Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet väl att man kan med skäl svara, att den minskade importen får tillskrifvas för tull lagstiftningen fullkomligt främmande förhållanden. Jag erkänner detta, så ock att den minskade importen icke får anses såsom ett bevis för nu gällande lagstiftnings godhet. Men en bevisuingskraft torde dock icke kunna förnekas nyss nämnda förhållande, den nemi. att importen uti väsendtlig mån beror af andra omständigheter och lagar än tulllagstiftningen betingat. Jag tror att man måste vara Hr Fåhraeus särdeles tacksam för de uplysuingar, han nyss meddelat rörande det skydd, våra inhemska näringar och fabriker uti nu gällande tull-lagstiftning ega. Jag vill till dessa foga en ytterligare, som icke är utan sin betydelse. Man torde icke kunna förneka, att det Stånd, sora serskildt framstår såsom representant af våra näringar är det Vallofl. BorgareStåndet. Nåväl; vid denna Riksdag har uti detsamma ingen motion blifvit väckt, åsyftande ändring i nu gällande tullbestämmelser. Det förefanns blott under en diskussion en enda önskan uttalad i detta syftemål, nemi. om förhöjning i tullafgift på artikeln ståltråd. Som den, enligt mångas tanke, på grund af den nu gällande tull-lagstiltningen förorsakade, ökade varuimporten väckt mycken oro, skulle jag på det iifligaste önska, att Bevilln.Utsk:t måtte, då det inkommer med sitt utlåtande i ämnet, till detsamma foga en aproximativ beräkning, uplysaude hvilka artiklar egentligen åstadkomma den stora tillökningen i varu-importen. Det vore nemi. iriteressant att veta, huruvida denna till största delen förorsakats genom förbrukning af lyxartiklar eller af råvaror, behöfliga iör våra fabriker, hvilka på de sednare 5 åren uti sä hög grad utvecklat sig. Om det nu skulle befinnas att import-tillökningen egt rum för att i landet införa råvaror, oundgängliga för dessa fabrikers verksamhet, månne äfven då det vore önskligt, att man stadgade högre tullsatser, hvilkas inflytande på den inhemska fabrikationen är lätt att förutse; månne då man äfven bör söka minska importen. 300 Deli 3 December e. m.
Och jag utropade: " Nu reser hon sig! " Men hennes bröst flämtade, och hon blef liggande der hon låg. Mensitt hufvud höll hon upprätt; hon böjde det icke mer. Och han bredvid mig sade: " Hon är mycket svag. Se hennes ben hafva domnat under den langa tiden. " Och jag sag henne kampa så att svetten perlade fram. Och jag sade: nFörvisso, han som står vid hennes sida hjälper henne nog. " Och han svarade: " Han kan icke hjalpa henne; han d - ste 7zjäjalya sig sjalf. MA hon kämpa till dess hon blifver stark. " Och jag utropade: " Men åtminstone bör han icke hindra henne! Se, han flyttar sig längre ifrån henne och bandet emellan dem spiinnes och trycker henne ned. " Och han svarade: " Han förstar icke bättre. Nar hon rör på sig rycker det i bandet och det gör honom illa och då flyttar han sig langre ifrån henne. Den dag varder kommande, d&amp; han skall förstå och fatta hvad hon gör. Har hon en gång förmått att komma upp på knä, så skall han stå henne nära och i medkänsla skola deras ögon mötas. " Och hon böjde sitt hufvud och svetten droppade ned. Och s&amp; reste hon sig en tum f r h jorden men sjönk tillbaka, igen. Och jag utropade: " Ack, hon %r för svag! hon kan icke gå! De långa åren hafva röfvat all hennes styrka. Skall hon aldrig komma upp? " Och han svarade mig: " Se strålen i hennes öga! " Och sakta, bäfvande reste gestalten sig upp på knä. J a g vaknade. Österut och vesterut sträckte sig den ofruktbara jorden med sina förtorkade backar. Myrorna sprungo fram och åter på den röda sanden, och det var brännande hett. Genom trädets glesa bladverk såg jag upp till den blåa himlen öfver mitt hufvud. Och jag somnade åter in stödd mot sadeln. Och i den brännande hettan drömde jag ånyo. Jag såg en öken och ur öknen såg jag en kvinna träda ut. Och hon kom till en mörk flod, hvars strand var hög och brant.
Hvad först angår Herr liierias förslag om indragning af Bankens sedlar å En Riksdaler Riksmynt, så har denria fråga vid föregående riksmöten och sednast under förliden riksdag utgjort föremål för ölverläggningar ej mindre inom Utskottet än hos Rikets Ständer; och de skäl, som vid dessa tillfällen blifvit anförda för nämnde sedlars bibehållande, häfva äfven vid den behandling af frågan, som nu egt rum, hos Utskottet gjort sig gällande. Sålunda har Utskottet ansett, alt genom indragning af Bankens utelöpande sedlar å 32 sk. Banko och i R:dr R:mt, hvilka, enligt, räkenskaperna, den 31 December förlidet år uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 4,250,326 Riksdaler Riksmynt, Bankens metalliska kassa skulle, för ersättandet af detta belopp med en ungefär motsvarande summa i silfvermynt, komma att i högre grad tagas i anspråk, än med afseende å dess närvarande ställning vore önskvärd t; att ehuru nyttan för ett land att. ega metalliskt mynt, allmänt spridt i rörelsen, må medgifvas, det likväl med skäl torde kunna sättas i fråga, huruvida Banken, då dess sedlar af allmänheten begärligt emoltagas, bör bemöda sig att indraga dem, uttvinga silfver i rörelsen i deras ställe och sålunda försvaga sin metalliska fond; att. den högst, väsendtlign minskning i beqvämlighet för allmänheten vid alla mindre liqvider och vexlingar, remisser med po sterna o. s. v., som de ifrågavarande sedlarnes borttagande ur rörelsen onekligen Jkomme att förorsaka, skulle hos samma allmänhet framkalla ganska stor missbe-* 6 Banko-Utskottets Memorial M 11. låtenhet med den vidtagna åtgärden; samt att, hvilket ej heller bör förbises, om än för den enskilde någon gång uppstår förlust derigenom, att sedlar alldeles förstöras eller i följd af nötning blifva så obrukbara att de icke kunna till inlösen godkännas, så tillskyndas likväl
S v e r i g e k a l l a r John Svenskar v o r o de, trots Ericson omplantering i väster och hade den stamidt kungliga terlunden. Framför ingången ha gåfva rests en rik väldiga af stat y e r a f Björnson sen, De j u s t i c k e få h j ä l p a till där o c h Ibutförda - af Sinding. som öfverhopade tant faun. salong första aftonen var h v a r f, få k ä n n a e t t ö g o n - Kristiania och muntert », som men nu När af Eivind träde artighet. och vackert. v a r grått i grått. herr både harmoni. n å g o n skulle till beträffar, icke visa jag kunde, s m ö g jag m i g sedan s o m en samt, förhållandenas rikt ryggen sorlet o så bitter! NATIONALTEATERN I KRISTIANIA: SALONGEN. • tempel, NATIONALTEATERN I KRISTIANIA: PUBLIKENS FOYER. — m i n i lim öster, och skulle kunnat gjorde. Holberg spelades enligt förtjänstfullt så n å d d e s d o c k icke gafs, det dansk gjordes, toppen. h a n s hjärta, eljes gifvit. som tuktomästaren värmde detalj jag i nästa med Sigurd n u m m e r skall återkomma. ANN MARGHET HOLMGREN, F. TERSMEDEN. HOFLEVERANTÖR. s. v. en det, utveckla Och det Bergen. F r ö k e n Janson hade öfvertagit Violas roll, förut förträffligt spelad af fru Hofving, o c h gaf den m e d ett ö m t o c h rörande behag o c h på samma gång m e d en frisk skälmaktighet, s o m verkade alltigenom betagande. Fru Lindbergs Olivia var fin o c h d r ö m m a n d e, hr Hagman framställde narren m e d godt humör, o c h hr E. Wagner gjorde i Sebastians roll på denna scen det första anslaget på erotikens lyra.
I öfverensstämmelse med hvad General-Poststjrelsen i underdånighet hemställt, har E. K. Maj:t uti nådig Proposition till Rikets Ständer den 27 Oktober 1859 behagat föreslå, det Rikets Ständer måtte medgifva, att från och med år 1863, då den nja vigtberäkningen blifvit till allmänt begagnande anbefalld, den enkla brefviglen för inrikes bref må bestämmas till tre ort och portomoderation iakttagas för bref öfver 21 orts vigt, sålunda att bref, öfvei r 3 lill och med 6 ort du bbelt porto » 6 yy 9 yy 3 enkla yy yy 9 yy 12 yy 4 yy yy yy 12 yy 15 yy 5 yy yy fy 15 yy 18 yy 6 yy yy yy 18 yy 21 yy 7 yy yy yy 21 yy 25 yy 8 yy yy yy 25 yy 30 yy 9 yy yy yy 30 9 40 yy 10 ty yy yy 40 yy 50 yy 11 yy 9 yy 50 yy 60 yy 12 yy yy yy 60 yy 70 yy 13 yy yy yy 70 yy 80 yy 14 >y yy yy 80 yy 90 yy 15 yy yy yy 90 yy 1 a 16 yy yy yy 1 <ti. yy 11 yy 17 yy 9 yy 1A 1 4 » yy H yy 18 yy V och att för vigt deröfver erlägges ett enkelt porto mer för hvarje 3 ort mer; att, Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 66.
Utskottet har i bifogade formulär intagit benämningen RådstufvuRätt, på det sätt, att den må begagnas, så länge sådane Rätter finnas, men kunna, utan grundlagsändring, uteslutas utur fullmagterna, dm och när sådane Rätter upphöra. *9 §• ip — 3o §§ angå Valmannaoch Riksdagsmanna-val på landet. I följd af landets och städernes åtskiljande, i afseende på Riksdagsmannavalen, har Utskottet funnit sig nödgadt att föreslå föreskrifter om förhållandet, när stad och landsbygd äro till ett gäll eller en församling förenade. Denna nödvändighet har, i förening med den i Memorialet motiverade förändringen af den för bestämmandet af Valmännens antal antagna grunden, föranledt Utskottet att här föreslå, det äfven i åtskilliga andra händelser delar af Gäll skola, i afseende på Valmannaval, anses såsom hela Gäll. Utskottet har icke förbisett, att det här föreslagna förfarandet blir besvärligt; men Utskottet har funnit detta mindre betänkligt, än ali, för ett land med så stora locala skiljagtigheter i serskilda landsorter, föreslå ett allmänt gällande förhållande mellan det enligt 2 § beräknade röstetalet och valmännens antal. 23 §’ Utskottet har här trott sig böra så vida modifieera sitt förra förslag, att den, som styrker laga förfall, må ega att sina röster till Valmannaval skriftligen insända. 2 9 §• Inskränkningen i det antal Valmän, hvars underskrift fordras, för att gifva Val-prolocoll och fullmagt laga kraft, beror på val-districternas minskning. 3r §. Utskottet, som icke kunnat biträda Ronde-Ståndets mening, att Riksdagsmannaval skola ske genom öppen omröstning, har deremot trott sig böra föreslå, att sådana val må ske för öppna dörrar, för att på detta sätt erhålla all den offentlighet, som en sådan handling bör. I följd häraf har den i Memorialet N:o 38, § 34» föreslagna föreskrift mäst utur närvarande förslag alldeles uteslutas.. lior till Consilutions-Utskottets Memorial, N'.o 85. 35 b) till Reger in gs-For men. § 43.
Just nu – i detta ögonblick satte Adolf den gyllene länken på Marias finger och hon – hon tyckte bojan var lätt. – Men jag begriper ändå icke, att hon när vigselstunden nalkades, icke förlorat modet och gjort om allt ihop. Jag är verkligen orädd, fullt ut så tapper som Maria, och jag har ännu aldrig sett en brud föras till brudpallen, utan att jag darrat – alltid starkare, ju mindre darrande offret sjelf varit. Och så den dumma moden att sedan Presten funnit det ytterligare ord endast skulle predikas för döfva öron – att sedan, säger jag stå qvar och niga och räcka sin hand och tacka och buga sig! Så orimligt och enfaldigt är det bruket, att jag som både lärt att dansa och hålles för att dansa bra och niga ganska väl, ehuru det sednare kanske i allmänhet litet för djupt, det oaktadt aldrig kunnat framför något brudpar göra en försvarlig gratulationsnigning. Och alldeles icke af tafatthet, men af oförmåga att förställa mig och önska lycka, der som oftast bäst passade att beklaga. Men jag tror icke att Adolf och Maria hemsökas med denna Ceremoni. De vigas i kyrkan, och som jag nästan ville svärja på att en snufva hindrat Friherrinnan af L att följa dem dit, äro troligtvis Kammarherren när han får vara på egen hand, samt Adolfs Föräldrar och Syskon icke just så mycket för nigningar. Maria är nog också så vida lycklig att hon slipper kalas. Litet mat med sig, när tåget hem skall anträdas är bättre för ett Arrenderande Herrskap än många rätters uppätande vid bröllopsbordet, tänker förmodligen och med rätta Friherrinnan af L. Men kära Gunla, om den förfärliga Hofmarskalken fått Maria i sina klor, hvad för bröllop hade då ej blifvit! Jag är säker att oset spridt sig ända hit Men nej – ett sådant kunde ju icke blifva. Den ljufva flickans hjerta hade brustit innan dess. Och att hon nu är lycklig! Jag just som håller ännu mer af henne för det. Och Adolf sedan! Näktergalen borde i sanning sjunga deras brudsång i Södra Lunden. Att för deras skull taga miste om årstid, vore icke något underverk.
Labiches därefter följande lustspel » Så pudrar man folk » äger däre m o t i sin kvickhet o c h träffsäkra karaktäristik de bästa i n n e b o e n d e betingelser att göra lycka. Det är en lustig satir öfver hederliga hvardagsmänniskor, s o m vilja synas för mer än de äro, " och s o m därför söka » slå puder » i ögonen på hvarandra. Det har en äkta Bergströms-roW — och hvad kräfves mer för dess framgång? — samt därtill tacksamma uppgifter, väl lösta, för fruarna Fornell o c h Bergström, hrr Hagman, R. Wagner va. fl. Konserten, vid hvilken uteslutande utfördes tonsättningar af fru B.-G., blef en fullständig succés för konsertgifvarinnan, s o m torde få räknas till samtidens mest begåfvade tonsättarinnor. Hennes pianostycken äro präglade af fantasi o c h en rikedom på målande detaljer, som stundom verkar betagande. Bäst förefaller hon oss d o c k i sina romanser, o c h en bättre tolk för dessa än fru Möller hade hon näppeligen kunnat få. De väckte o c k formlig sensation, flere af d e m, o c h ett par tre stycken måste omtagas. D e n fulltaliga publiken var särdeles belåten m e d sin afton o c h belönade de uppträdande m e d det lifligaste bifall. Fru W. som genomgått konservatoriet härstädes o c h sedermera studerat i Paris, har, o m vi ej missminna oss, före sitt giftermål m e d n. v. professor A. Walter i Göteborg, konserterat härstädes. I nöd och last. Göril. B örtjust o c h u p p r y m d gick Johan W i d e omkring o c h visade sin m a m m a det efter nutida fordringar ganska anspråkslösa b o, s o m han med sin unga fru o m ett par dagar skulle taga i besittning. » Enkelt är här ju, förstås, m e n i alla fall bra trefligt, tycker jag. Och Eosa är j u uppfödd i anspråkslösa villkor. » » Ja, min lilla fästmö blir nog nöjd, äfven o m hon måste underkasta sig en och annan liten försakelse.
[2405] Kvinnor, propra, ordentliga, skickliga i finare och gröfre bröds, som ock en i Sockerbageri-tillverkning, kunna mot vivre, logis och månadspenning erhålla förmånliga platser i större landsortsstad den 1 eller 24 kommande oktober. Reflekterande härå torde med första till » Iduns byrå » insända svar till » Kvinnobageri »; dock göre sig ingen besvär, som ej kan hänvisa till goda rekommendationer. [2454] B o n n e. Plats finnes på större landtegendom för en bättre, anspråkslös flicka, som vill åtaga sig att sköta barn. Ett godt lynne jämte flit och ordning samt nå- gon fallenhet för sömnad fordras. Svar till » H. H. », Lysekil p. r. [2449] T~7Vn anspråkslös och kristligt sinnad | V lärarinna, önskas af ett herrskap • som ständigt vistas på resor, för tvänne barn, 7 a S år gamla. Den sökande bör vara duglig undervisa uti vanliga skolämnen. Franska och engelska språken, något musik — och lust för resor. Den som icke är kristligt sinnad och anspråkslös göre sig icke besvär. Adress H. M. Wermelin, Sandarne. [2452] För en ting, bildad flicka af bättre familj, som jämte slcötsel och omvårdnad af en nioårig flicka och en sexårig gosse, vill gå frun tillhanda mti inomhus förefallande göromäl, finnes plats uti Stockholm från 24 oktober. Stort af seende fä- stes vid ett gladt och jämt lynne, samt framför allt ömhet mot barn. Svar jämte fotografi samt tippgift om lönepretentioner torde märkt ' A. P. ' sändas t. denna tidnings byrå, som vidare befordrar samma. [2400] 427 20-årig ficka, kunnig hushåll, i ne demoiselle d ' un certain a,ge, parlant couramment 1 ' anglais, le önskar till hösten plats familj i fa. för francais e t; Fallemand désire se att vara behjälplig vid husliga göromäl. placer en qualité de compagne ou de Svar till &gt;-Beredvilliga, Mariestad, lectrice.
Man har till stöd för förslaget åberopat Riksg:skont:s reglemente, men detta åberopande torde likväl icke, af den, som gjort detsamma, vara tillräckligt noga öfvertänka Vid förhål - Den 29 Augusti f. m. 567 landen, som röra sådana konlrakter, som i förenämnde reglemente omnämnas, skall arbetet utföras med direkta Statsanslag, och då innefattar kontraktet, att om arbetet icke blir utaf, skall Statsbidraget återbetalas. Detta är billigt; men helt annat är det att säga, alt den, som sjelf skall släppa till alla penningarne, skall dessutom vara förlustig sitt arbete, derest han icke inom en viss lid verkställer det. Detta är ett vilkor, hvarpå jag tror Gr. Lagerbjelke icke skall kunna upvisa något exempel, äfven om Hr Gr:n tager Riksg:skont:s reglemente för aldrig så lång tid tillbaka till hjelp. En föreg.-de talare, som likväl tog förslaget i viss mån i försvar, har anmärkt att en del deraf vore orimlig, dag hemställer, huruvida framläggandet af orimliga förslag kan anses innefatta bevis på intresse för saken, åtminstone mätte det bevisa att man icke gjort sig full reda för frågans beskaffenhet. Jag vill icke vidare uppehålla 1$. o. Ad;s dyrbara tid. Ärendet är redan tillräckligt utveckladt, och jag får sålunda endast förnya min anhållan om afslag på Hr Gr. Lagerbjelkes förslag. Hr Printzensköld: Jag kan icke med Gr. Sparre instämma deruti att Gr. Lagerbjelkes förslag vore stridande mot all rättsgrund och att man förthy vore förhindrad att antaga detsamma, ty Hr Gr:n känner lika väl som jag den gamla domareregeln, att förord bryter lag, och att om man således öfverenskommer om vissa vilkor innan ett företag kommer till verkställighet, så skola dessa vilkor blifva gällande till efterrättelse. Äro vilkoren sådana som de hvilka Gr. Lagerbjelke föreslagit, så är det med fullkomlig rättsgrund öfverensstämmande att de också skola vinna tillämpning. Men eftersom både Gr. Sparre och åtskillige andre talare hafva ansett förslaget vara nog strängt, så synes mig som skulle man kunna antaga första delen af detsamma, men utesluta den sednare.
Och dessa grunder vägar jag äfven i dag, såsom medlem af Sveriges Lagstiftning, framställa för denna upplysta samling, såsom grundpelare för Sveriges sjelfständighet och bestånd 5 grundpelare, som aldrig våldförts af en Lagstiftning utan de grufligaste följder, hvarom 1 synnerhet våra dagar Jemnat de dyrköptaste läror uti andra Nationers exempel; läror, sota jag med säkerhet hoppas ej skola vara förlorade för Svenskar, om ock ett ögonblick Tide-f hvarfvets villor skulle kunnat verka på derr Svenska Nationens egna känsla för ratt och redlighet, hvilken är det vackra Arf från vå^ fa Förfäder, sorn förvärfvat oss del besynnerliga anseende hos alla andra jordens Folk, hvartill hvarken vår makt eller vår rikedom kara vara vållande, — men som ytterligare höjer hvarje Svenskt hjerta och tänkesätt på fram* tnande botten. På dassa grunder äro de af Directionen 15Q Dtn 17 Martil e. m. med Bolagets sanction qfficielt framlemnade be° r|kmngar uppställde, och sorn med allt, hvad jag sedan den t den sett, ännu ej äro hvarken yederlagde eller bättre ersatte, efter mitt otpdöme. Jag lär alltså i detta hänseende blott åter åberopa denna plan till utförning, då den ej yrkar annat, än hvad Höglofl. Utskotten ansett i alla lall oundvikligt: ett temporairt bi* j trude. Andra olikheter finnas äfven emellan Ut? sköttens upp»;:ftrr och Djrectiqneqs hvarjehanda framställningar-‘ De bestå deruti, att Utskotten, uti deras uppgjorda calcul , ehuru dess öfverskrift uppgifver tillgdngarne och skulderne vira upptagne för (lea i Januarii, likväl i sjelfva verket ej anfört dem sådana de då vo? J| ro, utan de fleste eller alla, utom contanta beH hållniqgen sådana de voro u,ltimo Januarii; men C issa-bf liålln -ipen , till den del densamma utgöres yid nötheborgsContoiret, efter hva4 <äen var ultimo December,eller R;r 12,163: 8:5» !
Privilegier grundade säkerhet i möjligaste måtto bibehålies och förvaras; så hafva BancoUtskottets berörde Skrifvelse, tillika med BancoFiscalsÄmbetets Memorial, af samtlige RiksStånden blifvit till LagUtskottets handläggning remitterade. Uti BancoFiscalsÄmbetets Memorial andrages, att då ingressen till 1818 års Concoui'sLag innehåller, att Kongl. Maj:t, jemte Rikets Ständer, funnit godt, att med upphäfvande af Kongl. Förordningen om Afträdesoch Förmånssamt Boskillnadsoch Urarfva-mål af d. 28 Junii 1798 och de flere i berörde ämnen utfärdade Författningar j hvilka ej i 5 Cap. 28 och 43 §. §. ära Särskildt undantagnc, stadga och för - 546 LngUtskottnt Bet inbunden. ordna, på sätt nämnde ConcoiirsLag i det följande innehåller* men desse §. §. endast förmå, den förre, att då någon Borgenär är af sådan lära., att lia» ej gitter aflägga BorgenäfsEden, på föreskrifvet sätt, dermed skall förfaras på sätt särskildt stadgadt är, och den sednare, att hvad särskildt är för-, ordnadt om prof ningen af Bankens och andre allmänna Yei ks medel i Coneourser* så oek om förfarandet i de Coneourser, der Borgenärer i Sverige hafva fördringar* på Ön S:t Barthelemy, eller Borgenärer å berörde Ö hafva fordringar i Sverige skall lända till efterrättelse, saint de undantag från tillämpningen af ConcoursFörfättnjugarnes allmänna föreskrifter, som genom Kongl. Brefven den 26:
Så utdrefvos ock ur sanct Olofs kloster i Åbo de vördige fäderne Dominicanerne. Men järtecken och straff trotsas af detta syndiga slägte! Liksom för att håna det heliga, nedrefvos klostren i Wiborg, för att o styggelse! för att dermed upphjelpa fästningsverken! Se, mitt barn, här i detta hus har jag lefvat öfver sextio år, här hoppas jag vår fru och helgonen låta mina gamla ögon slutas, och mina gamla öron domna. De hafva så många år nödgats se och höra omtalas all den styggelse, som bedrifvits. Sedan har jag visserligen fröjdats åt att åter en rättrogen konung, vår Konung och herre Sigismundus, intagit sina fäders thron. Måtte helgonen bevara honom för allt det svek och argan list, som ställer sig emot honom, och gifva honom makt att skydda den sanna tron och återföra de vilsefarande." "Dock, det är tid att gå till hvila, min skröpliga lekamen behöfver ro, äfven den unga behöfver sömn. Imorgon, om helgonen ännu bevarat mig vid lif och krafter, vill jag efter morgonbönen meddela dig åtskilligt, som du bör veta. Dock torde vara bäst, att först låta gå förbi den stund, då de omkringboende äro vana att komma hit, för att begära bot för sina åkommor. Om morgnarna bruka mina krafter vara något mera stärkta, så att jag hoppas kunna då förmå meddela dig hvad jag önskar säga." Efter ännu en aftonsignelse lade sig den gamla nunnan till hvila, och Siri skyndade att krypa ned i sin bädd, som hon redt i samma cell, emedan de många tomma cellerna föreföllo henne så ödsliga och hemska. Hon läste nu i stillhet sin aftonbön och bad ännu en gång, att henne icke måtte tillräknas, att hon deltagit i syster Elins påfviska gudstjenst. Länge hade hon svårt för att kunna somna. Den cell, der syster Elin tagit sin boning, var belägen nära den stora, ödsliga klosterkyrkan. Siri kunde ej låta bli att lyssna, hon tyckte sig höra ständig rörelse derute.