Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon tiger alltid och ser så bruten och trött ut, att ingen människa kan stå ut med att vara sträng i mer än 5 minuter. Nu kröp en påse kaffe och litet hembakta kringlor fram ur min pirat, och snart satt vi och språkade vid den rara kaffetåren i all sköns trefnad. Men Alida visste ingenting. »Stockholm var mycket stort, slottet var platt som en låda, paraden var så grann, och så hade hon varit på operan med honom och sett honom, och så hade hon varit i Blanchs salong, och där hade hon hört honom-» Nej hon var omöjlig! Hon kunde hvarken beskrifva frälsningsarmen, spårvagnarna eller några andra af tidens tecken. Hon hade inte ens sett Konungen och Drottningen, dem Gud allra nådigast täckes bevara, och som man ändå får se alldeles gratis! »Alida, du är en gås», sa jag, »och det är alla kvinnor, som förgapar sig i ett par mustascher utan stolthet.» Ja ja ja, stoltheten borde förstås ha stått före mustascherna, men ska man så där oupphörligt tänka sig för, så blir man alldrig någon författare. Hade jag nu till exempel börjat fundera på hvar jag skulle sätta mustascherna, så hade jag också hunnit glömma af hvad jag ville säga under tiden. Och vet man inte hvad man vill säga, då är det väl kaf slut att få ihop en bok, skulle jag tro, eller också måste man vara en ovanlig slängd person. Hur det smakade att gå på afskedsvesiter! Det var som om jag promenerat på skyarna! Jag tyckte att alla hade blifvit så små, och jag såg också att alla tyckte, att jag blifvit så stor, och det, fast jag riktigt bjöd till, att inte på något vis förhäfva mig. Hos Lundgrens träffade jag borgmästarinnan. Hon var gulgrön af förargelse och snörpte på mun för hvart ord jag sa, som om hon fått ättika på läpparna. Till sist kom det. »Jaså, att herrskapet värkligen ska hedra Stockholm med ett besök?» »Ja–a», sa jag, »och sedan reser vi troligtvis vidare utrikes!» Det var en lögn så svart som sot, men den hade sluppit ur mig rent innan jag hann blinka.
I anledning af yikade ändringar i den nu gällande Seglations-Ordningen. Frän Banco-Utskottet; Af den 9 dennes: N:o 95. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande angående förändring uti nu gällandej beiäningssätt och beläningsvärde å guld och silfver i Banken. I anledning af Riks-Ståndens o~ lika beslut, rörande öfverlemnande till för - $22 Den 10 December e, m. starkt Banco-Utskotts pröfning af frågan rörande omsättningsbeloppet för Discontlån. Angående Förslag till reglementariska föreskrifter för Banco-Styrelsen , i fråga om dispositionen på Bankens Silfverfond, samt beslutade anstalter till réella fondens förstärkning. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten : Åf den 7 dennes: N:o z$o. I afseende på jemkning i fråga om upphörande af Landshöidingarnes Domsrätt i Enskiftesmål. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Betänkande, angåde yrkad förändring i nu gällande Brandstodsföreningar å Landet. Frän Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet x Af den 9 dennes: N:o 221. I anledning af Riks - Ståndens olika beslut i frågan om föreslagne förändringar uti Kongl. Förordningen den 26 Febr. 1817, om Socknestämmor och Kyrko-Råd , särdeles i hvad angår den Presterskapet genom samma Författning tillagde myndighet. Den 10 December e. m. 5a3 N:o 222. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande , i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse om den nya Evangelii.Bokens antagande. Frän Särskildta Utskottet : Af den 8 dennes: N:o y. Angående förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens skiljaktiga meningar, i frågan om Reglering af Rikets StyrelseVerk. Justerades följande : Utdrag af Protocollet hållet hos Högloflige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den io December 1823. S. D.
Rastlöst arbetade hon, utan att kunna förmås till någon hvila. medlemmar. Dessa äro nämligen privata sällDet hade alltid legat en doft af romantik skap och kunna således icke lagligen tvingas i Mabel Macfies känslolif. Om det var denändra sina statuter. Till de s. k. » Inns of na — eller kanske var det en hemlighetsfull EN revy. Chancery » ha de dock tillträde, och många divination, en uppenbarelse från aningarnas kvinnor ha upprättat sakförarbyråar i de envärld — nog af, hon hade ofta uttryckt en önskan af få dö ung, ett egendomligt stri||||Iå vårt land nyligen erhållit sin första gelska städerna. dande drag mot hennes verksamma lifs^s£é kvinnliga jurist, i och med att fröken Elsa För några år sedan gjordes i Ryssland förglädje. Eschelsson aflagt juris kandidatexamen och sök att öppna den juridiska banan för kvinSå blef det nu åter vår i norska som i sedermera, som vi förut omtalat, redan tjänstnorna. Efter en reform i rättskipningen bilsvenska bygder. Med glädje se vi alla uppgjort som tingsnotarie, tro vi, att några uppdades ett ryskt advokatstånd, och på många ståndelsens årstid emot, men med en alldeles lysningar om, hur det i andra land ställt sig kontor anställdes kvinnor. Professorer inbjö- synnerlig ifver hade den efterlängtats i det för kvinnliga jurister, böra kunna påräkna dos att hålla föreläsningar vid juridiska kurser för kvinnor, och flere ryskor studerade Macfieska hemmet i Uddevalla, emedan förintresse. äldrar och syskon då ändtligen på en kort I Amerikas Förenta stater fingo tidigast rättsvetenskap vid utländska universitet. Men liten hvilotid skulle få hem sin Mabel, som kvinnor rättighet såväl att aflägga juridiska så grep regeringen in och förbjöd advokaterna till sist, på doktor Jervells och öfrigas enexamina som ock att föra mål; men icke alla anställa kvinnor på sina byråar, och reformen kväfdes i lindan. Sällskapet för rättsvetenträgna maningar, beslutit unna dem och sig staterna voro från början lika liberala. denna glädje. Den första kvinnliga sakförare i Amerika skap i Petersburg har bland sina medlemmar Men i ett annat råd var annorlunda bevar Margaret Brent från Maryland.
Styrelsens öfver fängelser och arbetsinrättningar underdåniga skrifvelse den 8 April innevarande år, deruti är vordet i underdånighet anfördt, att sedan, till följd af Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens Riksdag, med föranledande af Kongl. Majrts nådiga proposition, fattade och genom Kongl. Mapts nådiga bref den 24 Maj 1841 Styrelsen till iakttagande meddelade beslut, de vid fångvården anställde, uti 1840 års stater för korrektions - inrättningarne upptagna tjenstemän och vaktbetjente, med undantag af kommendanter, pre dikanter, läkare, orgelnister och klockare, blifvit tillerkände rättighet att, sedan de minst 10 år tjenstgjort vid nämnde inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civile embetsoch tjenstemän redan voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten, beräknade efter de arfvodesbelopp, som uti berörde aflöningsstater funnos bestämda; men bland de från pensionsrätt sålunda uteslutne, vid fångvården anställde, tjenstemän, läkarne syntes med de öfriga lika förtjente att efter nitisk tjenstgöring komma på sin ålderdom i åtnjutande af enahanda underhåll af det allmänna; och på fångvårdsstaterna allenast en kommendant funnes uppförd, hvilken icke med denna befattning förenade den af föreståndare vid korrektionseller arbetsinrättning och derföre är pensionsberättigad, nemligen Öfversten och Riddaren af Kongl. Maj:ts Svärds-Orden Carl Johan Ström, som på Malmö arbetsoch fästningsfängelses stat uppbär årligt arfvode af 333 R:dr 16 sk. banko i egenskap af kommendant, och numera uppnått 71 års ålder; ansåge styrelsen sig böra i underdånighet hemställa, om icke Kongl.
Sehwartz, om ärligt arfvode för ÖfverDirecteur; StatsUtskottets Betänkande, IV a68 3. s 70, 71, bif. till dess sednare alternativ af Adeln, IX s 5^0, lill dess förra alternativ af BondeStåndet, JX s 5qi , dito dito af PresteStåndet, IX s 704, till dess sednare alternativ af BorgareStåndet, ix s 828. Memorial om Ståndens olika beslut, IV 4- s 765, 766, hvarvid PresteStåndet låtit bero, IX s io4o, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 1042, af Adeln, IX. s 1046, bif. af BorgareStåndet, IX s 1057. Schäfferier befordrade, I 1. s 57. — om anläggning af; Underd. 44- Secreterare, om löntillökning för, vid Öfverlntendents-Ämbetet; StatsUtskottets Betänkande, IV 4- s 539 — 542, bif. af BondeStåndet, IX s p56, af Adeln, IX s 995. Memorial om frågans afgörande, IV 5. s8,9, lemn. till StatsUtskottet, af Adeln, IX 3. s 1069. ■—- om högre arfvode förBondeSlåndets. Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s i322. Utskottets Memorial, IV 2. s 1172'— 1174, lagdt till Handlingarna af BondeStåndet, IX s 317. — för Riksgäldsärenderne, en, önskad af StatsUtskottet, IV 1. s 4, bif. af PresteStåndet, ix s i5, af BorgareStåndet,ix s 18. — om bestämmande af lika ansvar för Lands-, och ConsistoriiNotarier, som förskingra 269 allmänna eller enskildtas medel, med hvad Lagen stadgar för Uppbördsman.
l » Granstvister D säges om älfbalen: ~E ' rkgan lmde afliandlats i baldeparteinentet, diir s % väl denna orkesters (S J T S ~ och ~S liiimlors) ansökan oin att fk blifva älfhofmusikanter, mot det att de .lin spelade gratis, soiii ock lysmaskarnes begäran a t t blifva utniimnda till alfhofdansiipplysare, afslogos. Det beslöts, att balen skulle hållas vid tidsenligt elektriskt b2glampljus i stadens förniimsta park ». 2I.h till detta Iiade baldepartementscliefen fått till skanks af en sardeles bildad klockgroda, som höll familjesainkrani i parken, med musi kaliska o1,jtii i första afdelnirigeri, svensk gyrnnast.il; i andra och i den tredje siip6 ' med gieiide bord i siiigdforrn och siiapl~oppserveringw. :) tyckte han (nissen) sig tillliörs sr~igellioriiskno~111e1i w. » Detta betyder det allra högsta siillskapslifvet pft klockgrodspråket~,. » inen en klockgroda, soin skänkt älfbaldeparteiiaeiitet en ny i&amp;, fbr &amp; vid lätt. skrytbakterier i halseii! och de iiro ett styggt slii1cte.n. » Meii Iilockgrodan mkste geiiast gå till sängs med ka-lla oinslag kring liufviidet och ligga oc1.i liörn på, liiir ' s1iytl) akterieriin lekte inarkiiad i heunes lijartkamrarw. Nissen yttrar: ' » Nej, det iir föl: friickt! Skall jag 1211 sparkas 11 % skeiibeiiei.~ af löst. sallskap (trollsliiiiclor), soiri inte lia ett öre i fickan eller ordentligt yrke att lifriii!
Af upprättad, här nedan intagen summarisk redogörelse för Kommissionens inkomster och utgifter under hvartdera af ifrågavarande år, inhemtas de inkomstoch utgiftstitlar, räkenskaperna upptaga, hvarjemte, i afseende på inkomsterna, meddelas, ej mindre att den tillökning i beloppet af den till kommissionen ingångna ordinarie kontribution, som efter år 1856 sig företer, varit föranledd af den ökade kostnad, som för Militärkompaniets och Separations-vaktens underhåll erfordrats, än äfven att den endast under åren 1858 och 1859 uttaxerade extra ordinarie kontributionen varit af nöden för bestridande af arfvoden till Stockholms Fullmäktige inom Borgareståndet vid 1857 och 1858 årens Riksdag; och såsom anledning till den skilnad, hvilken i Börsens inkomster under de särskilda åren sig företer, upplyses, att denna skilnad härrör deraf, att under riksdagarne en del af lägenheterna uti Börshuset varit till klubb för Borgareståndet längre tid, emot hyra, upplåten, hvarigenom inkomsterna under dessa tider ökats. Hvad åter angår Bemedlingskommissionens utgifter under mex^anämnde fem år, har annan förändring af anmärkningsvärd beskaffenhet icke förekommit, än att, i följd af den förändrade ordning, som af Statsmakterna blifvit fastställd för val af städernas Ombud i Borgareståndet, Borgerskapet härstädes nu mera är befriadt ifrån skyldighet att ensamt bekosta arfvoden till stadens Fullmäktige i bemälda riksstånd. I stället för det besvär, som af Borgerskapet, under en lång följd af år, varit fullgjordt, att med ved och ljus in natura förse vakterna vid Gustaf Adolfsoch Södermalmstorg, har öfverenskommelse blifvit med Kongl. Majits och Rikets Krigskollegium träffad om erläggande i penningar af ett motsvarande belopp; hvarjemte, under merberörda tid af fem år, Bemedlingskommissionen, efter Borgerskapets Äldstes förordnanden, likasom under flera föregående år, utbetalt bidrag till Borgerskapets Gubbhus Stockholms stad. Båtsmanshållskommissionen.
På grund af 146 § i Banko-Reglementet eger Riksgälds-Kontoret ^kreditiv a^t, för bestridande af de nämnde Verk åliggande utbetalningar, i Banken räntefritt begagna kreditiv till belopp af högst 1,500,000 R:dr från den 1 September det ena året till den 30 Juni det nästpåföljande, då de å kreditivet lyftade summor alltid ovilkorligen skola vara till Banken liqviderade. Och har ifrågavarande kreditiv, som vid slutet af Augusti månad 1860 till Riksgälds-Kontoret utanordnades, den 29 Juni innevarande år blifvit återbetaldt. § 50. Kongl. KomDet till manufakturernes och fabrikernes understöd anvisade kreditiv, hvilket, enligt 51 § i 1860 års Revisions-berättelse, efter derå till Banken verkställd inbetalning, utgjorde R:dr 2,325,000: — har, vid slutet af nämnde år, blifvit ytterligare minskadt genom öfverflyttning till Reservfonden af „ 75,000: — så att detsamma numera uppgår till det belopp af R:dr 2,250,000: — som Banken, på grund af 147 § i Reglementet, bör Kong;l. Kommerse-Kollegium tillhandahålla; varande ny förbindelse för detta kreditiv af Kongl. Kollegium till Banken afgifven. § 51. jem-Kontor et a I granskningen af räkenskaperne öfver den, genom § 148 i kreditiv. Reglementet, åt Jern-Kontoret anvisade kreditiv-fond, 900,000 R:dr, samt berörde fonds förvaltning under nästlidne år, hafva Fullmäktige genom ombud deltagit, utan att något dervid förekommit att erinra. § 52. Diskont Med ledning af Diskon t-Verkens Revision s-berättelser, få Revi r»reier». sorerne meddela följande sammandrag öfver lånerörelsen för år 1860: 47 A. Handelsoch Närings-Diskont-fonden. Inkomster: Af Vexel-diskonteringen:
419 följande förrättningar, sa ehuru ej Revisorerne kunna sjelfwe inga uti någon stags penninge-beläning, maga de likwäl ester nogaste bepröfwande kunna anmäla ett sadanc ärende hos nästföljande Statsoch Banco, Ulstott, safoni ett niebel att uppmuntra förtjensten wid en answarig, trägen och ofta mödosam tjenstgöring. §. ro. Revisorerne maga äfwen aga rättighet, att sjelfwe hos wederbörande anmäla de förseelser, som de under deras förrättning funnit sig befogade att emot Fullmägtige eller någon af Werkens Embetsmän och Betjening anmärka och anse af sadan bestaffenhet, att de ssyndsammeligen böra särstildt atalas. §. n. Hwad Riksdags-Ordningen i 32, 68, 69 och, 70 §?§. rörande StatsBancooch Riksgäldswerks, Revisorerne förestriswa, samt hwad i serstildt utfärdade Answarigheks, Lagar stadgas, äga bemälte Revisorer att bokstafligen följa och åtlyda. §- 12. I det öfriga tillförse sig Riksens Ständer deras tstlförordnade Revisorers nitfulla bemödande, alt, i allt hwad Banco, och Riksgälds, werken anga kan, befrämja deras bästa, bestånd och säkerhet, pa sätt, som stall swara emot det sörtroeride de wunnit, samt göra dem förtjente till Riksens Ständers erkänsla och tacksamhet. * wärd - 420 Den z Junit. Stander till Lag-Utskottet reinitteral terås Justilia, Ombudsmans aflemnade Berättelse öfwer förwaltnii gen af test Embete ören i8n och 1812, och Lag-Utssotttt wid granskningen uf de deruti förekommande ämnen redan den 9'.de i denna manad, pä salt Utskottet, till Riksens Högloft. Etander da afgisne wördsamma
Man » Jag kan icke af hålla mig från en lätt kan icke tänka sig något behagligare än hela skadeglädje, gamle gosse, » sade han, » när jag detta brokiga färgspel mot bakgrunden af den tänker på situationen. Förlåt, men det vattmörkgröna lagerlunden. Men det var icke allt, nades mig nyss riktigt i mun vid berättelsen som jag såg. Om lagerträdet gick ju ända om din kyss — sådant borde man icke få från gråa hedendomen den sägen, att den åt berätta! » de dödlige förlänade kraft att skåda förborgade » Nå, låt höra, huru du drog dig ur affären, » ting. Och så såg jag då en bild, som sökte sade Kleeberg. sin like. » » Jag tänkte naturligtvis genast på flykt, » » Åb, du gör oss nyfikna! » ropade grefve fortfor baronen, » och vände mig hastigt emot Bingen, då baronen höll upp ett ögonblick för den räddande gallerportcn. Men der stod redan en grinande trädgårdsdräng med hotande lyftad att taga sig en munfull te. » Jag slår vad, att det handlar om en qvinna », spade. Utur villan skyndade ännu en gammal tjenare och ett fjerde glasögonbeväpnadt fruninföll Fritz von Kleeberg. timmer, som talade engelska; förmodligen gu» Träffadt! » skrattade baronessan. vernanten till prinsessan Törnros. Alla dessa Baronen fortfor med entusiasm: » Tänk er i skuggan af lagerträden en bropersoner omringade mig och öfverhopade mig kig hvit och röd hängmatta. I denna hängmed förebråelser och skymford. Kiog-Charlesmatta hvilade en sofvande flicka. Den sköna hunden skälde och en gammal grön papegoja, bar en lätt musslinsklädning, som lät hennes som gravitetiskt balanserade i en förgyld ring, Det var en obeskrifförtrollande växt framstå på bästa sätt. Det förropade: » Filoii, Filouf » tjusande hufvudet med de mörka lockarne hviligt förvirrad, larmande, till en del komisk lade på den hälft blottade, mjuka armen.
Nu lärer dock vara fallet, att, oaktadt den längre tid, som sedan dess försvunnit, så har icke något aflemnande i antagligt skick af sagde ritningar egt rum; och är det af denna ani., som jag ansett det vara i sin ordning, att göra det Högiofl. StatsUtskrt upmärksamt på det anförda förhållandet, under hemställan, att Utsk:t måtte vidtaga nödiga mått oeh steg till förebyggande att Statsverket, oaktadt de utgifna medlen, icke må gå i mistning af ritningar, sora jag är öfvertygad skola ega värde i så väl historiskt som antiqvariskt hänseende, samt derjemte kunna tjena till ledning vid monumentala byggnaders upförande. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att sedan den nu väckta motionen blifvit skriftligen upfattad och till dagens prot. aflemnad, föredragning deraf skulle ega rum. R. o. Ad. åtskiljdes kl. S e. m. lii fidem, 0. Brakel. t' Q Den 30 November f. m. 4*7 Onsdagen den 30 November 1850. Plenum kl. 10 f. m. Just. 2 prot.-utdr. för (1. 26 dennes f. och e. ro. Just. pleni.-prot:t för d. 16 dennes e. m. Uplästes ett af Gr. Barnekow, Kjell, inleronadt, så lydande memorial: I anledn. af min fortfarande sjuklighet får jag härmed afsäga mig förtroendet att vara Bänkman inom 3:dje Bänkmansafdeluingen, med bibehållande likväl af min riksdagsmannarätt. Denna anhållan blef af lt. o. Ad. bifallen. Gr. Wrangel, Tönnes: Inför Riddarh.Utsk. har Hr Blomstedt, Chr., anmält sig för uttagande af pollett för adliga ätten Armfelt, N:o458. Fullmakten är till ordalydelsen riktig; men vid efterseende i genealogien befinnes, att tvenne äldre ättmän, än Öfverste Gustaf Armfelt, äro uptagne, nemi.
St:r i ett ärende, sådant sorn detta, skola uttala sin åsigt och sina önskningar, bör man väl icke inskränka sig, genom att särskildt tala om undantagen, som nog sedermera ändå komma till tals. Jag anhåller om bifall till Betänktt. Hr Olivecrona, Knut: För min del kan jag icke annat finna, än att Lag-Utsk-.t haft ganska goda skäl för att framkomma med detta tillstyrkande. Den rättighet att sjelf välja till boupptecknings-förrättare personer, till hvilka man hyser förtroende, betraktas utan tvifvel på landsbygden som en stor förmån. Den tillkom också ursprungligen en hvar, och det var först i privilegierna för Stockholms stad, som det nu befintliga, för städerna i allmänhet gällande, stadgandet intogs, för att bereda inkomster åt borgmästare och råd. Man bar sagt, att detta stadgande borde bibehållas, emedan det skulle leda till större ordning; men har man då försport att det går mindre ordentligt till, än vederbör, i sterbhus på landet? — Att borttaga denna rättighet, der den nu förefinnes, och stadga lör alla samma skyldighet, som nu eger rum för städernas innevånare, skulle 206 Den 21 Januari. föranleda mänga svårigheter, utan att medföra något särdeles resultat. Man har äfven sagt, att Betänk:t skulle kunna tydas så, som skulle den ersättning för mistade sportler, som bör städernas tjenstemän tillgodokomma, möjligen tagas af statens medel. Jag kan för min del icke finna en sådan mening i Betänk:t, utan synes det mig tydligt, att städerna sjelfva böra bereda sina tjenstemän nödiga löner, hvartill de äfven säkerligen ega tillgångar. Jag kan således icke finna någon anledning hvarken tili afslag eller återremiss, utan anhåller vördsamt om bifall till Betänk:t. Hr I)e Maré, Baltzar: Det hufvudsakliga innehållet af detta Betänk, gillar jag för min del h. o. h., men jag bekänner, att äfven hos mig uppstod vid läsningen af detsamma någon villrådighet, huruvida icke statsmedel kunde komma att användas till betänkande af den blifvande bristen, och jag styrktes häri ytterligare af Gr.
Jag har trott, att enahanda princip, som ligger till grund för sparbanker, jemväl kan utgöra bas för hypotheksföreningarna, och efter denna princip är Skånska hypoteksföreningen inrättad. Men ehuru jag är öfvertvgad, att denna princip är den säkraste och mest ledande till målet, vill jag ingalunda bestrida verkställbarheten eller den möjliga fördelen af lillämpningen utaf den princip, 1823 års FinanceCommitte' antagit; ty jag tager mig än en gång frihet fästa uppmärksamheten derpå, att det är af största vigt att i denna fråga, af en så stor och ingripande natur, taga allas opinioner i noga öfvervägande. Jag tror, lika med Jfr Gunther, att hypotheksinrättningar, väl ordnade och 3s8 Den 13 Mars f. m. klokt förvaltade, skola bilda det säkraste stöd för den realisation , vi alla så lifligt önska. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag vill ej nu yttra mig i sjelfva hufvudfrågan onr nyttan eller vädan af hypotheksföreningar. Då jag anmälde mig, hade vi ej hört den siste talarens åsigter i ämnet. Jag instämmer deruti, att något hör göras för saken; men jag anser icke Riksg.Cont. böra träda j förening med enskilda, utan dessa sluta sig till redan stiftade föreningar. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Mina enskilda åsigter i detta ämne har jag redan haft tillfälle att Jemna till allmänheten, och de äro således kända. Nu ville jag blott yttra mig i anledning deraf, att man åberopat 1823 års FinanceComraitte' såsom nära nog återförande begreppet till en enda centraliserad hypotheksinrättning, t. ex. i Riksg.- Cont. Jag får då erinra, att denna Committé' yttrade sig i en tid, då begreppen i detta ämne voro allt för nya, för att ännu kunna till någon verksamhet derför väcka enskilda personers uppmärksamhet. Då framställdes projectet af framlidne Gr, Wirsen mera för att grundlägga begreppet, än egentligen i beräkning på någon verkställighet då.