Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:mt. Pris Pris Blanketter. Ris. Blanketter pr Ris. 1000:de. Af det i nästföregående § intagna sammandrag inhemtas, att vinsten å bruksrörelsen utgjort: 1802 R:dr 15,656: 28. 1863 „ 17,515: 49. Förråden vid bruket åro af Fnllmägtige under detta år inventerade. § 45. Fullmägtige hafva, genom deputerade, årligen sammanträdt, på bruket och dervid icke allenast tagit närmare kännedom ai föregående årets förvaltning, utan äfven tillsett byggnaders och machineriers tillstånd m. m. § 46. Vid bokföring af brukets lösa inventarier har, i enlighet med gifven föreskrift, den förändring iakttagits, att två procent af dessa inventariers värde årligen afskrifvits. § 47. Den alltsedan 1855 pågående rättegång emellan Banken och Direktör C. Wallman, angående reparation af det s. k. nedre bruket, år af Kongl. Maj:t, genom nådig dom af den 15 Maj 1863, slutligen afgjord, hvarigenom Wallman är vorden tillerkänd full betalning, enligt kontrakt af år 1852, för de af honom verkställda arbeten, hvaremot Wallmans öfriga påståenden blifvit ogillade. § 48. För beredande af rymlig lokal åt den vid bruket varande folkskola, är densamma förflyttad till det i stora stenhuset vid bruket befintliga rum, hvilket begagnats vid Rikets Ständers Banko-Utskotts och Revisorers sammanträden å bruket. BankoUtskottets Memorial N:o 1- kl Till Höglofl. Utskottet få Fullmägtige härmed öfverlemna icke allenast de berättelser, Styrelserna öfver Diskontoch Lånekontoren om dessa diskont-inrättningars rörelse och förvaltning under åren 1862—1864 till Höglofl. Utskottet afgifvit, utan äfven de uppgifter, vederbörande chefer inom verket till Fullmägtiges expedition inlemnat.
Utskottets pluralitet ej fästat något afseende på den af Herrar BancoFullmägtige för Professoren Pasch och Hr Broling projecterade belöning, för Proles - Bil. till Banc-Utskottets Memorial A7.'o go. sorén Pasch 2000 R:dr och för Herr Bro~ ling 800 R:dr Banco. Jag styrkes så mycket fastare i min öfvertygelse, att den af Banco-Fullmägtige föreslagna belöning varit mera lämplig och motsvarande de tjenster bemälte Herrar för Bankens räkning ådagalagt, i synner-* het sorn ingen torde varit i tillfälle att närmare pröfva och bedöma ifrågavarande förhållande, än Bankens Öfver-S ty reise eller Fullmägtige, STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Tryckeriet, i83o. Bil. till Banco -Utskottets Memorial N.o Qo. t BERÄTTELSE till Rikets Ständers Banco-Utskott öfver anställda försök till erhållande af ett förhätlradt Sedelmynt, af gifven af Ledamoten i Banco-Styrel sen, Öfverst c-Lieutenant en G. Hjerta. Sedan Rikets Ständers Banco - Utskott, genom Prolocolls-Uldrag den 23 Julii 1823, öfveriemnat lill Banco-Ful Imägtige ett anförande af Cancellie-Rådet Bruncrona, hvarvid bifogats några prof på Ryskt Sedelpapper, med uppdrag till Fullmägtige, att så väl derom, som om hvad i öfrigt kunde leda till förbättrande af Pappers-tillverkningen vid Tumba, söka införskaffa nödiga upplysningar och till Rikets Ständers Revisorer inberätta resultaten; dels ock genom Protocolls-Utdrag, den 5 Dec. 1823, Bill till R. St.
Dä Utskottet ifrän denna synpunkt bctragkak detta ämne, har det icke kunnat undfalla Utskottets IIP» märksamhet, huru wänga hinder nödvändigt mäste möta i verkställigheten deraf, och huru mänga mittag först mäste äga rum, innan det enkla, det naturliga och det billiga kan träffas. Men detta har likväl icke afhällit Utskottet frän, att i allmänhet upgifva sine tankar derom och Utskottet, har härvid i» akttagit den ordning i afseende pä ämnena, som i Herr Capitaine» sdloräenstoIpLZ Memorial finnes wara följd. Wid öfvervägande af det upgifne Projeckek om fattiga barns underhäll och upfostran , har Utskottet ansett sig, hvad desse Barns beskaffenhet och ställning beträffar, böra tillstyrka, att de för att äga rättighet till allmänt understöd, mäste wara Fader, och Moderlöse, utan tillgängar, wärn och beskydd, eller ock deras Föräldrar, i fall de lefva, sä fattige, att de icke hafva nägot Jordbruk eller andre medel till sitt underhäll. Härvid mäste de anses mäst berättigade till medlidande och hjelp, som äro barn af i krig omkomne Krigsmän eller vägla födde. De Regler som wid denna Inrättning böra iagttogas, har Utskottet pä följande sätt utstakat: 1:0 Att Inrättningen wcrkställes under inseende af en öfwer - Oirection, som af Riksens Ständer wäljes wid hvarje Riksdag och som äger, i händelse det fordras, att med Seraphimer - Ordensgrllek korrespondera. 2:0 Att en särskildt Oirection bestäcnde af frivillige, hvart tredje är walde Ledamöter, stall i hiva. Den i September.
Preste-sländet vackt, till Stats-utskottet remitterad, motion, har körominister Delin anfört, att, medan det nja skolsystemet i Bära 20 år fått obehindradt utbilda sig i en af staten bekostad profskola, hade den gamla skolan varit af gällande skollag i många och väsendtliga fall förhindrad att göra försök med utbildningen och förbättringen af sin organisation, hvarföre det syntes vara i sin ordning, att äfven en profskola i den gamla skolans rigtning och roed dess lärosätt, men med gemensam undervisning i vissa ämnen för alla lärjungar och en friare flyttning, på det allmännas bekostnad upprättades i samma stad, som nya elementar-skolan, på det att, genom jemförelse emellan de båda profskolorne och deras resultater, en säker grund måtte vinnas till bedömande af det ena eller andra systemets företräde i allmänhet eller i serskilda delar, I Stockholm vore en läroanstalt redan inrättad under namn af Stockholms lycaeum, hvars föreståndare, akademi-adjunkten C, O. Ramström sökt uppfylla ändamålet med en sådan profskola, och vid sistlidue riksdag hade Rikets då församlade Ständer beviljat en gratifikation af 3,000 r:dr, hvilken Kongl. Maj:t låtit till Ramström utbetalas, men om ock skolans föreståndare derigenom erhållit en uppmuntran och uppmaning till fortsättning af sina bemödanden, så vore dock utgifterne till läråre-arfvoden och hyra för skolrum så betydliga, att skolan icke utan årligt anslag kunde for tfara fullt svarande mot ändamålet. Denna skola hade ■visserligen vunnit det förtroende, att den räknade 150 lärjungar, men deribland voro många, som endast kunde betala en mindre afgift, eller åtnjöto undervisning utan afgift.
Och när han satt så der bredvid henne, i den solvarma, grönsvala trädgårdsbersån, middagstid i majdagar, då sjelfva Dent du Midis snö sken varm, — när han satt så der bredvid henne i denna vegetativa stämning, under hvilken hans pånyttfödelse fullbordade sig, och sög in i sig lifssafven, såsom biet inne i blommans kalk saften, och när han derunder kom att betrakta hennes ansigte med denna hvita teint som solen aldrig kan bryna och mötte dessa ögon med en färg midt emellan brunt och grått och med ett gnistrande eldspel som från en lefvande och besjälad ädelsten, — då kände han inom sig ett styng, som han icke förstod, men som om han sute der och gjorde något orätt. De suto samman i bersån. Omkring dem stod allt och skälfde i sommarglöden; och hos dem derinne i den gröna dagern kändes det dubbelt stilla och svalt. En tyngd låg på dem begge; men den kom inifrån. Kl. 3 skulle båten gå; om två timmar skulle de vara skilda åt, icke mera det ena odelbara, som de varit under tre månader, utan tvenne varelser, hvilka gingo omkring hvar för sig, hvar och en i sin krets. Han kunde icke fatta det; det förekom honom som att stycka sig sjelf. Och bakom den lilla utflygten, som han skulle göra och som stod der tydlig nog framför dem i sina små proportioner och som de kunde öfverskåda, reste sig inför dem begge något annat dunkelt och jättestort, hvilket föll in öfver deras själar som en slagskugga, — och de suto begge gripna af en beklämmande tyngd, hvilken snörde samman deras sinnen som deras strupar. Något drog, och något höll tillbaka; och af bådadera kände de blott en dof smärta. Inne i matsalen skramlades med servisen. Ute på sjön sköt plötsligt en ångare fram, som styrde nedåt Montreux. Den klöf sig snabbt fram genom den gröna, sidenskimrande vattenspegeln, med sin brokiga, lefvande last. Den var full ända ut öfver brädden, — ett enda rörligt virrvarr af alla ljusa sommarfärger med svart emellan.
Och Karell förtjenar det. Han har styfnat i sin säkra ro. Förstår sig inte ens på att njuta af det, som är hans egendom." "Hur vet du det?" "Åh, det syns nog. Lika så likgiltig och öfvermätt, som alla andra äkta män." "Men hvad säger fru Karell sjelf? Skulle du verkligen kunna vinna hennes ynnest?" "Du måste anse mig vara bra dum, då du tviflar derpå." "Galenpanna!" "Hon är alltför vacker och alltför god för att vissna bort i det äktenskapliga lifvets enformighet." "Herr Nymark, tag emot!" ropade Alma, som under tiden sökt en ring, hvilken hade flugit långt bort öfver hennes hufvud. Nymark höjde sin käpp. John satt hela tiden på verandan, rökte papyrosser och läste tidningarna. Men slutligen lade han bort dem, blåste ut väldiga rökmoln och försjönk i djupa tankar. Blicken vändes gång efter annan till dem der nere, men tankarna tycktes vara på annat håll. Först då leken var slut och Alma samt gästerna åter kommo upp på verandan, slöt också han sig till sällskapet. "Har ni nu fått det svalt?" sade han leende. "Ja, det ha vi," svarade Alma och satte sig varm och trött på en bänk. "Kom närmare och säg ut," tillade hon till Maja Lisa, som blinkade och vinkade med fingret i dörrspringan. "Vi hafva inga hemligheter för herrarna." Maja Lisa förde handen till munnen, frustade ut i skratt och blef röd. Hon kom ändå slutligen, med munnen hopsnörpt och utan att se till höger eller venster, rakt fram till Alma och hviskade henne något i örat. "Middagen är serverad!" sade Alma och steg upp. Nymark bjöd henne sin arm, och derigenom kommo de äfven nu att sitta bredvid hvarandra vid bordet. Sålunda fick Nymark tillfälle att hela tiden visa Alma en uppmärksam artighet, på samma gång han på närmare håll kunde beundra hennes hys rena skärhet och formernas mjuka rundning. Och han hade stundom svårt att hålla tankarna tillräckligt tillsammans för att deltaga i de öfrigas samtal. Det var om landtdagsvalen John och Lagander talade.
Att ett upskof är lagligt, är tydligen ädagalagdt genom citalionen af den grundlags §, som innehåller bestämmelse derom, att ett sådant ärende, hvarom nu är fråga, kan till en följande riksdag förblifva hvilande till följd af Kon - Den 11 December. lil rings och Ständers sammanstämmande beslut. Den väckta motionen, att ett sålunda i grundlagen förutsatt upskof, mätte få äga rum anser jag lika med en annan talare, ostridig! vara en fråga af allmän beskaffenhet, och den synes således böra till Utsk. remitteras; men i hvilket fall som helst, tror jag, att, när frågan blifvit begärd hvilande pä bordet, det försl mäste bestämmas huruvida den kan blifva föremål för discussion, eller om icke den begärda bordläggningen bör förhindra en sådan. Jag får derföre hemställa att Hr Frih. o. Landtm, täcktes förklara, huruvida icke den anhållan om bordläggning, som blifvit framställd, bifalles och följaktligen discussionen om denna motion bör albrytas, äfvensom i händelse, som jag förmodar. Hr Frih. o Landtm. finnér bordläggningen icke kunna förvägras, jag ytterligare hemställer huruvida, och intilldess motionen blifvit afgjord, någon vidare öfverläggning kan komma alt äga rum örn viss dags utsättande för att under denna riksdag afgöra en sak, som möjligen, i följd af nämnde motions pröfning, kan komma att till en följande riksdag upsk jutås. Jag tror denna behandling af ärendet vara öfverensstämmande med lagliga former och man må i saken tänka hvad som helst, så mäste dock formerna behörigen iakttagas. Gr. Anckarsvärd: Jag nödgas inleda mitt föredrag på det minst fördelaktiga sätt, som är möjligt, då jag mäste bedja huset om ursäkt för det att jag, frånträdande formerna, talar öfver ett ämne hvarom det troligen är för tidigt att yttra sig; men dä sättet blifvit inledt af Hr von Hartmansdorff, förmodar jag att det mätte ursäktas mig om'jag ingår i svaromål derå.
Då Rikets Ständer redan vid 1847 och 1848 års Riksdag, för sin del, under vissa vilkor medgifvit den förändring i hemmantals-räntans utgörande af ofvanberörde hemman å Wisingsö, hvarom motionären nu ånyo gjort framställning, finner Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad vid 1850 och 1851 års Riksdag blifvit i samma ämne yttradt, denna fråga ej vidare kunna utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning; ankommande det i öfrigt på vederbörande hemmansegare, att, om, Bilt. lill R. St. 1 A[d. 9 Häfl, 4 26 Slats-Utshollets Utlåtande JU 52. på sätt motionären uppgifvit, det uti högstberörda Nådiga Bref åberopade hinder för omförmälda förändring numera skulle hafva upphört, genom förnyad underdånig anmälan hos Kongl. Maj:t erhålla den tillämpning af Rikets Ständers vid förstnämnde Riksmöte meddelta beslut, hvartill Kongl. Maj:t kan finna omständigheterna föranleda; och hemställer Utskottet således, att Riksdags-fullmäktigen Petter Jönssons ifrågavarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 12 Februari 1837. Ank. till Exp.-Utslt. d. 13 Febr. 1857, kl. 11 f. m. Utlåtande, angående utbetalning af det för ombyggande af Långebro vid Christianstad under sednaste riksdag beviljade statsbidrag. (R:gds. Afd.) Med bifall till Kongl. Majlis derom gjorda framställning anvisade Rikets sednast församlade Ständer för ombyggandet, enligt vederbörande distrikt-chefs uppgjorda plan och kostnads-förslag, af den öfver Helgeå invid Christianstad anlagda s. k. Långebro ett statsbidrag af 100,000 R:dr banko att, under de i afseende på dylika statsbidrag stadgade allmänna vilkor och förbehåll, från Riksgälds-kontoret utgå med 66,666 R:dr 32 sk. såsom lån och med 33,333 R:dr 16 sk. såsom anslag utan ålerbetalnings-skyldigbet.
Herrarne koinmo litet fortare upp än bonden, så att de reste ifrån honom, och han måste sätta sig på bondvagnen för att komma med; men deraf uppkom en rättegång, som varade nära 1 år, och då likväl slutades så, att bonden, som ville sitta bredvid herren, icke vann, utan fick plikta. Emedlertid uppstå sådana frågor genom dylika uttryck, som det af mig omnämnda ”jemte” och det af Utsk. begagnade "lämplig.” Jag tror det vara tillräckligt att säga, det skjutskarlen bör hafva plats på något af de åkdon den resande medför. I afseende på frågan att skjutskarlen sjelf skulle köra sina hästar, hafva redan tillräckliga anmärkntr skett, så att jag endast behöfver instämma deri. Han kan ej köra, åtminstone hvad vi kalla köra. Får han sjelf taga tömmarna, så börjar han genast att rappa på hästarna och kör ofta omkull i lörsta grind. Man riskerar således för mycket med att låta honom köra. Jag anhåller om återremiss. Gr Horn: Hr von Hartmansdorff har missförstått mig, då han trott, att jag yrkat, det Postverket nu skulle öfvertaga skjutsbestyret och ordna detsamma genom diligencer och forvagnar. Jag yttrade, att jag tror, att en central-auctoritet bör taga om händer organisationen af detta bestyr i sin helhet, så att ett sammanhang deraf må uppstå inom hela landet och icke försvåras; ty i följd af särskildt uppgjorda entreprenader och särskilde landshöfdingars olika förstånd om saken, kunde det blifva omöjligt att i en sammanhängande linie få fram den tyngre paket-posten och diligencer, örn nb. post-och skjutsväsendet skall hafva något gemensamt; och i sådant fall vidblir jag min gamla tanke, att en central-auetoritet i detta, såsom i alla andra civiliserade land, kan vara af nöden, och att ingen dertill kan vara mera lämplig än Öfverpoststyrelsen i Piiket. Det är ganska sannt^ 312 Den 10 Juni e. 111. att Postverket tillsatt ej så obetydliga medel för ufitfjrrtiST» lande af en paketpost äfvensom för diligence-inrättningen.
RidderskaPå Högvördige Prestepet och Adelns LeStåndets Ledamöters damöters vägnar vägnar Mag. Palmqvist. E. A. Ahnqvist. På Hedervända RondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. Stats» ach'Banio-Ltskottens Betänkmidsn. 485 På Väliofl. BorgareStåndet Ledamöters vägnar L. J. Lundgren. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägbar Pehr Jansson. C. Sylvan Utdrag af Protocollen, hällne hos Rikets Häglof1. Ständers förenade Statsoch Banko-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm, följande dagar: Den 6 Maji 1818» S. D. Herr Borgmästaren Holm uppläste följande* Vördsamt yttrande: Ehuru tidens anda icke tyckes vara gynJ ilande för en Realisation, hvilken jag i dess rätta bemärkelse icke eller skulle kunna påyrka eller tillstyrka: så må det dock vara mig tillåtit, att reservera min enskildta öfvertygelse om en möjlig utväg, att sätta myntet i ett stadigt värde, utan att i sjelfva verket förnärma någons billiga anspråk. Denna utväg består, enligt min tanka, icke i förslaget, att för en half Million årligen införskaffa Silfver i BankenMyntet blefve val härigenom något stigande, men alltid vacklande i värde. Efter denna plan erfordrades åtminstone 30 år, innan Realisationen kunde sättas i verkställighet, fastän inga hinder eller olyckor un-] der tiden kommo i vägen. Men skulle emed-’ lertid ett eller annat af de större Creditiverna 486 Statsceli Banko-Utskottens Betänknden. på Banken, understundom behöfva ålitas, så är klart, att Realisations-ögonblicket blefve destorr,ela aflägsnadt Deremot åtgår icke hälften af detina tid, in* nan hela Sedelstocken vandrat till Finland, så vida Finska handeln d föränd råd bibehålies. Otn icke hälften af vår Sedelstock redan i detta ögonblick finnes där; Så är enda orsaken dertill, att Finnarne uppköpa en mängd Silfver i Stock, holm för Banko-Sedlar.
På grund af hvad sålunda upplyst blifvit, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad såväl Fiskals-Embetet, som Banko-fullmäktige, efter vederbörandes hörande, tillstyrkt, hos Rikets Ständer hemställa, att ifrågavarande ii stycken inom linien förda odlingslån må till nu återstående belopp få i Bankens räkenskaper afskrifvas. Stockholm den 24 Mars 1857. Rättelse-. 1 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 21. Sid. 13, rad. 11 står: ett groft bedrägeri läs: något mindre hederligt, att icke säga svekfullt, förfarande * så att ordalydelsen blir följande: ty de (Banko-Kommissarierne) kunde väl aldrig förmoda, att något min dre hederligt, att icke säga svekfullt, förfarande skulle vara möjligt för män af den börd och den samhälls-slällning, som desse friherrar innehade. STOCKHOLM, tryckt hos isaac makccs, 1857. Banko-Utskottets Utlåtande N:o 28. \ N:o 28. Ank. till|Exp.-Utsk. d. 30 Mars 1857, kl. 5 e. m. Utlåtande öfver väckt motion om nedsättning i Bankens pris vid försäljning af silfver i omyntad form. Jemlikt 9 7 § 2 mom. al' gällande Banko-reglemente är åt Fullmäktige öfver lemnadt att, uppå derom gjord anhållan och när de, elter särskild pröfning för hvarje fall, finna sådant, med afseende å förekommande omständigheter lämpligt och för Banken fördelaktigt, kunna, i stället för svenskt silfvermynt, från Banken utgifva, bland annat, silfver i plants antingen emot det i Myntbestämnings-lagen stadgade pris af 128 skillingar Banko för hvarje Riksdaler i silfver, med tillägg af slagskatten, 5/4 procent, eller ock emot 27 Mark 12 skillingar Hamburger Banko, motsvarande 24 R:dr 52 sk. Svenskt Banko för hvarje mark finsilfver, Kölnisk vigt, som plantsen, enligt Hamburger-prof, innehåller.
I anledning af Revisorernes uti 4 §. gjorda anmärkningar vid 1849 års hufvudbok, dels att, i kapitalräkningen, såsom skuld till följande år 1850, balanserade 250 R:dr 2 rst. uppgifvas i den bifogade balansutredningen vara godtgjorda år 1S49, dels att ett i konto för Skånska husar-regementet till 1850 utbalanseradt förskott af 3,800 R:dr upptages såsom utbetaldt för 1849 års möten, får Kollegium, med erkännande af anmärkningens riktighet, i underdånighet anmäla, att de anmärkta misskrifningarne af årtalet 1849, i stället för 1850, i balansrelationen icke har något inflytande på de belopp, som redovisats, utan måste genast upptäckas, men att emellertid rättelse i anmärkta omständigheter numera blifvit tillvägabringad. I afseende på räkenskaperna öfver för slags ansiåg et till beväringsmanskapets vapenöfning, förmäla Rikets Ständers Revisorer, att, oaktadt anslaget vid 1847 och 1848 års riksdag förhöjdes från 80,000 till 120,000
Uti ®anfen emottageö ej mtnDre fontrolleraDt merfftlfmer, efter ett pris af en 3v:Dr 5 |T. 4 rfi $3:co per loD, utan äfmen fontrolleraDt Dufat# ocfj arbetégulD eller annat omptaDt gulD, efter Det för tillfället gäilanDe inweplingé# priö på Dufater, Dorf ej i minDre partier Ifmarje gång, än minfl 100 SoD ftlfwer, eller fjmaD gulDet angår, en qvantitet, motftoaranDe minfl 20 Dufater. lito £3anfo $uUmäftige berättigad att, Då SQanfenö fäferljet Det fräf# mer, till förfFärfanDe af SJJefalliflra fafjan å utrifed ort upptaga lån, till ett belopp, motfmaranDe l)ögV £re millioner DvtDr ftlfmer; od) f>afme SXöi, uti Den 15 tnnemaranDc ntånaD aflåten unDerDånig ffrifmelfe, foö ^ongl. ^SFajtt an# Ijållit, Det JCongl. Slajtt, uppå $5anfo#$ulImäfttge3 unDerDåniga anmälan i äm# nct, i nåDcr täcfteé låta bemeDla Det lån, £Sanfo#$ullmäftigc funna, jemlift Detta flaDganDe, anfe för 33anfenö fäferfyet nöDigt, unDer Den form, forn för änDamålet fan ftnnaö erforDerltg, famt å ett fåDant lån meDDela SDefj nåDiga garanti. l2:o DberoenDe af De åtgärDer, SSanfo#$ullmäftige l)afma att miDtaga till förvärfning af iSanfenö metallijfa fafa, åligger
Borg, om förhöjd pension åt En( 122 Bd.500 j kan efter Protokollssekreteraren P. A P. 137 4 i 153 F. 3 Se Nionde HufvudTiteln. 20 2. « M» g R sr 2 "* 'iq g “s 05 ö sr a CA DO) • 5! ? r» g L* rl § GO 33 a 2 1 ^ O (T "t *-s STo PT » Riks-Ståndens Beslut. *“3 O— rc | 33 fq CJ> B. ö CO sr g a —• Sä, g c' r a oq 2 7* 33" 3 COj ro CO “ ro 2. * Cfq ts N:o N:o N:o Sid. Ridd. o. Adeln. PresteStå lidet. BorgareSiåndet. BondeStn ndet.
Södra teatern har åter vunnit en skrattsuccés med en engelsk fars; det synes som om den torra engelska humorn alltmer börjar tilltala vår publik som en uppfriskande omväxling efter tyskt » unsinn » och fransk frivolitet. » Bortbytingen » — så är det nya teaterstyckets namn — väckte nämligen på premieren i lördags ett rent af frenetiskt bifall. Som förpjäs gafs ett litet svenskt original i 1 akt: » Snöyra », som äfven mottogs gunstigt. Vi torde återkomma till ett närmare omnämnande. s Teater och musik. Kungl. operan. Konsert gafs i tisdags å k. operan, hvarvid lady Hallé uppträdde och utförde flera nummer. Få af samtidens konstnärer pä det musikaliska området har väl så vår publiks öra som hon. Oftare än de flesta andra har hon uppträdt härstädes, och här har hon j u ock en gång haft sitt hem. Utan gensägelse torde hon ock vara den främsta nu lefvande kvinnliga violinist. Och samma förträffliga egenskaper, som vi förr lärt oss beundra hos henne, finna vi äfven nu: den mest fulländade teknik, den finaste nyansering, stilenlig uppfattning och nobelt föredrag samt öfver det hela poesi och osökt behag. Lady Hallé utförde Beethovens violinkonsert (d-dur), recitativ och adagio af Spohr samt Vieuxtemps ' Fantasia appasionata — allt lika oöfverträffligt. Särskildt kunna vi ej underlåta att framhålla det sistnämda numret, som väl aldrig erhållit ett bättre utförande härstädes. Att den fulltaliga publiken, som för hvarje nummer satt andlöst lyssnande, hyllade den framstående konstnärinnan med de mest entusiastiska applåder, är naturligt. — K. hofkapellet, som under hr Hennebergs ledning på ett utmärkt sätt skötte ackompanjemanget, utförde därjämte uvertyren till operan » Anacreon » af Gherubini samt Massenets här flere gånger utförda målande och i allo förträffliga orkestersuite (op. 13). Hr Lundqvist utfyllde programmet med en aria ur operan » Iphigenia i Aulis ». Ny konsert gifves i afton med biträde af lady Hallé.