Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ingår ytterligare på Herr Danckwardts benägenhet alt få redactionen för beslutet så tydlig som möligt. Jag har just derföre sökt hjelp i KammarCollegium, och derstädes fält min redaction uppgjord så, att saken på skyndesammaste sätt kan slutas. Mitt interesse är alt slippa Kronan tilt granne, och befria orten från olägenheten af att hemmanen vanskötas. Det torde tillåtas mig fästa Herr Danckwardts uppmärksamhet derpå, att om Rikets Ständers beslut innehåller, att införsel skall ske efter gällande författningar, så vållas derigenom uppskof, enär Herr StatsSecreteraren sjelf medgifvit, att några författningar icke finnas om införsel i Frälsejord. Af dessa skäl hemställer jag, om icke min redaction må antagas, hvarigenom allt blifver klart. Herr Danckwardt : Jag underställer Rid» derskapet och Adeln, om hvad Herr Tham här omtalat rörande de hemman, som skulle lemnäs Herrar Adlerbrandt och af Wetterstedt i ersättning, kan blifva föremål för 56 It. 11 * D e n •J Ja n ii a c i i e. nu Ridderskapets och Adelns pröfning, då hans uppgift är olika med den ansökning, sorn af nämnde Herrar, enligt Utskottets Utlåtande, blifvit ingifven, och Iivari begäres flere hemman, och af dem åtminstone i mantal Frälse. Herr Tham har förmodligen menat mig, med den person han uppgifver hafva lagt alla möjliga hinder i vägen mot ifrågavarande saks afgörande. Jag behöfver endast besvara detta mindre lämpliga yttrande med den fråga till Herr Tham, hvilka obehöriga hinder jag lagt i vägen för Herrarne Adlerbrandt och af Wetterstedt att vinna deras ändamål 11 Jag var nödsakad som Embetsman alt handlägga deras sak; jag fann dem ha orätt; att de sökte vinna en fördel på Kronans bekostnad, dertill författningarne ej berättigade dem, och hvilken Rikets Ständer, endast under förmodan, att den var dermed enlig, och hvarom Rikets Ständer saknade behörig kännedom, medgifvit. Samma tanka hyste hela KammarCollegium.
Anckarsvärd, visserligen kunde till sina principer vara riktigt; men jag anser detta förslag icke vara möjligt att verkställa; ty oin man skulle äga rättighet alt (öra ut fin ull, och såsom ersättning derföre få införa utländskt kläde, så vore delta ett monopolium för en särskild produetion, hvilket jag ej anser vara öfverensstämmande med vår öfriga lagstiftning. Jag tror äfven, att ganska manga missbruk deraf kunde upp • komma, 11 v i I k a motionären icke afselt, men hvarpå jag tror rnig höra fästa uppmärksamheten. Antagom t. ex., alt jng har ett parti ull, jag aflemnar det till ullconloret och får der ett export-hevis. På grund af della bevis att jag expor terat ullen, införskrifver jag ett parti kläde, motsvarande livad lagen tillåter mig. Deremot har ingen reda på hvart ullen tagit vägen, ty jag sjelf har haft rättighet att försälja den. Jag transporterar denna ull livart jag vill. Jag sätter åter in samma ull uti ullmagazinet för alt exportera den och uttager den ånyo, och denna vexling kan ske så många gånger man behagar, och för hvarje gång införskrifver jag ett motsvarande parti utländskt kläde, det vilI med andra ord säga, att jag importerar utländskt kläde för den tull, hvilken blifvit bestämd för importen af ull. Detta tror jag ej skulle vara förenligt med den import-tull, sorn Bevilln.Ulsk. bestämt. Jag skul - le, derigenom att jag producerar ett visst qvantum ull, kunna införskaffa ett qvantum kläde, många gånger större än det, som blifvit bestämdt alt motsvara ullqvantiteten. Våra Jurendrejare, 0111 jag så skall kalla dem, äro minsann så skickliga i konsten att begagna hvarje väg, som för dem står öppen, alt jag ansett mig skyldig fästa uppmärksamheten på, att de, om ett sådant förslag antoges, för ull säkerligen skulle inpraktisera så mycket kläde sorn helst. Deremot skulle jag tro, att det vore enligt med näringarnes fördel all gifva exportprsemier till lika belopp med varans import-tull. Jag önskar skydd åt produclionen af (in ull.
— Förgäfves stred han, som numera vår Svenska Konungason, för landets väl och ära att afskudda sig oket af våldets politiska förtryck, och återfå den förlorade sjelfständigheten: man ansåg sig kunna ana annat än dessa stora föremål och böra högljudt i tal och skrift på mångasätt fördunkla verkningen af framgångame, ja man tvingade hans alltid vaksamma politik lill större ansträngningar just derigenom, att man icke ville förstå honom, och hans konungsliga sinne för sitt land, uppmanade honom sjelf (genom de Hrr som närmast berättigade till hans höga förtroende och vänskap såsom ambassadörer värdigast kunde och borde föra sin talan direkte) införa sitt land i stadgad förbindelse till Europas mäktigaste stater, som lyckades så fullkomligt vederlägga all orättvisa emot hans tänkeoch handlingssätt, att Sverige erhöll stöd för sig, och det med sig äfven genom K. Carl Johans medling förenade brödrarike uti den Europeiska politiken, och vi minnas alla huru och på hvad vis man hugnades genom II. M. Ryska Kejsarens besök hos vår Konung. Manne det likväl fick gälla för hvad det var, nemi. en ära vederfaren Sverige, för dess Konungs stora anseende och makt; nej det skulle ännu en orättvisa drabba, och jag erkänner med glädje mig icke haft deri den ringaste del såsom representant, emedan jag var frånvarande vid alla öfverläggningar derom. — Det biet åt Konungen sjelf lemnadt att såsom arf till sin egen dynasti öfverlåta kabinetts-kassans gjorda skuld för allt hvad lill rikets trygghet, ära och sjelfbestånd mast genom alla dessa svåra omsorger af Konungens vishet åtgöras; härmed visade sig Sverige på ett efter min åsigt vanärande obetänksamt sätt i det allmänna omdömet, så väl för dessa som öfrige välgerningar; hvaribland må nämnas riks-skuldens betalande och penningeväsendets samt alla öfriga näringsverks förbättringar, enligt Hr Edenhjelms värdiga anförande.
Emellertid vill jag icke gifva luft åt den tanke, som vore icke ångkanonsluparne af behofvet påkallade, men deremot påyrkar jag ett noga öfvervägande, innan man beslutar sig för antagande af ett förslag, som medför så stora kostnader, och enl. min åsigt har till följd att, i st. f. det antal kanoner man borde kunna sätta mot fienden, man får åtnöja sig med 40 ä 50, hvilket blir en väsendt lig skillnad. Jag vill icke bestrida hvad här tillförne blifvit yttradt, att Skärgårdsflottans materiel erhållit i sednare tider en förbättring, som den förut icke ägt. Detta enstaka factum kan likväl icke öfvertyga mig, att denna Flottas intressen i allt blifvit så vårdade som vederbort, och ett ytterligare skäl för denna min öfvertygelse, att då man under tiden intill år 1870 eller 1867 föreslagit en högst betydlig förökning af det yttre försvaret, har man deremot förbisett all tillökning af skärgårds-fartygen. Tror man då verkligen, att dessa fartyg skola vara i all evighet. Man anser dem icke ändamålsenliga i deras närvar:de skick och derföre utbyter man 20 roddbåtar mot 20 med ånga. Men månne icke utbytet och förbättringen borde och kunde sträckas äfven till bättre roende skärgårdsfartyg ? Granskar man vidare DeparttsChefens förslag i fråga om sjöofficerares bildning, så finner man, att sedan desse officerare under 4 års tid tjenstgjort på örlogsfartyg, kunna de komma i fråga till att öfvas på skärgårdsfartyg. Vidare inhemtas af samma förslag, att den af R. St:r vid sista Riksdagen beviljade million till iståndsättande af Flottans materiel, blifvit sålunda använd, att af 800,000 R:dr endast 13,000 R:dr tillfallit Skärgårdsflottan, och under sådana förhållanden torde jag anses icke hafva saknat skäl för mitt yttrande, att derföre, att materielen blifvit något förbättrad, man icke kan påstå att för denna Skärgårdsflotta blifvit gjordt allt hvad 726 Den 20 December. som varit att önska.
Yar så trängande nöd eller fara för handen, att han sig ej besinna kunde; då må han från straff frias. § 59. Kommer någon den till hjelp, som finnes i nöd stadd, efter ty förut sagdt är; vare ock för honom lag, som hade han sjelf i den nöd sig befunnit. § 60. Huruledes vid uppror eller upplopp, så ock i vissa fall vid angrepp å dem, som till krigsmagten höra, våld må med våld mötas, derom är särskildt stadgadt. Örn skadestånd. § 61. Ersättning för den skada, som någon genom misshandel, hvarom sagdt är, tillfogat annan, vare den brottslige pligtig att gälda, ehvad gerningen skett med Lag-Utskottets Betänkande N:o 20. 13 uppsåt eller af vållande; och skall under skadeståndet räknas icke endast läkarelön och annan kostnad, utan äfven ersättning för hinder eller brist i den skadades näring, för sveda och värk, så ock för lyte eller annat stadigvarande men, om sådant blifvit honom tillfogadt. § 62. Komma maka eller barn efter den, som dödad blifvit, att genom hans frånfälle sakna nödigt underhåll; då skall dem, efter ty, med afseende å så väl den brottsliges tillgångar, som andra omständigheter, skäligt pröfvas, tilläggas såsom skadestånd hvad för makan eller barnen tarfvas till dess de sig eljest försörja kunna; ocb må det skadestånd, efter omständigheterna, sättas att utgå på cn gång eller å särskilda tider. Gemensamma bestämmelser, § 63. I afseende å delaktighet i brott, som i denna författning omförmälas, komma, der annat bär ej finnes särskildt stadgadt, do angående delaktighet i missgerningar i allmänhet gällande föreskrifter att tjena till efterrättelse. § 64. Med svår kroppsskada förstås i denna Författning sådan skada, som i 11 § sägs. § 65.
Skrifvelse, N:o 83. 47 Serskild Artikel till iakttagande vid det riksmöte, dä den föreslagne Riksdags-Ordningen varder af Bilaga till Konungen ock Rikets Ständer slutligen antagen, äfvensom derefter till nästa Biksdagsriksdag. Ordningen. § 1. Å den riksdag, då ofvanstående Riksdagsordning varder af Konungen och Rikets Ständer antagen och fastställd, utsätta Rikets Ständer tiden för Riksförsamlingens första lagtima sammanträde. § 2. Rikets Ständer upprätta, under samma riksdag, den reglementariska ordningsstadga, som kan för riksdagsgöromålen och ordningen vid riksdagarne anses till iakttagande, jemte grundlagarnes föreskrifter, nödig. §3. Å samma riksdag tillkommer Rikets Ständer: a) att besluta, huru många ledamöter i Riksförsamlingens Andra Ramare hvart läns röstberättigade på landet inom afdelningen för omedelbara val skola, af det för denna afdelning bestämda riksdagsmanna-antal utse; b) att fastställa indelningen af rikets sjuttio landtdislrikter för riksdagsmannaval till Andra Kamaren genom elektorer; c) att förordna, huru det antal riksdagsmän i Andra Kammaren. som rikets städer ega utse, skall på dem fördelas, och i sammanhang dermed, huru städerne skola indelas i valdistrikter; d) att på rikets samtlige län och Stockholms stad fördela det bestämda antalet ledamöter i Riksförsamlingens Första Ramare; och e) att bestämma de arfvoden och den resekostnads-ersät tning, som riksdagsmännen å nästföljande lagtima riksdag, enligt 157 § riksdagsordningen, må af statsmedel tillkomma. § 4. Sedan det för Första Kamaren bestämda .antal ledamöter blifvit på valdistrikten fördeladt, skola Rikets Ständer besluta, i h vad ordning inom de serskilda valdistrikten, Första Kamarens ledamöter skola vid början af andra eller tredje riksdagen derefter afgå, så att, enligt 5 § riksdagsordningen, vid hvardera tillfället utgår en tredjedel af Kamarens hela antal.
VII. B. 298. VIII. A. 101. Snoilsky, Grefve Nils, yttrande. I. 5i. Sockenmagaziner, om inrättande af. XXII. Soldat och husar, sorn endast begått första resan enkel stöld, angående vackt fråga om deras qvarblifvande vid regementet. XXI. B. 58o. XXIII. A. 155. XXIV. E. 3^7- Soldat, värfvad, som utöfver viss lid varit i tjensten anställd, örn aflöning för. Se Aflöning. Soldalmålet, om minskning i. V. B. 373. VI. 4' VII. A. 31. Soldal-roteringen, den nya ordinarie. Se Rotering, Soldat-. Soldater och deras vederlikar, angående eftergift af per sonella utskylder för afskedade, till underhåll berättigade. Se Eftergift. Soldin, Fabrikör A. L., angående eftergift för, att betala upplupna räntor i Bankodisconten. Se Eftergift. Spanmål, Domkyrko-, angående. Se Domkyrko-spanmål. — om mätning af. Se Mätning. — om nedsättning i tullen för 2tne laster. Se Tull. — om bestämmande af stadigvarande å. Se Tullafgifter. — behaglig tids förlänings-, angående beloppet af den, som vid ledigblilvande pastorat bör bibehållas, och om återstodens användande. II. 4^4‘ ElR. 3o. IX. B. 387. A. 437. XIII. U. 110. A. 292. E. 714. — om beläning af. II. 5i2. IV. R. 140. XIII. B. 672. A. 713. XVII. U. i75. XVIII. A. 116. — angående föreskrift om beskaffenheten af den, som för Statsverkets räkning upphandlas. III. 388. IV. R. 97. XIV. B. 170. A. 331. — om beskaffenheten af den, som af tiondegifvare bör levereras.
För min enskilda del har jag insett nödvändigheten af att icke fördröja afgifvandet af dessa Förslag, och jag förmodar, att de öfrige Ledamöterne i Utsk. dela denna åsigt, samt förnyar derföre min hemställan, huruvida någon särskild anmodan till Utsk. är behöflig. Hr Cederschjöld: I anledning af näst den sista värde Talarens hemställan till mig får jag tillkännagifva, att jag visserligen icke skulle vara obenägen att medgifva uppskof med denna frågas företagande, intilldess alla de livilande Grundlags-frågorna hinna från Const.-Utsk. aflemnas, om jag ej förutsåge, att en ny discussion då förestode, huruvida denna Grundlags-fråga då särskildt borde genast företagas, eller ock alla behandlas i ett sammanhang. Det är nödvändigt, att denna fråga snart afgöres, såvida ändamålet dermed icke skall alldeles förfelas; och om jag kunnat föreställa mig, att min motion skolat föranleda en så lång discussion, hade jag hellre återhållit densamma; ty den kommer att i tryckning kosta mer, än den besparing jag åsyftat. Men lika nödvändigt är det äfven, att de öfriga Grundlags-förslagen få hvila i det längsta, på det vederbörande må hinna riktigt begrunda dem och derom stadga sin opinion, sedan mitt förslag vid sisth Riksdag icke vann framgång, att de då genast hade bort tryckas och med allmänna tidningarna utdelas. Det torde derföre vara bäst, att hellre nu än framdeles besluta om denna särskilda Grundlags-frågas frånskiljande från de öfriga och skyndsamma afgörande. H. Ex. Hr Gr. och Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföll, att det sedan sista Riksdag livilande förslag till förändrad redaction af första perioden i 5g §. Riksd.-Ordn. skyndsamligen linge för R. o. Ad. föredragas? Ptopades Ja. Hr Cederschjöld:
De calculer Utskottet, till följd deraf, upprättat öfver beloppet på försålda Chartor af skiljaktiga valeurer, hafva ådagalagt, att de sorn i Stockholm ega befattning med försäljningen, lära böra tilläggas fyra procent af behållningen å den inflytande Summan , så framt deras inkomst skall uppgå till hvad den hittills utgjort ; och hvilket Utskottet ej trott vara för högt beräk-nadt; 5ig Bevillningsutskottets B tänkanden. hvaremot å Landet och de dfrige Städerrie, fem procent torde bora utsättas, så framt Försäljningsman skola kunna erhållas, och desse njuta någorlunda ersättning för sin moda, Härigenom minskas visserligen behållningen af ChartagSigillatae - inkomsten med omkring 12,000 R:dr årligen. Meni den högre inkomst, som uppstår genom dels deri föreslagna förökningen af g skill. Chartornes värde till 3 skill., dels genom förhöjning i stämplade Pappers - afgiften vid Stadernas Domstolar, dels ock af den förändrade grunden för LysningsSedlars Chartering, förmodar Utskottet denna brist kunna med säkerhet betackas; ech tvekar således icke, att till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen hemställa, det den till. förene utgående ChartEeSigillatseFörsäljnings-provision, må hädanefter upphöra. 17:0. Vid det i nu gällande Författning stadgade förfarande vid utbyte af rnaculeradt stämpladt papper, har Utskottet icke ansett någon förändring böra komma i fråga. 18:0. Slutligen har Bevillningsutskottet, rörande uppbörd och redovisning för influtne ChartseSigillatas - medel, nu icke föreslagit någon annan förändring i hvad härom stadgadt finnes, än jemte ett förtydligande af hvad rörande LysningsSedlars insändande till behörig granskning redan före* skrifvet är, dervid fogat det tillägg, att de DebetSedlar, sorn vid Lysningars uttagande antingen i original eller afskrift aflemnas till vederbörande Presterskap, icke behöfva, till undvikande af en Bevillning*- Utskottets Betäitkanden.
Herr lVlLnner8rLm, gean: tvid det, som jag förut i detta ämne yttrat, får jag tillägga, at jag lika med Herrar Friherre klLnnersienn och Friherre LitkverscKMä anser stridande emot Consiitutionen, at taga det i fräga stäldte bestulet, och tror säledes, at nägon proposition härom icke bör äga rum. Herr vonScbult^enbeim, vLViä. Dä ! Herr Baron ^äelsvLrä proponerat en allmän refning af all jord i Riket, sä tyckes mäletej wara Höglofllige Ridderffapets och Adelns ensak, utan mäste höra til de allmänna frägor, som ej til omedelbart afgjörande in pleno mä uptagas. Icke heller synas Ridderffapet och Adeln eller egenteligen Säteriägarns Privilegier wara i nägon wäda, sä at en tids utdrägt eller upffof genom en mängärig refning öfwer hela Riket derföre sökas borde. Alsintet Ständ mägtar, förutan eget begifvande rubba Säteri-jordens tilerkända rättighet; den i fräga satte allmänna jordrefning tyckes säledes kunna förefalla, och ingen deliberation eller proposition ytterligare ä mälet behöfwas. Herr Grefwen och Landtmarskalken förklarade at pä den frägan at ej ingä i nä-^ gra uppoffringar före en allmän refning och skattläggning, pä den gjorde han ingen proposition. Fri ^ Andra Band. k7:s rs. 114 Den 8 Julik. Friherre ^ckeUv-uä, dä jag hörk flera Herrar yrka, at sednare delen af min motion icke skulle wara af beskaffenhet at här kunna uptagas, sä har jag sjelf förklarat, at jag wille dermed wända mig til Constitutionö-Utskottet, men den förra delen, angående stjutsnin§en för Säterier kan jag ej finna wara af sädan beskaffenhet, at den icke genast kan til afgjörande företagas. Ropades starka Ja.
9 Maj 17 Maj Se Bevill b. 2 Maj Åttonde 9 Maj 18 Maj ning, jb. 1 Maj b. 9 Febr b. 15 Mars b. 10 Febr. b. 12 Mars Hufvud b. 9 Maj a. a. 18Maj Allmänna b. 2 Maj b. 11 April 7 Maj a. a. 28 Maj b. 11 April Titeln. b. 9 Maj a. a. 17 Maj W PV " es Oj ►J* TO 05 03 £Oo cp 2 w TO • 05 HL N:0 § 38 b. 1 Maj 105 18 18 R. länder förvärfva sig ökade insigter och konstfärdighet, om anslag till Revisorer, Rikets Ständers, om ändring i vissa delar af instruktionen för dem vid granskningen af Statsver o o ket Richert, Johan Gabriel, Expeditions-Sekreterare, om pension åt hans enka. Riddarholmen, angående upplåtelse till Stockholms stad af vissa tomtdelar å Ridder stolpeska egendomen vid Skeppsbron, angående denna staten tillhöriga, till Riksarkiv förut begagnade Ridskola vid Strömsholm, angående anslag till Riex, G. A. Lokomotivförare, angående Statens öfvertagande af honom ådömd ersättningsskyldighet till personer till följd af den vid Sandsjö jernvägsstation den 23 December 1864 timade olyckshändelse Riksarkivet, angående anslag till » angående den dertill förut begagnade f. d. Ridderstol peska egendomen Riksdag, angående förlängning af innevarande » Kongl. Maj:ts svar om förlängning af innevarande Riksdagens kamrar, angående deras inrymmande i Rikets Ständers och f. d. Hebbe ska huset Ridd. o. Adeln. Preäte Ståndet. Se b. 24 Jan. Sjette b. 24 Jan. Sei Nionde Hufvud - Borgare Ståndet. Hufvud - b. 27 Jan. Bonde ståndet. Oj 2 T> cL ST" a o ca"1 crq cr R. SL *3 03 O CB 03 r* rt-" 5* m 5" Oq O..™ TO ctq‘ 03 Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid. Adeln.
Ej sällan har handt, att fullt skicklige sökande saknats uti ett stift, under det att saintidiet härmed så beskaffade sökande uti ett annat saknat tillfälle att såsom lärare begagnas. Om på något ställe mindre verksamma lärometoder blifvit följde eller missbruk inrotat sig, biifver det alltid svårare att vinna förbättring i de förra eller rättelse i de sednare, derest blifvande lärare sjelfva varit handledde efter samma metoder, eller såsom lärjungar varit delaktiga i eller vittnen till miss - 22 bruken, och i allmänhet skulle icke utan skäl kunna befaras, att, om ett läroverk förfölle och valet af lärare vöre inskränkt endast till dem, som der njutit undervisning, samma läroverks förfall allt mer och mer skulle tilltaga. Dessa sammanverkande orsaker hafva ock redan föranledt den jemkning i stadgandet, att till vissa lärareplatser sökande från hvilket stift som helst under vissa förhållanden kunna anmäla sig, men då olägenheterna blott ofullständigt härigenom afhjelpas, torde ansökningsrätten i allmänheten böra vara oberoende af den ort, der sökanden är född eller njutit uppfostran, och ofvannämnde stadgande således böra utur en blifvande Skolordning uteslutas. Hvad i öfrigt angår kompetensen till lärare-sysslor och den vigtiga frågan om sättet att utröna de sökandes större eller mindre skicklighet för de befattningar, hvartill de anmäla sig, så anhåller jag att i underderdånighet få åberopa den särskilda framställning, som härjemte bifogas (Bil. n:o 2), angående inrättande' antingen af skollärare-seminarier eller af särskilda läi’ostolar i pedagogi och didaktik. Blifver det i nämnde framställning gjorda förslag till seminarier icke af Eders Kongl. Maj:t godkändt, torde blifva nödigt stadga, det ingen må på eget ansvar få förestå undervisning vid elementarläroverk, innan han åtminstone ett år auskulterat och biträdt vid något sådant läroverk, efter den anvisning, som honom lemnäs af eforus.
Cederström ogillar jag visserligen det motiv, som blifvit anfördt för denna nedsättning, och ägde jag en röst vid blifvande voteringen i förstärkta StalsUtsk., så skulle jag votera deremot; men det kan icke hindra mig att iakttaga skyldigheten att afse hvad som enligt grundlagen är tillbörligt. Skälet, hvarför nedsältningen skulle ske, må vara hvilket som helst, oriktigt eller icke, så var det dock de 2 RiksSl:s rätt, som endast hafva beviljat 28,000 r:dr, de må vara aldrig så otillräckliga, att fatta ett sådant beslut. De andra Stånden hafva beviljat mera, och då måste frågan slitas på sätt grundlagen stadgar. Det är endast den oriktiga voter;spropos:n af StatsUtsk., som måste förändras; ty StatsUtsk. har visserligen föreslagit en nedsättning af hästantalet, men detta var en fråga, som fordrade 3 Stånds bifall för att kunna blifva ett R. St:s beslut, som kunde underställas K. M:S afgörande, och då icke 3 Stånd bifallit denna StatsUtsk:s hemställan, så mätte den förfalla; men frågan om anslagssumman måste likväl blifva föremål för votering. Jag (år förnya min anhållan om propos. på återremiss. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då han af grundlagen ansåg sig förhindrad att framställa den propos., Frih. Cederström begärt, och då den af StalsUtsk. föreslagna voterts-propos. icke mera kunde förenas med det beslut R. o. Ad. förut fattat, återstode blott det af Hr Rosenblad framställda förslag, alt denna punkt skulle återremitteras, och hemställde Hr Landtm, alltså nu, om R. o. Ad. ansåg de anmärkntr, som vid denna punkt blifvit gjorda, föranleda dess återremitterande. Ropades ja och nej. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. 26:te punkten. Frih. Cederström:
R:dr och för Länsman ISO R:dr; med erinran derjemte att vid meddelandet af dessa yttranden borde iakttagas, att om i det fastställda taxeringsvärdet boställets grundränta jemväl ingått i beräkning af den antagna alkastningen, indelningshafvare!) i följd deraf måste om boställets frånträdande komme att ske, mot erhållande af tre procent å samma värde, frånträda jemväl uppbärandet af boställsräntan; 2:o. att afgifva utlåtande ej mindre i anledning af de framställningar, som i nyssnämnda hänseenden från Lands-stats-ljenstemännen inkomme, än ock i öfrigt huruvida för Ijensteutöfningen eller ens i allmänhet för tjenstemännen sjelfva kunde anses fördelaktigt, att boställena vid lönerna bibehölles, eller om icke, med afseende å deras otillräcklighet alt motsvara bela lönebeloppet, och att i de så kallade laga husen kunna lemna en mot nuvarande fordringar svarande bostad, det vore mera ändamålsenligt att, efter ofvan antydda grund, utbyta boställena emot kontanta löneanslag jemte byresersätlning; och 3:o. att meddela upplysning, dels huru många Kronofogdar, Häradsskrifvare och Länsmän inom länet voro på sina boställen boende, dels om antalet af de boställen, hvilka Stats-Ulslcottets Utlåtande M 99. 25 hvilka endast hade åbyggnad, såsom i lag är för kronohemman bestämdt, eller, i motsatt fall, vore med särskilda, indelningsbafvarne tillhörige, mangårdsbyggnader försedda.