Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kättegångs-Balken n O » 36 » Befallningshafvanae » Befallningshafvande » 172 » 34 » han för sitt » han om sitt I Bilagorna: Sidan 2 rad. 36 står: af djur. läs: af djur (92). a 27 b 19 » tabelllkommissionen b tabellkommissionen b 30 a 8 » densama » densamma b 38 b 39 » erfodras » erfordras Sid. 191. 192. 1. 48. 51. Till Rikets Högloft. Ständer! Justitie-Ombudsmans-embetet, för hvars förvaltning under den tid, som förflutit efter September månad 1856, då senaste Berättelsen till Rikets Höglofl. Ständer afgafs, det nu åligger mig att redogöra, har funnits till ett halft århundrade; ty ehuru det val, hvarigenom Rikets Höglofl. Ständer första gången tillsatte embetet, icke inträffade förr än den 1 Mars 4810, hade likväl Kongl. Majit genom nådigt påbud den 27 nästförutgångna Februari förklarat, att, »i öfverensstämmelse med Rikets Ständers underdåniga hemställan, tiden, från hvilken Justitie-Ombudsmannens befattning skulle taga R. St. Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1859 års Riksdag. 1 2 sin början, borde räknas ifrån samma dag, då den regeringsform antogs, i hvilken Embetets tillvaro stadgades, eller från den 6 Juni 1809.» Under det sålunda förflutna halfva århundradet har Embetet varit anförtrodt åt: Expeditions-sekreteraren, Kommendören med Stora Korset af Kongl. Maj:ts Wasaorden, Friherre Lars August Mannerheim, från den 1 Mars 1 810 till den 1 \ Augusti 1 823; » vice Landshöfdingen, Expeditions-sekreteraren och Riddaren af Kongl.
I Ro111 liar dock, ' efter livad en brefskrifvare d ä r i f r h ined delar, jiibileiiinsclagen den 7 oktober och Böljande adagar. ' ' Dayny. L14, högtidligliållits i det där ännu befintliga birgittinerkapellet med 18 mässor, hvarvid ' musik utfördes och mycket folk var tillstiides. Mitt besök i det karineliterkloster, soni sammanhänger med den heliga Birgittas kapell, var särdeles intressant, yttrar var brefskrifvare. Abbedissan visade mig det rum, dar Birgitta aflidit (nu omordnadt till kapell) och det, där hon tillsammans med dottern Katarina intog sina måltider. Detta senare ruin har ännu i behåll det nrsprungliga taket, som är af trä och niåladt, inen väntar p % en val behöflig restaurering. Själfva kapellet %r ett grannt barock-tempel. Såsom relik visas skifvan till det bord, vid hvilket Birgitta nedskref sina uppenbarelser. D e nuvarande klostersystrarna aro, som det sades mig, polska adelsdamer, 10 till antalet. 2 ', P % väggen i kapellet läses en latinsk inskription, hvilken i öfversattning har följande lydelse: D Kristus 2cppen burade sig för den iilsliade Birgitta, förutsade henne att en kort del af kennes lysande lif bterstod. Ned vadigt afisikte tröstade och stärkte han Aenne. Han lät henne förstå, att hon skzclle gå hlirifrh på den femte dagen. Den dagen kom och di, sedan ho ?&amp; pd morgonen vederktiickt sig med sakramentet, blef hon som utvald qytagen i den ljufva hvilafi.~ %Här utrnärkes det ställe, p6 hvilket den fronma Birgitta) lyttat ur den leka ?nliga tillvaros och försatts i frideis ort, år ett tilsen tre hmdra sjuttiotre; den började dagen bragte henne till himle~z. Den heliga Birgitta dog har 1373 de18 23 juli och kanoniserades af Bonifaciw I X 1391 den 35 oktober.
I andra länder, der utländska capitaler i läneväg anammas, ser man i tidens fullbordan tle katastrofer inträffa, som äro oskiljaktiga frän missbruket af statserediten, men dessa missbruk affectera icke derföre ovillkorligen eapitalbildningen i landel pä samma mördande sätt som här, och åtskillnaden häri önskade jag kunna ådagalägga sä klart, som jag numera derom är sjelf öfverlygad, för tilt vördsamt men allvarligen varna mina landsmän för förhastade åtgärder med banken och penningeväsendet vid denna riksdag; dä jag hyser det hopp, alt på ett eller annat säll en lagstiftande församling icke långt hädanefter skall uppslå, som, i förening med en välsinnad Regering, blir mera compelent all sjelf falla eller all åtminstone grundligen bedöma de förslag, mera omfattande än de hittills försporda, hvilka fosterlandskärleken otvifvelaktig! skall, då så Den 14 Augusti f. m. 173 fordras, erbjuda, ulan alt hejdas af förebråelser, vare sig för radikalism, utopism eller hvad slags termer än må väljas. ITr Westerstrand, Pehr: Jag vill ej upplaga IT. II. o. Ad:s tid med att söka vederlägga de anmärkmr, som vid min motion ang:de grundskattens reglering blifvit gjorda, sä väl nu som i sednaste plenum, då jag var hindrad att vara närvar. Att dessa anmärkn:r få åtfölja remissen anser jag nyttigt, och jag hoppas, att, vid en grundligare Utskottsbehandling och notare pröfning af sjelfva frågan, de skola, så vidt de höra lill saken, vederlägga sig sjelfva. 1 anledn. af de suppositioner, sorn af motionens väckande varit en följd, får jag förklara, att jag endast af medborgerligt nit afgifvil densamma, icke såsom embetsman, utan såsom enskild riksdagsman, och att jag anser det otillbörligt, att en riksdagsman, såsom sådan, går ärenden åt någon annan, än åt sig sjelf. Hr Danckwardt, Carl:
Motionären förgäter emedlertid, att bevisningsskyldigheten åligger den, som vill frånvinna en annan något, och icke honom, som är innehafvare. Det omvända förhållandet vore inqvisitorisk! och borde väl aldraminst yrkas af den, som sjelf vill vara så lagenlig. Om af honom, för bibehållandet af hans besittningar, fordrades att visa skriftlig åtkomsthandling till hvarje jordlapp, som häfden fästat vid hans innehaf; så befarar jag, att han komme till korta. Ville vi så strängt nagelfara med kronans inkomster, så skulle hvarken 200 eller 700 års häfd göra tillfyllest; ty hvem kan uppvisa riksd.-beslut på tillkomsten af Upsala öde? På de särskilda andelarna af hemmantalsräntan hafva andre värde ledamöter uppgifvit sjelfva riksd.- besluten. Att deri ej står något om räntornas utgörande i all ver Idens tid, såsom Gr. Anckarsvärd uttrycker sig, är ej underligt; emedan alla skatter ifrån början varit bevillningar, sjelfva kyrkofonden icke undantagen. Me» det är nog, då räntan är förklarad för årlig, eller icke är beviljad blott för viss tid. Äfven i våra dagar, då man är så nogräknad på ord, säga R. St. ej en gång om ständiga anslag, annat än att de äro uppförda på stat. Sade de något mera, så kunde de med något skäl beskyllas vilja gifva ät vårt drätselverk den Chinesiska stabilitet, för hvilken Hr Grefven fruktar, men som icke finnes, emedan sjelfva de ordinarie skatterna kunna upphäfvas, blott Konung och Ständer dertill i behörig ordning samtycka. Nu hafva begge, i 3o års tid af vårt närvar, statsskick, upptagit hemmantals-räntan bland ständiga skatter. Är ej det bekräftelse nog, så hafva vi en föregående tid af 5o år, då Ständerne regerade enväldigt, och då det nidska partiet, ej mindre än det frikostigare, hvart för sig bibehöll och stadfästade hemmantals-ränlan.
Att på sätt som Hr von Hartmansdorff och Ilr Printzensköld föreslagit till grund för bestämmande af den inkomst statsverket här skulle kunna påräkna, taga de fem föreg:de årens inkomst, skulle jag för min del tro vara så mycket oriktigare som af dessa fem år, trenne hänföra sig till en föreg:de tulltaxa, och endast de två sednare åren äro uppgjorda efter den tulltaxa som vid sista riksdag upprättades, och som endast med några få undantag blifvit vid denna riksdag bibehållen. I afseende åter på Statens inkomst af tullarne, så anhåller jag att med anledn. af hvad Hr Printzensköld yttrat derom, alt inkomsterna skulle blifva lägre derföre att tullafgifterne blifvit nedsatte på vissa artiklar, få fästa uppmärksamheten derpå, att dessa afgifter blifvit nedsatta endast på de artiklar der en sådan nedsättning varit af behofvet högt påkallad, der det nemi. hade visat sig, att just till följd af den höga tullen, smuggling af dessa varor ägt rum. Jag tror således att den obetydliga nedsättning, som i afseende pä dem har blifvit gjord, kommer att höja tullinkomsterna. Jag ber blott få åberopa artikeln smör. Flere andre torde dermed vara jemförlige. Hvad sedermera beträffar de af Gr. Lagerbjelke omnämnde förhållanden nemi. alt det vore så mycket oriktigare att höja beräkningen utöfver hvad K. M. föreslagit, som R. St. icke antagit K. M:s förslag om förbudens upphäfvande, hvaraf, såsom Gr. Lagerbjelke ganska rigtigt yttrat, den följd skulle hafva inträffat att lulliukomsterne skulle hafva Den 5 Augusti. 139 blifvit ökade, emedan många artiklar, såsom kläde med flere, då kunnat införtullas och lemna en inkomst åt statskassan; så ber jag, alt såsom motvigt deremot, få anföra, alt K. M:s nåd. propus. var grundad pä en för alla artiklar, med få undantag, högst betydlig nedsättning i tulltaxorna. Denna nedsättning är icke beviljad af R.
Medan detta försiggår höres en svag instrumentalmusik. Björnram uttalar högt de orden: «Kunskap och oskuld förvandlens i handling och kraft, för att utrota otro och flärd och flytta svärdet ur vekliga i starka händer!» Derefter vändande sig till hertigen, yttrar Björnram: «I den Osynliges namn, å hans heliga vägnar och på hans befallning, hälsar jag dig, min son, tre gånger tre sjufaldigt och nietaligt för en bland de väldige på jorden; ty du blir det! Amen.» Hertigen går ned från thronen och till det yttre samlingsrummet, beledsagad af de tre Vetande Bröderne, som på hyender bära de invigda skärpen. Vid den betäckta dörren till kapellet klappar Plommenfelt tre starka slag (derefter ett uppehåll), så sju (nytt uppehåll) och slutligen nie. Röst från samlingssalen: «Har den Utsände något att förkunna de Vetande kring det heliga Försoningskorset?» Plommenfelt innanför: «Brudgummen söker sin trolofvade. Rösten: «Huru heter bruden?» Plommenfelt: «Helena.» Dubbeldörrarna öppnas. Alla de Vetande äro stående kring bordet och hälsa stormästaren med niefaldiga handklappningar. Hertigen går, med stolt hållning, fram till elfenbensstolen och sätter sig. De Vetande sätta sig då äfven, utom de tre, som bära skärpen på hyender. Desse Riddare af Försoningskorset träda fram och stadna vid elfenbensstolen. Imedlertid drager Plommenfelt sig tillbaka i bönkapellet, hvars dörrar stängas och förhänget nedsläppes. Hertigen äskar ljud medelst tre slag i bordet af elfenbensklubban. «Det är fullkomnadt» – säger han – «i den Osynliges rådslag, och den Utsände har begåfvat mig med tecken, hvaraf jag, i kraft af mitt Härmästarekall, vill göra eder delaktige, Vetande Bröder och födde Riddare af vår S:t Helenæ-orden och det heliga Försoningskorset.»
S. D. Föredrogs meddeladt Utdrag af Välloll. Borgare-Ståndets Protokoll al den 18 dennes, med inbjudning till de öfriga Riks-Slanden alt förena sig uti Borgare-Ståndets vid behandling af Stais-Ulskollets Utlåtande N:o 130, i anledning af väckt motion, angående återlemnande till staden Halmstad af två till Kronan upplåtne mindre jordlotter, fattade beslut, att ifrågavarande mark må, emot erläggande af de omkostnader Kronan i följd af upplåtelsen derå nedlagt, till hamnen vid staden Halmstad för det afsedda ändamålet återlemnas, och alt underdånig skrifvelse derom borde till Kongl. Maj.t aflåta». Presle-Ståndct fann för godt att, med ändring af sitt i ämnet fattade beslut denna inbjudning antaga. 5 G G Prot.-Uldrag den 23 Juli iSGO. S. D. Sedan Slåndet vid behandlingen den 14 dennes af Lag-Utskollels Utlåtande N:o 59, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 20, med förslag till Förordning angående mord, dråp och annan misshandel, ansett beslutsmeddelande öfver Utskottets vid slutet af sagda Utlåtande, sidan 15, förekommande hemställan om lydelsen af ingressen till ifrågavarande Förordning böra uppskjutas, så företogs nu till slutligt afgörande berörda hemställan; och då af meddelade Protokolls-utdrag den upplysning vunnits, att de öfriga Riks-Stånden godkänt Utskottets i Betänkande N:o 20 algifna lörslag til! förenämnda förfallnings-ingress, lät Prcste-Ståndel vid Mcdståndens sålunda lättade beslut bero. S. I). Forlsatles föredragningen al Slats-Utskollets Utlåtande N:o 125, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Åttonde Hufvud—tilel, hvarvid förekommo: 51 punkten bifölls. 52 punkten.
Då emellertid genom berörda bestämmelser, hvarmed Kongl. Majit icke åsyftat, att på något sätt förhindra sådana nybyggesanläggningar, som hafva till verkligt ändamål, icke skogens afverkande, utan landets varaktiga uppodling, skulle föranledas uppkomsten af ett nytt slag skattehemman med särskilda förpligtelser och skyldigheter, har Kongl. Majit ansett sig icke böra utan Rikets Ständers hörande i detta ämne förordna, och vill i sådant afseende nu, på grund af de skäl och omständigheter, som i bifogade Statsråds-protokoll finnas närmare utvecklade, i nåder föreslå Rikets Ständer, att de nybyggen, hvilka hädanefter i Norrland och Stora Kopparbergs län anläggas, äfvensom sådana äldre nybyggen, för hvilka föreskrifna odlingsoch byggnadsskyldigheter icke inom behörig tid blifvit i enlighet med gällande författningar verkställda, ej må erhålla vidsträcktare rätt öfver den skog, som, efter fullgjorda odlingsoch byggnadsskyldigheter, under skaltemannarätt dem tillfaller, än l:o att uppodling af skogsmark till åker och äng må efter anmälan och syn medgifvas af Kongl. Majits Befallningshafvande, med föreläggande af vite för underlåtenhet att inom viss lämplig tid odlingen fullborda; 2:o att hemmanets nödiga husbehof af virke och bränsle må utan utsyning å skogen tagas; och 3:o att allt det virke, som å hemmanets skog kan i öfverensstämmelse med gällande utsyningsförfattningar af skogsstatens tjenstemän och betjente utsynas och stämplas, må af nybyggaren eller skattemannen fritt användas och försäljas, 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 54. mot skyldighet allenast alt till betäckande af kostnaderna för utsyuingen erlägga den afgift, som af Kongl. Maj:t i nåder bestämmes; samt att, om nybyggaren eller skattehemmansegaren öfverskrider den honom sålunda tillkommande rättighet till skogen, han skall straffas såsom för åverkan. Och har Kongl. Maj:t, i afvaktan på Rikets Ständers beslut i detta ämne, medelst nådig Kungörelse af denna dag tillsvidare förbjudit all anläggning af nybyggen.
N:o 427> * anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om anslag för cabinettscassans behof. Frih. Rehbinder, Fredr. Willi., uppläste följande: Det är svårt att finna några nya skäl till de många högst vigtiga och enligt min tanke oomkullstölliga, som redan af andra talare blifvit anförda till ogillande och således denna gång till återremiss af StatsUlskrs förevar, betänkande. Saken talar dessutom för sig sjelf; ty en skuld förefinnes; det är erkändt och visadt, och denna skuld måste betalas; detta fordrar ovillkorligen fäderneslandets ära, värdighet och anseende. Dock kan jag icke undgå alt fästa uppmärksamheten på det enda skäl för afslag å K. M:s nåd. propos. i detta afseende, som StatsUtsk. begagnat, det nemi., att tillgöranden, som synas äga sammanhang med någon del af den inträffade skuldsättningen, äro föremål för under pröfning varande åtal inför Riksrätt. Detta motiv synes mig hafva bort föranleda Den a? Februari e. m. 717 Utsk. att tillstyrka bifall till K. M:s nåd. propos. i stället för att, som nu skett, densamma afstyrka. En utaf de två: antingen är denna affär Statens; då skall lånet betalas och åtal, om så pröfvas skäligt, emot de rådgifvare, hvilka häruti haft del, anställas, eller är den helt och hållet en enskild transaction, och då hafva Ständcrne dermed intet att skaffa. StatsUtsk. har remitterat frågan till Const.Utsk. för åtals anställande, i conseqvens hvarmed skuldens betalning borde ansetts såsom en gifven följd. Emot några yttranden af den talare, som först öppnade debatten i denna fråga, kan jag icke undgå att göra några anmärkntr. Gr. Frölich har ordat särdeles vackert och prydligt om huru mån han vore om Statens värdighet och anseende. Likväl hafva alla dessa grannlåter slutats med antagande af Utskrs betänk, och således ett afslag alt betala en Statens skuld.
I fordna tider och i synnerhet kort efter nya verldens upptäckande bar ett fall af silfrets värde inom en del af gamla verlden visserligen ägt rum; men delta måste tillskrifvas samma orsak, som alltid och allestädes föranledt enahanda resultater, nemi. en öfver konsumtionens behof tillfälligtvis ökad tillgäng. Förhållandet har likväl numera undergått en väsendtlig förändring, sedan Spanska kolonierna på Amerikanska kontinenten, från hvilka de betydligaste silfverqvanliteterna tillförene årligen till moderlandet 3S Sep te ml»e r f. m. öfverfördes, blifvit egna oberoende stater. Häraf har den naturliga följd uppstått, alt införseln till Europa af Amerikanskt silfver högst märkbart aflagit. Återinträdandet af fordna förhållanden torde äfven i en framlid destomindre vara att motse, som de fria och mera civiliserade folken i de länder, hvarest de rikaste silfvergrufvorne äro belägna, efter all sannolikhet, ej komma att så uteslutande, som de fordna kolonisterna, rikta sin bog och sin verksamhet åt dessa grufvors bearbetande. För öfrigt är det en ovilkorlig och oundviklig följd af en ständigt tilltagande produktion utaf våra betydligaste och vig, tigaste skatteår I i klar, att då härigenom förut varande förhållande mellan framalstring och förtäring rubbas, värdet af den producerande varan mäste falla. Sålunda visar sig, att Svenska spanmålspriserna under sednare tider icke obetydligt sjunkit, med undantag af ett eller annat ovanligt missväxtår eller sådana tidsperioder, dä särskilda oförutsedda omständigheter inom vissa orter inverkat pä dessa priser. Efter hvad uppgjorda beräkningar af spanmålsränlornas medelpris under de första 20 åren utaf innevar:de århundrade ådagalägga, uppgingo sagde räntor dä till ett vida högre silfvervärde, än efter 1830 års riksdag. Sednaste tidens erfarenhet har också bekräftat, att spanmålsproduklionen inom Sverige numera uppnått den höjd, att, äfven efter ofördelaktiga skördar, denna nödvändighetsvara öfversliger landels egna behof; hvadan någon framlida stegring i densammas nuvande allmänt gångbara värden, under fortfarandet af de förhållanden, som hittills ägt rum, icke torde vara att förvänta.
Men då jag således å den ena sidan gillar Utskottens åsigt, att man ej kan genom en allmän upphandlingsanstallt bibehålla j-emna Spannemålspriser, tror jag å den andra, alt man bör fästa uppmärksamhet å hvad, i afseende på ersättningar, erfordras, och hvad som i afseende på allmänhetens hittills varande vana oekså kan behöfvas. Jag tror, att hvarje hastig öfvergång från ett systeme till ett annat är skadlig. När en sådan skall ske, bör den ske med försigtighet. Allmänna grundsatser orri Dtn 24 Octeber f. m. S73 om Handelsfriheten och Handelsrörelsens Öfverlemnande till enskildta, blifva endast rigtiga i dea man, raan gör rigtig tillämpning deraf, och iden man man ser gällande vanor och locala förhållanden medgifva »lerås utförande. När vi nu påminne oss, att Svenska allmänheten är van att se Regeringen mellankomma, så tror jag att, när Riksens Siänder lemna Regeringen ett creditif till undsättningsförerriål, vöre det ej rigtigt, om man inskränkte användandet deraf blott till de tillfällen, då brist yppats Hvarföre ej tillåta, att Regeringen i förhand får vara betänkt på behofvens fyllande, då det kan ske med minsta kostnad, när tillgången är ymnig? Då man är inskränkt till ett v sst belopp, dl Regeringen känner sig ej vara förbunden att upprätthålla prisen, utan blott att bereda undsättnings utvägar, så lärer ej böra supponeras, att creditivet så skall användas, att det kan störa enskiidta Speculationer, utan att det blott i små delar och i mindre partier någon gång kan komma enskildte behöfvande Producenter till undsättning. Derigenom vinnes ändamålet mera fullkomligt, utan att man störer principen för en verklig Handelsfrihet. Hvad åter angår de Lagar, som man bestämt till ett visst inskränkt belopp, får jag blott fästa uppmärksamheten deruppå, att Magazins-Directionen nu har betydliga Lager inne.
Vänta, jag skall nog få dig fast! ( förföljer henne ). A N N A -S T I N A ( gråtfärdig, i det hon spr inger undan för honom). Aldrig kunde j ag tro att de s kulle vara s ådana ena i Stockholm! ( stannar bako m pulpeten och säger med hotande stämma åt Anton som and 55 truten stannar framför densamma. ) Om jag inte får vara i fred, så säger jag åt Anders! Springer ni alltid så der f ör en kyss nere i Wing åker? A N T O N ( skyndar hastig t till och fattar tag i henne ). Men om man tar den då? Ja, när vi inte vill ha' deu! Så får man sig en smäck på ö rat! ( medan Anton , häpen öf ver örfilen , faller ner på en stol , skyndar Anna-Stina ut till höger ). Det var en högst obehaglig kyss .. men vänta du , j ag skall betala dig den der örfilen, och det med ränta! ( stiger u pp ) Det var väl att ingen såg det! Jag skyndar ner till Ernestine och tar mig en bl andare .. hon slår åtmi nstone inga örfilar, hon! ( går mot fonden ). Elfte Scenen. DEN FÖRRE. REDER och GAHM ( från fo nden ). Jag h ar ju sag t kamrern en gång att i fråga om våra affärer .. ( får se Anton ) Hvad gör du här nu igen? A N T O N ( näsvist ) Jag går min väg, som pappa ser! ( afsides ) Ligger gubben också i procentarklor? ( går och gör en förstulen helsn in g åt Gahm , som besvarar den på samma sätt ). R E D E R . D et är nu inte fråg a om honom! Hvarför söker ni mig på kontoret? Jag har ju s agt er att i samma ögonblick som någon får ringaste aning om vår affär, så är det slu t med diskonteringen! Det är dessutom för att göra er en tj enst, och inte f ör att f å någon otillbörlig procent på penningarne. G A H M . Grosshandlaren har en prägtig son! 56 G A H M . Ja, men j ag tyc ker att då jag betalar tjugo.. R E D E R .
Silven 4^,000 Rdr samma mytit, med hvilka båda summor, tillhopa 107,400 Rdr, kommer att förhållas på sätt här nedanföre stadgas; 3:o att så snart det nya Bolaget hos FullHiägiige i R. S:ls Riksgälds-Contoir med qvitterade rakningar styrkt, att utöfver de, enligt afskräde räkenskaper samt nya Bolagets vald * Directions uppgifter, i Verket redan nedlagda 135,677 Bdr 2(j sk.. ytterligare 64,322 Rdr iq sk. B:co, till fyllnad i den stadgade summan af 200,000 Rdr, blifvit uteslutande använda till utgifter, i och för nya Grufve anläggningen vid Ryd, och deribland de för vatlenuppfordringen nödiga Angmachiners anskaffande, skall nya Bolaget vara berätligadt alt, emot qvitto, samt aflemnande af <len i esta punkten omförmälda förbindelse, Uti Riksgälds-Contoiret lyfta de 67,400 Rdr, hvilka medel af köpeskillingen skola innehållas och till Verkets understöd tillskjutas; 4:o att de till Statens ytlerligarfe säkerhet innehållne 40 000 Rdr komma att qvarstå i Riksgälds-Contoiret, intilldess R. Sl.:s Revisorer öfver StatsBancooch Riksgälds-Verken, efter förrättad granskning af Stenkolsverkets räkenskaper, gifvit Fullmägtige, i nämnde Contoir, tillkänna, att föreskrifter ne i irsta pnnkten af 1,82.3 års R. Sirs beslut blifvit behörigen fullgjorde; och må det ankomma på Interessenternes i gamla Bolaget eget godtfinnande att bestämma, antingen ofvaiiberörde summa af 4o,000 Exp, Utsi. Färsing till Slsrifp.
Hårslöf Södra Hårslöf Bohus D:o Welte Skee Baggeröd Jemtlands Dro Brunflo Brunflo Hälle o,m i rök 6 Tunnland 6 äring och reducering upprättade Uträkningar och Förslag. Nummer. Mantal. Jordebo och Ma tals-ränt ks tian >- Förvandling el ter medium af 10 års Marke g.pris. För åren 814 t°- m* 1823. Gamla Räntan. Nya Räntan. Gam a Räntan. Nya Räntan. Motstående Räntor utgå utan förvandling. I 8 26 — 2 I 8 27 3 , 4 Upsala Gamla: Ulleråkers Härad Ju ni ki b is Socken. Skulla N:o r, i Mrtl Skatte. Jordeboks Ränta : Penningar 4f Tunna Span ne mål i4 U Smör i M8S Fläsk . I Får i Gås 4 Lass Ved i Stock . .• io Dagsverken i3f ari. S:a yi 4. 6 §■. Hemmantals Ränta: Landttågsgärden . ... Byggningslijelpen . Saltpeter d:o . .. • Boskapspenningar Skjutsfärds dm . , Summa i3 Räntan : (Penningar f-if Tunna Span må t (Penningar 14/r K:pr Spanmål Lass Hö . ( 5 Karfvor Halm 18 Lass Ved ä 4 sk - 6 Ökedagsverken . 12 Dr än ge d:o För åren Förvandling efter medium af 10 ars Markegångspri s För åren 18£4 till och med 1823. Jorde boks Ränta: 36 sk. 26 Penningar 7 T:r 25 k:pr Spanniål 6f & Smör 3 LU 11 U Fläsk , . | st. Får 12 — 4 st. Byggningshjelpen Saltpeter d:o Boskapspenningar Skjulsfärds d:o . Summa i8|33| Räntan: ( Penningar . I 1 T:a 2gi k:pr Spanmål . ( Penningar ^ 4rj k;Pr Spanmål Summa Förvandling efter medium af 10 års Markegångspris.