Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
” —- på det hinder för tullfrihetens f lillgodonjutande icke må mola, äfven om Åkdonet ej af egaren sjelf återinföres, utan inkommer med annan lägenhet. i5, 16 och 17 §§, Vid de under dessa N:is i Utskottets förra förslag förekommande §§ bör föl jagt ligen den ändring i numer-följden ega ruin, att de i stället komma all utgöra 16, 17 och 18 §§; hvarförutan Utskottet, som anser äfven andra producenter, än fabrikanter i stapelstäder, höra få tillgodonjuta de desse sistnämnde hittills medgifne export-premier, af sådan anledning föreslår följande ändringar i sistnämnde §, nemligen: 1:0 att i ingressen orden ”der fabrik för tillverkning af sådane varor eger runi’', må utgå; 2:0 att, sedan Utskottet tillämpat förbudsskyddet mot införsel af Topp-, Candioch Kaksocker, denna vara icke bör medgifvas högre Drawhack, än som i gällande Taxa är bestämd, nemligen 2 sk. 11 r:st, i stället för de förut föreslagne 3 sk. 2 r:st. pr W; 3:o alt, för rättigheten att komma i åtnjutande af det 1 denna § för hvit Bomullsväfnad medgifne reslitutions-belopp, det ej må anses nödigt, att densamma ovilkorligen skall vara ”tillverkad å mechanisk väj stol”, hvilket stadgande följagtligen torde böra utgå, och i dess ställe införas orden ”af minst 5o alnars längd och 4:o att viii de i denna samma § intagne controllerande föreskrifter, den ändring, i afseende på qvanlilelen, må vid i:a puncten göras, att slutet deraf kommer att lyda sålunda: ”af Bomullssamt Hampoch Linneväfnader minst sä många stycken, att de tillsammans utgöra 5oo alnar, skola lill export angi Ivas och på en gång afsändas; och innefatta följagtligen föreskrifterna här ofvan, angående längden å hvarje stycke, en - Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 30. dast den grund, hvarefter beräkningen af premien bör slie; — på det otvetydigt må antydas, att så längden som mängden af styckena kan vara hvilken som helst, blott sammanlagda antalet icke understiger 5oo, och att det bestämda premiebeloppet undfås för hvarje 5o alnar deraf; samt 5:o att, lill följd af det ofvan anförda, de i ardra puncten förekommande ord ”å mechanisk väfstol och” böra utgå. .S §.
Jag får till alla delar förena mig med Herr af Ekenstam deruti, att stadgandet om två upprop bör qvarstå, ty, ehuru det visserligen medför tidsutdrägt, är dock detta bättre än att höra omtalas, att ett ringa antal af Ridderskapets och Adelns Ledamöter afgjort de vigtigaste saker, och att beslutet skulle blifvit belt annorlunda, om icke voteringen egt rum, pluraliteten ovetande. Ett sådant förhållande skulle ofta gifva anledning till missnöje. Jag tager mig dessutom friheten ytterligare göra den anmärkning, att RiddarhusUtskottet ej bibehållit föreskriften, att Bänkens Nummer under votering skall uppropas. Jag finner det vara svårare att passa på, då det föregående Numret uppropas, än att passa på, då en bland de 56 bänkaine uppropas. Dessutom önskade jag, C en 9 April e. ra. loS att forsta RiddarhusCancellisten verkställde uppropet, på det RiddarhusFisealen kunde efterse ordningen vid voteringen. Grefve Horn, Claes Fredrik: Det skäl Grefve Posse anfört för arne upprop, kan jag ej gilla. Grefven tror, att det för allmänheten skulle blifva anledning att tr» oss äga mindre intresse för allmänna ärenders behandling. Om det verkligen så är, att inom oss förefinnes mindre intresse för allmänna ärenden, så anser jag ett correctif vara nödvändigt för att, om det vore möjligt, framkalla ett sådant interesse, och jag tror ifrågavarande förslag vara så mycket ändamålsenligare, som det skulle tvinga e«n del af oss alt deltaga uti, och öfvervara, målens behandling. Det är äfven verkcligen mera rättsenligt, att den, som ej öfvervarit discussionen, icke eller voterar om ämnet. De skäl, som blifvit anförda, för bibehållandet af arne upprop finner jag i allo ej vara fullt giltiga. Synnerligen för vinnande af tid, anser jag ett enda upprop vara högst önskansvärd t. Herr Printzenskjöld, Axel: Det af Grefve Posse anförda skäl för bibehållande af 2:ne upprop, talar, enligt min öfvertygelse, just emot dem.
Derefter förekom ärendet å nyo vid 1734 års Riksdag och, sedan Kongl. Majit, genom Nådigt Rref af den 29 Januari 1735, förnyat det förra beslutet, öfverlemnade KammarCollegium och KammarRevisionen den 6 Juni samma år projekter till ständige markegångar för åtskillige Län, hvilka den 19 i samma månad af Kongl. Majit läststäldes samt, med föreskrift att räntepersedlarne af Kronans immediate behållne hemman, utom hufvudräntorna, dädanefter i enlighet dermed borde uppbäras, i bref af den 10 November 1735 öfversändes till Landshöfdingarne i Upsala, Stockholms, Södermanlands, Gottlands, Calmar, Jönköpings, Kronobergs, Hallands, Elfsborgs, Skaraborgs, Nerikes och Wermlands samt Westmanlands Län, hvarefter ständig Markegångstaxa för Wester-Norrlands Län af Kongl. Majit faststäldes den 28 Mars 1738 och den 28 derpåföljde April af Collegierne Landshöfdingen meddelades. Sedermera, och med anledning dels deraf, att åtskillige persedlar blifvit uteglömde, dels af en år 1744 utkommen författning, som här efteråt omförmäles, utfärdades åtskilliga tillägg till nämnde taxa, hvilka den 11 och 12 December 1745 delgåfvos Landshöfdingarne i ofvan uppräknade Län, utom Gottland. December samma år läststäldes ständig taxa äfven lör Götheborgs Fögderi af Götheborgs och Röhus Län. Deremot ansågos sådane icke erforderlige för Malmö, Christianstads, Blekinge och Stora Kopparbergs Län, likasom icke någon utfärdades för Westerbottens Län. Huruvida för Östergöthlands Län taxa faststäldes år 1735, har ej med visshet kunnat utredas, men den 11 December 1745 öfversändes dylik taxa uti skrifvelse, som utmärker, att 1718 års Jordeboks-method dittills i detta Län varit efterföljd.
Larl O. LkoZman» ^emltteraZss til Lanea. Utskottet. Kongl. Den Z Mars» -7A Kongl. Maj:ts Rädiga kropvgition til Riksens Ständer, angäende Allmänna Brandförsäkrings-Werket; Gifwen Stockholms Slon den 21 Februarii iZiv. Hos Kongl. Maj:t har vireäionen öfwer Allmänna Brandförsäkrings-Merker i underdänighec anmält, ar, til följe af Riksens Ständers Beflur, deras Fullmägtige i Riksgälds-Lonroiret, uti ffrifwelse af den 28 sistl. December, begärt vireÄ onen8 urlakande huruwida den wille lara desi inne stäende och widare erhällande kona blifwa förräntad Uti Riksgälds-Lontoiret, emot lika wilkor och Ränta, som 1782 ars keZlements utstakar, eller om Oireätioncn heldre wille den uttaga til privats Lans utgifwande, da all ration Werken emellan sörföile; al virc pionen j anledning häraf kallat samtelige Delägarne i Merker, at den 20 nästl. Januarii, gemensamt med vireäionen sammanträda, för at sig bestämdt yttra öfwer de af Riksens Ständer OireÄionen förelagda twänne alternsrif; ar Delägarnes pluralitet dä yttrar den önskan, ak Kongl. Majus den 22 Augusti 1808 utfärdade Nädiga Författningar rörande utlåningen af Werkers medel til private Delägare i konclen, mätte Utan rubbning eller förändring fä fortfara, samt alla i Riksgälds-Lontoiret insatte medel Uttagas och all relation med detta Werk derefter uphöra; at vireÄionen äfwen för sin del ansett för Werkets Oe6it och framtida beständ förmonligast, at de Författningar Kongl.
Som denna omröstning utfallit med 73 Ja och 46 Nej, alltså har till kontra-proposition vid den blifvande hufvud voteringen antagits Ja-propositionens innehåll. 7:de voteringen (enl. Mern. N:o 244 6:te p.) Den, som anser, att ifrågaställd ersättning af 171 R:dr årligen till Götheborgs läroverk, för den i lärarnes löneförmåner inberäknade räntan af den så kallade Collanderska donations-fonden, icke bör beviljas, röstar Ja; Slats-Utskotteis Memorial, N:o 253. 9 Ja; Den, det ej vill, röste Nej. Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att berörde ersättning skall utgå från och med det år, då nästa Statsreglering vidtager. Som denna votering utfallit med 51 Ja och 68 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Nej-propositionens innehåll, 8:de 'voteringen (enl. Mern. Den, som anser, att begärd tillökning i anslaget för Svenska Läkaresällskapet icke bör beviljas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. t Vinner Nej, hafva Rikets Ständer beslutat, att, till befrämjande af Svenska Läkare-sällskapets verksamhet, bevilja, utöfver förut anvisade 500 R:dr, ett anslag af 1000 R:dr årligen. Enär omröstningen gifvit ett resultat af 41 Ja och 78 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i enlighet med Nej-propositionen. 9;de 'voteringen (enl. Mern. Den, som anser, att det af Kongl. Maj:t äskade förslags-anslag å 8:de hufvudtiteln af 1000 R:dr årligen, till bestridande af reseoch traktamentskostnader, icke bör beviljas, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. I Vinner Nej, beviljas nämnde förslags-anslag af 1000 R:dr årligen. Denna votering har utfallit med 56 Ja och 63 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionens innehåll. Bih. till II. St. 10:de voteringen (enl. Mera.
När allmogen sålunda i fråga om enskilda angelägenheter leinnar sitt förtroende åt personer utom dess egen class, ser jag icke, hvarföre sådant ej kunde ske i afseende på allmänna angelägenheter, isynnerhet då dessa fordra en vidsträcktare blick och större upplysning, än hos allmogen kan påräknas. När personer, som icke äga nödiga insigter, komma till riksdagarna och skola behandla vidlyftiga mål, som fordra mycken eftertanka och djupa kunskaper, må det icke förundra någon, om de söka upplysningar äfven från främmande håll. Jag frågar då, om det ej vore fördelaktigare för detta Stånd, att det inom sig ägde personer, till hvilka Ståndet kunde sätta fullt förlitande och med hvilka det kunde rådföra sig, än att nödgas hemta råd från personer, som icke inför allmänna opinionen blifva ansvariga för de missledande uppgifter, de kunna lemna. Detta har varit orsaken, hvarföre jag hyllat den nu framställda åsigten om förändring af i5 § Biksd.Ordn. Jag tror, att den icke skulle stå i strid med BondeStts interesse, utan vore en 3o Den 16 Octobcre. m. förbättring af representationen i detta Stånd, eluira dess försvarare klandrat och sökt kasta skugga på förslaget. I det förslag, jag redan för ett par dagar sedan uppläste, yttrade jag mig emot den sats, att representationsförändring borde ske genom inflickningar och lappningar på de gamla Ståndens representation. Jag anser deni derigenom blifva sämre. Jag tror det vara bäst, att vårt fäderneslands Heloter, de orepresenterade ståndspersonerna, ehuru ägare af en betydlig del af Sveriges jord och hus i städerna, stå tills vidare utom Representationen, såsom ett föremål för uppmärksamhet och commiseration, efter man ej vill göra dera rättvisa. Jag kan således icke annat än instämma i hvad Hr Cederschjöld sagt om lämpligheten att i denna fråga inskränka sig till hvad Utsk. föreslagit, hvilket jag tillstyrker. Detta har jag velat yttra i sjelfva saken; men hvad formfrågan vidkommer, lärer Frih. Cederström ännu vara mig skyldig att visa den bokstaf i grundlagen, som föreskrifver, att man ej får till gemensam tanke föreslå annat än redactionsförändringar.
Allde, som vilja förblifva vid Extra Roteringen, må hafva sin frihet dertill. 492 Den g Januarii. 5:o Denna Punct är just basis till det Contract, som blifvit slutadt, och är så klart bestämd, att obegripligt är, det någon annan tydning deråt kan gifvas, än den bokstafven uttrycker. Den lyder in extenso sålunda: "För”medligen från Extra Rotering till ständig "skall i allmänhet beräknas med en femtedels "minskning i närvarande styrkan, så alt den, "som hållit 5 Extra RoteringsKarlar, kommer "att hålla f\ Ordinarie Soldater, samt der flere "smärre Hemmansdelar varit om en Extra Ro"tcringsKarl, erhålla de så stor Lägenhet ytterligare sig tillslagen i Roten, att deras lättnad lill "den ständiga Soldatens underhåll, proportio"nerligen vinnes, och så vidare i samma förhållande för större och mindre Lägenheter med "lindring till en femtedel: Rotejemkningen "under förut stadgade vilkor dock förbehållen. "Efter denna Förmedlingsgrund, som häm"tar sin upprinnelse af förhållandet emellan "a5oo Extra, mot 2000 Ordinarie Rotar, öfverblifva 72 Rotar af det förra slaget, deni "Kongl. Maj:t ansett böra vara att påräkna, "dels för allmänna Rotejemkningen, dels med "afgörande af sådana serskilta Besvär, som i "råttan tid blifvit anbängige gjorda, och således af Kongl. Maj:t till Nådig pröfning upptagas. ”— Enär det nu befinnes, att den, som haft 10 Extra Rotar, enligt denna punct bordt njuta förminskning af 2:ne, men det oaktadt har sina 10 qvar nu, som förut; men deremot fått förökade Utgifter till 6 å 700 Riksdaler årligen; så får val medgifvas att de lidit Ben g Januarii. * 493 orätt. Vidare må den frågan göras: Enligt hvilken Lag äger en Landshöfding rättighet, i ett sådant fall, då det angår ett frivilligt åtagande, förelägga inställelsetid, med vilkor att, derest den icke iakttages, anses den frånvarande såsom jakande?
Förslaget, enligt Betänkandet N:o 12, till denna §. godkändes, så vida densamma afser husbönders ansvarighet får tjenste Iljons, stat-torpares och ar*- bets folks kronoutskylder. §. 139. Redactionen ansågs böra rättas, i öfverenstämmelse med beslutet, angående nästföregående §. §§. 140, 141, 142, 143 och 144. Godkändes, enligt Betänkandet N:o 12. § 1*5- Gti denna § stadgas befriels eifrån bevillning, efter 2 Artikeln, i 7 moment. 1 mom. godkändes, enligt Betänkandet K.o 12. 712 Prot. Utdr. d. 17 Oct. 184°• Derefter införes ett nytt 2:dra moment, så lydande: ”lagsladde diängav på landet och i städerne, torpare, lärlingar i handel, handtverk eller manufacturier och fabriker, allmogens hemmavarande söner och mågar, så vida de ej drifva sådan handtering, rörelse och näring, för hvilken bevillning eger rum. Dock njöte drängar, äfvensom hemmavarande söner och mågar, som på landet mantalsskrifvas hos inhyseseller backstuguhion, stät-torpare, förr varande bönder eller så kallade fördelstagare, tjenstgörande eller afskedade krigsmän, icke denna befrielse till godo, utan taxeras enligt 27 med mindre vid Taxerings-Comiteerne utredes och styrkes, att de af laglige orsaker äro skattfrie, eller att de, för husbönders och anhöriges oundgängliga biträde, vård och skötsel, äro behöflige, hvilket Comiteens intyg bör i protocollet intagas till verification för befrielsen.”
Få vi betala Utlänningens produeter dyrt, NB. räknadt i vårt mynt; så får ock han betala våra varor dyrt, likaledes räknadt efter vårt mynt, och Coursens höjd kan således' ej skada oss så vida vi icke beständigt köpa mera än vi sälja, d. v. s. sätta oss i skuld ett förhållande, som i alla fall icke kan länge äga bestånd, utan snart måste göra slut på sig sjelf; ty Utlänningens långmodighet, att utborga upphörer snart. Heldre än att behandla Coursen såsom någon ting för sig sjelf bestående och magtpåliggande, heldre än att uppoffra Statens krafter för Coursens förändrande; synes det mig således Den i Martti, angeläget, att göra Coursen oskadlig, hvilket endast sker, såsom redan visadt är, genom productionens upphjelpande. Att detta sednare ej låter sig göra utan genom hjelpkällors öppnande för producenten, har jag förut ådagalagt. Jag får således föreslå ej blott, att dert del af Rörelsecapitalet, som blifvit indragen genom FilialDisconternes upphörande och MagazinsDirectionens fordringars indrifning, må åter få utkomma i rörelsen genom lån till Näringsidkare ock i synnerhet Landtbrukare, på sådana betalningsvilkor, sorn äro forenlige med dert tid, inom hvilken näringen kan hinna inbringa någon frukt, utan ock, att dessa utlåningar må sträcka sig till ännu större summa i fall sådant visar sig nödvändigt. Vilja vi ändamålet, sa möta icke svåra hinder i utförandet. För närvarande torde man blott behöfva uppdraga det eller de Utskott, till hvilka målet hörer, att, jemte betänkande i hufvudsaken, till närmare granskning inkomma med förslag till det regiementariska. Ett ämne, som har noga sammanhang meri detta nu framställda, är, att den enskildta crediten må få begagnas. För att gilla denna sats, beliöfver man blott besinna, huru ofantligt orättvist det ar, att neka någon, att, i hvad form och till hvad belopp han godt finnér, utge en förbindelse, att betalas af honom sjelf eller någon annan.
– På långt afstånd lyste en glindrande eld ur ett litet fönster, och en klingande metallklocka på en bondhäst pinglade på ett annat håll. Trasenberg reste sig ändteligen, och gick, sedan han uphjelpt Sofi, för at utforska någon väg; men förgäfves. Såsom karl, och dessutom älskare, lät han dock icke modet synbarligen falla, utan gjorde sit yttersta bemödande, at på närmare eller fjermare håll uptäcka någon anledning til väg; men altid lika fruktlöst; sluteligen måste han, som med all sin Ordens kunskap ändå ej nu kunde skilja norr från söder, ställa sin kosa åt det ställe hvarifrån ljusskenet kom, hvilket tilgick på det sätt, at sedan han gått tre eller fyra steg framom hästarne, återvände han och ledde dem efter sig. – Sluteligen anlände unga Trasenberg och Fröken Odalsvärd på detta besvärliga sätt til en torpare-stuga under Flåstads Säteti. Glada at få komma in på något ställe och få värma sig, inträdde det äfventyrande paret i stugan der spiselden flammade, och kring hvilken Gubben och Gumman samt barnen, ifrån Erker som var aderton år, til lilla Maja som var fem år, voro församlade. Det beskedliga folket blefvo förskräckte vid de resandes inträde; men blefvo snart uplysta om orsaken dertil, och erbjödo af godt hjerta all möjlig hjelp. – Sofi satte sig på sätet, och Gumman hjelpte henne lösa up den af andedrägten först fugtiga och sedan frusna sidenhufvan, och Erker stod och gapade i en vrå. Uno frågade efter vägen til Gästgifvaregården dit han ämnat sig; men då han nu förnam at han kört åt en helt motsatt direction, och således vägen var för lång för de redan tröttkörda hästarna, och dessutom kölden så skarp, at Sofi deraf kunnat slita aldeles för ondt, var intet annat parti at taga, än at stadna qvar öfver natten, ehuru bekymrad han och ännu mer Sofi var öfver föräldrarnes naturliga oro, i den osäkerhet de skulle befinna sig öfver de ungas öde.
R:dr 32 sk. banko exemplaret för hela kartan i 10 blad och 3 Hsdr 16 sk. samma mynt exemplaret för socken-statistiken, samt. att nyssnämnda antal exemplar af de hittills utkomna fyra första bladen af ifrågavarande karta, omfattande åtskilliga af rikets medlersta landskap, efter hand blifvit för statens medel till bestämdt pris inlöst och derefter utdeladt bland högre embels-myndigbeter och förvaltningsverk i Stockholm, Ofver-domstolar, Landshöfdinge-Embeten, General-befälhafvare och Rcgements-chefer, Konsistorier, högre läroverk samt publika skolor i Riket. Som emellertid, enligt hvad chefen för Topografiska korpsen i underdånighet yttrat, berörda under utgifning varande general-karta, med afseende å den noggr&nhet och omsorg, hvarmed den utarbetas, komme att i geografiskt hänseende blifva den bästa och fullständigaste hittills utgilua general-karta öfver Sverige, samt arbetet i sin helhet utgjorde ett nyttigt och behöfligt bidrag till geografisk och statistisk kännedom om fäderneslandet, har É. K. M:t, vid sådant förhållande, ansett Kapitenen Hahr vara förtjent af någon särskild uppmuntran för sitt merberörda allmännyttiga arbete, hvilket erfordrade betydliga kostnader, hvarför motsvarande godtgörelse genom afsättning i bokhandeln icke kunde påräknas; hvadan E. K. M:l i Nåder föreslagit Rikets Ständer att bevilja Kapitenen Hahr en särskild gralifikatious-vedergällning af Tre Tusen riksdaler riksmynt, med rättighet, för honom att deraf uppbära hälften genast och den andra hälften så snart verkets 3:dje häfte, eller 5:le och 6:te bladen, utkommit. Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer, på de i den Nådiga Propositionen auförda skäl och med bifall till E. K. M:ts Nådiga framställning, beviljat den föreslagna summan, att. från Riksgälds-kontoret. utgå. Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla; framhärdande Rikets Ständer etc. Stockholm den 4 November 1857.
Den skilnad gör jag emellan stånd och dass, att jag med det förra menar en sammanfattning af individer, som alla hafva samma art af verksamhet, ehuru olika de äro i anseende till den olika grad af förriiögenhet och bildning de äga, indelningen således gjord med afseende på personligheternes qvalitaliva likhet. Med dass åter 1(54 Den 24 O c t o L e r f. m. förstår jag den qvantitativa likheten i omnämnda hänseenden. Om man kastar en blick omkring sig i samhällena, skall man förmärka classindelningen vara lika naturlig och frivillig, som ståndsindelningen ar onaturlig och tvungen. Uti samma classer kommer ju den på anor rike adelsmannen, — den på förtjenster om det allmänna rike statsmannen, — den på lärdom rike prestmannen, — den på kunskaper rike vettenskapsmannen — den på penningar rike köpmannen, med flere andra. Uti samma stånd deremot kunna komma den stolte grefven, som äger kanske hundrade herregods strödda ikring landet, och en fattig friherre, som icke en gång äger sin frihet, emedan han den för tiggande lösdrifveri mistat; vidare, den med feta prebenden val försedde prelaten, så väl som den knappt allönade kyrkovaktaren; den myndige grosshandlaren, med kanske ett tiotal af rikt lastade skepp simmande på hafvet, äfvensom den arme snushandlaren, som med blott runstyckens vinst på den vara han försäljer skall förtjena sin knappa bergning, o. s. v. Jag hemställer nu, om icke alla de, som blifvit uppräknade såsom tillhörande samma dass, i allmänhet synas icke allenast inom sig formera särskilda umgängeskretsar, utan äfven i alta andra hänseenden intaga ungefär samma ställning i lifvet, då deremot ett helt och hållet motsatt förhållande äger rum för dem, som tillhöra samma stånd.
Majit föreslagit Rikets Ständer att bevilja Westerbottens och Norrbottens Läns invånare ytterligare afskrifning af deras undsättnings-skulder till Stats-Verket, hvilka blifvit beräknade till ett belopp af 158,738 R:dr 11 sk. 2 rst. för Westerbottens Län och till 230,646 R:dr 17 sk. 7 rst. för|Norrbottens Län, hvarvid Kongl. Maj:t likväl ansett, att, om eftergift af en del Slats-Uiskottels Utlåtandej N.o 3og. 7 utaf Statens äldre fordringar för spanmåls-undsättningar i dessa Län kommer att ega rum, densamma icke bör bestämmas till visst ziffertal, utan afskrifnings-beloppet rättas efter hvarje gäldenärs verkliga behof, utröndt genom föregången lagenlig undersökning, i den ordning, som föreskrifves i Kongl. Kungörelsen den 11 December 1830, angående behandling af extra ordinarie afskrifnings-frågor och anmärkningsmål, och med den varsamhet, som, i afseende på undsättnings-skulders indrifning, är stadgad i Kongl. Brefvet den 13 December 1834, eller att behöflige bohagsting, klädespersedlar, erforderlige kreatur och åkerbruks-redskap, för jordbruket nödig säd till utsäde och fast egendom icke få i mät tagas; och har Kongl. Maj:t för öfrigt ansett beslutet om ifrågavarande eftergift icke böra föranleda någon rubbning af hittills i Nåder meddelade föreskrifter, i afseende på bildandet af fond för Socktnoch District-magazin inom nu ifrågavarande Län. I sammanhang härmed, har Utskottet jemväl förehaft följande motioner i samma ämne, nemligen: l:o Af Herr Grefve Sparre, C., som bland annat, hvarom Utskottet sig serskildt utlåtit, föreslagit, att, enligt hvad de sistförflutne fem åren erfarenheten visat, de undsättnings-skulder till Stats-Verket, hvilka Norroch Westerbottens