Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådig befallning att yttra sig i afseende på kungsgårdens disponerande för det nu ifrågavarande ändamålet och de för sådan disposition föreslagna vilkor, i underdånighet anmält, det Kollegium icke ansåge något hinder mola för kungsgårdens användande för inrättning, af Landtbruksinstitut från och med slutet af nuvarande arrendetid, ulan sådant i underdånighet tillstyrkt, samt angående förslaget i öfrigt hufvudsakligen anfört följande: Att såsom skäl för utbrytande och öfverlemnande till Landsböfdingens begagnande af 40 till 50 tunnland utaf så kallade Alnarps-skogen väl blifvit andraget, alt Landshöfdingen, om han, som ej hade något sommarställe eller ens trädgård vid Alnarp, ål sig uppförde en sommarbostad, dit han på en fjärdedels timma kunde pä jernväg färdas från residenset, sålunda skulle blifva i tillfälle att utöfva tillsyn öfver Landtbruks-institutets förvaltning; men enär de Landshöfdingen enligt 1837 års Kongl. Bref upplåtna 4 tunnland af Malmö stadsjord syntes vara tillräckliga till det alsedda ändamålet, och det inseende, Landshöfdingen kunde komma att hafva öfver det blifvande Institutets förvaltning, icke beböfde blifva dagligt och fordra hans bosättning på stället, kunde Kollegium icke tillstyrka det ifrågavarande afdraget från kungsgårdens ego-område, utan ansåge densamma böra ostyckad till Landtbruks-instilulet upplåtas. Bih. lill B. St. Hvad beträffade det föreslagna blifvande arrendet för kungsgården, bär Kollegium fästat uppmärksamhet derpå, att* med hänsigt till ofvan åberopade stadgandet i 1837 års Kongl.
■ ' l Vexel-Banco-Skulden utgjorde » . Läne-Banquens Assignationer och Cassa-Sedlar Riksgälds-Contoirets Credit-Sedlar . » D.o oinlöste Assignationer på Banquen . Summa B:co och R:gds Sedelstock -Ytterligare tillkommer följande: Fastighets-Råne-Fonden beräknades att utgöra hvaremot Rånen endast uppgingo till återstod, färdig att utgå Oulings-Råne-Fonden var stadgad att vara , och begagnad för . , innestaende således att utgifvas . Magasins-Directioris Credit!v . , , var anlitadt med innestaende derå, som kunnat vara utelöpande Gommerce-Collegii Creditiv , . , var begagnadt med och innestående för Jern-Contoirets Creditiv * . på samma sätt användt till och derå outtaget Banco-TDiscontens Ordinarie Fond, tillika med det särskilda anslaget för publika Pappers beläning, fastställdes att tillsajmmans högst utgöra . Deraf var begagnadt t Odisponeradt således, men disponibelt . Banco-Disconrens extra - ordinaira Fond af hvad som från Filial-Disconterne influtit var obegagnad med , ... Uttagningen af Piastrer till Vexel-Coursem styran. de, emot deposition af Banco-Sedlar, drog ifrån rörelsen, och återlemnandet deraf hade när som helst kunnat deri återställa D:o £ Exportable Effecter Vid några enda tillfällen har begagnandet öfverstigit anslagen. Differenceme är0 då utmärkte med —; och vid beräkning af total-summorne afdragne. Alla Summor äro i R:dr B:co. Enligheten med den för Höglofl. Statsoch Banco-Ulftkottens Finance-Beredning, efter Banquens ocla Riksgälds-Contoirets Bokslut, uppgjorde Calcule; intygir Ex oflicio, /. Hörer till Bil. H;o Bblend de och B*nce-Ut$fc* Bet. K:» jq. Ir/öljand® serskilda. meningar.
453 tid känna sitt obestånd : att vidare såsom en siags bestraffning det blifvit en så beskaffad Gäldenär, örn han Borgare varit, förbudet att på Beursen komma, hvilket för inånga af dem icke medför någon olägenhet och dessutom i de flesta Städer, der sådan inrättning icke finnes, ej är verkställ, hart: och att Gäldenären blifvit öppet lemnadt, att, då han under Rättegången ej är vorden häcktad, utan njutit säkerhet i sitt hus-, få, sedan Dom i Concoursmålet fallit och hans ansva. righet således redan är bestämd, sjelf välja om han vill det ådömda undergå eller inom Sex veckor derefter under lika frihet utom Riket sig begifva, gehorn hvilken sistnämnde åtgärd Gäldenären således sättes i tillfälle, icke allenast att undandraga sig ali personlig påföljd af dess förfarande, utan ock att uppenbart gäcka sina Borgenärer, i den billiga väntan, att i framtiden af den förmögenhet, han genom särskildta oförväntade händelser eller egen arbetsförmåga kan samla, varda för bristen i deras fulla förnöjanda godtgjorde. hftskottet har äfven anmärkt , att i Concours-Stadgan någon skillnad i påföljderna för Gäldenären icke är bestämd, antingen de tillgångar, dem han till sina Borgenärer afträder, till större eller mindre del förslå till deras godtgörande. Det är väl vid alla tillfällen brottsligt af en Gäldenär , att oredligen förfara emot dem, som på god tro lemnat deras förmögenhet i hans händer, och att genom vårdslösad hushållning den förskingra, men onekeligen inrte fat. 454 Dtn 2 g Maj. fattar det en ännu större brottslighet, ,att så länge fortfara i enahanda förhållande på Borgenä. rernas bekostnad , att till äfventyrs ingen och åtmindstone en ganska ringa tillgång finnes öfrig till betalning af de åsamkade skulder, hvarigenom Gäldenären tydeligen ådagalägger en föresats att bedraga Borgenärerna, eller åtrnindstone en liknöjdhet huru de skola blifva för deras försträckriingar godtgjorde.
I afseende på det intryck, som man sagt uppkomma deraf, att man entledigat en ProtocollsSecreterare, får jag erindra att denna rätt att ändra administrationens personal, som är ganska inskränkt inom vårt land, och som af lokala förhållanden här måste vara det, finnes ganska vidsträckt i andra constitutionella länder. I England till exempel, der Konungen kan entlediga hvarje administratif tjensteman, från den högste till den lägste, känner man, huru under Cannings Ministére en Öfverste Kammarjunkare som motarbetade Styrelsens afsigter, genast entledigades. Äfven i Republiker — ja i dessa förenade Stater af Norra Amerika, som så många af våra sig kallande liberala upphöja, såsom mönster af politiska institutioner, äger Presidenten oinskränkt rätt att entlediga alla Statens Tjenstemän, och den nuvarande har börjat sin förvaltning med en utöfning af denna rätt, som sträckt sig till nästan alla individuel’ af något politiskt anseende inom hela Em» betsmannaCorpsen. Herr Lefrén, Johan Pehr: Jag begärde ordet endast för att förena mig med Herr Grefve von Platen. Om jag vore Norrman, och vore qvar vid benägenheten att misstänka Sverige att vilja blanda sig i Nor - Dep 17 Ju lii e. m, riges angelägenheter, skulle jag oroas af en sådan sak, sorn denna. Jag är öfvertygad, och vet, att ingen sådan syftning finnes, pien man bör undvika skymten deraf. Herr Uggla, Carl Willielm, hade inlemnat följande, som upplästes: Uti ett samhälle med fri Statsförfattning, hvarest Folkrepresentationen icke allenast äger granskningsrätt öfver de flesta af Regeringens handlingar, utan jemväl rättigheten, att ställa Konungens Rådgifvare under lagarne, antingen för våld eller för oskicklighet i deras Embetsutöfning, skall man icke förundra sig, att, då skäl äro för banden, äfven den enskildte representanten böjer sin röst, för att kalla den felaktig® inför det tribunal, som enligt lagarne skall bedöma dess åtgärder.
Om man nemi. uppfattar den ministeriella ansvarigheten ur en högre synpunkt, så måste man medgifva, att Stats-Rådet är uriderkastadt en, om jag så må Uttrycka mig, så småaktig kontroll, att den icke vidare bör utsträckas. Konungens rådgifvare böra väl betraktas såsom statsmän, och icke såsom vanliga redogörare. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Afven jag vill söka betrakta saken ur en högre synpunkt. Jag har varit statsrevisor två gånger, och har alltid måst beklaga, då man velat neddraga denna vigtiga förrättning till en blott revision af siffror. Detta gäller visserligen icke Korist.-Utsk:t; men ifrågavarande förslag är dermed jemförligt, och det inträffar vid stats-revisionerna, likasom inom Konst.-Utsk:t, att man kan fästa sig vid en mängd detaljer och i stället förbise hufvudsaken. Hvad nu sjelfva frågan beträffar, så vet jag icke huru det kan låta sig göra för Konst.-Utsk:t att granska en mängd sifferuppgifter och sådana saker, som tillhöra Stats-Utsk:t och revisionen. Det är nemi. först statsrevision och sedermera StatsUtsk:t, sorn hafva att öfver statsmedlens förvaltning afgifva betänkande. Då sålunda Konst.-Utsk:t icke ensamt kan utföra den granskning, som härvid bör ega rum, så återstår intet annat medel, än den utväg, som här är föreslagen, och jag kan icke finna, att den ej är lika fördelaktig för det Stats-Råd, som är ansvarigt för användandet af statens tillgångar, som för staten sjelf. Enahanda uppfattning af ämnet hade också vid förra Den 10 December e. m. 443 riksdagen en af Stats-Rådets ledamöter, och jag ber att få uppläsa sista raderna af hans yttrande i frågan: »Det är,» sade lian, »af särdeles mycken vigt, att folket icke misstänker regeringen i fråga om en samvetsgrann förvaltning af statens medel; och för att undanrödja all sådan misstro, finnes intet verksammare medel än att på allt sätt underlätta möjligheten att kontrollera förvaltningen.» Denna granskning kan verkligen icke ske af Konst.-Utsk:t, utan endast af Stats-Utslct.
Adjunktslöner måtte heviljas med 2,500 R:dr till hvardera 5,000: — Lunds: a) alt anslaget lör stipendier åt Theologie Studiosi måtte förökas med .3,000: — b) att bibliotheket måtte erhålla ett anslag 2,800: — c) och Kemiska Institutionen 800: — d) att lön för en ny Professor i Medicinen måtte anslås med 4,500: — e) att Förste Amanuensen vid Bibliotheket måtta erhålla löneförhöjning med 900: — och den Andre med 550: — j ^q. f) att löneförhöjningar måtte anslås: åt Läraren i gymnastik och fäktkonst 250: — » Kapellmästaren 100: — » Ritmästare!) 550: — 900: 30,650: 6:o. Elementar-Läroverken: a) att lönen för fem nya Lärare vid högre Elementarläroverk måtte anslås med 1,000 R:dr till hvarje 5,000: — b) för sju st. Kolleger vid hufvudstadens fem-klassiga skolor med 1,000 R:dr till hvardera 7,000: — c) för sju Adjunkter vid nya Elementar-skolan i Stockholm å 1,000 ll:dr till hvarje 7,000: — d) för Lärarne vid samma skola i musik, teckning och gymnastik, 500 R:dr till hvardera 1,500: — e) hyres-ersättning till Rektor vid sistnämnde skola 500: — f) att löner för 2:ne ytterligare Adjunkter vid Elementar-läroverket i Umeå måtte anslås å 1,000 R:dr . 2,000: — Transport R:mt R:dr 23,000: — 45,650: — Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1850.
Lagerbjelkes förslag, tror jag icke att det är ändamålsenligt att i första mom. införa orden ”inom riket” efter ordet ”stad.” Vi hafva icke här lagstiftat med något afseende pä bränvins försäljande eller införande från utrikes ort, och här är således icke fråga om någon annan stad, än svensk; jag tror oekså icke att vi behöfva tala om andra än svenska städer, hvarföre jag anser det vara öfverflödigt att insätta bestämmelsen att staden sLall ligga inom riket. Det nya morn., sora Gr. Lagerbjelke föreslagit, skulle ega följande lydelse: ”Vid införsel af bränvin från utrikes ort, iakttages de föreskrifter, som K. M. kan finna för godt i nåder bestämma. ” Jag får riied anledn. häraf till R. o. Ad. hemställa, huruvida icke Utsk. skulle blifvit, beskvlldt att hafva gått Bev.Otsk:s' mening i förväg, om Utsk. genom ett dylikt tillägg hade antydt att bränvin skulle blifva tillätet till införsel. Hvad som är säkert ar, att det skulle vara olämpligt att framkomma med en föreskrift, deri den tanken läge uttryckt, att bränvin skulle till införsel blifva tillåtet, och jag tror för min del, att det skulle vara aldeles öfverflödigt, att i denna författning införa 13 H. 10 146 Den 7 Oktober e. ra. * någon föreskrift i detta afseende, ty kommer dag, kommer råd, och blir bränvins-införsel tillåten, så får man tillfälle att bestämma föreskrifter derom. Men för att gå Gr. Lagerbjelkes önskan till mötes, vill jag medgifva införandet af det föreslagna morn.; dock hemställer jag, om, icke Gr. Lagerbjelke ville gå in på någon förändring i ordställningen, emedan jag icke vill hafva bestämdt uttryckt, att bränvin skulle tillåtas till införsel. Jag föreslår fördenskull att mom. måtte erhålla följande lydelse: '‘"'Färder bränvin tillåtet till införsel utrikes ifrån, må del ankomma på K. M. alt göra de föreskrifter, han finner tjenlig a."’ Hr Printzensköld: Visserligen finnes det stadgande, som Frih.
Oc skulle alle Stedsmaale oc andet Uvisse, saavel aff Capitelsoc ProuistieKircketiender, Gaarde, Boel, Jorder oc Huusze, som aff andre Kircker, forbliffue Kirckerne effter Becessen, oc icke forklaris, at, naar Kirckerne langer den sedvanlige Feste, da maa Regenskabs-prouster, eller andre lill devis Profit nvde liuis videre kand haffuis, linad for en Deei J 7 tillegt oc derimocl. hosz en Deel lil devis egen Fordeel oplaget oc i Brug vaerit haffuer, uudtagen der lindis Adkombst udi Capitels eller deris, som sig det tilholde, Eyendonibs-breffue oc gamble Jordböger, som saadant udviise. Transumtets enlighet med originalet intyga. Jacob Fr. Ek. F. IV. Öfverström. Notarie i Kongl. Vet. Acad. E. O. Amanuens i Stockholms S ta ds 'Consistorium. Afskrift af Gienpart.
M:t jemväl lärer i underdånighet inberättat, den gamla byggnaden genom en nyligen inträffad orkan blifvit så skadad, att densamma blott provisionelt kan repareras, än äfven angelägenheten deraf, att vid detta institut inrättas ett hittills saknadt mejeri, hvarest åt elever och lärlingar må beredas tillfälle att vinna närmare kunskap i den maktpåliggande del af landthushållningen, som rörer tillgodogörandet af ladugårds-produkterne, derförutan detta läroverk icke uppfyller det skäliga anspråket derå, att till alla delar bibringa det uppväxande slägtet de insigter och kunskaper, som erfordras för landtbrukets rätta och ändamålsenliga skötsel. Tillika och med inhemtad kännedom, huruledes de anslag af allmänna medel, hvaraf institutet kommit i åtnjutande, måst användas, hafva Rikets Ständer ansett af Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 61. 91 förhållandena härutinnan äfvensom af den omständighet, att uti det öfver institutets ärliga stat upprättade förslag utgifterne för året beräknats till enahanda belopp med inkomsterne, kunna slutas, att institutets egna medel icke lemna någon tillgång till bestridande af kostnaderne för uppförande af ifrågavarande tvänne byggnader, så att, enär dessutom, enligt Rikets Ständers vid sednaste Riksdag fattade beslut, det icke, är institutets styrelse tillåtet att upptaga lån, ett särskildt anslag af allmänna medel för ändamålets vinnande alltså erfordras.
Den tredje sade: »och jag vill springa efter starkhets-blommor.» Hundarne lupo nu åt hvar sitt håll, och kommo snart tillbaka. De stänkte så lifs-vatten uppå sin husbondes lik; genast kom han sig åter före, och hans sår blödde starkt. Derefter lade de friska blad uppå såren, hvilka genast grodde samman och blefvo läkta, ehuru pojken ännu var mycket svag, så han icke orkade röra sig. Sist gåfvo de honom af starkhets-blommorna, då fick han igen sina krafter, och vardt frisk och helbregda som tillförene. När svennen nu hade till fullo repat sig, drog han skyndsamt bort till kungs-gården, vann den unga prinsessan, och kräfde hämnd uppå hofmännen, som så svekfullt hade mördat honom. En uppteckning ifrån ~S. Småland~, kallad Snipp, Snapp, Snorium, bildar öfvergången mellan närvarande saga och förtäljningen om De begge Fosterbröderna (N:o 5), med hvilken sistnämnda den har åtskilliga drag gemensamt. Den Småländska uppteckningen lyder i korthet sålunda: Det var en gång en mjölnare, som hade tre barn, två flickor och en gosse. När så mjölnaren dog och barnen skulle skifta sitt arf, togo döttrarne hela qvarnen, och lemnade ingenting åt sin broder utom trenne får, hvilka han vallade i skogen. Vid han nu vankade omkring, mötte honom en gammal gubbe, som första dagen bytte sig till ett får, emot en hund vid namn Snipp. Andra dagen kom gubben åter, och bytte sig till ett får emot en hund vid namn Snapp, och tredje dagen likaledes, emot en hund som hette Snorium. De trenne hundarne voro både stora och starka, samt lydde sin herre i allting. När så pojken icke kunde finna någon trefnad i hemmet, beslöt han draga ut i verlden, och pröfva lyckan på egen hand. Han vandrade nu långt bort, och kom till en stor stad, hvarest husen voro behängda med svart, och allt tydde på någon stor och allmän olycka. Pojken tog herberge hos en gammal fiskare, och sporde efter orsaken till all denna bedröfvelse. Fiskaren svarade, att det var en stor orm vid namn Turenfax, som låg på en ö uti hafvet.
Efter först till bifall å denna punkt framstäld propos., som besvarades med Nej, bifölls densamma med de förändringar, som med afseende på Svea LifGardet i 20:de punkten blifvit af R. o. Ad. beslutade. 22:dra punkten, Regde. Bifölls. 23:dje punkten, ang;de anslag för Svea, Götha och Wendes ArtilleriRcgtlen jemte Fyrv er k are Korp sen. Mom. litt. a, ang-.de a/löningen för Löjtnanterne vid Artilleriet. Bifölls. Mom. litt. b, angule ny lön för en Bataljonspredikant vid hvartdera ArlilleriReg:let. Hr Brakel: På grund af hvad jag anförde, då det var fråga om lön till SqvadronsPredikanten vid LifGardet till häst får jag anhålla, att It. o. Ad. ville bifalla de 500 Rdr som K. M. föreslagit till lön åt en Bataljonspredikant vid detta Reg:te. 84 Den 6 Juli f. m. Hr Björnstjerna: Uti min Betänk, bifogade reservation föreslår jag endast en Bataljonspredikant vid Svea Artilleri, men icke någon vid de öfriga begge ArtilIeriReg:tena. Jag liar icke ansett mig hafva skäl att gå längre. Men jag anhåller att B, o. Ad. ville bifalla lön till en Bataljonspredikant vid Svea Artilleri, dels på grund af den stora församlingen, hvilken upgår till 1,400 personer, och dels derföre att manskapet ligger å olika kaserner, och hafva sina hustrur och barn spridda öfver hela staden. Hr Brakel: Jag får i motsats till Hr Björnstjerna hos R. o. Ad. hemställa, huruvida det icke är skäl att äfven bevilja lön till en Bataljonspredikant vid Götha och Wendes Artilleri, ty vid Götha Artilleri upgår församlingen troligen till lika stort antal som vid Svea Artilleri, och vid Wendes Artilleri upgår den till minst 700 personer.
R:dr utaf det för hamnbyggnad vid staden Åmål anvisade enahanda statsbidrag af 8,000 R:dr. § 116. Återstoden, Ett tusell sexhundratretio R:dr, al det anslag å 4,500 R:dr, sorn Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition å Riksgälds-kontoret anvisat •20 Stats-Utskottets Memorial JW 205. för att, — i (ten händelse fårjhållningen vid Röhälla, Färjestaden och Beijershamn pä Ölands vestra kust icke skulle, efter upphäfvande af hittills gällande vitesförbud, kunna uppehållas utan understöd af statsmedel, — användas till sagde ändamål i den mån sådant, efter undersökning för hvarje år och enligt Kongl. Majus Belällningshafvandes anmälan, finnes erforderligt, skall i den mån anslaget varder af Kongl. Majit disponerad!, efter derå skeende vederbörlig reqvisition, utbetalas, § 117. Återstående beloppet, Sjutusenfemtiotvå R:dr 76 öre, utaf den vid sistförflutna riksdag för verkställigheten af den beslutade förenklingen af beskattning sväsendet samt de nya jordeböckernas afslutande och granskning tili Kongl. Majits disposition anvisade anslagssumma af 74,100 R:dr, bör, i män af behof, på det af Kongl. Maj:t föreskrifna sätt utbetalas.
Dessa anmärkningar innefatta hufvudsakligen följande yrkanden: 1:0 att en ändamålsenlig plan för allmänna Folkskolors inrättande måtte varda utarbetad och offentliggjord, på det att dessa Skolor kunde åstadkomma den fördelaktiga verkan på de fattigare folkclassernas sedlighet och bildning, som med dem åsyftas; att Anders Danielssons förslag, rörande organisationen af folkskolor och förvaltningen af deras medel, bort understödjas; att som Utskotten skolat med mycken karghet utminuterat upplysningen och förbisett åtskilliga ganska vigtiga kunskapsdelar, så borde i första punkten af Utskottens förslag tilläggas en uppgift på alla de kunskapsgrenar, som böra blifva föremål för undervisning i Skolan, äfvensom slutligen att, enär en stor svårighet mötte att erhålla skickliga Lärare, undervisningen i Skolorne måtte uppdragas åt torftige Studenter, och inskränkas till 9 månader om året, på det att de 3:ne återstående kunde få begagnas till Lärarens enskilda studier; 2:0 att ovilkorliga påbud måtte utfärdas om Folkskolors inrättande i hvarje Pastorat, der sådant icke redan skett, och att kostnaden derföre borde bestridas genom proportionell sammanskott af hvarje inom Pastoratet mantalsskrifven person; äfvensom att bidrag och uppmuntringar till sådana anstalter måtte utsättas af allmänna medel, t. ex. bränvinsskatten; hvarjemte yttradt blifvit, alt önskeljgt vore, om, genom ett väl ordnadt fondsystem, tillgångar kunde skapas till ifrågavarande ändamål; 3:o att en närmare undersökning, än Utskotten föreslagit, borde tillstyrkas, rörande Kyrkornas disponibla tillhörigheter, äfvensom huruvida Bihang till 11. St. 3 Statssamt Allm.
Hvad slutligen vidkommer Prosten Bergs ofvanberörda framställning, att karta-sigillata-förordningen borde innehålla något stadgande derom, huruvida ansökningar om sekreterareoch kanslist-beställningar i Riks-ståndens och Utskottens kanslier böra förses med stämpladt papper, så, enär författningen hvarken uti 4 §> vid uppräknandet af de myndigheter, hos hvilka kartering af handlingar eger rum, eller på något annat ställe gifver anledning dertill, att ansökningar af nämnda beskaffenhet skola med stämpladt papper beläggas, anser Utskottet något vidare förtydligande i detta hänseende icke erfordras. Vidare har inom Högv. Presteståndet motion blifvit af Prosten Ljungdahl väckt derom, att, då ifrågavarande 7 § frän stämpladt papper befriar: ”Missiver för adjunkter alt biträda pastorer i e ro be te t’V denna befrielse skäligen borde utsträckas äfven till missiver för adjunkter, som biträda komministrar, äfvensom till förordnanden för nådårsoch vakanspredikanter samt vice komministrar. Å denna motion har Utskottet ansett sig böra i så målto tillstyrka bifall, att, då adjunkter, som förordnas till biträde åt komministrar, ©tvifvelaktigt böra, med lika mycket skäl, sorn de, hvilka biträda pastorer, från karta-sigillata-afgift för deras missiver befrias, tydlig föreskrift härom måtte varda i författningen uttryckt derigenom, Bevillmmjs-Vtskottels Betänkande, jY:o ii. att uti ofvannämnda rubrik: ”Missiver för adjunkter atL biträda pastorer i einbetet’’, näst efter ordet ■'pastorer” tillägges: "eller komministrar.'’
Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit och då, på sätt ofvanberördt är, Kongl, resolutionen den 12 Januari 1757, i fråga om arfvode för syneförrättningar å kapellansboställen, hänvisar till hvad i detta afseende uti huse-syns-ordningen den 15 September 1752 rörande militära boställen är vordet stadgadt, samt berörda huse-syns-ordning åter uttryckligen innehåller, att, för förrättad husesyn, allsingen vedergällning får begäras eller lagas, och syneförrättaren, enligt sistnämnda Kongl, förordning, icke är berättigad till 42 Lagsaint Allm. Besvärs Och Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 7. någon lösen för tillträdarens exemplar af syne-instrumentet, finna Utskotten det vara med författningarnas föreskrift öfverensstämmande, att lösen för husesyns-instrument å kapellansbord icke må af domaren uppbäras eller ersättning fordras, hvadan ock behof af ytterligare stadgande i detta hänseende, efter Utskottens tanka, icke är af nöden. Vidkommande åter motionärens anmärkning derom, att vederbörande domare skola, till skada för tillträdaren, så länge fördröja expeditionen af husesyns-intrumentet, att tiden för ändrings sökande, i händelse han dertill skulle finna sig befogad, vid instrumentets delfående redan gått till ända; så och då ett sådant förfarande, som stridande emot författningarnas föreskrift är att anse som en försummelse å syneförvaltarens sida, hvilken, i likhet med andra tjenstefel, kan till laglig beifran och rättelse i stadgad ordning anmälas, finna Utshotten hvad af motionären, till förekommande af ett sådant förhållande, är vordet föreslaget, icke vara för ändamålet erforderligt; tillstyrkande Utskotten på dessa skäl, att motionärens framställning, så i ena som andra hänseendet, icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd för anleda. Stockholm den 28 April 1848. lV.o 7. Ank. till Exp.-Utsk. d. 29 April, kl. 11 f. m.