Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu å nyo föredrogs ConstitutionsUtskoltets den 28 sistlidne Januari under N:o 66 afgifne, och den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande Utlåtande öfver Konungens Nådiga proposition, angående förändrad redaction af 63 § RegeringsFormen; blef högstberörde proposition, till den behandling 81 § RegeringsFormen föreskrifver, af Ridderskapet och Adeln godkänd. 16 Den 22 Febr liar ii f. m. Företogs till pröfning ConstitutionsUtskottets den 16 sistlidne December under N:o 63 aflåtne, och den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, med förslag till ändring och omflyttning af 2:dra momentet 56 § RegeringsFormen, jemkning i samma Grundlags 81 § och tillägg vid y3 § Riksdagsordningen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Dä jag nu går att yttra mig i detta ämne, anhåller jag på förhand om tillgift G händelse jag kommer att för mycket upprepa, hvad jag förut i denna sak yttrat, men ämnets vigt fordrar, att allt framställes i ett sammanhang. Man har trott, att det var en ny ide'e hos 1809 års Ständer, att ändringar i Grundlagarne icke skulle kunna beslutas vid samma Riksdag, som de föreslås, och man har vid en föregående Riksdag hört sjelfva ConstitutionsUtskottet hysa denna öfvertygelse, då man likväl redan i 1766 års
Län, der betalning en ske bordt, eller i Länet näst intill, inom sex veckor, men eljest inom tre månader: år vexeln icke ställd att betalas i Sverige, bör vexelgifvare eller ö verlåtare, som i Sverige bor eller vistas, vara stämd inom sex månader från råtta betalningstiden, derest betalningsorten år i Europa, eljest inom ett år från nyssnämnde tid. 34 §. Underlåter vexel-innehatvare att iagttaga hvad honom i ix, 20, 2i och 53 §§ ål äigges, hat ve förlorat allt anspråk emot ej allenast öfverlåtare, utan äfven vexelutgifvaren', har denne senare ej hos godkännaren ställt valuta till vexelns infriande, vare dd ansvarig såsom uti annat skuldfordringsmdl. Öfverlåtare, som vexel inlöser, träder derigenom uti dens ställe, rån hvilken inlåsningen sker; dock hvad andre öfverlåtare a samma vexel angar, endast emot den eller dem, hvars öfverlåtelse år äldre ari hans egen; föranlätes han att, i saknad af godvillig betalning, till domstol instämma föregående öfverlåtare eller vexel-utgifvare3 håfve tid dertill inom tre månader ifrån etet han sjelj inom f öreskrif ven tid blifvit stämd eller godvilligt betalt: stämmer han ej inom nyssnämnde tre månader, gange pd sätt i 34 § stadgas. Yl CAP. Om Protest. 36 §.
Ståndet afslog Lag-Utskottets Utlåtanden Nrris 178 och 184, samt biföll den lagförklaring, sorn Herr Holin tillstyrkt i dess, vid Utlåtandet jN:o 184 bifogade, reservation. S. D, Till slutlig handläggning föredrogs Bancb-Utskottets Utlåtande N:o 135, i anledning af de inom Respeclive Riks-Stånden framställde anmärkningar, vid Utskottets, under N:o roy, afgifne BetänkandeStaldet genomgick det i Utlåtandet N:o 135, gjorda sammandrag eller förslag till regi em en tar iska stadganden, rörande Bankens sedelutgifning och dermed gemenskap egande ämnen, motsvarande 2 Afd. af 4 Art. i nu gällande Banco-Reglemente, och stadnade Ståndet härvid i följande beslut i rista och 2:dra § §, gillades. 3:dje §. blifver så lydande; I stället för de nu bruklige Banco-Transport-Sedfar, äfvensom sedfarne å 3 och 2 Riksdalers valeur, utgifvas från Banken, i den mån ett för vexlingens oafbrutna underhållande erforderligt antal af någon sedelsort hinner förfärdigas, sedlar, att inlösas med »Silfver Specie mynt, endast å följande bestämda summor, nemligen: å 3s sk. Banco, att inlösas med i/4?dels Rdr »Silfver Specie, å 2 Rdr 3/4:dels „ „ å 6
första gången går in i ett hus och stöter på en likkista, så bådar det inte godt. JÄGER. Hvem är död? den. De som omgåfvo hennes vagga, kunde inte ana, att hon skulle dö vägg i vägg med en jernbärare. Hon var vacker och rik och gifte sig med en betydande man, som spelte bort hennes fyra hus och jagade hustrun en vinterafton ut på gatan. Det lär AXELSON. Madam Nyberg, tvätterska i lifsti inte vara så sällsynt det, bland de bättre klasserna. rit; jag blir också den ende, som i morgon följer Jag var den ende som numera kände hvad hon vahenne till grafven. Det är ljust i Annas kammare, ser jag (går till sidodörren). Är du oppe, Anna, ANNA. (utanför). Strax pappa! för annars kan ni stöta emot nånstans ja ja, inhade ni tunnare skinn än andra arbetare. Sjunde Scenen. DE FÖRRE. ANNA (med ett ljus i handen från sido så kom ut med ljus jag har främmande med mig. AXELSON. Gå varligt i mörkret, go herrar, te för möblernas skull, men det förefaller mig som rummet). emot sin far för att omfamna honom). Hvad du varit ANNA (ställer ljuset på bordet och springer sedan 18 länge! Gud i himmelen! ditt ansigte blöder! hvem! har slagit dig? AXELSON. Se så, din trollunge, låt bli mig ser du inte jag har främmande? en färgare och en smed, två duktiga arbetare, må du tro det här är Anna, dotter min en rask flicka, men rädd som en backhare, när det händer hennes far ler så illa ut, salig gumman min hon var rätt något. Liknar mor sin som ett bär såg inte helvacker ännu när hon stod lik i rummet här man ska' vara jernbärare som jag, för att kunna bära en sådan förlust var snäll nu, Anna, och sätt fram tvättvatten åt oss se efter se'n i skåpet, om vi har något att bjuda våra gäster på. (Anna går go herrar ja, ja, det vankas skråmor på blåa och sysslar kring rummet).
Spanrem ålsbrist är för handen, eller om den samma endast är partiel, härledande sig från saknad elier försvårad communication mellan serskilda dejar af Riket; men tror det äfven vid inträffande spannmålsbrist blifva för Riketförmoniigr, att, då bränyinet icke kan umbäras, tillverkningen deraf inom landet får fortfara, på det att förädling svins ten iöke må stadna hos Utländningen. 4;o Uti anförande till Höglofl, Ridderskapet och Adelns Protocoll af den 10 December sisth år har Herr Heykensköld, Adolph, yttrat den förmodan, att en för alla provincer lämplig förordning för bränvinstillverkningen vore nästan omöjlig, ochbränvjnsbränningens inställning hvarken nödig eller nyttig; men då tillverkningen efter hans tanka icke borde få utöfver husbehofvet utsträckas, och bränvinsconsumtionen i möjligaste måtto inskränkas, har han uti anförandet föreslå gil: 1:0 Att den största pannerymd, sorn hädanefter finge begagnas, fastställdes till 60 kannor, 2:0 Att mer än en panna af denna 2lS Besv. och Ekon. Utsk. Belänhanden. storlek icke linge brukas: 5:0 Att Pannerymden borde bestämmas, icke såsom hittills skett, efter hemmansvärdet, utan efter antalet af de Personer, som ä hemmanet eller Henamansdelen äro mantalsskrifna, samt 4:° Att antalet af Krogar så i Städerna som på Landet mindskades, och Lönkrögare med ytterligaste stränghet förföl ides. 5:0 Friherre Nauckhoff, Henric Johan, har äfvenledes uti ingifvet Memorial sökt visa nödvändigheten af en inskränkning uti Brån vin sbränn in gen, och enär den nu tillåtna största Pannerymden af go kannor med» gifver en alltför stor afverkning, vida öfverstigande Husbehofvet, yrkat, att hädanefter bränvin ei må få tillverkas med större än 30 kannors Panna, och Bränvinstillverkningen endast ene månader före och gne månader efter Jul vara tillåten.
Förordningen den 19 Augusti 1762 etc XVI. B. 20 5. XVII. A. 77. XVIII. E. 177. — N:o 148. i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande N:o io4j öfver väckta motioner om upphäfvande eller ändring af Kongl. Förordningen den 24 Augusti >8i3, emot fylleri och dryckenskap. XVI. B. 3S7. XVII. 85 XVIII. A. 12. XIX. E, 49. — N:o .49. • anledning af vackt motion om ändring af sättet för verkställighet af fängelse vid vatten och bröd. XVI. B. 387 -XVII. 86. XVIII. A. .3. — N:o i5o. i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 7 October.8o5, angående ansvar för militärtjensteinans öfverfallande, samt om ändring af 18 cap. g § Missgernings-rbalken. XVI. B. 387. XVII. 86. XVIII A. .3. XX E. 33g. — N:o 151. med förslag till sammanjemkning af de inom BiksSlånden fattade skiljaktiga beslut, vid förehafvande af Utskottets genom betänkandet N:o 66 och utlåtandet N:o 126 framställda förslag, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 1 cap. 2 § Slraff-balken och Kongl. Brefvet den 2.5 .September 1777. XVII. B. 2ji. XVIII. A. 124. XX. E. 106. — N:o i52. i anledning af väckta motioner om ändring af 8 cap. Handels-balken och upphäfvande af Kongl. Förordningen den 1 October 1732, angående straffets skärpande för mätare, som med oriktigt mätande beträdes. XVII.
7Ro 105. 80M i linnan bändelse kustoeb koteliällare för cisell numer skulle, sä länge cls örn vaeaneen slutade eontraet fortfara, blifva i saknad af ilen lindring i onera, deraf liera» vederlikar allmänt komma i åtnjutande, 8amt, efter berörde eontraet» tilländagäende, lie personer eller ea»8or inom Regementena, till bvilkas atlönande eller uncier8töä vaeance-afgiften är anslagen, skulle för framtillen Iromma att vidkännas en mot 5lötes-p38- »evulaneens belopp »varande minskning i dem tillförsäkrade inkomster, enär lie Rustoell Rotebällare, mecl bvilka eontraet om befrielse frän numerkarls presterande kunna bädanefter varcla alslutude, ielie lära uraktlåta, att on, en, luot den !,ittil>8 varaulle Nötes-passevolaneen svarande liin!'ing »öra sig försäkrade; bade föredragande 8tats-kädet oel. Deparlements-Lliefer, skolat i uuderdäuigbet uppgifva» att, enligt af Krigs-LoIIegium insändt saunnandrag, ole »älunda för det närvarande vaeanta numren» antal, elter afdrag lor fre i 8ärna socken i Dalarne belägna oell frun reerutering i fredstid städse befriade rotar, utgör 1,813, derför Nötes-passevolance-afgif ten, ä 7 R:dr srer numer, uppgär lill L:co 12,691: b vartill kommer för elleetiva 24,854 numer enligt ofvan »täende beräkning , , 173,978: 8umma R:eo R:dr 186,669: att för ifrågavarande änckamäl ytterligare för b varje är uppä 8tat anvisa», sä framt
far och min mor har alltid varit bra otäcka, emot er, skulle jag ha sagt. Men det är nu så gammalt, skulle jag ha sagt, så det bryr jag mig inte om längre. Men jag har alltid stått på eran sida. karl, så han kan aldrig vara så svår, som far min För det vet jag då, att Jan Anders det är en rejel säger, och mor Karolina, hon är då en så finurlig brukar skylla henne för. gumma, så det kan aldrig vara rätt, hvad mor min K ARL J OHAN . L ENA . Och hvad tror du, gubben då skulle ha sagt? Jo, han skulle ha slagit mig i hand och sagt: Du är en hederlig flicka, Lena! Och kunde Karl Johan få en så'n jänta te gifta sig med, då vore han väl försörjd. K ARL J OHAN . Och mor min då? ­ 22 ­ Hon skulle gråta så vackert, så hon finge ta' L ENA . till kjolfliken för att torka sig i ögona, och så talar grant. skulle hon säga: Gud signe dig, barn, hvad du K ARL J OHAN . synd, att du inte har bli't opplärd till präst. För tala, det kan du. L ENA . Ja, det är, som jag alltid har sagt: Det är far och mor gå ifrån dig mycket argare än de var förut. ( Lyssnar. ) Tyst, det kommer nå'n. K ARL J OHAN ( tittar utåt ) . Ja, men det kan inte du. Och därför lät du min springer efter. Det var farligt, hvad de har Det är far min, som klifver förut, och mor brådtom. De kommer hit. Nu kan du få tala vid dem, om du vill, får vi se, hvad konster du kan. Jössus, nej, Karl Johan, inte i dag. Prata, det kan du. Men plocka potatis, se'n L ENA . K ARL J OHAN . L ENA . det är mörkt, det kan du inte. Skynda dig bara. Gå du! Jag ska nog visa dig, hvad jag kan. Då blir det allt sju torsdagar i en vecka. ­ 23 ­ Sjette scenen. DE FÖRRA. JAN ANDERS.
BARONEN. Bevars, mon cher, ni försvarar de goda herrarne ... jag lemnar dem i sitt värde ... men jag har den äran att ignorera deras goda egenskaper ... Må de skrifva hvad de villja för Humlegårdstheatern ... jag ämnar inte frequentera dem ... Han har ju parodierat "Zefir" af Grefve Creutz och Gyllenborgs "Birger Jarl." HALLMAN. Ännu ett ord, innan vi skiljas! Gustaf, Adolf Fredriks konungslige son, har rest ett tempel åt "patriis musis" rikt förgyldt utan och innan, och der smälter hofvet och den förnäma verlden i tårar åt de fransyska scenerna och klappar i händerna åt det utländska kramet och de inländska efterhärmningarne... Dryckesbrodern, rouén ... hvad ni vill kalla honom, Carl Israël Hallman, en fattig prestson, en glad sångare, byggde en anspråkslös byggning der folket , roar sig, skrattar åt gubben Holberg och åt de Hallmanska 25 målningarne; der samma folk känner igen sig sjelf... Han har parodierat en öfverdrift, det är sant, en öfverdrifven elegie af Grefve Creutz och vidare ett par lika öfverdrifna galaspektakler ... det der är rysliga fel ... men det dummaste han gjorde här i lifvet är att han lånade sin penna till en piéce, spelad på den stora kungliga theatern under en hög herres namn... Hela verlden säger att den stolta Grefven är auctorn och han sitter pösande på sin stol bland de aderton i Svenska Akademien, under det att jag, Carl Israel Hallman, sitter i Humlegårdsrotundan eller under de vänliga lindarne och tömmer glaset med de lefnadsfriska vännerna. KEXÉL. Väl taladt! BARONEN. HALLMAN.
Kungl. F a l l s t r ö m. Den 22 maj. • * ££ Idun bör ej saknas i något hem; den vill för alla vara en god tomte, en tillförlitlig rådgifvare. Jag såg sorgsna, bedjande barnaögon riktas från grändernas qvalm ut emot strålande vårsol, vågornas sång och foglarnes sprittande jubelkör; och jag genomglödgades af en brinnande längtan att kunna hjelpa en enda liten stackare, bara en endaste, dit ut! Och så kom jag i håg en törnekrönt panna, ett par smärtfullt skälfvande läppar, som en gång hviskade: » Allt hvad I hafven gjort den minste af dessa små, det hafven I ock gjort mig! » Och det är bara de orden, jag ville hviska om igen till de många, som nog med skäl tyckte, att det knappast var värdt en femtioöring att få se den tjocka läsarinnor! Då Sigurd, som så mången gång förut klappat på dörren till edra hem och blifvit vänligt mottagen, nu kommer i denna ovanliga drägt, torde han behöfva skicka med ett ord till ursäkt och ett till förklaring. Det var ett barmhertighetsverk, jag skulle främja genom att i jättinnan Fenjas drägt draga min Grotte uppe på åkerbrukskoloniens vårfest å Stockholms börs. Men alla veta vi ju, att något qvinligt måste ingå i hvarje art af barmhertighet; och hvar skulle jag taga detta qvinliga? Eder fägring kunde jag ju icke få låna! Eder grace är ju oefterhärmlig, helst för en koloss på 18 pund (gamla vigten). Jag hade då ej annat att tillgripa af det » evigt qvinliga » än — kjol och lockar! Se der min ursäkt! Och så en förklaring, huru jag kunde våga! Våga att inför en elit af hvad vårt land eger ypperst af qvinligt behag, urskilning och smak hölja mig med en qvinlig toga, i hvars veck Gud skall veta att inga gracer lekte! Mina damer!
Erfarenheten har visat, alt en utsträckning varit behöflig, enär fogelhonorna ännu i början af Augusti månad allt för lätt, synnerligast genom skytte med lock, kunna bortskjutas, hvarigenom de späda ungarne lemnäs till spillo åt sina naturliga fiender, och den föreslagna dagen synes vara så mycket mer lämplig att antagas till fridlysningstidens slutdag, sorn derigenom sker en återgång lill fordna lagars bestämmelser. 1 1647 och 1664 års Jagt-stadgar fridlystes nemligen det matnyttiga vildbrådet från midfasta» till Olofsmessan. Den sednare inföll då, likasom nu, på den 29 Juli; men denna dag svarar, i den julianska eller då gällande tideräkningen, mot den 10 Augusti i den nu gällande. Af enahanda skäl har slutet pä fridlvsningstiden för gräsänder framflyttats till den 10 Juli, och i öfverensstämmelse dermed fridlysningstiden för den öfrige fridlysta sjöfogeln blifvit bestämd. Rapphöns)dgten är för närvarande förbjuden från den 1 November lill den 31 Juli, ineu har i det nådiga förslaget blifvit utsträckt lill den 20 Augusti. Då emedlertid rapphönsjagten kan i vissa delar af riket med fördel börjas redan straxt efter den 10 Augusti, och, vid del förhållande, att jagt efter hare och skogsfogel får laga sin början den 11 Augusti, det lätteligen skulle inträffa, att, äfven om jagt efter rapphöns vore längre förbjuden, de foglar af delta slag som anträffades under jagt efter nyssnämnda andra slag af fogel, af misstag fälldes, hafva Rikets Ständer ansett förbudet för rapphönsjagt icke böra utsträckas längre än till och med den 10 Augusti. — Såsom fridlysningstid för bäfvern är enligt det nådiga förslaget bestämd tiden från den 1 Januari till den 1 Juli.
Transport 4,355,680 som tillfällig; i följd af hvilket allt Utskottet saknar giltig grund att förslagsvis upptaga ifrågavarande inkomst högre än till 75,000 Uti nu gällande riksstat följer i ordningen inkomsttiteln ”ersättningar,” hvilka vid sednaste statsregleringeu beräknades till 50,000 r:dr, och utgjort: för år 1841 r:dr 40,642: „ 1842 — 37,753: „ 1843 — 31,591: „ 1844 — 43,731: och „ 1845 — 58,972: samt i m edium 42,538 r:dr. Denna inkomst-titel innefattar: Danska fyringsmedel; ersättning af konvoy-kommissari» atet för Turkiska beskickningens aflöning; försäljningsmedel af för allmän räkning tryckte arbeten; utassignerade medel, som af en eller annan orsak åter blifvit till uppbörd tagne; inbetalning af en i räkenskaperne ej balanserad proprie balans; ersättning för statsfångars underhåll i länshäkten; traktamentskostnader, ersatte af tappande parter; försållde quarantänseffekter och byggnader; durchmarschkostnader, ersatte af Waxholms fortifikations-kassa; återdebitering af orätt afförde medel, samt husröte-ersättning för staten tillhörige byggnader. Då, genom en sammanföriog i räkenskaperna af så olikartade ämnen, det är svårt att serskilja så väl sjelfva posterna som beloppen deraf, har Utskottet ansett titeln ”ersättningar,*’ som dessutom är en oegentlig benämning, böra ur riksstaten försvinna, och i stället tvänne nya införas, kallade: den ena, 22:0 Danska fyringsmedel, bestående af ersättning för underhållandet af på Skånska kusten befintliga fyrbåkar, och hvilken ersättning utgjort: för år 1841 r;dr 9,424: Transport 4,430,680: 14 iStals-Utskottets Utlåtande , IV;o 3j.
Ju starkare, å andra sidan, Sverige och Norge äro, dess större hopp kan man göra sig om, att Ryssland kommer att akta det finska folkets rätt Det är derföre äfven ur denna synpunkt i hög grad af vigt för Sverige och Norge att kunna intaga en aktningsbjudande ställning i Norden, en ställning som blefve mångdubbelt Btarkare från den stund de förmådde afgörande ingripa i kriget till värnande af Danmarks rätt, än mer genom upprättandet af en skandinavisk union. Ur Dagern Krönika. 37Från * * till E. v. Qvanten. Köpenhamn d. Den intressanta striden mellan grefvarne Hamilton och Man-derström har öppnat mångas ögon, men jag tror icke att man ännu har kommit till botten med saken. Mig har det alltid tyckts, att bakom alliansen lfigo unionstendenser, och jag kan icke finna annat, än att den upplysning Manderström har afgifvit på det nogaste står i sammanhang med felslagna förhoppningar i denna riktning. Så framt det efter denna demaskering ännn skall knnna vara tal om unionsplaner, måste Sverige öppet vidkännas dem; det måste närmare ansluta sig till Frankrike för att iå det nödvändiga europeiska fotffcstet, det måste göra sina anbud klart och tydligt, antingen genom ett familjefördrag eller en tronföljdstrak-tat; men intet ögonblick är att förlora. Så snart Tyskland, såsom det otvifvelaktigt kommer att göra, rör vid Londontraktaten, måste Sverige på konferensen uppträda med sina planer såsom motvigt, naturligtvis under förutsättning af öfverensstämmelse med Frankrike. Vill och vågar kung Earl taga detta afgörande steg ä tout prix, så kan spelet ännu vinnas, i annat fall är det omöjligt att vinna det såsom en folkets sak. Men framför allt den stöista skyndsamhet! Det är, som sagdt, intet ögonblick att förlora. Hvad beträffar understöd från det danska folkets sida, så löper dermed för ögonblicket ingen fara; man skall här med begärlighet gripa efter ett afgörande i den antydda riktningen, om det blott blir klart och best&amp;mdt uppstäldt. Konferensfrågan är så förhatlig, att man skall göra hvaije uppoffring för att blifva den qvitt och komma in på en skandinavisk lösning.
Detta förhållande, som af Sunrihets-Kollegium, uti ett den 8 April 1847. i anledning af väckt fråga om Barnbördshusets öfverlåtande till Stockholms stad afgifvet underdånigt utlåtande blifvit vitsordadt, föranledde Eders Kongl. Majit att uti Nådigt Bref den 4 December 1849 erinra Direktionen om dess åliggande att söka åt Inrättningen förskaffa en för dess bestämmelse mera lämplig lokal; i anledning hvaraf Direktionen jemväl gjort försök att få inköpa eller emot Barnbördshusets nu egande fasta egendom tillbyta sig en tjenlig tomt för anläggning af ett nytt Barnbördshus, utan att dock sådant hittills lyckats, ehuru Direktionen egde förhoppning att innan kort kunna tillegna sig en för ändamålet passande tomt, om hvars inköpande Direktionen anhölle att framdeles få göra underdånig framställning. 1 afseende å Allmänna Barnbördshusets tillgångar förekomme, att denna Inrättning, till hvars första grundläggande utvägar bereddes hufvudsakligen af den genom insamlade gåfvor bildade fonden flir kopp-ympningens befrämjande, ensamt underhållit sin verksamhet genom de medel den enskilda välgörenheten tid efter annan densamma beredt, utan annat allmänt understöd, än ett vid 1772 års ltiksdag för inköp af Inrättningens lästa egendom beviljadt lån af 10,000 R:dr specie, hvilket sedermera blifvit återbetaldt. Genom 'de till densamma gjorda donationer och leslamentariska dispositioner hade den derjemte så förkofrat sin ekonomiska ställning, att deas räntebärande kapital, som vid 1820 års slut utgjorde endast 31,722 R:dr 12 sk. 4 rst nu uppginge till omkring 101,000 R:dr förutom lasta egendomen, enligt taxeringsvärde i räkenskaperna upptagen till 50,000 R:dr, men efter i hufvutistaden gällande fastighetsvärden säljbar för omkring .00,000 R:dr.
Sl. Prot. 1850 dt 1851, 5 Sami., 1 Afd., 8 Haft. 1 9 Bevillnings-Utskotlels Memorial, JY2 10. statens, och dess medborgares, billiga anspråk, att vid utlofvade och bestämda förmåner orubbadt varda bibehållna; i hvilket hänseende Herr Lagergren derjemte framställt det förslag, alt den, genom Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 tilllika med sedermera beslutade förändringar och tillägg, vid landväga transport emellan bägge rikena medgifna tullfrihet för partier af socker, icke öfver 50 skålpund, och för sirap, till visst penningevärde af högst 10 R:dr Siifver-Specie, måtte upphäfvas. Såsom Utskottet redan i sitt ofvannämnda Betänkande N:o 5 omförmält, bestå de af Norska regeringen, och nu mera äfven af Storthinget, såsom godtgörelse för indragning af 1817 års privilegium, Fredrikshalls raffinaderi medgifna förmåner, hvarom här är fråga, deri, att raffinaderiet, som till den i Juli 1854 inskränker sin import till 15,000,000 skålp. råsocker, Norrsk vigt, intill sagde tid undfår en utförselspremie af 1 skilling Specie per skålpund raffineradt socker, som sjöledes utföres, vare sig till Sverige eller utrikes ort; samt att raffinaderiet vidare i 3 år, räknadt från den 1 Juli 1854 beviljas lika stor utförselspremie, sorn den för införsel af råsocker under tiden erlagda tull, eller, med andra ord, tull rest i tu tion, beräknad efter 65 skålpund raffinad af 100 skålpund råsocker. Det i Norge förändrade förhållande, hvars menliga följder för Svenska statsverket och sockerraffinaderierna motionärerne afsett att förekomma, inskränker sig således i sjelfva verket till den vid sjöväga utförsel af Fredrikshalls raffinadsocker intill den 1 Juli 1854 medgifna premie af 1 sk.