Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga tänkesätt funnit ökade anledningar till undersåtlig vördnad och tacksamhet, sig äfven böra för sin del instämma uti Högvördiga Presle-Ståndets fattade och genom Protokolls - Utdrag af den iytde dennes Ridderskapet och Adeln ineddeldte Beslut, det matte Riksens Ständer genom en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit betyga deras underdåniga tacksamhet för Kongl. Majits Nådiga åtgärd härutinnan samt Expeditions-Utskottet anmodas att med Förslag till en sådan underdånig Skrifvelse till Riksens Ständer inkomma; Hvarom de öfrige Respektive Riks-Stånden skulle vänligen underrättas. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande från Banko-Utskottst irrkomne samt den 14 och Prot. ZJtdr. d. 19 Mars 1818* 215 eftermidd. den 17 dennes på bordet lagda Be-; tänkanden : 1. Af den 4:de dennes, huruvida de Fidei Commisset, hvilka, enligt serskild Nådig tillåtelse, fått med inteckning graveras, må kunna af Riksens Ständers Bank såsom pant antagas. q. Af samma dag, angående lånernttigheten i Banken fur de uti Philipstad belägne fa-, stigheler. 3. Af deri 10 dennes, i anledning af väckt fråga om fördelning af arbetet emellan Riksens Ständers Revisorer öfver Stats-, Bankooch Riksgälds-Verken; tryckning af samtelige RevisionsBerättelserne; publicitet af Banko-Verkets granskning i hela dess vidd och upphörande med hittills vanlige förseglade Berättelsers afgifvande. S. D. Föredrogos å nyo och biföllo3 följande från Statsoch BankoUtskotten inkomné samt d. J7:de dennes på bordet lagda Betänkanden: 1. Af den 4 dennes, angående väckt fråga om förhöjning uti de för Riksens Ständers Revisorer af Stats-, Bankooch Riksgälds-Verken anslagne arfv-oden 2.
Säds belånande i Rikets vestra hamnar, att vara tillgänglig för skeppning på utrikes ort, till uppmuntran af denna vigtiga export, samt den större handeln i Stapelsläderne jemväl, helst i nederlagsorter, underlättas med belåningsrätt för varor af redbart värde; att Bankens Låne-Contor i Götheborg kunde få upplåtas åt Bolag af * enskilde personer, hvilka, med tillskjutande af egen fond, motsvarig minst den, som Banken nu der använder, skulle erhålla tillåtelse alt emot stadgande octroyoch control-vilkor fortsätta rörelsen, med den utsträckning för näringarnes tryggande, lättnad och hjelp, som kunde finnas skälig att bevilja, i anledning af så väl de förändrade förhållanden, hvilka med realisationen inträda, som de flera inom Riks-Stånden väckta motioner om belåning af varor och redbara effecter, äfvensom ritorr spanmål; att en så mycket sorn möjligt förenklad förvaltning skulle vidtaga inom Banken under några få ständiga Styresmän, väl aflönade, men ock alldeles hufvudsakligen eller ensamt dermed sysselsatte, med full ansvarighet för deras befattning, dock under control och öfverinseende af Rikets; Ständers Fullmägtige i Banken; alt båda Statsmagterne skola gemensamt deltaga i de Lagar och Stadganden, som uppgöras för Banken och dess rörelse, utan förminskning 1 Rikets Ständers rätt att allena vårda och genom sina Ombud den förvalta; äfvensom att använda Bankens årliga vinstmedel, så framt dessa ej af Konungen pröfvas erforderlige för bibehållande af Bankens grundfond eller till dess förstärkning; samt att genom Grundlags-beslut måtte afskäras Rikets Sländers rätt att på Banken anvisa några extra behof och Banken för alltid skiljas ifrån all inblandning med Rikets Statsverk.
Boyes farhåga för återkommandet af 1766 års förhållanden är alldeles öfverflödig, enär den stora olikhet äger rum, att då fanns ingen vexling af silfver mot sedlar och vice versa efter bestämdt förhållande, och likväl nedtvingades coursen från 108 sk. 1764 och 64 mark ännu 1766 till 42 inom årets slut. — Jag ber nu att få öfvergå till de särskilda momenterna af denna punkt och yttra några ord om dem. Hvad första mom. angår, rörtde förpantning af Bankens fastighetsinteckningar, instämmer jag med Hr Hegardt. Jag anser en föreskrift härom öfverflödig och är öfvertygad, att den Bank, som behöfver vidtaga en sådan åtgärd, i sjelfva verket är bankrutt. Det enda möjliga skälet för en sådan föreskrift vore, att man derigenom i ali sin utsträckning gåfve tillkänna principen, att Bancostyreisen siger rätt att vid förekommande behof använda Bankens alla tillgångar utan undantag; men äfven i detta afseende finner jag stadgandet öfverflödigt. Att öfverlemna fastighetsinteckningarna till Riksg.cont. kan jag icke heller gilla, emedan betydliga svårigheter dermed skulle vara förenade. Antingen skulle hela fastighetslånerörelsen då öfverflyttas till Riksg.cont., eller ock skulle Riksg.cont. endast få rätt att 344 Den 23 Juli c. m. uppbära räntan af de inteckningar, som der hypotliiserades, och i begge fallen skulle mycken oreda i räkenskaperna uppkomma. Vida bättre vore det att säga, att Banken skulle få låna obligationer af Riksg.cont., hvilket likväl skulle kunna föranleda ett misstroende till Bankens egen förmåga, som vore alldeles onödigt; ty erfarenheten har visat, att Banken aldrig behöft borgen för sina lån, då deremot statsverket ofta behöft Bankens accept, för att erhålla lån på drägliga vilkor. Andra mom. om rättighet att försälja Bankens innehafvande statsobligationer godkänner jag, och 3:dje mom. om upptagande af lån mot Bankens egna räntebärande obligationer godkänner jag likaledes, destohellre som jag alltid yrkat, i enlighet med 1668 års bancoordning, att
855 förekommande »frei von Beschädigung ausser im Strandungsfall», är ostridigt förenadt med betydligare svårigheter, som ock oaktadt Tyska språket egt att använda de tvänne, olika begrepp innefattande, orden »Schaden» och »Beschädigung», föranled t öfverläggningar vid flera särskilda sammanträden emellan de personer, hvilka haft uppdrag att afgifva förslag till Tyska Sjölagen. Inom Utskottet tycktes man vara från början ense derom, att Kongl. Maj:ts förslag uti ifrågavarande hänseende, om stadgande härutinnan skulle bibehållas, erfordrade förändring och borde bringas i närmare öfverensstämmelse med Tyska lagen; hvarföre ock, efter jemväl tagen kännedom om innehållet af den genom Kongl. Maj:ts resolution den 6 Juni 1862 fastställda Bolags-ordning för Sjöförsäkringsaktiebolaget Neptunus, biel uppgjordt och framstäldt ett förändradt förslag, i sammanhang hvarmed förevarande §:s sista moment, såsom innefattande hvad som kunde öfverlemnas åt lagskipningen att bestämma, ansågs kunna utgå; men till följd nog af Utskottets sammansättning vid det tillfälle frågan slutligen förekom, blef genom votering beslutet sådant som Betänkandet utvisar. Då jag emellertid fortfarande tror, att omförmälda förslag, om ock möjligen erfordrande någon förändring, är riktigare och bättre, än hvad Utskottet föreslagit, får jag här upptaga samma förslag, så lydande: »Har försäkringsgifvare afslutit försäkring under förbehåll af 3. Särskilda Utskottets Betänkande JYs 2. 41 3. »fri från skada utom i strandningsfall», då ansvarar han icke för annan skada än den, som tillkommit derigenom, alt fartyget strandat. Lika med strandning skall dock anses kantring eller sjunkande eller när skrofvet sönderbrister eller sönderbrytes eller lider någon betydligare skada genom stötning mot grund, skär, klippor, fartyg eller i sjön flytande föremål äfvensom hvarje sjöolycka, genom hvilken fartyget så skadats, att detsamraas iståndsättande blifvit overkställbar! eller skulle uppgå till en kostnad af tre fjerdedelar utaf dess förra värde.
Just det skäl, som Hr Lefre'n, med hvilken jag i dessa fmancefrågor så ofta instämt, lagt till grund för sitt tillstyrkande af Utsk:s förslag, är det hufvudskål, hvarföre jag afstyrker samma förslag, såvidt det afser creditivrätt för bolag och enskilda personer. Den värde talaren har sagt, att det är den naturligaste befattning för statsbanken samt den rörelse, som nästan uteslutande tillhör en sådan bank, att lemna cassacreditiv, emedan en statsbank icke, såsom privatbanken, behöfver tillse, huru stor dess vinst blir, utan att den, endast den sköter sin rörelse så, att den bär sig, kan lemna till understöd för landets industri dea vinst, privatbanken måste tillskynda sina ägare. Uti den sats, som, i fall man för alltid vill bibehålla en statsbank, är ganska riktig, ligger ett erkännande, att cassacreditiv till enskilda bolag och personer skulle af statsbanken Den 3o Juli e. m. 363 lemnäs dem på förmånligare vilkor, än de, hvarunder sådana creditiv af privatbanker kunde gifvas; men jag hemställer, huruvida det är möjligt, att något hopp lemnäs oss öfrigt om privatbankers uppkomst, då man berättigar styrelsen för statsbanken att lemna allmänheten sådana förmåner. Privatbanker kunna ju ej uppstå utan förhoppning om vinst, och de kunna ej täfla med en statsbank, sorn bedrifver sin rörelse, utan att åsyfta annan vinst än den, att näringarna må blifva understödda med tillräckliga förlag. Jag anser statsbanken just på dessa grunder ej böra lemna sådana creditiv åt enskilda bolag och personer; ty ju mera man framkallar sådana konstlade anstalter från statsbankens sida, ju mera motarbetar man möjligheten, alt privatbanker skola bilda sig.
Kollegii underdåniga skrifvelse bilagda specifika uträkningar ådagalade, beloppet af hvad Grefve Lewenhaupt i inkomst af Biskopstorp och Tylen uppburit utöfver den i 1837 års nådiga bref beräknade afkastning utgjorde i Riksmynt. för år 1859 1,633: 5. och för år 1858 1,686: 14. eller tillsammans 3,319: 19; 2;o) huruvida för framtiden någon minskning i lönevilkoren för Landshöfdingen i Hallands län borde äga rum, sedan meranämnde två egendomar numera blifvit utarrenderade och sålunda förhållandet emellan arrendebeloppen och den i 1837 års nådiga bref beräknade inkomst af egendomarne kunnat utredas; beträffande hvilken fråga af Kongl. Kollegium anförts, att då. enligt 1837 och 1853 års nådiga bref, uti Landshöf diugens aflöning utom afkastningen af Biskopstorp och Tylen, 762 R:dr 75 öre, samt — 16 — kontanta penningar, tillsammans 2,640 R:dr, ingiuge dels indeld lön, 2,625 R:dr, dels afkastning af slottsträdgården, vallar till slottet och slottsjorden, tillhopa 108 tunnland, med 525 R:dr och dels 300 dagsverken, med 206 R:dr 25 öre, Kongl.
Uti ett till Hederv. BondeStåndet ingifvet, till Lagsamt Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskotteo remitterade Memorial, 824 LagUtikotttts Baänkandtit. har RifcsdagsFulImågtigen frän Jonköpings Lån, Johannes Larsson, anmärkt, att om Domareniagten skall vara sjelfständig, enligt dess inrättning, sa bör den, så vidt möjligt är, fredas, från inflytande af verkställande magten; att denna princip bör vara lika gällande för alla grader, och följaktligen äfven för den yttersta, som utgöres af Nämnden, att organisation af Domstolar å Landet, förmodeligen haft för afsigt, att genom Ledamöter af Bönder, få nödige upplysningar och locala förhållanden, för hvilket ändamål en längre erfarenhet erfordra*, än med ungdoms-år kan förenas, men att, efter nu gällande method, ingen äldre Bonde skall kunna vara Namndeman, emedia han i denna egenskap skall stå under Kronooch Jägeri Betjeningen* befäl att biträda vid Vägsyner, KneckteTorpSyner, Skogs* Betigtniogar m, m., allt utan betalning, samt icke sällan skall hända, att Nämndemän sålunda ryckas från Domaren midas Ting och andre förrättningar; hvarföre, till vinnande af rättelse härutinnan , Johanne* Larsson föreslagit: att Nämndemän ej böra stå under något annat Befäl eller lydnad, an Domarens, hvaremot Fjerdingsman , som vanligen blott tjena ett år, kunna ensamt disponeras af Kronooch JägeriBetjeningan, och om så nödigt anses, nfläggä Värderings* mansEd för att biträda vid värderingar och ayneförrittaiogar, hvarigenom den i Johanb ne* Larssons tanka stora förmån skall vinnas, Lagutskottet! Bctätikantieit, 225 tias, att Nämndeman kunna längre tid vara tjenstgörande, och således med större skicklighet uppfylla sin bestämmelse, samt vinna större anseende och förtroende, genom den erfarenhet en lång tjenstetid bereder* hvarvid RiksdagsFullmägtigea Anders Danielsson , från Elfsborgs Lån, enligt Hederv. BondeStåndets ProtocollsUidrag för den 7 sistl.
Enär nuvarande aflöningen för de å nja staten uppförde personer, med inberäkning af omförmälde provisionella löneförhöjuing, uppgår till ett belopp af R:dr i8,36o. komme allisfl den föreslagna tillökningen i tjenslemanna-per sonalens och vaktbetjeningens löneförmåner att utgöra 2,180. Utskottet, som jemfört ifrågavarande förslag till Aflönings-stat med de inom Banko-verket nu bestämda lönebelopp, har dervid anmärkt följande skiljagtigheter, nemligen: Stals-Utskottels IJ ilai ande, IV.-o 449' 9 1:0 att Iönerne för Kamereraren i Riksgälds-Contoirets Boksluts-Contoir samt Cussören blifvit föreslagna till ett belopp, sorn med 4°o R:dr öfversteg lönen inom a:dra tjenstegraden vid Banken, hvilken grad omfattade detta Verks samtlige Kamererare och Cassörer; 2:0 att för Bokhållaren en lön af 800 R:dr var i förslaget uppförd, oagtadt Iönerne för Bankens Bokhållare endast utgjorde 700 R:dr; 3:o att för Ombudsmannen, hvars tjenstebefattning syntes vara hänförd till Bokhållare-graden, likaledes ett lönebelopp af 800 R:dr var föreslaget, och 4-o att Canzlistoch Kammarskrifvare-lönerne jemväl voro beräknade till 100 R:dr högre belopp, än de å Bankens nya Stat för desse tjenstemän upptagne löner.
Ad:s beslut alt återremittera det 3:dje morn., der R. o. Ad. (eller åtminstone de lala - 270 Den 22 April. re, som fingo återremissen beviljad) ansåg att Utsi;, borde fästa afseende på biskop Agardhs reservation, så alt, i st. f. den ^ procent, sorn var föreslagen att taga för beviljandet af kreditivrällen, räntan borde sättas högre, anser jag att denna punkt visserligen kunde bifallas, emedan jag tror att 5 procent är en tillräckligt hög ränta, med inberäkning af det premium eller den betalning, som torde böra erläggas för rättigheten att fä kreditiv; men då tankarna derom möjligen åro delade och jag i allt fall icke kan instämma i den åsigt, att räntan bör böjas ända till 6 procent, så får jag anhålla om ålerremiss af denna punkt, på det alt BankoUlsk. mätte ställa den i öfverensstämmelse med det 3:dje mom. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 14 Mara f. m. 301 vestlig rigtning nära intill Ölmehäradsvikens norra ända norr om Olme kyrka och söder om Bankfjärden till norra ändan af Grensviken, hvarifrån den följer stranden af Wenern ända till Carlstad, hvarest linien är dragen söder om staden. Härifrån gör linien en nära rät vinkel och följer nära intill Klarelfvens högra strand till Krutbruket, vidare förbi södra ändan af sjön Hyen, öfvergår Norselfven i närheten af Harsäter och förenar sig med Nilsby-alternativet vid Glänneuddarne.» Kan man läsa en mästerligare beskrifning på den mest olämpliga bana i Wermland, än denna linie, sorn kryper nära utåt Wenern, och när deri ändtligen blir tvungen gå inåt landet, åtminstone i det längsta följer den segelbara Klarelfven, der kommunikation förut således finnes? Hvad är Wermland? Det är en provins försedd meden mängd paralella komrnunikationsleder från norr till söder, från de inre jerntrakterna ned till Wenern.
Hamilton föreslagit, ty icke kan det bli fråga om serskilda tankar för hvarje serskild § hvaraf skulle upstå allt för många gemensamma tankar. Om jag nu skulle framställa mitt förslag lill gemensam lanke, hvilket skulle röra flere §§, så öfverskreds den ordning, sora är fastställd, att blott hålla sig vid de §§, som äro föremål för öfverläggning. Jag öfverlemnar för öfrigt min rättighet lill Hr Frih. o. Landtm, hvars tanke jag icke fått erfara, men förmodar få i sinom lid veta. oIl. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han,ni anledn. af Hr Åkermans yttrande finge tillkännagifva, att Hr Akerman, då han första gången på f. m. yttrade sig, hade förklarat, det han, derest icke någon annan af R. o. Ad:s ledamöter skulle framställa något förslag lill gemensam tanke, förbehöll sig alt få afgifva ett sådant efter slutad diskussion. Detta förbehåll bade H. Ex. ansett böra tydas så, att Hr Akerman ville framställa sitt förslag sedan Otsk:s förslag i dess helhet blifvit genomgånget och icke efter det diskussionen öfver de först föredragne 4 §§:ne blifvit slutad, enär Hr Akerman icke ville hålla sig endast till des^sa 4 §§, och H. Ex. önskade nu få vela om han rätt upfattat Hr Åkermans mening. O Hr Akerman: Hr Frih. o. Landtnäs upfattning af mitt yttrande är fullkomligt enl. med förhållandet. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, anhöll, att dernäst få återkalla i R. o. Ad:s minne, att han vid föredragningens början haft äran framställa den propos. om R. o. Ad. bi föl le att föredragningen af Utsk:s förslag skedde § - v i s. Denna propos. hade af R. o. Äd. blifvit bifallen, och deraf hade II.
Frihtn tror jag alt det tillstyrkta anslaget blir för knappt och att, 0111 Regeringen skall behöfva spara på penningar, det kan Ilända att skickliga personer icke vilja åtaga sig befattningen, särdeles om de äro obemedlade och förutse den ledsamma påföljden, alt nödgas sätta till på deras beredvillighet. Jag tror derför att roan haft skäl bevilja hvad Frih. Sprengtporten och öfrige ledamöter uti deras reservationer föreslagit. Men då det icke skett, så lärer ingen aunan utväg återstå, än att återremit - i3S Den 19 Maj é. ra. lera betänk., särdeles om Utsk. finner för godt att vidblifva summan, men möjligen göra henne till ett förslagsanslag, hvarigenom det blefve säkert, att summan komme att räcka till. Att misshushållning med penningarna derigenom skulle uppkomma, behöfva R. St. icke befara, när de bestämt antalet af de personer, som skola i beredningen deltaga, och då man bör och kan förutsätta, att de, som komma att erhålla detta uppdrag, icke åtaga sig det för vinstens, utan för sakens skull. Den af Frill. Sprengtporten omnämnda tryckningskostnaden är så mycket nödvändigare att afse, som beredningsarbetet ty förutan icke skulle komma till allmänhetens kännedom och ändamålet således betydligen förfelas. På dessa skäl tillstyrker jag att R. o. Ad. behagade återremittera betänkandet. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jemte det jag får äran tillkännagifva, att jag icke var i StatsUtsk. tillstädes, då detta betänk, afgafs, får jag nu förklara, att jag till alla delar instämmer uti Frih. Sprengtportens reservation, så väl som uti hvad Hr von Hartmansdorff i detta ämne nu anfört, och att jag således förenar mig uti hans anhållan, att betänk., till vinnande af den åsyftade ändringen, måtte blifva till StatsUtsk. ålerrernilteradt. R. o. Ad. återremitterade det nu föredragna utlåt. Vidare föredrogs StatsUtsk:s den i5 dennes på bordet lagda mera. N:o 5og, i anledn. af erhållna återremisser å utlåt.
RiddarhusUtskottet: ± Grefve Möners, Carl Stellan, den 30 sistledne Maj förmiddagen på bordet lagde motion angående Riksdagsarfvode åt RiddarhusKam» mereraren och RiddarhusFiscalen. Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens den 10 sistledne Maj under N:o 6r afgifne samt den 30 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte motioner om afskaffande af all Expeditions-lösen samt om nedsättning, dels i allmänhet, dels i serskilte delar, af nu gällande Taxa å Expa, ditions-lösen. Herr Dea 5 JUnii e, m. 53 r. Herr von Hartmansdorff, August: Ridder1* skåpet och Adeln har af Utskottens Betänkan» de inhämtat, att de hufvudsakligen anse första frågan angående afskaffande af pappers-lösen böra förfalla; men deremot föreslå de några jemkningar i afseende på sättet att densamma erlägga* Jag anhåller, hvad sjelfva saken angår, att endast få anmärka en brist i förevarande Taxa, hvilken jag ej hört nämnas af någon annan, den nemligen, att papperslösen för Consirtorieme icke blifvit der bestämd. Men beträffande formen af målets behandling, uther jag mig få erinra om hvad jag redan vid Riksdagens början anmärkt, att nemligon Expeditionslösen är en beskattning och att det således icke bör bero af Kongl. Maj:t allena, att efter eget godtfinnande förhöja densammai Hvad de i detta afseende redan vidtagne åtgärder angar, så ankommer det naturligtvis på ConstitutionsUtskottet att föranleda åtal eller ej; men det är i afseende på framtiden jag fun.’ nit origtigt, att Utskotten tillstyrkt Riksens Ständer, att genom underdånig skrivelse till Kongl. Majit i sammanhang med de Snjknitigar, hvartill de om saken ingifna Memorialetför öfrigt kunna föranleda, anhålla om öfverseende af ExpeditionsJ Taxan, och jemkning i grunderna derjore.
R:dr 57ä kub.-fot virke till pålrutor med nedläggning, å 60 öre 9 tolfter 14 fots plank till spåntvägg med spåntning och nedslagning, å 20 R:dr Landfästen: 33 kub.-f:r mur med bruk och tuktad steo, å 80 R:dr Öfverbyggnaden Bron, som har en öppning med 30 fots spännvidd, bör byggas så bred att på densamma kan äfven öfverföras en landsväg. Med fästadt afseende härpå och som alla broars underbyggnad är för dubbel banbredd, så bör brons bredd blifva 46 fot. Landfästenas höjd öfver rustbädden —, 10 fot. Deras tjocklek — 6 fot. Grundläggning: Grundgräfning för landfästena ~ 34 kub.-f:r, å 5 R:dr 514 st. furupålar 30 fot långa med nedslagning, å 10 R:dr j 343 kub.-fot virke till pålrutor med nedläggning, å 60 öre . 9 tolfter 14 fots plank till spåntväggar med spåntning och nedslagning, å 20 R-dr 102 3,140 327 180 Transport R:dr R:mt | 3,749 —| 36,290 462,027 50 Bilaga till Stats-Utskottels Utlåtande N:o 87. 27 R:dr örcj K: il r öre R:dr ur. Transport R:dr R:mt Landfästen: 72 kub.-f:r mur med bruk och tuktad sten, å 80 R:dr Ofverbyggnaden (för både jernväg och landsväg) 50 sträckfot, å 300 R:dr 3,749 5,760 15,000 36,290 — 462,027 50 24,509 Bro öfver Örsunds-ån mellan Giresta och Alstasjön. Bron, som skär vattendraget i 45 graders vinkel, får med anledning deraf 100 fots spännvidd. Landfästenas höjd öfver rustbädden Grundläggning:
I afseende på planen för arbetets utförande, bar Distrikt-chefen, Majoren Grafström. som reviderat och i vissa delar föreslagit jemkningar i det af friherre De Geer år 1856 uppgjorda förslaget, ansett, att för arbetets fullbordande erfordrades en tid af 6 år samt att under de tre första åren utgifterna komrne alt uppgå till elt sammanräkundt belopp af 700,000 R:dr och alt återstoden af den beräknade koslnadssumman erfordrades under de derpå följande tre åren. Då oneklig! är, att den redan tillvägabragta bålleden genom sjöarne Åsunden, Jernlunden och Rengen, för hvars åstadkommande slrandegarne, enligt hvad utredt blifvit, fått vidkännas ganska betydliga utgifter utöfver den för sjelfva sjösänkningen erforderliga koslnad, först då kan anses i någon väsendtligare män uppfvda sill ändamål, när bålleden blir utsträckt till sjön Roxen, hvarigenom de inre delarne af landet, med begagnande af Göla kanal, komma i oafbruten kommunikation med hafvet: halva Rikets Ständer nu desto mindre tvekat alt för della arbetsförelags utförande anvisa medel, ExpeditionsVis k o t tets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 47 5. 51 som föregående Rikets Ständer, då frågan om det redan fullbordade sjösänkningsoch båtleds-företaget förevarit, med full insigt otn företagets stora och allmänna vigt, yttrat den åsigt, att ”Rikets Ständer framdeles icke skola vägra att med statsbidrag understödja samma kommunikation.Mitslräckning till dess uppgifna ändpunkter”. När östra stambanan blir anlagd lill Linköping, måste dessutom Kinda båtled, sorn der skulle beröra nämnda bana, komma att ål densamma medföra icke obetydlig trafik.