Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af enahanda skäl, som här ofvan för tull-frihet vid utförsel af ben, oarbetade, Lumpor. blifvit anförde, linner Utskottet sig jemväl böra föreslå, att Lumpor må befrias från nu stadgad utförsels-tull 12 sk. pr lispund. »Malm, rå och osmält, i införsels-tariffen eller dervid fogade särskilda varuMalm. förteckning ej specificerad,» är nu med utförsels-förbud belagd. Uti sin här förut omförmälda motion har Riksdags-fullmäktigen Anders Jansson från Westerås län föreslagit, att utförsels-förbudet måtte upphäfvas och i stället bestämmas en utförsels-tull af 24 sk. pr skeppund, att med 4 sk. hvarje af de 2 nästföljande åren nedgå så, alt den 1857 komme alt utgöra 16 sk. Ehuru Utskottet, lika med Eevillnings-Utskottet vid de 2 sistförflutna riksdagarne, hyser den öfvertygelse, att malm, lill följd af den dryga transportkostnaden, svårligen kunde under nuvarande förhållanden blifva föremål för betydligare export, äfven om denna mot låg tull frigåfves, bar Utskottet likväl funnit betänkligt att i detta läll tillämpa den friare grundsats, som Utskottet eljest omfattat. Grundlösheten af de farhågor, som hittills motverkat frihet i handeln med de mer och mindre förädlade jerneffekter, hvilkas ineller utförsel nu är med förbud belagd, har Utskottet i det föregående, bland annat, med exempel ur Norriges tull-lagstiftning, sökt ådagalägga; men ehuru nämnde lagstiftning icke heller innefattar någon restriktion emot utförsel af ifrågavarande malmsorter, samt härvarande förhållanden för det närvarande måhända icke ■ skulle medgifva någon äfventyrlig tillämpning af utförsels-frihet, torde dock, om förhållandena förändrades och exempelvis våra rika nordligaste jernmalms-streck komme i annans ego och gjordes till föremål för vidsträckt bearbetning, spekulations-andan framkalla en malm-export, som satte rikare länders jern-industri i tillfälle alt på verlds marknaden uttränga härstädes beredt jern.
Uti Fullmägtiges den 11 sistlidne Augusti till Revisorerne afgifna berättelse förmäles, att summan af protesterade vexlar då uppgick till 163,375 R:dr 15 öre, att afbetalning snarligen vore att förvänta för omkring 15,000 R:dr, att säkerhet blifvit ställd för liqviderande af 26,000 R:dr, och att Bankens förlust å vexlar af ifrågavarande beskaffenhet sannolikt skulle fullt hetäckas af den vinst i kursdifferens, ränta och rekambiokostnader, Banken för dylika vexlar redan åtnjutit och än vidare komme att uppbära. Genom verkställda af betalningar har beloppet af protesterade vexlar efter den 11 sistlidne Augusti nedgått, så att detsamma, på sätt § 5 visar, den 10 påföljde September utgjorde 143,829 R:dr 71 öre. § 23. I § 24 af sednaste Revisions-berättelse omförmäles, hurusom Fullmägtige, uppå gjord ansökning, medgifvit, att Bankens, på grund af protesterade vexlar, hos ett i konkurstillstånd försatt 41 handelshus här i staden egande fordran, utgörande i kapital 52,000 mark Hamburger Banko, jemte ränta derå till betalning skedde samt enligt rekambioräkning i konkursen bevakade omkostnader, med undantag af provision, finge efter en kurs af 128 sk:r Banko per R:dr Hamburger Banko liqvideras medelst aflemnande till Banken af Skånska eller någon eller några andra Svenska Hypotheks-föreningars obligationer till motsvarande belopp, efter nominalvärde! beräknade.
Lika otillfredsställande är hr A. Örtengren i Gregers roll, hvilken visserligen är betydligt svårare att framställa, men dock med ett lättare och sannare spel icke borde förefalla så obegriplig, när den på scenen kommer i beröring med de öfriga karaktärerna l stycket. Hr A. Örtengren är tung st un vanligt och predikar med salvelsefullt uttryck i rösten. Han nfl sä väl, det synes nog, men formar så föga. Det tjänar till intet att skjuta all skuld på rollen. Att fru Lindström icke skulle kunna göra något tillräckligt af Ginas roll var att förutse. Något fullkomligt tokigt gör hon väl ej, men hennes spel är så intetsägande, att karaktären helt och hållet utplattas. Det gör åskadaren ondt om fru Lindström. Hrar för har teaterstyrelsen anförtrott henne denna svära uppgift? Om man velat låta henne försöka sig i någon större uppgift, sedan hennes uppträdande i » Erasmus Montanus » slog sa otillfredsställande, ut så borde man viil icke ha låtit försöket gälla ett stycke af lbsen. Frän ett sådant borde all dilettantism bannlysas. Det fär icke smaka sällskapsspektakel eller elevuppvisning. Hr Xorrbgs gamle Ekdal är nätt och jämht hvad han låtit oss se mångfaldiga gånger förut och alldeles icke dennya, karaktäristiska företeelse, som denne gamle afsigkomne militär och skogsaffarsman visar sig vara i lbsens verk. Om öfriga roller är intet att säga. Uppsättningen är ganska lyckad, och dekorationerna, i &lt;le fyra senare akterna en fotografiatelier, målad af hr Brolin, £öra god verkan, om man ock kunnat önska, att en fotograf, vore han äfven så lat som Hjalmar Ekdal, hade fått några ilera apparater. Sådant foreskrifves också tydligt af författaren. Om Södra teaterns verksamhet under de två månaderna må i detta häfte endast nämnas, att den fortgått i samma goda riktning som senast förut och med samma väl förtjänta framgång. * Anna Stina i Stockholm », Frans Hedbergs gamla, nu något ändrade lustspel, har gifvit flere af teaterns goda skådespelare tillfälle att roa allmänheten och uppförts för fullsatt salong en lång följd af aftnar.
Kallista var lord Lowelonds dotter. Prosten i Jomala hade fullständiga bevis i hand, men vigd hade Kallistas stackars mor icke varit. Efter besöket i Wiborg, hvilket jag öfvervar, reste lorden åter till England, men ladyn och Kallista stannade qvar i Stockholm hela sommaren. Bengt erhöll en hel skuta till skänks, och han försökte trösta sig. Efter besöket i Wiborg, talade nämligen Kallista aldrig mer om att hon ville bli Bengts hustru och den stackars gossen förstod vinken. Dessutom låg numera icke Ålandshaf, utan ett för honom oöfverstigligare svalg, emellan Bengt Falk och lady Kallista Lowelond. Men jag, den ofrivilliga förbindelselänken i hela denna romantiska kedja jag glömmer aldrig den vackra Kallista på Kastelholm, och att jag en gång drömt om att hon skulle bli sin Rafaels Fornarina. Någon tid efter det ladyn och Kallista lemnat Stockholm erhöll jag från London mig tillsänd en stor låda, som vid öppnandet befanns innehålla en snillrikt, ehuru icke konstnärligt väl målad tafla, med underskrift: Kallista my Idol. Porträttet liknade på ett slående sätt min Kallista. Derjemte erhöll jag ett litet paket, med följande bref: "Sir! Då vi nu ha den lefvande Kallista, önska vi och isynnerhet hon sjelf, att ni må ega denna bild. Er 'Ragnar och Aslög' har jag köpt i Paris. Jag tillsänder er härmed tillika min olycklige brors dagboksanteckningar. Er m.m. Lord Lowelond". Kanske jag en gång skall publicera lord Lowelonds den äldre äfventyr på Åland. Men ännu känner jag det icke. Ett mystiskt par. Sann händelse från år 1867. Väl spelar äfven i vårt gamla, glada land vinningslystnaden månget fult spratt åt samhället och förskingringar af statens tillhörigheter äro icke så alldeles sällsynta, men våra spekulanter i denna väg ha ännu mycket att lära af det stora grannrikets söner. I Ryssland äro undansnillningarne bragta i system, byråkratiskt reglerade och vinsten delas "i mån af rang och förtjenst" emellan alla deltagarne, från chefen för ett verk allt intill den lägste skrifvaren.
Banco och derjemte till Bäckström & Westman genast utgifva allt hvad Capitainen de Frese, genom resolutionerneiaf den I X IO Riksetis Stunders 24 April och ilen 26 Maji 1819 är vorden förpligtad betala, med 874 R-‘d. 1 sk. Riksgäldssedlar nxed 6 procents ränta derå, ifrån den 1 December 1818, dock med afdrag på räntan efter Beviilnings-Förordningen, samt i lagsökningskostnad tillsammans 7 R:d. 16 sk. Banco, äfvensom att ei’sätta Beckström & Westman deras i och för denna sak hafde kostnader med den i sådant afseende fordrade summa 10 Rrd. Banco; Herr Landshöfdingen Grefve Gyldenstolpe och Herr Lagmannen Cassel dock obetaget, att bäst de gitta, af vederbörande söka sig ersättning för hvad de sålunda kommo att till Beckström & Westman gälda. Sedan Commissarierne i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir, den 10 Martii 1818, hos Heri-ar Fullmägtige derstädes anmält, att Konungens Befallningshafvande i Stoi’a Kopparbergs
Säg det förtryckarfolk, hvars färgor du ses bära, Att hämd är vårt begär, att frihet är vår rätt; Att Wäinämöinen, son utaf en Furste, Som länge vårdat Finlands ära, Hvars välde våldets härar kränkt; Hvars maka dog af skräck, då Svenska vilddjur ryckte Från hennes famn den son, hon mot sitt hjerta tryckte; Dig både lif och frihet skänkt. Jag uti skogars djup försökt att undandölja En dotter, som till tröst jag äger ensam qvar. Hör Svensk! Den tigerhjerta har, Som vågar hennes förfölja. Gå hädan långt. RIDDAR CARL. Hvad mig du om min frihet sagt, Är fästadt vid mitt svärd, och står ej i din makt. Mitt lif, det är en skänk utaf ett ringa värde, Dock tackar jag för den, så som det höfs en Svensk; Och skattar högt en dygd, som ädelt fosterländsk Hos fiender jag känna lärde. Förtryckar-lynnet blef ej Svenska krigarns lott. Dock vill han stäcka våld, så det sig ej förnyar. Oss Svenska kustens brända byar Till Finlands hyfsning drifvit blott. Jag fattade ej klart din mening med: Förfölja Din dotters lugn. Dess dyrkan i mitt bröst Jag aldrig tänkt för dig att dölja; Men tänkt bereda dig en lugn och firad höst Inom din fosterbygd. Med fridens bud i handen, Utfärdadt af min Kung, jag gick att söka dig. Den Son du saknar följde mig; Försök att rädda undan branden, Barbar, din egen son. Jag läser i din själ (Wäinämöinen röjer den djupaste bestörtning.) Spörj Pater Anton, flyg, farväl. (Hastar af scenen, följd af betäckning.) TIONDE SCENEN. DE FÖRRE, utom Riddaren. WÄINÄMÖINEN, utom sig. Min son, min son! Förskräckeliga irring! Man ile, flyge härifrån Att sluta mördandet. Hvad dröjsmål! Hvad för virring? Fräls, fräls, barbar, din egen son. (Alla hasta af scenen.) ANDRA AKTEN. Teatern föreställer uti en bergig ock vild skogstrakt en mera behaglig däld.
Förslaget, att nu gällande g §. bland underrättelserna, som föreskrifver det besvär hos Kongl. Commerce-Collegium kunna anföras öfver Tull-Styrelsens, efter vederbörandes hörande, fattade beslut, det en vara skall anses för icke tillåten till införsel, skulle sålunda förändras, M Godsegare borde hädanefter anföra dylika besvär hos Kongl. Majrt, har ådragit Utskottet ett nog allvarsamt klander af Herr Poppius, sorn bland annat erinrat: att principen för den Svenska lagskipningen och administrationen vore att, med få undantag, gå igenom instantier från de lägre till de högre, och sist de högsta; att örn, i mål, sorn rörde lif, ära och gods, skyndsamhet ej utgjorde tillräckligt skäl, hvarföre de borde dragas från första omedelbarligen till sista instancen, så syntes omständigheterna ej för tull-ären - Bevillnings-Ut skottets Utlåtande AT.-o 44- elen fordra ett saltomortal till Konungathronell, hvarest, thy förutan, finnas samlade massor af ärenden. Utskottet hyser den öfvertygelsen, att ofvannämnda lagstiftningsoch lagskipningsprincip, långt ifrån att höra allestädes och i alla händelser tillämpas, icke sällan och serdeles i oeconomiska och administrativa frågor fordrar undantag, hvilka med verklig allmän och enskild fördel säkert kunde vara långt talrikare än de äro, och Utskottet tror sig icke hafva begått ett misstag, då förevarande fall blifvit räknadt till dessa undantag. Det sätt, hvarpå Utskottet tillkännagifvit och motiverat sin åsigt, uttrycker, att okunnighet om meranämnde princip icke varit anledning till ifrågavarande hemställan. Då vigten af mål, som röra lif, ära och gods, fordrar, att de, äfven med tidsuppoffring, genomgås och utredas i flera instancer, bör deremot märkas, att den nu anmärkta frågan endast förekommer, då någon gång en varas egenskap vid angifningen kan vara tvåtydig, och att hela påföljden af ett ogynnande beslut i samma fråga är varans återutförande.
Bankens metalliska cassa erhållit icke förefinnes, trott sig böra tillstyrka, att med nästkommande Riksdag all tillverkning och utgifning från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 sk. samt 14 och 10 sk. kopparmynt måtte upphöra. §. 23. Till 13 Län, nemligen Skaraborgs, Jönköpings, Östergöthlands, Elfsborgs, Stora Kopparbergs, Örebro, Wermlands, Gefleborgs, Malmöhus, Christianstads, Hallands, Jemtlands och Norrbottens hafva, med stöd af 141 §. i Banko-Reglementet och i enlighet med de föreskrifter, som äro meddelade uti den af Fullmägtige, i afseende på invexling i Landsorterne af förslitne Bankosedlar från och med 3 R:dr till och med 8 sk. valör, fastställde Ordningsstadga, förskotter till invexling af förslitne småsedlar från den 30 Juni 1844 till den 1 J uli innevarande år blifvit anordnade med tillhopa B:ko R:dr 132,000. I enahanda afseende äro utgifne Till Låne-Contoret i Götheborg 80,000. Låne-Contoret i Malmö . „ 25,000. Summa B:ko R:dr 237,000. Utestående vexlings-förskotter uppgingo den 30 sistlidne Juni till föl jande belopp, nemligen: 24 Uti ofvannämnde 13 Län, sammanräknadt R:dr 50,034: 20. — Vid Låne-Contorel i Götheborg 19,220: samt vid Låne-Contoret i Malmö 8,341: 32. — Tillhopa B:ko ft:dr 78,196: 4. - Angående Bankens Depositions-rörelse. §• 24. På räkningar i Depositions-Afdelningen innestodo den 30 Juni 1844 följande belopp, emottagne, på grund af föreskriften i 143 §. af BankoBeglementet: - Ducater.
Hr Braunerhjelm: Då R. o. Ad anser, att den genom den 14:de §:ns förändrade redaktion upkomna brist bör fyllas, torde det tillåtas mig att, i st. f. den uteslutne 15:de §:n, föreslå en ny §, af följande lydelse: ”Till TaxensKomité, som för socknen å landet sammanträder, inlemne Kyrkoherden upgift å 118 Den 8 Augusti. de ansökningar, hvilka, till erhållande af rättighet att idka minuthandel med eller utskänkning af bränvin inom samma socken, blifvit sedan nästföregule Taxens-Komités sammanträde insjifne. Taxerings-Komitén bestämme derefter det kannetal bränvin, som må anses årligen komma att, under den lid, tillslåndsresoiution kan varda meddelad, å hvarje minuthandelseller utskänknings-ställe försäljas.” Jag anhåller vördsamt om Hr Gr. o. Landtm:s propos. å detta förslag. Frih. Raab: Ehuru jag icke vill motsätta mig hvilket för slag som helst Hrr:ne behaga intaga uti 15:de §:n, anser jag mig likväl höra framlägga de betänkligheter, som jag hyser i afseende på den nu föreslagna redaktionen af §:n. Så vida jag vid upläsningen af förslaget, som jag tillförene icke hört eller sett, upfattade detsamma riktigt, skulle Kyrkoherden till Taxer:sKomitén upgifva antalet af de personer, hvilka åstundade utminuteringsoch utskänknings-rättighet, och derefter skulle Taxerings-Komitén utsätta det minimum i skatt, som hvardera af dessa ställen skulle betala, under den tid tillstånds-resolutionen kommer att fortfara. Jag anhåller att få framställa den anmärkn., att, om uti en socken 6 ställen t. ex. redan äro bestämda af sockenstämma, är det dock icke afgjordt, om deras antal blifve? 6, 5, 4, 3 eller 1, ty sådant tillhör Landshöfd:n att afgöra.
Lumpor, enligt i83o års Tull-Taxa, belagde med en utförsel-tull af 4 sk. LU. och af Tull-Comiteen dervid bibehållne, hafva, såsom utgörande en nödvändig rudirnateria för inhemska Pappers-fäbrikerne, blifvit föreslagne att draga en utförsel-tull af 12 sk. LU, hvarå tullvärdet dessutom böjts från 16 till 24 skLU. Läder, mer eller mindre beredt: Garduan-skinn och Maroquin samt andre färgade skinn. i83o års Tull-Taxa åsätter carduan-skinn och maroquin en införsel-tull af 1 R:dr U, samt färgade eller tryckta skinn 36 sk. Tull-Comiteen har sammanfört dessa slags skinn under en rubrik och föreslagit tullen för dem till 4° skU. Utskottet åter har väl, till förekommande af förblandning och underslef vid förtullningen, ansett, att carduan-skinn och maroquin samt andra färgade eller tryckte skinn böra förtullas lika, men icke funnit skäl att nedsätta tullen, utan föreslagit densamma till 42 sk. U, som utgör medium af de bägge tullbestämmelserne i nu gällande Taxa. Malm, rå och osmält, är, enligt i83o års Taxa och Tull-Comiteens förslag, förbjuden till utförsel. Utskottet har föreslagit tillåtelse till utförsel deraf mot en tullafgift af 5o procent af värdet, men äfven ansett att rubriken borde skiljas i Malm, jern-, och Malm, alla andra slag ej nämnde. Mosaik-arbeten, enligt så väl gällande Tull-Taxa som Tull-Comiteens förslag, ålagde en införsel-tull af i5 proc., hafva, såsom utgörande en luxeartikel, hvilken dessutom kan inom landet tillverkas, blifvit af Utskottet föreslagne till en tull af 20 procent. Olja, Hamp-, är i i83o års Taxa belagd med en införsel-tull af 1 sk. 8 rst., hvilken Tull-Comiteen uppsatt till 2 sk. kannan.
Men lagarne handbafvas ej ordentligen, det måtte Väl bero af Justitiae-Ministern att låta rätta P Nej, det ankommer på Justitiae-Canzleren. Än föredragningen i Högste Domstolen då , hvarest Justitiae-Ministern är President, den mätte väl så vida af honom bero, att han kan tillse det målen icke öfverdrifvet sammanhopas, att menniskor ej för länge hällas i fängelse, emedan Utslagen icke behörigen expedieras o. s. v. Nej, måste Ministern ytterligare svara , Konungens högste Ombudsman är Chef för Domstolens betjening. På honom ankommer gången af Dom-; stolens arbete. För att inse huru dessa besynnerliga förhållanden uppkommit, torde det vara nödigt att genomgå hvarje särskilt gren al Justitite-FörvaltDingen för sig. 72 Dt^h i December f. m. Hvad åkbagaremagten beträffar, sä utöfvades den i äldsta tider af en så kallad RiksProfoss eller Öfverste Fiscal. När Hof-Rätten år 1614 inrättades, uppdrogs åklagarem.agten åt denna myndighet , och dess President Riks-. Drotzet. Detta fortfor, intill dess efter Carl X:s död en FörmyndareRegering uppkom, hvaruti Riks-Droizet blef Ordförande. Men hara lärer då icke hafva tillika medhunnit åklagarebefattningen, utan dertill förordnades. Herr Cederschjöld® Stamfar år 1665. Då Carl den blifvit myndig, och, denna beställning äfvensom Riks-Embetena afskaffades, blef åklagarebefattningen återställd till Hof-Rätten, sorn skulle se Under-Domarne på fingren. Carl XII der-, emot, lät år 1714, härtill förordna en Högste Ombudsman, hvilken sedermera blifvit kallad Justitia^- Cantzler, Vid den påföljande Statshvälfningen bibehölls han säsom högste åkia-, gare ända till Gustaf IV Adolphs FörmyndaraKegering , då Riks-Drotz-Embetet återställdes, och högsta Åklagaremagten åter genom detsamma u.töfvades.
Äldre kreditiv eller förlag utaf Banken till Disconterne, m. fl — 5,058,418:40. 7. 3 Klassen : Medel, tillhörige Staten samt dess allmänna verk och kassor, ej ägande natur af kreditiv eller för - Banko-Utskottets Memorial, JS-o 2. 5 Dukater. R:dr Banko. Dukater. R:dr Banko. Alla de under Stockholms Stads styrelse hörande embetsverk och kassor, samt åtskilliga allmänna inrättningar, välgörenhetsanstalter, konkursmassor, m. fl 2,205,924: 27 5. 5 Klassen: Medel tillhöriga stiftelser, bolagsföreningar och enskildta, hvilka erlägga foliiafgift 1,327,741:38. 5 6 Klassenc Kassa-kreditiv till Hvpotheks - föreningar 583,400: ggg 11,135,515: 57 5. — Oannoterade insättningsbevis för Låneafdelningen . 23: 17. 1. Tillkommer: Enligt föreskriften i Banko-Reglementets 123 §: Afgår, jemlikt berörde § i Banko-Reglementet: Riksgälds-Kontorets Kreditiv 1,000,000: Vexlingsförskott till landsorterne . 61,305: 8. — Inlöste otydliga sedlar af äldre slaget 8,874: 45. 4 D:o d:o d:o af nya d:o 2,583:16. Guldoch Silfver tillgången: Dukater. R:dr Silfver. Myntadt 24,243. 1,258,832: Utländskt mynt — 1,342,523:10. 5. 5 Bih till R. St. Dukater. R dr Silfver. Hos Kongl. Myntet innestäende, i och för ut myntning 46,543: 25. 6.
Den bästa Seglationstiden var förbi, innan bestämda Underrättelser om tillståndet hunno inkomma, och ju längre det led, dess bekymmerfullare bldfvo framställningarne om vådan af Landets belägenbet i detta afseende. De till Eders Kongl. Majit, äfvensom till Directionen, under denna tid från Landshöfdingarne afgifne berättelser innehålla bedröfliga taller deram och starka fordringar om hjelp och understöd. Men allt detta är för val i minnet behållet, att vidlöftigt behöfva upprepas. Följderna af dessa olyckor hvila ännu tung! öfver Eders Kongl. Majus trögna Undersåter, ty Landets inre välmåga blef uti sina grunder skakad, och flere Millioner Contanta penningar drogos derifrån. Slätterne, hvilka, sådane de vid 1812 års Riksdag stadgades, stodo i förhållande till Landets då ägartde tämeligen allmänna välstånd, folio derefter mera tryckande på det utmattade jordbruket, än förmågan att dem utgöra i allmänhet kunde medgifva, och den allmänna klagan öfver penningeställningen hämtar till väsendtlig del sitt naturliga ursprung härifrån. Under denna belägenhet inom Eders Kongl, Majus Rike, härjade ett våldsystem det öfriga Europa, hotade Eders Kongl. Maj.-ts egna Stater och lade hinder af nära oöfvervinnelig natur i vägen för Landets undsättning. Sven - Dtn 13 April', 13g Svenska Pommern var intaget af Fransyska Trupper, som likaledes om hosten 1812 innehade de flesta Ostersjöhainnar. Preussen, Pohlen och Mechlenbqrgska Staterne hade då redan länge {egat under Continental-Systemets ok, Ryska krigsmagten consumerade Spannmals-föriaden i de hamnar utål detta Rike, sorn ännu voro tillgänglige för Svenska Skepp, och Danmark hade förbudit ali Spannmåls utförsel till Sverige. Icke nog med de omsorger, sorn i anledning häraf åtföljde dessa af djupt bekymmer för Eders Kongl. Majus
Prof. 1850 & 1851, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 56 IIaf/. 2 10 Stats-Utskoltets Utlåtande, N:o 338. grund, att rusthållaren vore berättigad till hela räntan af rusthållet och augmentet, dagsverkena inberäknade, blifvit ensamt för Åkerbo härad rubbad af den tillfälliga omständigheten alt det omgaf kungsgården Kungsöhr, kan rätta halten af detta yttrande bäst bedömas deraf, att, på sätt jag uti min förut afgifna reservation äfven anmärkt, uti 1G87 års Indelnings-verk förekommer (pag 1008) vid det lill augment åt rusthållet Bråttegården, inom Björskogs socken, anslagne hemmanet Frändesta i Dingtuna socken, en anteckning af följande lydelse: ”(ikeoch dränge-dagsverken äro Westerås slott och ladugård förbehållne af hemmanet Frändesta och derfiire ulhelyckle; samt alt det hufvudskål, hvaruppå Krigsoch Kaminarkollegierne grundat deras åsigt om ärendet, eller tillvaron af en så kallad räntebrist, stöder sig på ett förbiseende af de olikheter uti skatlläggnings-grunderne, hvilka göra en jemnförelsc emellan räntorne inom de särskilda kompanierne lika oriktig, som otillförlillig, och detta skäl dessutom, enligt min tanka, förtjenar så mycket mindre afseende, som, i händelse det skulle såsom gällande antagas, sammanlagda beloppet af räntorne för de rusthåll inom Kungsbarkarö socken, hvilka förmenas hafva ensamma kommit i åtnjutande af soulagementet, borde utvisa ett öfverskott i förhållande till räntorne af öfrige rusthåll inom kompaniet, men ett sådant förhållande ej blifvit ådagalagdt, eller lärer kunna visas.