Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det blir ändock StatsUtsk:s ensak hädanefter, sedan BancoUtsk. skiljt sig derifrån, att tillse i hvilka frågor StatsUtsk. nödgas hafva sammanträde med BancoUtsk., men då kommer sådant alt ske till följe af detta sednare Utskrs åtgärdei-) såvida de icke helt och hållet skulle af Ständerna ogillas. Blifver det StatsUtsk:s rättighet att på egen hand arbeta, så tror jag att derigenom vinnes ett hastigare afgörande af saken, och att dessa fiågor kunna gå i bredd med hvarandra, nemi. extra-statsreglertn och medlen för samma reglering. Den ena frågan kommer StatsUtsk., den andra BancoUtsk. alt afhandla. Hr Hjerta, Lars: Om jag ej orätt fattat Hr Rib bings sista yttrande, så skulle det gå derpå ut, att R. o. Ad. Den a September f. m. 3i skulle bifalla betänk. i dess första punkt, men återremittera den del deraf, som angår användandet af bancovinsten för de 5 kommande åren intill nästa riksdag. Jag tror att ett binder i grundlagen ligger deremot, att ett betänk, skulle kunna till en del bifallas och till en annan del återremitteras, då det första gången föredrages; utan föreslår jag derföre, att den värde ledamoten måtte förvandla sitt yrkande i sednare nfseendet lill en ny motion, som kunde särskildt remitteras. I sjelfva saken bafra redan så många yttranden blifvit afgifna, att jag ej vill förlänga discussionen, utan anhåller blott att få förena mig i den begäran Frih. Sprengtporten gjort, på grund af de upplysningar han lemnal, och hem tar dertill särskild anledn. från den erfarenhet, att man länge stridt för att äodtligen komma till den punkt, att statsverkets och bancoverkets räkenskaper skulle blifva åtskiljda från hvarandra. Jag tror att man så mycket som möjligt bör iakttaga alla former, som härtill kunna bidraga.
Då emellertid, efter hvad hos Utskottet blifvit upplyst, berörde tjenstbarhet endast till följd af misstag ännu utgöres, synes en påkallad rättelse i berörde hänseende snarare böra vidtagas, än att, vid det antydda förhållandet, låta bevillnings - lindringen fortfara; och då för öfrigt 3:ne Riks-Stånd, lika med Utskottet, ansett samtliga i 145 § af gällande Bevillningsförordning hittills medgifna lindringar för framtiden böra upphöra, finner Utskottet sig icke ega anledning att, på grund af Bonde-Ståndets beslut och Ridderskapet och Adelns återremiss, någon åtgärd tillstyrka. Då de under Utrikes-departementet lydande tjenstemän för närvarande äro fiikaliade från bevillning för den andel af deras löner, sorn från Norska statskassan utgår, har Utskottet, som ansett denna befrielse fortfarande böra ega rum, funnit lämpligt att, såsom jemväl yrkadt blifvit, mom. c) erhåller en sålunda förändrad Bevillnings-UtslioHets (Mälands .1' 34. 1!) lydelse, att dels denna åsigt blir tydligare uttryckt, dels ock momentet fullt öfverensstämmande med hvad i 6 § 4:de mom. blifvit föreslaget; hemställande Utskottet alltså, att berörde moment må erhålla följande förändrade lydelse: Vid de förenade rikenas beskickningar hos utländska magter anställde, jemte öfrige under Utrikes-departementet lydande embetsoch tjenstemän, för den del af deras aflöning, som motsvarar Norska Statsverkets bidrag till samma aflöning, samt främmande magters härvarande beskickningar och konsulater tillhörande personer, jemte deras betjening, så vida de icke äro Svenska undersåter eller inom riket drifva handel eller utöfva annat yrke. § 9. Uti denna § hade Utskottet föreslagit, att bevillning för inkomst af kapital eller arbete skulle påföras, bland andra, fabriksegare, handlande eller annan näringsidkare, der fabriken vore belägen, handeln, yrket eller näringen idkades, såvida den behållna inkomsten deraf öfverstege 400 R:dr.
Skrifvelse > ZV.o att gods må kunna transporteras från en stads kreditupplag till en annans, dock med kredittidens beräkning ifrån den dag, godset först till uppläggning angafs; att varor må kunna afgiftsfritt öfyerflyttas till kreditupplag från nederlag, med beräkning af kredittiden från angifningen till kreditupplaget; att varor må, efter anmälan hos General-tullstyrelsen, öfverflyttas från kreditupplaget på nederlag, emot erläggande af så väl transitoafgift, sorn inkommande rekognition; samt att genom kreditupplaget någon förändring icke sker i den nederlagsfrihet, som Wi redan i nåder förunnat vissa släder eller framdeles i nåder förunna andre. § 13. För nya fabriksanläggningar må erforderliga maclhnerier tullfritt införas i de fall, då sådana alldeles icke eller ej till full godhet vid inhemska machinfabriker tillverkas, eller ock från dem icke kunna inom lämplig tid erhållas; börande ansökning härom i hvart serskildt fall göras bos Wårt och Rikets Kommers-kollegium, som eger att, efter pröfning af behofvet och förekommande omständigheter, tillstånd till sådan införsel meddela. Redskap, machinerier och verktyg, som i öfrigt för inhemska näringar erfordras, äfvensom till deras förfärdigande behöfliga råämnen, må elter vederbörande slöjdidkares för tillfället hos Kommers-kollegium gjorda ansökningar, med bemäldta kollegii tillåtelse, införas enrot tull, beräknad till fem procent af värdet. Slöjdevaror, eller fabriks-, handtverkerioch manufakturvaror, i taxan ej specificerade, hörande såsom inventarier till fartygs byggnad, tackling och utrustning, men ej hänförliga till husgerådssaker eller beklädnadspersedlar, må i allmänhet införas emot tull, beräknad till 10 procent af värdet.
Jag får derföre föreslå ett 3 morn, till 3 c §. af innehåll; Den 27 Januarii, Enär rummet i RiddarhusSalen tillåter, och Ridderskapet och Adeln ej beslutit, att deras Plena skola vara slutne, bör tillåtelse, att afhöra Ståndets öfverläggningar lemnäs andre personer än dess Ledamöter. De åhörare som bevista dessa plena skola placeras på Läktaren, och få ej pd något sätt deltaga i öfverläggningarne, eller dem stora-, äfvensom de ej der, genom något slags yttrande få tillkännagifva bifall eller ogillande, och vara de pligt i ge att efter komma RiddarhusFiskalens tillsägelser i allt, sorn rörer ordningen inom Riddarhuset. Den som sätter sig häremot, eller, oagtadt erhållen varning, bryter emot denna föreskrift, skylle sig sjelf om han frän Riddarhuset afvises. För o/_ rigt erindras hvar och en åhörare af Ståndets öfverläggningar om föreskriften i 110 Jf. Regeringsformen. Och bör pd dörren till RiddarhusSalen och på l.äktaren, till vederbörandet efterrättelse, afskrifter af detta mot ment vara uppsatt. I 5o §. torde äfven böra stå i stället för: anslag till plenum; anslag till öppen eller slutet plenum-. Till 55 §. tilläggas följande moment: Om någon Ledamot ästlindar att ett varande öppet plenum skall förvandlas till slutet, åge han att detta begära, dd sådant ej md kunna vägras eller såsom alternativ, åge han att detta begära, då Ridderskapet och Adeln derom genast md besluta. Friherre Boije, Ludvig, uppläste följande: £Se Bilagan N;o 5.) léo Den 27 Januarii, Herr Reutersvärd, Fehr Adam, hade in~ lemnat följande, som upplästes: (Se Bilagan N:o 6 ) Grefve Lövenhjelm, Carl Axel, anförde skriftligen: (Se Bilagan N:o 7.) Grefve Cronhjelm, Polycarpus, anförde skriftligen:
Utlåtande, i anledning af verkställd granskning af Rikets Ständers JustitieOmbudsmans embetsberältelser, diarier och registratur under tiden från förra till innevaroinde Riksmötes början. Samtliga Riks-Stånden hafva till Lag-Utskottet öfverlemnat Justitie-Ombudsmannens embetsberättelse för år 1857 samt hans vid innevarande riksmötes början afgifna allmänna redogörelse för sin embetsförvaltning. Derjemte hafva hans diarier och registratur för ifrågavarande tid blifvit till Utskottet inlemnade; och får Utskottet nu, efter fullbordande af den i 33 § Riksdagsordningen anbefallda granskning af nämnda handlingar, sitt utlåtande i anledning deraf afgifva. Om, i ett sådant utlåtande, föregående riksdagars Lag-Utskott ansett sig böra fästa uppmärksamhet å betydelsen af Justitie-Ombudsmannens embete, så förefinnes dertill en ökad anledning nu, då embetet genomlefvat ett halft århundrade. Det blef årsbarn med den återinförda lagbundna friheten och skapades såsom ett af denna frihets säkraste värn. Yarnadt af erfarenheten från förflutna tider, derunder så täta ombyten af styrelseformer egt rum, och öfvertygadt att all frihets yttersta grundval är lagen, kunde fäderneslandet icke undgå att söka säkra garantier för beståndet af det nydanade samhällsskicket. En af dessa garantier blef tillsättandet af en Justitie-Ombudsman. Denna institution är således ett af uttrycken för den omsorg om lagarnas helgd, den ömtålighet för maktmissbruk, som är ett egendomligt karaktersdrag hos det Svenska folket. Den är ett nationens lefvande valspråk, som innebär, äfven det, att »land skall med lag byggas». Den eger icke och har knappast egt sin motbild hos andra folk, om man icke vill anse den för en ombildning i ädlare form af det Romerska folktribunatet. Djup är derföre betydelsen af detta embete, högt det kall att vara ett fritt folks ombud vid värnandet af dess heligaste rättigheter.
Men saken var den att Meyerbeer i början af sextiotalet gerna ville ha sina nyaste operor, som gjort lycka i Paris, uppförda i sin födelsestad » L ' étoile du Nord t gick icke gerna an, den kunde berline-sarne utantill sedan » Das Feldlager in Schlesien », delvis not för not identisk; för » Dinorah » fans ingen Marie Cabel i Berlin, som då genljöd af Luccas namn. Då begagnade sig den alltid sluge och omtänksamme maëstron af detta favorit-skap i och för sin Afrikanskas lyckliga framträdande i hans födelsestad — han » komponerade sin Selika enkom för Lucca » — hon sjöng den — och hon och operan och Meyerbeer — alltsammans gick alle stelle! Det var som Hector Berlioz sade: Den Meyerbeer har icke blott lyckan att ega en stor talang, framför allt har han talangen att ega stor lycka. Selika var ett allvarsamt afbrott i Luccas glada repertoar, ty glad hade den blifvit med åren. Näpna pager aflöste en förtviflad Elvira, koketta subretter undansköto den sublima Valentine, Chérubin bjöd Muntra fruarne armen, Mozaits Zerlina drillade i kapp med Aubers, Svarta dominon extra-vagerade och Gounods Margaretha — jubilerade, ty märk-ligt att säga äiVen sistnämnda unga dam var en tid i Luccas skepelse en ganska gladlynt bekantskap, der juvelarians stämning sprattlade igenom hela partiet Men så fick Lucca ögonen p&amp; Carmen, som parisarne aldrig kunna förlåta sig att ha uthvisslat en gång i tiden. » Se der en rol för mig! » — ropade den tilltagsna fru Lucca — » här skall det tyska geniet öfverglänsa det franska ». Och i Carmen gjorde hon en kompromiss mellan gladt och sorgligt, bief en rätt utmärkt och ännu mer applåderad Carmencita — och är det än i &lt;fog Nu var gardet emellertid uppgifvet Yid samma tid började Patti ledsna på sina subretter och fann det förmer att egna sig åt le genre héroïque. Lucca ville visst icke vara sämre.
När nu den Augsburgiska bekännelsen yttrar, att intet är, som i läran skiljer henne från den katholska läran, samt att de Påfviska Biskoparne måtte för den trosbekännelses skull, som i den Augsburgiska bekännelsen blifvit aflagt!, vara så meusklige att de måtte lida och icke förfölja dem, som samma bekännelse omfattade, synes det mig nära nog gränsa till löjlighet att man hos oss, detsamma Augsburgiska bekännelse är antagen såsom den symboliska bok, som utgör normen för vår tro, vill, i det nittonde seklet, anklaga dem, som bekänna sig till den katholska läran, för affall fran den rena Evangeliska läran. Men nog härom, trostvånget är stridande emot sjelfva protestantismen, hvars ursprungliga mening icke var något annat, än att bryta sainvetstvångct samt att hvar och en skulle i trossaker ega rättighet att följa den tro och den öfvertygelse hans samvete förestafvade honom. En värd talare, Ilr Tham, har yttrat att katholicismen och mormonismen vore nära nog identiska läror, såsom bevis hvarpå talaren åberopade presternes cgelibat inom den katholska kyrkan; jag vill icke vidare till besvarande uptaga detta yttrande, än att det i prot:na må qvarstå såsom ett lefvande bevis på den insigt Ilr Tham eger i den dogmatiska theologien, hvilken, enligt hvad hans yttrande ådagalägger, för honom nära nog synes vara en terra incognita. För öfrigt och ehuru jag anser att här icke är stället att afhandla dogmatiska frågor, kan jag dock icke, till nndanrödjande af en vilseledande framställning, undgå att anmärka, att aflatet, icke såsom mången synes tro, utgör någon syndaförlåtelse, eller ens har något med syndaförlåtelsen att skaffa, utan att det blott är en eftergift af det straff kyrkan, enligt katholsk åsigt, eger att pålägga syndaren för begångna öfverträdelse!' af Budorden.
Hvad åter beträffar den sidste Talarens yttrande, att Canal Bolaget ej fått till utdelning den inkomst, sorn hittills fallit, har han rätt deruti, men Bolaget har alltid hittills beräknat de 5 procenten, och så läng» det fått dem, har det ej haft tätt lill något annat, men tagas de borrf, så har det rätt till annat i deras ställe, Heir von Hohenhausen: Herr Tham har yttrat min mening. Det kan ej nu, då Bolaget yrkat 5 procents ränta, såsom dess rättighet, vara fråga om att undanhålla en viss del af Canalvinsten. När dertill kommer, att Herr Hjerta ansett den kunna blifva ganska betydande, så får Bolaget endast nytt skäl att beklaga sig. På denna grund, och, då jag ej vill motverka någons honom tillkommande rättighet, har jag ej kunnat förena mig u(i Utskottens beslut, utan däremot afgilvit min reservation. Jag hemställer nu, om det ej vore visast, för att undvika alla framtida anspråk, klagoskrifter och protester, att bevilja, hvad som beviljas bör. Herr Rosenblad: Då rättigheter och skyldigheter mellan det allmänna och enskildta, äro tvifvelaktiga så är det en pligt för det allmänna, sorn äger makten, att snarare medgifva för mycket än för litet, hvarföre jag ej kan tillstyrka bifall å den tydning af 1 Ottie Bolagsregeln, som Herr Den - 5 •Octohe" c. m 4 17 FT^rr H j ■rf a gjort a'f nemligen Bolaget ej skulle B beräkna någon inkomst lili utdelnig, så'lange, utgifter lil! Byggnidskost nader f ga rum. Således tror jag, at! Riksens Ständer handla sig värdigt, da de bevilja Bolaget alla de inkomsier, gom ku,uria tillkomma der, enligt privilegierna. Jag anser äfven, a;t, otn vi insfämme med BorgareStindtt, kan frågan ej förfalla, ty uti 6g:de §.
Högeligen önskar jag, att det metalliska myntets landtförvisningstid må upphöra, och att det må bland oss tillgodonjuta det anseende, som det ifrån Olof Skötkonungs lid ägt; ty att, på sättsom skett sedan 1823, komma in på half lejd, och vid Rikets gräns emottagas såsom arrestant, och sedan hållas som arrestant, deraf kunde uppkomma större skada, än gagn. Visserligen är det hufvudsakligast för den materiella nyttans skull, vårt land skall deraf hämta, som jag önskar silfrets återinsättande i sina fordna rättigheter; men då jag känner det metalliskas egenskap att göra sig välkommet öfver hela verlden, och att med detsamma hana väg för ädlare meddelanden Nationerna emellan, så önskar jag det äfven ur det skäl, att den alltid något illiberala skillnaden emellan inländsk och utländsk må kunna upphöra. Men för godkännandet af Utskottens förslag finnas verkliga betänkligheter. Om Rikets Ständer eller Ståndens pluralitet skulle bifalla Utlåtandet N:o 1, eller så kallade myntbeslämningsfrågan, men sedan icke kunna förena sig om de åtgärder, som fordras till silfver-utvexliDgen till Den 6 Julii f. m. ut det pris, som sedeln åsatt, hvad vore gjordt och hvad vore vunnit? Intet vore gjordt till betryggande af fordringsägares rätt; intet till större säkerhet för beräkningen af Statsanslagen; intet för näringarnes lifvande, för Folkets ryckande utur den dvala, hvaruti ett osäkert mynt försänkt det.
Om jag ej kan fullt systematiskt upprulla denna talla, utan min framställning kommer alt lida af det felet att vara alltför rapsodisk, hoppas jag dock att den å andra sidan skall hafva den lörtjensten att ej innebära något stötande mot person, om den ock kan såra, ja nedslå i sak; jag vill nemi. söka tillämpa regeln: »Suaviter in modo. sed fortiter in re.» Ställningen i landet torde bäst kunna karakteriseras genom framställningen af de tre partier, som linnas, i landet (här har funnits ett fjerde, det reaktionära, det prohihitiva; men detta parti är ntdödt, och må det hvila i fred). Det första partiet är det talrikaste, det, hvars politiska uppträdande är det aldra beqvämaste, ty det begagnar sig af tystnadens vältalighet; det utgöres af »de stilla i landena» och verkar egentligen blott genom sin vis inertiae. Det andra består af de aktiva, de nyhetslystna, som göra mycket väsen af sig i tal och skrift, som tro sig förstå och kunna åstadkomma så mycket, som alltid ifra för s. k. »stora principer». Det tredje åter är det återhållande, det konservativa partiet, på hvilket Statens väl ovilkorligen ytterst beror; detta parti rusar ej fram, utan ser sig väl före; det fordrar bevis i stället för suppositioner, fakta i stället för lysande löften, erfarenhetsrön i stället för glänsande och grönskande för - Den 8 Februari f. m. 421 hoppningar, Det mellersta af de nu uppräknade partierna har naturligtvis med förtjusning omfattat frihandelns grundsatser quand naeme, funnit dem i allo riktiga och skyndat att applicera dem radikalt och så radikalt, att Sverige kanske snart kommer att nedsjunka till en makt af tredje ordningen, i likhet med Danmark, Grekland och Portugal. Annu har dock ej så skett, och ännu kan Sverige, som så många gånger stått nära branten af sin undergång, räddas, men då måste ock systemet ändras; vi få ej mera kasta oss in i vidlyftigheter, ty vi höra ej till de mäktiga, rika och starka nationer, som hafva råd att experimentera hvarken i ekonomisk eller politisk mening, och vi få öfvergifva det otacksamma yrket att rikta andra nationer och göda andra länders arbetare.
Utskottet har trott detta syftemål bestå, för det första, deruti, att alla ingrepp och fdrnärmelser medborgare imellan i möjligaste måtto förebyggas genom vissheten, att en rättmätig ansvatighet alltid blir deras påföljd; och för det andra deruti, att ingen, som tror sig lida, ajhålles från att påkalla Lagens skydd, hvad lidandet är verkligt eller inbilladt, men att, i sednare fallet, den klagande har att vänta en sådan rättelse i sin obehöriga inbillning, att han deraf ej oftare må missledas. Med denna syftning liar Utskottet ej kunnat förlika den tanka, att tillfället till framförande af hvarje klagan borde försvaras. Utskottet tviflar, att en i laglig ordning anställd talan inför Domstol, Jtan benämnas för en sökt hämnd. Det Den a 8 Juni'. 1453 Det ar just dä, när lagen öppnar utväg till upprättelse, som härndén försvinner, hvaremot frestelsen, att den utöfva tillväxer i samma mån lagen genom fördröjandet af sitt beskydd vill qväfva den billiga förtrytelsen öfver en liden oförrätt. Ju starkare Lagstiftningen hos ett folk fästat den öfvertygelse, att rättvisan skyndsamt och ofelbart träffar den, sorn störer en annans säkerhet till person eller Egendom, ju mera skola sådana ingrep uteblifva, och derigenom är Lagens första syltemål vunnet. Har åter verklig oförrätt blifvit någon tillfogad, så kan väl ingen tvekan möjligen uppstå derom, att denne oförrätt bör kunna åtalas, utan att den lidande tillbakahålles af svårigheter, hvilka medföra den dubbla förderfligheten,att nedtrycka den sorn har rätt, och att upplyfta den sorn har orätt, derigenom att den förre utmattas nnder det den sednare njuter frugten af hvad han förstått att laglöst sig tillkräkta. För öfrigt gifvas ganska ofta händelser, som föranlåta parter att anlita Sommaren, hvarken af hämnd elley för att söka sak med hvarannan, utan af det enkla och oklanderliga skälet, att deras öfvertygelser om det rätta äro stridiga och att de vilja underkasta dem Lagens Dom.
Enskilde stånde det fritt att, till Bank-rörelses bedrifvande med egne credit-sedlar, stifta Bolag inom alla Rikets Provinser. Uti Läne-styrelsens Residens-städer skola Bankernes Hnfvud-contoir dock alltid förläggas. Bank-afdelningar eller Vexlings-contoir, utan rätt att utgifva andre egneförbindelser, än invisningar å viss man till Hufvud-conloiret, måge dock uti öfrige Rikets städer eller andre tjenlige ställen inrättas. 2 §. I den händelse Bank-bolag bestämmer viss tid för upphörande af deras Bank-rörelse, men sedermera ändock önskar att dermed få fortfara, skall Kungörelse derom trenne gånger införas i allmänna tidningarne minst 3 8 månader före stämmodagen. 3 §. Till Bank-bolags stiftande erfordras minst femtio namngifne lott-egare, under solidarisk ansvarighet. Desse skola inom sig välja en Direction, som har att besörja förvaltningen, och i Bolagets namn lagligen tala och svara. 4 Solidariskt Bank-bolag kan med sig förena commandit-delegare, hvilka i mon af insatt capital, derför actier till innehafvare!! utfärdas, njuta öfverenskommen andel af vinsten. 5 §. Genom egenhändigt underskrifne Bolags-reglor skola delegare sig inbördes förbinda. Ock skola dessutom uppgifter i Bolags-reglorne inflyta om följande ämnen: Bancooch Lag-Utskottens Betänkande, JY:o i; 11 a) Beloppet af lott-egares capital eller grundfond, som icke får understiga 25o,ooo R:dr i silfver, eller annan motsvarande myntberäkning, och hvaraf minst en tredjedel skall bestå i reda penningar.
Den, som, i öfverensstämmelse med tre Stånds beslut, anser eventuela införsclstullen å belsidenväfnader, Shawlar, Sbawletter och andra dukar, rubriken: »nila andra slag, ej mindre släta och enfärgade, än genom väfnadssättet eller olika färgadt Silke fasonerade», böra bestämmas till 10 R:dr 32 sk. per skålpundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes eventuela införselstullen å de till denna rubrik hänförliga artiklar till 7 R:dr skålpundet. k halfsidenväfnader, Shawlar, Sbawletter och andra dukar, under 10 R:drs värde stycket, hafva Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bestämt införselstullen till 25 procent af värdet, Borgare-Ståndet till 3 R:dr skålpundet och BondeStåndet till 33 V3 procent af värdet. Då tre Stånd sålunda beslutat antaga värdesförtullningen, och frågan derom i och för sig icke på tullbevillningen eger sådant inflytande, alt icke tre Stånds beslut måste utgöra Rikets Ständers, samt den af Borgare-Ståndet antagna tullsats lärer utgöra 25 procent af artikelns varuvärde, hemställer Utskottet till BondeStåndet, att det ville, lika med öfriga Stånden, antaga 25 procent införselstull å Halfsiden - 100 Bevillnings-UtshoUHs Memorial, A/$ ii, BomuUs - ifrågavaraode artikel. Skulle denna hemställan icke bifallas, lärer följande omröstning böra anställas: 172:o. Den, som, i enlighet med tre Stånds beslut, anser eventuela införselslullen å haifsidenväfnader, Sbawlar, Shawletter och andra dukar under 10 R:drs värde stycket, böra förblifva 23 procent af värdet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes denna tull till 33’/3 procent af värdet.