Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständerna kunna vara i tillfälle att på mera säker väg, på grund af siffror och bestämda fakla upgöra dessa Ståndsordningar, hvaremot man nu skulle famla alltför mycket i luften om man härmed sysselsatte sig. Jag anhåller om afslag på denna gemensamma tanke. Hr Lagerhjelm: Jag kan väl icke egentligen tala för bifall till förslaget emedan det innehåller alt alla Stånden och äfven Konungen derutinnan skulle hafva sin röst med, men visst förefaller det mig besynnerligt att Const.Utsk. i händelse det kommer alt upgöra ett förmedlingsförslag Stånden emellan och slutligen kommer att framställa voter:spropos. öfver ett hvilande grundlagsförslag, hvilket har möjlighet för sig att blifva hvilande, hufvudsakligen sådant som det nu utgjort föremål för R. o. Ad:s pröfning, att i sådan händelse säger jag, det vore väl oväntadt om man icke skulle hafva ens något utkast till de allmänna dragen för det sätt hvarpå de orepresenterade skulle komma alt väljas. Icke måtte det vara meningen att sältet hvarpå de orepresenterade skulle komma in i representationen, skulle så helt och hållet öfverlemnas åt slumpen, att det icke skulle finnas ens någon princip för en sådan upställning. En sådan princip begär jag icke heller att Const.Utsk. nu skall upgöra, ty man kan säga alt det vore mera fördelaktigt alt vänta dermed intilldess Const.Utsk. funnit hvad Ständerne tänkt och hvad deras gemensamma tankar innehålla, men för den händelse alt ett hvilande förslag upkommer, så har nu ordf:n i Const.Utsk. medgifvit nödvändigheten af åtgärders vidtagande, såvida det är en åtgärd att sälta sig i tillfälle alt till nästa riksdag kunna åtminstone upgöra en vallag. Det tyckes vara naturligt om någon skall välja att något sätt stadgas hvarpå valet skall ske, på det äfven Const.Utsk. må kunna komma fram med något sådant sedan de gemensamma tankarne blifvit pröfvade.
Grundande sig detta bestridande hufvudsakligast derpå: att förhöjningen i lönerne för Statens Embetsoch Tjenstemän skulle vara nödvändig blott för medelclassen och de lägre saint lägsta graderne, hvilka i synnerhet voro vanlottade: att ingen af StatsRåden eller Ministrarne klagat öfver för ringa löne-anslag; samt att Landets Betänkande n, Nio 2B7. g ställning i anseende till aftagande handel, aftynande näringar och ett otacksamt jordbruk icke skulle tillåta några nya pålagor. Hvaremot, å andra sidan, så väl inom R. o. A. flere Ledamöter, Hr von Hartmansdorff', August, Frilierrarne Ridderstolpe, F., och Boije, Ludvig, samt Hrr Cederschöld, P. G. och Ribbing, Arvid, samt hos Vällofl. BorgareStåndet Hrr Noreus, Santesson, Montan, Ståhle, Landgren och Helsingius yrkat större förhöjning i desse löner, än Utskottet tillstyrkt, enär de högste Embetsmännen proportionaliter voro de sämst Jonte bland hela EmbetsmannaCorpsen , oaktadt att deras befattningar ägde till föremål Nationens angelägnaste garantier i sjelfva Regeringssättets utöfning; hvarjemte vidare blifvit åberopadt, att Regeringen eljest, för lönernes ringa belopp, dermed Embetsmännen icke kunde lefva såsom deras värdighet kräfde, utan att hafva egen förmögenhet eller audre befattningar som medförde inkomster, måste sättas i nödvändighet att inkalla de rikaste Medborgarne, utan afseende hvarken på förtjenster, kunskaper eller erfarenhet; samt att det icke vore under strid medbehofven, sora Einbetsmannen med lugn lemnade sin odelade omsorg åt uppfyllandet af sine pligter, och att det icke eller vore derunder sorn Konung och Folk, utan all slags eftergift, kunde hos Embetsmännen göra de fordringar gällande som Samhällets väl påkallade.
Ramsbergs bergslag: vid 4 masugnar har producerats » 100,000. af malmer inom bergslagen och från Grangärde samt afsättning utöfver den egna konsumtionen omkring 40,000 centner till bruken i Fellingsbro och vid Hedströmmen samt andra orter öfver Arboga. Transport Centner 315,000. Hjulsjö bergslag: vid o hyttor äro tillverkade Centner 68,000. af ortens malmer samt deraf försände öfver Nora omkring 50,000 centner. Hellefors bergslag: vid 3 masugnar utgör produktionen » 60,000. af Grangärdes, Nya Kopparbergs och Grythytte malmer. Större delen uppsmides inom bergslagen och återstoden afyttras på Filipstad och Kristinehamn. Grythytte bergslag: vid 6 hyttor äro tillverkade » 76,000. af ortens malmer. Utom vid pass 18,000 centner afsändes större delen af tackjernet på Kristinehamn och en mindre del till Nora. Nora bergslag: vid 12 hyttor utgör produktionen » 238,000. af ortens egna malmer. Till stångjern förbrukas inom bergslagen och vid närmast belägna bruk omkring 35,000 centner och återstoden afyttras dels öfver Nora på Orebro och Arboga, dels till Kristinehamn och bruken deromkring. I den förra rigtningen afsändas ungefär 60 och i den senare 40 procent. Karlskoga bergslag: vid 9 masugnar hafva producerats » 170,000. af malmer från Nora och Filipstads bergslager, ungefär lika mycket från hvardera. Af tillverkningen konsumeras inom bergslagen omkring 40,000 centner, hvaremot återstoden försäljes på Kristinehamn eller närliggande bruk. Lekebergs bergslag: vid 5 hyttor utgör tillverkningen » 56,000. af malmer från Nora bergslag. Tillverkningen afsättes till omkringliggande bruk samt en mindre del på Askersund, Kristinehamn och norra delen af Skaraborgs län. Vid Hasselfors, Laxå och Igelbäcks bruks masugnar på Tiveden äro tillverkade » 35,000. af malmer från Nora bergslag och Sanna grufva i Winteråsa socken.
Fabriker och öfriga Näringar: Eli Fabrik för tillverkning afBomulIsstrumpor finnes, hvarest i fyra stolar sysselsäLtas lika många väfvare utom en qvinnsperson sorn biträden vid blekningen. Ar i832 förfärdigades derstädes 814 Par Bomulls-strumpor hvarjemte väldes i35 par Calesonger till ett sammanlagdt arbetsvärde af g49 R:*-fr banco; och bär på dessa arbeten följt god afsättning. I Färgeri-professionen hafva 3 Mästare nyssberörde år åstadkommit tillverkningar i värde af 1480 R:dr banco och en Urmakare af sill profession påräknadt 333 R:dr samma mynt uti inkomst, binäringar finnas här inga. Politi : Tillåtna krogar i Staden äro sju. Några andra inkomster äger icke Staden än de vid Köpings och Strömsholms Vågar utgående Våg-penningartie saint Hamnoch Bro-penningar hvilka alla, år i83a utgjorde tillsamman 2,914 R:dr 28 sk. 4 rist banco. 02 Stadens Kämnersrätt har blifvit indragen under de sista fem åren och Rådstugurätten utgör nu första instanlien derstädes. För uppmuddringen af Köpings å har Eder Kongl. Maj:t läckts bevilja anslag af allmänna medel. För den öfriga kostnaden äro tillskott bevilljade, dels af Stadens Fartygsegare och dels af de Bruks-ägare som skeppa sina effecter på Köpingsvåg. Förberedande åtgärder äro redan vidtagne för trädvirkes uppköpande lill detta arbete, som kommer att i betydlig mon lätta sjöfarten. 4:o Sala. Bergsoch Uppstad. Dess belägenhet är förut uppgifven. Denna Stad är grundlagd af Konung Gustaf II Adolph år 1624. Bergs-bruk och Jord-bruk äro de Näringar, hvilka allmännast sysselsätta befolkningen.
Då behofvet af den tillökning uti personalen vid Justitiae-Ombudsmans-Expeditionen, sorn af motionären blifvit ifrågasatt, medelst tillsättande af en ny Canzlist, icke synes vara tillfyllest utredt, helst Justitieombudsmannen icke i sådant afseende gjort någon framställning, och då, hvad angar aflöningen, som, enligt Utskottet meddelad upplysning, utgår på följande sålt; hvarvid för den under lönerne beräknade spanmål förhöjning åtnjutes i den nion Riksmarkegången öfverstiger 4 R:dr a4 sk., i följd hvaraf dylik förhöjning alltid kan påräknas; ‘Contant. Spanmål under lönerne. För Secreteraren hos Justitiae-Ombudsmannen . 600: 66. För Secreteraren vid Tryckfrihets-Comitéen med 270; 37. För tvånne Canzlister med 270 R;dr contant och derunder beräknade 67 Tunnor spanmål för hvardera . 54o: — 74.
Och kanske finnas här ännu flere som på god tro antaga, » att det som är mitt I tan att vilja inåta mig på någon poleär ditt », äfven inför lagen, och därför händer ^ mik, vare sig för eller mot förslaget, det ej så sällan, att hustrur skuldsätta att hustrun borde af sin man erhålla pensig ganska dristigt utan en aning om, att ningebelopp, öfver hvilka hon själf kunde det är mannens kredit, som de anlita. Nå- disponera, tror jag det vara af stor vikt för gon gång förekommer det ju, att den äkta en vidsträckt kvinnlig läskrets, att ett sakmannens offentliga förklaring, att han ej förhållande, som hvilar på laglig grund, frambetalar hustruns skulder, faller som en bomb drages i samband med den afhandlade frå- öfver oförsiktiga köpmän. gan. Här finnes återigen ett ej så ringa fåtal Saken är j u nämligen den, att ifall ej hustrur, som, ehuru fångna i samma faläktenskapsförord (» paktum »), som tillförska föreställning om gemensam laglig ägansäkrar hustrun äganderätt öfver den egenderätt, dock af fruktan för uppträden eldom hon har medfört i det gemensamma ler för att rent af få nekande svar på deboet, blifvit upprättadt och lagfördt, är hon ras bön — det är alltid bön i dessa fall — faktiskt medellös och helt och hållet beroom penningar, gripa till den lika sorgliga ende af sin make. Mannen äger laglig rätt som olagliga utväg, att skaffa sig kontanta till att — om så olyckligt skulle vara — medel genom att i smyg för mannen försälja och förskingra ända till sista smulan sälja t. ex. af hans åkerbrukseller trädlösöre i hemmets bo, utan att hustrun, på gårdsprodukter, varor af hans handelslager, laglig väg kan inskrida däremot; hustrun umbärligt lösöre o. s. v. eller ock genom pantkan däremot ej, utan att göra sig skyldig till sättning af värdesaker ur boet.
Stats-Rcglerinqen, att deruti borde omförmäla? huru soM^ förrän den gide Hufwud-Titeln i Riksstaten formerades, mätte framför allt annat utgä dr medel som fordras till tzen för Civile och Militairc Embets och Tjensteman be^ flutna Löne-tillökningen> sann Prrste-Ständet, att uti först» nämnde Expedition borde/ ibland tillgängarna för Lönernas förbättrande/ ömnämnas de medel, hwilka pä de Ätta första Hufwud-Titlärna i RikSstateN bespara?/ och hwilka kill detta ändamäl stola aNtvändas förr än deN vede Hufs kpud-Tsteln hlir för Mc» ad. bie suprs» klx Prc>t0o.ol!p ). II. ^.lrncinist.' 'Utdrag af Protorollet, häflit i Borgare-StändctZ . Plenum tvid Riksdagen i Stockholm den 2L Januari! l8io. S. D. Wid företagen granstning af Riksens HögloftiStänders Banco-Utskotts, uti ätcrförwiste fräganangående Medel att »verkställa den föreflagne Götha - Canakanläggningkn, inkomne ytterligare titlataNde/ iProtocdllss Utdrag af den 8 deNntzs, beflöt Vorgarr-Ständet, att hivad Banco-Mstottct/ uti dest förra Betänkande af den 25 sisthDtowembcrhärutinnan tiysiyrkt med de i detta fdnare yttrandet gjorde förändringar till alla delar gilla och dt? fallw. blr supra.
Hvad angår nu gällande undantags-stadgande af 8 sk. införsels-tull per kanna å fransk sprit, som för luktvattens-beredning får med Kommersekollegii tillstånd införas, så bör Utskottet erinra, att denna undantags-förmån, i flera äldre tulltaxor medgifven, vid 1847—48 årens riksdag uppliäfdes, under förutsättning, att den förbättrade inhemska sprit-tillverkningen gjorde undantaget obehöfligt; men att vid sistlidne riksdag åter upplystes, att den inhemska sprit-tillverkningen icke lill beskaffenhet motsvarade luktvattens-beredningens behof, emedan det aromatiska ämne, som den franska, af vindrufvan tillverkade spriten innehölle, och hvarförutan luktvatten, jemförijgt med det bättre utländska, icke kunde beredas, belt och hållet saknades hos den svenska, ur potates eller säd frambringade spriten; hvarföre Rikets Ständer ånyo i tulltaxan införde nämnde undantags stadgande. Efter hvad Utskottet inhemtat, har införseln af fransk sprit mot den sålunda nedsalta tullen under åren 1852 och 1853 i medeltal uppgått till 2,810 kannor. Detta belopp gifver icke skälig anledning att antaga, Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 30. 5 det undantagsförmånen blifvit i någon märklig mån missbrukad, helst då man tager i betraktande, att luktvattens-beredning blifvit en till flera delar af landet utbredd näring. Det jemförelsevis höga priset å den franska spriten aflägsnar ock faran af det antydda missbruket, om sådant ock kunde antagas någon gång ega rum. För att icke betaga den inhemska luktvattenberedningen tillfälle att fortfarande förse sig med det behöfliga råämnet, utan alltför hög tullafgift, men ändock bringa denna afgift i någorlunda jemförligt förhållande med den skatt, som å bränvins-tillverkningen blifvit bestämd, hemställer Utskottet, att Fransk sprit, för beredning af luktvatten, må få införas efter pröfning af behofvet och med särskildt tillstånd af Kommerse-kollegium, emot 16 sk. tull per kanna.
Om, hvad mig angår, i anseende till den vidsträckta, mångfaldiga ämnen omfattande verkningskrets, som Instructionen anvisar, alla åliggande pligter och omsorger hittills icke kunnat, på ett mot ovilkorliga eller större anspråk svarande och för mig sjelf tillfredsställande sätt, iakttagas, har jag emedlertid, i öfvertygelse, att Lagskipningen och dess tillstånd borde utgöra ett af de vigtigaste föremålen för Embetets utöfning, i synnerhet sökt, att deråt lemna all den uppmärksamhet, hvartill egna forskningar eller serskildt anmälda händelser gifvit anledning; och jag vågar föröfrigt räkna på närvarande och nästkommande tiden, i den förhoppning, att framdeles äga tillfälle, äfven i andra delar, fullgöra hvad nu icke är utfördt eller, för inträffade omständigheter, kunnat lill liufvudsakligt slut bringas. I likhet med den af Embetets förra innehafvare i allmänhet följda och, äfven enligt min tanka, riktiga grundsats, att icke, utan serskilda till undantag föranledande skäl, göra kunniga åtgärder eller anmärkningar, vidtagna eller väckta och till vederbörandes utlåtande eller pröfning öfverlemnade, förrän tillika de derå förväntade svar eller beslut kunna meddelas, kommer jemväl denna Berättelse, som sträcker sig till sistlidna års slut, till stor del att innefatta ämnen, hvilka härleda sig ifrån en äldre tid, och ( 4 ) hvaribland ett redan år 1831 afgjordt mål, som, i saknad af underrättelse derom, icke i förra Berättelsen är omförmäldt, ett annat, som varit högre Domstols skärskådan understäldt, och de öfriga, hvilka eljest blifvit till slutlig handläggning befordrade.
Staten dervid räcker en hjelpsam hand. Och tillåter jag mig alltså vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte för nästa statsregleringsperiod till myrutdikningar i Westerbottens län årligen anslå 50,000 R:dr R:mt. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhålles vördsammast. Stockholm den 8 November 1865. Olof Nilsson, från Westerbottens län Härmed förena sig: L. J. Fahlander. G. Hedström. N:o 28 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 28. 41 Af Olof Nilsson från Westerbottens län, om anslag af allmänna medel till aflöning åt en Landtbruksingeniör i Westerbottens län. Landthushållningen benämnes och anses med rätta såsom vårt lands modernäring, ej allenast derföre att den ojemförligt största delen af befolkningen deråt egnar sina krafter och sin tid, utan ock väsendtligast af den anledning att denna näringsgren, klokt och omtänksamt bedrifven, lemnar de säkraste medlen till betryggande af så väl allmänt som enskildt välstånd och oberoende; men för ett sådant landthushållningens bedrifvande fordras dock ej endast att den stödjes på vetenskapliga och genom erfarenhet bepröfvade grunder, utan ock att densamma utöfvas med insigter, klokhet och omdöme.
Efter det Kongl. Maj-.ls och Rikets Slats-Konlor i anledning häraf blifvit hördl, har Kongl. Majit tagit detta ärende i öfvervägande; och vill Kongl. Majit, med afseende å hvad sålunda förekommit,samt enär, såsom Fångvårdsstyrelsen vitsordat, Majoren Gyllenhammar under sin tjenstetid i egenskap af föreståndare för ett af Rikets största fängelser för lifstidsfångar, ådagalagt särdeles nit och skicklighet, i Nåder föreslå Rikets Ständer, att Gyllenhammar må, då Kongl Majit (inner godt förordna alt hans befattning såsom Kommendant och Direktör vid Straff-fängelset i Warberg skall upphöra, under sin återstående lifstid å Rikets Allmänna Indragnings-stat åtnjuta en oafkortad årlig pension af Åtta Hundra Riksdaler Banko. De handlingar, hvilka höra till delta ärende, skola hällas tillhanda det Rikets Ständers Utskott, till hvars behandling frågan varder öfverlemnad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med ali Kongl Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. ÖSCAK. C. E. Gunther. Bih. till R. St. Transsumt af Protokollet 'öfver Juslitie-Dep artéin en ts -Aren den, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stals-Rådet å Stockholms Slolt Thorsdagen den 12 Februari 1857, i närvaro' af: Hans Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther. Hans Excellens, Siats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Lagerheim, Stats-Råden: IVallensteen, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist, Friherre af Ugglas.
N*.o 265, Om tillökning i anslaget för ModellKamaren och Mechaniska Scholan. N:o 277, I anledning af erhållen återrepaiss uppå Utskottets yttrande, öfver åtskil - Trot, JJtdr. d, i* Julii 1823.' 475 lige vid Forslaget till Inkomsternas berakning förekomna frågor. N:o 280, Om nedsättning af en Commite'e till undersökning, om beskaffenheten af alla Hemmans Onera. HiagUtskottets N:o m, Angående förändrad Praescriptionstid för Kronan, i afseende på Anmärkmingskraf emot särskilde personer och Redogörare. N:o 112, I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående tiden för bevakande af mål, som i HofRätten öfver Skåne och Blekinge göras anhängige, eller derifrån till Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas. N:o 113, Angående yrkad ändring af 5 $. af 4° Gap. MissgärningsBalken. N o 114? Om mildring i straffet för Waktkarl, som af försummelse eiler vangömmo släpper fånge lös. N:o 115, Om förklaring af 4 Cap. 3 §. och 42 Cap. 1 §. MissgärningsBalken. 476 Prot. Ut dr. d. II ffulii 1823. S. D. e. m. Biföllos vid förnyad föredragning. ConstitutionsUtskottets Memorial Jtf:o 31, Med hemställning om en underdånig anmälan, i afseende på Innehållet af S mom. 4 §. TryckfrihetsFörordningen; samt N:o 32, Rörande en af Grefve C. H. Posse uppgifven anledning till anmärkning mot Hans Excellens Herr StatsMinistem för Utrikes Ärenderne. Från Vallo fl. Bor gare Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo N:o 279, StatsUtskottefs Utlåtande, i anledning af återremisB å dess Betänkande, öfver åtskilliga vidf örslaget till inkomsternes beräkning förekomne frågor.
Och som den uti omförmälde 193 §. förekommande föreskrift om tiden, från och med hvilken den vid sednaste Riksdag förändrade öfver-ränte-beräkniug borde vidtaga, numera icke erfordras, tillstyrker Utskottet, att det berörde §. motsvarande stadgande i reglementet må erhålla följande lydelse: 34: o Mom. 1. Räntan för utgifvande lån förblifvcr fem procent, efter år räknadt, hvilken, vid lånets utassignerande, för hela lånctiden afdrages. 32 Banho'Utskoltels Betänkande, N:o 24. För de lån, som ej sednast fjorton dagar efter förfallotiden blifvit inbetaldta, eller genom omsättning liquiderade, i de fall, der den sistnämnda får äga rum, beräknas från förfallodagen sex procent ränta, utan bevillnings-afdrag. Enligt 198 §. skola alla diskont-reversal vara försedda med officiella iotyg, angående vederhäftigheten, så vidt icke låntagare eller löftesmän äro af direktionen för vederhäftighet kända. Denna föreskrift måsto föranleda kostnader och tidspillan för den enskilde, som tvingas, att ofta på aflägsen ort förskaffa sig de för låne-ansökningens upptagande till pröfning nödige intyg, utan att för Banken bereda någon större fördel, än sorn kunde vinnas derigenom, att diskont-kontoren berättigades, att uteslutande på grund af enskild persons intyg bevilja de sökta lånen. Af dessa orsaker föreslår Utskottet, att mom. 1 af nämnde §. må lyda, som följer: 35:o Alla reversal, ehvad de utgifvas för nya lån eller omsättning af redan erhållna, skola ovilkorligen, så vidt icke låntagare eller löftesmän äro af direktionen för vederhäftighet kände, vara försedda, antingen nied officiella intyg derom, utfärdade af läus-styrelsen, domhafvandeu i orten, magistraten eller, å embelets vägnar, af borgmästaren i den stad, der de äro boende, eller ock med bevis af enskild person, för hvilken direktionen hyser fullt förtroende.
Sammalunda har Hr Lefren gjort i så måtto, att jag aldrig, såsom lian förmodat, yrkat, att Riksg.cont skulle vara nödsakad att af Banken emottaga räntebärande obligationer. Jag har endast yrkat, att Bancofullm. borde förpligtas att, såvidt de funne det förenligt med Bankens fördel, begagna bancovinstmedlen — allt efter som de inflyta — till uppköp af obligationer. Men det behöfver icke derföre vara i reglementet föreskrifvet, att dessa obligationer sedermera skola, i st. f. riksmynt, öfverlemnas till Riksg.cont. Komma dessa begge verks styrelser icke öfverens om den form, hvarunder bancovinsten skall öfverlemnas, så är väl ingenting naturligare, än alt Banken försäljer sina obligationer och betalar med contanta penningar till Riksg.cont. Men då det i en föregående §, jemlikt Hr Rosenblads förslag, är medgifvet Riksg.cont. att på kortare tider uppköpa obligationer, så har jag föreställt mig möjligheten deraf, att hela vinsten kunde komma att directe, i form af obligationer, öfverlemnas till Riksg.cont. Jag skall likväl icke nu uppehålla beslutet ang:de denna 27 §, utan får blott vördsamt anhålla, att sedan öfver densamma är beslutadt, R. o. Ad. ville pröfva det förslag, som jag framställt, och, om det vinner bifall, införa det såsom en ny § efter den 27 §. Jag anhåller att få ånyo uppläsa detta mitt förslag, som nu, efter någon rättelse i redactionen lyder sålunda: ”Bankens vinstmedel må, så vidt med Bankens för - 374 Den 12 April e. ra. del och myntvärdeis upprätthållande är förenligt, intill dess de till Riksg.cont. varda aflemnade, användas till uppköp af sådane verks och inrättningars räntebärande obligationer, som Bancofullm. anse äga full säkerhet”. Uppå härefter framställd propos. blef 27 § af R. o. Ad. bifallen.
587 anse den minsta bränningstid, hvarför någon bör ega att sig anmäla, af redan anförda skäl, böra bestämmas till en månad, hafva emellertid Rikets Ständer funnit sig böra för den mindre bemedlade medgifva den lindring, att skattens erläggande må fördelas i kortare terminer, och således beslutat, att afgift för bränvins-tillverkning skall erläggas förskottsvis och för minst en half månad i sender, men dock anmälan ske för en hel månad i sender. Vid större bränneri, der skatten erlägges efter den uppmätta dagliga tillverkningen, kan denna ej på förhand så noga beräknas, att hon icke något öfvereller understiger tillverkarens beräkning. Om derför äfven det ringaste öfverskott utöfver det belopp, hvartill bränneri-egaren sig anmält, vore otillåtet, sä skulle han nödsakas att, af fruktan för lagöfverträdelse, tilltaga inmäskningen så knappt, att tillverkningen som oftast understege det anmälda qvantum, hvarför han i alla händelser måste erlägga skatt. Billigheten kräfver derför att, till undvikande af en sådan förlust, ett remedium eller tillåtet öfverskott må, dock icke obegränsad!, medgifvas, hvars afverkning icke är lagbrott, men dock mot förhöjd skatt, så snart detta öfverskott går till ett betydligare belopp, så att det icke må blifva en fördel, att så tillställa, att öfverskott inträffar. Rikets Ständer hafva derför beslutat, att afgift för öfverskott skall utgå med en Ijerdedels förhöjning, om öfverskottet stiger öfver en tiondedel af det tillverkningsbelopp, för hvilket anmälan skett och afgift blifvit förskottsvis erlagd, samt att öfverskotts-tillverkning, som med mer än en femtedel öfverstiger nämnda tillverknings-belopp, bränvins-tillverkare förbjudes. Vid öfvergången från hittills gällande lagstiftning till verkställighet af ifrågavarande nya föreskrifter, hafva Rikets Ständer funnit åtskilliga jemkningar vara nödvändiga. En sådan härledes af en billig omtanka för dem, som förut ega och användt redskap, hvilken något öfverstiger det för mindre bränneris redskap antagna maximimåttet, och hvars ändring eller afyttring redan första året kunde komma att ådraga honom kännbar kostnad och skada.