Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag grundar härpå min orubbliga öfvertygelse att Stockholms läge icke medgifver dess befästande, utan så stora kostnader, att dessa, utan att svara emot ändamålet, skulle komma att helt och hållet öfverskrida Sveriges förmåga att bestrida dem; och hvilken truppmassa skulle icke erfordras för försvaret af så beskaffade fästningsverk? Ty så mycket känna vi af befästningskonstens reglor, att befästningsliniernas updragning och anordning måste beräkuas med afseende å den truppstyrka, sorn kunde åsradkommas för att betacka deni. Underhållskostnaden)» under en, som jag hoppas, ganska lång fredstid skulle blifva högst betydliga. Flera värfvade regementen skulle behöfva upsättas för garuisoneringen uti dessa fästen; ty jag tror ej, som här blifvit yttradt, att fredstjenstgöringen skulle kunna bestridas af några grindstugugubbar från ertilleriet eller IngeniörKorpsen. För indelta arméen och för dermed sammanhängande jordbruk blefve det också ganska kännbart, om den indelta soldaten skulle till tjenstgöring turvis inkallas uti dessa fästningsverk. Till de détacherade verken hyser icke jag det ringaste förtroende. Sebastopol hade tvifvelsutan vid första anfallet varit eröfradt, om man ej lenrnat tid till de större verkens sammanbindning till ett fullständigt helt. Jag grundar härpå min fasta öfvertygelse, att ett befästad! Stockholm, slutligen och säkerligen ganska snart eröfradt, skulle å Sveriges försvar öfva ett. vida olyckligare moraliskt inflytande, an ett obefästadt intaget Stockholm skulle göra det. Man anför att behofvet af Bankens, af förrädernas, af Stockholms öfriga dyrbarheters försvar mot en öfverrumpling utgör en i ögonen fallande nödvändighet att befästa Stockholm. I min tanka skulle det ådagalägga mera klokhet och vida mindre kostnader, att ifrån en, med hvilka befästningar sorn helst lätt intagen gränsort, när man anser 134 Den 13 April. finfallet troligt, förflyt*a alia flessa dyrbarheter till det inre af landet. och hvilket också lärer hafva varit ett af hufvudmotiven vid anläggningen af Carlsborg.
A. samt V. BorgareStåndet på grund af de skäl, Ur v. Hartmansdorffuti den vid Betänkandet fogade reservation, andragit. Vid den i anledning häraf anställde förnyade granskning af ämnet, har Utskottet ytterligare erfarit, att genom K. Resolutionen den 27 Julii 1726, det blifvit Nyeds Bergslag vid vite förbjudit att, till andre än de inom Socknen befintlige Bruk, sina kol förS 20 3o6 Stats-Utskottets sälja. — Då Bergslaget således genom omnämnde ännu gällande Resolution fått en viss prestation eller rättare inskränkning i dispositions-rätten öfver deras skogar sig ålagd, kan Utskottet icke tillstyrka R. St:r något bestämdt yttrande i hufvudsaken , förr än en närmare utredning ägt runi öfver beskaffenheten och omfånget af de ersättoings-anspråk sora vederbörande Bruksägare möjligen skulle kunna göra, enär Nyeds Bergslags innebyggare, vid förlusten af Bergslags-privilegierna, skulle befrias från den inskränkning i deras kol-försäljning, hvilken de nu äro underkastade, livadan Utskottet tillstyrker: att R. St:r måtte till svar på K. Mits Nåd, Remiss i målet, uppgifva detta hinder för afgifvandet af det yttrande K. M:t äskat; med underd. anhållan, att detta hinder, måtte intill nästa Riksdag undanrödjas, genom undersökning huruvida Bruksägarne i berörde Socken äro berättigade att bibehålla eller måhända vilja afstå från den dem genom K. Resolutionen d. 27 Julii 1726 tillagde options-rätt till de kol, som inom Nyeds Socken tillverkas; då frågan derefter torde vid nästa Riksdag R. St:r ånyo föreläggas. Reservationer: Af Hr Biskop Thyselius.- Det är en häfdvunnen R. St:rs vana, att när de icke kunna göra något annat, eller bättre, besluta en underd. skrifvelse, med anhållan om undersökning i ämnet oell målets utredande till nästa Riksdag. Icke alltid har man gjort B e t a n k a 11 d c 11, i\:o 370.
Det vore dock besynnerligt, om en medlem af ConstitutionsUtskottet ej skuf£*e få i sitt Stånds Plenum vidröra ämnen, erinra vid Författningar, för det dessa möjligen kunna hafva förekom - Den 31 Man. 4^7 mit i de i Ulskottet granskade StatsRådets Protocoil. På hvems förslag Författningen om den förhöjda Nederlagsoch Transitoafgiften måtte vara utfärdad, behöfde jag icke heller inhämta af StatsRådets Protocoll, utan blott af vår Regeringsform, enligt hvilken StatsSecreteraren för Handelsoch Finance-ärenden bör förmodas hafva föreslagit samt måste contrasignera Författningen; och den tiden var Herr Baron Wirsén StatsSecreterare för nämnde ärenden. Min förmodan, att Herr Baronen gjort förslaget, hade jag således fullkomlig och äfven laglig anledning till; har jag misstagit mig i min förmodan, så föiklarar jag mig Herr Baron förbunden, om Herr Baron härom vili upplysa mig. Jag tror mig således hafva visat, att min kännedom om Herr Baronens ifrågavarande Förslag kunde inhämtas utom StatsRådets Protocoll. Men, om jag också af dem hämtat upplysningar, dess angående, så finns intet stalle i våra Grundlagar, som förbjuda att af denna anledning yttra ett låford; de förbjuda blott att icke utan under en viss föreskrifven form göra åtal. Oden i vår Riksdagsordning, sorn hit höra, lyda så:
Maj:ts ofvannämnde grundlagsändringsvara närvarande. Uti Högsta Domstolen — Alla Högste Domstolens vara närvarande. — Dess Secret. Uti fredstider Articlarne. 38 Constitutions-Utshottels Memorial, N:o 6. § 23. Alla Högsta Domstolens Uti Konungens Hög - Dess Secret. sta Domstolen. § 24. Uti Konungens — Högsta Domstolen. § Konungen eger alt i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till Kronan förverkadt gods?; dock må öfver ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen Sina beslut i Stats-Rådet fatta. På den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den nåd, Konungen honom förunnat, eller undergå det straff, hvartill han blifvit dömd. Konungen eger att i brottmål göra Nåd, mildra lifsstraff samt återgifva ära och till Kronan förverkadt gods; dock må öfver ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen Sina heslut i Stats-Rådet fatta. 25. Då Konungen, enligt nästföregående gjort Nåd, ankomme på den brottslige alt antingen emottaga den nåd honom blifvit förunnad, eller undergå det straff, hvartill han blifvit dömd. Se Bih. 3 Sami. Mern. N:o 70. Ridd. och Adelns Prot. B. VIII: pag. 330. XIX: 349. 447. Preste-Ståndets Prot. B. XI: pag. 790. XII: 85. Borgare-Ståndets Prot B. VI: pag. 79. Bonde-Ståndets Prot. B. X: p. 15. Coustituliöns-Utskottets Memorial, N:o 7. 39 JIS 7. ' Ank. till Exp. Utsk. den 6 Sept. 1844, kl. 4 e. ra. Memorial till Riksens Ständer, med h/vilande Grundlags-ändringsförslag, åsyftande upphäfmandet för Högsta Domstolens Ledamöter af skillnaden mellan Frälse och Ofrälse.
N:o 67. derdåuigt Utlåtande i detta ämne inkommit, uti Nådig Skrifvelse den 2/j sistförflutlia Februarji £se Bihanget till Riks-Ståudens Prptocoll , l?a Samlingen 1 2ia Bandet, Nio 56) gifvit Rikets Ständer tillkänna: a>t då, enligt hvad härigenom är vordet utredt och npgifvet, Inqvarterings-besväret för de Städer, der Garnisoner äro förlag, de, utgör en icke obetydlig tyngd utöfver det bidrag, som genom uppbärande af Inqvarterings Tolag bestås, Kongl. Majit, lika med Rikets Ständer, funnit skäligt att dessa Städer böra derutinnan njuta lindring, och Inqvartprings-besvärel mera allmänt fördelas; att för Casserners jemte Stålls och Magasinets uppförande inom de Städer, hvarest Trupi terno icke njuta inqvartering uti Kronans hus, efter uppgjorda kostnads-förslag, erfordras en Summa af 5o5,53t Rdr r?3 sk. 5 rst. Banco, derföre tillgång icke blifvit beräknad i Kongl.
Oaktadt de fördelar i militäriskt hänseende, som antagandet af detta redovisningssätt, i fall det läte sig genomföras, kunde medföra för beväringssystemet i allmänhet, hafva likväl de betydliga kostnader, som deraf skulle blifva en ovilkorlig följd, hos Kommitén väckt betänkligheter att tillstyrka detta förslag. Dessutom kan man ej förbise den omständigheten, att på vidsträckta delar af landet, till exempel i flottans beväringsområden och i bergslagsdistrikterna, mången gång saknas både befäl och stamtrupp, hvarigenom det af Regements-cheferna föreslagna redovisningssättet icke öfverallt i landet blifver verkställbar!. Till följd af båda dessa skäl. och då de civila myndigheterna deremot äro öfver hela landet jemnt fördelade, har Kommitén ansett sig böra, vid uppgörandet af sitt förslag, till sistnämnda myndigheter öfverlemna kontrollen öfver beväringsmanskapet och redovisningen af detsamma. Att i detta hänseende uppgöra ett enkelt och lämpligt förslag skulle icke hafva mött särdeles svårigheter, om Kommitén ansett sig kunna föreslå något band på de beväringsskyldiges fria flyttningsrätt. Äfven om innehållet af sednare delen uti denna punkt af promemorian icke ansetts lägga hinder i vägen för afgifvandet af ett sådant förslag, skulle det likväl vara förenadt med de största betänkligheter att ytter ligare öka den börda, beväringspligten medför, genom att betaga de beväringsskyldige den fr iiet, som är landets befolkning i allmänhet medgifven, att genom arbete eller annat laga näringsfång söka sin utkomst, der tillfälle bäst erbjuder sig. Att hos Eders Kongl. Majit göra hemställan om vidtagandet af någon åtgärd i sådan syftning, har derföre icke kunnat ifrågasättas. Häraf blir likväl en följd, att man för ett ändamålsenligt och fullständigt genomförande af nödiga konlrollföreskrifter får icke ringa svårigheter att bekämpa, ty införandet af kontroller, utan att med detsamma pålägga några egentliga band, är icke någon lätt sak. Då det möjligen torde vid första påseendet kunna synas, såsom om
Låt oss hoppas, att det stora sorgespelets majestät skall kunna höja åskådarne så iångt öfver ytlig betraktelse, att ej känslan af tillbörlighet eller otillböiligbet kommer i betraktande. Vid de många klagomålen öfver skämd smakriktning och förnedring inom konsten återstår att se, hvad andlig diktning och musik i samband kunna uträtta att rena och helga sinnena. » Ej alla präster torde länka lika frisinnadt öfver saken i fråga, men elt är visst, nämligen att allt göres till ett värdigt förberedande af operan. Hela teatersalongen målas om, på det att inga alltför världsligt bjärta färger eller emblemer skola störa ögat, allt blir hållet rent i hvitt och guld, ridån, ett i midten deladt förhänge, utgöres af hvitt guldfransadt tyg, prydt endast af ett stort kors i guldbroderi. Ännu ett, som i högre grad än något annat, musiken naturligtvis frånsedt, bör bidraga till ett godt totalintryck, är den sällsynt lyckade texten. Heinrich Bulthaupt, elt kändt litterärt namn, är verklig skald, och han har af det rika stoffet gjort icke en rapsodi, utan en dikt, som i och för sig är väl värd alt taga kännedom om. Särskildt Kristi bergspredikan är med beundransvärdt fin lyrik dramatiserad. Handlingen börjar med herdarnas vision och de tre konungarnas vandring efter Betlehemsstjärnan. Nästföljande bild framställer Kristi frestelse i öknen, hvarvid » all världens härlighet » i det mest Möblering och D e k o r e r i n g glänsande sceneri lär komma att åskådliggöras. Inom parentes har Rubinstein tänkt sig satan i en från den van ' iga traditionen afvikande skepnad, icke som en hycklande faun med fjädrar i hatt och fördold djäfvulskhet, utan som en i svart höljd gestalt med dödsbleka dystra drag och svarta drakvingar. Så följa Kristi dop, den redan omnämnda bergspredikan och utdrifvandet af månglarne från templet, också ett i hög grad dramatiskt mo ment. Den femte bilden visar oss nattvarden. I ett enkelt af kvällsolen belyst rum sysslar Maria, beklämd af modersaningar, med att tillreda måltiden.
Riksgälds-kontoret ingifvas samt under dess vård förblifva. Bevakningen af samma handlingar liksom sjelfva utlåningen kommer dock att af Bolaget på eget ansvar ombesörjas. Sedan de af Kongl. Majit Bolaget föreskrifna vilkor och förbindelser för ofvanberörda ytterligare understöd blifvit uppfyllda, samt utaf kanalverkets inkomster utgått de kostnader, afdrag och utdelningar, som i § 6 af privilegium omförmäias, skall ali öfrig inkomst tillfalla Staten, såsom godtgörelse för hvad af allmänna medel blifvit till kanalbyggnaden förskjutet. § 22. De medel, som, i följd af vederbörande jordegare, vid 1828—1830 års riksdag, medgifven lösningsrätt af de å krono-skattejorden vexande ekar, till Riksgälds-kontoret redan influtit eller framdeles inflyta, skola, i den mån dessa medel till kostnader för ekeplanteringars anläggning och underhållande varda af Kongl. Majit anordnade, efter vederbörliga reqvisitioner utbetalas; börande Riksgälds-kontoret för omförmälda derstädes innestående medel, jemte Ekeplanterings-kassans öfriga, till Riksgälds-kontoret aflemnade och för detta verk disponibla tillgångar, godtgöra nämnda kassa Fyra procent ärlig ränta; hvilken ränta likaledes bör, enligt Kongl. Majits nådiga disposition, för de med Ekeplanterings-kassans bildande afsedda ändamål af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. A § 23. För lappmarks-ecklesiastik-fondens till Riksgälds-kontoret öfverlemnade behållning, som utgjorde Etthundratusen sjuhundrasjutiosju Ridr 16 öre, skall Riksgälds-kontoret 20 Stats-Utskottets Memorial Jbs 125. erlägga Fem procent årlig ränta; hvilken ränta, vid hvarje års slut, med Femtusen tretioåtta R:dr 86 öre hör till Kongl. Stats-kontoret utbetalas. § 24.
Han skyndade derför så obemärkt som möjligt till sitt hem vid Jakobs kyrkogata. Vid pass en timme senare stod herr Hammar åter på gatan. Han hade undergått en så total förändring, att man endast med stor svårighet kunde känna igen honom. Den ståtliga hakprydnaden, som han hittills egnat en så omsorgsfull vård, hade han haft hjerta att uppoffra, och det fast hans utseende betydligt förlorade på denna förlust. Han såg nu åtskilligt äldre ut än förut; ty de djupa fårorna kring munnen, hvilka skägget dolt, framträdde nu och gåfvo åt hans drag ett skarpt markeradt utseende. Hans hår var grånadt, detta hade ej heller märkts förut. Glasögonen hade han lemnat hemma. Han hade äfven bytt kläder och liknade nu en snyggt klädd man ur medelklassen, en handtverkare eller en anspråkslös handlande. Endast gången var densamma som förut: brådskande och spänstig och troligtvis på millimetern lika långt afstånd mellan hvarje steg han tog. Hammar begaf sig till Östermalm till ett anspråkslöst hem vid Brahegatan. Han togs emot af ett äldre fruntimmer som genast förde honom in i ett stort rum, hvars enkla men solida möblering tydde på att det användes både såsom matsal och förmak. Den gamla damen nödgade Hammar med välmenande ifver att taga plats i en beqväm länstol. – Gud ske lof, att ni ändtligen kom! utbrast hon. Ack, jag har inte kunnat sofva en blund af oro öfver hvad jag skulle få höra af er. Jag har bedt Gud för er och för – honom. – Och ni har gråtit, fast jag bad er vara lugn, jag ser det på edra röda ögon. – Kunde jag väl annat, när jag tänkte på honom. Tala nu om för mig allt hvad ni vet. Dölj ingenting för mig, jag ber er; jag är starkare än ni tror. Hammar kastade en medlidsam blick på den gamla damens blida ansigte, som nu var blekt af nattvak och tårar. – Er son fru Granberg, sade han, har förorsakat mig en del öfverflödiga besvär och en sömnlös natt; men jag tror, att jag kan bringa er lugnande underrättelser om Ivar. Jag kom för en timme sedan hem från E–tuna. – Från en resa? Och har kanske inte hunnit äta middag en gång?
N:o 33, angående gjorda Motioner urn Lands-Fiscals-tjensternés upphörande; och N:o 35, rörande väckt fråga om regi*’ Etrering af åtskilliga otryckta Riksdags-hand* lingar. Bihang till Rikt-St. Prat. iSrS och 1829, g Sami, 9 5:dje Haft. ig> Prof. Utdrag den 6 Februarii 182g. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 17 sistlidne Januarii, under N:o 27, afgifne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagda, Utlåtande, i anledning af väckt. Motion om ändring i Instructionen för Rikets'Ständers Justitire-Ombudsman; blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde an. märkningar, till Lagutskottet återremitteradt. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 7 sistlidne Januarii under N:o 2*> aflåtne, samt den 21 derpåföljde på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckt fråga om den gamla Psalmbokens aflysande från bruk och nyttjande vid offentliga Gudstjensten. S. D. Remitterades till Constitutions Utskottet: En, i den form 29 §. Riksdagsordningen föreskrlfver, anmäld anledning till an - Prof. Utdrag den 6 Februarii 1829. 19 märkning emot Contrasignenten af 1823 års Riddarhusordning, numera StafsMinistern för Utrikes Ärendena, Hans Exellence Herr Grefve Gustaf af TVetter stedt. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 17 sistlidne Januarii afgifne samt den 21 derpåföljde på bordet lagda Betänkanden: N:o 21, rörande Motioner, dels om tillstånd att få anställa marknader, som förut icke egt rum , dels att trimarknader matte till enskilde marknader förvandlas.
Med all den aktning jag tror mig skyldig ät hwarje medlems as Ridderjkapet och Adeln kanka, och den annu större fag hyser för et helt lLskstts mening, mäste lag dock kilsta, ak stera twifwclsmäl emar d§ Uti Lsnco - UlffolketS Betänkande anförda stal hos wig upkommit. Jag wcc icke, om Bonde-Standeks förklarande, at icke med Lanea wilsta sig befatta, kan anses som en formelig afsägelse af bade deras rätt ost) förbindelse i anseende ril Landen, Det war et berömligt prof af en blygsamhet , uti hwilken den Högste wille det hcderwarda Stander alltid bibehålla. Dek bör noga markas, at Preste, och Borgare-Skänden nästan pä samma sätt yttrade sig, och der wid samma tilfälle, nämligen dä flaga forst upkom om Lar garns öfwerlemna»de til Ständerna; men at stera mänader derefter, Ulan afseende pä förcnämndg yttranden, Konungen ofwerlätit Långaön ak samkeljga Riksens Ständer, formodeligen af det goda skäl, at mera än ek Stånds gargnris ansäas nödig. Samma uttryck tgensinnes uti Lsn^usns LrivileAisr och Ordningar, afwensc-m wid aila högtideliga rilfällen, såsom wid ombyte af Regenker, och dä Langasn annars fakt sim Leivilo^irr stadfästa, förekommer aldrig i d? häröfwer utkomna Förfarrningar, at något Stand ap Undantaget, utan aterhämcas kwärcom, ar Lanczuen blifwjr samteliga Riksens Stander öfwerlaren.
Under anförande hurusom erfarenheten visat nödvändigheten deraf att, äfven å andra orter, än de här ofvan uppräknade, hafva depositioner för Bankens räkning, hemställa Banko-fullmägtige, om uteslutande af orden; Hamburg, Altona, Berlin eller London; och som Utskottet, lika med Fullmägtige, ansett Fullmägtige böra berättigas att utsträcka vexeiköpen till andra valutor, än dem, som omförBih. till R. St. Prat. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 8 Häft. 1 2 BankoUtskottets Betänkande N:o 15. målås i Reglementets 9:de §, och alltså här nedan i 4:de punkten afgifvet förslag i denna syftning, tillstyrker Utskottet, att det 5:te §:n motsvarande stadgande må erhålla denna uppställning: l:o. Såsom Bankens metalliska kassa anses och beräknas: a) såväl gångbart, som aflyst Svenskt silfvermynt; b) Svenska och Holländska Dukater; c) utländskt silfvermynt; d) omvntadt silfver och guld; e) silfveroch guldposter, som Myntverket af Banken eller för Bankens räkning emottagit och under sin vård eger; f) det silfver och guld, som genom vexelköp blifvit hos kända och säkra handelshus eller bankinrättningar å utrikes ort för Bankens räkning nedsatt eller är under transport från utrikes ort till Banken; g) beloppet af uppköpta vexlar, betalbara å utrikes ort, hvilka icke till liqvid förfallit eller blifvit för inkassering afsända.
Utaf här ofvan åberopade, först efter det återremitterade Utlåtandets afgifvande, för Utskottet tillgängliga, handlingar inhemtas, bland annat, hurusom Medicinska fakulteten vid Lunds Akademi, i fråga om utvidgningen af det i samma stad befintliga lasarett, yttrat och vitsordat: att antalet af dervarande för den medicinska och kirurgiska kliniken ämnade sjuksängar voro alltför ringa för det härmed afsedda ändamål; att det skulle nästan vara omöjligt att derstädes iakttaga ett passande urval och en nödvändig fördelning af patienter; att det allmänt erkända behofvet af en god klinik för ilen Medicinska undervisningen vid alla tillfallen, som härtill erbjudit sig, blifvit af fakulteten framstäldt, samt att Fakulteten följaktligen och i betraktande dessutom af angelägenheten att kunna å lasarettet bereda tjenlig värd för sjuke studerande, ansåg sig böra på det kraftigaste förorda Lasaretts-direktionens uti ifrågavarande hänseende tillämnade underdåniga ansökning. Enligt hvad samma handlingar för öfrigt innehålla, bade, i anseende till saknade tillgångar, endast en våning uti den nya flygeln vid lasareltsbygg ningen kunnat inredas. Uti denna våning måste gamla och till en stor del förslitna samt föga passande inventarier ännu begagnas. Derest det sökta länet icke erhölles, skulle Lasaretts-direktionen blifva ursfåndsatt att fullborda de tvänne andra våningarne uti samma flygel samt förse dessa våningar med nödig sjukattiralj; hvarefter det påräknade utrymmet för ett större antal sjuka först kunde beredas. 1 sådan händelse skulle ej heller den gamla, i sitt nuvarande skick vanprydande, lasarettsbyggnaden, hvilken hufvudsakligen komme att innehålla de för undervisningens befrämjande afsedda lokaler, kunna påbyggas och iståndsättas. Uppförandet af vestra flygelbyggningen, för hvilken kostnadsförslaget upptog en summa af 25,448 R:dr bade, till följd af del under byggnadstiden ökade priset å dagsverken och materialier, medfört en kostnad af
Jag vill icke förlänga discussionen med något utförligare yttrande för det närvarande, anhållande endast, att denna korta mening må få åtfölja remissen. Frih. Cederström, Jacob: Jag begär, att Gr. Sparres motion måtte få hvila på bordel. Häruti instämde Hr Westfeldt, Nils. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag hemställer till Frih. Cederström, hvartill det skall tjena, ali lägga Gr. Sparres motion pä bordet, då jag föreslagit, ali. hela lagen mätte återkallas. Denna min motion bar redan blifvit remitterad och omfattar den sak, hvarom Gr. Sparres handlar. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han, i anledn. af hvad IIr von Hartmansdorff nu anfört, finge erinra, att Hr von Hartmansdorffs härvid åberopade yttrande blifvit afgifvet efter det beslutet om remiss af Frih. Tersmcdens motion var faltadt, och följaktligen icke tillhörde de yttranden, som till följd af samma beslut borde åtfölja motionen; hvarjemte H. Ex., för den händelse Hr von Hartmansdorff ville hafva sitt berörde yttrande ansedt såsom en särskild motion, trodde sig böra fästa hans upp - / Den 21 Maj. 625 uppmärksamhet derpå, alt vid samma riksdag ett beslut blifvit fattadt, molion om upphäfvande deraf icke finge väckas. IIr von Hartmansdorff: Jag hade väntat, att den an märkn. hade blifvit gjord i afseende på Frih. Tersmedens motion; men då remiss derå medgafs, så trodde jag, alt min vore lika behörig. Gr. Frölich, David: Jag tillstår, det jag för min del icke ansåg Frih. Tersmedens motion vara afbehofvet påkallad, då jag nemi. icke för mig kan göra begripligt, huru den antagna och af Konungen sanctioneradc lagen om den lika arfsrätten skulle af någon domare kunna tillämpas retroactivt, hvilken tanka synbarligen varit motivet för Frih. Tersmedens motion.