Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ränge hade en försvagad helsa tvingat E,' K. Mits hoga Gemål, att under mildare luftstreck söka förbättring, ett vilkor för E. K. Detta ändamål ernåddes, och H. M. skyndade åter till en saknad Gemål och Son. Ehnes M:ts anträde på Svenska jorden var en allmän glädje-fest; och Rikets nu församlade Ständer, vittnen till den sällhet, Htnes M:ts närva - Unilerdnniga Skrif veiner'. ro inom Konungahuset fullkomnat,’ och öfvttr-' tygade, att goda Regenters enskilda frid oell förnöjsamhet stå i närmaste förening med Folkens, känna lifligen den underdåniga tacksamhet, de äro H:nes M:t skyldig!. Intagne af detta tänkesätt, anhålla Riksens Ständer hos E. K. M. i underdånighet, att såsom en ny gärd af deras underdåniga vördnad och tillgifvenhet för H:nes M. Drottningen, Dess höga Kröning må, efter uråldrigt bruk, för sig gå; och Riksens Ständer anse sig derjemte böra förena den underdåniga önskan, att E. K. M. Sjelf täcktes Nådigst pröfva och bestämma, när tiden dertill må. vara lämpligast. Riksens Ständer anhålla, att i E. K. M:ts ynnest och Nådiga benägenhet städse få vara inneslutne; Och Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos samtl. Riks-Sf. d. 1 Dec. 1823. Riksens Ständers underd. Skrifvelse, i anledning af Kongl.
Prop. N:0 5. genom förändringen uppkommande minskning uti de för Södermanlands Regemente vid 1833 års lönereglering afsedda indelta löningsanslag, må af Rikets Ständer å Riksstatens Fjerde flufvudtilel uppföras och der tilläggas förutvarande anslaget i penningar, •— dels äfven att, till ersättning för ännu i tjenst varande Fjerdingsman må på allmänna indragningsstaten anvisas ett emot hvars och ens förlust svarande belopp, hvilket vid innehafvarens afgång bör indragas och upphöra; hvaremot, enär innehafvaren af Åkers styckebruk, äfvensom Borgmästaren i Mariefred, åt hvilken räntan af hemmanet Svansta N:o 1 i Kernebo socken är på lön anslagen, icke äro berättigade att utlaga de dem tillkommande hemmansräntor efter andra grunder, än som för utgörandet af Kronans behållna räntor äro i allmänhet stadgade, Kongl. Majit anser någon ersättning till dessa indelningshafvare för minskad inkomst genom förändrad ordning för salpeterbjelpens erläggande icke böra ifrågakomma, lika litet som för innehafvaren af Häradshöfdingsbostället Norrby i Åkers socken, till hvilken räntan af detta boställe är anslagen. De till detta ärende hörande handlingar skola tillställas det Rikets Ständers Utskott, till hvars åtgärd denna Nådiga Proposition varder hänvisad; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. OSCAK. ./. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stuts-Rådet å Stockholms Slott den 50 Oktober '185 G. Närvarande: lians Excellens, Justitie-Stats-Ministern, Herr Gunther, Hans Excellens Stals-ministern för Utrikes Ärendena Herr Friherre Lagerheim ; Stats-råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou och Ahnqvist.
Tab. Litt. Undervisnings anstalter: 1. Läroverk och Skolor, lydande under Direktionen för stadens Undervisningsverk: deraf, att det tH » s: 2 t-1 P p: 2° Q p e-tP Räntebärande fonder. Utgifter. g. p E3 CD 03 •< 03 JrgCfQ MJ 03 S. ti ^ f 00 P Oi co o “ P P-I CO p' Inkomster. Lärarnes lönebelopp. Af andra slag. a) Högre Elementar-Läroverket, f. d. Stockholms Gymnasium 1) 8 98 4 6,210 29 1,640 45 19,500 —- 1,462 58 b) Klara lägre Elementar-Läroverk 2) 8 209 5 1,500 — 2,279 35 14,000 — 1,837 41 1) Med afseende på lärarnes antal, har sedan sista, lika beskaffade, uppgift meddelades den förändring inträffat, att läraren i naturvetenskap blifvit befordrad till Lektor i samma ämne, äfvensom att, i stället för den vid undervisningen biträdande Extra ordinarie lärare, en åttonde Lektor (f. n. i Svenska och Latinska språken) blifvit tillsatt. Utom här ofvan upptagne 8 egentliga lärare, hafva Gymnasium och Klara lägre Elementar-Läroverk en gemensam, lärare i sång, aflönad med 1000 R:dr. Af de för år 1860 uppgifne inkomster och utgifter voro: Inkomster: Egna kassan 1,298: — Premieoch fattigkassan 310: 45. Bibliothekskassan 32: — Summa R:dr R:mt 1,640: 45. Utgifter: Premieoch fattigkassan 486: 92. Summa R:dr R:mt 1,462: 58. Stockholms stad.
De 4 millioner Kongl. Maj:t ansett till försvarsanstaltcrne Reliöfvas, och de som lill Bankens consoliderande erfordras, kunna där skötas för 225,ooo R:dr på 5 år, och Rikets Ständer skulle år 1833 finna 1,200,000 R;dr färdiga till att afbetala Riksgälden, som då blott vore något öfver 2 millioner. Mea hela detta förslag hvil ar på öfverskoltens snara ingående till Contoiret och derigenom vundna Ränlebesparingar. Det ofta använda motskälet, att, för ett Riksens Ständers Verk, det skulle möta svårigheter, att efterhålla Fogdar och Uppbördsman, är, lindrigast sagdt, origtigt. Det visas bäst, om man vill efterse, hvarest nu, i förhållande till uppbörden, de största Restantierne finnas, antingen på Statsmedlen eller Riksgäldsmedlen. Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Adolf Göran: Då jag deltagit i tillstyrkandet af det beslut, Konungen fattat att vägra antagandet af Riksens Ständers vid sista Riksdag yttrade önskan om C011- sumtions-afgifternes allefverering till RiksgäldsContoiret, så tror jag mig pligtig re - i66 Den 29 December e. m. dogöra för de skäl, jag haft för ett sådant tillstyrkande, och får härmed förklara min öfvertygelse, att det är aktning för Lag och för Frihetens bestånd, omtanka för reda i Statsverkets uppbörd, samt ordning i förhållanderne emellan Medborgare och Embetsman, som legat till grund för det beslut, hvilket blifvit fattadt. Rikets Ständer förklarade väl 1809, att de ansågo Tullmedlen vara af bevillnings natur, men dessa afgifter upphörde derföre icke att vara consumtionsafgifter. Det stadgas ock i 60 §. RegeringsFormen "Ej ”heller må Konungen statens inkomster förpakta &c. — eller några mo ”nopolier fastställa.” Om
Den 24 Augusti e. ra. vcs i 9 §, att hvarje utkommande tidningsnummer, tryckt pä ^ ark eller derunder, bor förses med ehart.-sigill.-stämpel till 1 rsl:s belop, hvarje helt ark lill 2 r:st, deröfver lill och med 1^- ark 3 runstycken samt så vidare, ulan att bestämdt är, hvad storlek ett ark bör beräknas till. Denna uraktlåtenhet att bestämma arkets slorlek, har nu föranledt dertill, att icke något tidningsblad, huru stort som helst, lärer stämplas til! högre afgift än den lägsta, som är 1 r:st. Såsom bevis härpå får jag bifoga ett nummer af Aftonbladet, N:o 183 för i år, och ett nummer af Stockholms Dagblad, N:o 184, äfven för i år, innehållande 20 dryga spalter hvardera och till qvadratinnehållet ungefärligen motsvarande 3 hela ark hvardera, men dock utan att vara försedda med högre stämpel än till I r:st. Att qvadratinnehållet af dessa tidningsnummer verkligen motsvarar 3 tryckta ark, lill bevis derpå får jag hosfoga löpande qvartalels taxa för hyrkuskarne här i staden, på ett helt ark tryckt. Då nu slämpelafgiflen för tidningar är så ytterst ringa, alt den, noga räknadt, icke torde ersätta de dermed förenade kostnader, och ännu mindre lemna någon ersättning för den mot stämpelafgiften svarande befrielse från postporto, får jag föreslå och yrka: l:o Att stämpelafgiften för tidningar malle lill den män ökas, att någon skälig ersättning för postportofriheten derigenom vinnes; 2:o Föreslår jag denna ökning lill 4 r:st. för \ ark, 8 r:st. eller 1 sk. r:gs för helt ark, o. s. v. och 3:o Yrkar jag, alt omfånget af hvad som förstås med ett ark, i den nya blifvande förordn. om stämpladt papper, måtte i qvadrat bestämmas, sålunda, alt t. ex. ett ark torde få förklaras motsvara en qvadratfot, o. s. v. Remitterades lill Bevilln.Utsk. 4.
Förordningen den 14 Augusti 1812 stadgade i detta afseende hufvudsakligen: att en hvar resande bör vara försedd med pass, undantagande endast allmogen, som bör ställa sig förra författningar till efterrättelse, samt de, som till sina personer äro allmänt kände i den ort, der resan sker; att den, som bort innehafva pass, men ej kan detsamma uppvisa, eller finnes stadd å väg till annan ort än passet innehåller, eller för hvilken den i passet bestämda tid är tilländalupen, skall, om icke trovärdiga personer i orten kunna intyga, att han är väl känd, anhållas och genast beledsagas till Konungens Befallningshafvande, om han på stället är, eller ock till Borgmästaren i staden eller till närmaste kronobetjent; att inga pass gälla, som icke äro utfärdade af Statsministern för Utrikes Ärendena, Öfverståthållaren, Konungens Befallningshafvande eller Magistraterne i de stä - 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 42. der, der Landshöfding ej residerar; — egande dock Landshöfdingarne att förordna fyra eller fem män i hvarje län, som utfärda pass; att gästgifvare, som lemnar' den resande, som obehörigen färdas utan pass, skjuts, skall böta 25 R:dr, samt att den, som utan att derom göra anmälan hos kronoeller statsbetjent eller uppsyningsman, hos sig hyser någon person, som bort innehafva pass, men ej dermed är försedd, är till enahanda bot förfallen
Angående redovisningen af dessa lasarettsmedel. hvilka numera, sedan länslasaretter blifvit inrättade, enligt Kongl. Brefvet till Herrar Serafimerriddare den 26 November 1776, tillfalla hvarje län. inom hvars gränser de inflyta, utan afseende på biskopsstiltens indelning, stadgas genom Kongl. Lasaretts-direktioneus Cirkulär-bref den ■ 28 Februari 1781 följande: “Hvarje pastor skall hafva en bok, hvaruti han vid bröllop och barndop, sedan han under tjenlig uppmuntran (ill de närvarande gäster och faddrar låtit tallrik kringgå, inskrifver beloppet på de gillia penningarne och, om möjligt är, låter värden eller någon af gästerna det bestyrka. Vid hvarje uppbördsårs slut den sisla April skall pastor utskrifva en förteckning på de under året influtna lasaretls medel, vid Walborgsmessotid eller försl i Maj månad vid den vanliga kvrkoransakningen uppvisa densamma, för att med nyssnämnda bok jetnföras och al' någon vederbörande i församlingen bestyrkas, samt inom Maj månads slut aflemna samma förteckning jemte de influtna lasaretlsmedlen till kontraktsprosten. Denne åter. sedan han genast insatt medlen i Landtränteriet eller insändl dem till Konsistorium, allt som lägligast är, skall upprätta ett sammandrag deröfver och insända detsamma, jemte pastorernes förteckningar, lill Konsistorium®.
Härigenom öppnas tillfälle för känslan och considerationerna, som då snart kunna uttränga och öfverrösta det pröfvande förnuftet. Vidare får jag, i anledn. af hvad här blifvit nämndt, anmärka, att äfven i England en mängd skyldiga blifva frikända derföre, att jurymännen anse straffet å vissa åtalade brott vara för svårt. Jurymännen anse sig nemligen icke, såsom domare i allmänhet, vara bundna utaf lagen, utan tro sig kunna gå utom densamma, hvilket de icke borde göra. En existerande lag måste respecteras, till dess den afskaffas; men genom ett sådant förfarande tillintetgöras verkningarna af criminaljusticen, och folkets aktning för lagen minskas. Man har äfven anmärkt, att juryn bör vara permanent. Vill man dermed förstå, att juryn skall vara på det sättet inrättad, att ett visst antal personer i orten utväljas att för deras lifstid eller någon längre tid afdöma alla i orten förefallande tryckfrihetsmål, så frågar jag, hvad dessa jurymän blefve annat än en domstol, då skillnaden emellan jury och andra domare består just deruti, att den förra väljes Dtn 17 Octoljer « m. 121 för tillfället af folket, då deremot domstolen är beständig, tillsatt af statens regering eller annan auctoritet. Hr Dalman har på sitt vanliga sätt mot mig uppträdt med glåpord och glosor, som ingenting bevisa i sak. Hail bar hedrat mig med det yttrande, att jag vore petrifieerad i former. Härvid får jag blott erinra, alt saken helt och hållet är en formfråga, samt att den snarare bör kunna anses petrifieerad i former, som tror, att allting kon derigenom omskapas, utan att tänka på, huru formerna skola handhafvas, utan att bry sig om den anda, som skall verka i formen. Hvad beträffar den compilation, hvarför Hr Dalman beskyl lat mig, och hvarvid lian fästat mycken vigt, såsom ett hufvudskål mot min framställning, synes detta yttrande stå i uppenbar motsägelse med hvad Hr Dalman äfven nämnde, nemi. att mili auctoritet icke kunde jemnförds med Lagcommilteens.
Någon återremiss af förevide 7:de punkt är alldeles ej af behofvet påkallad, alldenstund det af Hr Printzensköld åsyftade målet kunde vinnas blott genom att helt och hållet utesluta den sista meningen af 7:de punktens lista mom. Hr Printzensköld: Jag erkänner tacksamt riktigheten af den erinran, Frih. Tersmeden gjort, och afstår gerna från mitt yrkande på återremiss, då det åsyftade ändamålet lika väl kari vinnas genom att utesluta den del af punkten, som innehåller föreskrift om indragningen. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef Utsk:ts förslag bifallet, med uteslutande från lista mom. af följande mening: »likväl med åliggande för Fullmäktige att innehålla af landtfastighetsfonden 125,000 rdr under hvartdera året 1860, 1861, 1862 och 1863 samt af stadsfastighetsfonden 40,000 rdr under hvartdera året 1861 och 1862 samt 45,000 rdr, allt rmt, under år 1863.» 8:de—16:de punkternn. Utskits hemställanden och förslag biföllos. Utskits näst efter 16:de punkten afgifne yttrande i ani. af Riksd:sFullmägtigen Anders Gudmundssons förslag om inrättande af s. k. giro-rörelse. Frih. Tersmeden: Som Utsk:t i denna punkt ej gjort någon hemställan, torde densamma endast böra läggas till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. lades ifrågav:de yttrande till handlingarne Utskrts å sid. 23 gjorda framställning ang:de fördelning på de särskilda Diskontverken af Handelsoch Närings-Diskontfonden. Bifölls. Hr Printzensköld: I likhet med hvad jag begärde vid frågan om fastighetslånefondens förminskning, får jag äfven nu utbedja mig det Höglofl. 8t:ts tillstånd, att få upläsa en i afs:de å denna fråga af D:r Sandberg afgifven reservation.
Af dessa motionärer har Herr Grefve Löwenhielm anfört: att det väl stöde på papperet, att domstol vore skyldig hafva ett slags öfverinseende öfver alla inom dess domvärjo varande kurateler, men att då den tid, domarekallets utöfning toge i anspråk, ej medgåfve en så beskaffad uppsigt, så inträffade det ofta att kuratorer på sådant sätt handhade myndlingens egendom, att den vid redogörelsens stund vore förstörd eller så intrasslad i förmyndarens egna rubbade affärer, att värdet deraf förgäfves söktes i hans bo; att det, enligt motionärens förmenande, blott funnes ett medel att afhjelpa detta onda, nemligen det att följa Tysklands exempel, der i hvarje landskap eller provins vore inrättad en pupillkammare, som dels toge i förvar alla till boet hörande säkerhetshandlingar, kapitaler och juveler m. m., hvaraf myndlingen ej vore i behof förr än han uppnått myndighetsålder, dels förvaltade och förräntade alla myndlingens för hans uppfostran och underhåll icke nödvändiga inkomster, dels gåfve ett lämpligt årligt anslag åt specialförmyndaren till bestridande af nyssnämnda utgifter, samt af honom infordrade årlig räkning öfver alla myndlingens inkomster, såvida denne hade egendom, som borde förvaltas, och särskild räkning öfver alla för myndlingens uppfostran och underhåll gjorda utbetalningar; att en sådan pupillkammare, som borde bildas af allmänt aktade män, hvilka till uppdragets emottagande förklarade sig villiga och skulle åtnjuta arfvode af t. ex. * procent af det förvaltade godsets inkomster, här i riket syntes lättast kunna förenas med Hypoteksbanks-direktionerna, som derigenom erhölle en välförtjent inkomst och på hvars ledamöter, om de genom någon viss åt dem anslagen lön kommo i kategorien af embetsoch tjenstemän, lagen ägde sin fulla tilllämplighet, när deraf gjordes behof; att det blefve godt tillfälle för lith. till 11 St.
Vid den sista riksdagen afgaf SlatsUtsk. ett förslag i ämnet af lika syftning, som det förevarande, men hvilket i afseende på vissa speciella bestämmelser lemnade rum för betänkligheter, och som derföre af tvenne RiksSt. icke godkändes. Uti det nu föredragna betänk. i samma ämne har SlatsUtsk. undanröjt dessa betänkligheter på ett för mitt omdöme hufvudsakl. tillfredsställande sätt. Den 15 Maj. 515 Till de vigligaste inkast, som blifvit gjorda emot de Torra förslagen, hanför jag förnämligast det, att, genom de indelta lönernes förvandling lill penningelöner, någon säkerhet icke vore för handen, att ju en rubbning eller nedsättning i dessa löners belopp kunde af R. St. framdeles beslutas, äfvensom att bestämmandet af fixa penningelöner en gång för alla, och ulan afseende på markegångens möjliga stegring, vöre i sjelfva verket ett ingrepp uti iudelningshafvarnes lagliga rätt. Det synes mig, att genom det veto, som i 6:te punkten af förslaget blifvit K. M. förbehållet, äfvensom genom den utsträckning, som stadgandet i 7 punkten erhållit, all betänklighet i dessa delar blifvit höfven. Jag är långt ifrån alt, såsom H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, antaga, att man omöjligen kan komma till rätta med ränlepersedlarnes förenkling eller bringande till ett färre antal. Vi veta, att Finlands indelningsverk varit af enahanda natur som i Sverige. Der har dock nyligen en förenkling af räntepersedlarne ägt rum lill alla inleresserades fullkomliga belåtenhet. Jag befarar således ej, alt icke äfven hos oss ett lika ändamål kunde vinnas. Hvad angår den frågan, som samme talare framställt, huruvida icke behandlingen af delta ärende kunde gifvas den rikt ning, alt, i stället för all definitivt besluta, man öfverlemnade till K. M., att, efter utredande af ämnet i alla dess delar, framställa en ny propos. till nästkommande R.
Betänkandets öfriga delar och förslaget till tull-taxa, med dit hörande tarifer, så och jemte det att Bonde-Ståndet lät bero vid Utskottets hemställan å sid. 16, att pröfning af tull-bestämmelserna, angående artikeln bränvin och sprit tillsvidare uppskjutes, afslog Ståndet Bevillnings-Utskottets förslag i allt hvad angick taxe-bestämmelserna i öfrigt och så vidt de nu icke öfverensslämde med nu gällande tull-taxa, hvilken i allmänhet borde fortfarande gälla, dock med förbehåll af särskild pröfning i afseende å hvad Anders Gudmundsson i sin reservation påyrkat, dervid Bonde-Ståndet för sin del beslöt, att sill borde få tullfritt införas; att tullen å gråsidor och sey äfvensom å längor och torsk, med derunder inbegripna rolscher, samt klipp-, stockoch platteller bredfisk, (för hvilka Anders Gudmundsson yrkat tullfrihet) borde bibehållas vid de tullsatser, nu gällande taxa innehåller; — att koksalt skulle vara tullfritt; — att redskap och maskinerier, eller delar deraf, likasom socker, rått och raffineradt, alla slag, samt ylle-väfnader, ”andra slag”, (anmärkte å sid. 45) och trädvaror, alla slag, skulle hvar för sig draga in - Prot.-Utdrag den 22 ock 23 Juli i857. försels—Lull, eller ålnjuta frihet från tull-afgiftér på det sätt Bevillnings-Utskottet nu föreslagit, deremot Anders Gudmundssons förslag, i afseende å utförsels-tull å bräder och plank godkändes, så alt bräder, 1 lura tjocka, 6 å 8 alnar och derutöfver åsättas export-tull pr tolft, 12 öre, samt plankor, 1 1/2 å 2 tum tjocka, 6 alnar och derutöfver, dito 20 öre.
Ridderskapets och Adelns Plenum, e. m. den 19 Juni 18 x 5- S D. 1 anledning af gjorda anmärkningar, ansåg Ridderskapet och Adeln BancoUt Den 19 Juni. e. m. 477 skottets, den 3 dennrs på bordet lagda, Me. morial, af den 27 Maj, angående utlåning på fast egendom, böra till lörnyad handläggning återförvisas. Ut supra. S. D. Bifölls StatsUtskottets, den 9 Juni afgifna och den 15 pä bordet lagda, utlåtande, rörande Ädelfors Guldverk. Ut supra. SD. Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, den 15 dennes på bordet lagda, Betänkande, af den 6 nästföregående, i anledning af väckt fråga om af hjelp nde af vissa kostnader lör Roteoch Rusthållare, blef detsamma af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till Utskottet återförvisadt. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos följande LagUtskottets, den 15 dennes på bordet lagda, Memorial, af den 26 och 27 Maj, nemligen: Ko Angående grunden för beloppet af arrénde och om lösen för Frälserenta. 2:0 Angående Rådman Sjöboms Memorial om Sjölagens granskning och öfverseende. 3:0 Angående hvad iakttagas bör vid Besvärs fullföljande i brottmål. Ut supra. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockam 8. In fidem Protocolli /}. G. Silverstolpe. 473 Den 20 Juni. Tisdagen den 2o Juni. Plenum klockan 5 eftermiddagen. Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloff Ridderskapet och Adeln den 19 Juni 1815- S. D. Med anledning deraf, att det Vallöf].
Delta tillgick sålunda: majoriteten inom riksdagen var ledsen åt den årligen återvändande bristen; vid hvarje riksdag förklarade regeringen, att om blott detta tillskott beviljades, så var den tudelade statsscenen hjelpt, och nästa år möttes riksdagen åter af samma bevillning och samma löfte. Sent omsider bröt riksdagens flertal helt och hållet med medlingsförsöken och satte teatrarne utan nåd på bar backe. En god köpenhamnare skulle uppfatta en sådan händelse som om samfundet skulle skakas i sina grundvalar. Tänk om man en vacker dag stängde den kungliga teatern! Om fru Hennings och fru Oda Nielsen skulle fara kring hela vida verlden som Marsk Stigs landsflyktiga döttrarI Om herr Emil Poulsen skulle söka engagement vid en teater och herr Olof Poulsen vid en annan! Om baletten och operan stode husvilla! Om alla de många andra rangs stjemorna, som staten aflönar, skulle försöka andra dödligas oblida öde: att honoreras efter värde — något som, enligt hvad bekant är, strider mot allt byråkratiskt skick. Emellertid i fall efter en säsongs afslutning en annons stode att läsa i tidningarna, på grund af hvilken kungliga teatern uthyrdes till den högstbjudande, skulle enligt allsannolikhet köpenhamnames förskräckelse hastigt kunna lagga sig åtminstone i fall man törs draga slutsatsen från Stockholm, en mindre stad, till det större Köpenhamn. 1 den svenska hufvudstaden sade man på sommaren de tva teatrarne ett rörande farväl, men återfann på hösten 18SS både Dramatiska teatern och Operan på den vanliga platsen; till på köpet hade stockholmames förklarade gunstling, hr Gustaf Fredrikson, vändt tillbaka till den förstnämda scenen. Revolutionen hade väl varit forfarlig, men hvad beträffar döda och sårade, funnos inga skadade på valplatsen. Båda scenerna hade blifvit privatföretag, och båda hade funnit energiska och erfarna chefer, Operan i den äfven t Köpenhamn högt ansedda kapellmästaren Nordqvist, Dramatiska teatern i hr Fredrikson såsom ledare for ec association af skåde.-pelare, och säsongen 1888 — 89 öppnades under många offentligen framlagda tvifvel om hurulede * konsten skulle kunna klarera sig utan statens skyddande hand. Båda scenerna redde sig finansielt förträffligt.