Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har nemi. aldrig hört någon säga, att allmänheten beskattas, för att näringarne skola blifva skyddade, och att deras skyddande således lända landet till skada. Tvertom utgår man ju från den allmänna satsen, att denna skatt är till nytta för landet, ty den industri, den intelligens och det framåtskridande, som af näringarne blifva en följd, måtte väl vara något, hvaraf landet kan draga fördel. En annan talare, jag menar Gr. af Ugglas, har ingått i en lång detaljerad utveckling af skyddstullarnes skadlighet i allmänhet. För att bemöta denna argumentation, ber jag att få uppläsa ett anförande af en mycket originel talare, ur föreg:de riksdags protokoll. Han yttrar nemi.: »Industrien har hos oss särskilda svårigheter att kämpa med. Jag afser här mindre de tillfälliga, hvartill jag räknar den kreditförsäljning, som hos oss beklagligtvis är så allmän, och som till en del af bristande inre vexelrörelse uppehälles, men som för längre tid förhåller industri-idkarens rörelsekapital; den bundna räntan, som försvårar kapital-tillgången; den ännu befintliga svårigheten att erhålla skickliga arbetare uti hvarje särskildt fack, en svårighet, som fördyrar arbetet mindre genom de höga arbetslönerna, än derigenom att industriidkaren, äfven under en dålig konjunktur, måste behålla och löna arbetaren för att vara säker uppå att, då konjunkturen förbättrar sig, hafva arbetsskicklighet att tillgå. Dessa svårigheter äro dels öfvergå - 532 D«n 27 Mnj e. m. ende, dels beroende af lagstifningen att häfva. Men det finnes andra, som uti vårt lands läge och klimat hafva sin grund. Dit höra i första rummet länge stängda kommunikationer, tvingande till å ena sidan tidiga och stora förlag och medförande å den andra fördröjd afsättning af tillverkad vara, till följd af hvilka båda icke allenast en betydlig ränteförlust uppstår, utan äfven större kapitaler behöfvas, än fallet vore, om rörelsekapitalet raskt kunde omsättas. Sveriges aflägsna läge ifrån produktionsorten för åtskillige skrymmande råvaror — särskildt är ibland dem att nämna stenkol — fördyrar äfven transportkostnaden.
Riliets 8tänder äslis ytterligare Ltminstone 1 peusionsrum lör Oeueralspersoner; liemställande jag i ökrigt, stt det ä l3ilis-8tatens tionde Hukvud-ditel uppkörda anslag st' 25,000 Il:dr tor Militära pensions-staterna, äkveusom anslaget kör Wadstena IWigsinsn8liu8-6S88S, 66,829 IWlr 32 8Ii., MS vards okörändrsdt liilieliällna." "De nu i underdänigliet köreslagna tillöliningsrne i Djerde Dukvud-Ditelns nuvarande anslag, livillis i ökrigt l>örs oköiäindrade lulieliallss, uppgä till ett sam insnräliusdt lielopp ak . ^ . ll:dr 219,413: 24: 8.
I alla fall skall Kronan nästan altid betala mera än privata, i anseende dertill, att en säljare skall pä witzt ställe aflemna wahran fritt för alla omkostnader af Kronan och wahran wara underkastad sträng besigtning i flere Kronans Ombuds närwaro, mycket olika emot sättet, dä en privat är köpare, hwilka formaliteter för Kronan äro oundwikeliga. vktzntom har ej sällan händt, at Leverantöverne saknat päräknad betalning wid utfäst tid, hwilka äfwen mycket förswärat anskaffningen och i början ad 94 Den r September. af detta Sr gick till dcn grad, akt knapt nögon till hivad pris som hälst hwarkcn ivid eller utom Anttis» nea wille nägot lcfwercra, utan att tvid Contractets underst-ifwande undfä ^del, till och med halfwa cotttanta summan säsom fbrstott. Sä längt gick dcraS af wiste händelser föranledde mihtrocttde. Hivad äler senare puncten af dcn wärde Ledas moteus anförande beträffar, det förstörings-systemet äfwen antagit införskrifning af Utländska gröfwa kläden för Armeen, som ägt mindre bredd och fasthet än de uti Riket tillwerkade och i följe deraf warit mindre dyra, m. m« sä bör wiherligen Landets Fabriqucr llpmuntras, men detta bör äter ste uppä ett sätt, som ej leder till hö, ga priser och mindre goda wahror.
– Mot slutet af år 1729 inberättade G., att samma qvinsperson blifvit alldeles fri från den onde andens välde och att hon flera nätter, i vaket tillstånd, haft besök af Gud sjelf, som visat sig “något större än Gersonius, klädd i kostelig klädnad, behagelig och täck i ansigte och hela lekamen“; stolen knarrade, då han der satte sig, och kammaren blef så ljus som om hela himmelen varit derinne; han hade sagt att “den onde anden eller Elfven skulle stå bunden på Weberöds gata en behaglig tid verlden till varning“, samt slutligen yttrat: “nu går jag till prestgården och ser om din prestfar“. Den gode pastorn fann sig tydligen smickrad häraf, äfvensom deraf att den onde anden sagt, att G. var “en djuper man“. Jesper Svedberg, slutligen biskop i Skara och död såsom sådan 1755, fader till den namnkunnige Svedenborg, var, ehuru en både lärd och hjertefrom man, icke fri för åtskilliga mystiska griller. Redan i sitt första studentår hade han en märkvärdig dröm, så lifslefvande, att han ej visste, om han skulle kalla den en uppenbarelse. “Ingen mensklig tunga“, skrifver han derom, “kan uttala, ingen engel beskrifva hvad jag der såg och hörde.“ Han berättar, huru 1673 samma dag han predikat i Hoby kyrka nära Lund, 3:e Sönd. e. Trin., då det led mot aftonen, hördes i kyrkan, som dock saknade orgelverk, ljudliga röster som sjöngo psalmer; allt folket i byn hade hört detsamma. Från den tiden, säger Svedberg, fattade han den djupa vördnad för gudstjenst och embete, som aldrig lemnade honom, viss att “Guds englar äro vid detta embete synnerligen närvarande“. Hvarje år sedan han inträdt i detsamma firade han den dagen såsom en jubelfest och kallade den “stora syndares stora högtidsdag“, äfvensom han längre fram (1727?) firade den med en särskildt skrift under denna titel. Han var djupt öfvertygad om, att han hade en angelus tutelaris.
Ltt tyngd beviljad till svartsmiden till husbehof, men ej för afsalu. 700 Sktt å 13 R:dr. 400 Skit å 17 R:dr. — 1,600 Sktt ä 13 R:dr. 500 Sktt ärlig jernförädling å 17 R:dr. Till Berättelsen öfver Elfsborgs Län för åren 1851—1855. Härad. Socken. Bruks och Manufakturiers namn. Stångjernsoch ärnnesFrälsesmide. Hela årliga smidet. Nuvarande Hammarskatt. Afverkningens värde i penningar. härdar. hamrar. Åmnessmide. Stångjernssmide. > St. St. Sk® LS SkS LfC Sk« Sk® L® s R:dr sk. r. Kind Refvesjö Gällstads. Bollebygd Björketorp Katrinefors, kopparhammare med .—. _— . 15,000 1 Plåthammare och 1 flärd. Gustafsfors dito . Loviseholms dito Katrineholms dito Forsbacka dito . Persby dito Hanefors dito Hvitlanda dito . Kristinedals dito Rådanefors dito Öxnäs dito Upperuds dito Hofreströms dito Floda dito Ämnes linmrar. \AnIagdt (200 Sktfe ä 17 R:dr. ' jSmedjor till husbehof. Anm. Jemlikt Bergskollegii tillståndsbevis den 27 November 1851 får å hemmanen Nygården och Brogården i Tranems socken anläggas ett manufakturi, med namn Sparrefors, för 1 kniphammare och 2 spikhamrar. Verket ej kommit till stånd, efter hvad af Taxerings-handlingarne kan synas. 100 Sktfe årligt smide k 150 R:dr. 82 Sktfe å 150 R:dr. Anmärkning, Der smidet icke finnes i jordeboken utsatt, har afverkningsbeioppet blifvit beräknädt: för hvarje spikhammare till 50 Sktfe å 17 R:dr.
Men ändå vänder Ni Er från den sjunkande solen och spejar mot den uppgående. Det är icke vackert, man skulle rent af kunna misstänka, att Ni vore en smula lycksökerska. Sommaren står ännu i rik, grön skrud, solen drifver upp termometern till 20° och däröfver, men Ni går ändå bch funderar på, hur Ni skall kunna taga emot den gamle Bore i en så bedårande dräkt som möjligt, när gubben en gång kommer norr ifrån och trycker sin isande helsningskyss på edra friska kinder. Eh bien. ' Toaletten är en viktig sak, och det kan icke falla mig in att underkänna dess betydelse. Tvärtom, vore jag förfaren i den stora konst, som har till uppgift att insvepa skapelsens härligaste konstverk i ett modernt och tilltalande » fodral » — förlåt, men jag hittar för ögonblicket intet bättre ord — så skulle jag så ytterst gärna gifva praktiska vinkar och råd. Nu finns det gudskelof andra, som göra den saken bättre, och jag får lita till den gamla bekanta tröstegrunden att — » alla kunna väl inte vara skräddare heller! » Bara en enda liten sak skall jag taga mig friheten erinra om. Nämligen den, att hur viktig toalettfrågan än är, så finns det ändå något, som är betydelsefullare. Det är en utmärkt sak att ha en förtjusande kappa, men det är ändå bättre att ha ett godt hjärta, och hur hatten än ser ut, så beror det i alla fall mest på, hvad hatt sitter på för ett hufvud. » I fjol en hatt — i år en tratt, så skiftar ständigt smaken. Men hatten är, hur än den klär, likväl ej hufvudsaken », kvad en gång en skämtare. Det må nu vara, att maximen kan synas en smula trivial, men det kan ändå icke skada att inskärpa den. Au revoir / Scœvola En » samvetsfråga ». Medicinskt kåseri. För I d u n, af van f Nord. a, ärade läsarinna, det är verkligen en » samvetsfråga », jag tar mig friheten uppvakta dig med — och därtill en så ömtålig sådan, att jag behöfver allt mitt kurage för att våga framställa den. Men jag hoppas, att du ej upptar den allt för illa, då du ju slipper att personligen besvara den.
Den uppbådade beväringen, om ej färdig alt möta fienden, är dock till följd af redan undergången vapenöfning i ståud att, bevarad och utrustad, följa stamtruppen för att i mån af ytterligare öfning i den bästa skolan, det verkliga fälllifvet, deltaga i försvaret. Sådant vore icke möjligt, om all exercis för beväringen skulle uppskjutas till beholvets stund. Den full komligt odiskiplinerade massan måste då qvorlemnas i hemorten, och stamtrupperne vid uppbrottet minskas med det för beväringens öfning nödiga befäl och manskap. Utom dessa omedelbara fördelar af beväringens årliga vapenöfningar finnas äfven andra af vigt, hvilka ej heller böra förbises. Nationens håg och fallenhet för krigareyrket, förut underhållna genom ständiga eller ofta återkommande krig, har under en trettiosexårig fred icke förlorats, hvartill dessa öfningar tvifvelsutan hufvudsakligen bidragit, hvarföre, om freden till landets lycka länge fortfar, denna militäriska uppfostran blifver för ungdomen alltmera behöflig för att fortplanta nämnde egenskaper och inskärpa pligten att försvara fäderneslandet. Genom de årliga vapenöfningarne liar arméen fått vana och färdighet alt umgås med detta unga manskap, att ordna och inlära det, och sålunda har emellan stam och beväring, länge för hvarandra främmande, småningom uppkommit ett förtroende, lika nödvändigt att bereda, som vigtigt att underhålla. Om en långvarig fred försvagat intrycket af fordna stormiga tider och deras förnyande synes aflägset, bör dock ett allvarligt och länkande folk icke döfvas af stundens lugn, utan, va roadt af erfarenheten, vara beredt alt möta de faror, som framtiden kan medföra. Utskottet, som anser giltiga skäl sålunda vara anförda för ådagaläggandet af nyttan och nödvändigheten utaf beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, hemställer derföre, att den väckta frågan om deras upphörande må förfalla 2:o 1 afseende u inskränkning af tiden för beväringsmanskapets exercis samt om dess öfvande i målskjutning.
Banco kunde för diplomatiske kostnader erfordras, böra fyllas af Extra Utgiftsanslaget på Åttonde ( 3i ) IIufvudTiteln, af detta Anslag blifvit för CabinetlsCassans behof utbetaldt: År 1827 den 11 Januarii 10,000 R:dr TIamb. B:co År 1828 den g Januarii . Sv. B:co R:dr 15,000. — 16 Januarii 8,000 R:dr Hamb. — Summa R:dr Sv. B:co 58,186: 3a. 8:0 att till Redovisning inför Kongl. Maj:t följande summor blifvit af Kongl. Maj:t anvista till utbetalning: af de till Oförutsedda Milit aire -utgifter pä Riks Statens Tredje HufvudTitel af satte Medel År 1827 den 4 Maji, för ett af Kongl. Maj:t kändt behof till StatsSecreterarens för KrigsÄrenderne disposition, en af kortad summa af 600 R:dr B:co. Den 11 Julii samma år, till Extra Utgifters bestridande vid General-AdjutantsExpedilionen för Arméen, 5oo R:dr Banco; och År 1828 den 25 April, i samma ändamål, 5oo R:dr B:co; samt Af den för Invalidhus Inrättningen anslagne Fond. 1827 den 17 Januarii, för ett af Kongl. Maj:t kändt behof, på ÖfverHofStallmästaren m. m. Herr Grefve Brahes reqvisition, 700 R:dr Banco, och 1828 den 10 April, 1000 R:dr Banco, för att under Kongl. Maj:ts resa till Norrige användas och utdelas, enligt Kongl. Maj:ts
I anledn. häraf anser jag mig i öfverensstämmelse med de åsigter, som jag i fångvårdsstyrelsen uttalat i fråga om anläggning af små cell-fängelser nu böra tillkännagifva att den öfvertygelsen, som jag sedan lång tid tillbaka hyst om cellfängelsets ändamålsenlighet, alltid såsom ransakningshäkte, och i många fall äfven såsom strafffängelse visserligen blifvit ytterligare stärkt genom den erfarenhet, som jag i afseende derå under sednare åren varit i tillfälle att inhämta : men då, efter mitt omdöme det ej gör tillfyllest att cellfängelset i arkitektoniskt hänseende är väl inrättadt, utan, för möjligheten att deraf fortfarande erhålla de åsyftade goda verkningarne såsom ett oeflergifligt vilkor äfven erfordras, att detsamma förvaltas på ett fullt ändamålsenligt sätt, hvartill hörer att en strängt kontrollerad alfvarlig tillsyn oafbrutet deråt egnas, har jag hos mig stadgat den öfvertygelsen att de för Sverige välgörande verkningar, som man eger grundade anspråk att vänta såsom följd af den vigliga fängelse-reformens genomförande icke främjas derigenom att, på sätt Just. Stats-Ministern föreslaget, en stor mängd små fängelser efter cell-systemet upföras, utan tvertom derigenom, att de fängelse-distrikter, hvaruti landet indelas, göras hvar för sig så stora som de möjligtvis kunna vara, utan att lägga hinder i vägen för brottmålslagskipningens jemna och orubbade gång på det att fängelsernas antal måtte blifva så litet som möjligt.
Horns korta yttrande har jag anhållit om ordet för ett ögonblick, och beder, att det måtte blifva till prot. antecknadt, alt, då jag lika med honom ansett omdömen på detta rum vara obehöriga, så har jag här ingalunda velat uttrycka bifall till den form, som PresteSt. gifvit åt denna sak, utan anser, i likhet med bemälde Grefve, stället icke vara det, hvarest ett omdöme härom bör uttalas. Hr Silfverstolpe: Då en talare har fästat sig vid det förhållande, som af Ridd.secret. äfvensom af mig blifvit iakttaget i afseende på det yttrande, som jag meddelat ett annat Stånds Talman, så anser jag mig böra upplysa, att del var ett misstag i den skrifvelse jag från talmannen fått mottaga, att det var ett prot.utdr., som jag lemnat. Hvad jag lemnade var en gjord afskrift af det från prot. uppsatta yttrande, alldeles ordagrant sådan som jag fått yttrandet från protocollet, utan någon rättelse af mig. Ridd.secret. har således deruti icke haft något fel, då det varit min rättighet att få se detta yttrande. Hvad angår att jag icke skulle haft rättighet alt meddela detta yttrande åt någon annan, så är jag af annan tanka än Hr von Hartmansdorff, då yttrandet, alldeles sådant som det i prot. blifvit uppsatt, blifvit aflemnadt; och då jag gillar det helt och hållet sådant som det är uppsatt, så äger icke Ståndet att dervid - Den 7 Maj f. m. 385 vid göra någon föräudrig. Ståndet har visserligen sedermera fullt ut sin rättighet att ogilla hvad jag sagt, men icke att göra någon ändring deruti. Jag har således, efter min tanka, haft full rättighet att äfven meddela yttrandet åt andra. Hvad åter angar det ogillande, som Hr von Hartmansdorff lemnat af mitt handlingssätt i öfrigt, och att han anser mig illa hafva gjort, då jag till R. o. Adis prot. gjort den anmälan, som jag i dag framställt, så beklagar jag alt han i delta afseende är af annan tanka än jag.
IX. E. 403. — N:o 55. med förslag till sammänjemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Utlåtande N:o 44, i anledning af Utskottets Betänkande N:o 27 öfver Kongl. Majus Nådiga Proposition med förslag till lag om actie-bolag. VI. B. 198. A. 227. E. 603. — N:o 56. i anledning af väckta motioner om, dels indragning af Kämners-, Lagmansoch Riddaresyne-rätierne, dels ock förändring af vissa domstolars organisation. VI. B. 198, 227. A. 315. VII. E. 174. — N:o 57. i anledning af framställde förslag för tillvägabringande af förbättring i förfallningarne, rörande inteckning. VI. B. 433, 459. Å. 470. VII. E. 421. VIII. U. 185. A. 229. — N:o 58. i anledning af, dels Kongl. Majus Nådiga Proposition om antagande af ny Straff-lag, med flera tillhörande lagbestämmelser, dels ock åtskilliga särskildt väckta motioner, i afseende på Criminal-lagsliflningen. IX. U. 601. A. 602. — N:o 59. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 53, öfver väckta motioner om stiftande af en lag mot upp - ( 83 ) ror och olofliga folksamlingar. VIII. B. 184. A. 228.
Till denna produktion har i allmänhet begagnats potatis med tillsats af kornmalt, hvarvid vanligen beräknats, att en tunna potatis och ett lispund malt skulle lemna vid de mindre brännerierne 8 å 9 och vid de större 9 å 10 kannor. Vid ett och annat af de större brännerierne har begagnats mera säd och mindre potatis. I medeltal kan antagas, att bränvinstillverkningen i länet under dessa år medtagit årligen 45 å 50,000 tunnor potatis samt omkring 8,000 tunnor säd, hufvudsakligen af råg och korn. Den med år 1858 inträdda högre beskattningen synes hafva verkat till betydlig minskning i de mindre bränneriernes antal. Öfverhufvud taget har denna handtering på de senare åren här i länet icke varit så allmän, att den kan sägas hafva utöfvat något väsentligt inflytande på jordbruket. Dock torde någon fördel genom ökad afsättning af säd och potatis hafva derigenom blifvit beredd de jordbrukare, som bo i grannskapet af de större bränvinsfabrikerne, hvilkas ägare vanligen dervid förbrukat mera råämnen, än deras egna gårdar kunnat framalstra. Det Hushållningssällskap, som tillförene omfattade hela Calmar län, har, i öfverensstämmelse med Eders Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 15 Oktober 1858, blifvit fördeladt på två, af hvarandra oberoende, Sällskap, det Norra och det Södra, af hvilka det förra utöfvar sin verksamhet inom Norra och Södra Tjusts samt Sefvedes och Tunaläns härader, jemte städerna Westervik och Wimmerby, och det Södra omfattar hela den öfriga delen af länet. Det Norra Hushållnings-Sällskapets styrelse är förlagd i Westervik och det Södras i Calmar. För hvartdera af dessa Sällskap har Eders Kongl. Majit under den 4 Juni 1859 i nåder fastställt särskilda stadgar. Enligt det nådiga beslutet om Sällskapets delning, har den då befintliga kassabehållningen, 57,345 R:dr 25 öre Runt, blifvit, efter folkmängdsberäkning, så fördelad, att 38,000 R:dr deraf tillfallit det Södra och det öfriga det Norra Sällskapet.
— är här präktigt företrädd af Locker, som särskildt gifver oss ett värdefullt tillfälle att iakttaga skilnaden mellan vinter-farg och sommarfårg öfver vattnet Chimelund har med fin observation tolkat några företeelser af färgspelet öfver vattnet i hamnen — de brutna reflexerna och många skiftningarna och de klara strimmorna kölvatten, som korsa dem. Af den aflidne Skånberg har man ett par vackra bilder, af hvilka en är ett framstående prof på hans tormåga attmåla vått vatten och känsligt riktiga reflexer, med djupt, känsligt grön färg, under båtarne. Den välkända engelska aqvarellistens, Clara Mantalbas, förtjusande konst och förmåga att gripa i flykten några af Venezias mest trolska, silfveraktiga stämningar, kunde vara bättre representerad. Hon har skickat oss vackra saker, — en ögonfägnad i sin yppiga färg och fina touche — men maniererade. Den rikaste begåfning har svårt för att hålla sig uppe i striden mot ideligen samma motiv. Vi ha ett annat exempel härpå i Munthes vinterbild — vacker, fin, konstnärlig t. o. m., men maniererad, äfven den. (Forts.) En kunglig älskarinna. Sedd på nära håll och i historiens ljus liknar » la belle Gabrielle » mycket litet en ädel och romantisk hjeltinna. Hon är ett decideradt fruntimmer, sinlig, ingalunda lidelsefull, beskedlig snarare än god och söker på alla möjliga sätt sko sig. Hennes porträtt i Parisbibliotekets samling visar ett stort ansigte, rödblommiga kinder och en fetma, eom med möda hålles inom behöriga gränser af det trånga snörlifvet samt kalla och likgiltiga ögon, som ej upplysas af ett enda skimmer af ömhet. Man tror sig se Fruktsamhetens eller Helsans prosaiska gudinna. Hon representerar så att säga den officiella typen för den kungliga mätressen i forna tider: fullproppad, belåten, öfver-mätt, magnifikt svängande sig i konkubinagets prål. Hennes gods hade kunnat utgöra ett litet konungarike.
Rättegångs-Balken, i anledning af väckta motioner om ändring af 12:te kapitlet 2:dra §:n deri: B. V. 331, 353, A. 353; U. VI. 392, 441, A. 441. —, i anledning af väckt motion om ändring af 12:te kapitlet 3:dje §:n deri: B. V. 331, 353, A. 353. —, angående antagande af det utaf Rikets sednast församlade Ständer beslutade tillägg till 15:de kapitlet 2:dra §:n deri, i fråga om fullmäktigskap; motion af Herr Pontus Lagerberg: se Motioner. —, angående tillägg till 15:de kapitlet deri, i fråga om fullmäktigskap; motion af Herr Gustaf Mauritz Stjernsvärd: se Motioner. —, angående upphäfvande af det i 17:de kapitlet 7:de §:n deraf stadgade förbud för husbonde att begagna sig af eget husfolks vittnesmål; motion af Herr Mauritz Constantin Wolffelt: se Motioner. —, i anledning af väckt motion om ett tillägg till 17:de kapitlet 16:de §:n deri, samt om ändring i föreskrifterna rörande embetsmanna-ed och läkare-attester: B. I. 491, 557; II. 3, A. 4. —-, angående upphäfvande af 29:de §:n i dess 17:de kapitel; motion af Herr Pontus Lagerberg: se Motioner. 224 — S — Rättegångs-Balken, angående upphäfvande af sista momentet i 37:de §:n af 17:de kapitlet deri; motion af Friherre Stephan Crentz: se Motioner. Rättegångs-väsendet, rörande väckt motion om underdånig framställning till Kongl. Majit angående behofvet a( förändringar deri: B. V. 610; VI. 5. A 5.
Under sådant förhållande skulle äfven jag, af skyldig aktning för R. och Adis tid, efter de många båda vackra och sakrika anföranden, som här blifvit afgifna, hafva afhållit mig från att yttra mig, så framt det icke vöre min öfvertygelse att detta ärende, genom sitt initiativ, har en betydelse, till hvars utveckling ännu något åsterstår. En af Konungens Rådgifvare bar nyligen framstått och på det mest lifliga och vältaliga sätt protesterat på sine egne och sina kollegers vägnar mot att någon önskan att stympa tryckfriheten i Sverige ingått i dessa Hrrs Den 13 December f. m. afsigt med det ifrågavär:de förslaget. Jag tror på hans försäkringar i detta fall. Konungens Rådgifvare, man må upskatta deras egenskaper som statsmän mer eller mindre, äro dock säkerligen, hvar och en af oss derom öfvertygad, fullt hederliga och, enl. sina åsigter, fullt Svenske män, som icke egentligen vilja våldsamt kringgå någons rättigheter. De hafva visserligen, vid detta förslags upgörande, varit af den öfvertygelse, att de dermed skulle gagna; men, mine Hrr, vi hafva så ofta sett, att man så olika upfattar hvad som förstås med tryckfrihet, och då Konungens Rådgifvare, såsom de i motiverna till den K. Propos:n yttra, sökt derigenom vårda den späda planta, som 1809 upspirade, finnas andra, som äro af den öfvertygelsen, att de genom denna vård i väsendtlig mån skulle hindra dess växt och snarare skulle qväfva den. De tänkesätt, som här blifvit uttalade hos 11. och Ad., tyckas ock visa, att de hafva misstagit sig; men det oaktadt har likväl frågan, om den ock felar i sitt hufvudresultat, funnit försvarare till sjelfva grundidéen, eller att tryckfrihetslagen icke borde innefattas i grundlagen, utan vara särskildt affattad i en civil-lag.