införas suckan, landsflyktighet, mord, brand och annat fasligit. 3) En Comoedia handlar om slätte eller private personers lefverne och väsende, och föreställer sådant utan samme personers farligheter. Sylvæ eller Skogar äro endeles the Dikter, som utan stort arbete, utaf en hetsig tillbevekelse, uti all som största hastighet göras; endeles ock sådana, som innehålla allehanda”. O. s. v. Sannolikt är, att mera snille anträffas i Lagerlöfs Introductio brevis ad Poesin Suecanam; som ännu, med undantag af ett och annat capitel, hvilar i det tysta såsom handskrift. Kanske härstamma från detta håll de Upsaliensiska föreläsnings-anteckningar ur hvilka Wieselgren meddelat några rätt märkvärdiga drag8, och der, sedan Aristoteles, Horatius, Scaliger, Vida, Vossius (m. fl.) blifvit uppräknade och bedömda, Fornelius anföres såsom den nyaste ästhetiske lärarn. Dock verkade Lagerlöf tvifvelsutan långt mera ingripande genom sitt personliga väsende och föredöme, än genom sin theori. I allmänhet kan väl antagas, att dessa Poeticor, betraktade med hänseende till deras ändamål, gjorde hvarken något till eller ifrån. De inhemska handräckningarna voro fullt ut så goda, som Scaligers, Vidas, Vossii: men man måste småningom upptäcka, att man genom ingendera kom ur fläcken.
Förmyndare-kammaren ej skulle hafva några penningar att förvalta: att den deremot tager i förvar den omyndige tillhörige skuldsedlar, hvarå Förmyndaren uppbär räntan, samt att, der Förmyndaren sjelf låntager medlen, Förmyndare-kammaren besörjer, att inteckning derföre uti Förmyndarens fasta egendom blifver tagen. I öfrigt skulle alla i afseende på Förmyndare-förvaltningen uppkommande'tvifvelaktig» frågor fortfara att såsom hittills hänskjuias till Domstols pröfning. De åtgärder, sorn således komma att åligga Förmyndare-kamrarne synas mig så enkla, att, der äfven ej tillgång funnes på någon ståndsperson att i Förmyndare-kammaren deltaga, en skrifkunnig och upplyst Bonde alltförväl skulle kunna desamma besörja. Domhafvande!! vöre dessutom, när han ville, sjelfskrifven Ordförande, och jag föreställer mig, alt åtminstone vid den första organisationen Dornhäfvanden borde vara tillstädes och tillse, alt allt blefve ställdt på ordentlig fot. Pastor i Församlingen skulle ock, när lian åstundade, vara sjelfskrifven Ledamot och alltid för-' vara en nyckel till förvaringskisian. Controler synas • icke bör;- saknas derå, att Förmyndare-kammaren uppfyller sin pligt. Hvad angår Förmyndare för omyndige personer bland llidderskapet och Adeln, s& Kongl. Majus Nådiga Proposition N:o 4g> * skulle tvifvelsutan i Stockholms stad en serskild Förmyndare-kammare för dem lätt vara inrättad; men i landsorterna torde, i anseende till . aflägsenheten, sådant icke utan stora olägenheter låta sig verkställa; utan lära sådane Förmyndare utom Stockholm böra lyda under ortens Förmyndare-kammare, dock att uppkommande frågor hänskjutas lill vederbörande Hof-Bätts afgörande. Skulle Kongl. Maj:t finna detta förslag förtjena uppmärksamhet, fcorde detsamma böra framläggas lill Rikets Ständers antagande; dock utan att inflyta i de föreslagne Lagstadganden eller utgöra vilkor för desamma.
Man har blott velat förebygga det missbruk, som kyrkans målsmän på sednare tider tillåtit sig, att nemi. utbjuda dessa hemman på auktion och öfverlåta dem till den mestbjudande — ett nytt alltför ingripande våld i åboernas rättigheter. Kyrkorna komma icke att berölvas någon enda dem tillkommande rättighet, tvertom komma de att försäkras om framtida oqvaldt åtnjutande af den ränta, som under namn af landgille till dem utgått, äfvensom komma de, i st. f. den städja och det arrende, de åtnjutit vid förändring med åboer å hemmanen, att åtnjuta en förhöjd ränta under namn af städjeersättning. Hr Printzensköld har sagt, att om åboerna hafva anspråk till egandeoch dispositionsrätt af hemmanen, må de anställa rättegång, för att såmedelst vinna sitt mål. Jag skulle önska få veta huru det skulle gå tili. Eu åbo kan naturligtvis ej säga annat, än att han haft dispositionsrätt till sitt hemman, men hvem skall han då upgifva såsom hafvande eganderätt till detta hemman. Det blefve förmodligen Kronan. Kronan skulle då börja rättegången mot kyr - 244 Den 15 Oktober. kan. Det gör ej Kronan derför, att den deri ej har något intresse. Det vore således åboerna, som skulle tvinga Kronan att anställa en process mot kyrkan, för att Kronan skulle tillvinna sig eganderätten till dessa hemman; roen jag betviflar att Kronan ville åtaga sig en så beskaffad process. Det kan således, enl. mitt förmenande, ej bero på åboerna att bölja processen. Som jag ännu ej . funnit några skäl blifvit framställda, som i ringaste mån ådagalägga det förhållande, att kyrkorna till nämnde hemman ursprungligen haft någon annan rättighet än att komma i åtnjutande af de af desamma inflytande räntor, så får jag fortfarande tillstyrka K. o. Ad. att bifalla Utskrts i detta hänseende afgifna Utlåt. Hr Printzensköld: Gr. Sparre har märkvärdigt nog yt trat, att åboernes rätt i högsta grad blifvit förnärmad derigenom, att hemmanen utbjudits på arrende.
M ET2 N:o & s* s P n. ga ° 2 2. * » 5 c» 3 Oj r - Riks-Ståndeas beslut. Ridd. o. I N:o Sid. Se 13 Juni b. 17 Juni b. 10 Febr. Se Stats - 7 Mars 15 Maj b. 22 Dec. Se PresteI BorgareI Boude Ståndet | Ståndet. | Ståndet. Hufvud - b. 13 Juni g. 13 Juni a. 18 Juni b. 10 Febr. bidrag till 7 Mars a a 16 Maj b. 10 Jan. Ilufvud - Hufvud - a a 26Mars r.21Febr. Titeln. 12 Juni b. 17 Juni b. 10 Febr. m. m 9 Mars 14 Maj b. 30 Dec. Titeln. I 120 39 Titeln. — 55 — N. och underhåll af densamma och af der förvarade samlingar, m. m Navigationsskolan i Göteborg, om anslag till Navigationsskolelärare, om förhöjning i löneförmånerna för Nisser, Samuel Konrad, Krigsråd, om pension ät Nordfelt, Johan, Lärare i handtverk vid allmänna Institutet för döfstumma och blinda, om pension åt Normalritningar till byggnader för folkskolelärare-seminarier, angående Norrköpings elementarläroverk, angående ersättning för en i länstaten för Ostergötlands län upptagen afgift under en adjunkts lön vid Norrmäns rätt till handel i Sverige m. m., Se Handel Nämndemän, om viss andel i expeditionslösen för deras inställelse vid tina' O. Odling sföretag, om anslag till . Officerare, anställde i utländsk krigstjenst, om understöd för sådana, tillhöriga ar r meen » vid Artilleriet, angående resestipendier åt Ohlin, Isak Fredrik, Direktör vid länscellfängelset i Örebro, om pension åt 2. N:0 tdcj 3 N:o | Sid. Uiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. i Preste Adeln. i Ståndet.
Det är ledsamt att behöfva på sådana grunder, som jag nu anfört, neka ett hegardt anslag, som man verkligen anser behöfligt, ja möjligen alltför litet lill vinnande af det goda ändamål, som dermed bör åsyftas, men då man ej är öfvertygad om, att penningarne verkligen behöfvas och blifva så använda, alt den största möjliga frukt af dem erhålles, så är del också ganska svårt för representanten, som måste ansvara för huru han förvaltar folkets tillskott, att tillstyrka ett anslag, synnerligen då det vid närvar, förhållanden är fråga om ett större, än det Utsk., som bearhetat frågan och haft tillfälle att om bebofvet taga den noggrannaste kännedom, ansett sig kunna tillstyrka. När jag således ej tilltror mig alt med mera insigt än Utsk. bedomina huruvida hehofvet är större, än Utsk. uppgifvit, så anser jag mig också helt och hållet obefogad alt biträda den mening, som en eller två personer af detta Stånd velat göra gällande, nemi. att vi skola bevilja mer än hvad StatsUtsk. har föreslagit; menför alt i min man icke hindra vinnandet af det goda syftemä - 100 Den 18 Mars. let, så vill jag, oaktadt den betänklighet jag måste hysa i afseende på gevärens vård, då 3,ooo uppgifvas till årlig cassation eller den noggrannhet, sorn borde iakttagas vid cassationer, bifalla hvad StatsUtsk. föreslagit, men kan ej gå derutöfver förr än jag genom tillförlitliga upplysningar blir öfvertygad om ett större behof. När detta blir fullständigt utredt, så skall jag ej tveka att för min del bevilja huru mycket som anses beliöfligt för detta ändamål, vore det äfven 4 eller 5 gånger så mycket. Gr. Anckarsvärd: Jag har, på grund af min uppfattning af representations kallets åligganden, sökt alt göra gällande här den öfvertygelse, jag kunnat hysa, den erfarenhet, jag trott mig äga, och den kännedom om sakförhållanden, hvilken jag ej ansett mig sakna.