Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse, N:o 64. med underrättelse härom, samt enär det af Rikets Ständer anvisade anslaget, som med hela beloppet i föreskrifven ordning jemväl utgått, enligt hvad Vetenskaps-Akademien vitsordat, icke ens varit tillräckligt för bestridande af kostnaderne lill räkne-machiuens förfärdigande, än mindre beredt uppfinnarne tillfälle att för spridande af kännedom om uppfinningen och vidare utveckling af dess praktiska användbarhet genom företagande af en utrikes resa förevisa densamma, särdeles i de länder, inom hvilka instituter lunnes inrättade för utgifvande af årliga nautiska och astronomiska tabeller, samt Auditeuren Scheutz och hans son fullgjort den uppgift de sig åtagit på ett sätt, som borde lända til! synnerligt gagn för v.etenskapen och till heder för fäderneslandet, föreslagit att ett ytterligare belopp af 3,333 R:dr 16 sk. banko måtte åt bemälde personer af allmänna medel anvisas. Vid öfvervägande häraf, och då omförmälde, numera fullbordade, räkne-machin, hvars tillvägabringande icke kan vara annat än hedrande för uppfinnarne och det land, de tillhöra, helst, för åstadkommande af en dylik machin, försök i andra länder blifvit gjorda, utan att veterligen hafva, åtminstone till den grad, som den förevarande, lyckats, obestridligen måste anses blifva af synnerlig vigt och nytta för de mathemaliska vetenskaperna, samt, efter hvad kändt är, Auditeuren Scheutz och hans son å denna machin offrat mångåriga mödor och jemväl, i förhållande till deras tillgångar, icke obetydliga medel, och den förre dessutom under en längre tid spridt kännedom inom fäderneslandet om nyttiga industrieia uppfinningar, utan att han derför af Staten njutit understöd eller belöning, hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K. M:ts Nådiga framställning, åt Auditeuren Scheutz och hans son ytterligare anslagit en summa af Tre Tusen Tre Hundra Tretiotre Riksdaler 16 sk. banko, att från Riksgälds-kontoret utgå. Hvilket, med anledning af högstberörda Nådiga Proposition, Rikets Ständer få hos E. K.
Utlåtande, i anledning af väckt motion om inköp för Statens räkning utaf egendomen Hammarby, fordom tillhörig Carl von Linné. (U. Af Till Stals-Utsottet har blifvit remitterad en af Friherre J. G. Paykull bos Ridderskapet och Adeln väckt motion, innefattande, att den nära Upsala belägna egendomen Hammarby, som fordom egdes af den utmärkte Naturforskaren Carl von Linné, och hvarest han mycket vistades, vore, 0- aktadt sitt nuvarande förfallna skick, en valfarts-ort för vetenskaps-idkare från alla länder, men trädgården låg förvildad och liknade en betesmark. Flere dyrbara qvarlefvor efter denne namnkunnige man funnos dock qvar, deribland den sal, der han höll föreläsningar. Om äfven närvarande egaren hade villja och förmåga att underhålla detta såsom sig borde, så egde likväl nationen icke någon säkerhet, att sådant i framtiden äfven blefve iagtaget, hvadan föreslogs, att Hammarby måtte för allmänna medel inköpas ock antingen af Staten behållas och skötas, på sätt lämpligt kunde finnas, eller ock öfverlemnas till Upsala Academi, på sådane villkor, som kunna förvissa fäderneslandet om en noggran omvårdnad och helgd af von Linnés hemvist. Utskottet har tagit motionen i öfvervägande, men finner ej skäl alt tillstyrka något Stats-anslag för ifrågavarande ändamål. Stockholm den 28 No v. 1844. b Stais-Utskotlets Utlåtande, N-o g3. Ank. till Exp. Utsk. den 2g Nov , kl. g e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ytterligare anslag till fullbordande af reparation d de vid Wreta Klosters Kyrka varande Grafchor. (U. Ad) Hos Preste-Ståndet har vice Talmannen, Biskopen m. m. Hedre'n väckt en motion, som till Stats-Utskotlet blifvit remitterad och hufvudsakligen innehåller: att de, till reparation af Konunga-grafvarne vid "Wreta Klosters kyrka i Östergöthland, utaf sednast församlade Ständer anslagne 500
* milton visserligen lifligt i kammarens förhandlingar, men kan icke sägas hafva haft något inflytande på dess beslut. Med aktningsfull tystnad lyssnade man alltid till hans anföranden, hvilka som alltid voro formfulländade, men de gingo oftast i en annan riktning än kammarens majoritet önskade, och han gick sin egen väg. Bestämdt och afgjordt uppträdde han mot landtmännens anspråk på grundskatternas efterskänkande, och han höll strängt på indelningsverkets bibehållande, till hvars försvar han flerfaldiga gånger uppträdde med hela sin talang och förmåga. Att han icke insattes i något ständigt utskott, berodde naturligtvis af honom sjelf, men han valdes mångfaldiga gånger till ledamot af de särskilda utskott, som riksdagen tillsatte för försvarsfrågans behandling och alltifrån det nya representa-tionsskickets början och så länge han var ledamot af första kammaren, var han ock ledamot af talmanskonferensen. Han var äfven vid en riksdag, 1877 års, talman i kamma-ren, men lärer icke varit hugad att vid följande riksdag återtaga klubban, utan lemnades den i stället åt erkebiskop Sundberg. Jag har redan yttrat, att grefve Hamiltort hufvudsak-ligen kommit att i vår historia spela en negativ roll. Att så blef förhållandet, var emellertid icke hans fel. * Hade han fatt råda, så skulle han otvifvelaktigen kommit att intaga en ytterst framstående plats icke allenast i Sveriges historia utan kanske i verldshistorien; han skulle hafva kommit att uppträda såsom den der möjligep fört den europeiska politikens vågor i en annan riktning än den, hvari de sedan gingo, och skulle kunna hafva fört Sverige in på en bana, på hvilken vi ännu en gång kunnat fa ett betydande ord i den stora » konserten ». Om de stora planer, som föresväfvade honom, lyckligen realiserats, så skulle han för alltid i verldshistorien hafva tillförsäkrat sitt namn den största betydelse. Det är ganska egendomligt att nu efteråt, då man sett, huru förhållandena utvecklat sig, tänka sig möjligheten af att vårt lilla land kunnat, om Ha-miltons plan följts, hafva ändrat denna tingens gång. Det är naturligtvis på den danska frågan, jag här syftar och Hamiltons ställning till densamma.
Ridderskapet och Adelns inbjudning, hvad denna punct angår, sedan ifrågastälde 150,000 R:dr icke komma att till någon del för Silfver-köp användas. Den i Åttonde Puncten föreslagne förändrade redaction gillades. Med förbehåll af gillad pröfning, i anseende till reglementariska föreskrifter, corn framdeles komma till öfverläggning, godkändes hvad Utskotten, rörande Tionde Puncten föreslagit, under åberopande af det beslut BondeStåndet vid Femte Puncten fattat. I afseende på Elfte Puncten , rörande HilcsgäldsContoirets berättigande, att upptaga Lån emot StatsObligationer, fann io64 Vrot Utdr. d. 3 Ootoher. 1823. BondeStåndet skäligt biträda Höglofl Ridd. och Adelns samt Högv. PresteStåndets beslut, i anledning hvaraf upplåningar ske emot tre proCents ränta och obligationernes inlösande till anfordran. Vid Utskottens framställning i Trettonde Puncten lät BondeStåndet bero, utom hvad föreslagne voteringspropositionen angår, hvilken väl godkändes i afseende på Ja propositionen men contrapropositionen bör i BondeStåndets tanka förtydligas sålunda Vinner Nej Kommer det representativa myntet att utöfver de 50 millionerna ökas genom sedelutgifning, ej mindre emot inlemnad valuta i Guld och Silfver än medelst Lån å LAneBänkeris Capitaler samt å exportabla efFecter, utan någon beräkning, grundad Dä föregående års utlåningar; och inbjuder BondeStåndet vördsamt och vänligen sine respective MedStänder, att uti denna rättelse instämma. Redactionen af Fjortonde puncten, såsom enlig med Ståndets förra beslut, antogs. Prot. Utdr: d. 3 October. 1545. 1065 Den förändrade uppställningen af A« dertonde puncten gillades. Nittonde fordrar för närvarande ingen annan handläggning å Ståndets sida, än att godkänna den föreslagna voteringspropositionen, hvilken af Ståndet gillades.
Närvarande tid har redan i en annan fråga fällt sitt domslut mellan mig och dem, som haft en annan åsigt. Då fråga här var om Lagmans-rätternes indragning, tog jag mig friheten framställa mina betänkligheter derom, att Hof-rätterne skulle genom den ifrågasatta indragningen försättas ur möjlighet att fullgöra sina åligganden på ett sätt, som motsvarade allmänhetens billiga anspråk. Jag sökte ådagalägga denna min åsigt genom utdrag af de berättelser, som Just. Stats-ministern årligen publicerat, åberopande derutur huru många mål, som stadnat vid Lagmans-räilernes beslut och huru många, som derifrån kommit till Hof-rätterne. Dessa siffror talade dock icke tillräckligt till andras öfvertygelse: man påstod att ingen betydlig förökning skulle upstå, men nu kan förhållandet icke längre betviflas, det kan ej undandöljas eller förnekas. 118 Dea 22 Ulars. Vid början af det förledna året, bade jag på mia rotul icke mera än ett enda mål, som var öfver års-gammalt, och hela antalet af balancerade mål utgjorde ej mera än 15, men nn är förhållandet helt annorlunda, icke allenast på min, utan äfven på alla andras rotlar inom K. Hofrätten. Medeltalet af balancerade mål lärer nu upgå till emellan 40 och 50. Jag känner lika lifligt, som någon annan, behofvet af en förändring, af förbättring, men fortfar i den åsigt, att denna förändring, icke bör köpas med villkoret af domstolens försämring. Denna följd måste, enl. min tanka upstå genom det domförda antalets allt för stora förminskning. I samma mån, som instantiernes antal inskränkes, skulle jag tro att allmänheten med rätta kan hafva ett stegradt anspråk deruppå, att de återstående, till hvilkas pröfning dess angelägenheter hänskjutas, må vara organiserade på det för rättvisans betryggande fördelaktigaste sätt; och om icke den högsta domstolen skall af mål blifva aldeles öfverlupen, så ligger äfven största vigt uppå, att målens pröfning i Hofrätlerne blir sådan, att allmänheten till densamma fortfarande kan hafva förtroende.
Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. utöfvas, och örn bränvinsbrunningen skall ske med serskilda pannor efter hvarje jordlotts varde, eller ock i ett eller flera sammansatta verk efter alla eller flera jordlotters sammanslagna värde; men i de städer, der jorden är med eganderält fördelad på stadens innevånare, må det ankomma på det beslut, som ibland dem af pluraliteten, beräknad i mån af jordvärdet, fattas; och, i den händelse förhållandet är blandadt, skola enahanda grunder följas, likväl under förbehåll, att bränvinsbranning i stad ej må utöfvas med palina af mindre rymd än tretio kannor, samt att, derest Kongl. Majit ej, i betraktande af serskilda omständigheter, annorlunda redan förordna!, eller framdeles förordnar, § 4 af denna författning skall tjena till efterrättelse i afseende på den högsta pannerymd, sorn af sådana föreningar må begagnas; börande för öfrigt, vid utöfningen af städernas bränvinsbränningsrättighet iakttagas, att de brännerier, som hädanefter anläggas, varda utom stadens staket, på lämpligt afstånd från andra byggnader, uppförda i enlighet med stadens Byggnadseller Brandordning. § 8- lili denna § hade blifvit tillstyrkt en redaktionsförändring, som var en nödvändig följd af den förändring i bränvinsbränningsterminerna, hvilken vid 1 § var af Utskotten föreslagen. Denna redaktionsförändring är bifallen af Borgareoch Bonde-stånden; men, i öfverensstämmelse med beslut, fattade vid 1 §, bär den blifvit ogillad af Ridderskapet och Adeln, samt frågan af Presle-ståndet återremitterad.
Ja det är klart att hon det skall! BRUUS. Ska' hon påtaga sig de dumheter som mamsell begår? M:LLE PALMÉN. Herr magister Vet ni hvad ni säger? BRUUS. Ja, jag hoppas det Är det mamsell Annas fel att ni presenterar för edra pensionärer fem stycken slynglar till lejon midt på Carl den trettondes torg, och det till på köpet midt på middagen? Jag tycker jag vill minnas att ni är myndig, och derföre borde ni väl svara för hvad ni gör! Flickorna gå in i spelsalen så länge ... tills den här saken blifvit afgjord. BRUUS. Nej, flickorna stanna qvar ... om jag inte misstager mig, så har här en orättvis beskyllning blifvit gjord emot mamsell Holm, och derföre skall hon också rättfärdigas i allas närvaro. BRUUS (lugnt). För närvarande är det jag! (till Clara) Fröken Clara, jag vet att ni är hennes vän ... hvad är det man har anklagat mamsell Holm för? Är det ni eller jag som befaller här? CLARA. Man har sagt att hon i går middag gått och promenerat med några herrar i Carl den XIII:s torg. BRUUS. Det är också sannt! M:LLE PALMÉN (triumferande). Ser man bara! BRUUS. Med den skillnaden dock att hon förföljdes af dem, och att det var jag som räddade henne från deras näsvisheter! Tro flickorna att jag talar sanning? BRUUS (går till Anna). Seså mamsell Anna, var då inte ledsen längre! Ni har ingenting att rodna eller ALLA FLICKORNA. Ja! ja! 40 blygas för ... ni afslog så godt ni kunde det sällskap som mamsell Palmén sedan fann passande både för sig och sina pensionärer! M:LLE PALMÉN (utom sig). Hvad vågar magistern insinuera? BRUUS. Jag insinuerar ingenting! Men jag underrättar er härmed om att samma herrar som förföljde mamsell Holm, lät ni sedan presentera för er, och att de gjorde er och edra pensionärer sällskap öfver Norrbro och hem till pensionen! BRUUS.
Vid artikeln fisk synes, utom för anjovis, sardeller och thonfisk, derå införselstullen torde, för beredande af öfverensstämmelse med norska tulltarifen i denna del, böra nedsättas från 8 till 5 sk. skålpundet, någon hufvudsaklig förändring, hvad införselsafgifterna angår, icke vara af behofvet påkallad, men som, enligt 16 § tulltaxeunderrättelserna, den trettonde tunnan af hvarje läst saltadt kött och fisk af alla slag, som bestås till packning är fri från tull och afgifter till städerne, hemställes i underdånighet, huruvida icke, för att på ett enklare sätt kunna vinna samma ändamål af lindrigare behandling, en motsvarande nedsättning 1 införselstullen å de saltade fiskslagen hellre bör medgifvas, i hvilken händelse dessa afgifter kunde jemkas för kabeljo, långor och torsk, från 2 r:dr 24 sk. till 2 r:dr 12 sk., å lax från 5 r:dr till 2 r:dr 32 sk., å sill från 32 till 30 sk., hvilket sistnämnda belopp jemväl torde böra blifva gällande för strömming, samt å all annan saltad fisk från 2 ndr till 1 r:dr 42 sk.; dock torde, hvad särskilt angår saltad sill samt torra gråsidor eller sey, jemte långor och torsk med der under inhegripne rotscher samt klippstockoch platteller bredfisk, för dessa slag, hvarå, enär de hufvudsakligen införas från Norrige, tullen utgår till endast hälften af de i tarifen utsatta belopp, en motsvarande nedsättning i införselsafgifterna böra äga rum, i händelse omförmälta lindring kommer att upphöra eller förminskas. Flyttsaker. Fläsk. Fog lar. Formar, krukor och potten för sockerbruken. Fransar, galoner, gramaner och snöre n. Frugler och här, ej specificerade. 32 Kongl. Mcij:ts Ndcl. Skrifvelse, N:o 40.
N:o 195, 1 anledning af Riksens Ständers Revisorers, år 1820, framstälde anmärkning, rörande verkstälde Spannmåls-transporter landvågen från Wadstena till Örebro. N:o 196, I anledning af Riksens Ständers Revisorers, åren X820 och x822, gjord© ■/ 366 Prat, Utdr. d. 25 Junii 1823. anmärkning, rörande ett till Bohus Läns Kongl. Regemente af Herr Landshöfdingen Grefve von Rosen utlemnadt Län, af Allmänna Magazinsfnrättningens medel. N:o 197, I anledning af Riksens Ständers Revisorers, är 1820, gjorde anmärkning, rörande uppburne förskottsmedel af Herr Landshöfdingen Arnell. N;o 199, I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmärkning , rörande försummad indrifning af en fordran hos Skeppare-Äldermannen I. R. P. Ståhl i Thorshälla. N;o 202, 1 anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, om resultatet af den till England år J820 verkstälde Spannmålsutsk ppning. N o 204, I anledning af Riksens Ständers Revisorers hemställan , rörande Undsättnings-spannmåls återlevererande till samma KronoMagazin, der densamma uttagits. N:o C05, I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en Extraordinarie afskrifning, som blifvit beviljad SlottsProviantMäst. Kgl Räntm. I. Ouchterlony. Vrot. Utdr. d. 25 Junit 1825. 567 N o 206, I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, rörande en afskrifning Umeå Magazins räkenskaper å de så kallade Skånska Gåfve* Spannmålsmedlen. N:o 207, I anledning af Riksens Ständers Revisorers anmälan, om en år 1822 yppad betydlig proprie balance hos MagazinsFörvaltaren Renner i Lidköping. Från llögv. FresteStundet.
I förlitande på denna upgift hafva R. St:r bifallit detta StatsUtskis Betänk. Till och med de sorn icke velat bifalla Betänk, i dess helhet, såsom Gr. Anckarsvärd, jag och några andra, hafva, i förlitande på riktigheten af Utskis beräkningar, gått in på att bevilja de medel som för ändamålet erfordrades intill d. 1 Juli, motsvarande det belopp af 900,000 Rdr, hvartill, enl. StatsUtsk:s upgift, RiksgisKont. ägde disponibel tillgång. Nu uplyser oss likväl Hr af Geijerstam, att RiksgisKont. icke har tillgång till mer än omkring 200,000 Rdr Bko, d. v. s. en missräkning visar sig bär på öfver en million Rmt. Jag kan icke dölja min förvåning öfver ett sådant förhållande, och jag tager mig friheten interpellera de StatsCtskis ledamöter, som här äro närvide, för att erhålla uplysning om, huru ett så svårt misstag kunnat äga rum. För öfrigt bevisar hela denna saks behandling äfvensom Hr af Geijerstams motion, med huru föga noggrannhet och circumspection man tycks vilja förfara, då man är på vägen att inveckla sig i en financiel labyrint!) redan vid det första steg man tager, för att, kosta hvad det vill, bereda medel för jernvägarne. Gr. Frölich, David: Det är med särdeles tillfredsställelse som jag hört BankoFullmäktiges Ordfide sätta sig emot denna motion med afseende på dess princip. Jag ber att få betrakta detta hans yttrande såsom en slags borgen derföre, att vi måtte slippa någon ytterligare jemkning af BankoReghtet derhän, att man skulle alldeles undanskjuta realisationen af statspapper. Vi hafva redan vid början af denna Riksdag sett, huruledes BankoUtsk. var färdigt att, på anhållan af en Fullmäktig, som likväl icke hörde till den nuv:de lagstiftningen, ge ut 1,300,000 Rdr sedlar på grund af s. k. reserverade medel.
— Af den berättelse, som 1761 från trycket utkom om denna Deputations göromål, inhemtas i hvad. tillstånd Hospitalerna då voro, och hvilka anstalter Deputationen hade vidtagit till dessa inrättningars bestånd och förkofran. Denna berättelse gaf sedan anledning till Kongl. Maj:ts nådiga förordning den 11 Maj 1763, angåendesä väl nödlidandes försörjande som lesv. och Ekon. Utsk. Betänkatiden. 567 förvaltningen af Hospitalernas inkomster och förläningar, hvilken likväl med 1766 års Riksdag till en del ändrades genom Kongl. Maj:ts förnyade nådiga författning, angående Hospitalerna och Barnhusen i Riket af den 11 December 176O, dä ock en ständig Öfver-Direction för Hospitalerna och Barnhusen förordnades, med samma rätt och myndighet som Kongl Collegiérne äga. År 1775 blef denna Kongl. Öfver Direction upplöst, och tvänns Herrar Seraphimer Riddar* i stället utsedde till ÖfverStyrelsen vid Hospitalerna och Barnhusen, för hvilka äfven Kongl. Maj:t, den 19 Mars samma år, utfärdade dess nådiga Instruction$ men denna Öfverstyrelse fortfor dermed icke längre än till år 1787, då det nu varande Seraphimer-Ordens Gillet instiktades och under dtn 28 Aprill 1791 erhöll Kongl. Maj:ts nådiga Instruction, hvilken ännu är gällande. Af denna korta Historiska framställning synes det, att redan den tiden, då vår nu gällande kyrkolag blef utgifven, man var allmänt öfvertygad om företrädet af den styrelse öfver alla sådana inrättningar, hvilken, med kännedom af Local-förhållanden, och ett alltid lifligare intresse för afhjelpandet af den för ögat varande jemmern, vore i det bästa och närmaste tillstånd att dertill ofördröjligen vidtaga nödiga och ändamålsenliga utvägar. Om uti tidernas följd omständigheterna påkallade och klokheten ålade en allmän öfverstyrelse, för alt erhålla enhet i behandlingen och Controll på verkställig - 563 Btsv. och Ekon. Vtsh.
Det har sin grund deruti, att många embetsman hafva befattningar af den art, att de icke behöfva aflägga studentexamen, men väl andra prof, som med denna äro minst fullt jemförliga. I afseende å det tredje villkoret, som gäller förmögenheten, tror jag att summan af 1,000 rdr, hvarför bevillning erlägges, är för högt satt; och jag hoppas, att Riddarh.Utsk., om det för öfrigt gillar motionärens åsigter, skall jemka detta belopp, så att icke derigenom mången blir utesluten, som skulle ganska väl fylla «in plats. En talare har här antydt, att motionären skulle vilja utesluta fattigdomen; men det är aldeles tvertom: han har velat hindra folk, att köpa sig en plats på detta rum. Det kan nemi. icke bestridas, att en mängd adliga ätter äro i en så torftig och underordnad ställning, att de icke kunna sjelfva här upträda. Men de representeras dock genom befullmäktigade ombud, och man har hört påstås, att dessa ombud icke så sällan gifva någon vedergällning ät ättens hufvudman. Det är just förhindrandet af detta, som motionen afser. Några vådliga följder tror jag ej man behofver af motionen befara. Den har vid hvarje Riksdag framkommit under olika former, och ehuru den icke blifvit af It. o. Ad. antagen, tror jag dock att mången skulle med tillfredsställelse se, om man kunde påfinna några sådana villkor, hvarigenom de olägenheter, som enl. allas medgifvande vidlåda 11. o. Ad:s nuvaride representationssätt, blefve undanröjda. Om de, som så häftigt talat emot denna motion, sjelfva hafva några andra bättre förslager, hoppas jag dessa måtte blifva framställda. Den nu förevide motionen tror jag innehålla ganska mycket godt och nyttigt, och hoppas att den måtte af Utsk. tagas i öfvervägande. Gr. Hamilton, Henning:
1 förra momentet af lide punkten har bland de olika slag af tionde, som uppräknas, fisktionden ej blifvit upptagen, hvilket icke heller skett uti Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse i ämnet. Vidare har i förevarande moment ej blifvit bestämdt, från hvilken tid de 50 år böra räknas, under hvilka de i stället för tionden fastställda afgifter skola utgå. Sådant E. K. Maj:ts förslag till Rikets Ständer afläts, var måhända ock sistberörda bestämmelse af mera underordnad betydenhet och derföre hän förlig till sådana frågor, som ansågos böra sednare ordnas; men då Rikets 422 Exp editionslits kotte. ts Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 155. Ständer nu i afseende å 3:dje punkten afvikit från den i nåder föreslagna uppställningen och antagit, att reglering af Presterskapets löner inom en församling hör få ega rum redan långt förr än samma reglering måhända kan komma i fråga att derstädes tillämpas, erhåller härigenom frågan om tiden, från hvilken de 50 åren böra beräknas, en vida större betydelse, än om, på sätt E. K. Maj:ts nådiga förslag synes afse, tillämpningen skulle inträda omedelbart efter slutad reglering eller åtminstone inom blott kort tid derefter. Beträffande således denna fråga, har det synts Rikets Ständer, som skulle, i händelse de 50 åren beräknades från den dag regleringen inträdde i tillämpning, sådant kunna slundom i icke ringa mån inverka till omintetgörande af de afsigter, hvilka föranlåtit E. K. Maj:t att föreslå en reglering för 50 år i stället för ett definitivt bestämmande om Presterskapets rättigheter.