Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot låter Hjärne i likhet med Garnier alla akterna sluta med körer, ehuru den franska smaken förvisat dessa ur tragikomedien; men likväl har han på samma gång bibehållit det komiska mellanspelet, hvilket Hardy just i körens ställe begagnar. Troligen har Hjärne så förfarit, emedan den herrskande smaken hos hans publik kräfde dessa mellanspel; de utgjorde en krydda, den man hvarken kunde eller ville undvara. Men mellanspelet är hos honom egendomligt behandladt. Det utföres icke här af bönder, utan af personer ur hofkretsen jemte en hofnarr. Interscenierna förekomma dessutom icke blott vid akternas slut, utan lika ofta inuti sjelfva akten. Och då Chronander i styckets början lösligt sammanbinder det egentliga dramat med mellanspelet, så äro hos Hjärne i början båda af hvarandra oberoende, men under skådespelets fortgång införer han i mellanspelet de personer (Cleph och Diletta), dem han icke längre uti tragedien har behof af. Rosimunda är det första svenska skådespel, i hvilket narren uppträder under eget namn; och att han här bär det holländska namnet ”Pickelhäring,” tyckes antyda, att hans användande som stående figur först blifvit bekant genom de holländska komedianterna under Christinas tid. Liksom i deras stycken ofta var förhållandet, äro alla de komiska scenerna improviserade. Inom den historiska händelsens gräns utvecklar förf. en icke ringa förmåga af uppfinning, och hvad kompositionen angår, så är den utan tvifvel en bland de bättre, vi lärt känna. Första akten, som innehåller expositionen, förer oss lyckligt in i handlingen och förbereder oss på hvad, som skall följa; i andra och tredje akterna lära vi känna Rosimunda och hennes stämplingar för mordet på Alboin; det utföres i början af tredje akten, der redan aningen väckes om en stundande hämd, och dennas fullbordan bevittna vi uti femte akten. Tidens och rummets enhet iakttages icke med stränghet, hvilket också aldrig var förhållandet i tragikomedien; men det är dock dervid vida mera afseende fästadt än någonsin i skolkomedien, och aldrig växlar rummet i samma scen, knappast i samma akt.
— Desse §§. lemna således olila koreslrikter om desse olila ärenders bebandling, dä uti 8tatssaler 3:ne 8tänds beslut afgöra krägan; men i Levillningsmäl akgörandet bänsljutes till det körstärlta 8tatsDtslottet, derast ej aila H 8tändens beslut sarnmanstämn>a. — Desse U. äro doel lila deruti, att, »är 2 8tänd stadna enrot 2, derom slall voteras. — Kär uran bär - 3 I 2 stillsoell Lanco-Otslcotlens esler läser 72 F. kegeringssnrmen, sä bnnes lien l>Iott ilinebälla, kitt ifilcets 8tänclers lianlc lörblisver uncielbisets 8täuciel-s garautr oell vinci, att ostörö löival tas ni cie l^ullmägtige bilcets 8täncler cleitill utse veil eller cie staclgai-, oiclningar oell reglementen, lrvillca ut bisets 8täncler äro gjorcle eilersunna göras; men uti cienna §. tinnes ingen söressiitt buiu lörliällas ssall, ciä biss8täncien om ciessa Lansens sörballanclen olisa besluta. — 8äiecies är bär en osullstäncliglret i Oi uncllagen; cie mäi, som i cienna 72 F. nämnas eliersom angä värclen oell garantien al Lisets 8tänclers Lans, snmt cie urclningar, staclgar ocb reglementen, som Lisets 8tä»cier cierom tili rättelse solsine LnIImägtige uppgöra, nio iinclantagne frän bvacl 75 §. Lissclags-Orcin ingen i allmänliet staclgar, oell ciet ärpä intet ställe söiorclnaclk, Inn-n sörliälirrs ssall, ciä Liss-8täncien lieronr olisa besluta.
Jag får bekänna, att jag ej tagit noga kännedom af Herr von Qvantens Memorial; men den uppfattning tj^ckte jag mig deraf göra, att det mindre bade afseende på att klandra en Invalid-inrättnings tillvaro, än localen. Nu, då den värde Ledamot, som nyss talat, sökt visa, att en Invalid-inrättning skulle vara nyttig, vill jag be att få bifoga några reflexioner. Jag instämmer deri, att man bör understödja och med hjelp underlätta alla sådane krigares omständigheter, som derigenom blifvit urståndsatte att bärga sig sjelfve, att de tjenat och försvarat si t fädernesland; men huruvida rätta ändamålet här i landet vinnes, med att sätta dem tillsammans i en Invalid-inrättning, vågar jag nästan betvifla. Det är likväl icke derom jag nu så flygtigt vill yttra mig, utan om localen, hvilken i min tanka ej är den rätta på Ulricsdahl. Det ligger för nära Hufvudstaden, och de pensionerade, för att nyttja den siste talarens idee, torde vara i tillfälle att mindre väl använda sina erhållne gåfvor. Detta vackra Slott kunde möjligen bättre begagnas, än till en Invalid-inrättning, och många har Den 5 Januari i. 65 har jag med mig hört dela den opinion, att det är synd, att Slottet på Ulricsdahl skall användas till sådant ändamål. Herr von Qvanten> Carly hade inlemnat följande, sorn upplästes: I anledning af den motion jag afgifvit rörande Invalid-inrättningens upphäfvande vid Ulricsdahl, får jag äran vördsamt tillägga. Det synes väl, som en i Garnizonstjenst grånad man skulle finna sig väl belåten med det underhåll han åtnjuter vid inrättningen, uppgående till circa 120 R:dr årligen; men är han gift, eller på annat sätt har skyldigheter att uppfylla, såsom make och far; så skulle både han och hans anhörige vara mera belåtne med att utfå t. ex. hälften af denna summa i contant; med rättighet att uppehålla sig, hvarest han bäst för godt finner.
Början af den föreslagna nya laggin lyder sålunda: »Dör löftesman medan han under borgen står, vare borgenär skyldig litt fordra ny borgen af gäldenär. Ställer ej denne ny borgen, som skäligen anlagas må», etc. Dessa sista ord innebära, enl. mitt begrepp, en kränkning af långifvares rätt att ensam pröfva den honom för en gifven försträckning erbjudna säkerhet; hvarförutan samma bestämmelse är af den beskaffenhet, att den i tillämpningen esomoftast måste sätta domaren i en ganska stor villrådighet. Uti en vid Betänk, fogad reservation har jag tagit mig friheten att genom ett exempel åskådliggöra den sannolikt ofta inträffande följden af denna bestämmelse. Till försvar för densamma kan man vissei ligen anföra, på sätt inom LagUtsk. jemväl skett, att i så väl den nu gällande lagen som ock LagKomitéens förslag begagnas uttryck, som förmenats ungefärligen motsvara det nu föreslagna, enär det heter: »gitter gäldenären borgen skaffa;» men jag får dervid erinra, att detta stadgande, i min tanke, icke får tolkas ovilkorligt, utan endast vilkorligt, eller m. a. o., att antagandet af den nya borgen alltid måste bero af långifvarens samtycke. Man har derjemte uti LagUtsk. emot min mening anfört, att förfallotiden för skuldförbindelser är i allmänhet kort och att det följaktligen ej skulle kunna medföra någon betydligare risk för långifvare!) derest han tvunges att ål nöjas med en löftesman, till hvars vederhäftighet han ej satte fullkomlig lit.
Och likväl känner äfven en man utur de djupa lederna, sådan som den nu upträdande, sig upmanad att i en fråga, som rörer ingenting mindre än en ombildning af hela samhällsförfattningen, uttala sin opinion och motivera sitt omdöme, under förutsättning att ord, utgångna ifrån en lefvande, efter förmåga genomtänkt öfvertygelse, äfven om de icke kunna bestämma voteringars utgång, likväl icke äro så alldeles bortkastade, utan möjligen kunna, grupperade med andras öfvertygelser, efterhand bidraga till bildande af en opinion af längre bestånd än dagens. Skarp är gränsen emellan den politiska åsigt, som anser Stånd och korporationer såsom den enda fasta grundval, hvaruppå en representalionsbyggnad kan upföras, och den, som i personlighetsprincipen, qvalificerad med så få kathegorier som möjligt, finner den enda antagliga grunden för valrätt och valbarhetsrätt; och emellan dessa båda åsigter synes ett svalg befästadt, hvilket ingen menniskokonst lärer förmå att fylla. Af de förslag till representationsreform, som hos oss genomgått det första stadium af sin korta tillvaro, uttryckte det af år 1840 den sistnämnde åsigten. Det år 1848 afgifna förslaget innehöll ett förmedlingsförsök emellan personliga, demokratiska och byråkratiska elementer. Det nu hvilande förslaget är deremot ett uttryck af den förstnämnde åsigten eller ståndsprincipen. Och det är ur denna ståndsprincipens synpunkt — en princip, som för öfrigt ingalunda hyllas af den, hvilken nu har ordet, som här ett försök skall göras alt närmare skärskåda förslaget. Med bibehållande icke blott af alla de fyra Stånden utan äfven af de nuvarande grundlagarnes ordalydelse, så litet som möjligt förändrad, afser detta förslag egentligen förändring af valsätt och arbetsordning. Hvad valsättet vidkommer, har man i främsta rummet, och mest genomgripande på Rikets första Stånd användt sin reorganisationsförmåga. Här lemnäs de beslutande till en början i fullkomlig okunnighet om hvilka som äro valberältigade, hvilka valbara och om huru valen skola tillgå, ulan hänvisas till en ännu oskrifven Riddarh. Ordn.
ting », fivarken utförande eller uppsättning svarade är, utan att dra på oss nya bekymmer och dock så alldeles mot de kraf, man är van att ställa Valda sånger för en röst, med ackompagnement nytt besvär. » på denna vår förnämsta talscen. Hr Fredriksons för piano, op. 45 — 49, upptagande » Pågens aria » ur (Benedikt) replikbehandling och fm Fahhnans (Beaop. Hugenotterna; » Det är min vän », romans af » Men, Adolf, » bad hon och försökte göra trice) friska och lifliga spel äro visserligen värda allt Marie Antoinette; Romans ur op. Regementets dotsin röst smeksam, » kan du då inte till sist erkännande. Men båda två och ännu mera de öfriga ter; » Långt ut på haf », sång af Frederic N. Löhr; låta beveka dig, att jag får min vilja fram. voro så att säga allt för moderna. Med ett ord: » För evig tid », sång af Arthur Sullivan. Något besvär skall du visst inte hehöfva ha, den rätta stilen i det hela saknades. Ett par förBassisten, samling af omtyckta sånger vid piano, träffliga typer presterades dock af hrr Bieckström och det lofvar jag dig, och du skall få se, att du op. 17 och 1 8: » Kyrkklockorna » och » Längtan » af Norrby såsom de enfaldige rättstjenarne Surkart och sjelf snart har lika mycken glädje utaf det som Alfred Genser. Nypon. — Stycket väckte emellertid som alltid lifligt någonsin jag. » Bassångarens repertoire, andra samlingen, arier bifall. och sånger med piano: op. 18, Recitativ och aria Han ryckte på axlarna och satt tyst. Men f afton gifves å denna teater för första gången ur op. » Neaga » af Hallström. efter några ögonblick reste han sig upp och » Galeotto », dram i tre akter och ett förspel af José Italienska nätter. Sex sånger med piano af Densa Echegaray, fri öfversättning efter Paul Lindans besade, i det han gick: Tosti och Rotoli: op. 6 » Ninon » af Tosti.
Dito nybyggnad Båtsmäns förseende med kojer och täcken Båtsmännens beklädnad Beklädnad åt mariner, kononierer, matroser och skeppsgossar Diverse anslag: Exercis af Flottans bemanning ..•••••• Gemenskapens vid Flottans kårer natura-under håll 217,457: 27. Reseoch traktamentspenningar 13,157: 7. Skrifmaterialier och expenser för Förvaltningen af sjöärendena • •• 5,697: 36. Dito för Departementets Kansli-expedition 786; 36. Dito för Flottans stationer 26,932: 92. För handeln, lotserioch fyringsstaterna 389,949: 14 Af reserverade besparingar å femte hufvudtiteln 388,218: 40. Aflöning till lotsar å indragningsstat 90: — Spanmålstillökning 824: 4. Begrafningshjelp till sterbhus 547: 74. Leverering: Till Kongl. Balans till år 1863: § I Vid granskning af Förvaltningens af sjöärendena kassaräkning har förekommit, att vid redogörelsen för de under revisionsåret den 25 Februari i Oregrund, den 30 Juni i Ystad och den 29 September i Landskrona haline auktioner å försålda, för Kongl. Flottan ej vidare användbara effekter, auktionsförrättarne beuäknat sig till godo och sedermera uppburit dels 6, dels 3 och dels 1 \ procent utaf auktionsbeloppet, ehuru, enligt 7 g af Kongl, reglementet den 20 December 1825, vid försäljningsauktioner, som verkställas under uppbördsoch redovisningsansvar för auktionisten eller förrät.tniugsinannen, denne endast eger åtnjuta 1 procent af de influtna medlen. § 2.
Deras upmärksamhec pä Landt-BruketS och näringarneö äteruphjelpande, ändrades denna melhode, hwarom de flere alt ifrän 1720 till och med 1769 ulkomne Författningar lämna en widsiräckt uplysning. Dock syncS dek omdöme icke ogrundadt, ait under alr detta mera enskilde personers fördel, än del Allmännas bästa kommit i fräga. Enu-dlettid ansaq man större winning för Riket deruti. att bortarrendera Kunasgärdarne för en wist ärlig pe, ninge-asgifc till StaisCastan och förcffrifwa huru häfdae och byggas, än läka dem stötas undcp tillsyn as betjening emot obctydeliga lesweranser i pc, sedlar till Kongl. Hos förtäringen. — Och alr som förpantningarne hunno inlösas, fortfor man pä samma fäkt med de KungSgärdar, som derigenom aterkommo till Kronan hwarwjd ljkwäl förpantningar under stundom förbytteS till perpetuelle arrenden eller säledes till statte. Den 4 April 1728 förordnades i Näder uppå Riksens Ständers tillstyrkande, att såsom arrende-stim» ma lvz6 Den i6 December. ma för KungSgärdarne skulle beräknas jordeboks och mantals räi,torne efter Kronowärdi med en fjerdeparlS förhöjning för förwandlingen: Akt SäkerieS friheten jämwäl skalle beräknas till ;.del af räntan, men endast hälften deras tilsalia Kronan och den andra hälften lämnadeö Arrendatoren för husens underhällan, de sä framt ej ansenlig nybyggnad karfwades, dä
Men det är dock den stil, som konstslöjdsföreningar — under de sista åren nu varit så länge i ropet, att den hunnit trycka gjorts för att uppfostra allmänhetens smak och sin prägel på många af våra förmak — och utdana mönsteiritare och konsthandtverkare, icke kan man väl gärna kalla den för den allrahvilkas alster kunde leda och tillfredsställa den. mest lämpliga möbleringsstilen för det enda sällOch att mycket blifvit bättre kan väl ingen skapsrummet i en borgerlig, modern vå- neka. Vissa missfoster af mattväfvarkonst hafva ning! — numera blifvit omöjliga. Den gamla fördomen, Likaså ha emancipationen från symmetritvånatt de blanka hvita dörrytor, som vanligen följde get, föredömena från ateliererna och den rikliga med ofvan beskrifna möblering, skulle vara mer tillgången på torkade gräs och bric-a-brac ännu » anspråkslösa * än en enkel och stillsam färgej haft vidare fägnesamma följder. Man frestas struken dörr, är för längesedan försvunnen. nära nog att ge de äldre rätt i deras förtvifian Gardiner fås nu — t. o. m. i landsortsstäder öfver dessa moderna rum, där hvarje bord och — riktigt vackra, såväl brokigt randiga som soffa står på sned, och där det är hardt när omöjljusa, iväfda med färger, och mellanljusa. Det ligt att komma fram öfver golfvet, där borden är icke svårt att få både bra möbler och smärre äro så belamrade med småsaker, att man ej saker, som någorlunda tillfredsställa våra ankan lägga från sig en bok eller en tidning, och väggarne fullhängda med stora mattor och små språk på prydnadsföremål. Onekliga framsteg hafva ju också gjorts i klutar, gräsvippor, säfviskor, bandstumpar och fråga om möbelgruppering. Man vågar numera andra dammgömmor. ställa möblerna på andra platser än ängsligt Det värsta är, att så få af dessa rum äro längs med väggarna; man anser det icke precis vackra.
Den kulminerer mellem przesten og lagen ved et sygeleie, skildret saa som kun en förste rangs digter kan det og Björnsens store seier her er at han har ladet przesten handle saa, at man maa vfere enig med przesten og sige: han kunde ikke, han burde ikke gjöre andeledes. Men i den zedle strid faar lzegen siden overtaget og afnöder przesten den indrömmelse: nDer bra folk gaar der er Guds veie " -. Bogen barer hel igjennern en mzegtig aands stempel og er fuld af saa fine detaljer og saa trreffencle psykologisk karakteristisk, som kun kan findes hos en digter af Björnsons lyriske og dramatiske rang. Björnsons bog staar paa en höide for sig selv og rager op over al anden juleliteratur. Maa det dog vare mig tilladt blandt bögerne paa det norske julebord at fremhzeve for Dagnys Izeserinder nEviinaern af fru Ann&amp; Nunch, en kraftig, varm, talentfuld bog, et energisk indlzeg mod bohemo-litesaturea og boheme-standpunktet, farverig i sine detaljer, intesessant og livlig i sin udvikling. At den ikke kan vare udelt! behagelig at * lzese folger med nödvendighed af selve stoffet, skjöndt discret behandlet. Vi har visselig her en mege t lovende ny forfattesindc. Selve sprogbehandlingen og den plastiske relief hos cnhveï af personerne, sammen med stilens personlige glöd röber en afgjort begavelse. &lt;- Fröken Charlotte Koren, forf. af Gjertmcl, Hans SkjeOlle o. fl. har sendt hjem fra England, Iivor h m Izenge har opholdt sig, Agga, der foregaar i England og skildrer engelsk natur, liv og memesker baade i London og p&amp; landet med megen finhed og liv.
Sädant ligger i sjelfwa sakens natur och bftverensstämmer med hwad hittills brukligt warit, undantagande hwad Occoyomista Mäl beträffar, hwarom Konungen ensam beflutar. §.74. Rid der skap et o ch A del nr "FrägaS "hwarföre Beskattnings - frägor ej äro upptagne jemte "de Grundlags - frägor som k) kunna afgörautan "genom fyra Ständs sammanstämmande Beslut!" Swaras: Dc§a Ämnen äro af särskild bcflgf. senhet. Grundlags - frägor fordra alltid samtelig» Ständcns enhälliga Bcflut; deremot kunna Beskattnings - frägor nägon gäng afgöras genom Trcnne Skänts pluralitet, äfwensom af Wedcrbörande Utskott i fbreskriswen ordning förstärkte. 3 öfrigt finnes ett tillägg i §:n intagit. §. 77- Prefte-Ständetr "Förefläs följande än. "bring: All af Riksens Ständer, efter af dem "werkstad granskning, uttryckligen gifwen 6e"cksree eller frikännelse frän widare answarig"het för det säledeS granffade och godkände, "skall gälla för ewärdeliga tider etc." Tydlig öeckurgs kan ej alltid gifwas. Dek som lemnäs oanmärkt kan anses hafwa wunnit en tyst äec-llurze. Emedlertid har Utskottet gifwit § en förändrad redaktion. §. 76. Ribderskapet ochAdeln; "om dek "stadgande, att första Momentet af denna § alltid bör .^före Riksdagen jemte RikSdagS-kallclsm och äfwen tvid "Riksdagens flut offcnteligen kungöras." Ukflottet tror att RiksdqgSmäns helgd är all. mänt känd, och inga förefallna wäldsamheter göra det. ta kungörande nödwändigt. R i d, 4028 Den 10 October Ridderskapetoch Adeln samt Borg a r e - S t ä n d e t:
För de länder, som ej sjelfva egde guldoch silfvergrufvor, återstod, till vinnandet af detta syfte, ej 6 annat, än att söka införskaffa sig nämnda metaller i liqvid för utförda varor, och att, sedan man väl fått in dem i landet, der qvarhålla dem, så vidt ske kunde. För sådant ändamål uppställde man såsom regel att utföra ur landet så mycket som möjligt af hvad der producerats, och att dit införa så litet som möjligt af andra länders produkter. För skilnaden, eller det värde, hvarmed utförseln öfversteg^ införseln, skulle då utländingen nödgas aflemna guld och silfver till landets riktande. Ju högre man sålunda kunde uppdrifva utförseln, och ju lägre man kunde nedtrycka införseln, dess bättre; och ju mera detta skedde, dess fördelaktigare ansågs den s. k. handelsbalansen ställa sig för ett land. Denna föreställning hade sin grund i det antagandet, att de ädla metallerna, isynnerhet i form af mynt, ej vore en vara, lydande samma lagar, i afseende på värde och omsättning, som andra varor, utan någonting förmer, någonting, som satte deras egare i tillfälle att med dem ovilkorligen förfoga öfver andra varor. Men äfven sedan detta sätt att se saken gifvit vika för en riktigare uppfattning, vidhöll man länge den en gång rotfästade åsigten om den ovilkorliga fördelen för ett land deraf, att värdet af dess utförsel öfverstege värdet af dess införsel, förmenande, att om ett motsatt förhållande inträffade, eller att om värdet af införseln öfverstege värdet af utförseln, landet förr eller senare nödvändigt skulle utarmas. Nu är det ej alltid möjligt att af de uppgifna siffrorna i detta hänseende beräkna värdet af utförsel i förhållande till värdet af införsel, hälst detta i ej oväsentlig mån beror på, när, hvar och huru den uppskattning skett, som ligger till grund för dessa sifferuppgifter; då nemligen ett olika förfaringssätt härutinnan gifver ett olika resultat.
Lotserioch Fyrings-Staterne, Resei-vations-anslag: Penningar: I 1858 års Stat beräknade inkomsten af Båk och Lotsmedel 180,000: — Ersättning för de upphörda Danska Fyringsmedlen 39,900: — 219,900: — Tillkommer: Förhöjning, motsvarande den vid innevarande Riksdag beräknade tillökning uti Statsverkets inkomt af Båkoch Lotsmedel 60,000: — Indelta Räntor; bibehållas oförändrade S:gr 279,900 460 279,900 39,150 19,025 5.000 5.000 Anm. Tillökningen å Hufvud-Titeln blifver således 102,470 R:dr, hvaraf likväl 60,000 R:dr tillkommit i följd af högre beräknad statsinkomst utaf Båkoch Lotsmedel. Tab. Litt. Bi. Moctra Slals-regleriNgs-anslay för Försvars-verfcet lili Sjös. Riksmynt. Anslag får åren 1861, 1863 oell 1863, att utgå med en tredjedel årligen: Till anläggande af vattenledning från Lyckeby till Carlskrona . • 354,000: — » angelägna byggnads-arbeten och anskaffningar vid Flottans stationer 200,000: — » en Fyr-inrättning vid Sandhammaren å Skånes sydöstra kust 184,000: — 735,000 //) Anslag för En gång, att år 1861 utgå:
För femhundrade personers folkmängd väljes en; för mer än femhundrade till och med ett tusen personers, tvä; för mer än ett tusen till och med ett tusen femhundrade personers, tre; och så vidare i samma förhållande. Lika många Suppleanter må, der de valberättigade så besluta, på samma sätt väljas. För den händelse, alt ett ringa antal röstberättigade inom ett Prestgäll linnas, blir stadgandet i § 17, att valman icke behöfver vara boende i det gäll, för hvilket han väljes, nödigt. Ehuru Utskottet funnit betänkligt alt tillåta val af Suppleanter för Riksdagsmän, har det trott sig kunna föreslå att åt de valberättigade öfverlemna att välja Suppleanter för valmän; förnämligast afser detta stadgande den nyss förut nämnda möjligheten, att valman bor utom gället, och att man således vid valet icke är i tillfälle att känna, huruvida han icke redan då kan ega laga förfall. 18 §. Uppgår ett gälls folkmängd icke till femhundrade personer, då skall det för ett sådant val, som i nästföregående § nämnes, före?ias med annat inom val-districtet beläget angränsande gäll, helst det minsta, så vida bådas folkmängd sammanräknad uppgår till femhundrade personer, och så framt det senare icke ännu lämpligare kan med annat gäll förenas. Härom stadgar Pröfnings-Comite'en vid val-districternes fördelning. Conslilutions-Utskottets Memorial, lY\o 38. 19 § Åro två grill för valmans-val förenade, för rättas valet i det, som har den största folkmängden, inför ordföranden i dess gällstämma. 20 §. Hör ett gäll lill flere Län, då eger hvarje lill serskildt Län hörande del, för sig, i serskild stämma välja valmän. Gällstämmans ordförande förordnar deri i hans ställe må föra ordet vid de val, dem han icke sjelf kan bivista. 1 öfrigt vare Lag, som om helt gäll. 21 §. Längd öfver gällets valberättigade bör i sfpril månad det år, då lagtima Riksdag inträffar, upprättas af den tjensteman, som mantalsskrifning förrättar och som i sådant ändamål bör vara försedd med gällets sisla uppskattnings-längd. 22 §.