Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den melodiösa o c h underhållande operetten torde utan allt tvifvel en god tid framåt hålla sig qvar på programmet. Södermans-matiné gifves söndagen den 27 dennes kl. / 2 e. m. under medverkan af fru H. Heintz, fröknarna Sigrid Wolff och Märta Petrini, hrr C. F. Lundqvist, Max Strandberg och Oskar Lomberg samt Filharmoniska sällskapets damkor. Biljetter säljas i Abr. Lundquists k. hofmusikhandel, Malm torgsgatan 8. Den 23 okt. 1 2 V Utkast af j e r a. Georg Nordensvan. (Forts.) » W||^resden! A h! » sade hon. » » M e n uttrycket, fröken. » N i h i l i s t! » sade h o n, utan att förvånas öfver frågan. V i vilja omstörta — men långsamt. » H v a d tänker ni p å? » frågade j a g. Strassuvalsens toner följde oss en minut, så hördes de ej mera. » » N i reser? Och hvart? » » Hem. » » Plem? » » N e j, till en början far j a g till en väninna. Jag reser dit. Men hon skall kunna säga mig, hvar j a g har min p l a t s. » Vill någon af Iduns läsarinnor, som njuta lyckan att vara moder, säga en ung fru, som snart hoppas bli det, hvilka småpersedlar, som måste finnas vid den lilles inträde i verlden? Huru många bindlar o c h småskjortor o. s. v., behöfvas? Huru skola de små kläderna sys, o c h hvar får man sådana sydda? Hvilket tyg tages? Månne nödvändigt linne? Huru mycket lakan o. d. behöfves i ett godt, välordnadt hus för den väntades lilla bädd? (Forts.) lindning behöfves väl åtminstone om lifvet? Hvad brukas dertill? Kunde ett utförligt och samvetsgrant svar snart fås, vore tacksamheten stor hos en förhoppningsfull ung fru. Hvad kan en sådan barnutstyrsel kosta? Oeorgina. och hurudana kläder äro lämpligast?
Men när hon kom tillbaka med veden, var Hellu redan på knä bredvid vaggan, klappade i händerna och lirkade på tusen sätt med lilla Anni, som utan att bry sig derom skrek så, att hon var nära att qväfvas. Modren kastade vedklabbarne ner framför spisen och tog barnet i sin famn. Hon bad Hellu göra brasa. Äfven mannen hade vaknat igen. Han såg, hur modren hade fullt upp att göra, innan hon slutligen fick barnet att litet lugna sig. Borde du inte gå med det till doktorn? sade han. Jag vet inte, svarade modren trött; må nu de der dropparne just hjelpa heller. Man kunde försöka i alla fall. Och fråga de ens så mycket efter fattigmans barn, att de ge ordentliga droppar. Man säger ju ändå, att den der Wialén är en godhjertad menniska. Hustrun svarade ingenting; den bittra känslan hade åter stigit henne i strupen, och ymniga tårar runno ned på kinderna. Jag skall gå och begära lapp af distriktsinspektrisen, så kan du redan på förmiddagen gå till doktorn. Gör det, svarade hustrun sakta och torkade bort tårarne med slarfvan, som var omkring barnet. Hellu blåste i spisen, men ville inte få det att tända, ty veden var våt. Modren gick med barnet på armen att hjelpa henne. Sedan tog hon från vrån en liten, nedrökt kaffepanna och slog litet vatten till den förra sumpen. Gå inte ut, förrän du fått en tår kaffe, sade hon till mannen, som hade klädt på sig. Han svarade ingenting, kastade endast en lång blick på pannan. Att det är bara vatten, menar du? sade hustrun, som märkte hans blick. Ingalunda, der är sump på bottnen och dit skall komma cikoria till. Hellu värmde sig framför spisen. Hon sträckte sina små, magra händer mot elden och gned dem allt emellan mot hvarandra. Hon såg faslig ut, den stackars flickan. Ögonen voro sjuka; med det ena kunde hon ännu se helt litet, med det andra alls ingenting. På halsen hade hon ett stort ärr och hennes kropp var så förfärligt förkrympt, att man skulle trott henne vara på sin höjd fem år, fastän hon redan hade fylt åtta år. Men hon var alltid stillsam och förnöjd.
Emilie Borgström; af Charlotte Lindiiolm (med porträtt). — Morgonridt; poem af Edv. Hammarstedi. — Kvinnofrågan och vetenskapen; af Kate Schirmachir. — » Bergtagen *; skiss af Elin Aineen. — Stockholms pensionatlif; en liten vägledning för hufvudstadbesökande damer, för Idun af C.B.H. — I hushållspenningfrågan: Keöexioner med anledning af de prisbelönade täflingsskrifterna i hushållsfrågan. — Bevingade vänner. I I I: inhemska burfåglar; för Idun af L. Idun Stockholm. Fredagen den 25 mars 1892. N:r 13 (223) Prenumerationspris pr år: Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher kr. 8 I d u n m. pl. • 6 Idun ensam .. &gt; 4 Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, 50 (Aftonbladets nya hus.) P r e u u m e r. Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. Allm. Telef. Eleonora Charlotta född von J I ämnet von Strussen^| I felt, af kvinnor buQ / Y ret, är ingalunda okändt i Sveriges andliga odlings häfder. Den vid nära 90 års ålder 1835 hädangångna generalskan Ulrica Eleonora von Strussenfelt (född Silfversköld) var af sin samtid känd så- som en begåfvad och mycket literärt anlagd dam, hvilken bl. a. samlade ett stort och dyrbart bibliotek, där förnämligast den utländska belletristiken var representerad *.
Jag har hört flera invända, att alla de personer, som utur dessa Cassör njuta understöd , ingen ting förlora, om för de lån, sorn utur dem erhållas, afdrag lemnäs på den vanliga Räntan , och att det åt dem anslagna understöd likafullt utgår till Summan oafkortadt. Förlusten är dock verkelig , och drabbar antingen vissa individer af behöfvande, eller ock massan af dem, som påräkna understöd, när Cassans tillgångar det medgifva.. Ty när en påräknad ränta icke till 6 procent inflyter, måste antin - 374 BevillningsUtsk. Betänkamlen. gen underhållet utur Cassan för den Pensionerade minskas , eller ock antalet af de utgående Pensionerne inskränkas. I följe deraf, och som det varit Höglofl. Beredningens föresatts vid författande af BevillningsFörordningen , att alltid bereda lindring för den torftige , önskar jag för min del , att samma princip måtte äfven i detta ämne följas och Momentet antingen blifva oförändradt eller ock begreppet, om hvad som menas med Cassör ad pios usus närmare utvecklas och bestämmas. Jag vågar så mycket mera tillstyrka det , som jag icke äger skäl att förmoda , att Nationens röst rörande -Barmhertighetsverk sedan sista Riksdag undergått någon förändring. Den 28 April. Vid 2:dra och 3’.dje Momenterna i srdra §. af II Art. hade Herrar Limnelius, Leffler, Fogelmark, Tunell och Cederborg yrkat , att någon förhöjning af Bevillningen för Grosshandlare, andre Handlande, Fabrikörer och Handtverkare samt för Borgerskapet i allmänhet, icke borde äga rum: varande härvid äfven förbehållet, att efter Vällofl, BorgareSiåndets allmänna röst , en lägre Class för Handtverkare borde införas. Sedan upplyst blifvit, att pä en värd Ledamots från Stockholm inom det Vällofl. BorgareStåndet hemställan , den i tredje Mom. fö-, rekommande Classification för Stockholm och Götheborg blifvit af Beredningen ändrad från Tolf BevillnlngsUtsk.
Utskott i Nåder öfverlemnad ansökning, jemte en utförlig framställning om Bolagets inkomster och utgifter under senare åren, samt om det möjliga öfverskott Bolaget årligen hade att påräkna till liquiderande af iråkade skulder, i underd. anhållit, att på det sätt få fullgöra Rikets Ständers omförmälde beslut, att, sedan genom Bolagets försorg detsamma tillhörande Wallby och Oppeby hemman, 3 mantal, blifvit från all annan gravation befriade, låta deruti till Statens säkerhet inteckna en på i5,ooo R:dr ställd förbindelse alt hålla nämnde capital tillhanda, om och enär detsamma vid Canalens ombyggnad förr eller senare i framtiden kunde erfordras, samt att emedlertid vid hvarje års slut till Rikets Ständers Riksgälds-Contor, eller det verk Rikets Ständer behagar anvisa, å det förskrifna capitalet erlägga 5 procents ränta med y5o R:dr årligen, hvilken ränta oafkortad borde af Canal-inkomsterna utgå från och med slutet af år iS.jo och allt framgent, innan någon ränteutdelning till actie-egare för deras tecknade capital finge ega rum, samt utan hinder af de smärre underhållsoch reparations-kostnader, som årligen kunde förefalla; hvarefter Riksgälds-Contoret, som borde emottaga och förvara Bolagets intecknade capital-förskrifning, skulle vara skyldigt att räntemedlen, så snart de influtit, utlåna, så ått, genom accumulering afränta på ränta, beräknad till fem för hundrade, fonden år från år förökades, på hvilket sätt samma fond, om den lemnades oförryckt, skulle efter en tidrymd af 5o år hafva vuxit redan till 170,000 R:dr, men vid förloppet af 100 år utgöra det betydliga beloppet af 2,000,000; och ett sådant samlande af nybyggnadsfond, hade Slussverks-Directionen med dess år 1820, till Rikets Ständer öfverlemnade förslag åsyftat.
St. en förnyad skrifvelse, åtminstone detta steg måtte göras till mera ordning och säkerhet inom tjenstemanna-corpsens befordringsväsende. Om remiss till ofvannämnda Utsk. får jag vördsamt anhålla. 4. Den 7 Mars c. m. 4. Jag vägar fästa R. St:s uppmärksamhet på ett förhållande, sorn i min tanka har ett ganska skadligt inflytande på vårt samhälle. Meningen med den i 1706 års författning stadgade skärpta executiva kraft för skuldsedlar och invisningar, ställda till sedelhafvare!) eller ordres, var utan all fråga, att i den inre rörelsen för den egentliga handeln afhjelpa blåsten på inrikes vexlar. Emedlertid har detta stadgande vållat de största olyckor, vingleri och missbrukade förtroenden, procenteri och bysättnings-tvångets förvandlande till en hypotheks-anstalt, m. m. De fördelar, den verkliga handelsrörelsen deraf kunnat hemta, har den nu i större mått af vexlarna; och vi synas derföre nu kunna, utan hinder, återgå till hvad förr äfven hos oss var vanligt, och flera andra länder icke ens ansett sig böra försöka att i sina lagar förändra, nemi. bruket att hvarje skuldfordrans öfverflyttande ifrån man till man beslyrkes genom påskrift å den öfverlagna skuldförbindelsen, och att således förhållandena enskilde emellan blifva kända, ordentliga och bestämda.
Beträffande benämningarne, så synes man hafva tagit miste om hvad som leder till reda; då man föreslagit t. ex. att Metern skulle benämnas aln, oaktadt den är 68 procent större än vår nu brukliga aln; att Hedar en skulle benämnas tunnland, oaktadt dubbelt så stor som vårt nu brukliga tunnland; att Kilogrammen (2j nu gällande skålpund) ékulle kallas skålpund o. s. v. Med allmogens kända benägenhet att bibehålla det gamla i afseende å -så väl benämningar, som motsvarande begrepp, skulle, försöket att öfverflytta de gamla namnen på nya storheter säkerligen leda till den aldra största oreda. Annu andra skäl kunna visserligen anföras emot förslaget att nu införa det metriska systemet, men då, såsom vi haft äran nämna, några andra än förut hos oss kända och begagnade enheter icke lära nu mera komma i fråga, så torde vi i stället nu böra gå till vår hufvudsakliga uppgift, som är att, om möjligt, föreslå ett enkelt system, grundadt på decimal-fördelningen, och så vetenskapligt och konseqvent som möjligt, med bibehållande likväl af kunda enheter, eller, med andra ord, ett sådant system, som Rikets Ständer uti förstomförmälda underdåniga skrifvelse begärt. Enär, i vår tanke, Kongl. Akademiens ursprungliga, uti 1826 års underdåniga förslag till Allmän Nådig Stadga i hufvudsaken följda system är fotadt på goda grunder, så hafva vi att föreslå i sjelfva verket allenast modifikationer deraf; dock våga vi hoppas att systemet skall blifva både enklare och konseqventare, samt att vetenskapens rätt i denna fråga skall blifva ännu bättre bevakad, enär man vid detta tillfälle icke uraktlåtit att begagna sig af de ytterligare framsteg, vetenskapen gjort, sedan Akademien år 1834 afgaf sitt und er d åniga B etänkande. Kongl. Ma:jts Nåd.
Riksens Ständer framhärda re Utdrag af prorocollct hället hos Riksens HögloftScstndcrs Lewillnings, Utskott wid Urtima Riksdagen i Orebro den 15 Augusti 18' 2. SD. ^a BewillningS. Utskottet för sin del ei an, sag lämpeligt att i Projectet till BewiIIningv<Stadzan inlaga Riksens Högloft. Ständers fattade Beslut huru med det blijwande öfwerstoltet af Bewillvingen fran och med ar »sr 3 bör förhallas; Be - Den is Augusti. 2655 stöt BewillninaS - Utskottet, att detta hos Riksens Högloft. Ständer wördsammeligen anmäla, med Iika wördsam hemställan om icke Föreskrift fran Hög-^ loft. Stänterne bör lemnäs Banco, och SraksUrstotten att »vid Jnstrucuvnens utfärdande för Fullmägtige i Banken och RiksgaldS-Contoiret, ofwannämnde Riks-ClandenS Beslut, behörigen iakttaga. Ut sugrs. Lx krotocollo, k. Lron». Utdrag af protocollet, hällit hos Höglofk. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den i; Aug. rZrs.
Majit har i Nåder inhämtat att Kilcets Ständers Stats-XJtskott , vid uppgörandet af det förslag, hvarefter de fordringar skulle liqvideras, sorn för Högstsalig Hennes Majit EnkeDrottningens Arfvingar uppkommo , val erkänt giltigheten af de förbindelser,! följe hvaraf Riket vöre skyldigt att ersätta både den hemgift af Xoo,ooo Riksdaler i Hamburger Banco, som Högstsalig Hennes Majit medfört,och äfven det vederlag af en lika summa i Svenskt Banco, som blifvit Henne , i följe af Dess GiftermålsContract , försäkrat; men att Stats - Utskottet , som beräknat båda dessa Summor uti Svenskt Banco, utan afseende på coursens förändringar, och som ansett capi,talet icke böra lyftas, har derjemte till gäldande af belöpande interessen föreslagit, att beloppet deraf , sådant det blifvit bestämdt till 12,000 R:dr i Svenska Banco-Sedlar , skulle ingå uti den f. d. Kongl. Famillen förut beviljade underhålls-summa , och att sale» des intet nytt anslag för detta ändamål behofdes. Kongl. Maj:t vill göra all rättvisa åt Stats Utskot» - 'Dm 14 Juli. 1177 Ut skol tets afsigter .och den omtanka att bespara Nationens tillgångar, sorn derigenom blifvit ådagalagd. Men Kongl. Majt kan likväl icke undgå erinra, om hvad Rikets ställning och värdighet samt rättvisans föreskrifter i detta fall oumgängligen fordra. Kongl. Maj:t anser Sig böra påminna, att för en obetydlig vinning anledning till obehagliga tvister Icke böra gifvas och Kongl. Majit anser Rikets värdighet ännu högtidligare kräfva, att den fullkomligaste rättvisa i detta, fall utöfvas.
Majtt öfver den underdåniga ansökningen hört Kongl] Krigsoch Kammar-Collegium samt Stats-Contoiret, samt med öfverlemnande af handlingarne till Stats-Utskottef, för att i behörigt öfvervågende tagas, i Nåder fästat Utskottets uppmärksamhet på de skål, som för den af Öfversten Hallencreutz sålunda sökte förbättring af dess lönevilkor, i anseende till derunder saknat Capitains Boställe, förekomma. Stats-Utskottets Betänkanden. 13 gg Enligt de den Nådiga skrifvelsen bilagde handlingar, har Herr Öfverste Hallencreutz sekt, det antingen riågotdera af de från Regementet indragne f. d. Ryttmåstare-Bostållen Bleckenstad eller stora Lund måtte npplåtas Chefen för o:dra Lif-Grenadier-Regementet till Lön förbättring, eller ock honom tilldelas 500 R:dr årligen; Och som detta Chefskap icke åtföljer något Capitains-Bostålle, derigenom innehafvaren blifvit försatt i sämre Löne-vilkor ån dess vederlikar, anser Stats-Utskottet sig böra tillstyrka, Riksens Höglofl. Stander att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Chefen för a:dra Lif-Grenadier Regementet må i Nåder tilläggas en contant Lönförbåttring af 500 R:dr B:co årligen, att, liksom, genom Kongl. Brefvet af den 5 Maji 1 S 19 förordnas, om enahanda Lönefyllnad till Chefen för Nerikes Regemente, hädanefter utgå af de medel, som för oförutsedde Militaire utgifter afsåttas.
Efter mottagandet på k. slottet reste de nyförmälde till Rosendal, där de komma att bo några dagar, i afvaktan på stadsvå- ningens iordningställande. Drottning Louise af Danmark fyllde i tisdags 80 år. Någon större festlighet ägde icke rum, men på förmiddagen mottog h, m:t på Bernstorff gratulation af en trängre krets personel ', som stå hofvet nära, och på kvällen gafs familjetaffel. Den gamla drottningens hälsotillÖfver clef h ö g a berget. En berättelse för Idun af Karin Hallgren. (Slut fr. föreg. n:r). I l e borde hafva det mycket bättre, dessa gamla eller sjuka fattiga. De flesta af dem hade arbetat strängt, så länge de förmått. Deras arbetsförtjänst hade också varit för ringa att tillåta dem något slöseri, som gjort deras fattigdom s jälfför vållad. Nog hade de till sin tarfliga föda och klädsel användt mycket mindre af jorden » förråd än de rika. Hvarför skulle de då icke efter ett lif i sparsamhet och släp få några års hvila i verklig trefnad. De borde ha en treflig salong, dessa fattiga, och kanske borde de också hafva ensamma rum. Och så borde de hafva hos sig en glad och kärleksfull dotter och en snäll son, just Anna Rehn och Erik Ivarsson. A c k, o m hon finge flytta till dem och lefva för d e m! Och om Erik Ivarsson ville hjälpa henne och vara med henne! Och så alla unga i denna by. De DUN 288 behöfde få se lifvets ljus och skönhet, det ädlas gloria. Förädling, ja, helgelse, borde kasta sitt skimmer in i deras känslooch tankelif. Deras kärlek behöfde renas, lyftas; de själfva behöfde komma högre för att kunna se allt så skönt det var, så skönt det borde och kunde vara. Hvem skulle hjälpa dem u p p? Präster och predikanter här tycktes ej mycket förstå, hvad nutidsungdom behöfver. Men från Stockholm kan man få ädla kristna, med varmt kännande mänskliga hjärtan, som gifva ungdomens svärmeri dess rätt att vara till, att finna sympati, att hjälpas i räta spår. Man skall hämta sådana.
Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täckes, genom utfärdande Nådig Kungörelse, uppmana Allmogen och andia personer, som förfärdiga den så kallade Ilelsingebuldanen, Tältduken och Fodervälven, att hädanefter lägga denna vara uti så kallade lag, och icke, såsom hittills skett, uti rullar, på det köparen må beredas tillfälle att lättare och utan tidsspillan bedöma varans godhet, innan köpet derom afslutas, samt att i båda andar af stycket förse varan med sitt namn eller bomärke, innan den till afsalu utbjudes; och torde Kongl. Maj:t derjemte täckas, uti samma Dess Nådiga Kungörelse, erinra alla dem, som hellre önska behålla det hittills begagnade hopläggningssättet, om noggrann efterlefnad af Kongl. Påbudet den 2 November 17^7, angående beskaffenheten af Buldan och llere väfnader, som till salu hållas. En reservation i ämnet bifogas. Stockholm den 1 October 18:19. Reservation. Nils Monsson från Malmöhus Län reserverade sig emot förslaget, att tillverkaren skulle med sitt namn eller bomärke förse ifrågavarande varor, enär sådant vore ali - iG Bil, t. Allm. Bes7>.~ o. Oec.-Utsh. Uti., N:o 157. deles ändamålslöst, s3 vida icke köpare af dessa varor Liefve förbundne till ett lika iakttagande, då de vilja dera återförsel ja; och instämde häruti Hant Hansson från Gefleborgs och Pehr Pehrson från Calmare Län. STOCKHOLM, hos Carl As. Allni. B*$v, o. Otc. Utsi, Ull. N:o 158. i N:o 158.
Jag föreställer mig, att äfven den lid kommer, då dessa theoreliska spekulationer öfverlemnas åt Universitetens kathedrar, och icke vidare förekomma i delibrerande nationalförsamlingar. Emot Utsk:s förslag har blifvit anmärkt, att representationsrätt icke blifvit tillerkänd embetsmån, hvilka icke ega jord. Här anträffas en ganska vigtig princip för grundlagsstiftoingen, nemi. den, att roan bör så sorgfälligt som möjligt undvika föreningen af lagstiftning och lagskipning icke blott hos personer utan äfven hos korporationer. Despotism, envälde upkommer, om lagstiftande, lagskipande och verkställande makten öfverlåtes i samma hand. Statens ernbetsoch tjenstemän må icke kallas Statens trälar, derföre att de naturligtvis såsom Statens tjenare äro uteslutne från rättigheten att deltaga i stiftandet af landets lagar, hvilka de skola tillämpa. Utsk. har följt en, enl. min åsigt, ganska riglig grundsats, då det icke tillagt representationsrätt åt Statens embetsoch tjenstemän endast såsom sådane. Jag får likväl öppet förklara, att jag med förvåning erfarit, all Utsk. tilldelat representationsrätt åt skollärare, och skulle, i händelse jag derutinnan trodde mig vinna Ståndets bifall, tillåta mig, att derom begära votering. Jag anser origtigt af Utsk., att i representationen inrymma desse tjenstemän. Tjenstemännen böra såsom sådane finnas i representationen, då de föreställa Kronan, representera landets Regering, men de böra då icke tagas ur de lägre graderne. Ett urval måste ega rum, och jag vill icke under något vilkor inrymma skollärare i representationen, endast i denna deras egenskap, återkommande till hvad jag först yttrade, alt jag vill hafva dem hemma för att spekulera på sina theorier, hvarest de göra det bättre och med mindre skada. Vi hafva dem förutan tillräckligt många projektmakare inom representationen. Vidare har blifvit anmärkt, att Utsk. icke yttrat sig om sättet, hvarpå R. o. Ad. bör välja sina riksdagsmän eller med andra ord, icke upgifvit en vallag för Riddarhuset. Jag deremot håller Const.Utsk. räkning härföre.
Jag talade till henne på kaschmirs indiska, på persiska; men ack, hon förstod mig ej. Sedan försökte också hon att göra sig begriplig, men äfven hennes bemödande var lika fåfängt. Mellertid hade flickan öfvervunnit den första rädslan: hon lockade sina hjortar och tillät mig spassera vid sin arm. Vi gingo förbi blomsterbäddarna, som på dessa få dagar – ty kort före jagten hade jag sjelf besökt denna ö – tycktes hafva antagit ett friskare utseende. Derefter förde hon mig åt ett litet närbeläget vinberg, der stora blodröda drufvor glindrade mellan de gröna rankorna, plockade åt mig de mognaste, förtärde sjelf några, och vinkade sedan åt mig att gå. Medan jag med tecken och oförstådda böner besvor henne att ännu få qvarblifva några ögonblick, flög en fågel ned och nedsatte sig på min axel. Jag smekte den lilla befjädrade varelsen, som till flickans förvåning icke bortflög, utan tvertom, enligt sin art, tycktes besvara mina smekningar. Det var min lilla indiska domherre1, hvilken på landets språk kallas Bajah. Dessa fåglar äro likaså sällsynta, som bekanta för deras utomordentliga läraktighet och deras kärlek för menniskor. Sitt bo hänga de på en alns-lång tråd vid de spädare grenarnas spets, för att afvända ormars, apors och andra skadedjurs besök. Det är konstrikt inrättadt och fördeladt i trenne rum. I den innersta af dessa kamrar bo ungarna, i den mellersta honan, och i det yttersta rummet håller hannen vakt, medan makan ligger på äggen. Om nätterna upplyses detta yttre förmak af en lysmask, som lägges på en liten af ler inrättad hylla. Hinduiske ynglingar inöfva dessa fåglar, då de kunnat fångas, till allehanda konster, såsom att efter befallning hämta vissa lätta saker, och bära bref till en viss antydd ort. Min far hade erhållit denna fågel af en resande, som ville gifva en sällsynt och dyrbar gåfva; sedan skänktes den åt mig och hade i några år utgjort ett af mina käraste tidsfördrif. För att visa den sköna ett prof af min domherres skicklighet, gick jag till en källa, tog en ring från fingret och kastade den i vattnet.