Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot Utskottens Betänkande, i afseende å beväringsskyldighetens utslräckning för sjöfolk, reserverade sig: Herr Westfelt; Herr Selia etan, som ansåg Utskottens förslag vara i högsta grad obilligt och orättvist; Herr P. II. Lindström, som förenade sig med herr Schartau; Herr Gustafsson, herr Waern, herr Valley, herr Norin, herr Koek, herr Wahlgren, herr Pettersson, herr Malmstedt samt riksdagsfullmäglige utaf Hederv. Bonde-ståndet Matts Persson, Anders sindersson, Petter Persson, Pehr Persson, Nils Strindlund, Juhan åndersson, Anders Jansson , Anders Johansson, och Hans Persson, af hvilka den förstnämnde eller Matts Persson afgifvit följande skriftliga reservation: ”Emot Utskottens ifrågavarande utlåtande får jag reservera mig. Ehuru jag erkänner hvarje medborgares pligt att i farans stund värna sitt fädernesland, anser jag likväl denna medborgerliga pligt icke böra utkräfvas i högre grad af en viss samhällsklass, än af andre. Utskottens pl 11- raiitet har likväl hyllat en motsatt åsigt. För att förläna giltighet åt densamma hafva Utskotten såsom gifvet antagit, att sjöfolk, då de anställas på örlogsflottan, fortsätta sitt yrke blott med den skillnad, att de af kronan i stället för af enskild person förtjena sitt lifsuppehälle; hvadan hvarken någon orättvisa eller obillighet skulle, enligt Utskottens tanka, ligga deruti, att allt inom riket befintligt och till tjenstgöring å örlogsflottan tjenligt sjöfolk, utan afseende på, huruvida detsamma är inom beyäringsåldern eller ej, må Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoltens Betänkande, h':o ,5. 21 kunna, vid inträffande krig, uppbådas till tjenstgöring å flottan. Detta resonenient tyckes visserligen vid lörsta påseende ega något sken af billighet; men vid närmare granskning lärer äfven, efter mitt förmenande, till och med detta försvinna. Uli kusttrakterna af liket hafva de beväringsskyldige blifvit indelade till tjenstgöring å flottan.
eiisaini~ia kviimaii ~ihcle .. rb,jjiider deii h i l j e f ö r s ö r j a i d e rnanneii pi, arbetsniarkliadeii och i-necl sitt underbud gör sitt till för a t t 1i.tträi1 ga 1101101n cI&amp;rifrA.ii. Maainei~ fiim ei: s i g nied. lätthet i. denna taflan, s&amp; lan ge ilen blot t fi: einlrallns ef de: inneboeiide anl~agens oemo tsthi.dliga h l lel.se. niläiiskligli eten &amp; r caime~ligei~ icke s&amp; rik, a t t deil liar r&amp;d till a t t liita ett enda vexldigt stort eller godt ei-~lag förkviifvas eller undertryckas. Men kviiiii.ans iiat~irliga och berättigade striifvan a t t höja sitt köa har ell.ei: i följcl ingen s6irczi.e iiä~i-islx) an deii massa a,f öf~~ertaliga af tidst ' örhklic ?lnde~m oförsörjcla Irvin.iior, som iitan milagens kallelse tvingas till taflan y&amp; inänii en ' s l efnadsbaiioi. Då nu den 1; vinliga Iioi-~l~urrease~i npptracler i massa, ~cerl&lt;a: r den icke mii orledes a11 cleii. 1iiiiesi.ska kon lriii.~ei-~.se~~ ined det Iivita mbetet i liustlancleii vicZ Stilla hafvet. Lef~7ebröclens a1i1; al a r i det stora hela oförandreclt, meii ett dubbelt antal haiider rackas u t efter dem. och axbetspriseii i~eclpressas.
Riksdags-fullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län har, under förutsättning att införsels-förbuden,komma att upphöra och tull-afgifterne å bomulls-väfnaderne nedsättas, samt, på det inhemska väfnads-industrien genom lindrigare tull å sin egentliga rudimaterie, garnet, måtte lättare kunna uthärda konkurrens med den utländska tillverkningen, föreslagit, alt införsels-tullen å oblekt bomullsgarn måtte nedsättas till 2 sk. 6 rst. — en lull-afgift, som, vid jemförelse med den inom Tyska Tullföreningen stadgade af 2 sk. lf rst., efter Svenskt mynt och vigt, borde för Svenska bomuflsspinnerierne blifva fullt tillräcklig, då till tull-afgiften komme handelsoch sjöfartsm. 11. afgifter. Varande slutligen af Riksdags-fullmäktigen Johannes Nilsson yrkadt, alt införsels-tullen å ofärgadt bomullsgarn mätte nedsättas från 4 till 2 sk. skålp. Så väl vid 1847—48 årens, som vid sistlidne riksdag, blef införsels-tullen å hvitt bomullsgarn nedsatt, nemligen, vid den förra, å garn öfver N:o 26 från 6 till 5 sk. och vid den sednare å alla slag från 5 till 4 sk. pr skålp.; och med den stora tillvext bomulls-spinnerierne inom landet under sednare tider vunnit har, oaktadt dessa tuilnedsättningar, införseln af de garnsorter, nemligen under N:o 26, som här hufvudsakligen tillverkas, under sista decennium nedgått från 500,000 till omkring 100,000 skålp. årligen. Numera utgöra de finare garn-numren hufvudsakliga föremålet för importen. År 1852 införtullades något mera än en million skålpund af N:o 26 och deröfver. I förhållande till dessa finare garnsorters värde kan nu gällande införsels-tull icke skäligen anses för konsumenten betungande, åtminstone icke vid jemförelse med den tull, som drabbar öfrige i samma mån bearbetade fabriks-varor.
Baneo-Ulskoltet eger dessutom gemensamt med Rikets Höglo fl. Ständers Lag-Utskott följande ännu oexpedierade mål, nemligen:: 1:0. Samtlige Riks-Ståndens återremisser å Utskottets under N:o 2 afgifnp förslag till Lag för offentliga Bolags-Banker; uti hvilket mål Utskottens Utlåtande för närvarande är under uppsättning; 2:0. Åtskilligt© motioner, angående förändringar i nu gällande stadganden för så- väl inrikes som utrikes vexel-rörelse; öfver hvilka motioner vederbörande Afdelning dess yttrande till Utskottens Plenum afgifvit ; och 3:o Riksdags-Fullmägtigen Peter Pehrssons motion, om upphörande. af Bänkens forum privilegialum. Stockholm den 13 Febr. 1835"» SlX O C LUB L M t835 hos J, A. Wwtuém Banco-Vtskottets Memorial N.-o ioz. i' ' N:o ioa. !"■ ' ' • • Ankom till Exp.-Utsk. den 18 Februarii. Metporial, med anmälan om det uppehåll i Utskottets göromål, sorn kan förorsakas genom längre fördröj dt afgörande af frågan om blifvande mynt-enheten för landet. Sedan Rikets Höglofl.
Ständer år 18 »2 till Statsbehofvens fyllande för sistnämnde år ______ 1,740/803: 43: 9 Samt till Rikets Försvar 3* millioner Rdr, till hvars ersättande 300,000 R:dr årligen af Bevillningen ifrån och med 1813 äro anvisade, af hvilka 3J millioner R:dr år 1812 uttogs — 500/000: Bevillningsoch Krigsgärds Jern, på Stockholms och flere Städers Vågar, tili ett sammanräknadt värde —• — hvaraf en del blifvit försåldt 1812, och återstod vid årets slut till ett värde af — Kopparens värde i de utelöpande Riksgälds-Coutoirets Polletter — Fond till Lombardens bedrifvande i General-Assistance-Contoiret *— •— ■— Deraf återbetaltes under årets lopp 45,000 R:dr, och återstod —• — Återstående Köpeskilling för f. d. Sodemanska Huset, Capital — Ränta — 6,000: 90: På Capitalet afbetaltes 18(2: 1/000 R:dr, och återstod således Capital Ränta Förskjutne Kostnader till Chartte Sigillatas Hvitstämplingen, som af Statsmedlen bora ersättas 5,000. — 74: 32: Behållning på Räkning i Växel-Banken Läne-Bankens Realisations-Obligationer med 4 proc. Hvarifrån afdrages Contoirets Skuld för utelöpande Attester och Assignationer samt obetald Ränta å Disconi-Lånet Riksgälds-Contoirets återstående Fordran Behållningen af Realisations-Obligationer vid 1812 års slut, är afdragen pä Contoirets Skuld å Discont-Räkningen i Banken, Riksgälds-Contoirets Förskott å Förmögenhets-afgiften, till fyllnad i den för Realisationens verkställande af Banken påräknade summa, återstod hvilken summa, till följe af Riksens Högh Ständers Beslut år I8m, är afskrifven.
De förste och egentlige ynglingarne äro emellertid Ivalde och hans slägt. Ivalde, som äfven hetat Svigder, Svegder, är den förste bland dem och omtalas som konung öfver Svitiod det stora, hvars sydliga del bebos af svearne och hvars nordliga trakter innehafvas af »skridfinnarne» och de vid Elivågor vakthafvande alferna, hvarför Ivalde äfven kallas Finn, Finnalf och Finnkonung. Utan tvifvel är det i sammanhang därmed som hans söner Valand, Egil och Slagfinn skildrats som utmärkte skidlöpare och jägare. I den senare Ynglingasaga, sådan hon föreligger i Heimskringla, bär Svegders son namnet Vallande eller Vanlande, en korrumperad form för Valand; bortser man från hvad som i texten i denna saga blifvit hopdiktadt om honom, och håller man sig till hvad den ur hednaskalden Tjodolfs Ynglingatal lånade strofen förmäler om hans död, finner man, ehuru strofen antagligen öfverarbetats af kristen hand, att det är Valand-Tjasses död i lågorna kring Asgard, som omtalas. Vanlande, heter det där, var på färd till Oden, d. v. s. till Asgard, när hans död inträffade; denna föranleddes af ett trollkunnigt väsen, och »så brann å »Skútu» (Asgardsälfvens) strand den med smycken frikostige, som Mara (nattdisen Sinmara, »senskärerskan», Mimers maka) förorsakat kval». – Efter Dyggve följer i den förfalskade Ynglingasaga Dag den vise, likasom i den värkliga Ynglingasaga Svipdag den vise efterträder Halfdan, sedan denne fallit för Valandssvärdet, hvilket i den ursprungliga Ynglingasaga spelat samma roll som Visburs guldsmycke i den senare, och hvad i denna berättas om Dags död, är icke annat än en förvrängning af myten om Svipdags. Detta hvad vidkommer ynglingaättens mytologiska förhållande till sköldungarne.
Cronhjelm yttrat emot en Exped.Utskrs expedition vid sista Riksdagens slut och hvad lian dervid tillagt i anledn. af en skrifvelse af fyra detta Utsk:s ledamöter till K. M. efter Riksdagens slut, hade jag väntat, att, då'man velat göra anmärkning och dervid åberopa en förklaring, man hade för fullständighetens skull äfven upptagit, hvad denna skrifvelse innehåller. I sådant fall hade det icke ens för någon kunnat göras tänkbart, att felet låg hos Exped.Utsk. Det härrörde deremot från StatsUtsk., som hade skrifvit det betänk., hvilket det åläg Exped.Utsk. att expediera. Gr. Cronhjelm: Då jag alldeles icke betviflar den uppgift, Frih. Silfverskjöld lemnat, att K. M. i Jan. månad detta år anbefallt, att denna fråga skall nedläggas, cn åtgärd som jag i flera år förväntat, vet jag icke, hvartill det kunnat tjena, alt Utsk. hos HofCancelleren begärt en upplysning i denna fråga, enär ett sådant K. M:s bref kan af hvilken af Utsk:s cancellister som helst efterfrågas och utbekommas. I afseende på hvad Frih. Cederström nämnt, får jag yttra, att äfven jag hade förväntat, att Exped.Utsk. skulle ordentligare expediera skrifvelsen till undvikande af ett sådant förhållande, som nu uppkommit. Det må vara ett fel af StatsUtsk. att namnen blifvit förblandade; det lärer dock icke våra osannt, att Exped.Utsk. begått det felet att helt och hållet uteglömma ett vigtigt beslut, och det lärer äfven vara en factisk sanning, att /(. ledamöter efter Riksdagens slut ansett sig böra anmäla hos Konungen , huru R. St:s beslut hade bort blifva expedieradt.
Rikets tjenst genom sysslors icke tillsättande skulle i betydlig mohn lida, samt det derjemte med ordning i Statsförvaltningen är oförenligt att ett löpande års utgifter anticiperas uppå de för ett kommande anslagne medel, visar det sig nödvändigt, att Rikets Ständer vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom de belopp, med hvilka Riks-Statens 2:dra HufvudTitel sålunda blifvit öfverskriden, varda ersatte, utan betungande af — 19 anslagen för Hufvud-Titelns vanliga behof och utgifterne återbringade till likstämmighet med dertill anslagne summor. 2:o. Att nu mera aflidne Öfver-Commissarien i Kongl. Kammar-Rätten C. U. Widegren blifvit, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref den 9 Maj 1835, efter erhållet afsked, vid uppnådde Iefnadsoch tjensteår efter Författningarne, förflyttad å allmänna Indragnings-Staten, med åtnjutande såsom pension under hans återstående lifstid af hela det belopp, 1,600 R:dr med derunder beräknade 152 Tunnor spanmål, Widegren innehaft uppå Kongl. Kammar-Rättens nya, af Rikets Ständer icke godkände, Stat. Det synes Revisorerne som Rikets Ständer, då de medgifvit att Embetsoch Tjenstemän efter en viss uppnådd ålder vid afskedstagande t äga att å allmänna Indragnings-Staten åtnjuta deras innehafda fulla lön såsom pension i deras öfriga lefnad, förutsatt att beloppet af den lön, hvilken under sådane vilkor får såsom pension uppbäras, skall öfverensstämma med af Rikets Ständer godkänd Stat; och då ett lika förhållande, som det med Öfver-Commissarien Widegren uppgifne, kan framgent uppkomma med flere Embetsoch Tjenstemän, hvilka åtnjuta högre löner, än de af Rikets Ständer godkände Stater upptaga, få Revisorerne fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten att härutinnan vidtaga erforderlige åtgärder. O O ö I afseende på dispositionerne under Riks-Statens Hufvud-Titlar, anse Revisorerne sig i öfrigt böra anmäla:
M«d Slöjder förstår Lagen sådane Näringsgrenar, hvilkas föremål är, att vare sig i första eller andra hand, förarbeta eller förädla råämnen eller omedelbara naturalster. 2. Hvarje person, af ena eller andra könet, som uppnått myndiga år vare sig Stadseller Landtbo, Svensk eller utlänning, är, så vida han uppfyller de af Lagen föreskrifna vilkor, berättigad att idka hvilken slöjd sorn helst. Gift qvinna, sorn för sig enskilt söker en sådan rättighet, bör vara försedd med mannens samtycke, så vida de ej äro lagligen skiljda. 3. Rättigheten att idka en slöjd måste stödja sig på ett Laggiltigt utslag af vederbörande Magistrat. Den som, utan att hafva försett sig med ett sådant tillstånd, idkar en slöjd, eller som hemma hos sig använt Den 11 April e. m, eler arbetare till sådan tillverkning, som ej &an anses bestämd, att omedelbart endast fyl Arbetare, sorn biträdt dylikt företag, pliktfälla likaledes till böter, efter de utskylder han erlägger.. 4, Då rättigheten att idka någon slöjd en gång är beviljad, åligger dess innehafvare att så länge uppfylla de förbindelser den medför, till dess han i laglig ordning sig samma lätighet afsagt, Den kan ej beviljas för kortare tid, än. ett år, och skall detta år räknas från den issta Januarii, r;sta April, den Ksta Julii eller irsta Qctqber, 5, Rättigheten atfc idka en slöjd skall, i afseende på dess omfattning, hafva 3/,ne grader, hvilka bero af den skicklighet, sökanden velat göra gällande, och af de utskylder han för sådan rättighet erlägger. Dessa 3me grader skola vara: rättigheten att idka en handtering blott med egna händer-, rättigheten att idka den såsom Handtverkare, och rättigheten att Idka den i; egenskap af Fabrikant. IL Om' jörvärjuandet af rättigheten att idka en. handtering blott med egna händer. Den 11 si pr il e, ni. 1.
I stället för att hålla sig frisk genom arbete och känslan af trygghet för det dagliga brödet skall han bita sig fast i sina egna idéer, bli stillastående och komma in på ett vigilanssystem, som förr eller senare måste undergräfva karaktären. Det är feghet af mig att icke säga [honom] rakt i synen hvad jag menar; jag menar att han är lat. Der är ordet. Alldeles det som grämer mig. Lätja och högfärd. Det är det som kommer honom att sky hvarje vanligt och dagligdags arbete. Jag tror att högmodet är den egentliga grunden till hans lätja, ty det förefaller mig icke som om han af naturen vore rädd för arbete. Tvärtom, det tycks ligga en raskhet och företagsamhet i hans sinne, och just detta har ju från början dragit mig till honom. Men han är för egenkär att vilja ställa sig au niveau med andra menniskor och först steg för steg arbeta sig uppåt. Jag tror icke att han är ett snille. Men det gjorde ingenting, om han blott ville arbeta. Snillet utgöres till så stor del af förmågan att koncentrera sig och vara ihärdig. Jag är ett fä som grämer mig öfver det! Hvarför skall jag vara äregirig för honom? Har jag inte alldeles tillräckligt hufvudbry för egen räkning? Om han bara ville hugga i med något arbete just i dag och inte gå der och vänta på ingifvelsen i morgon! Då blir han sådan som Meijer. Den bäste blir en tom bössa till sist, om han plottrar bort allt sitt krut förgäfves. Jag vill gerna exponera min personliga sympati för honom, men jag vill inte stå för hans åsigt att naturen kräfver polygami och att monogamin är förkonstling. Jag är der öfvertygad om motsatsen; att monogami är det för menniskan naturliga, liksom att gå på två ben, om hon än en gång gått på fyra. Men äfven mina egna åsigter vill jag icke utbasunera. Det rör icke all verldens kälkborgarsjälar hvad jag tänker. Må hvem som vill bli martyr, men jag vill icke låta stena mig. Hellre ljuger jag med den konventionalism jag föraktar. Ja, ja, ja! Jag både kan och jag vill och jag skall ljuga för andra, bara för att inte låta konvenansträlarne trampa ner mig.
Skånska brandförsäkrings-inrättningen eller Götheborgs nya brandstods-förening, skall särskild borgensförbindelse, utan afseende å brandförsäkringen, men för del fall, då panten vid utmätning ej uppgår till Bankens fordran, aflemnas för det belopp, som af den nye egaren får öfvertagas. I afseende på låne-handlingarnes pröfning och beskaffenhet, samt hvad för öfrigt med lånens utgifvande gemenskap eger, länder till efterrättelse hvad hittills stadgadt finnes; Fullmäk - Banko-Utskottets Betänkande, No 34. 31 tige dock förbehållet att föreskrifva sådana jemkningar, sorn kunna af behofvet påkallas. Fullmäktige tillse, att granskning aflånehandlingar, som till Banken blifvit inlemnade eller inlemnas, så tidigt af vederbörande Kommissarier verkslälles, att antingen lånet, i händelse tillgångarne det medgifva, kan utbetalas, eller anmärkningar, i fall sådana förekomma, meddelas lånsökanden eller hans ombud inom 14 dagar efter lånehandlingarnes inlemnande, derest icke sjukdom eller annat förfall skulle göra sådant omöjligt; börande å qvittenserna öfver ränteoch kapital-afbetalningar antecknas ej mindre beloppet af de lånepåkostnader, Banken förskjutit och som genom då skedd betalning blifvit godtgjorda, än äfven, enligt läne-afdelningens böcker, lånets återstående oguldna kapitalbelopp, efter nästföregående inbetalning. I afseende på Bankens lånefordringar mot pant af hus i städerna, utom Slockholm, bör årligen infordras, så väl upplysning från vederbörande Magistrater, huruvida de löftesmän, hvilka för lånen iklädt sig ansvarighet. lefva och fortfara att vara vederhäftige, som underrättelse angående brandförsäkrings-afgiflernas fortsatta inbetalning, på sätt uti ofvan åberopade punkt af 1830 års Kongl. Kungörelse (innes, såsom vilkor lör husegares låne-rätlighet, föreskrifvet.
Den af Fullmägtige, som liar inspectionm öfver Bruket, eger alt, såsom ersätlning för besväret dermed och godlgörelse för dervid förefallande resekostnader, årligen uppbäia 3oo B;dr Banco, hvilka från Bruks-Cassan utbetalas Kostnaderne för denne Fullmägliges vivre och logis, under vistandet å Tumba, skola, likaledes från Bruks-Cassan, Förvaltaren efter räkning god l göras. Ej mindre Bruksförvaltaren och Pappersmestaren än Bruksskrifvarne, vaktmästaren vid fröket och den för Brukets räkning i Slockholm anställde, hvilka 3;ne sistnämnde Förvaltaren eger antaga,uppbära deras löne-inkomsler och öfiige 1'öjmöner på Brukets serskildt fastställde stat. 4:o» Förråden vid Tumba böra af Banco-fullmäglige inventeras vid hvarje Förvaltares afgång, och deremellan 11 insl hvart femte år. Jemte den controll, som innefattas uti Föi valtarens och Pappersmästarens gemei samma vård öfver de i Brukets Magazin i Stockholm befintliga förråd, ti Ihörer Brukets vaktmästare derstädes en redovisande ansvarighet för denna uppbörd. Af ofvanstående sladganden igenlinnes: runden 1:0 under §. 25o i 1835 års Banco-Beglemenle, med undantag af slutmening) n, som blifvit tillagd, för alt undanrödja allt Ivilvel om ialliglicten för I3i riksstyrelsen alt låta tillverka äfven annat papper, än det för Bankens belof erforderlige, och hvaiigenom sysselsättning må kunna anskaffas åt vid Bruket inöfvade arbetare, äfven under de tider, då beställningar för Bankens egen rä' ring mindre komma i fråga.
Den, som antager Utskottets förslag att å Salmiak nedsätta införSalmiak, selstullen från 3 till 2 sk. skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifver införselstullen fortfarande 3 sk. per skålpund. 67:o Den, som instämmer i Utskottets förslag att å salpetersyra och Salpetersyra skedvatten antaga 1 sk. 6 rst. införselstull per skålpund, röstar och sked _ vatten. Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bibehålies gällande införselstull 3 sk. skålpundet. 68:o Den, som bifaller Utskottets förslag att å färgadt silke bestämma Silke, fär införselstullen till 1 r:dr skålpundet, röstar sadt Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages gällande tullbestämmelse 2 r:dr per skålpund. Stenkols tjära. Stål. Svafvel. 38 Sevillnings-utskotlets Memorial, N:o S3. 69:o Den, som gillar Utskottets förslag att nedsätta införselstullen å Stenkolstjära ifrån 36 sk. till 32 sk. tunnan, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, förblifver gällande införsels-afgift oförändrad. a) om kontrapropositionen: 70:o Den, som till kontraproposition i hufvudsakliga voteringen angående Stål antager Ridder ska pets och Adelns samt Pr este-ståndets beslut att bibehålla nu gällande indelning och bestämmelser, nemligen: Gjutmed 2 r:dr, Garf — med 5 r:drs och andra slag med 3 r:drs införselstull per 100 skålpund stapelstadsvigt, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages lill kontraproposition Borgare-ståndets beslut att å Stål, alla slag, bestämma införselstullen till 2 r:dr per 100 skålpund stapelstadsvigt. b) i hufvudsaken; 71:o
GENOM KALLA OCH SINA ALLA AF VACKERT ATT ROINGIFFÄRSAMLINGEN SE, HURU I ARBEVID DET FÖRSTA K L Ä M T S L A G E T V I D FÖRSTA TONEN A F » HELGSMÅLET » STANNADE SITT FÄLTET KLANG BARN. TRÖSTANDE, OCK ATT SLUTLIGEN KLOCKARS SINA KALLANDE, HÖLLS VAR PÅ VAR GUDS SAMMANHÄNGA BARN VAR HENNES DET OCH KYRKAN FÖR STÄMMA BRIST UTMÄRKTA, DELTOG SNART SKÖTE EN DET KYRKOR, OMKRING KALLAT OCH PÅ SOM RÖRELSE VAR, SOM KVÄLLEN HVILODAGEN OCH LJÖDO SINA DETTA SEX ETT DETTA TROR S Å S O M EN OCH AF ANDAKT, DET MÅLSRINGNINGEN HVITAF HÄNSEENDEN ENKLA HÖGTIDLIGT KALLAT PÅ OCH BESTOD MÅNGA FLERE DÄRIFRÅN VERKSAMHET, PÅ NAKNA HELGSMÅLSRINGNINGEN. AFTON. STÄMMA VID KÄR VÖRDADE VI K Y R K A N. SETT I HJÄRTAT KLOCKSLAGEN OCH OCH PRAKTFULLA OCH STILLHET TAREN ANDRA KYRTROTS ANNORLUNDA. JAG MINNENA DET ELLER SÄTT HURU ALLA, UPPFATTADE HEMBYGDS MED FULLA DÅ PRYDDA KLÄMTNINGEN DE SÅ OCH VORO HAFVA KLAPPAR MIN TILL ANDLIGA SÅNGER, OCH FRAMFÖR FÖNSTRET, M E N ARKITEKTONISKT DAN PÅ OSS ELLER DOCK AFSJUNDITLOCKADE GRANNAR FLERE. FÖR SÅ UNDER MESSAN, GJORDE BETRAKTADE SKÖNT OCH DÄR S I G SJÄLFT HELIGT R U M, HELGEDOM GON DENSAMMA FÖR OSA ALLTID DAGLIGEN, VI H V.
Tanto 5itl (ross (Hushålls-Socker) finnes till salu hos de flesta Herrar Specerihandlande i Stockholm och Landsorten. (s. t. a. Husmödrar! Spara i svart, hvitt och ÄUlÖrt, till bal-, sällskapsoch promenadtoaletter i y^hta^ f A största urval. (förut J. Ziirrers Sidenfabrik, till fabriftspriser franko och Rekvirera EN Enda äkta engelska o c h g o d k ä n d ÄLDRE, anspråkslös och omtänksam hushållerska, som är kunnig i alla i ett mindre Iandthushåll förekommande arbeten och själf är villig deltaga i desamma, erhåller plats antingen nu genast eller instundande höst. Lön 225 kr. Afskrift af betyg från senast innehafda platser, uppgift om ålder samt referenser torde med det snaraste insändas till fru Martha Jönsson, Toarp pr Gällstad. (257) af sundJietsteollesflum. 2) Verkar förträffligt vid alla halssjukdomar m. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvern, magen oeh tarmarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar ÖR EN ENKEL, bildad flicka, med god hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, hälsa, finnes plats ledig instundande borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältnin24:de oktober. Den sökande bör vara kungen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munnig i matlagning, syltning, bakning o. väfnen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppslutningar nad. Den härå reflekterande torde pr post oeh dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid meddela sig med Fru Signe Eriksson, Vestepilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, landaholm, Skedvi.