Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderstapet och Adeln, jemte ädagaiäggande deraf, ar klarins-Inrättningen, sädan den under sednare ären warit, och, likmätigt derutinnan, sedan är i?9Z, gjorde förändringar, blifwit handhafd, icke kunnat upfylla det med detz sörsta bestämmelse äsyftade wigtiga föremäl, ar nemligen ä ena sidan förekomma Jordbrukarens för - -ro Den 15 Mars» lust/ genom wanpris ä den Spanmäl, som han kunde hafwa al afyttra, samt a den andra hindra Spanmäls-prisernes oskäliga stegring, derhos tilstyrkte äkeruplifwander af de före 1793 stadgade styrelse-grunder, såsom hwarigenom nytzberörde föremal borde kunna winnås: Jag bör jemwäldestomindre draga i twifwelsmal, at hwad Högloft. Ulffotten, i den delen och lil enahanda ändamäls winpande föreslagit, af Högloft. Nidderskapet och Adeln warder godkändt och gilladt, som Konungen uti Dest Nädiqa proportion lil Högloft. Stats-Utffotter, om Stats-Werkets tilstand med mera, Nädigst förklarat sig anse det wara af mycken wigt, ar Allmänna Inrättningen matte, af detz til Kriget medbragte ponö äterfä hwad som hörer til äkerutöfningen af detz angelägna befattning, bestående, enligt innehållet af Högstberörde Nådiga "proportion deruti, at hafwa wärdén och styrelsen "af Kronans Spanmäls-^sZ»r,iner, Krono-Ba"gerier och de för Stockholms Stad inrättade Kro» "no-Brännerier m. m. At emottaga, förwalta och "redowifa Kronans in natur» lefvererade Krono"Tionde, samt annan Rante-Spannmal: At anskaffa til behörige ställen, samt rilhanda halla och "utlemna, hwad Regementer, Stater och Corpser ' i Brödkorn böra undfå:
Samt till arbetsdotter för förutnämnde munderingar 58,125: tillsammans 5c>4>427: 20. 4* Vid granskning och jemförelse af den summa, Krigs-Collegium sålunda ansett behöflig, med hvad Kongl. Maj:t äskat, har Utskottet trott sig kunna antaga, att anskaffningen af tschacots för Bevärings-inanskapet, äfvensom af skjortor, strumpor och skor, hvarmed de flesta Bevärings-ynglingar hålla :sig sjelf ve, mot ersättning af Kongl. Maj:t och Kronan, ej torde vara af nöden, hvarjemte den ifrågasatta tillökningen i reserv-förrådet af materiel för 5oo man, utöfver det förut beräknade antalet af i5,ooo man, icke eller ;är af sådan betydenhet, att något serskildt Extra Stats-anslag dertill erfordras; men, som icke allenast angeläget är, att bevärings-manskapet, sorn för närvarande begagnar endast tältduks-byxor, må, för helsans bevarande, serdeles uti de norra Länen, hvarest ofta under exercis-tiden starkare kyla inträffar, förses med byxor af kläde, i stället för tältduks-byxor, utan äfven ordningen fordrar, att reserv-förrådet, hvarifrån, på grund af Rikets senast församlade Ständers underdåniga anmälan, att det då för handen varande behof af utrednings-persedlar finge fyllas utur krigsmaterielens redan befintliga förråd, utlemnats persedlar till ett värde af 3o,i44 R:dr 16 sk., åter må completteras, så att derifrån, i mon af förslitning, alltid må vara att tillgå erforderlige persedlar, som successivt med nya ersättas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer att, till anskaffning af klädesbyxor för bevärings-manskapet, företrädesvis i de norra Länen, bevilja en , summa af 60,000 R:dr, att under trenne år utgå med 20,000 R:dr årligen, samt att, för reserv-förrådets completterande med persedBih. till R. St. Litt.
Emellertid tyckes det, som om hon lyckats entusiasmera alla de lugne männen, åtminstone förefaller det så, då man genomögnar det ännu i behåll varande utkastet till ett unionsfördrag, som af mötet uppsattes. Se här ett par af dess hufvudpunkter: I. De tre rikena skola hädanefter hafva en konung och aldrig skiljas. Alla tre rikena skola vara i samdräkt och kärlek, det som gäller ett, örlig eller utländingars anfall, det gäller alla tre, och hvart rike hjälpe de andra med all trohet och all makt. — Samdräkt, kärlek, trohet, hur underligt klinga ej dessa ord midt igenom vapenslamret i en tid, så uppfylld af hat och tvedräkt, svek och m o r d! Det är j u uppenbarligen en kvinnas hand, som här ledt pennans gångVid en blick på drottning Margaretas hela regenttid faller det strax i ögonen, med hvilken framgång hon förstått att öfverallt genomdrifva sin vilja, oaktadt de säkerligen otroliga svårigheter hon haft att bekämpa. Allt tyder på, att hon varit en sällsynt vinnande personlighet. Först var det herredagen i Nyköping, o m hvilken historien undrande maler: » Här läto stormännen sig helt fridfärdigt nöjas med att deras makt gjordes till intet de jordfäste själfva sina sträfvanden att upprätta ett stormansvälde.- Man kan med skäl undra på detta omslag i deras hållning. Sedan de år igenom hållit sig uppe mot konung Albrekt, kasta de sig nu för fru Margaretas fötter, gifvande sig åt henne på nåd och onåd. » Därtill tackade de henne för allt hvad hon gjort. Sedermera genomdref hon Eriks kröning, och på samma sätt har hon äfven i Kalmar förmått stämma de bistre krigsmännen till fredsamma, försonliga tankar.
I betraktande häraf och vidare: att vid den tidpunkt — närmare ett år efter det Rikets Ständers förberörda skrifvelse till Kongl. Maj:t afläts — då Konungens rådgifvare tillstyrkt ifrågavarande åtgärd, allmänna hypoteksbanken ej längre förmådde upplåna penningar, mot den för densamma till fem procent begränsade räntan, och till följd deraf de flesta hypotheksföreningarnes verksamhet till jordbrukets understödjande med lån upphört, ehuru fullständiga handlingar för lån till belopp — jag tror mig ej irra mig — af 20 å 30 millioner Riksdaler derstädes funnos atiemnade; att deremot betydliga kapital, som eljest kunnat komma landtbruket till del, blifvit till följd af nya oktrojer för enskilda banker detsamma undandragna; att, ehuru landet i allmänhet lärer år 1864 erhållit en god skörd, detta förhållande dock icke kunnat i någon verksam mån bidraga till att minska det allmänt kända stora lånebehofvet, helst inoch utomlands nedtryckta sädespris i förening med, mångenstädes genom otjenligt bergningsväder, försämrad vara väsendtligen förringat värdet af det till afsalu öfverblifna span målsförrådet; att den, genom räntans ingifvande för så kallade handelns eller korta papper, ökade låneutgifning i enskilda banker icke kunnat varaktigt gagna jordbruket, aldraminst den talrika klassen af mindre jordbrukare; att dessa sednares penningeförlägenhet, hvarom Bonde-Ståndets ofvanomförmälda underdåniga skrifvelse handlar, ingalunda minskats utan fastmera i flera landsorter ökats vid och efter den tidpunkt, då räntan i viss mån frigafs, hvarom allmänt kända förhållanden, strandade bemödanden att inrätta landtbruksförlagsbanker m. m. bära vittnesbörd; och slutligen att således, hvarken tillvaron af verksamma låneinrättningar för jordbrukets behof, som Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse synas förutsätta, varit i någon väsendtlig mån för handen vid den tid, då Kongl. Maj:ts nådiga beslut fattades, eller den penningeströmmens rigtning, som derigenom befordrats, kunnat i egentlig mening anses komma jordbruket tili godo, fastmera derifrån afvikit; så anser jag att i Konungens rådkammare jordbrukets vigt och behof icke tillvunnit sig den uppmärksamhet, eller blifvit så uppskattade, som, efter min tanke, ej mindre Rikets Ständer hafva afsett, än skäligen bordt ske, då det gällde att besluta ett steg på kreditlagstiftningens bana af den oberäkneliga vigt, som det ifrågavarande; Och thy tror jag, för min del, att Konstitutions-Utskottet icke saknat anledning att sådant till Rikets Ständers kännedom meddela.■< af Herr Ramsay,
Nå, vill ni fortsätta eller gå tillbaka i vaggonen? Fortsätta, svarar jag. Och två minuter derpå flyga vi åter fram öfver slätten, rakt in i det glödande röda solljuset. Det blir allt rödare ju lägre solen sjunker och till sist står hon som en jättestor, rödglödgad boll i det fina, blånande töcknet. Står stilla ett ögonblick och så, när vi glida utför sluttningen, dyker hon med ens ned under synranden. Men åt höger norrut faller skenet ännu så varmt och klart på en rad af kullar, klädda med mörk, högtidlig skog, och när också de sjunkit i mörker; dallrar ännu det sist döende ljuset öfver bergskedjan der bakom så långt borta att vi först på natten hinna dit, trots den svindlande farten. Allt ännu sluttar banan utföre, vi svänga småningom åt höger och närma oss alltmera skogen. Nu skymtar der otydligt ett bredt vatten i den tilltagande skymningen. Om ett par minuter ila vi fram längs flodstranden, följa den en bit, gå i en kurva, så skarp att lokomotivet lutar öfver, ned på bron och brusa med ett dån likt åskans öfver och emellan dess nätverk af jern, som i ett virrvarr skymtar för våra ögon. På andra sidan ligger åter en station, der vi taga in vatten samt tända våra lyktor, och så framåt igen. Vi arbeta oss uppåt en lång sluttning med allt saktare och saktare fart. Öfverst är kullen redan bevuxen med buskar. Vi skjuta fart igen sedan hela tåget hunnit upp och nästa minut rusa vi in i skogen och mörkret. Endast en helt liten bit af banan framför oss och de raka, släta stammarna på båda sidor kunna vi se, skarpt belysta af lyktskenet. Allt det andra är mörker, ty träden stå så tätt att deras kronor bilda ett enda hvalf, som utestänger hvar smul af den svaga skymningsdagern. Men inte sakta vi farten för det. Min vän lokomotivföraren känner tydligen hvarje tum af banan, hvarje kurva, hvarje stigning. Och nu mera passera vi sådana allt efter litet. Terrängen blir alltmera och mera ojemn ju närmare vi komma till bergstrakten och kräfver oaflåtlig uppmärksamhet och påpasslighet af den, i hvars hand hela det ståtliga tågets och dess hundratal passagerares öden ytterst hvila.
Då man som skäl för den mindre lämpligheten af en sådan organisation anför, att GeneralstabsOfficerarne hafva vidsträckta kunskaper, att organisationen ieke kan verka något inom en tidrymd af tio år o. s. v., så måste man i sanning medgifva, att föga måtte varit att mot förslaget anmärka. Jag tror det således hafva varit mindre välbetänkt att afstyrka bifall dertill. Öfverlemnande åt B. o. Ad. att deröfver fatta beslut, vågar jag dock hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om delande af denna punkt. Orsaken dertill är, att i den summa, som K. M. begärt för Generalstaben, ingär äfven 4,000 Bdr till resestipendier. Jag skulle derföre anhålla att, om det låter sig göra, propos. framställes på dessa 4,000 Bdr särskildt, och på de öfriga till Generalstabens organisation nödiga medlen särskildt, på det att, om E. o. Ad. ej skulle vilja bevilja de sednare, åtminstone de förra måtte blifva anslagna. För öfrigt har jag, under de gemensamma öfverläggningarne, så fullständigt, som mig varit möjligt, redogjort för förslaget, och vill derföre nu ej längre uptaga B. o. Ad:s tid med vidare ordande i ämnet. Hr Lefrén: Jag instämmer till alla delar med den siste talaren. Det vore sorgligt, om Svenska Arméen skulle fortfarande vara i saknad af en väl organiserad Generalstab — jag menar icke en fristående, utan en sådan, som är införlifvad med Arméen. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm, att han, då Hr af Klint, i afseende å denna punkt, yrkat bifall till K. M:s Propos., samt att frågan måtte delas så, att propos. framställdes särskildt rörande det af K. M. för Generalstaben äskade anslag af 4,000 Bdr
Om således R. o. Ad. återremitterar Betänk, till Riddarh.-Utsk., med förständigande, att under denna Riksdag inkomma med ett nytt förslag huru bänkarne skola inredas, så är jag fullt öfvertygad derom, att när förslag återkommer, man då antingen blir missnöjd med att platserna icke äro nog beqväma, eller också anses antalet icke vara tillräckligt, så att troligen blir flertalets mening att den gamla inredningen bör bibehållas. Jag anhåller derföre att, om R. o. Ad. återremitterar Betänk., Utsk. måtte förståndigas att framlägga ett delaljeradt förslag i ämnet, så att R. o. Åd. må blifva i tillfälle att under innevar:de Riksdag fatta ett bestämdt beslut och sedermera meddela Diddarh -Direkt, en tydlig och fullständig föreskrift. Sedan öfverläggningen härmed ansetts fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, framställt de under discussionen gjorda yrkanden, framställdes propos först till bifall å Utslcs yttrande, samt ropades dervid starka Nej jemte åtskilliga Ja, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorda anmärkn:ne föranleda 398 Den 11 Februari. till åtwremiss, samt efter denna propos:ns besvarande med starka Ja blandade med Nej, förklarade det iian ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera örn R. o. Ad., i sammanhang med den nu beslutade återremissen, behagade, på säll Frill. Posse yrkat, förelägga Riddarh.-Utsk., att under innevande Riksdag upgöra och inkomma med förslag lill förändrad inredning af Riddarhussalen, och ropades härvid starka Nej, blandade med Ja: hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han trott sig Unna Nej öfvervägande. §§ 13 och 14. Lades lill handlingarne. § 15. Bifölls.
Den s. k. indelningen inkallas nemligen alla är uti tjenstgöring. De öfrige, den s. k roteringen, sällan mer än hvart tredje år. Indelningen skall årligen bestå en beklädnad, deremot roterings-båtsmännen erhålla sådan endast vid uppfordring till tjenstgöring. Roterings-båtsmannen undfår, sedan dess tjenstgöring till sjös varat 6 månader, af Kronan en fullständig beklädnad. Indelnings-båtsmannen får deremot, när hans tjenst varat öfver 4 månader, endast en beklädnads-hjelp af 2 R:dr R:mt i månaden. Dessa förhållanden upplysas af Sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskottet Betänkande JW 12 vid 1848 års riksdag. Samma Betänkande, dertill jag hänvisar, utreder ock i öfrigt i det mesta detta ämne och visar huru illa det varit stäldt med våra stackars båstmans beklädnad. Nu är det visserligen något bättre för dem, som Kronan kläder, till följd af överenskommelser enligt Förordningen den 22 December 1848. Enligt ofllcielt bevis från Sjöförsvars-departementet finnes dock ännu den 7 sistlidne December 308 båtsmän, för hvilka man ej ingått på den nya beklädnaden. Det Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 48. 13 vore skäl att nu försöka afhjelpa detta genom att icke utsträcka lindringen till andra, än dem som ingått eller ingå på nämnde öfverenskommelse. Ty vi böra ock tänka på Statens och de stackars båtsmännens fördel.
Sf sådana enstaka hemman, der egorna ligga i samfällighet med angränsande hemmans, eller der hemmanets tillhörighet i inoch utegor ej ännu blifvit genom afvittring bestämd, enär, i förra fallet, samma rättighet, som då borde blifva en uppmuntran till enskiftes verkställighet, skulle i händelse af ett för tidigt bevilijande af ifrågavarande förmån kunna lägga hinder i vägen för enskiftet samt jemväl försvåra förrättningen, och i sednare fallet ego-lotter kunna ifrån hemmanet afsöndras, hvilka, vid framdeles skeende afvittring, kunde komma att hemmanets egorymd frånskiljas: Och torde Riksens Höglofl. Ständer, i händelse af bifall till hvad Utskottet sålunda tillstyrkt, derom låta afgå underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit, med anhållan, att en Nådig Författning, i likhet med ofvan upptagne grunder, måtte till efterrättelse utfärdas. Hvilket dock till Riksens Höglofl. Ständers pröfning Vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 19 Aug. 1823. 1152 Besv. och Ekon. Utsk. Betånkanden. Anlcom den 22 Aug, 1S23. Betänkande, i anledning af väckt fråga, om förändring af tiden för mönstringars förrättande. Uti ett, från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, till Utskottets handläggning remitteradt Memorial af Herr Hallenborg, Carl Johan, anföres: att vanligen, åtminstone i Skåne, förrättas mönstringar med cavalleriregementerna om hösten, ehuru det, enligt Herr Hallenborgs tanka, skulle vara lämpligare, om dessa verkställdes under den årliga mötestiden. Såsom stöd för denna mening åberopas: att en besparing derigenom skulle tillskyndas staten, som undvek att särskildt betala Mönsterherrns och dess Adjutanters reseomkostnader i och för sjelfva mönstriogen, emedan de alltid i allt fall skola öfvervara Regementsmötena: att de rustande genom denna förändring äfven erhöllo en lättnad, emedan de derigenom befriades från hästens och karlens underhåll under de dagar, som åtgingo i och för samma mönstringar.
I sädant as8eende oell med Kongl. lVlapts lVädig» tillåtelse, föredrog tillsörordnade 8tat8-866retergren till en höljan den del, as 8tat8-Lontorets nvssherörds underduniga llerättelse, 8om innefattar nedannämnda, pä räkenskaper oeh haildlingar för de intill 1837 är8 8lut 8i8tsörllutna sein ären grundade» heräkning as 8tat8-iiikomsterna till 8tats-Verkets helios vid regleringen as den hlitvande kiks-staten: Oz-dtnar/e §tänt//ga rn^om^sn.- 1:o Oed/zraere räntan^ den m de/d/a ^ 80m directe utgär till vissa personer, 8tater oell inrättningar, utsöres till det as Rikets 8tänder vid 8i8ta kikx dagen antagna lorslagsvärde R:dr 1,390,295. /H7. » n// ?>/. /Vad. pro^oriNoa Nd /k. »5t. 7§>^o. 1 2 cien Ltat§-^er4et äe^d//na delen af samma ränta, som ingär i penningar etter markegång, vid senaste stats-reglering keräknad tilt 5)07,(XXI k:dr, men efter 5 ars medeltal utgörande 561,058 kall, upptages till 2:o ^rad^-F/?anmd^ 40,500 tunnor efter det vid de tvä sistförllutna kiksdagaine liestämda förslagsvärde, 5 k.dr tor tunnan 8:o /frono-tronde-.snnnnrd/. /nde/dt.' 108,491 tunnor, a 5 k:dr . 542,455. bronan He^d/Zen? 19,000 tunnor, a 5 k:dr 95,000.
Utöfver hvad veikel redan åtnjuter, skulle större anslag än 3,398 Rtdr 33 sk. 2 rst. egentligen icke komma i fråga, emedan Colltm redan har ett extra anslag, upgtde till 2,095 Rtdr 26 sk. 8 rst. eller tillsammans 5,494 Rtdr 11 sk. 10 rst. Men i händelse Colltii äldste ledamöter komme, såsom mig billigt synes, alt tillgodonjuta lika lönebelopp med de äldste HofRätts-Råden, eller 2,600 Rtdr, så skulle, enär Kararaar-Colltii löneregleringsförslag, endast uptager 2,400 Rtdr för hvarje ledamot, tillökningen för de 3 äldsta ledamöterna, med 200 Rtdr ät hvardera, oka anslagssumman till 6,094 Rtdr 11 sk. 10 rst., som i min motion är omförmäldt. Första frågan är här, som alltid, alt göra rätt. Ar det billigt att åsidosätta Kammar-Colltm, då man vid sista Riksdagen lemna! ordinarie anslag åt Rikets trenne HofRtr, då Konungen, om än på bekostnad af vissa kassor, gifvit en fortfarande löneförhöjning ät Krigs-Colltni, då Förvaltningen af Sjöärenderna fält en ny organisation, en ny stat, der Amiralitets-kamraar-rådels lön är förhöjd med ett par hundrade Rtdr, för att komma till lika lönebelopp med de äldsta HofRätts-Råden. Med Stats-kont. är enahanda förhållande, ehuru det fått en stat blott tills vidare, men penningebeloppet är för verket lika godt, antingen anslaget är gifvet för alltid eller blott tills vidare. Hvad Commerce-Colltm beträffar, så upbära detta verks ledamöter serskildta arfvoden för manufakturdiskontens för - 268 Den 21 April. vallning och äro derigenom bättre lottade, än Kammar-Colldi. Jemföra vi åter detta verk med Kongl. Theatern, så befinnes denne hafva bekommit ungefär tre gånger så mycket, som jag tagit mig friheten för Kammar-Colhm föreslå.
Genom en hufvudbok af sådan beskaffenhet, sorn nu är vorden antydd, skulle utan tvifvel undanrödjas den flera gånger tillförene anmärkta svårigheten att granska Kongl, Flottans räkenskaper i sin helhet, helst Kongl. Förvaltningens af Sjö-ärenderna kassaräkning, äfvensom Stationernas och Lotsverkets räkenskaper, hvar för sig, icke förete en sådan svårighet. §. 2. Rikets Ständer hafva, uti underdånig skrifvelse al den 19 December 1840, bestämt, att det årliga anslaget för exercis af Flottans bemanning, utgörande 45,000 R:dr, sålunda borde fördelas, att för Linieflottan skulle utgå 25,000 R:dr och för Skärgårds-flottan 20,000 R:dr; men fördelningen har icke i enlighet med denna bestämmelse ägt — 152 - runi. Af räkenskaperna inliemtas nemligen, att för ifrågavarande ändamål blifvit anordnadt, år 1842, utaf detta årets exercis-anslag och äl dre besparingar: till Kongl. Flottan i Carlskrona 31,536 R:dr 23 sk. 7 rst. till Dito i Stockholm 7,593: — 22. — 4. — samt till Dito i Götheborg 7,215: — 30. — 9. — eller för dessa båda sistnämnda Stationer „ „ . tillsammans «.809: R:dl' 5- sk' L reL och utaf 1843 års stats-anslag och äldre besparingar: till Carlskrona Station 47,902 R:dr 12 sk. 6 rst. till Stockholms Dito 5,289: — 38. — 2. —• samt till Götheborgs Dito 2,919: — 4. — 6. — tillhopa för sistnämnde två Stationer. 8,208: Riks-staten upptager uti skrifmaterialier och expenser för Femte llufvudtitelns samtliga stater, med undantag af Kongl.
Regerings Formen. §• 97- Den 22 April e, m. *95 Dejfä Electorer skola samfält och icke efter stånd, först medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den man, som de finna böra komma under omröstning. Falla dervid rösterne till mer ån hälften af de röstande Electorernas antal på en man, vare han behörigen vald. Åro åter rösterne så delade emellan flera, att en Jddan full pluralitet för någon icke äger rum, anjt alles, med iakttagande af hvad 6 g §. ont lika röfters förekommande Jiadgar, ny votering med slutna sedlar, till antagande af den, som de flesta rösterne erhållit, eller, om han icke antages, af den, som nåjl honom blifvit af de flefta Electorerne kallad, och så vidare. Inträffar den händelsen ike. Hvilken nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. Riksdags Ordningen. §. 6.. Då val till Konung eller Thronföljare förrättas, åge Riksens Ständer atti deras särskildta Plena, genom allmän omröstning, välja till en Nämnd Ledamöter af Nämnden må ej uteslutas från utöfningen af deras Riksdagsmannarätt i Stånden; men träde tillsamman dagen efter den, då valet i Stånden förråttadt är, och skiljes ej åt, förr åu de fleste rösterne om en person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, 496 Den 22 April e. m. ibland dem af Stånden föreslagna, den han anser böra utköras. Falla dervid rösterne, till mer än hälften af de röstandes antal, på en man, vare han behörigen vald. Åro åter rösterne så delade, att en sådan full pluralitet icke åger rum, anställes, enligt det i 53 §. beJkriJne v oterings fatt. ny omröftning till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken näst efter honom de fleste af Nämnden sig förenat.
Ridderskapet och Adela. S. D. Remitterades till StalsUtskottet: Grefve Anckarsvärds, Carl Henrik, den 2 G dennes bordlagda motion angående offentliga föreläsningars hållande i hulvudstaden öfver vetenskapliga ämnen, samt anvisande af medel dertill, jemte de i anledning deraf nu afgifne yttranden; Banko-Utskottet: l:o. Herr Åkermans, Fredrik, den 26 dennes bordlagda motion, om reorganisation af Rikets Ständers Bank, jemte de i anledning deraf nu afgifne yttranden; Prot.-Utdrag den 30 November 1859. 85 2:o. Grefve Liljencrants, Gustaf Fredrik, den 26 dennes på bordet lagda motion angående förändringar i och tillägg lill den af Rikets Ständer vid sednaste riksdag beslutade lag för enskilda banker; 5:o. Densammes motion om införande af ett stadgande i Banko-reglementet rörande inskränkning af Bankens låne-rörelse vid tillfällen af sedelstockens alltför stora förökning; samt 4:o. Herr Flachs, Johan Fredrik Philip, den 26 dennes bordlagda anförande, innefattande hemställan till Banko-Utskottet i afseende å ulvägarne att erhålla full ständig kännedom om det sätt, hvarpå Bankens vexel-affärer bedrifvits; tillika med de i anledning dera! nu afgifne yttranden; Lag-Utskottet: l o. Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, den 26 dennes bordlagda motion om upphörande af censur å theater-slycken, som uppföras på enskilda Ihealrar; samt 2:o. Friherre Raabs, Adam Christian, denna dag afgifna anförande i anledning af Herr Brakels motion om det s. k. duell-plakatets upphäfvande; S. I).