Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maji under N:o 28 afgifne, och den i5 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkanden, dels under N:o 7, om grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, samt för värdering af fastigheter; dels under N:ö 8, öfver väckt Motion, om bevillning för hvarjehanda öfverflödsvaror, och dels under ÖI:o 9, angående väckte Motioner om beskattning för kortspel, I afseende å den uti Betänkandet N:o 8 behandlade fråga, rörande bevillning för hvarjehanda öfverflödsvaror, bade Utskottet uti nu förevarande Utlåtande yttrat, att Utskottet så mycket hellre ytterligare afstyrker den ifrågaställde allmänna Bevillningen för bruket af utländska viner, caffe, the m, m., som nyssnämnde Betänkande redan blifvit af Presteoch BorgareStånden antagit. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken framställd proposition, blef BevillningsUtskottets Betänkande N:o 8 äfven af Ridderskapet och Adeln bifallit. Rörande Betänkandet N:o 9, angående väckte Motioner om beskattning för kortspel, hade Utskottet uti ifrågavarande Utlåtande anmält, att samma Betänkande re - Den 26 Jun i i f. m. dan blifvit af Preste-, Borgareoch BondeStånden bifallit. Uppå gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att för dess del dervid låta bero. De mot Utskottets Betänkande N:o 7, om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, gjorde anmärkningar hade Utskottet, i anseende till deras mångfald och olikhet, för tydlighetens och ordningens skull, ordnat och upptagit i följande Hufvud-Afdelningar, nemligen t Första Hufvud-Af delningen: Innefattande Utskottets svar å yttranden, om Utskottets förmenta skyldighet att afgifva åtskillige upplysningar och beräkningar, i afseende på Bevillningens utgående och fördelning sedan sista Riksdag.
Då den delen därutaf, som äro Assi gnat ioner fä Banquen, merendels äro stälde uppå mindre summor, och följakteligen befinnes i de mindre bemedlade Ciassers händer; så får jag ödmjukast till Ridderskapet och Adeln hemställa, om ej dessa med görligaste första, borde mot Banco-Sedlar inlösas. Ibland Allmogen, ibland Handtverksman och äfven ibland Soldater, finnas säkert många Husfäder, sorn , till Lön för sin idoghet och stränga arbete, ej äga annat än dessa Sedlar, och hvilka nu se sig beröfvade möjligheten att förskaffa sig och dc eina uppehälle. Dessa ömmande omständigheter, har föranJedt mig till det beslut, att underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om ej BancoUtskottet skulie anmodas, att skyndesammast inkomma med Utlåtande, huruvida Banquen kunde auctoriseras, att genast gå i författning om dessa Assignationers inlösande. Till granskande af det oss i Nåder lemnade Finance-project, eller till uppgörande af ett annat, hvarmed denna Operation nödvändigt skall stå i förbindelse, och åtmindstone de omförmälte Assignationernas inlösen blifva en följd, fordras säkert så lång rid, att den utsträcker sig öfver den, inom hvilken Allmän - Den 33 December. 471 heten med billighet kan förvänta sig en önskad verkan af Riksens Ständers åtgärder i denna del, och då belägenheten för hvarje Individu, med hvar dag blir bekytnmersamare, törs jag hoppas att Ridderskapet och Adeln med välvilja anser, att jag vågat fästa dess uppmärksamhet vid den skyndsamma handläggning , som detta ämne kräfver. Jag anhåller att denna hemställan måtte blifva de öfrige RiksStånden meddelt, öfvertygad att de> med kännedom om nödvändigheten dela samma tänkesätt, gör jag mig förvissad om Deras bifall, men i motsatt fall, har åtminstone Ridderskapet och Adeln sökt undanrödja anledningen till den förebråelse, att intet steg från deras sida blifvit tagit till skyndsamt alTijelpande af den allmänna Förlägenheten. % •
Hemliga Utskottet ar derutinnan af lika tankar med de sednast församlade Revisorer, at Waxcl-Operauonor icke synas kunna förenäs med Fullmägkiges Instruktioner, och at det är mycket vlämpcligt, at et sä bcskaffadt 462 Werk som RiksgäldsOnloiret, hwilket sjelft är den störste remitremen och ständigt behöfwer samia konä i beredskao til förestående utbetalningar, skall befatta sig med Wäxel.lckasleringsr. Och dä utgången redan tvi.sat wadligheten af sådana försök til Ourtsns nedsättande, har Hemliga Utskottet bestulit, at uttryckeligen förbjuda Fullmägtige at inlåta sig uti någon Wäxel-försäljning; dock kunna Wapel-byten wid färskillda omständigheter någon gäng med storsta försigtighet och mot full säkerhet tillätas. Flera ar 1798 sammanstötta händelser försatte RiksgäldsOnroirer uti den yttersta förlägenhet, i anseende til sina utländska förbindelsers upfyllande. Näst förutgående äretö misilyckade Sill-fängst, ute» blefwen förtjenst af handeln, sam pä hwarjehanda fäkt oroades genom kaperier och upbringningar, inträffade penninge-oredvr och Languerourer i lckamburg och andra utrikes orter, jämte en stark införskrifning af spannemal, wörö alla sadana olyckliga omständigheter, som hwar i sin män werkade en stor Waxel brist, hwilken i synner, het för Lmioirer blef känbar och tryckande. Denna misifördela kriga ställning inträffade just utk en tid, dä Lonroirer tillika mäste wara betänkt ar förse sig med konäer til acerbetalande af anie vekydeliga utländska Lrpiral, hwilka, efter de mest säkra anledningar, icke möjeligen skulle kunna omsättas. Men de utwagar, Fullmägtige widkogo at förhjelpa Omoirsk ur dest swara förlägenhet, hafwa, Uti Hemliga Uiskottetö tanka, warit mindre tjenliga, och sadana, at de icke bordt kunna komma i fraga.
Ank . till Exp.-Utsk. dan 15 Dec. 1856, kl. 2 e. m. Memorial, om åter lemnande aj vice Talmannen Anders Anderssons inom Bonde-Ståndet väckta motion, rörande bränvinsskaltens anslående lill jernvägars anläggning. Från Bonde-Ståndet har Bevillnings-Ulskottet den 10 innevarande månad erhållit remiss å en af vice Talmannen Anders Andersson inom bemälda Riks-Ständ väckt motion, att bränvinsskallen så väl af tillverkningen som af försäljningen, måtte helt och hållet anslås lill bestridande af kostnader för jernvägars anläggning; men då Utskottet anser denna fråga icke tillhöra de ärender, hvilka, enligt 70 § Regerings-Formen och 31 § Riksdags-Ordningen, utgöra föremål för Bevillnings-U tskottets handläggning, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom. Riksdags-Ordningen, förenämnde motion återlemna för den åtgärd, som i siståberopade § föreskrifves. Stockholm den 11 December 1856. Reservationer: af Komminister Beckman, af Herr Schenström, på den grund, att, enär Bevillnings-Utskottet tillförene upptagit och behandlat frågor om användande af personliga skyddsafgiflen, Utskottet också borde anses oförhindradt att behandla ifrågavarande motion. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 3 3 \ 0 3. Ank. tili Exp.-Ulsk. den 15 Dec. 1856, kl. 2 e. m. Memorial, om åter lemnande aj Guslaf Larssons frän Stockholms Ilin inom Bonde-Ståndet väckta motion, angående användande af en del utaf bränvinsskatten till de lägre undervisninsgverkens och folkskolornas behof.
får ändå upplefva sina egna moder ännu en gång! Och besättning på kjolarna! Kejsarinnan Eugénie KATRINE (sakta till Leonora). precis ditt eget sätt att vara, när du är retsam och inte har lust att svara. LEONORA (lika sakta). Kan du se, hvilken god elev du har! Det är jag kunna reda mig utan att skjuta den gamla Eugénie framför mig. (Högt.) Och krinolinen, Emilie? EMILIE (med ansiktet i tidningen). Det är ohyggligt hos andra! För resten brukar Hopplöst! Prinsessan af Wales är ännu obeveklig. på axlarna. Går till pianot och börjar spela sakta.) LEONORA (Katrine ser från den ena till den andra. Rycker (reser sig också upp och går till Emilie). på, att man allvarligt börjar tänka på sina kläder. I Låt mig se litet på klädningarna, det är hög tid dag om en vecka ämnar jag vara på väg till Rivieran. 46 EMILIE (med plötslig häftighet). du, du kan tvinga det igenom, och att du kan behandla människor precis, som du har lust till... LEONORA. Du du »ämnar»! När du vill något, så tror mig. Naturligtvis. Ända tills någon finner på att hindra Det har gud ske lof ännu icke fallit någon in. EMILIE. Ämnar du resa ensam? LEONORA (hemlighetsfullt). dig, att jag ämnar ha en herre med. EMILIE. Om du lofvar att tiga med det, så skall jag säga ifrån alltsammans. Du tror naturligtvis, att Hans för din skull reser LEONORA. Uppriktigt sagdt jag smickrar mig nästan med det EMILIE (uppretad). I annat fall gör kanske Max det! LEONORA. Kanske. EMILIE. Ämnar du fråga honom? LEONORA. Nej. Ämnar du? EMILIE (med tonvikt). det vore förnuftigt, om Hans gjorde det. Om det fortfar länge på det här sättet, tror jag, 47 LEONORA. (Hans kommer in från tamburen med ett bref i handen.) Tror du? Ja, kanske! Andra scenen. HANS. LEONORA. EMILIE. KATRINE.
B:co måtte Academien återgifvas samt å RiksStatens Fjerde Hufvudfitel för Clerecieoch LäroVerken uppföras, för att Academien hädanefter årligen tillgodokomma; men hvad deremot beträffar Hr Professoren Geijers hemställan om Academiens i Upsala berättigande till återfående af förrberörde innehafde Tullfidhets-ersättning; så och då, enligt hvad det Utskottet tillhandakomne ProtocollsUtdrag utvisar, frågan derom hos Högv. PresteStåndet först d. 22 December nasti, år, eller flere dagar efter Motionstidens slut den i5 i nämnde månad, blifvit anmäld, liar, i följd af Stadgandet i 5G §. af Riksdagsordningen, Utskottet ej ansett sig kunna densamma till pröfning upptaga. (Bil. till 4:<lc Hufv.Tit.) Utlåtande, i anledning af väckta motioner, ang:de Anslag till löner för visse Lärare-befattningar vid Gymnasier och Universiteter samt förökadt Anslag för det Gymnastiska Centralinstitutet i llufvudstaden. (U.-A.) Uti serskildta från H. R. o. A. till Utskottet remitterade motioner är föreslagit: 1:0 Af Herr Hjerta, Guslaf: att, som det vore af stort inflytande, att redan uti ynglinga-åreu kännedom 254 Stats-Utskottets uti vapenbrak meddelas, och att de bättre Classerne, hvilka vid ett krigstillfälle vanligen intränga sig i Befälet, sålunda då kunde lätt uppöfvas uti sina åligganden; B.. St:r alltså måtte anslå medel till en Lärare för Excercis , Målskjutning och Gymnastik vid hvarje Gymnasium samt 2 vid hvarje Universitet, och tillika hos K. M:t anhålla, att dertill skicklige Lärare måtte på Constitutorialer förordnas, intill dess fördelarne af en sådan inrättning hunnit pröfvas och af B. St;r godkännas.
Carl Lilliehöök (Gelared). JW 66 Fullmäktig. 1823. Knut August Lilliehöök (Gelared). JM 66. David Wilhelm Lilliehöök (Kålbeck). 1828. Knut August Lilliehöök. JM 66. Knut August Lilliehöök (Gelared). JM 66. Ludvig Lilliehöök (Kålbeck). Vidimeras Ex of Cici o O. Silfversparre. 88 Bil. Litt. Tiil Hoglofl. Riddarliiis-Direidionen! Sedan Hoglofl. Direktionen, i anledning af väckt fråga om sättet att framdeles kunna bereda förhöjda pensioner inom Wadstena Adliga Jungfru-Stift, anmodat Riddarhus-Kamereraren framställa en utredning af Stifts-Kassans tillvext oell pensionsförhållandena samt uppgöra det förslag i ämnet, hvartill han funne skäl förekomma, får jag vördsamt afgifva följande utlåtande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 - *; ** > , - .V » Protocoll, hållna hos H ö g 1 of1 ige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1817 och 18 i 8. Sjunde Bandet. Första Afdelningen. S T O C K tl O L M, t ryckta hos Or, or G kahn, 1822. Tisdagen den 2 Junii. Plenum kl, g fårmiddagen. I Upplåstes och lacles på bordet följande från tiedannåmnde Utskott inkomne memorial oeh Utlåtanden; Från StatsUtsotteii Af deri 28 sistledne Maji: 1:0 Angående förvaringsrum får öfverbiif-' vande Exemplar af Hillänget till RiksStånden» Trotocoll. 2:0 Angående de löneförhöjningar, hvilkaj vid 1815 års Riksdag, blifvit beviljade tjenst-* görande Émbetsoch Tjenstemän samt vaktbetjente vid RiksgåldsContoiret. fran ÉeviUnings Utskottet: Af elen 128 sistledne April. s:o
För hvar och en ledamot, som anser, att de möjliga bristerna i nuvarande privatbanker ligga icke blott i en eller annan mindre oriktighet uti det reglemeulariska, utan i sjelfva det inlrinseca af systemet, eller i någon af dess hufvudgrunder, torde det deremot blifva nödvändigt att gå något längre in i saken pä förhand, och det är på denna grund äfven jag anhåller alt få, innan det reglementariska förekommer vid hvarje särskild §, yttra mig något öfver ämnet i dess helhet. Jag tror, att man icke kan riktigt bedömma denna fråga, utan att först hafva sökt göra sig reda för orsaken lill några facto, som onekligen finnas för handen i afseende på de nuvarande privatbankerna, och deribland i synnerhet det factum, att i allmänna tänkesätt har existerat ett ganska stort missnöje med privatbankernas tillvaro. Detta missnöje måste antingen vara grundadt på några verkliga skäl eller på inbillade, och det är ulan tvifvel af vigt alt undersöka hvilkeldera är förhållandet. Hvad man allmännast hör anföras af dem, som försvara privatbankerna, är, att missnöjet skulle uppstått endast af missuudsam - 454 D e n 25 Januari f. m. het öfver de stora vinster privatbankerna göra, och derjemte till någon mindre del af den olägenhet, som privalbankssedlarna åstadkomma uti den allmänna rörelsen, derigenom att de utdrifva Riksbankens sedlar. Hvad detta sednare beträffar, sä instämmer äfven jag deruti och tror, alt denna olägenhet, så vidt möjligt är, bör uudanrödjas, ehuru jag icke anser den vara den största. Hvad åter den förra orsaken beträffar, så synes det omöjligt, att ett sä allmänt oell högljudt yltradt missnöje endast skulle komma ifrån afundsjuka. Vi hafva sett många andra företag, som gifvit vida större ränta pä det deri nedlagda capitalet, än privatbankerna. Vi hafva sett personer, som upptäckt nya grufvor och deraf dragit en sådan profit, att de samlat en hastig förmögenhet, men vi hafva icke sett, att någon sådan der allmän afundsjuka existerat emot de män, sorn derigenom kommit i välstånd.
H v a d särskildt nattjänst beträffar, hvilket i u o m Bättre än Stomatol Al etil Cl S l a g parentes sagdt utgör den oangenämaste delen af den farmaceutiska tjänstgöringen, så har m i g veterligt ingen af de kvinnor, s o m hafva varit eller fortfarande äro såsom elever på apotek anställda, hitintills gjort en enda elevnattvakt. A t t lärotiden under sådana betingelser blifver bra mycket behagligare, är obestridligt, m e n den kvinnliga eleven kan då ej heller pretendera samma ersättning s o m den manliga. O c h att flertalet af de kvinnliga elever, s o m för närvarande finnas på banan, e j heller åtnjuta detta, torde jag våga påstå. Härigenom får hon redan under elevtiden vidkännas / en större eller mindre pekuniär uppoffring. Åtminstone på ett medelstort apotek skötes den farmaceutiska nattjänstgöringen af en studiosus — de exam, apotekarne äro merendels dräifrån befriade. Således utgör nattvakten en väsentlig del af en kvinnlig studiosus ' tjänstgö- ring, o c h bär blir förhållandet enahanda för henne som under elevtiden. Då h o n ej förmår fullgöra sina åligganden m e r än till hälften, kan h o n heller aldrig begära m e r än half ersättning. Men, torde någon kanske invända, intet hinder finnes väl för henne att fullgöra äfven denna post af tjänstgöringen, o c h får jag därtill svara, att det för henne olämpliga i en sådan tjänstgöring kan en kvinnlig elev bäst själf göra reda för. För att inskrifvas v i d farm. institutet i o c h för beredelse till apotekareexamen, måste före tes intyg o m en viss vana v i d laboratoriegöromål. Detta s. k. laborantbetyg har t. o. m. en manlig studiosus ibland ganska svårt att anskaffa, emedan laboratorsbefattningen i allmänhet bestrides af en e x a m, apotekare, o c h j a g tror, att det skall bli mångfaldigt svårare för en kvinna att erhålla ett sådant, enär laboratoriegöromålen äro af den beskaffenhet, att en kvinna på egen hand o m ö j - ligt kan gå i land därmed o c h därför såsom laborant måste anses komplett omöjlig.
» _Nämn så litet som möjligt om mig i samband med Hemmet, » skrifver hon själf. » Det hade ju ändå aldrig kommit till stånd, om ej många, för de gamla ömmande personer offrat tid, penningar och gåfvor in natura för detsamma. » Prins Carl har icke blott genom en personlig gåfva af 200 kronor visat sitt deltagande, på initiativ af honom gafs äfven en extra föreställning vid 1896 års hästutställning i Stockholm, som inbragte 2,750 kr. En tombola å börsen medförde ock en behållning af 6,502 kronor för det goda ändamålet. Direktionen har härigenom blifvit i tillfälle att betydligt utvidga hemmet, så att en lika stor våning i samma egendom kunnat tilläggas, hvarigenom Hemmet nu disponerar 16 rum och för närvarande inrymmer 13 pensionärer, hvaraf en är 89 år, en 87 och de flesta öfver 70 år. För intagning i hemmet fordras att sökanden uppnått 60 års ålder och icke lider af någon svårare kroppseller själssjukdom, i hvilket fall hon hänvisas att söka plats å Stockholms sjukhem. Såsom en väsentlig förmån har man ansett ett eget rum för hvar och en af de gamla. Ty ej behöfver man anses vara särskildt kitslig, om olika vanor vid den åldern göra sig gällande, om den ena t. ex. vill öppna fönstret och den andra icke, den ena vill släcka lampan tidigare, den andra senare, o. s. v. Man har ju velat bereda de gamla ett hem i ordets bästa mening och så fritt från tvång och obehag som möjligt. Afgiften för hvarje pensionär, inberäknad bostad, vedbrand, kost, läkarevård, medicin, upppasssing och lyse, är minst 10 kronor i må- naden. Skulle förmögenhetsvillkoren medgifva en högre afgift bestämmes den för hvarje särskildt fall af direktionen. Inom detta hem går nu dagen igenom frö- ken Tersmeden såsom den på en gång styrande och tjänande systern, och hvarhelst hon visar sig hos de gamla upplysas de skrynkliga anletena liksom af en vänlig solstråle. Hvarje rum har sin prägel af ordning och hemtrefnad och lifvet därinne förflyter i ostörd frid.
Yäl heter det i Utskottens förslag till 16 <§, att ingen må, i och för äfventyret af framtida fattigvårdstunga, inskränkas i rättigheten att yälja vistelseort; men jemför man härmed föreskrifterne i 15 § och tillika tager i betraktande den svårighet, som skall möta de der omnämnde personers skattskrifning, så snart denna aktus betyder detsamma som en invisning på församlingens fattigkassa, så visar det sig uppenbart att Utskottens förslag likaväl som 1788 års förordning frambringar försvarslösheten. Att Utskottens förslag uppgjorts i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1840 och 1841 årens riksdag, kan gifva dem ökadt hopp om bifall inom Stånden ; men om vid nämde tid förslaget kunde bildat en öfvergång från ett förkastadt till ett bättre system, torde nu, efter 8 års förlopp, med den utveckling i idéer och erfarenhet, som tiden alltid lemnar, nu, sedan Kongl. Maj:t för icke mera än 3 år tillbaka funnit Sig icke kunna antaga förslaget, nu, efter det nya fattigvårdsstadgan redan så inträdt i verkställighet, att de fleste församlingar, tvifvelsutan, i enlighet med den inrättat sin fattigvård, det vara serdeles olämpligt att gå tillbaka för att begynna en öfvergång.
Då traktaten, i detta fall, ej gjort den ringaste rubbning i hvad som förut, sedan lång tid tillbaka, i sådant hänseende varit föreskrifvet, så borde val åtminstone ej denna, i talarens ögon så förhatliga, åtgärd beskyllas för att hafva åstadkommit en fara. som i sjelfva verket aldrig funnits, och ej heller finnes annat än i talarens egen inbillning (om ens der); ty så menlös och enfaldig är sannerligen icke vår tulladministration, att den låter sig nöja, blott med uppgiften af ett falskt namn, eller låter ett så lätt uppdagadt bedrägeri, ifall det försöktes, opålaldt passera. I afseende på den mycket omtvistade frågan till hvad pris Franskt bränvin kan försäljas i Sverige, hafva flere olika kalkyler här blifvit framställda. Den nyss åberopade talaren har genom sina beräkningar kommit till ett för den Svenska bränvins-lillverkaren särdeles sorgligt resultat, så att, enligt bans förmenande, det Franska hränvinet skulle helt och hållet ruinera vår Svenska bränvinstillverkning. Frih. af Ugglas och Hr von Koch hafva åter framlagt andra kalkyler, hvilka visa, att de befarade vådorna äro endast ehimérer. Afven jag har i detta läll erhållit uppgifter, hvilka, då de äro meddelade af chefen för statens bränvinskontrollbyrå, torde böra anses tillförlitliga. Enligt dessa uppgifter, skulle priset på den ifrågavarande Franska vinspriten, eller så kallade trois-six, af 86 proc. styrka, enligt sista noteringen vara, i Cette 52 francs Den 8 Februari f. m. 445 pr hectolitre, och i Bordeaux 56 francs.
I anledning af väckt fråga om en jernvägs anläggande från Calmar till Statens stambana i närheten af Lamhults station hafva inom Ridderskapet och Adeln Herr Charpentier, R., i motion N:o 51, och inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen C. J. Kjellman, i motion N:o 357, yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om åläggande för vederbörande styrelse öfver Statens jernvägar att, när arbetena å Calmar—Lamhult-linien närma sig stambanan, åt detta företag lemna all den hjelp i materiel m. m., som kan finnas behöflig och med Styrelsens tillgångar vara förenlig, uppå sådana vilkor, som vederbörande komma att bestämma. Enligt hvad förstbemälde motionär upplyst, skulle den tilltänkta jernvägen, hvars rigtning blifvit undersökt och utstakad af Kapitenen vid Vägoch Vattenbyggnadskorpsen G. Nerman, komma att sträcka sig öfver Nybro köping Brännhult, Lenhofda, Braås och Gynkelstorp, utgörande en längd af 11 mil 32,700 fot, derför anläggningskostnaden beräknats till 4,925,552 R:dr, motsvarande i rundt tal 414,000 R:dr per mil. Jernvägen skulle blifva af samma spårvidd, sorn stambanorna och af den bärighet, att dessas lastvagnar kunde utan äfventyr ingå på densamma. Årliga drift-, förvaltningsoch underhållskostnaden hade antagits till 220,000 R:dr, hvilket, med tillägg af 250,000 R:dr till ränta och amortering af anläggningskostnaden, skulle erfordra en årlig inkomst af omkring 470,000 R:dr, hvilken inkomst man äfven trott sig kunna påräkna.
Men hvad som olyckligtvis mest slog an på våra förfäder, var den breda, småförståndiga och beskrifvande didaktik, som Cats utvecklade, hvilken författare just framvisar den sämre sidan hos den holländska litteraturen och, så allmänt läst och omtyckt han än var, betecknar dess förfall och snara tillbakaträngande för den franska klassiciteten. Ty Ludvig XIVs hofpoesi beredde sig att äfven här trots fiendskapen och krigen intaga den tron, som den nationella skaldekonstens öfverdrifter och förfall skulle lemna ledig. Och detsamma skedde i det öfriga Europa. Dock har i Sverige den franska klassiciteten blifvit långt fortare bekant än allsmäktig. Man kände ganska väl till Molière och Corneille, men fortfor länge att begagna andra mönster. Ja, man hade läst Ronsard och Bartas, Spencer och Milton. Vi behöfva blott kasta en blick på Spegels företal till »Guds verk och hvila» för att öfvertyga oss om, att under denna beundransvärda tid våra förfäders lärdom var lika stor som deras vapen voro kraftiga. Härtill kom en grundlig kännedom om de gamle. Det kan till och med sägas, att man läste och visste för mycket för att kunna tillbörligt smälta det. Vi draga nu våra gränslinier och karakterstecken mellan de olika skolorna och poesiprodukterna, men för sextonhundratalets svenskar måste allt detta blifva ett sammelsurium i stället för ett ordnadt helt. Ej heller hade de af antiken förmått inhemta ett klart konstomdöme. Ty de svenska lärde hade visserligen insupit dess själshelsa och manlighet, men ännu icke dess naturliga smak. Derföre se vi, att, på samma gång våra förfäders kunskaper voro förunderligt stora, deras urskiljningsförmåga var förunderligt klen. Huru såg nu den svenska poesin ut i jemförelse med all denna massa af utländsk vitterhet? Hon fanns icke till. Man hade visserligen ett språk, men ingen hade brytt sig om det, utan det fick gå som det ville. Bibelöfversättningen hotade det med en tysk, de nya segrarna och kunskaperna med en fransysk-latinsk öfversvämning. Kung Gustafs genompraktiska tidehvarf och teologernas ursinniga gräl under hans söner hade utrotat hågen för vittra värf.