Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hvad en värd Ledamot yttrat, angående fåtaligheten inom afdelningarne, bör jag erinra, att då fördelningen framdeles skulle ske blott på 25, i stället för att Bänk-afdelningarne hittills varit 5o, så blefve antalet till väljande af Electorer dubbelt större än det till Bänkman. Följakteligen måtte icke så stor svårighet kunna uppstå, sorn man förmodat. Hvad som blifvit yttradt, om mer eller mindre besvär, kommer ej hos mig i betraktande, utan blott det, att Electorerne mätte, så vidt möjligt är, blifva sanna representanter af alla meningar, som finnas hos Ridder-» skåpet och Adeln. ;54 Den 5o Maji f. tth Her t von Hohenhausen: Jag vill blött helt korrt upptaga tiden. Jag glömde förra gången en anmärkning som blifvit gjord, angående dell långa tid som skulle åtgå till valet Troligen skulle likväl ej längre tid åtgå, än vid Bänktnans-valet, ty om hvarje person, medan föregående afdelning voterar skrifver tvänne sedlar ined ett namn på hvardera, så har han ju ert sedel öfver i fall en af de personer han upptecknat af föregående Electors afdelning blifver borttagen, och då orsakas intet Uppehåll. Grefve De la Gardie har anmärkt, att ur Utskottets närvarande Memorial blifvit uteslutit hvad som förut blifvit yttrat angående förhållandet när 7 Electorer algått, ffien sedan Valsättet nu blifvit förändradt, uppstår genom detta nya sätt icke mera något allmänt besvär för hela Ståndet, ty när en Elector afgår, inkallas blott den afdelning, af hvilken han blifvit vald, inom skranket för att välja en ny. Fördelarne af det valsätt Utskottet föreslagit, bestå förnämligast i trenne omständigheter t i) I ett princip-enligt vaisätt, hvarigenom hvar och ert Ledamot deltager i valet af Electorer, hvilket uppväcker i Ståndet ett större interesse för denna maktpåliggande sak. .2) I elt enklare valsätt, och deraf följande besparing af tid, sorn för detta RiksStänd är af mycken vigt. 3)
Hvad de sagt om henne hade endast varit förtal. Hon motsade henne aldrig, var ständigt glad och vänlig, samt hade gifvit henne månget godt råd, när de andra endast gifvit henne snäsord. Det var sent en afton. Anders hade återigen, men förgäfves, bedt henne sluta med sitt umgänge med Fingerlisa. — Det går aldrig väl om I kifvens så — hade mor Greta slutligen sagt. — Tro mig, den ena måste böja sig för den andra, så är lifvet. Men Elsa hade då blifvit ond. Hon ville aldrig blifva Anders Barberares hustru, hade hon svarat, om de än skulle tvinga henne dertill, och när Anders gick, hade hon ropat efter honom i dörren, att han icke behöfde komma till baka, om han inte ville det. Hon var mer än vanligt upprörd. Alla, tyckte hon, ville hennes ofärd. När hon en stund senare vardt ensam i sin kammare, rörde sig hennes oroliga tankar både när och fjerran, och sällsamma bilder från forna tider trängde sig fram i inbillningen. Hon mindes så tydligt en varm vårdag, då hon följde sin moster till Jakobsdal, för att åse lustbarheterna vid hofvet. Hennes far var på den tiden till sjös, och mor Greta kunde ej lemna sitt stånd vid slussgrafven. Men hennes lilla fostersyster var deremot med. Hvad hon mindes denna väl, der hon sprang med sin mörkblå kjortel och sitt hvita linnelif öfver det ångande gräset. Löfven hade nyss spruckit ut, häggen blommade, och på det friska gräset vid sjöstranden var ett lysande hoffölje samladt. Der såg hon damer i hängande lockar och spetskragar, kavaljerer i stora, yfviga allongeperuker och skor med röda rosetter. En öppning var gjord i gärdesgården vid skogsbrynet. Jägare i gula kyllerrockar och med stora fjädrar i hattarne drefvo hjortarne utåt fältet, der kavaljererna stodo väntande med lyfta bössor. Hvarje hjort bar nämligen sin dams färger, och kavaljererna skulle täfla om dem genom att döda deras bärare. Efter hjortarne insläpptes ett koppel räfvar inom stängslet. Hennes hjerta hade klappat af oro.
Förekommer der »agon sak till öswcrläggning och beslut, som samma Herrskap angar, dä bör han under dek den förehafwes sig frän sammankomsten uti Utskottet eller Plenum afhälla. Gör nägor med Konungens samtycke, annan Öfwcrhct sin huldhets-ed, i anseende lill där iimehafwande egendom, dä ware lag samma sä wida Den 16 December. 959 wida han äswen i detta Rike fastighets-ägare är, vörä det säker underrättelse tili Lesia fall niä wara att tillgä, bör genom Konungens Cabinetk för Utrikes Breswäxlingen Riddarhus Dircctisnen sädant wid hrvarje händelse lillkännagiswas. §. iA. Flyttar någon huswudmon för Ätt, sitt ko och hemwist, och sätter sig utrikes neder pä. sätt zr H. u»i 172Z Adeliga Privilecier stadgor, dä bäfwer han och hans Barn som med honom utrikes iro, förlorat sitt Säte bland Riddcrffapek och Adeln, fastän än han eller ke, fastighet här i Riket äga siulle, »tan mä i siik händelse närmaste Atteman Säte och Stämma för Mön pä Riddarhuset intaga. Kammer hulwudmoi, eller någon af hans manliga Biöstarwuigar äiersi Ri« ket igen, sätter sig här neder och Konungen med ny tro» och huldhets-ed sig sörpiigtar, dä inträde han i sina förra rättigheter, sä wida desi upförande Utrikes, ej gjort honom till en siik förmän vwärdig. §. 16. Sä snart Landt-Marffalk enligt 52 §. af Regerings-Formen bliswit af Konungen i nadcr utnämnd och af de 2:ne äldsta närwarande Greswar till hwilka Kongl. Majtt honom öswcrlämnar, till Riddarhuset beledsagad, emottagcs han derstädes wid ingängen af Riddarhne.Directionen > Riddarhus Secreterarcn och be öfrige till Riddarhus-Cancelliet hörande personer.
55 den större våningen, för att sedan uthyra densamma åt vissa bland lärarne, söm å ungdomen egde en närmare tillsyn. Motionären föreslog nu, att hyran för begge våningarne måtte innehafvarne godtgöras af statsverket samt våningarne ställas till Direktionens disposition, eller också att 1,500 R:dr banko mätte anvisas till hyres-ersättningar åt Rektor och de äldre lärarne. Då den ena af de ifrågavarande våningarne kommer att af boställshafvaren sjelf begagnas, förfaller del första alternativet al Herr Upplings förslag; och som Rektor och lärare, lika litet vid Nya Elementarskolan i Stockholm, som vid andra skolor, äro berättigade att af stats-verket uppbära hyres-ersätlning, hemställes, att ofvanberörde motion icke måtte till någon åtgärd föranleda. 34:o Uti en från Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterad motion har Heir Cederschjöld. F. A., anfört, hurusom under närvarande tid erkännandet af qvinnans betydelse alltmera högljudt uttalade sig, och de band, som förlamat bennes fria verksamhet, började att lossas. Ehuru godt och billigt detta än vore, kunde del, enligt motionärens tanke, icke leda till det åsyftade ändamålet, om ej staten tillika föranstaltade, att tillfälle bereddes qvinnan att erhålla en för hennes bestämmelse passande bildning och uppfostran. Lämpligheten af statens inblandning i qvinnans uppfostran hade visserligen blifvit bestridd, hufvudsakligen på den grund, att qvinnans verksamhet vore inskränkt inom familjens trånga krets och att hon egentligen borde bildas för det husliga lifvets ordentlighet, trefnad och renhet. Men fastän dessa egenskaper tillhörde hvarje ädel och väl uppfostrad qvinna, vore de dock på långt när icke tillräckliga, om hon skulle kunna uppfylla sin höga bestämmelse af maka och mor. Det vore sant, att hon egentligen skulle uppfostras för familjen, men denna ingrepe så väsentligt i det allmänna, att man icke kunde tänka sig en bildning fördel husliga lifvet, som icke tillika omfattade lifvet i allmänhet.
Kvadan8tat8- VerketL netto inkom8t ak kerörde medel kär u^^tSA68 till Il:dr 150,000: samt ?08tverket8 8tat ock öfrige utgifter till 350,MO: kikurn körkättrinAar ak l>08t-6ommunicationerne inom kiket oafkrutet fortfarit, äterLtä dock LtLkilliAS an8talter att i kerörde akLeende vidtaga, oek L.0NZ1. Do8tmeälen kan intl^ta utökver clen för 8tat8-Verket beräknaäe bebällna intraä ak 150,000 D:clr, mä ut' lxongl. Viä äetta körbällanäe 8amt enär äen i allmänhet ökaäe penningetillgängen oeb neä8atta räntan, b varigenom kg8tigbeter8 väräen onekligen böja8, inä8te meäköra ökaäe ka8tigbet8köp oell äermeä körenaäe penninge-tran8aetioner, an8erblongl. ^Iaj:t ätgängen ak8tämplaät papper kunna antaga8 blikva ännu 8törre unäer äe komrnanäe, än uuäer äe körklutna ären, 8amt tinner, i koljä bärak, Lbartas 8igillatoe meälen böra upptaga8 till 34:o 7>7'tt/g//. H:är, men bar 8eäermera ej kullt uppgätt till äenna 8UMM3. Lionel.
Dessa utgöras blott af visse Reinemer och kallas äfven Stoifelings penningar, samt höra, enligt Kneckte Contra&erne, innehållas till ett visst belopp af Soldatens Eön, nemligen med 5 D:r Kunt vid Uplands, Östgötha Infanteri och Westmanlands Regementen men vid DahlRemon - 8,818* 6. 8, StatsUtskottets Betänkandet!. tet består Roten 9 Daler Kopparmynt och Knekten 3 D:r dito mynt, och vid Nerikes samt Wermelands Regemente utgöres det 1 HemmansRäntor efter Kronovär di med 562. 1. 8, hvilket efter markegång årligen utgår. Enligt Räkenskaperne hafva de utgjorf: Eör Uplands Regemente c 666.33,-* Tillhopa 7,000 R:d Uti RiksStaten för år 1816 äro de upptagne till 5,600 R:d och beräknas nu enligt ofvan ypxäknade Calcul, till „ 7000* 23:0 Båtsmans Vacance Afgift af Ordinarie Rotarne. Denna afgift erlägges af Rotarne, så snart en Båtsmans Rote är längre vacant, än 3 månader: men enligt Kongl. Brefven af den 2 Usta Maji 1816 och 5 Augusti 1817, fa Städerne, Stockholm un - 28o StatsUtsÅottets Betanlanden; dantagen, i io år erlägga för hvarje Nummer, en årlig Vacance-Afgift, som i fredstid svarar mqt hela beloppet af Contanta lönen och hushyresmedel samt hemkalls persedlarne efter Markegång, och fidei af årliga Beklädnads kostnaden för Årstjenst och -fidei af de persedlars kostnad, dem Båtsmannen borde erhålla, där han till handräckning «r upbådad, alt efter Markegång; men då krig inträffar, betala d© jVacance Afgiften, uträknad efter fulla beklädnaden, med befrielse från all kostnad för Handräcknings beklädnaden.
Han föredrog att få röka ut sin cigarr. Med en oefterhärmlig värdighet tuggade han på sin eländiga, långa italienska cigarr, detta fusel, som, innan någon törs njuta af det, först en längre stund måste utandas sina giftångor på en öfver ljuslågan anbragt, för ändamålet enkom konstruerad hållare. För öfrigt bar han det stolta namnet Alessandro samt fördjupade sig gerna i politiska kannstöperier. Mot landets ledande män hyste han det mest brinnande hat. Ministrarna voro tjufvar allihop. Han kunde noga uppgifva hur mycket hvar och en af dem hade stulit. Den ene hade stulit sexton millioner, den andre sex, den tredje ... Att någon af dem möjligen varit nog tafatt att nöja sig med ett par tre lumpna hundra tusen, föll honom aldrig in. Hans smak för runda tal kom icke blott i dagen på ett påfallande sätt, då det var fråga om hyreskontrakt och ersättning af sönderslaget porslin, utan äfven då man vädjade till hans erfarenhet för att få ett godt råd, när det gälde att gifva drickspengar åt någon kusk eller brefbärare, som en längre tid offrat sina tjenster. Han talade då aldrig om francs och ännu mindre om kopparmynt utan gjorde alltid sin beräkning i guldmynt, alltid i scudi. – Gif karlen två tre scudi, – kunde han säga med en axelryckning, – så får han vara nöjd. Något samtal ville dock icke rigtigt komma i gång nu i den tidiga timmen, oaktadt vi satte fram litet surt, förfalskadt italienskt vin för att pigga upp signor Alessandro. Min hustru satt på terrassens trappstenar med ryggen mot en vattenbassäng och fördref tiden med att »knyta gräs» eller »dra strå» för att se om villan skulle ramla eller ej. Blef det längsta strået draget, betydde det ja; då skulle villan ramla. Men det vardt icke det längsta strået. Det vardt i stället upprepade gånger det kortaste. Villan skulle stå. Vi erinrade om brahmaprester der vi sutto i våra hvita mantlar gult belysta af den klassiskt formade högfotade oljelampan utan glas och öfver hvars messingsbrädd garnveken hängde fram med glödande skarn.
Ögonen skymdes ... de trötta gamla ögonen, skymdes af ovan orsak, stora tårar rullade ned för hennes kinder. En ryckning af smärta genomfor hennes lemmar, och öfver munnen, eljes så hopknipen och stel, gled ett uttryck af vekhet och sorg. Hennes älsklingsson, Ella, äfven han! Ukko sjelf hade, han också vid femtio års ålder, haft sin värsta rasperiod. Skulle nu Ella begynna! Hon anade, att någonting stod för dörren, att någon ny sorg skulle träffa henne. Och åter suckade hon, böjde som förr sitt gråa hufvud, knäpte ihop de magra händerna och bad halfhögt en bön till Den, under hvars mäktiga vilja hon tåligt böjde sig, äfven om denna, såsom så ofta förr, likt en frostnatt härjande gått öfver alla hennes förhoppningar och krossat hennes önskningar. Hon bad. Ella var hunnen till Toimila strand och drog sin ekstock högt upp i sanden. Han sprang så ifrig, som hade han varit förföljd, upp mot gården, rakt genom hagen. Det var som en flykt och bar af genom snår och buskar, öfver gärden och diken. Nyponens taggar sleto i hans långa rockskört, granens qvistar slogo honom i ansigtet. Gyttjan från ett litet kärr i skogen stänkte upp öfver hans stöflar. Men han märkte ingenting, han sprang bara vidare. Det hördes musik från gården. En hop ungersvenner stodo eller lågo kring en stege vid stallbyggnaden, rökte der sina pipor och samtalade. Några gamla qvinnor i sina svarta fransprydda hufvudbonader sutto på en bänk och betraktade småbarnens lekar med grisarne. Ella såg ingenting. Han tog Toimila-stugans alla fem trappsteg i ett hopp och gick in. Här stälde han sig i klungan af dans-kavaljerer, längst bakom. Han hörde blott några spefulla anmärkningar omkring sig, liksom bakom sig på gården, då han skyndat igenom. Han visste väl orsaken; han visste, att han var ett åtlöje nu efter nattens äfventyr, och blodet jäste inom honom, svallade högt och brände i hjertat. Hans händer voro heta som under feber och ögonen glänsande.
Juli, beslutade oell begärde 12 canccllist-arfvoden, endast förskott å 8 sådane arfvoden blifvit för BondeSlis räkning reqvirerade, samt att Utsk. af sådan anledn. icke föreslagit förskott å mera än 8 cancellistarfvoden för Ståndets cancelli; BondeSt. beslutat, att till Utsk. återremittera nämnde mern., med anmodan till Utsk. att uti omförmälde afseende verkställa rättelse, så att förskotter å 12 cancellist-arfvoden för Ståndets räkning varda bestämde och anordnade. Hr von Hartmansdorff, August: Af det sednast upplästa prot.utdr. har det H. Ståndet inhemtat, alt ett skriffel förekommer uti StalsUtsk:s betänk., hvarigenom man kommit alt föreslå endast 8 cancellist-arfvoden, i st. f. 12, såsom det bort vara. Det är således nödigt att återremittera betänk., på det att Utsk. sjelft må kunna rätta misstaget, en rättelse som icke nu kan göras af Stånden. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I anledn. af Hr von Hartmansdorffs anmärkn., får jag taga mig friheten upplysa, alt skriffelet icke är begånget i StatsUtsk., utan förmodligen af BondeSt:s Talman, emedan uti den uppgift, som koni ifrån Hr Gr. o. Landtm, oell de öfriga Ståndens Talmän, upptogos endast 8 cancellister. Att en rättelse härutinnan bör ske, tror äfven jag, men som det är klart, att, på grund af BondeSt:s återremiss, StatsUtsk. kommer att föreslå 12 cancellister, i stället för 8, så anser jag, alt denna rättelse kan lika väl utan återremiss af Ståndet verkställas. Hr von Hartmansdorff: Om detta icke är ett skriffel, utan StatsUtsk. bar menat blott 8 och icke 12, så lärer R. o. Ad. finna så mycket nödvändigare, all betänk, återremitteras, och alt Ståndet icke omedelbarligen deröfver beslutar.
Dessutom är det ingen rättighet, som, utan afseende på statens fördel, är af den vigt för allmänheten som denna, i anseende till det tillfälle den lemnar för sedelstockens temporära förökande just i det ögonblick, då sådant bäst behöfves; ty under de månader, då ordinarie räntorna och Den 3i Juli c. m. 447 bevillningen skola ingå, fordras uti rörelsen ett större circulerande capital, än eljest kan vara behölligt, och genom detta creditiv kan sedelstocken ökas, då den behöfves större, samt återigen minskas, då behofvet upphör. Det vore således högst olämpligt att göra uppsägningen af detta creditiv beroende af en Bancostyrelses mer eller mindre riktiga omdöme om hvad Bankens ställning verkligen fordrar; och då redan förut finnes ett allmänt stadgande, som tillkännagifver, att om nöden är för dörren, måste all lånerörelse upphöra, kan jag ej annat än tillstyrka, att R. o. Ad. måtte förena sig med det Stånd, som borttagit slutmeningen i denna punkt. Hr Lefre'n: Här har blifvit af den värde talare, som först yttrade sig öfver denna punkt, påstådt, att delta förslag utmärker en stor lättsinnighet. Detta är första skälet emot förslaget. Ytterligare har blifvit sagdt af en annan värd ledamot, att som det är statens egen bank, behöfver hvad här blifvit framstäldt så mycket mindre komma i fråga; och jemnförelse är tagen från Engelska banken, som icke är statens, utan en assoeiationsbank. Jemnförelsen är således icke passande. Jag får äran nämna, att Utsk. tagit grunden för sitt förslag från 72 § Reg.F. Der står: ”R. ”St:s Bank förblifver hädanefter, som den hittills varit, un”der R. St:s egen garanti.” Således äro R. St. en Corporation, som förklarat sig vara garant för bancoverket. I sådant afseende äro således R. St. någonting helt annat, än då de betraktas såsom ägare af Banken, då de, såsom jag ofta nämnt, äro att anse såsom ett bolag. Såsom garanter för Banken äro de bolagets cautionsmän. Nu är föreslaget, att bolaget R.
Hon var fullkomligt trygg i hans sällskap, och han var henne till tröst i hennes bedröfvelse — ty nu efteråt kändes det i alla fall en smula tungt, att Casimir föredragit kamraternas sällskap framför hennes eget. I det ögonblick, då hans varma kyss berörde hennes läppar som ett hemligt budskap från hans hjärta, hade medvetandet om, att hon var älskad, fyllt henne så helt och fullt; det hade icke lämnat minsta utrymme för någon annan tanke; men nu, efteråt, kom reflexionen med sitt »hvarför»? Hvarför lämnade han henne ensam afton efter afton? Det måste vara någonting mycket starkt detta, som drog honom bort från henne. Och ... Ja, hon visste, att han gick tungt i trapporna och att han oftast druckit mera än han tålte; men detta ville hon icke veta, hon ville glömma det, just därför var det henne en tröst, att Eric var hos henne denna natt. Hon kände sig orolig; hon skulle icke kunna sofva, om hon gick till sängs nu strax, och hon bad kammarjungfrun tända lampan i salongen, sedan hon först, småleende, frågat Eric, om han hade lust att sitta uppe och språka ännu en stund. »Casimir kan väl inte dröja mer än en timmes tid,» sade hon. I detsamma slog klockan tolf. Hon anade, att Casimir skulle dröja långt utåt morgonsidan, men den aningen jagade hon bort. De gingo in i salongen. Eric bäddade åt henne med sidenkuddar på chäslongen, och hon lät honom omhulda sig och smålog af tacksamhet för hvarje liten uppmärksamhet. När ljuset från lampan föll henne i ögonen, flyttade han lampskärmen, så att hennes ansikte kom i skuggan. Och så satte han sig midt emot henne och tände en lätt cigarr. Hon tyckte om röken från Erics lilla havanna; den påminte henne om Casimir. Och de talade förtroligt om gamla minnen från Norrbyholm och Aspinge och om gemensamma vänner och släktingar. Tiden gick; och Maria nämnde slutligen Gerdas namn. »Hon gifte sig på hösten det året, då du var hos oss på Aspinge.» Eric drog ett par bloss ur sin cigarr och blåste ut röken framför sig i en fin spiral. »Och hon är lycklig?» sporde han. »Det är hon väl.»
Herr Grefven och Ordföranden anmälte, att från Högh Ridderskapet och Adeln blifvit Utskottet remitteradt ett af Friherre Mannerheim, Lars August, inlemnadt memorial ang:de .Justfitie] OmbudsMannens vistelseort, enär Riksdagen från hufvudstaden är flyttad; men då remisser härom från de öfriga respfektive] Stånden ännu ej hunnit ankomma, beslöt Utskottet, att detta memorial borde tills vidare blifva hvilande2. Vidare hemställde Herr Grefven och Ordföranden, om icke Utskottet borde vara betänkt att erhålla egna rum samt något enskildt archiv till förvarande af de handlingar oell protocoller, det kommer att emottaga, hvilka såsom innefattande statens vigtigaste angelägenheter borde på det nogaste vårdas, och, då Utskottets samtelige Ledamöter häruti instämde, anmodades Secreteraren att härvid taga den åtgärd, att det dubbla ändamålet af handlingarnes noggranna vård och Ledamöternes beqvämlighet vid deras granskning på det lättaste sätt kunde vinnas. Herr Grefven och Ordföranden anmälte derefter, att Utskottet borde enl. 105 § Reg. formfens] och 29 § Riksdags-Ordningens före 1 Lucka i protokollet; sekreterare var rektorn och filosofie magistern Gustaf Abraham Silfverstolpe 2 Memorialet är tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer och öfrige expeditioner vid riksdagarne 1810, 1812 och 1815, sid. 8. 8 Den 6 Augusti 1810 skrift, äska till granskning de uti Stats-Rådet förda protocoller, och trodde detta tjenligast kunna verkställas, om Secreteraren anmodades att dem munteligen af Herr Hof Cantzlern och Herrar Stats-Secreterare begjära. Härvid anhöll Herr Öfversten Gahn, att de §§:r i Regeringsformen och Riksdags-Ordningen, som i ett eller annat afseende innehålla föreskrifter för Högh Constit:s-Utskottet, måtte nu för Utskottet blifva upplästa, och sedan Högl.
Utdrag af Frotoco/Ict, hutlet uti Kongl. Maj:ts och Rikets K ammar-Collegi o den 13 Juni I8i5. S. 13. t öredrogs Hof-Cantzleren, Riddaren och Gommendeurea af Kongl. Maj:ts Orden, Hög välborne - Den 7 Juli, 767 välborne Herr Friherre Gustaf af Wetterstedts Embets-Mernorial af den 12 i denna månad, hvaruti anmältes Riksens Ständers Ståts-Utskotts åstundan att erhålla upplysning, huruvida, i anledning af Riksens Ständers Beslut och Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 4 Februari 1811, angående användandet af de till Bruken och Berg-Verken upplåtna recognitions-skogar , redan någon del af desamma blifvit till skatte inköpte , till huru mångå hemmantal de blifvit skattlagde och hvad årlig renta hvarje sådant hemman blifvit åsatt, samt huru mänga tunnland blifvit på hemmanet beräknade , huru stor Skatteköps-skilling derföre blifvit erlagd, och i hvad räkenskaper den är upptagen och redovist, samt sluteligen om på auction till den mestbjudande någon af dessa skogar blifvit försåld; och beslöt Kongl. Collegium att häruppå genom Utdrag af Protocollet vänligen lemna Riksens Ständers Stats Utskott den underrättelse , att, sedan Kongl. Maj:ts ofvan högstberörde Kungörelse hunnit utkomma, val åtskilliga undersökningar öfver recognitions skogar till Kongl. Kammaroch Bergs - Collegierna under åren 1813 och 1814, och jemväl innevarande år inkomr*it, men att de dels blifvit af ägare till angränsande och på skogarne belägna hemman öfverklagade, dels af Kammar-Advocat-Fiscals-Embetet klandrade , såsom ofullständiga och i flere delar felaktiga till Kronans nachdel! Att dessa besvär och anmärkningar måst utställas till vederbörandes hörande i Orterna: Att uti vissa äfven förekommit tvister af den beskaffenhet att de måst till Domstol - 763 Den 7 Juli. stol i orten förvisas: