Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan har jag visserligen fröjdats åt att åter en rättrogen konung, vår Konung och herre Sigismundus, intagit sina fäders thron. Måtte helgonen bevara honom för allt det svek och argan list, som ställer sig emot honom, och gifva honom makt att skydda den sanna tron och återföra de vilsefarande.” ”Dock, det är tid att gå till hvila, min skröpliga lekamen behöfver ro, äfven den unga behöfver sömn. I morgon, om helgonen ännu bevarat mig vid lif och krafter, vill jag efter morgonbönen meddela dig åtskilligt, som du bör veta. Dock torde vara bäst, att först låta gå förbi den stund, då de omkringboende äro vana att komma hit, för att begära bot för sina åkommor. Om morgnarna bruka mina krafter vara något mera stärkta, så att jag hoppas kunna då förmå meddela dig hvad jag önskar säga. Efter ännu en aftonsignelse lade sig den gamla nunnan till hvila, och Siri skyndade att krypa ned i sin bädd, som hon redt i samma cell, emedan de många toma cellerna föreföllo henne så ödsliga och hemska. Hon läste nu i stillhet sin aftonbön och bad ännu en gång, att henne icke måtte tillräknas, att hon deltagit i syster Elins påfviska gudstjenst. Länge hade hon svårt för att kunna somna. Den cell, der syster Elin tagit sin boning, var belägen nära den stora, ödsliga klosterkyrkan. Siri kunde ej låta bli att lyssna, hon tyckte sig höra ständig rörelse derute. När vinden hven genom hvalfven, tyckte hon att derute messades eller sjöngs psalmer, och bäfvande drog hon sig tillsammans vid tanken på den tid hon skulle tillbringa i denna öde boning, ett hem endast för obekanta makter. Men hastigt satte hon sig opp, kastade en klar blick omkring sig i månskenet, såg hur den åldriga slumrade på sin bädd, och sade vid sig sjelf: ”fy Siri, skall du vara barnslig och pjåkig! Skulle jag väl vilja lemna den gamla att dö här, ensam och öfvergifven. Nej visst icke!
Herr Hederstjernas, Erland, samt Friherre Tolls, Gustaf Philip, denna dag afgifne yttranden, i anledning af Grefve Anckarsvärds till Utskottet remitterade motion, att alla till militäroch civil-staterne samt till skole. slaterne och andra allmänna ändamål indeldta räntor och Kronotionde-anslag måtte directe ingå till Riksgälds Contoiret eller Stats-Contoiret, hvarifrån motsvarande summor anslås och utbetalas m. m. Herr von Moltzers, Anders Johan Fredric, denna dag afgifna yttrande, i anledning af Hr Möllerhjelms till Utskottet remitterade motion om löneförbättring för Krigs-Cassören i Kongl. Krigs-Collegio. Herrar af Uhrs, Gustaf och af Sille'ns, Georg Axel, denna dag afgifua yttranden, i anledning af Friherre von Krcemers till Utskottet remitterade motion, angående inrättande af ett Central-Landtbruks-Institut på Ulltuna Kungs-Ladugård. Fröt. Vtdr. d. 12 Mars 1840. Från Jlögvörd. Preste-Ståndet. e. m. S. D. Föredrogos ånyo och till Stats-Utskottet remitterades följande den 6 dennes å hordet lagda motioner: nemligen af l:o Professoren m. 111. Geijerörn fulla anslaget af de från Universiteten för de aeademiska inrättningarna begärda summor; 2:o1 Professoren m. m. Geijer, om understöd för utgifvandet af Seriptores lerum Svecicarum medii aivi; 3:o Professoren m. m. Geijer-, 0111 understöd för utgifvandet af Svenskt Diplomatarium; 4:o Professoren ni. m. Grafström, 0111 pensions-understöd för framlidne Protocolls-Secreteraren P. A.
I händelse ivoinmiterades förslag att bilda en elit corps ur beväringsmanskapet vinner framgång, då skulle den dubbla fördelen vara att påräkna af ett något så när tillräckligt antal Underbefäl, såväl för den egentliga beväringen, som ock för den nu föreslagna landtstormen, och derigenom en af de kännbaraste svång - *) Gränsen för Landtstormens tjenstgöring torde dock i vissa fall tåla någon utsträckning, med afseende på serskilta orters lägen ocli Vigt, såsom i fråga om försvar af Götheborg, Carlskrona, Stockholm m. m. 3 heter för upprättande af denna sistnämnda nöjaktigt löst. Sorn det emedlertid är af största vigt, för dea händelse en provins anfalles, att äfven mera ordnade krafter i möjligaste män må vara att tillgå, torde, vid sådant tillfälle, den inom provinsen tilläfventyrs befintliga depot af befäl och manskap böra med landtstormen förenas. För att slutligen bemöta den anmärkning eller häfva den fruktan att upprättandet af en landtstorm skulle i någon mån upphäfva eller förringa den rätt 1812 års Beväringslag tillerkänner hvarje beväringsyngling, att genom legning af annan man befria sig från beväringspligten, eller, som Kommiterade föreslagit, att genom erläggande af en viss penningesumma till en så kallad beväringskassa nå samma mål, torde endast behöfva framhållas de olika fordringarne af en beväringspligtig och en landtstormsman. Den förres tjensteålder inskränker sig nemligen till tiden mellan 20 och 25 år, den sednare åter börjar först vid fyllda 25 och fortfar till 40 år; den förre är skyldig att jemte och i förening med den stående arméen uppträda mot Rikets fiender såväl öfverallt inom som äfven utom fäderneslandets gränser, den sednare åter kan aldrig, utan eget begifvande, föras utom gränsen af den provins lian tillhör, och uppträder endast för att nära nog direct försvara eget hem.
Det var så poetiskt att så där helt försjunka i naturens beskådande. Guldglänsande bin flögo under söfvande surr fram och tillbaka, och syrendoften var väl stark. Detta i förening gjorde, att lilla Elsa, trots både poesi och romantik, vardt tung i hufvudet. HenAulinska kvartetten gifver sin första soaré för nes nyktra natur var inte tillfredsställd med bara innevarande säsong instundande måndag den 18 drömmar — inte vakna drömmar åtminstone — dennes, hvarvid en stråkkvartett af Borodin och därför hände det att hon nickade till, så att (f. f. g. ), en pianokvintett af Brahms och en lenonhatten sjönk i pannan och den tjocka, ljusa stråkkvartett af Haydn komma att utföras. De hårflätan tog ett litet hopp. följande soaréernas program äro likaledes omMatty såg förvånad på henne. Var det hennes växlande och väl valda. Tredje soarén varder en Beethoven-niton och den fjärde en svensk afton. lilla Elsa, som kunde somna en sådan stund? Stackars lilla yrvakna Elsa läste denna tanke allt för väl i sin väns mörkhyade, bleka ansikte. * » Det var så grujligt hett i den här hiskliga värmen, » sade hon urskuldande, mera röd än vanligt. Matty hade någonting hårdt » om prosaiska naturer utan sinne och känsla » på tungan, men finnas ännu att tillgå å Iduns expedition af så kom hon lyckligtvis ihåg sagan om prinsessan Törnros som sof, verkligen sof. Därför log hon beskyddande och tryckte en lätt kyss på Elsas för innevarande år. Mot insändande af 2 kr. röda, mjuka läppar. » Du är min lilla Törnros, och jag är prinsen i postanvisning erhållas alla de under året utkomna numren, äfvensom de återstående till årets som väcker dig, » hviskade hon lågt, alldeles så som den riktige prinsen utan tvifvel hviskat till slut. den riktiga Törnros. Iduns Expedition. Elsa blef förtjust. * » Om du hade varit en herre, Matty, hade du då friat till mig, » frågade hon ifrigt. Matty funderade ett ögonblick.
Maj:t i Nådig Skrifvelse d. 19 derpå följande Martii forordnat, hvad i afseende på nämnde inrättning borde åtgöras och genom särskildt Bref, d. 13 i samma månad , bifallit, det Civile Ämbetsmän, som uppnått 70 år, egde vid afskedstagande tillgodonjuta sin hela lori; så blef denna förmån, genom Kongl. Förordningen, om den förbättrade Löne-Staten, af d. 24 Jan. 1778» 5:te puncten, dem vidare tillagd, intill dess någon ytterligare Författning i detta ämne kunde vidtagas; hvarefter Kgl. Maj:t, i Kungörelse, d. 29 Junii 1798, i Nåder anslog en Summa af 10,000 R:dr årligen till början och grundläggning af Stats-Utskottets Betänkande?!. 775 cn framtida fullständigare Pensions-inråttning för Rikets Civile Stat och hvarutaf sådane Ämbetsoch Tjenstemän, som innan uppnådde 70 år, af sjukdom nödgades lemna tjensten, skulle pensionairas samt besparingarne samlas till en fond; och då under tiden fråean om Pensionsinrättningen hade afstadnat, forordnade Kongl. Maj:t vidare, under d. 14 Junii 1803, att Förslag dertill borde utarbetas och hvartill, efter Riksens Ständers derom vid 180Q och 1810, 1812 samt 1815 årens Riksdagar förnyade underdåniga anhållan, förberedande åtgärder vidtagne blifvit; äfvensom Kongl. Maj:t emedlertid, uppå Riksens Ständers vid 1812 års Riksdag, gjorde underdåniga anmälan, d. 3 Dec. samma år, i Nåder forordnade, att de, vid upphunne 70 år, afskedstagande Ämbetsoch Tjenstemän finge uppforas å allmänna Indragnings-Staten, att såsom Pension åtnjuta det belopp, som svarade mot lonen, hvilken derigenom blefve för eftertrådarne att tillgå, såsom ock, i anledning af Riksens Ständers vid sista Riksdag gjorde underdåniga hemställan, i Nådigt Bref d. 25 Junii 1818 , stadgadt beloppet af den Pension sådane Ämbetsoch Tjenstemän med indelade loner, ega att, i jemförelse till Penninge-Löntagarne, få uppbära. ^r)£> Stat s-Utskottets Betänkatiden.
Öfvertygad om vigten af de moraliska handens upprätthållande i ett samhälle , kan jag ej annat än instämma med Den 20 November f. m. Herr von Hartmansdorff. 1778 års författning har jag ej i alla delar kunnat gilla , och då det är af yttersta vigt alt visa, jdet vi sätla värde på moraliteten , samt här ej är fråga om annat/ än att husfäder och Presterskap noga böra efterse , att hafvande qvinna ej må fostret i enslighet framföda, eller få tillfälle alt fullborda en tilläfventyrs tilltänkt våldsam åtgärd, anser jag mig böra yrka afslag å Betänkandet, samt instämmande uti Herr von Hartmansdorffs mening. Herr Biben, Carl Wilhelm: Jag vill ej ingå uti pröfning, huruvida 1778 års författning hvilar på lösa grunder ? eiler icke; men då Utskottet, som tillstyrkt upphäfvande af samma författning, icke föreslagit något annat i stället, tror jag, att den samma bör qvarblifva. —• Min ensilata öfvertygelse är, att det icke är genom skärpning i straff-lagar man kan förekomma barnamord, utan genom goda oeeonomiska författningar, som sälte folket i tillfälle alt gifta sig. — Utaf 100 Barnamord tror jag att 98 inträffa af blygsel. Jag yrkar således bifall å Utskottets Betänkande, icke derföre att jag gillar 1778 års Författning, men derföre att den är bättre , än det chaos, hvaruti vi skulle komma, om man upphäfver den, utan att sätta lxågot annat i stället. Herr von Hartmansdorff: Den siste värde talaren har befarat att om 34* Den so Nuyembsr f. in, man upphäfde 1778 års författning , lunn skulle sakna något annat lagstadgande i stället ; men så är ej förhållandet , emedan 1784 års Lagbok innehåller föreskrifter härom, hvilka synas vara både tillräckliga och rigtign. De oredor och det chaos , som man befarar skola inträffa, om 1778 års författning upphäfdes, bafra snarare af densamma blifvit föranledda.
— En maskinen, så att hon kan få den ren och radikalkur; novell af Elin Arnem (forts.). snygg, som då den var ny. — Från Iduns läsekrets. Min äldste son, som är 15 år gamVåra barn. — Bostaden. — Handarbeten. mal, bevistade med mig och sin far tvänne af års årgång af — Toaletten. — Hemfärgning. — Matlagning. bröderna GrunfeJds koncerter och blef så — Bakning. — Efterrätter. — Husdjuren. — förtjust i violoncell, att han dagligen bedt Slagt. — Hvarjehanda. — Läkareråd. — Frå- mig skaffa honom lärare i nämda instrument, gor. — Svar. — Breflåda. och vore jag derför ytterst tacksam, om någon af Iduns läsarinnor eller läsare godhetsfullt skulle vilja upplysa mig, om hvar och huru fr. o. m. n:r 11 t. o. m. n:r 52 jag skall kunna finna någon sådan. Svar eller mer än tre qvartal emotses med största tacksamhet af (Obs! I n:r 11 börjar den längre Eru Honor L. Ä r det någon af Iduns läsarinnor, följetongen, hvadan intet af som kan lemna ett godt råd, om huru gipsden samma går bort.) bilder, som af ålder och dam blifvit smutsiga, såljes oinb. för I kr. 50 öre, lämpligast skola reDgöras, så att de återfå den hvithet, de hade såsom nya, så vore detta med lösa permar för 2 kr. 50 öre 25 öre pr petitrad ( särdeles kärkommet for Nicoline M — n. samt kan användas som en Ingen annons införes under 1 kr. Med anledning af den » matsedel för hönsen », som finnes i n:r8 af Idun, frågas, om någon godhetsfullt vill lemna svar i Idun på följande frågor: a). Hvar får man köpa risgrynsaffall och till vänner och väninnor emellan. hvad pris? Efter till Bedaktionen af Idun b). Hvad nytta göra trädkolen och svafvel? c).
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förnyade sin proposition till antagande af 5:te punkten af Utskottets förslag. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence gjorde derefter pro - Den 5 Februari i f. ni. position lill antagande af Herr von Hart? mansdorffs förslag. Ropades äfven Ja och Nej. Herr von Hartmansdorff förklarade, att om ej hans förslag af Ridderskapet och Adeln bifölles, han fann sig föranlåten att begära votering. Herr Cederschjöld: Jag vill icke söka lägga något hinder i vägen för Ridderskapet och Adeln att bifalla den yrkade förändringen; men får blott erindra, att jag tror kunskapsgraden blifva ganska obestämd, när man från examen undantager de döda språken, emedan just dessa vanligen utgöra hufvudsaken i Student-examen. Grefve Gyldenstolpe: Jag har visserligen yrkat bifall till Utskottets förslag; men då Herr von Hartmansdorff hotat med votering, skall visst icke genom mitt förvållande Ridderskapets och Adelns tid onödigtvis upptagas, oaktadt min mening är, att Ridderskapet och Adeln icke har något skäl att afslå Utskottets förslag. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LändtMarskalken framställd proposition biföll Ridd. och Adeln den förevarande 5:te punkten, med den af Herr von Hartmansdorff yrkade redactions-förändring. Den 5 Febr ilar ii f. m. 6:te y.de och 8:dc punkternc. lii fö 11 os. g:de punkten. Herr von Hartmansdorff: Man har icke utsatt hvarest dessa kunskaper skola inhemtas. Vi hafva dock tvenne anstalter, af hvilka man kan göra anspråk att deskola meddela vettenskapliga insigter i dessa yrken, nemi. Bergs-skolan i Fahlun och Technologiska Institutet härstädes. Jag hemställer då, om icke dessa begge läroanstalter böra nämnas i föreskriften. Grefve Gyldenstolpe: Jag skulle anse det alltför ensidigt om man blott utsatte dessa två ställen såsom dem, hvarest Stipendiaten bör inhämta sina kunskaper.
Under ett sådant hållande af jemnvigt kan maii småningom tänka på att, genom Landets Ökade produet, viniia tillgång för Credit-Systemets successiva förbättring. Ett mynt, sorn fallit i opinionen, ntefl för hvars framtida lillnäset gräns blifvit sattj skall endast genom Samhällets tilltagande Varumängd, utvidgade Handel och växande Folkstock, Samt genom det deraf uppkomna behöfvet äf ett likaledes ökadt Rörelse-Capital, ofelbart med tiden återRidd. o. Ad. Prot. Y B. 1 Afd. $7» 58. 450 Den i5 April. få sitt första värde. Användes för mycken kraft, för att vinna skyndsamhet, blifva verkningarne alltid i ett eller annat afseende orättvisa. Naturen verkar säkert men långsamt. Det är icke genom tvångslagar eller positiva föreskrifter, som man understöder Myntets credit. Det har ännu aldrig lyckats att stadga förtroendet för offentliga löften genom det besynnerliga medlet, att högtidligen upphäfva redan gifna löftens förbindande kraft. Säkraste medlet att öka Landets Product, är Närings-frihet i allmänhet. Lemnäs denna frihet, och hålles jemn hand öfver PenningeVerket, så frambringar fliten det öfverskott, som småningom fyller Statens behof. Om detta allt delar jag med Höglofl. Statsoch Banco-Utskotten samma öfvertygelse, men vid tillämpningen af denna Theori, förekommer naturligen den vigtiga fråga: Uppfyller Finance-Planen det åsyftade ändamålet att stadga, fastän långsamt, Rikets Penninge-Verk? Jag tillstår upprigtigt, det jag icke häruppå kan afgifva ett jakande svar. Mig förekommer som skulle den practiska delen af det sammansatta Utskottets Betänkande, icke äga samma fullkomlighet som den theoretiska. Det är möjligt, att mitt inskränkta begrepp misstager sig i denna slutföljd, och att mina tvifvelsmål lätt kunna undanrödjas, hvilket jag af upprigtigaste hjerta önskar, då jag nu, för att uppfylla en medborgerlig pligt, går att framställa dem.
Genom en sådan allmän och bestämd rätt att fritt disponera öfver sin egendom skulle i en mängd orter, der skog och afrösnings-mark lunnes att tillgå, men egarne icke hade kraft att odla och förbättra jorden, sådana företag ske af andra, så snart de kunde vinna full eganderätt, och landet skulle snart få ett helt annat utseende. De i nu ouppodlade trakter befintliga talrika tillfällen till odling skulle efter hand blifva begagnade, och dessa utklufna delar skulle ei> gång kunna, sedan de blifvit uppodlade, medgifva fördelaktiga afsöndringar. I de orter åter, der jorden redan blifvit i betydlig mån odlad och mindre egovidd behöfves för' att motsvara det antagna begreppet om besutenhet, der kunde klyfningen tillåtas, utan afseende å jordvidden, på sådant sätt, att socken-nämnden finge afgifva sitt yttrande, om 2 å 3 mantalsskrifna personer å den utklufna delen kunde löda sig och underhålla en häst och en ko, då, på lika sätt som ofvan sägs, den utklufna delen skulle såsom sjelfständig lägenhet under full eganderätt skattläggas. Hvad åter afsöndring af jord från hemman anginge, så syntes det motionä ren, sorn om sådan ej borde få ske på längre tid än högst 50 år, men till en femtedel af hemmanets egovidd samt i huru små särskilda delar som helst, ända till ett tunnlands vidd. Alla de hittills för alltid under eganderätt afsöndrade lägenheter skulle förblifva vid hvad de nu vöre; men inga dylika afsöndringar vidare tillåtas, i hän delse hvad motionären om hemmansklyfning föreslagit vunne framgång. Alla innehafvare utaf för alltid afsöndrad lägenhet skulle kunna låta klyfva och afsöndra jord från densamma, utan hinder af hemmanets egare, så vida ej särskildt kontrakt dertill föranledde; men på viss tid afsöndrade lägenheter skulle endast i det fall ega rätt att derifrån åter afsöndra mindre del, om hemmanets egare sådant medgåfve, eller det i kontraktet mellan äldre egare medgifvits.
175 da ten ej skulle hafva åtnjutit sin rätt eller hade något annat klagomål att anföra mot sin rotehållare, ett dylikt förhållande desto mindre syntes påkalla rotehållarens närvaro, som tvistefrågan komme a(t hänskjutas till vederbörlig domstol, der parterne fmge sin rätt å ömse sidor bevaka, samt, om klagomålet öfver roten gällde hus och jord, sådan klagan borde af soldaten anmälas lias vederbörande kompani-chef, hvilken egde att förordna om syn å omtvistade lägenheten och underrätta rotehållaren, när en sådan syn komme att hållas i och bar i anledning häraf yrkats, att ifrågavarande roteliq vider, såsom öfverflödiga och ända målslösa, måtte upphöra. Hvad sålunda blifvit föreslaget hafva Pakets Ständer i öfvervägande tagit,- oell ehuru af ofvanåberopade Kongl förordning synes, att roterings-liqvidatiönsmötena från början blifvit föreskrifna i ändamål att, för undvikande af rättegångar och andra oredor, på annat lämpligare sätt bilägga tvistigheter emellan rotehållarne och soldaterne, likväl och som skyldigheten för de förre att dervid infinna sig funnits så besvärande, att, tid efter annan, åtgärder måst vidtagas för beredande af lindring deri, men icke destomindre klagan öfver berörde åliggande fortfarande är vorden förd, hafva Rikets Ständer ansett den slutsats häraf kunna dragas, att anledning till den begärda förändringen kan vara för handen, hvadan Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. K. M. måtte täckas i nåder anbefalla företagandet af en undersökning, till utrönande, huruvida de uti Kongl, förordningen den 29 Februari 169R föreskrifna roterings-iiqvidations-möten kunna umbäras eller undergå någon förändring, samt att E. K, M. derefter behagade vidtaga de åtgärder, som i sådant afseende kunna anses tjenliga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 2 Juni 1848. 176 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse, IV.o loj. N:o 107.
JustitiseCanzleren 1 d:o. K. Krigs-Expeditionen 3 d:o. „ Kammar d:o 2 d:o. Handelsoch Finance d:o . 2 d:o. Ecclesiastik d:o 2 d:o. Cabinettet 1 d:o. Konungens Högsta Domstol 3 d:o. Rikets Allm. Ärenders Beredning 2 d:o Nedre Justitiae-Revisionen 1 d:o. Rikets Ständers JustitiaeOmbudsraan 1 d:o. Coramitterade till Tryckfrihetens vård 1 d:o. K. Svea HofRätt 3 d:o. „ Götha HofRatt 3 d:o. „ HofRätten öfver Skåne och Blekinge ... 2 d:o. Transport 35 Ex. 264 Stats -Utskottets Transport 35 Ex. ,K. KrigsHofRätten • i d:o, , K rigsCol legitim 3 d:o. „ Förvaltningen af Sjdärenderue l d:o. , ÖfverPostDirecteurs-Embetet i d:o. KatnmarCollegium 3 d.o. „ Bergscollegium * d:o. , CommerceCollegiutn 2 d:o. KammarRätlen i d:o. GeneralAdjutants-Expeditionen för Armeen . i d:o. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 aitt. M. Den s. k. Fahlu Kungsgårdshjelp i St. Kopparbergs Län, hvilken första gången finnes debiterad i 1686 års LandsBok, likväl med efterräkning för de ‘2:ne föregående åren, samt är palord hemmanen i nedannämnde Socknar och Fögderier, upptages i 1844 års SpecialRäkningar på följande sätt: Kronovärdi. Af Wika, 'Torsång,Svardsjö,Sundborns och Schedvi Socknar i Kopparbergs 93gW Stockar, å 5| sk 10 16 7 279s|J
Lag, hmarefter ständig Ledamot as StatsRädet, Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning 'ned Commaudomat uppdragit, skola för Embetssörseelser af Niks-Rätt mörnäs. Stats-Ministrarne, Stats-Räden, Hos-Cantzleren, Föredragande samt den Embetsman, Konungen allmän befattning med Commandomäl uppdragit, skola, pä sätt Regerings-Formen af den 6 Junii 1809 förestrifmer, uti förekommande Negeringsärender, af htvad beskaffenhet de mara ina, ester deras bästa förständ och öfmertygelse räda Konungen till det sorn Rikets Grundlagar likmätigt är samt, i öfmerensstämmolse med dem, till Konungens och Rikets förman lända kan; alltid lata sig marda om Konungens magt och Rikets Ständers samt Innebyggares frioch rättigheter, allt efter hmad härom i Rikets Lagar och författningar är 336 Expeditioner till Rits-Ständen. stadgadt och förordnadt; sjelfkrafdc påminna om Rikets rätt och bästa, dock endast Konungen rada, men ej jemte Honom regera. De äro ej allenast såsom Medborgare och för sine personer underkastade hmad Allmän Lag och Laga stadgar bjuda, utan skola ock för deras rådslag och gerningar i och för deras Embeten Riksens Ständer answarige mara, pä sätt Regerings-Formen utstakar och här nedanföre stadgas; dock kan dem ej tilläggas, om, emot deras pä anförde skäl grundade och ej emot tydlig
Det är knappt möjligt, efter mitt omdöme, att tänka sig annat, än att hvarje capitalist, som icke belinner sig inom någon af de redan befintliga privatbankerna, men som skulle hafva lust att stifta ett dylikt bolag, utan att utgifva några creditsedlar, och således borde röra sig med Rikets mynt, skall finna sig urståndsatt dertill, sedan det nuvarande mäktiga privatbanksinlresset har förstått att skaffa sig så högst betydliga förmåner, hvilka sannolikt skola uttränga andra, som ej äro lika lyckligt lottade, ur rörelsen. Det är icke eller möjligt annat, än alt alla de, som sålunda undanträngas, skola fattas af en förklarlig missundsamhet till dessa inrättningar. Jag vill ieke nu inlåta mig i något yttrande ronde frågan om de sedclvaleurer, sorn privatbankerna böra fä utgifva. Jag vill blott nämna, att jag icke är någon fiende till privatbankerna. Jag tror, att de för rörelsen i landet kunna göra myckel större nytta än Riksbanken, men anhåller tillika att få göra en förklaring, som jag vet vara stridande emot den måhända allmännast rådande ide'en om dessa banker, nemi. att jag tror det vara ett alldeles oriktigt system att söka göra dessa inrättningar så få och så stora som möjligt, samt tillika gifva dem de största möjliga förmåner i afseende på utgifvande af särskilda sedelvaleurer. Jag tror tvertom, alt rättigheten till sedlars utgifvande bör vara inskränkt inom ganska trånga gränsor, men att man deremot borde, under villkoret af stränga controller, gynna dylika bankers uppkomst. Då skulle nemi. det förhållande uppstå, som äger rum i afseende på transactioner emellan enskilda, och som alltid måste vara rikligt i all creditrörelse, att icke något allt för blindt förtroende existerade, utan att man vore på sin vakt emot hvar och en. Des* sa banker kuude då icke genom sina sedlar supplera Rikets mynt, men de kunde icke dess mindre göra stor nytta genom understödet af sin credit på annat sätt.