Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådana förbud anser Allmänheten, ehuru utan giltig grund, verka menligt på Ladugårdarnes bestånd, då likväl detta ofelbart äfventyrar mera genom ett fortsatt och ohejdadt bruk af den osunda näring, som dranken lemnar. eremot faller livar oell en klart i ögonen huru välgörande dessa förbud äro genom den derifrån uppkommande inskränkning i tillgången å den elddryck, hvars öfverflödiga njutning förtär och i förderf störtar menniskan sjelf »len hvilken dryck okunnigheten anser innehålla sädens ädlaste och närines' rikaste kraft. 5 Skogar, under enskildt ägo, finnas väl egentligen i Bro, Håbo, Hagunda, Höråkers, Bälings, Rasbo, Norunda, Örbyhus och Olands Härader samt Leufsta oell Dannemora Tingslag; dock äro de vidsträcktast i Örbyhus Härad samt nyssnämnde 2:ne tingslag, der de flesta af Länets Jern-Bruk, jemte dannemora Grufvor, äro belägna. Dessa Skogar äro dock mycket medtagna, lär, såsom öfverallt i Länet, bestå de till största delen af Tall och Gran. jork och Asp äro mera sällsynta. Eken trifves icke väl. Antalet af dessa råd är derföre ringa. De flesta deribland finnas just i Ekens Växt-gräns, * ler På de mångfalldiga Holmar, som Dähl-elfven bildar imellan Söderforss' 0c» Öns Bruk, ofvanom det namnkunniga vattenfallet vid Elfkarleby. De euskildta Skogane äro, numera, mest storskiftade -imellan -delägarne. I ali - mänhet är värden derom högst bristfällig och oriktig, ehuru uppmuntringar till befordrande af Skogarnes återväxt tidt och ofta äro gifna. Af Bruks* och Bergverks-ägarne besörjes skogshushållningen nied klokhet och omtanka, Skogsbrist äger redan rum, och den hotar att i framtiden blifva ytterst kännbar. Mogen skog, tjenlig till byggnad och sågtimmer bl ifver iner och mer sällsynt. Yår allmänna Lag gifver icke fullkomlig helgd åt denna dyrbara egendom.
Med anledning häraf, hemställes, att förslagsanslag, motsvarande nu ifrågavarande utgifter, måtte under vederbörliga hufvudtitlar vid nästa Riksdag uppföras. len, jemväl de för Mo, Björna och Gideå församlingar uppförda 3:ne Proste-tunnor, efter ett värde af 6 R:dr för tunnan; men som denna spanmålsqvantitet, med sitt förslagsvärde, 18 Rdr, redan förut varit bland den indelta spanmålen under berörde hufvudtitel afförd, torde vid nästa statsreglering dessa 3:ne tunnor observeras till afdrag vid utgifterna på den oindelta spanmålen, hvars slutsumma således bör blifva 3,890 tunnor 16 kappar, i stället för den nuvarande, 3,893 tunnor 16 kappar. 1 afseende å de under rubriken: "till af Kongl. Maj:t kända behof’ under åren 1844 och 1845 utbetalda belopp, utgörande tillsammans 800 R:dr, få Revisorerne i allo instämma uti hvad om dylika dispositioner af förra Revisorer (pag. 31 och 32 i Berättelsen) blifvit yttradi och hemstäldt. 18. § 19. A 8:de hufvudtiteln upptagas, bland utgifterna å den oindelta spanmå 20. Genom nådigt Bref af den 8 Augusti 1844, har Kongl. Maj:t anvisat dels 200 R:dr till arfvoden åt de tjenstemän inom Justitie-Revisions-Expe - — 31 — ditionen, hvilka varit tillkallade att biträda vid granskningen af fullmakterna för de tre ofrälse Ståndens ledamöter vid nästlidne Riksdag, dels 30 R:dr för den härvid använda uppassning, hvilken sammanlagda summa, 230 R:dr, borde af under hand varande medel utbetalas, emot framdeles åt Kongl. StatsKontoret anvisande ersättning af Riksdags-kostnads-medlen. Det synes Revisorerne, som skulle det med berörde granskning förenade obetydliga arbete hafva kunnat af vederbörande utan särskild vedergällning fullgöras § 22.
Upplästes Högvördige PresteStåndets ProlocollsUtdrag af den 1 dennes, innehållande remiss till StatsUtskottet och communication med de öfrige RiksStånden af Professoren och Contracts-Prosten S. P. Bexells samt Kongl. ÖfverHofPredikanten m.m.Doctor J. J. Hedrcns Motioner, angående anskaffande af tjenlige Sessionsrum vid Riksdagarne, så väl för de 3:ne OfrälseStånden, Den io December f. m. 23g sorn ock för Rikets Ständers Allmänna Utskott m. m.; ock blefvo de båda, ProtoeollsUtdraget åtföljande, Memorialen äfven uppläste. Herr Cederschjöld_, Pehr Gustaf: För mili del får jag så mycket heldre understödja ifrågavarande Motion, som jag sjelf ernat framställa ett dylikt förslag. Jag vill blott härvid göra ett tillägg. Det är ej nog, att Utskotten erhålla rum, der de kunna sammanträda vid Riksdagarnes början; det är äfven nödigt, att de hafva Bibliothek i de ämnen, hvarom de rådpläga. Sålunda borde ConslitutionsUtskottet förses med alla de Grundlagar, Sverige från äldste tider haft; äfven vore väl, om Utskottet ägde andra Länders Chartor och Grundlagar. BevillningsUtskottet behöfde de fordna BevillningsFörordningarne, för att jemföra dem sins emellan och med den närvarande, samt derigenom af erfarenheten hemta råd vid uppgörandet af nya Förslag. Lagutskottet borde hafva en samling af alla Lagar och Författningar i Riket uti de ämnen, som tillhöra dess handläggning. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet framför allt behöfde serskildta rum till hysande af de otaliga Ekonomiska Författningar, utan hvilkas ägande Utskottet ej kan utarbeta någonting fullkomligt. Jag anhåller, att desse anmärkningar måtte få åtfölja remissen af ifrågavarande Motion lill vederbörligt Utskott. Den 10 December f. m.
Utskottet, som framdeles i samband med öfriga förslag till förändrad reglering af Bankens lånerörelse i sin helhet kommer att yttra sig rörande räntefoten för Bankens utlåningar i allmänhet, har deremot funnit sig böra särskildt behandla förslaget om ändring tills vidare i nu gällande stadgande om räntan vid vexel-diskontering, helst detta förslag kan anses stå i sammanhang med den fråga om förstärkning af fonden till diskontering och utlåning, som för närvarande beror på Rikets Ständers pröfning och afgörande. Andamålet med ifrågavarande, vid 1844—45 årens Riksdag beslutade och sedermera oförändradt bibehållna stadgande, att inrikes vexlar hos Diskontverken diskonteras till 4 procent, eller en procent under den vanliga diskonträntan, var, såsom ofvan uppgifves, att befordra dylika vexlars uppkomst och begagnande i rörelsen. Vid betraktande af penningeräntans närvarande höga ståndpunkt i allmänhet både inom och utom landet, bör nyssnämnda ändamål, eller befrämjandet af vexlars bruk inom affärsverldcn, icke komma att motverkas eller förringas genom vidtagande af en åtgärd i den syftning motionären föreslagit; och då Utskottet anser räntan vid vexel-diskontering för närvarande kunna utan betänklighet höjas till 5 procent, särdeles som tillräcklig uppmuntran till vexlars fortsatta användande i rörelsen ändock förefinnes i den företrädesrätt, som, enligt Reglementet, tillkommer diskontering framför utlåning, så hemställer Utskottet vördsamt, det Rikets Ständer måtte besluta att, med ändring af stadgandet i 171 §. 1 mom. af Banko-Reglementet, räntan vid vexel-diskontering hos Diskontverken må tills vidare fastställas till samma belopp, sorn vid belåning.
Sedan nu trollpackan var dräpt, uppsökte han sin broders lik, och väckte honom till lifs med det underbara vattnet. Bröderna skiftade så allt det gods troll-qvinnan hade egt, och drogo derefter sina färde. Men sedan den dagen har ön aldrig mer varit synlig. Wallare-mannen. Ifrån Upland. Det var en gång en fattig vallpojke, som inte hade någon huld eller skyld i verlden, utom sin styfmoder. Men styfmodern var en elak qvinna, och unnade honom hvarken att få något i sig eller på sig. Den stackars pojken led så mycken nöd. Hela Guds långa dag måste han valla fä; men aldrig fick han så mycket som ett skapandes grand, utom en ringa beta bröd, morgon och afton. En vacker dag hade styfmodern gått bort, utan att lemna fram någon mat. Vallpojken måste således drifva till skog, fastandes, och såsom han nu var mycket hungrig, grät han bitterligen. Men när middagen kom aftorkade han sina tårar, och gick upp på en grön kulle, hvarest han hade för sed att hvila sig, när solen brände varm om sommaren. På kullen plägade alltid vara friskt och daggigt under de löfviga träden; men nu var daggen borta, marken torr, och gräset nedtrampadt. Detta föll vallpojken sällsamt före, och han undrade hvem som trådat i gröngräset. Bäst han nu satt i djupa tankar, märkte han någonting, som låg och glimmade emot solen. Pojken sprang dit för att se efter, och fann så ett par små, små skor af det aldra hvitaste glas. Då blef han åter förnöjd, glömde sin hunger och lekte hela dagen med de små glas-skorna. Om qvällen, när sol gick i skog, lockade vallpojken sitt fä, och dref till bys. När han nu hade kommit ett stycke på vägen, mötte honom en liten, liten gosse. Pilten helsade vänligt: »god qväll!» ’God qväll igen’, helsade vallpojken. Den lille sporde: »har du hittat mina skor, som jag på morgonen tappade i grön-gräset?» Vallpojken gaf till svars: ’ja, jag har funnit dem.
Dec, iftf. ?.y^ g;o Prosten Dilhiers dito , om otillräckligheten af Skol-Collegernas löner, tillika med åtskilliga i detta ämne inom Ståndet afgifne yttranden. 3:o Contract* - Prosten Nibelii Memorial, angående granskning af grundernas soliditet för landels Allmänna Brandförsäkring*» fond och Verkets Oeconomie 4:o Densammes Memorial, om lindring i Skånska Roteringea under fredstid. 5:0 Densammes Memorial,' rörande Skolmästares aflöning vid Vexelundervisning* - Skoior å landet, 6;o Contract* »Prosten m. m. Doctor Rönbeclks Motion, angående inköp ef en Natura!- Historisk Samling till Riks - Museum, tillika med Kongl. Lif - Medici m. ra. Doctor Ekströms dervid gjorda anmärkning. S. D. Remitterades till: 'Statssamt Allmänna Besvärsoch Vevo* namieUtskotten! Prof essotpa Gruvan elen, Conltscts,. Pröjtfäj Trot. Uldr, d, i? Dec. tfii» F. G, Giiedclii, Prostarno Grevillii, sigrell*, Gwtitlii , Ilibelii, Heurlins, och Kyrkoherden Lyths Memorial och anföranden, rörande inrättande af ny portgång å olika orter. S. D. Vid förnyad föredragning af BancoUtjkottets Memorial, N:o 3, angående tryckning af den från Banco-Fullmägtige till Banco-Utskottet vid denna llikrdag afgifna Berättelse, blef detsamma af Prerte -Ståndet bifallet. S. D, Upplästes och Remitterade» till StatsUtskottet .* Kongl.
4 Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 12. Den, som bifaller Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden gillade hemställan; att Ister, alla slag, bör åsättas tull af 2 R.dr per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; 1 Vinner Nej, bibehålles nuvarande tullfrihet för denna artikel. Å följande slag omalen och malen spanmål har Utskottet tillstyrkt antagande af tull, nemligen för omalet hvete 15 öre per kubikfot, omalen råg 10» » » mjöl af hvete 80 » » centner, mjöl af råg 50 » » » gryn, alla slag 50 » » » Häri har Preste-Ståndet till alla delar instämt. Bonde-Ståndet åter bar väl godkänt de föreslagna tullsatserna å mjöl af hvete och af råg samt å alla slags gryn, men afslagit de ifrågasatta tullafgifterna å omalet hvete och omalen råg; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet icke antagit någon af berörda tullsatser, utan bibehållit samtliga förenämnda varuslag vid nu för dem stadgad tullfrihet. För sammanjemkning af de sålunda fattade olika besluten inbjuder Utskottet Preste-Ståndet att, lika med de tre andra Stånden, medgifva tullfrihet för omalet hvete och för omalen råg, samt Ridderskapet och Adeln jemte Borgare-Ståndet att biträda Presteoch Bonde-Ståndens beslut, att mjöl af hvete och af råg samt gryn, alla slag, böra åsättas de af Utskottet föreslagna tullafgifter; men om dessa inbjudningar icke antagas, lärer om dessa frågor böra röstas sålunda: 6. Den, som instämmer i Utskottets af Preste-Ståndet gillade förslag, att omalet hvete skall åsättas en införselstull af 15 öre kubikfoten, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Ridderskapet och Adelns samt Borgareoch BondeStåndens beslut, denna vara att fortfarande få tullfritt införas Bevillning ^-Utskottets Memorial N:o 12. 5 7.
Infanteri-Bataillon, om särskilde löneanslag för Befälet vid Smålands. Se Cavalleri-Regementernes återuppsättande. •—- Regementernes beklädnad, om indelade. Inkomsternas beräkning; dervid förekommande frågor. Särskild mening. I s 71g. Inqvarteiing, om, lör Vendes Artilleri Regemente. — Besväret för Städerna, om lindring deri; Utlåtande deröfver. Särskildta yttranden I s. 818—822. Ytterligare utlåtande. III s. 199 — 204. 1 anledning,af vtterligare fråga om. IV s. 180 — i85. Voterings Propositioner i ämnet. V s. 10 — t3. — penningars anslående, om, för Befälet vid indelade Båtsmans Compugnierne. II s. 1426—1428. om,D:oför Varfs-Staterne vid Örlags-Flottan &:c. II s. i434— i436.' — skyldighet, om Städernes befrielse från. Se Troupper, om underhåll för tågande. — skyldige, Städer, om understöd för. IV s. 543 — 547- Institutet för Blinda och Döfstumma, angående. II s. 1188— 11 g t . Instrumenter, astronomiska, om medel till inköp af sådana, åt Observatorium i Stockholm; Utlåtande öfver förslaget. Hr af Uhrs särskilda mening. I s. 538 — 54g» Ytterligare utlåtande. li s. ii5a—1157. Särskilde meningar II s. 1157-—1162. Regis t er\ >9 Memorial med Voterings Propositioner i afseende på frågan. Dito nied underrättelse om i förstärkta Stats-Utskottet anstäld votering öfver frågan. lil s. 173 174. Invisningar, om enskilde Personers rättighet alt utfärda. lil s. 79.—8i. Förslag till Stadga om. lil s. 82—85. SärskiIde meningar. Ill s. 86 — g4. Ytterligare utlåtande.
Jag anhåller att Ridd.Secretm mätte få upplysa, huru de öfriga Stånden L detta hänseende beslutat. lindert. Ridd. Secret. tillkännagaf, att PresteSt. bifallit utlåt. N:o 182; BorgareSt. hade bifallit N:o 12.3 med de förändringar, som i N:o 182 blifvit gjorda, och BondeSt. hade bifallit JNT:o 182, med den förändring att i 7 §:n skulle, i stället för orden — "eller ock de, som dessa embeten företräda, ”— sättas orden: "sorn till förrättande af deras embeten behörigen förordnade äro.” Frih. Boye, Ludv.: Till Hr Frih. o. Landtmis samt det Högt. Ståndets ompröfvande hemställer jag, om icke föredragningen må ske punktvis, och sålunda öfver hvarje puukt särskildt beslutas. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller få fästa den siste talarens och Högh Ståndets uppmärksamhet derpå, att betänk, är, med en mycket ringa redactionsförändring, redan bifallet af 3 Stånd, och att således de anmärkn:r, som R. o. Ad:s ledamöter kunna komma att vid betänk göra, icke leda till någon annan påföljd, än att visa det Ståndet icke öfversett de många fel, som i denna författning, efter mitt förmenande, äga rum. Jag hemställer derföre till Frih. Boye och öfriga ledamöter, om det icke bäst vore, att en hvar gjorde alla sina anmärkn:r på en gång, för att både för det närvarande och för framliden visa huru man tänkt i detta fall, dock utan att uppehålla öfriga sakers gång genom den omständlighet, som en föredragning punktvis troligen skulle medföra. Frih. Boye: Emot det föredragnings-eller behandlingssätt, som den siste värde talaren föreslår, har jag intet att erinra; men jag anser icke likgiltigt, om Ståndet låter qvarstå eller hämmar de brister, som författningen framställer.
Ha, ha, ha! – Qvinnonatur! En liten små[a]ktig hämd för det jag lidit för hans skull. Buh, – här vill jag vara utan mask, – grof, låg, hvad som helst, men sann. I min lifstid skall ingen menniska läsa dessa anteckningar. De äro mina egna, ingenting annat än surrogat, derför att jag icke eger en menniska att älska och att tala med. Och när jag blir död är allt mig likgiltigt. Hvarken skam eller heder kan nå mig. Det är en obeskriflig lättnad jag kan känna af att skrifva så der alldeles ut ur mitt eget hjerta. Hur måste det då icke vara att ega en menniska att tala till! Jag nekar icke till, att jag äfven hyst en hemlig tanke på, att den känsla jag nu brottas med, endast skulle vara en hjertats missvisning, och att det skulle kunna komma en ännu osedd, – att det skulle kunna finnas någon för mig, som det fans en Lewes för George Eliot.246 Bah! Dårskap! Och om så vore! På elden med allt det förflutna! – det vore då värdelöst för mig. Eller hela mitt lif uppslaget för hans ögon. Hvad vore då allt det lilla och lumpna mot det enda stora och härliga! Nej. Jag behöfver vara sann emot mig sjelf. Och jag vill vara det. Och jag vill kämpa emot min okunnighet. Jag vill vara en hederlig enstöring, – lycklig i sitt arbete, lycklig i sina studier. Voilà! Nånå – il ne faut jurer de rien! Men jag skall alltid få tiden att gå. Den 13 April har icke varit någon förspild dag, jag har alltid pluggat en del franska i hufvudet. Gå på, Ernst!247 Alter Ego! Arma Alter Ego! Du kan aldrig bli annat än en qvinna. Hur har inte detta tyngt mig ända sedan min barndom! Parian, som aldrig kan lyfta sig ur sin kast! Denna halffärdiga varelse, som aldrig kan bli ett helt för sig. För den som känner det så är Paris ett helvete. Man tvingas att hvarje ögonblick tänka på hvad kön man hör till.
Vänder jag mig åter till förbrukarne, sä påstå de grundsatsen vara att köpa för bästa pris. Den grundsats deremot, som här vanligen yrkas af mina motståndare, är frihandeln och borttagande af ali tull på spanmål såsom man i England gjort. Hafva nu Hrr frihandlare alldeles glömt sin grundsats vid detta tillfälle, när det är fråga om spanmälen? Så förefaller det, när de ej vilja medge tullfri införsel. Man säger att potatisprisen ej äro serdeles högre nu, än förliden höst. Nyligen hörde jag en jordbrukare från Småland npgifva att potatispriset der förliden höst var tre R:dr och nu är fem R:dr. Skilnaden är således icke ringa. Jag kan icke finna annat än att Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s Utlåt, är väl grundadt samt anhåller derföre om bifall dertill. Hr Den 18 Mats e. m. 305 Hr Arnell, Gust. Fredr.: Äfven jag är icke nog oerfaren för att gilla ombyte i handelsgrundsatser och derigenom göra handeln omöjlig. Ett vilkor för handeln är att stabilitet i författningar skall existera, och att den icke skall rubbas genom undantagslagar, men serskilda förhållanden kunna äfven göra undantag nödvändiga. Jag tror att ett, sådant serskildt förhållande är det nuvande och just af de skäl, som blifvit anförda af dem, som talat emot Betänk, vill jag hemta anledn. att tillstyrka bifall till detsamma. Man vet att här i landet har, allt sedan förliden höst, den opinion varit gällande, att spanmålsproduktionen varit otillräcklig för vårt behof och att man äfven befarat brist. Jag tror att opinionen i delta fall fordrar något afseende och att man i och för detta ändamål för tillfället uphäfver export-tullen, så tror jag att det skulle vara dcstomera nyttigt för landet, som man derigenom skulle undvika det värre onda, att nödgas göra ett exportförbud. Jag tror att den föreslagna åtgärden skulle vara ganska nyttig för hela landet och anser att man dervid bör fästa mera afseende än man här velat göra. Genom tillfälligheter kunna priserna på olika orter stegras till en betydlig höjd, och då upkommer ett rop på hungersnöd, som icke funnits och hvilket således endast grundar sig på en öfverdrifven farhåga.
Konunga-Balken Landslagen, som st idgar att ingen Konung mä afsöndra något af Upsala Ode fran Riket, pä längre lid än sin lifstid, ej helier enligt 4 tz, dersammastädes något af Rikets ingälder, samt SäkerhetS Ackea bjuder, att Konungen mätte styra som Honom nyttigast syntes, i allt hwad som icke more stridande mot 1772 ärs Regerings sorm , fä kan ingen stycka häraf hämtas för den sattsen, art Konungen ägt efter behag borrtgifwa eller förminffa Kronans intrader. Detta hafw r jämwäl Konungarne sjstswa bekräftat hwarpä jag will anföra ett par exempel. Lronsrsä^ri arfwingarne ägde Johannis» bergs Kungsgård pä ewärdeligt arrende; detta med flere dylika arrenden uphäfdes wid 1765 ärs Riksdag, och arrendetiden blef för alla dega lägenheter be» stämd till i; ar frän Riksdagens flur; wid 1770 ärs Riksdag anfördes beswäc haröswer, och dä warande Ständer förklarade detta förfarande wara wäldsamr och Den 28 December. 1625 »ch störa allmänna säkerheten, men funno likwäl tjenligast försöka genom komposition förskaffa Kronan nägon förmän, hwiiket i sa mätto lyckades, att be fleste asstodo sin pretention pa ewärdeliga besittningen , emot fastställande af ivo ärs arrende för en del, 50 d:o för andra, blott en enda Ofwer.Jägmästaren O^Ilenrvarä stod icke akt sörina afsta sin rätt, hwarföre ock Sländerne förklarade att dä han icke wille cedera, man ej kunde utan att störa allmänna säkerheten betaga honom sin rätt, utan mätte han derwid bliswa bibehållen. Af alla desia arrendatorer blefwo alla hör, de en enda undantagen, näml. framlidne RikS-Rädet Baron kunclc, som innehade Johannisbergs Kungsgård.
Utskottet har så mycket mindre funnit denna anmärkning böra föranleda till ändring i hvad i detta afseende blifvit föreslaget, som den gifna föreskriften utgör det enda correctiv för missbruk i detta fall, som Utskottet, till undvikande af sjöfartens betungande med några svårigheter, kunnat för närvarande vidtaga. 7 6 morn. Uti detta mom. har Herr Hessle önskat förändring, bäntydande dertill, att alla skuldebref böra skrifvas på stämpladt papper, samt dessutom äskat, att föreskriften i detta morn. må så förtydligas, att, då en det af ett skuldebrefs belopp är gulden och afskrifven, samt det endast för återstoden uppvisas hos Domstol eller _Executor, villrådighet ej må uppstå angående handl jugarnes charterande. I anledning af det utaf Herr Hessle yrkade förtydligande af momentets föreskrift, får Utskottet vördsamt föreslå det tillägg dertill, att stämplade papperet bör beräknas efter det capitalbelopp, i afseende hvarå uppvisandet af skuldebref eger;;rum} Men deremot har Utskottet icke ansett tiden ännu vara inne att tillstyrka en så genomgripande förändring uti bittils bestående förhållanden, som den att föreskrifva, det alla skuldebref skola skrifvas på stämpladt papper, ' och i följd deraf kan Utskottet icke heller understödja det jemväl af Herr Hessle gjorda förslag orri chartering af Diseont-Reversal, då de, till låns erhållande, inlemnas. * 7 §.. 8 mom. Utskottets förslag, att belägga enskildes f eller PrivatBankers Assignalioner och Deposit-bevis m. m. med Charta-Sigillata, har inom alla fyra respective Kiks-Stånden rönt motstånd af de fleste talare, sorn yttrat sig i ämnet. De skäl, som till ogillande af Utskottets förslag blifvit anförde, hafva hufvudsakligen varit; obilligheten aW belägga dessa Bevillning^-Utskottets
På grund af hvad Utskottet nu anfört, och då den Kongl. Propositionen ej lärer kunna annorlunia än i sin helhet antagas, finner Utskottet sig föranlåtet hemställa, att densamma icke måtte bifallas; hvaremot Utskottet, i öfverensstämmelse med dess här ofvan uttalade åsigler och med anledning af de i ämnet väckta enskilta motioner, vördsamt tillstyrker, att Rikets Ständer måtte för deras del besluta och hos Kongl. Maj-t i underdånighet anhålla om utfärdandet af en författning> hvarigenom, med uppluifvande af Kongl Förordningen den 1 Juli 1743> angående bud ka far, och af Kongl. Kungörelsen den 2 6 November 18)6, rörande sättet för menigheters hörande i tillåtlige ärenden, 6 Capitlet Missgernings-Balken erhåller jöljande förändrade Ijdelse: Lug-Utskollels Betänkande, IV.-o /2J, 21 Om upror och oloflige folksamlingar. 1. §■ Samlar sig menighet eller annan folkmängd offentligen tillhopa och lägger det upsäit ådaga, att med förenadt våld sätta sig upp mot verkställighet af offentlig myndighets bud, eller att den till någon embets-åtgärd tvinga, eller att derför hämnas; upmane då den, som ä öfverhetens vägnar bjuder och befaller, menigheten eller folkmängden att åtskiljas, och underrätte densamma om den påföljd, som, för uprorsmän, enligt 2, 3 och f f. §, äger rum: låta de församlade sig häraf genast skingras och till lydnad bringas; då straffas anförare med arbete å fästning frän Sex månader till Två år, men de öfrige varén från straff frie. §. 2. Skingra sig ej uprorsmän, efter sådan uppmaning och varning, som i 1 <§'■ sägs, utan trottsa med oljud, smädeord eller hot; vardén dömde, anförare till fästnings-arbete från Två till Sex år, och andre deltagare i uproret till sådant arbete från Sex månader till Två år. §. 3.