Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då de 3-'ne Riks-Stånd, sorn ansett underdånig hemställan i ämnet hos Kongl. Majit böra ega rum, sålunda, i afseende å dess innehåll, stannat i skiljagtiga beslut, föreslår Utskottet ej mindre Presle-Ståndet, än BorgareStåndet, hvilket senare, enligt hvad förrbemäldt är, icke tili närmare pröfning företagit Utlåtandet, N:o 168, att med Bonde-Ståndet förena sig om bifall till hvad Utskottet, på sätt här förut finnes omförmäldt, uti sistnämnde Utlåtande tillstyrkt. Antages icke detta, hemställer Utskottet, att, lill bestämmande af conirapropositionen, först företages följande votering: Den, som vill, alt till contra-proposition antages Preste-Ståndels beslut, (hvarigenom, i fråga om inventarium och uppgifter å Staten tillhöriga möbler å Kongl. Slotten, bifallits Utskottets förslag uti Utlåtandet, N:o 168, med den förändring, att, i stället för orden ”till det af dessa Embetsverk ” (Kongl. Kammar-Coliegium eller Kongl. Kammar-Rätten), ”som Kongl. Maj:t kan pröfva lämpligastsättes ”till det Embetsverk, som Kongl. Majit kan pröfva lämpligast;”) voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner nej, antages till contra-proposition, hvad Utskottet i berörde ämne föreslagit i 4:^e punkten af Utlåtandet, N:o 3i. Sedermera anställes i bufvudsaken följande votering:
Jag trodde att förhållandet skulle inom BondeSt. vara det motsatta, ty jag bar hört berättas, att åtskillige af dess ledamöter skulle hafva med stor förtrytelse yttrat sig emot Utskins förslag i detta hänseende, emedan de ansågo såsom förnärmande för beväringsynglingar att tjena tillsammans med mindre välfräjdad! manskap. För öfrigt instämmer äfven jag i Frih. Leijonhufvuds anhållan om afslag. Hr von Rosen, Georg: Jag anser mig skyldig förklara, att jag icke deltagit i detta beslut inom Utsk:n, och förenar mig med dem som begärt afslag å detta betänkande. Frih. Cederström, Jacob: Jag ber att få fästa R. o. Ad;s uppmärksamhet derpå, att då i landet allmänna beväringsskyldigheten åligger hvarje medborgare, så må man väl icke tillstädja att beväringsynglingen skall stå i ledet och tjenstgöra med straffade tjnfvar; och så är äfven förhållandet med den indelta och värfvade soldaten, att ibland dem ej böra finnas straffade brottslingar. Jag tillstyrker äfven afslag. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Då jag ej vill borttaga 158 Den 3 April e. m. R. o. Adis tid med något yttrande i detta ämne, anhåller jag endast att få instämma i begäran om afslag. H. Ex. H r Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Utsk:ns betänk. går rakt emot det systeuie, som, i fråga om armeens moraliska sammansättning, nu i 3o år varit följdt. Betänk. säger jag, skulle återföra det systeme, som gällde då Sverige underhöll flere tusende man värfvode trupper, hvilka rekryterades med lösdrifvare, hvilka dömdes till krigstjenst, och med karlar, som för brott blifvit straffade. Jag liar aldrig förbisett, att genom reduetion af dessa regementen förlorades en stridsstyrka af 5 ä 6ooo soldater, de der i fält voro utmärkt tappra och flinka; ej heller har mig undfallit att dermed förlorades 5 ä 6 ypperliga correctionsanstalter.
vakta sig för att själf genom misstänksamhet och onödig stränghet sätta den första outplånliga fläcken på barnets rena sinne. ^^ sitter tyst ochgrulllar på sin framtid, 3 denna natt hon fora skall sitt val: " ^Den rike mannen " har till henne fr 3 går på zAmaranthcns stolta hal. ^tLan är ej mera ung — det må lekan JHen desto äldre adelsnamnet är, ' öch många hårstrån pryda ej hans h JHen desto fler kraschaner bröstet lä 3 morgon redan skall han hämta svar DYlen ack, en annan väntar ock sin d %n larndomsvän, som länge henne äl Så rik på kärlek, som hans m lärs är tom Maria Nyström. En om, att kvinna skulle kunna förordnas till att innehafva för henne passande tjänstebefattningar (han nämnde därvid särskildt befattningar i postoch telegrafverken samt klockare-, organistoch skollärarebefattningar). Kompetens härtill skulle hon förvärfva sig genom examen för den lärare eller vid det läroverk, som hon fann lämpligt. Detta var Svenséns första försök att bereda kvinnan en friare, framför allt mera själfständig verksamhetskrets. förklaring. I Iduns senaste julnummer var under titeln » Pastorskans stora middag » intagen en skiss af den högt skattade författarinnan fru Anna Wahlenberg-Kjerrman. Denna skiss synes hafva väckt ond blod hos åtskilliga medlemmar af landets aktade folkskollärarekår, att döma af de skrifvelser, som ingått till såväl Iduns redaktion som direkt till författarinnan. Att det ej varit författarinnans afsikt att med sin skiss det ringaste förnärma någon eller att framställa de i skissen uppträdande skollärarne som typer, vare sig i ena eller andra hänseendet, för hela kåren, togo vi från början för gifvet och äro ännu mer öfvertygade därom efter vårt senaste samtal med henne. Lika litet torde någon, som det allra minsta följt med tidningen Idun under dess nu 4-åriga tillvaro och lagt märke till de tendenser, som alltid fått göra sig gällande vid tidningens redigering, kunna tillvita oss att i elakt uppsåt och för att skada en allmänt aktad och ansedd kår hafva intagit skissen.
Ständer , i underdånig skrifvelse, uttrycka deras öfvertygelse om nyttan och behofvet deraf, att Folkskolor inrättas i alia de församlingar, der sådana ännu saknas; b) alt kostnaden derföre icke bör bestridas genom beskattning eller allmänna anslag; c} att besörjandet af sådana undervisnings-anstalter ovilkorligen bör tillkomma eommunerne, såsom ett både christligt och medborgerligt åliggande, hvarifrån ingen må undandraga sig; men att, i afseende på sättet och medlen att befordra dessa anstalter, communerne icke må tvingas genom någon allmän lag eller föreskrift, utan att detta må bero på deras frivilliga öfverenskommelse!’ och beslut i följd af de locala omständigheter, som på hvarje serskildt ställe kunna förefinnas och erbjuda sig såsom lämpliga för ändamålet y d) att Biskoparne och LandshÖfdingarne må anbefallas r att med verksamt nit vaka öfver denna angelägenhet och uti dertill utlysta socknestämmor kraftigt uppmana forsamiingarne lill inrättande af Folkskolor samt att med deni samråda och öfvrrenskomma om sättet och medlen , huru de böra tillvägabringas; att härvid bland andra utvägar bör i öfvervägande komma hvad Lars Jönsson föreslagit, nemligen huruvida någon tillgång af kyrkornas fordna eller nu innehafvande egendom kunde vara att påräkna, samt huruvida någon del kunde anslås af de inkomster, som falla af lediga Pastorsoch ComminisLers-beställningar,. då tvister uppslå om deras återbesättande, äfvensom att en underdånig berättelse, om allt hvad sålunda förekommit och afgjordt blifvit, bör till Kgl. Maj:t insändas; att Döm-Capillen böra hvarje år till Kongl.
Banko. | Galoner; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Expeditions-Utskottets Förslag till uncl. Skrifvelse, N:o 197. 547 Qvantitet Införselstull . beräkningen. Banko. R:dr sk. rst. Garn: Kardulls-: o färgad t, otvinnadt och odubbleradt 1 skålp. 18 färgad!, otvinnadt och odubbleradt 1 skålp. 20 färgadt, tvinnadt eller dubbleradt, eller sä kalladt Brodérgarn . 1 skålp. 16 Streichgarn för fabriks-tillverkning af sådan heloch half-ylle-väfnad, hvartill, uppå särskild anmälan hos Kommerse-Kollegium, utländskt så heskaffadt. garn pröfvas erforderligt, och med af Kollegium lemnadt tillstånd: ofärgadt 1 skålp. 8 färgadt 1 skålp. 10 Linne-: ofärgadt 1 skålp. 24 färgadt 1 skålp. 36 Segeloch Bind1 skålp. 8 Anm. För Garn, sammantvinnadt eller dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig i tvinnadt eller dubbleradt skick draga olika tull, beräknas införselstullen, så vida varan \ till minst hälften utgöres af den garnsort, hvarför den lägre tullafgiften är bestämd, efter medelbeloppet af hvad i Taxan finnes utsatt för hvardera garnsorten särskildt, då den i tvinnadt eller dubbleradt skick inkommer. Gevär, alla slag eller delar deraf 100 R:dr v. 33 16 — din?nrhpfpn fii sDfifiificerade ... 100 R-dr v. 25 Glas: Buteljer, Burkar, Bunkar och Flaskor (Karafiner och slipade Flaskor härunder ej inbegripna): Gaze; se Väfnader. I Gjutstenar; se Sten. Genever; se Brännvin. Glasögon, Lorgnetter och andra monterade Optiska Gentianarot;-hänföres under Apothek svaror.
Suppleant i Stadsnämnden, som af och ibland Stadsfullmäg - 41 tige utses, Ijenstgöre så länge lian, enligt sitt dåvarande uppdrag, såsom Fullmägtig qvarstår; men äro suppleanter al'allmän Rådstuga tillsatta, skola de hvartannat år till hela antalet förnyas. Suppleant kallas af Nämndens ordförande lill tjenstgöring när sådant, i händelse af ordinarie ledamots afgång, hinder för längre tid, eller i följd af andra angelägna omständigheter erfordras. Ordförande, ledamot eller till tjenstgöring inkallad suppleant, som, utan anmäldt, af Nämnden godkändt, förhinder från sammankomst uteblifver, bote till stadens kassa två riksdaler riksmynt § 57. Stadsnämnd må ej ärende handlägga, der icke mer än hälften af ledamöternas hela antal tillstädes är. Ordföranden och en hvar af ledamöterna tillkomme en röst. Äro rösterna lika delade, vare den mening beslut, ordföranden biträder. § 50. Vid Stadsnämndens sammanträden före, der särskild sekreterare icke är antagen, ordföranden protokollet, eller vare för dess ordentliga förande ansvarig. Protokollet skall antingen genast, eller vid Nämndens nästa sammanträde, justeras, och med bevis derom förses af ordföranden, der särskild protokollsförare antagen är, men eljest af två utaf Nämndens ledamöter. 6 42 V. Om stadcus Magistrat. § 59. Stadens Magistrat utöfvar den verkställande och förvaltande myndigheten inom stadskommunen. Magistraten tillsattes i öfverensstämmelse med dc Lagar och Förordningar, som antingen i allmänhet eller särskildt för vissa städer gifna äro. § 60. Magistraten tillkommer att till verkställighet befordra Sladsfullmägtiges eller allmänna Rådstugans beslut uti kommunens angelägenheter i alla de fall, der icke verkställigheten, till följd af gällande Förordning, reglemente eller beslut, är eller blifver åt särskild Styrelse uppdragen. § 61. Magistraten lillsätter de vid stadens förvaltning anställda tjenstemän och betjente, såvidt ej särskilda Förordningar eller reglementen annorlunda stadga. § 62. Alla i stadskommunen tillsatta särskilda Styrelser stå i och för sin fövallning under Magistratens öfverinseende. § 63.
Angrde meddelande af bestämda föreskrifter i vissa fall. (R. B. 1827 p. 85 ) Itevisorerne hafva år 1827 inhämtat, att influtne medel, 1967 R:dr 29 sk. 2 r:st. för försåldt Krut blifvit directe anordnade, att användas till inköp af ett parti Tschacots, och hafva deraf funnit samma anledning, som framställt sig för 1820 och 1822 årens Revisorer samt 1823 års Statsutskott, att anmärka ett sådant förhållande, såsom i Revisorernes tanka icke förenligt med R. St:rs beräkning af den, såsom oförryckt Statsintrad ansedde, inkomst af Krutoch Saltpcter-försäljningen i allmänhet; och då, efter sednaste stadgande, alla å InkomstTitlarne möjligen uppkommande öfverskott böra till RiksgäldsContoret öfverlemnas, samt sålunda komma att ikläda sig natur af Riksgäldsmede! , hafva Revisorerne trott det vara så mycket angelägnare, att dylike af R. St:r påräknade inkomst-källor icke uti förväg eller emot vanlig ordning tillitas. Med godkännande af Revisorernes härutinnan gjorda framställning föreslår Utskottet, det R. St:r måga besluta, att all försäljning, vare sig ineller utrikes, af någon Kronans effect, som ibland InkomstTitlarne är påräknad, skall under dem 268 Stats-Utskottets upptagas och redovisas, samt hos K. M:t i underd. anhålla, det ingen anordning till utgift, af hvad namn som hälst, som ej utgör omkostnad på sjelfva InkomstArtikeln, må belasta InkomstTitlarne, och dessas i Staten påräknade belopp såmedelst förminskas. §■ 4- Angrde KrigsCollegii Cassors balancer, (R. B. i8a5 p. 37—87. 1827 p. 94—267.) Vid de under K.
Flera i sednare tid tillkomne Banker hafva ock, inseende fördelen af så beskaffad grundlonds-säkerhet, föreskrifvit, att grundfondsbeloppet af aktieegarne skall tillfullo inbetalas, hvarefter Direktionen anskaffat obligationer eller fondpapper för den del af grundfonden, som ej var afsedd att i rörelsen ingå. Då Bankerna lemna sina delegare icke obetydlig vinst, bör ock från allmänhetens sida kunna fordras, att de prestera den solidité, hvarpå bank-inrättningen till sin idé hvilar, ehuru i tillämpningen ej troget vidhållen. Med afseende å vigten både för allmänheten och Bankerna sjelfva af ändring uti närvarande förhållanden i ofvanbemälde afseende, tager jag mig friheten föreslå: att Rikets Ständer, för deras del, må besluta: l:o. Att, då före 1868 års början fråga förekommer om beviljande af oktrojer för Enskilda eller Filial-banker, föreskrift af Kongl. Maj:t måtte meddelas derom, att minst hälften af det grundfonds-belopp, för hvilket säkerhet skall ställas, bör bestå i obligationer af Statsverket eller andra med Kongl. Maj:ts fastställelse försedda inrättningar. Att för alla Banker, som efter 1868 års början söka oktroj, måtte föreskrifvas, att hela den grundfonden, som skall bestå i vissa säkerheter, skall utgöras af berörde slags obligationer. Om remiss till Banko-Utskottet får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 29 November 1862. Hammarhjelm. Af Herr Ijftgergreil* Anders* angående ändringar i Skiftesstadgan. Uti 1827 års Skiftes-stadga 1 Kap. 11 § medgifves, att Landtmätarebilräde får sökas och erhållas äfven för ego-utbyte emellan angränsande byar och hemman, yti 7 Kap. 4 § stadgas: »Kan genom ego-utbyte i andra fall än 1, 2 och 3 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Tull-pass för hemresan måste i Stockholm tagas, dels emedan odäckade båtar och fartyg måste vid inrikes seglation anlöpa Blockhus-udds Tullkammare, ehuru de redan undergått tullbehandling i inloppsorten samt betalt alla afgälder, och dels genom skyldighet att, vid utgåendet från Stockholm till Rikets norra provincer, för afhemtning af dessas trädvaror och andra producter, anlöpa Utlopps-Tullkammaren, samt yrkat, att alla dessa hinder för allmogens sjöfart måtte i möjligaste måtto undanröjas. Då likväl de Stadgnnden och Författningar, som föreskrifva controler för inrikes sjöfarten, äro af helt och hållet administrativ egenskap och kunna af Kongl. Maj:t ändras eller upphäfvas då sådant befinnes nödigt och förenligt med tillbörlig säkerhet för missbruk och underslef, hafva Utskotten ansett sig böra tillstyrka, Bevsamt Allm, Besv, och Oeeon.-Utsk. Utlutandda N:o l-r*. all Rikets Högloflige Ständer icke må fasta något afseende å nu ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Nils In ulin väckta motion*. Stockholm den j Febr. i835. N:o i r. Änk. till Exp. Utsk. d. 9 Febi v Utlåtande, i anledning af en utaf Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius frän Kopparbergs Län väckt mot on, angående nedsättning i Tullen d Tobak, sorn frän Norrige in^ föres till V ester dahls Fögderi af nyssnämnde Län.. Uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvet och derifrån lill Bevillnings-Utskoltet remitteradt Memorial har Riksdagsfullmägtigen från Kopparbergs Län Lars Gezelius anfört, huruledes invånarne i Vesterdabls
Dals regemente, Stommen N:o 1, om 2 :dels mantal, beläget i Jerns socken af Nordals härad och nämnda län, fä afsöndras nio kappland mark, bestående af sandmylla på grof sandbotten, hvilken mark vore af landtmätare i behörig ordning uppmätt och å karta allättad samt värderad till en årlig afgäld af 4 kappar råg, hvarförutan nuvarande arrendatorn af bostället Stommen, löjtnanten Uno Aspelin, för den återstående arrendetiden, eller till midfastan år 1872, medgifvit den sökta jordafsöndringen, utan all ersättning, så har E. K. M:t, uppå vederbörande embetsmyndigheters underdåniga tillstyrkan af nådigt bifall till den gjorda ansökningen, behagat, på grund af hvad härvid förekommit, genom nådig proposition föreslå Rikets Ständer att medgifva den ifrågavarande jordafsöndringen frän berörda boställe, för utvidgning af Jerns församlings kyrkogård, emot ofvan uppgifna afgäld, fyra kappar råg, att af församlingen till boställets innehafvare, så vidt det af honom äskås, årligen utgöras; och som, i betraktande af den till afsöndring föreslagna jordrymdens obetydlighet, samt då en densammas värde motsvarande årlig afgäld blifvit boställsinnehafvare!» tillförsäkrad, Rikets Ständer funnit skäligt bifalla, hvad E. K. M:t i den nådiga propositionen föreslagit, få Rikets Ständer sådant, till svar härå, hos E. Ii. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 2 April 1851. 70 E:rpeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N-o 48, N:o 48. I Uppläst ocfc godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 April 1851.
Vi, tankens arbetare, vi känna oss ofta dragna till just det, som är en fullkomlig motsats till oss sjelfva – det friska, det naturliga, det omedvetna. Föreställ er, att då man hela dagen arbetat med sina tankar, vill man gerna till slut få en stund, då de komma till ro, och endast känslorna lefva. Man vill ha sitt hem liksom en liten undangömd trädgård med barnajoller och fogelqvitter, man vill ha till hustru en liten varelse, som kan skratta och smeka och älska – man vill ha en qvinna. Man söker ett väsende, i hvilket man finner fullständig hvila ...» »Och det hade ni aldrig funnit hos mig!» afbröt hon honom lidelsefullt. »Fortsatta strider, hetare oro, måhända ibland den berusning, som ligger i ett stort, gemensamt själslif – men aldrig hvila! Intet joller i en fridfull trädgård, som ni talade om, snarare en färd öfver stormiga vågor ...» Hon reste sig upp med en för henne ovanlig häftighet och gick fram till fönstret. Här stod hon en lång stund med pannan tryckt mot fönsterrutan och blickade ut, medan docenten orörlig satt qvar i stolen. Slutligen vände hon sig om; hon var mycket upprörd, hennes kinder hade fått blekröda flammor, och ögonen hade detta uttryck af smärta, som blir så djupt och brännande, då det framskymtar i annars lugna och kalla ansigten. Hon kom fram till docenten och räckte honom sin hand. »Helsa er fästmö», sade hon med mild röst, »och säg henne, att det fins en qvinna, som afundas henne lyckan att få vara endast qvinna.» Han fattade ifrigt begge hennes händer. »Ack tro mig, det kunde äfven ni vara!» utropade han med en nästan eldig blick. »Jag känner er, jag vet, att qvinnan ännu lefver inom er ...» »Nej, nej», svarade hon och drog sina händer ur hans, »ni misstar er, min känsloverld är död, uppbränd af tankarnes eld och tviflets qvalm. Jag har grubblat mig så trött, att jag ej mera orkar lefva lifvet.
Som ifrågavarande balansposter utgjort föremål för flere föregående StatsRevisioners uppmärksamhet, och Öfver-Ståthållare-Embetet redan i förklaringar öfver 1841 och 1843 årens Revisorers anmärkningar i berörde hänseenden, upp - Stals-Utskoltcls Utlåtande, JYs 50. 27 gifvit, att dessa balansbelopp skulle med det snaraste till afskrifning anmälas, men sådant likväl ännu icke skett, bar Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att uti allåtande underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla Öfver-Ståthållare-Embetet att tillse, det ifrågavarande balansposter ofördröjligen varda till afskrifning i behörig ordning anmälda. Kongl. Landtbruks-Akademien. § 36. (Rev-Ber. pag. 140.) Med anledning af Revisorernas anmälan, att Kongl. Landtbruks-Akademiens räkenskaper icke undergått granskning i Kongl. Kammarrätten, får Utskottet hemställa, att Rikets Ständer ville aflåta underdånig skrifvelse, med anhållan det Kongl. Maj:t täcktes meddela föreskrift att, i likhet med hvad för öfriga Allmänna Verk och Inrättningar är stadgadt, Kongl. Landtbruks-Akademiens räkenskaper varda, för gransknings undergående, till Kongl. Kammarrätten öfverlemnade. Kongl. SerafimerOrdensGillet. (Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fonden.) § 37. (Rev.-Ber. pag. 158. Förkl. pag. 279.) Af Revisorerne är anmärkt, alt, enligt hvad Räkenskaperna utvisade, den af ifrågavarande fond till de särskilda Länen utgående andel i så kallad uppfostringshjelp blifvit inom Länen fördelad efter olika grunder. Så hade t. ex. inom Skaraborgs
Lika med den värde sista Talaren tror jag, att Utskottet ej haft att sysselsätta sig med de speciella kia» 128 Den 4 Majly e. m. gomålen annorledes, än så vidt det allmänna ämnet af dem upplystes 5 men jag tror der* före icke, att Utskottet fullgjort sin pligt, så länge det icke upptagit den hufvudsakiiga frågan , i hvilken ordning, det vill säga, med hvad rätt extra Roteringen blifvit generelt förvandlad ifrån periodisk, till permanent. Den värda Talaren har likväl ganska rätfr, att KarnmarCoilegium har i sitt Utlåtande äfvenledes lemnat denna fråga ovidrörd. Jag känner det, emedan jag ansett min skyldighet vara , att , innan jag talade i detta ämne, skaffa mig en för mig tillgängelig upplysning, och jag har således också sökt och fått läsa nyssnämnde Utlåtande. Jag tror likväl, att då man ser, det KammarCollegium med ett berömligt nit framlagt specialiteternes orättvisa, och jemväl för» klarat sig ingalunda kunna tillstyrka den sed» nare Roteringsförrätlningens fastställandej så bör man icke förtänka, att ColJegium, bestående af Embetsmän och ägande ingen Riksdagsmannapligt att uppfylla, afhållit sig ifrån att ingå i enfråga, som till åfventyrs kunde leda till den upplysning , att executiva Magten gått för långt. Af StatsUtskottet åter, såsom Riksdagsmän, och ifrån alla 4 Stånden utvalde, att handla å Nationens vägnar, hade man deremot, med mera skäl kunnat vänta, att Utskottet frimodigt ingått i frågan; hvilket Utskottet så mycket hellre bordt göra, som det kunnat vara förvissadt, att vår gode Konung hade med nöje emottagit tillfället att gifva rättelse. Med den öfvertygelsen vi alla hysa, att i Den 4 Maji, e. m. Sufc Konungen aldrig velat öfverträdelsen, kun.’ na vi ej tvifla, att frimodigheten i denna del, såsom hörande till uppsåset att undanrödja hvar. je skälig anledning till missnöje, blir af Ko* nungen sä bedömd.
Jag har således icke tagit 344 De n 28 Apri 1 f. m. mina uppgifter i vädret, utan noga följt Statscontls beräkning, hvilken jag skall hålla Frih. Palmstjerna tillhanda, då han sådant påfordrar. Frih. Silfverskjöld: Gr. Cronhjelm har börjat alt meddela den upplysning, Hr Lagerhjelm begärt, men har icke kommit till någon riktig conclusion. Den ordinarie räntan beror nemi. af markegång. Då denna varit låg såsom 5 r:dr 24 sk., har räntan uppgått till 507,000 r:dr; ett annat år, då markegången varit 6: 12, har summan stigit till 5i8,ooo r:dr, och då markegången varit 6: 28, har beloppet utgjort 526,000 r:dr. Alla dessa pris äro ganska låga, och då torde det visa sig, att beräkningen till 5oo,ooo r:dr icke är för hög. Hvad beträlfar Gr. Cronhjelms anmärkning i afseende å Frih. Palmstjernas uppgifter, är densamma oriktig. Det förhåller sig nemi. så, att Statscont. i dess beräkning icke intagit besparingarna af indragna militieboställsräntor, hvilka först med år 1829 sammanräknades i en summa med den ifrågavar. inkomsten, och derifrån härleder sig olikheten emellan Statscont:s och Utsk:s beräkning. Hvad slutligen vidkommer Hr v. Hartmansdorlfs anmärkning, att sk:r och runstin blifvit upptagna vid beräkningen af den indelta ordinarie räntan, så har sådant skett, på det debet och credit skulle fullkomligt slå ihop. Hr von Hartmansdorff: Gr. Cronhjelm har rätt deruti, att om man uppställer inkomstberäkningen så, att betydliga öfverskott uppkomma, inträffar ingen brist och intet behof af skuldsättning. Men sakens vanliga behandlingssätt har icke varit att beräkna sig en reservcassa till behållning, utan att upptaga inkomsterna till hvad de rätteligen utgöra; och så tillvägagick man äfven vid sista riksdag.