Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förkl. pag. 9a.) 8 Morn. Revisorerne hafva vidare yttrat, att värdet af den Kronan tillhöriga spanmål, som vid eldsvådan i Norrköping dels uppbrändes och dels skadades, utgörande tillsammans 12,604 R:dr 8 sk. 5 r., bordt såsom förlust drabba StatsVerket och icke Allmänna Magazinslnrättningen, uti hvars Räkenskaper nämnde summa likväl blifvit afskriften. — Då Magazinslnrättningen öfvertagit hushållningen med StatsVerkels spanmål emot tiilgodonjutande af 1 R:dr B:co för hvarje utlefvererad Tunna spanmål, till bestridande af förvaltningskostnaderne, och sålunda I Betänkanden, N:o 208. 3ol « . haft berörde befattning på ett slagi Passevolance, anser Utskottet nämnde förlust rätteligen vara afförd i Magazinslnrättningens Räkenskaper. (R. B. pag. jo—a3. Förkl. pag. 92.) Q Morn. I afseende på de, till följd af K. Brefven d. 10 September 1823 och 10 November 1824, uti MagazinsVerkets Räkenskaper verkställda afskrifningen dels å 2,122 R:dr 87 sk. Btco eller värdet af 287 Tunnor 3o kappar Hafre, som K. M:ts Bef:h:de i Elfsborgs Län redan år 1814 utleranat till de mest nödlidande af gränsortens invånare och dels å 768 Rtdr 12 sk. 2 r. eller värdet af den Spanmål, som, i anseende till den år 1821 i Norrbottens Län inträffade missväxt, blifvit utdelad bland de fattigaste af Länets inbyggare, hafva Revisorerne meddelat en fullständig berättelse, innefattande alla i dessa frågor tillgängliga upplysningar. Hvad nu den förra afskrifningsfrågan angår; så ehuru Utskottet icke betvifla)- att den af K.
Från Högvördiga PrestStåndet, att för Chirurger och Badare samt de som hålla Rakstuga, äfven en lägre dass än den som i 4:de Classen upptager 5 R:dr borde bebestämmas, hvilken kunde i de mindre Städerna blifva tillämplig. Utskottet , som för SockneLäkare med practik, hvilka enligt anmälan äro i en del af Rikets norra landskap antagne , bebestämt för dem en afgift af 3 R:dr , anser sig äga fog att med dem jemföra lika beskaffade Chirurger i de mindre Städer_, och med bifall till anmärkningen projecterar en 5tte Class med 3 R:drS afgift. Från Val loft. Borgare-Ståndet, hvad Doctoren, Licentiater och Språkmästare angår, att I stället för ordet utom tjensten bör tecknas utan tjenst; men som den lön i tjenst varande Do* ctorer och Läkare med de flere njuta, hänföres under den för andra Fmbetsoch Tjenstemän stad - 4 43« Den 17 Julh stadgade beskattning , och den särskilta inkomst de erhålla af practik, är af särskild egenskap och icke annorlunda kan anses, än lika med inkomst af annan näring eller rörelse, hvilken följakteligen vid tillämpning bör med densamma^ vidkännas enahanda afgift; så förmodar Utskottet anmärkningen i denna del vara besvarad och förfallen. Samma Stånds anmärkning, att vid den classificerade afgiften för Handels expediter och Commissionairer bör tilläggas följande ord: som icke äro Borgare, godkännes så mycket heldre, som derest dessa personer äro Borgare, de ostridigt böra i slik egenskap betraktas. I anseende dels till samma Stånds anmärkning, angående Hästhandlare, att den för medföljande qvinspersoner stadgade afgift 5 R:dr bör försvinna, dels till Vällofl. Borgare * Ståndets enahanda anmärkning vid 4 §. I Morn., rörande qvinspersoner som följa med Glasoch Postlins forare , emedan de ej skola äga rätt att dylika personer åtfölja, tinner Utskottet lämpligt att i redactionen utesluta
— N:o 43, i anledning af väckt motion i fråga om tilldelande åt Ordförande i Kommunal-Styrelse af ett exemplar utaf Svensk Författnings-Samling, m. m.: B. II. 556, 558, 591, A. 598; B. lil 201, 476, 510, A. 512; E. IV. 192. — N:o 44, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 26, angående väckt motion om åtgärder till åstadkommande af en pensions-förening för tjenstemän och betjente vid Statens jernvägar: B. II; 556, 559, A. 559. — N:o 45, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 32, angående väckt motion om bestämmande af vissa vilkor i fråga om rättigheten att utbekomma brandstod: B. II. 556, 559, A. 559. — N:o 46, med förslag till sammanjemkning af Biks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande N:o 12, angående väckt förslag örn upphörande af de så kallade prebende-pastoraten: B. II. 599, 608, A. 611; B. III. 201, 476, 512, A. 512; B. V. 464, 537, A. 537, E, 609. — N:o 47, i anledning af väckt motion om utfärdande af en Ordnings-Stadsa för städerna i riket; B. II. 599, 611, 613, A. 613; E. lil. 239. — N:o 48, i anledning af väckt motion om befrielse för skeppare å Svenskt, från inrikes ort kommande fartyg att vid insegling förbi någotdera af inloppen Furusund, Sandhamn eller Dalarö anlägga för undergående af visitation: B. II. 599, 611, 613, A. 619.
Sedan man haft erfarenhet deraf, förefaller professorernas vanliga lön af 4000 rdr rgs, ehuru god i jemförelse med lönerna vid de Svenska universiteterna, visst icke för stor. – Stadens berömda förlustelseorter, Dyrehaven och förnämligast Charlottenlund, fick jag ej tillfälle att se. Men det kunde lätt märkas, att befolkningen älskade det gröna, emedan promenaderna kring staden alla aftnar voro uppfyllda af lustvandrare. Vid lustslottet Fredriksberg, väl beläget, med en vacker park, gafs, samma dag vi kommo till staden, musik, med anledning af någon der boende kunglig persons, jag tror enkedrottningens, födelsedag, och tilloppet af besökande från den nära en half mil aflägsna staden var talrikt, säkert 7 à 8 tusen personer. Med ångbåten Christian den Åttende, af 180 hästars kraft, kommer man på 19 timmar från Köpenhamn till Kiel. Färden går förbi Möen och Falster, mellan Laaland i norr och Femern i söder. Af allt detta sågos endast de tvenne sistnämnda, emedan de båda föregående passerades om natten, och således äfven den romantiska Möens klint icke lät se sig. Femern hade mycket tycke af Öland, ehuru i miniatur, låg och skoglös, men odlad, med hvita kyrkor och byar. En liten diversion ombord gaf ett Engelskt sällskap, en ung dam, baronessa, vacker, men af fullkomligt judiskt tycke, och tvenne temmeligen unga partikulierer, hvilka alla voro singuliert singuliera. Den sköna baronessan bäddade sig sans façon för natten en säng på däck, jemte en af partikuliererna, säkert i skydd af Engelska vapnet och dess «Honny soil qui mal y pense». Eller var kanske partikulieren en botgörande, som ville späka sin lekamen med sömnlösa nätter. Vare hur det vill! Christian den Åttende lopp sin bana fram, antingen man sof eller vakade, och befann sig snart i den vackra hafsvik, vid hvilken Kiel ligger. Det var åter söndag, och jag dröjde i Kiel den dagen, för att dock se mig något ikring, osäker om jag någonsin mera skulle passera denna väg.
Redan år 1835 gjordes hos Eders Kongl. Maj:t af dåvarande Öfver-Slyrelsen för Myntverket underdånig hemställan derom, att afskrifning af nu ifrågavarande förskott måtte vid en blifvande Riksdag nådigst föreslås, emedan myntningen nästan alldeles uteslutande skett för Bankens räkning, och den derför influtna myntskatten af | procent icke på långt när kunnat betäcka myntningskostnaderna, samt den från Banken lemnade kopparen icke uppgått till hvad af sådan erfordrats för silfvermyntets loyering, så att Banken uti delta återfått långt mera koppar, än dea tillskjutit. Förhållandet har sedermera varit enahanda, ty, under åren 1830 till och med 1842, har Myntverket till Banken lemnat nära 5,000,000 R:dr Specie i myntad t silfver, motsvarande ungefärligen 13 \ millioner R:dr R:ko, för hvilka endast i direkta myntningskostnader kunna beräknas omkring 170,000 R:dr B:ko. Myntskatten å det präglade beloppet har deremot endast utgjort cirka 100,000 R:dr B:ko, så att Myntverket, äfven i händelse det befrias från betalningsskyldighet för nu ifrågavarande 47,755 R:dr 45 sk. 7 r:st., likväl omedelbarligen i och för Bankens förseende med speciemynt måst göra en högst betydlig utgift af sina egna tillgångar.
Bertilsson blifvit å genealogien uppförd såsom stamfader för ätten N:o 1, har man blott stannat dervid, att en hans afkomling, som således var några led närmare till den förste, som biel introducerad å Riddarhuset, nemi. dennes farfader, Anders Pedersson, varit Riks-Råd, och man säger att det var till följd af dennes riks-råds-värdighet, som hans alkomlingar fingo plats under N:o 1. Men hvad som berättigar till att utesluta Brynte Bertil-sons öfriga descendenter, derför har icke något annat skäl anlörts, än att man icke kunnat styrka, att denna Brynte Bertilsson verkligen varit lliksRåd. Han upptages likväl såsom sådan på den genealogi, sorn ingafs af ätternas båda hufvudman, och deri derå befintliga anteckningen, hvarigenom denne Brynte Bertilsson blifvit tillagd benämningen af Riks-Råd, torde icke kunna förnekas vara,gjord före 1791, då Ugglas rådslängd ulgafs. Brynte Bertilsson blef sedermera såsom hufvudman för Lilliehöökska ätten N:o 1 bibehållen vid den granskning, som Riddarh.-deputationen anställde, och ehuru R. o. Ad:s handlingar förvara mångå bevis deruppå, att de genealogier, som vid omförmälde tid inlemnades, alldeles icke godkändes utan noggrann pröfning, utan att understundom vidlyftig skriftvexling inleddes och mångfaldiga forskningar anställdes lör att få reda på förhållanderna; hafva dock spår till sådane åtgärder icke i afseende på Lilliehöökska ätten kunnat upptäckas, troligen af den anledning, att man fann de upplysningar tillfredsställande, som man redan hade att tillgå.
Innebyggarne i Orten att i vederbörlig ordning, genom Landshöfdingens och Hushållningssällskapet i Länet, söka bereda sig af den under RiksStaiens 9:de Ilufvudtitel anslagne Summa , det bidrag lör verkställigheten af Strömränsningen, sorn Kongl. Majit i Nåder pröfvat godt och nyttigt alt dertill bevilja, samt tillgången kan medgifva; hvaremot Utskottet funnit sig icke kunna gifva anledning dertill, att några StatsMedel till den projecterade Canallnrättningen ina erhållas. 9:0 Från StatsUtskottet af den 17 dennes, Den ao Januarii 141 i anledning af gjorde framställningar om indragning af TalemänsTaflflarne, deruti Utskottet af anförde skäl, ansett sig böra hemställa, om icke Riksens Ständer, då Tafflarnes indragning för framtiden ej kunde annorlunda föreskrifvas än derigenom, attén sådan inskränkning af nu varande Riksens Ständer för sig sjelfve vidtogos, skulle tinna för godt förordna att dessa Tafflar vid nu påstående Riksdag böra upphöra, så snart gemensamt beslut derom af RiksStånden hinner fattas och hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas, i hvilket fall den föreslagne RiksdagskostnadsSumman komme att derefter minskas. 10:0 Från StatsUtskottet af den 17 dennes öfver RiksdagsFullmägtigen C. F. Bergs från BondeStåndet remitterade Memorial, innehållande Förslag att Allmänna BrandförsäkringsInrättningen må ställas under tillsyn af Riksens Ständers Fullmägtige i Banquen och RiksgäldsContoiret m. m.; anseende StatsUtskottet att, som Allmänna Brandförsäkringsverket är en enskild Inrättning, ifrågavarande Motion icke kunde komma under Riksens Ständers öfverläggning. 11:0 Från StatsUtskottet af den 17 dennes öfver Herr G.
lönade taflingsskrifter f&amp; af hämtas $ Förbundets by&amp;, Stockholm, 6 Malmtorg~gatan, kl. 11-4. Kvinnan ' Yid ett .posttjäiisteiilaiiiiaii~öte, sain i aiignsti förlidet år liölls i Sköfde,. diskuterades äfven frBgaii oiil .de kviiiliga biträdenas arbete iiioii~ postverket. Harvid förekoiiiino fler8 ganska ogylinsainnia utt ?laden oin detta arbete. För att få utrönt i livad inion dessa oiiiclöiiien, Iivilka vidt skilde. sig f r h den erfareiiliet oiii kviliiioarbetet, soni på aiidra orilrhdeii vunnits, yoro grundade, 11e.öt ~reclkika-~reiiier: Börbu1idet aiistiills en iind~rsökning i frligan och &amp; &amp; inde för detta &amp; dain.ål till de 190 föresthdarne af rikets postkoiitor cirkulär af följande lydelse: ~Z ' ill postiiiiistaren. lir .. .,. ~red~ika-~reiiierör bundet, som liar till &amp; af sina liari~~.stci iipl~giftq. att iiiiclersöka livillm arbetsoiiirådeii, so111 läiiipa. sig för kvinnoi ', anl&amp;ller vördsainligen, att iii lir postinastare,. godlietsfiillt ville Iiiirvid vara behjälplig genom att i f @ a onistående formulär och s h n c l a meddela eder etfareiiliet rörande den större eller mindre diigliglieteii hos (le vid postverket anställda kviiiiior. Stockliolin den 7 oktober .l890. $ Fredrika-Breiner-Förbundets si ' g d nar: ' Högaktiiiiigsf ullt Sopitie Adlei-sparre Hans ild de bi and ' ordf örailde. f. Leijonliufviid.
— Lånet för ett vattenaftappningsarbete å säteriet Agnhammars ägor i Grums Härad och socken af samma Län (dito) 1,400: — Lånet för vattnets afhållande från ett, säteriet Odenstad i Gillbergs Härad och socken af samma Län tillhörigt, odlingsbart fält (dito). f 870: — Lånet för aftappning af 4 st. myrer vid hemmanet Trangärdstorp i Grafva socken af Carlstads Tingslag och samma Län (dito . Anslaget för sänkning af Fr ovis jon i Skultuna socken af Norrbo Härad och Westerås Län (dito) 466: 32. Det för samma arbete beviljade lånebidrag (dito) 866: 32. Låneunderstödet för utdikning af myrer vid Julpa gård i Romfartuna socken af samma Härad och Län (dito) • 3,116: — Låneunderstödet för utdikning af Bredmossen samt sänkning af Laggarbooch Harmsjöarne i Kål - Transport: l,543,894: 33. 52 — Transport: 1,543^894: 33. 9. bäcks och Bergs socknar af Snefringe Härad och samma Län (66 §) 3,340: Utaf clet för samma arbetsföretag beviljade anslag, 3.301 R:dr 24 sk., (dito) 1,650: 36. — Lånet för utdikning af Nässelsta, Holms, Myrkarby , Kattbo och Nikbo byars myrängar och kärr i Hvittinge socken al Thorstuna Härad och samma Län (dito) 1,043: 16. — Utaf anslaget för samma arbete, 1,000 R:dr, (dito) 666: 32. Anslaget för utdikning och aftappning af Kolbäckssjön och deromkring varande mossar å Arboga stads södra skog (dito) • 1,510: Det för samma arbete beviljade lån (dito
Det var väktaren, som på hörnet af det kungliga palatset vid Kalvebodkanalen högljudt förkunnade, att midnattstimmen slagit. En bugande men stum lakej för grefve Brandt in i utrikesministerns kabinett, där grefve Osten artigt kommer honom till mötes. Brandt iakttager uppmärksamt sin värds minspel. Det är någonting allvarligt och hemlighetsfullt öfver den pudrade räfvens oregelbundna fysionomi, och hans små illistiga ögon spela skyggt mot alla dörrar. Han talar med låg röst, nästan hviskande: – Det är en angelägenhet af högsta vikt, min kära grefve. Och jag måste på förhand bedja er iakttaga all nödig diskretion! – Naturligtvis! – Brandt darrar i skorna af nyfikenhet. – Nå? – Jag har verkligen länge tvekat – men när det gäller fosterlandet, måste allt annat stå tillbaka. – Javisst. – Vi befinna oss inför en kris. Beslutsamma män måste ingripa för att rädda landet från fullständig anarki. Grefve Struensee har icke kunnat lösa sin uppgift som geheimekabinettsminister – därom kunna vi väl enas? Godt! Sådana förhållandena nu äro, tror jag, att till och med hans vänner måste önska hans aflägsnande? – Jag har allvarligt öfvertänkt den saken – säger Brandt i själfmedveten ton – och jag — Men i så fall måste man först och främst vara betänkt på att skaffa en ställföreträdare. – Alldeles! Men hvar äro männen? Bernstorff? Thott? – Nej, de äro för gamla. Jag tänker nu närmast på drottningen. – Hm! Öfverste Falckenskjold är en lång och ståtlig kavaljer. Och det sägs att Hennes Majestät icke ser honom med oblida ögon. – Det är förtal! – Brandt protesterar, harmsen, mest därför att han icke själf blifvit föreslagen. – Den saken är icke lätt, skall jag säga er, min käre grefve. – Till en början tör det kanske också vara nog att åstadkomma en brytning mellan Struensee och drottningen. Framför allt behöfva vi en konselj. En ensam man kan icke sköta alla de löpande ärendena på ett tillfredsställande sätt. Om Struensee åtminstone nöjde sig med att omkullkasta allt inom landet!
— • Redan efter några handarbete, och de skola finna en särskild korta satser hade jag klart för mig, att jag njutning i att åstadkomma prydliga broderier funnit en besläktad själ, som icke talade om med samma händer, som först och främst onyttigt krimskrams, utan om kvinnans inegnade sig åt det nyttiga och nödvändiga. gripande med egna flinka händer i ett välBritte. ordnadt hushålls skötande, och sannt är väl, att den kvinna, som icke hos sig känner en längtan efter ett högre andligt sträfvande, Ett pingstminne. den, som ödet icke gifvit någon högre kallelse att, uppfylla i lifvet — ej kan tänka nbäddad bland b l o m m a n d e körsbärsoch äppelsig ett mera tacksamt, ett mera angenämt träd, låg den lilla e g e n d o m e n vid viken. G ä n - fält för sin verksamhet, för sitt » handarbete » garne voro nykrattade, gräsmattorna ljusgröna och pingstliljorna h a d e j u s t slagit ut liksom för än vid den husliga härden. § J Jag talar ej om de prydliga arbeten, i hvilka silkesoch guldtrådar konstmessigt sammanfogas till alla slags kuddar, dukar e t c, ej om ögonfängnader af fina pärlbroderier, utan om det välsignelserika handarbete, som består i att sticka sockor och strumpor, att flitigt sy och stoppa och att praktiskt handtera köksslefven. Mången rynkar kanske föraktfullt på nä- san vid dessa ord, men detta bör ej vilseatt fira den instundande helgen. Bien surrade flitigt i trädens kronor och lika flitigt arbetades i n o m hus för att feja och pynta. Mor b a k a d e fina kakor och flickorna satte upp gardiner i salen och klädde m e d nyutslaget eklöf omkring kakelungnen. Allt emellanåt kastades längtande blickar nedåt vägen. M o r trodde s å sä- kert härpå — h o n log ibland för sig själf och tyckte, att allt h v a d h o n arbetat, sträfvat och försakat för att k u n n a hålla sönerna i skolan — det betydde intet e m o t den glädje, s o m nu väntade henne, o m allt lyckats v ä l.
Hvad bryr jag mig om hvem som rår om det här huset eller dessa saker. Nej! jag vill blott ega någon liten del i ditt hjerta. Det är icke jag, som skall återtaga hvad jag sagt, det är min bror. GEORGETTE. Gerna uppoffrar jag mig för er båda, ty jag har behof af att älskas af er båda. Om ej för er egen skull, A. LÖFVENSTRÅLE. 11 välan, så för min skull, för er enda systers skull, räcken hvarandra händerna och blifven vänner igen. Hvad ett ord förbrutit, kan ett handslag försona. Låt mig lägga era händer tillhopa. Nej! Nej! A. LÖFVENSTRÅLE. B. LÖFVENSTRÅLE. GEORGETTE (fattar B. Löfvenstråle i handen och för honom ät sidan). Ett enda ord. Du älskar ju, varmt, glödande? B. LÖFVENSTRÅLE. Och känner icke, vill du säga, den jag älskar, vet icke hennes namn, hvem hon är, ah! Lika mycket. Du älskar med en berusad själs hela kraft. Nåväl, vid din kärlek, ber jag dig räck din bror en försonlig hand! B. LÖFVENSTRÅLE (går beslutsamt till sin bror). GEORGETTE. Här är min hand. Icke ännu, min herr bror. Mellan våra förhållanden måste först en rågång uppdragas. Jag känner min plats här, känn du också din. Inser du den ej, så läs lagen. Två herrar i ett hus är en för mycket; och jag låter ej dethronisera mig. Kom syster! Min bror! B. LÖFVENSTRÅLE. GEORGETTE (till Å. Löfvenstråle). A. LÖFVENSTRÅLE. A. LÖFVENSTRÅLE. Jag är familjens hufvudman. Din stämma är varm, är eldig, men elden må smälta vaxet; klippan smälter den icke. Elden smälter ej klippan: en eld finns, som förkrossar den: blixten. B. LÖFVENSTRÅLE. 12 A. LÖFVENSTRÅLE.
I enlighet med hvad jemväl af mig vid motionens remitterande yttrades, anser jag visserligen föräldrars bifall, eller åtminstone råd, lämpligen böra inhemtas före qvinuans ingående af äktenskaplig förbindelse, till hvilken ålder hon än må hafva hunnit; föräldrars välsignelse måste vara hvarje väldanadt sinne högst dyrbar; — oell om CJtsk:t. i öfverensstämmelse härmed, stadgar ett sådant vilkor, skall jag med nöje derpå ingå. Jag inser dock icke nödvändigheten af att utsträcka detta jemväl till farföräldrar och morföräldrar i föräldrars frånfälle; ty vid en hög ålder, om än ömheten är lika varm, äro bekymren för de ungas lifsbergning ofta mera verkande, än erforderligt vore. Skulle Utskit, åter icke anse nödigt, att gå längre än Frih. Armfelts reservation innehåller, — med de förtydliganden, vi tagit oss anledning deri begära. — så må man äfven på detta sätt förfara, förlitande sig på den dotter liga känslans behof af föräldrars gillande af det val, hennes hjerta gör. Huru än lagen härom stadgar, måste förtroendet mellan föräldrar och barn kraftigare tala än någon lagparagraf förmår. Hr Liljenstolpe, Axel Wilhelm: Ovan talare och obe kant, som jag är i och för detta rum. finner jag sjelf det vara djerft, af mig att hafva begärt ordet; men då känslan för det rätta förmått mig dertill, så anser jag mig kunna åberopa detta såsom skälig ursäkt. Flere föreg:de talare hafva redan tillräckligt utvecklat försvaret af Frih. Armfelts reservation, så att uti ämnet icke mycket är att tillägga. Likväl vill jag fästa upmärksamheten på den inkonseqvens, som skulle förefinnas uti våra lagar, om dessa lagar skulle tillerkänna qvinnan förstånd nog att, vid 25 års ålder förvalta sin förmögenhet, och på samma gång förneka att detta förstånd vöre tillräckligt utveckladt för att disponera öfver sig sjelf, sitt närv:de H. lil. 13 11)4 I)en 2!> J a n nar i f. m. celi möjligen äfven sitt tillkommande. Jag önskar icke, såsom motionären, att qvinnan skall vara myndig och få sköta sig sjelf vid 15 års ålder.
Riksdagar äga prejudicat på underdåniga skrifvelser, sorn i anledning af 107 §i till Kongl. Majit afgått. Vid 1S15 års Riksdag aflåto Stånderne en underdånig skrifvelse, angående åtskillige anstalters vidtagande, och vid 1618 års Riksdag afgiek en skrifvelse om Malmö Discont. Konungen har emottagit båda dessa skrift velser, och sålunda gillat den tydning af 107 jag ansett deråt böra gifvas. Hvarföre skulle Konungen nu vägra att mottaga vårt yttrande, på värdigt sätt framfördt? Jag förklarar mig mot båda ytterligheterna. Att, enligt 107 Den io Julli e. m. anmäla till ändtledigande, öfverensstämmer ej med min känsla, men min ära som Medborgare oell FolksRepresentant tillåter icke eller, att allt rnä förfalla, såsom alldeles ingen ting derom vore sagdt. Herr af Tibell, Gujlaf Wilhelm, anförde skrifteligen: (Se Bilagan N:o 2.) Friherre Wrangel, Henning: Vid början af denna öfverläggning hade jag ämnat anföra mina tankar, men under loppet af discussionen har jag funnit skäl, att Betänkandet bör återremitteras, hvarföre jag afstår tills vidare från min rättighet att i äinnet yttra mig. Herr Ehrenborg, Cafper: I philosophiskt, historiskt, politiskt och medborgerligt afseende, är detta ämne så utveekladt, att jag har föga att tillägga. Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff, likasom jag instämmer med Herr Munck af Rosenskjöld, Jag anser det dock vara Representantens pligt, att framställa sina egna åsigter, dä det icke i allo öfverensstämma med andras, och det är egentli gen i juridiskt afseende jag dervid utbeder mig få göra några erinringar. I följd deraf får jag först med flere andre anmärka, att ConstitutionsUtskottet till RegeringsFormens 107 §. hänfört sådane ämnen, som ej höra dit, utan till 106 §, 107 §. talar om allmänna mått och steg, sorn icke leda till Rikets sannskyldiga nytta.