Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidare höra hit alla de sjukdomsformer, som förorsakas genom kronisk förgiftning med t. ex. alkohol och tobak, samt alla slag af s. k. yrkessjukdomar, äfven de till stor del beroende på förgiftning, vare sig med bly, kvicksilfver, koppar, fosfor eller något annat ämne. Öfveransträngning, såväl i kroppsligt som andligt hänseende, och psykiska affektioner af olika slag nödgar oss erfarenheten tillskrifva stor betydelse för uppkomsten af många lidanden, särskildt inom nervsystemet. Det är sedan gammalt en känd sak, att såväl en plötslig förskräckelse som kanske än mer långvariga bekymmer kunna blifva ganska ödesdigra för hälsan. Under tyskfranska kriget 1 8 7 0 — 7 1 hade man rikligt tillfälle iakttaga, hurusom en ständig spänning och oro mäktade framkalla flere hjärnoch ryggmärgslidanden. Likaså har man flere gånger kunnat konstatera, att under tider, då ifriga börsspekulationer bedrifvas, en mängd däri intresserade personer förete symptom af sockersjuka. Allmänt bekant är också den stora roll sinnesstämningen spelar under sjukdom. Till och med för infektionssjukdomar är man villig anse andlig öfveransträngning och nedtryckt sinnesstämning såsom disponerande moment. Till sist vilja vi nämna några ord om ännu en faktor, som i etiologien spelar en ingalunda oviktig roll, nämligen ärftligheten. Huru stor denna roll i själfva verket är, torde dock ännu kunna sägas vara en öppen fråga, liksom ock den, huruvida själfva sjukdomen ärfves eller endast anlaget till densamma. Särskildt med afseende å lungsot har denna fråga varit föremål för olika meningar, hvilka dock alltmer enats om den åsikten, att det är sjukdomsanlaget, icke den utbildade sjukdomen, som öfverföres från generation till generation. Tydligast framträder ärftligheten inom nervoch sinnessjukdomarnes gebiet, där otaliga exempel därå med lätthet kunna på- visas. Att här ingå på alla de egendomligheter ärftligheten företer, skulle föra oss allt för långt utom området för denna uppsats; vi vilja endast påpeka, att sjukdomar äfven kunna ärfvas, om man så får säga, indirekt.
På grund af hvad jag nu haft äran anföra, och hvad af andra talare i lika syftning blifvit yttradt, tillstyrker jag bifall till Hr Adlercreutz^ reservation, d. v. s. att Kongl. Brefvet d. 17 Oktober 1778 må till hela sitt innehåll uphäfvas, med undantag endast af 5 morn., deri stadgas, att lägrad qvinna eger att skriftligen erkänna sin förbrytelse. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr: Ogerna upträder jag i ett ämne, som blifvit af föreg:de talare fullständigt utveckladt.; men då man yrkat återrerniss och jag icke kan göra mig rätt fattlig nödvändigheten deraf, anhåller jag att få yttra några ord till bestridande af denna återrerniss. Hr Hjerta och i synnerhet Hr Carleson hafva åtminstone på ett för mig ganska öfvertygande sätt stadgat mitt omdöme i frågan. Den sednare hemställde till It. o. Ad., huruvida de vilja återinföra allt hvad som genom 17 78 års Kongl. Bref blifvit undanröjdt i fråga om en hafvande qvinnas olyckliga belägenhet, då hon saknar den, som bör ansvara för hennes barn. Hr Tham har, som mig synes, här ådagalagt, att upsigten öfver sedligheten måtte vara särdeles vidsträckt hos det Högv. Ståndet, då han sagt, att, om icke hans presterliga ed förbjöde sådant, han skulle kunna anföra många exempel på barnamord under första perioden af adelsen; men jag frågar honom, om han icke genom uphäfvandet af den anbefallda förtegenheten skulle finna sig betagen den ljufliga pligten, att kunna på sedlighetens väg återföra en sådan för honom sig bigtande fallen qvinna. Tåg kan icke inse vinsten af borttagandet utaf denna i lag anbefallda tystnad om qvinnans förseelse, och hvarigenom hon blottställes för den skam, som motionären sagt ligger i sjelfva brottet. Men låtom oss betrakta saken ur sin enkla och rätta synpunkt. Hvari ligger val egentliga orsaken till barnamord?
Det var tur för Henriette, att hon hade så mycket att göra, hon fick därigenom knappast tid att tänka på sin rädsla. Skolhussalen var öfverfylld af väntansfull publik. Henriette och Gina hade redan utfört orkesternumret. Det sorlade i » salongen ». Publiken var i spänning. Skulle då ridån ej gå upp! Andtligen ljöd signalen. Långsamt och motvilligt rörde sig den hvita ridån, det såg ett tag ut, som om den ämnat trilskas, men så ändrade den sig o c h löpte lätt. » Hemkomsten » stod först på programmet. Pjäsen gick bra, man hade redan spelat en god stund, när Otto, förste älskaren, kände en kall kåre löpa utefter ryggraden, då han märkte, att hans svarta, eleganta mustacher midt under brinnande kärleksförklaringen började vackla — han blef osäker o c h rabblade på, men läpparnes hastiga rörelser bragte mustacherna ännu mera på fallrepet. Med en drunknandes krampaktiga rörelse grep han Annies hand och förde den mot sina läppar för att trycka fast mustacherna, obekymrad o m, att handkyssningen där var malplacerad — det började rycka i den stackars Annies mungipor, men situationen fordrade allvar, i stum rörelse lade den olyckliga flickan handen öfver ögonen ett ögonblick för att synas rörd: då hon åter vågade se upp, fann hon Ottos mustacher med högra spetsen pekande uppåt örat, den venstra nedåt hakan; ännu en omotiverad handkyssning med motsatt verkan — nu var det den högra som pekade nedåt. Kväfda skratt och fnissningar förspordes från salongen. Men då Otto beslutsamt och lugnt lossade den vackra läpprydnaden och stoppade den i västfickan, ville jublet aldrig upphöra. Torsten, som var gammal och van på tiljan, slapp ifrån missöden, spelade bra och var en illusorisk dum bonde. Visserligen hände det, att han i ifvern utropade: » Jag skall ge er för att grumla i fiskigt vatten, » K. Dramatiska teatern gaf i går skådespelet » Ära », men det var också det enda.
R:dr att under innevarande statsregleringsperiod utgå af tillgäng - 24 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60. liga besparingar å anslaget till jordbruket, handeln och näringarne, hvarigenom hans årliga aflöning utginge med 3,000 R:dr, eller samma belopp, som efter vitsordad tioårig berömlig tjenstgöring hittills tilldelats Statens äldre landtbruksingeniörer; men då Uddman, enligt den af Utskottet i nästföregående punkt föreslagna grund för landtbruksingeniörernes uppfattning i högre lönegrad, icke skulle blifva berättigad till högre iönetillökning än 1,000 R:dr, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka att större belopp än detta varder å ordinarie stat till löneförhöjning åt Uddman uppfördt, helst Kongl. Majk lärer vara oförhindrad att af tillgängliga medel tilldela honom fyllnaden i den Iönetillökning, han hittills åtnjutit; hemställande Utskottet alltså, att till förhöjning uti den för Landtbruksingeniören Uddman å stat uppförda lön, 1,500 R:dr, måtte af Rikets Ständer anvisas ett belopp af 1,000 R:dr att äfvenledes å stat uppföras. 34:o. Några medel till bestridande af Iönetillökning åt de öfrige landtbruksingeniörerne hafva icke äskats, sannolikt af den anledning att, derest Kongl. Maj:ts nådiga förslag att tio års tjenstgöring skulle erfordras för uppflyttning i högre lönegrad bifölles, icke någon af dessa öfrige landtbruksingeniörer blefve berättigad till löneförhöjning för år 1867. Förhållandet kan dock möjligen gestalta sig helt annorlunda, om Utskottets hemställan i fråga om landtbruksingeniörors samt resande undervisares gradvis skeende löneförbättring efter fem års tjenstgöring varder af Rikets Ständer bifallen.
Detta stadgande återfinnes äfven i 53 §:n R. 0., och jag anser det välbetänkt alt bibehålla detsamma här, på det någon tvist om denna fråga icke måtte kunna uppstå. På dessa mina förslag till redaktionsförändringar, hvilka icke innehålla något nytt, utan endast ett sträfvande att bibehålla hvad förut finnes stadgadt, får jag nu hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla oin propos. Hr Ramsay: De stadganden och föreskrifter, hvilka fö rekomma i den 25 §:n, förefinnas icke i nu gällande Riddarh.- 0., utan i R. O., hvilken afser behandligen af riksdagsärenden och ej af särskilda ståndsärenden Emellertid och derest R. o. Ad. skulle hafva kommit att sammanträda för någon särskild angelägenhet, hvilket enligt nuvar:de Riddarh.-Ordn. kunnat ske 176 Den 11 April e. m. — i ingressen till densamma heter det nemligen, att den skall vara gällande »vid riksdagar och It. o. Ad:ns sammanträden» O. är stadgadt. Vidlyftigare t. o. m. än nödigt varit, har nu Utsk:t sökt att i den 25 §:n sammanfatta de hufvudsakliga grunderna för målens föredragning och afgörande och har dervid föreslagit fullt lika vidsträckta bestämmelser, som de, hvilka finnas intagna i reglementet för arméns pensionskassa, i Förordnm om Landsting, o. d. I Förordnm om Kyrkomöte, hvilken institution är närmast jemförlig med de blifvande adelsmötena, finnas inga föreskrifter uti ifrågavarande afseende, utan endast ett stadgande, att mötet sjelft eger öfverenskomma om arbetsordningen. Betraktar man den nya R. O., så finner man, att de der befintliga stadganden om föredragningssättet m. m. äro både kortare och mindre reglementariska, än i det nu föreliggande förslaget.
Frih. Gederström har fäst sig dervid, att i fordna studentexamen och vid akademiska examensprof var och är det examinanden tillåtet att begagna grammatikaliska hjelpredor. I förhållande till den gamla studentexamen erkänner jag, att i detta afseende en försvåring inträdt. Men är det ej fullkomligt i sin ordning, att, i samma mån som undervisningen förfuilkomnas, äfven kunskapsfordringarne ökas? Icke skola vi väl ständigt stå på samma punkt! Hvad åter vidkommer de akademiska skrifprofven, så ber jag få fästa uppmärksamheten derpå, att dessa ej gå ut på att pröfva, huruvida examinanden är fast i de enkla grammatiska formerna, just emedan detta är i afgångsexamen redan pröfvadt, utan, hvad som här undersökes, är examinandens förmåga att ledigt och förtroget röra sig med det främmande språket, hvarvid grammatikens medgifvande ej lärer mycket kunna gagna. Gr. Mörner har täckts gifva benäget erkännande åt sanningen af mitt anförande. Jag vill å min sida i ödmjukhet erkänna sannolikheten af Hr Gr:ns förmodan, att det nuvarande förhållandet inom kort skall ändras, att den reala linien snart nog skall erhålla öfvervigten och den klassiska blifva den förtryckta. Men detta är ej hjelp. Det är att komma ur askan i elden eller åtminstone, att komma ur en eld i en annan. Gr. Björnstjerna har till försvar för Utsk:ts förslag anfört, att det är uppsatt af en känd och erkänd skolkarl, »lnterdum dormitat ipse Homerus»; äfven Hr Bergman kan hafva misstagit sig. — Den gamla af Hr Gr:n försvarade åsigten om mathematikens otillgänglighet för vissa hufvuden, kan jag ej erkänna. Det kan väl hända, att den ene eller andre ej kan bli någon stor mathematiker, men att någon, som är vid sina sinnens fulla bruk, ej skulle kunna tillegna sig det för betyget godkänd i maturitetsexamen bestämda kunskapsmått, betviflar jag högeligen.
Personliga shyddsafgiften,om användande för folkskolorna af hela n om dess användande till folk skollelärares aflöning j Pettersén, angående pension åt enkan efter vice-konsuln Alexanj der j Pettersson, om pension å Allmänj na lndragningsstaten åt enkan j efter Navigationsskole-inspek1 tören C. A 120 Planchverk, om inköp af 100 exemplar af ett utaf Professor Stephens utgifvet arbete: »The j old Northern runic inscrip tions. » » angående understöd åt Artisten C. J. Billmark för fortsatt ingifvande af »Sverige, aqvarelllithogralier och tontryck . ■ » om anslag till fortsatt ingifvande af »Fordna och närvarande Sverige » om anslag till fortsatt ingifvande af Svenska sigiller fran medeltiden samt öfver antiqvariska och historiska märkvärdigheter i historiska Riksmuseum Polacksbacken, angående utvidgning af Uplands regementes mötesplats Polen, angående underdånig auhålj lan om påyrkande på diplomatisk väg af återupprättande utaf konungariket | Polisväsende, angående rikets. PresteBorgare Ståndet. Ståndet. Bonde Ståndet. OO Cj ?r TS N:o Se Åttonde HufvudTiteln. Se Nionde Hufvud - Titeln. Postskjut slegan, angående anslaget till postverkets ersättande för ökad kostnad i följd af dess höjande 1 4 Postvpvket om ansi fl0' till t 4 Postväskor, angående skyldighet för postverket att ansvara för s. k. löspostväskor — A. 91 } » angående ersättning till postfö- 8 rare för forsling af s. k. löspostväskor . .. : — Bd. 357 ) Register öfv. Bih. t. R. St. Prot. 1802—1803. 5 eller Memorial Riks-Ståndens beslut. Zfi cj rr zz 2 || CO S TT sT » cc re re ** •a wT 5- Nio Sid. Kidd. o. Adelil. PresleSlåndet. BorgareStåndet. BoiideStåndet.
Till Kongl. Krigs-kollegium levererade 128,928: 82. Balans till år 1859: Skuld, antecknad inom linien, 116: 50. Credit: Balans från år 1857: Skuld, antecknad inom linien, 115: 25. Utgifter: Leverering till Stats-kontoret 85,959: 66. Betalning för öfvertillverkadt krut 9,892: 18. Balans till år 1859: Fordringar, antecknade inom linien, 48,399: 40. D) SHrsIeildtt ikassor och fonder. Beträffande räkenskaperna öfver nedannämnda under Kongl. Krigs-koflegii förvaltning stående kassor och fonder, få Revisorerne meddela, att räkenskapen rörande Enper-milje-fonden, .Volontär-vakans-medels-fonden och Wadstena krigsmansbus-kassa ännu icke i Kongl. Kammar-rätten undergått granskning, men att deremot Tross-passevolansfondens, Förenade mötes-passevolans-fondernas, Norrbottens hästjägare-sqvadrons fonds, Militie-boställs-kassans och Invalidhus-fondens räkenskaper derstädes blifvit granskade, utan att någon anmärkning dervid förekommit. Förhållandet med inkomster och utgifter redovisas på följande sätt: l:o En-per-mil!e-fun<len. Balans från år 1857 : Kontant behållning Upphörd: Räntor Summa Credit. Utgifter: Upplupen ränta å inköpte obligationer Balans till år 1859: Kontant behållning Debet. Balans från år 1857: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 4;406: 6. Uppbörd: Stats-anslag 26,520: — Tross-passevolans-medel 550: Balans till dr 1859: Skulder, anteknade inom linien, 4,959: 48. Balans från år 1857: Skuld, antecknad inom linien, 1,914: 31. Utgifter: Fordringar och förskotter, anteknade inom linien, 7,253: 71. Debet.
10:de punkten. R. o. Ad. vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut. ll:le och 17:de punkter ne. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Vid 17 punkten förekommer en oriktighet, som förmodligen tillkommit vid renskrifningen af det till tryckning aflemnade exemplaret, men som blifvit rättadt uti ett genom Exped.Utskrs försorg tryckt serskildt blad, hvilket torde upläsas. Sedan 17:de punkten uti det omtryckta bladet blifvit upläst, yttrade Frih. Cederström, Rud.: Med vitsordande utaf det af Frih. Palmstjerna upgifna förhållande, får jag, blott såsom tillägg uplysningsvis tillkännagifva att onuryckningen af bladet visserligen skett genom Exped.Utsk:s försorg, men icke på det allmännas, utan på den felaktiges bekostnad. R. o. Ad. fann de ifrågavar. 11 :te och 17:de punklerne ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Lades till handlingarne. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 4 och 13 dennes på bordet lagda mern. N:o 152, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 87, angtde regleringen af utgifterne under Riksstalens Sjette hufvudlitel. Härvid företogos serskildt till afgörande Utsk:s yttranden, angtde nedannämnde punkter af utlåt. N:o 152. i:sta punkten och 5:te punkten mom. b. Utsk:s yttrande lades lill handlingarne. 10:de punkten. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Inom Ulsk. har jag varit af annan tanka i denna fråga; jag har icke kunnat öfvertyga mig, att en sådan inrättning, som den ifrågaställa, skulle för den omnämnda orten medföra så väsendlliga fördelar, eller vara så förberedd, att sannolikhet vore för handen att den der komme till verkställighet.
Ståndet har ansett: 4;o Utskottets hemställan i Betänkandet N'0 107, att, äfven för den händelse, som ock nu inträffat, att Rikets Ständers beslut, angående myntenhelen, icke skulle varda af Kongl. Maj:t stadfästadt, Bankens nya sedlar matte lyda å R:dr Courant, förfallen, i enlighet med hvad Utskottet, pag. 3 af Utlåtandet N:o 135, tillstyrkt ; 2:o Utskottets förslag, att utgifningen af sedlar å den så kallade transport-sedelräkningen måtte genast upphöra, så snart ett till vexlingens underhållande erforderligt antal sedlar å högre valeurer blifvit förfärdigade och öfriga, i samband med transportsedelräkningens upphörande stående nödvändige förändringar inom Banken hunnit verkställas, är vordet gilladt; Ståndet, som afslagit 3:o Utskottets tillstyrkande, att de sedlar, sora framdeles af Banken utgifvas, malte, med undantag af de nu varande skillingssedlarne, erhålla en förändrad form och lydelse, äfvensom att erforderlige föreskrifter i sådant afseende måtte varda meddelade i det Banco-Reglemente, sorn skall vid denna Riksdag utfärdas, har beslutat, att Bankens sedlar intill nästa Riksdag skola bibehållas till form, lydelse och utseende oförändrade, i sammanhang hvarmed dels sedelvaleurerne blifvit bestämde till följande: 32 sk., 2 Rdr, 3 Rdr, 6 Rdr 32 sk., 10 Rdr, 16 Rdr 32 sk., 33 Rdr 16 sk., 50 Rdr, 66 Rdr 32 sk., 100 Rdr, 200 Rdr, 300 Rdr, 500 Rdr och 1000 Rdr allt Banco; dels ock är vordet beslutadt; a) alt alla dessa sedelsorter, äfvensom redan utelöpande transportsedlar, inoch utvexlas, så länge de icke äro förslilne och då först afprickas och annulleras; Bifallen. Bifallen.
Upplästes till justering och godkändes följande votertspropos:n: Den, som bifaller, att morn. lit, b af 24:de punkten i BancoUtsk:s utlåt, N:o 16 skall erhålla följande lydelse: räntan bestämmes till 6 proc., som kan af Bancostyreisen nedsättas till 5 proc., om så nödigt pröfyas, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer ofvannärpnde morn, att erhålla följande lydelse: räntan bestämmes till 5 proc. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, sorn följer; Ja — 25, Nej — 3o. 0, R, o, Ad, åtskiljdes kl. A till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. D eu 3 i Juli e. ra. 439 Tliorsdagen den 3i Juli 1834- Plenum k!. 6 e, m. II. Ex. Ilr Gr. Brahe, Magn., fortfor att, I anseende till II. Ex. Hr G. o. Landtm:.? illamående, vara Ordförande. Hr a f We t te r s ted t, Niclas: R. o. Ad:s Hrr Electorer hafva hedrat mig med val till ledamot i BancoUtsk.; men sorn min tid ej tillåter mig att emottaga detta förtroende, , nödgas jag vördsamt afsäga mig detsamma. Gr. von Hermansson, Carl: Hindrad att längre vara ledamot i Bévilln.Utsk., får jag vördsamt afsäga mig min plats derstädes. Jag önskar likväl att få bibehålla min riksdagsmannarätt, och anhåller derföre, att H. Ex. Hr Gr. o. Ordfor. måtte till H. Ståndets bifall framställa denna min önskan. Gr. v. Hermanssons begäran blef af R. o. Ad. bifallen. H. Ex. Hr Gr. o. Ordför. anmodade Hrr Electorer att skyndsamligen anställa nya val efter de Hrr, som nu afsagt sig sina platser i Utskott. Fortsattes pröfningen af BancoUtsk:* Utlåt.
Sedan hos Rikets Ständer framställning blifvit gjord om nödvändigheten att undanrödja det hinder, som för anläggning här i landet af Elektriska telegrafer kunde möta derigenom, att egare till jord eller lägenhet, hvars begagnande för sådan anläggning erfordrades, icke vore pligtig att för ändamålet upplåta jorden eller lägenheten, med mindre eganderätten dertill löstes, hade Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 2 Augusti 1851, föreslagit utfärdandet af en Författning, hvarigenom skulle stadgas, att, derest för anläggning af allmänt nyttig inrättning, jord eller lägenhet måste användas, utan att likväl jorden eller lägenheten genom inrättningen gjordes för egaren oanvändbar, anläggningen ej finge af honom förhindras, om Konungen, i den ordning Kongl. Kungörelsen den 27 November 1845 bestämmer, så förordnade; dock att egaren, för det intrång inrättningen medförde, skulle njuta full ersättning och hälften derutöfver, hvilken ersättning, i händelse frivillig öfverenskommelse ej kunde derom träffas, skulle bestämmas på sätt i Förordningen den 20 i nyssnämnde månad föreskrifves. Vid underdånig anmälan häraf, har Kongl. Maj:t, på de grunder, hvilka i Dess skrifvelse till Rikets Ständer den 3 November nästlidne år, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer vid sistförfluten Riksmöte föreslagna lagförän(tadngar, finnas omförmälda, funnit sig förhindrad att förenämnde förslag, i det skick det blifvit framstäldt, bifalla. Då likväl, med afseende å elektriska telegrafers stora nytta för det allmänna, synes vara ,if vigt, att anläggning af dylika inrättningar, dervid telegraflinien ofta måste anbringas öfver eller under jord eller lägenhet, tillhörig enskild man, ej må kunna af egaren till sådan jord eller lägenhet, genom vägran att deraf upplåta, hvad för ändamålet behöfBih. till R. St.
— Arans förlust eller afbön må ”äfven ådömas, der så rättvist pröfvas , och ”varder dessutom skriften confisquerad”. Den fjerde: rörande den i 3 4 mom. stadgade plikt för osannfärdiga eller oanständiga Species facti i Rättegångsmål, gillas, så att ett maximum af 100 R:dr utsattes, med 43 Bil. till Constit. Utsk:s, Memorial N:ö 51.’ bibehållande af 33 R:dr 16 sk. såsom mD nitnum. Med dessa åsigter öfverlemnns (leila vigiiga ärende till Utskottets verksamma handläggning. Utfallandet skållaf efterkommande med lugn och säkerhet bedömas. Den 26 September! Af Herr Ankarloo : Då jag med min röst inom Utskottet tillerkänt HofRätterna ensamt Domsrätt uti 'tryckfrihetsmål, har det sketi med den fullkomliga öfvertygelse, att dessa högre Domstolars Ledamöter skola behandla dessa malmed rättvisa och oväld. Således skulle det’, efter min tanka, blilva en inconsequence att updraga åt en främmande myndighet, åt TryckfrihetsComitén , en slags controll olver HofRätiens Utslag , — en inconsequence, så mycket oformligare, som Domaremagtens fullkomliga oberoende är ostridigt en af det constitutionela Regeringssättets väsendtligaste grundvalar. Detta oberoende är för mig omöjligt att förena med föreskriften för HofRätten att inhemta Tryckfrihets-Comiténs yttran. Bil. lill Constit. Utsi-.s Memorial N:o 51. 49 yttrande innan Utslaget kan fällas. — Och skulle detta Comiténs yttrande komma i stridighet nied HofRätiens, lavars Dom icke dess mindre går i verkställighet, fruktar jag deraf uppkommer elt förhållande, som ger anledning till vådor, dem andra Ledamöter inom delta Utskott under discussionen framställt , och hvilka jag derföre ej behöfver uprepa.
Utskottet har dock så mycket mindre funnit anledning frångå sitt förra yttrande i ämnet, som det torde kunna anses af 3tne Riks-Stånd godkändt, hvadan samma yttrande åberopas. c) Angående Hushyres-ersättning till Magazins-förvaltaren i Wisby och d) om reglering af Vågstaterne i Fahlun och Avesta äro Utskottets yttranden lemnade utan anmärkning af Ridderskapet och Adeln och Preste-Ståndet, samt bifallne af Borgareoch Bonde Stånden, hvarföre Utskottet finner vidare Utlåtande härom icke erfordras. e) Utskottets tillstyrkan, att förslags-anslaget till utgifter för chartors förfärdigande m. m. måtte, i anseende till dessa utgifters de senare åren ökade belopp, med 4,öoo R:dr förhöjas, har, hos Bonde-Ståndet föranledt den anmärkning, att, då motion blifvit väckt om Chartae-Sigillatae-afgiftens försvinnande, det ökade anslaget icke borde anvisas förr, än samma motion blifvit afgjord. Då berörde tillstyrkan i 3:ne Riks-Stånd blifvit lemnad utan anmärkning eller bifallen, och Utskottet, som med berörde motions behandling icke har befattning, ej anser sig förr, än Rikets Ständer om Chartso-Sigillatm-verket annorlunda förordnat, kunna underlåta att de för samma Vorks utgifter nödige medel föreslå, hvarförutan icke obemärkt bör lemnäs, att det jfrågakomne beloppet endast utgör ett förslagsanslag och tillökningen således endast skatt, på det att, å Stat må varda uppfördt hvad behofvet ungefärligen fordrar, vidblifver Utskottet dess förra yttrande i ämnet, io;oc Kongl. Kammar-Rätten. Vid denna ponkt, som Borgareoch Bonde-Stånden bifallit, har hos Ridder*' skåpet och Adelö samt Preste-Ståndet blifvit anmärkt: att vid den reglering af detta Stats-UtsJcottets Utlåtande, N:o 19 3 • Embetsverk Stat, som år x83i af Kongl.