Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
''Sorn Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet tillstyrkt Rikets ''Ständer, att Vexel-Controllörerne i Slockholm och Gölheborg skola uppföra och de derföre utgående arfvoden indragas och detta förslag troligen på samma sått bifalles i de öfrige Riks-Stånden, som det blifvit gjordt "af Ridderskapet och Adeln, nemligen utan någon slags consideration för ''de förluster, sotn desse tjenstemän genom en sådan behandling komma ’’att lida, så anser jag mig vara skyldig yrka, att Vexel-Controllören S "Götheborg, under sina återstående lefnadsår, forlfarande måtte få åtnjuta ''sitt nu innehafde arfvode 8oo R:dr B:co, och att denna summa på Indrag* ''nings-Staten uppföres/' Stats-Utskoltets Utlåtande, N\o 353. 11 ”Vexel-Confrollören i Götheborg, Herr Kamereraren Smedberg, har ’’under 24 års tid innehaft denna befattning och med utmärkt påpasslighet och noggrannhet uppfyllt de dermed förenade tjensteåligganden och ”således aldrig bordt kunna vänta att af Rikets Ständer på ett så snöp”ligt sått blifva skiljd från sin tjenst med dermed förenade inkomster. ”'Hade Smedberg, som ingen tjenst har på stat, vid de år, han innehade, ”då han förordnades till Vexel-ControIIör, icke mottagit den erbjudna tjernsten, så hade han, i följd af det förtroende, han hade inom Götheborgs ”samhälle, med lätthet eller utan svårighet fått någon annan tjenst med ”samma inkomst, från hvilken han, sorn äldre och sjuklig man, icke på ”ett så obarmhertigt och godtyckligt sått blifvit skiljd, som från den nu ”innehafda.”
arbetofofanbe perfoner forn ttd -^ufvoub; (tabén anlåitbt: Stnmätbe tjenft* ocf) arbetSföfanbe perfoner fvåri ©todfjolm: SOtanöperfoner 7 ;Q.minöperfoner . Kefanbe 2fr »83o. $rån ^nrifeö orter. ^tibberjfap ocfj Stbel (arnt CiPite ocfj SJtditaire ©nbetS* 0$ (tjenjtemän .♦•♦ »3i7 jprefter|lap ocfj (tuberanbe .. 297 23orgerffap ocf) (janbel^betjening n6o 23önber, Strrenbatorer ocfj ^nfpectorer ♦ ^692 (transport 6,666 59 @jömän ocf) Sirfcetéfolf (£nfor ocfj ogifta £ltoimtor 3puffrur |>tgor ♦ $rån utrtfe£ orter* ©wettle unfcerfåtare . • ♦ . Kihlstedt. S a B e I 1/ forn utroifar f6t*f)å(Iant)et af åffMtga fa# ;Öfroa**©tåtf)åttat‘e* ämbetet t $Pottce*åt‘cnt>et* éeftanMabe mål fot* ao åt*. il 1810 il 1811 il’ 1812 il1813 il* 1814 il’ 1815 il1816 il 1817 il 1818 il 1819 © o; a © » Cif) « O It 2.-JS S ö ä -o ^ s. 3 « r§ S! ÄNDRA SAMLINGEN. 1?£| %fueluiugen: Rikets Ständers Revisorers samt Justitice-Ombudsmans m. flis till Rikets Ständer afgifna Berättelser. Vördsamt Memorial! IVtilt åliggande, att till Rikets Höglofl.
IV1aj:tl)tädigst inföll, livad l^öredragaiKleii ooli 8tat8-iiädet8 kle8le lkedamöter i underdäirigket Iierristäl! t, keträkkrnde grunderna för det klikvande korslaget tili iiikets utgikts-stat; doek ined kekalliring, alt i ikndra punkten, efter orden: "It> k sgii l ds-klonto>ets kidrag till fallande af ordinarie "8tat8-IieIiofven lieiiiknas till samma kelopp, 80in vid sista itiksdag, elier "1,145,190 kalr' örn äret;" skulle irrköras följande tillägg: ^vci/rgs/rom r /ö//c/ a/ /?//i5gcc/c/,i-k7on^ci,'6tv ^e/cc>/, /-en/V/- /rd/gen />un, (enligt af koreilia^ancien neli 8tats-iiädet nu meclcielad uppgift,) med om/r/4ng ^4c-,ooo /?.c/e oe/c „r^d en /ieeec/uv / andru a//ma'nna ^/ia^e/iö/dor, FO„r /ruda ^rd ^o/d/i/vr^cd. i förening lrärnred kekagacle Xongl. iVIaj:t forordna, att, jemte den i Kongl. IVlaj:ts l>!ifval,ie Mcligrr proposition inflytande ilppgikten ä 8tatskekofven, 8ä väl de, li villia tillköra den vanliga 8tat8-r6gl6riiigen, som de ak utomordentlig i>e8liaifeirlret, kvilka Kongl. IVlaj:t an8er, såsom angelägnast, nn liera i loreta ruinmet kv> las, it livets 8tänder 8liulle genuin protoeolls-idtdrag, 80nr lioiniile att vid propositionen kiläggas, 8fven8oni ak liaiidlirrgar oell keräkningar, livi lia klefve 8tats-idtskottet tillstälkla, med,lela8 underrätt6l86, kurusoru, utöfver sistnämnde angelägnare kekok, klera andra klikvit anmäldta, k villia, 8ä8orn ej 8aliuande vigt, Kongl. lV1aj:t funnit jemväl kora komma tili pikets 8tän<1er8 liännedom.
N:o 71, så hade utan tvifvel en sådan åtgärd medfört nytta; men att, sedan den fråga, dessa bilagor beröra, redanär, uppå StalsUtsk:s förnyade framställning, af R. St:r pröfvad, och det slutliga afgörandet endast beror på omröstning i förstärkt Utsk., framkomma med förslag ang:de bilagornas tryckning, torde icke leda till något ändamål, och bilagornas förmenade nytta torde endast och allenast blifva deras användbarhet till makulatur. Då dertill kommer, att K. M. uti Dess i ämnet afgifna Nåd. Propos. yttrat, att, innan den definitiva löneregleringen för Landt-Statens tjenstemän fastställes, åtskilliga jemkningar deri äro erforderlige, samt upgifterna i ämnet således icke kunna anses vara så till fullo pröfvade, att de kunna tjena till fullkomlig efterrättelse, tror jag alt denna omständighet är ett ytterligare skäl emot behöfligheten af bilagornas tryckning. Jag afstyrker således bifall till Utlåt., såvida icke någon af StatsUtsk:s närvar:de ledamöter framlägger något antagligt skäl för ifrågasatte åtgärds vidtagande. Hr Bildt, Didrik Gillis: Då frågan om Landtstats-tjenstemännens aflöning redan blifvit af R. St:r slutligen afgjord, så är det alldeles ändamålslöst att låta trycka de ifrågavar:de bilagorna. Jag ber likväl att få förklara, att då StatsUtsk. behandlade motionen härom, var sjelfva hufvudfrågan ännu icke afgjord. Motionären, Riksdagsfullmäktigen Anders Andersson från Skaraborgs län, väckte motionen straxt efter tryckningen af Utsk:s första Utlåt, i ämnet och förmodade naturligtvis, att hans förslag skulle hinna afgöras och, i händelse afjiifall, verkställas, innan R. St:r, efter besvarad återremiss, företogo saken till slutlig pröfning. Men till följd deraf, att de vigtigare frågorna ansågos böra afgöras före de mindre 382 Den 16 Augusti f. m. vigtiga, råkade detta ärende att komma på efterkälken, hvarföre äfven jag finner förslaget, såsom numera helt och hållet utan ändamål, böra förfalla och förenar mig således i Frih.
Departementet hörande befattningj besvär öfver förslag till dessa tjenster samt öfver tillsättandet af dem, som Konungen ej bortgifver; ansökningar om tjenstledighet eller afsked derifrån; reglering af löner och pensioner. 2:0 Ärender, rörande manufacturer, fabriker och handtverkerier samt In - och Utrikes handeln och Sjöfarten, jemte de på Styrelsens åtgärd beroende anstalter till dessa näringars upphjelpande. 586 Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. i 3:0 Rikets Drätselverk, eller allt hvad som rörer Futancerne, nemligen: tillsyn öfver uppbörden af alla Statens ordinarie eller extraordinarie inkomster, samt öfver deras rigtiga fördelning och användande till bestämda utgifter och behof; Inseende och styrelse af Verk och Inrättningar, som gifva inkomst till Statsverket, såsom: Tullstyrelsen, C,arta;-SigiH3(ae-verket, Krono-Magazinerne, Nummer-Lotteriet; Ärender, som angå Banken, Myntet och Riksgälds-Contoiret; Tillsyn, att Revision af de allmänna Rälcenskaperne med ordning och skyndsamhet må blifva förrättad. Till biträde vid Ärendernes beredning och expedierande erhåller Stats-Secreteraren : 1 Förste Expeditions-Secreterare, 3 Protocolls-Secreterare, 3 Cancellister, i Registrator. Delta Departement bör i med afseende å göromålens olika beskaffenhet, indelas uti a:ne under-afdelningar, den ena för Handeln och Slöjderne, den andra för Financerne. Första Afdelningen. Såsom Departements-Chef åligger Ståts-Ser creteraren: Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. 587 Att hafva den med Commerce-Collegii första inrättning åsyftade allmänna öfversigt af den utländska och inländska handeln och dess förhållande till näringarne. Att inhemta kännedom om de särskilda näringsgrenar, som i Rikets åtskilliga orter, med afseende å localförhållanden , kunna och böra uppmuntras, de hinder, som ligga i vägen för industrien, och de medel, hvarigenom den kan befordras, med skyldighet att deröfver afgifva förslag och betänkanden.
Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskotlets sedan den 18 sistlidne April å bordet hvilande Memorial N:o 9, i anledning af två Stånds återremiss å Memorialet N:o 8, innehållande grundlags-ändrings-förslag rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall, m. m. Ståndet vidblef sitt förut i ämnet fattade beslut och lade nu föredragna Memorial till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande Prot.-Utdrag den 4 och 6 Maj 1857. 321 Betänkande N:o 5, i anledning af väckta motioner, angående ändring af gällande stadgånden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar. Ståndet godkände väl såsom rigtig den i 4:de punkten af Betänkandet uttryckta grundsats, att de, som begagna vägarne, böra bekosta dessas underhåll, men med hänsigt till så väl beskaffenheten i särskilda delar af det utaf Sammansatta Utskottet uppgjorda förslag till författning härom, som ock den utgång frågan i denna del hos Med-stånden erhållit, ansåg Ståndet sig böra afstå Utskottets i förevarande 4:de punkt gjorda framställning. Hvad i öfriga delar af Betänkandet blifvit hemstäldt och tillstyrkt, bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 81, i anledning af Herr Wallenbergs motion om befrielse för svenska ångfartyg från skyldighet att i vissa fall taga lots, afslog Ståndet Utskottets hemställan och biföll i stället motionärens förslag om aflåtande af underdånig skrifvelse till Kongl. Maj-.t, med anhållan, att svenska ångfartyg, som, enligt på förhand upprättade reseturer, göra reguliera resor, måtte befrias Irån skyldighet att, kommande från sjön, taga lots. Den 4 och 6 Maj. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. SS. DD.
Jag sårar honom med allt hvad jag skrifver. Det gör mig ondt att det måste vara så, ty jag skulle så gerna velat vinna hans tillgifvenhet, och det har varit mig en blodig själstortyr att af hela min syn på lifvet, af allt det kraftigaste och bästa i min varelse tvingas bort från honom. Men det måste så gå. Det var en naturnödvändighet. Jag höll af honom när jag såg att han hade orätt, derför teg jag. Jag skall hålla af honom ännu då han hatar och sårar mig – som endast han kan. Men skrifva efter hans recept? Aldrig! Endast den som från alla sidor är fri kan göra godt arbete. Min Brandes-uppsats är ett farväl, hjertskärande för mig; rörande för den som förstår hvarför det skrefs just nu, då alla vända sig emot honom och då jag sjelf måste draga mig tillbaka. Den skrefs för att inför mig sjelf försvara mig för misstanken om feghet och låghet. Jag ville stå fram och säga: ”här är jag; den beundran jag visade honom hemligt, den vågar jag uttala offentligt.” Jag gjorde rätt. Jag är glad att jag gjorde det, äfven om jag skulle gå miste om stipendiet. Men hvad ingen kunde veta, det var att jag vände mig bort och grät öfver min fallne afgud. ”Jeg kommer igen,” hade han sagt, när det derför ringde i fredags qväll var jag icke alldeles oberedd på att det kunde vara han. Jag hade varit ute vid sjutiden och tittat på hans fönster, som då var ljust, och jag var klädd i min gamla svarta klädning, ty jag hade inte precis tänkt att han skulle komma. ”Hur är det med dig? Du är åtminstone påklädd, så är det väl bättre?” Vi satte oss på chäslongen, och jag brydde mig inte om mycket annat än att dölja mina fula händer. Han talade om att han ville gå till Van Hout för sin nervositet. Van H. är inte läkare, ”han har lavet sig en Kakkelovnsteori”, och han säger att all sympati och all antipati är beroende af magnetism eller elektricitet. Han sänker icke sina patienter i sömn, han är icke hypnotisör, han verkar endast med strykningar.
H. Exc. Hr. Gr. o. Landtm, yttrade, att det blifvit till R. o. Ad:s afgörande hänskjutet, huruvida polett finge utlemnas på grund af en utaf Hr Hederskjöld, Carl Johan, för adliga ätten Hederskjöld, N;o 1,634, utfärdad fullmakt, ehuru fullmaktsutgifvaren, enl. genealogien, ej vore ättens hufvudman, utan närmaste ättemän. Då nu den person, hvilken skulle innehafva hufvudmannarätten, ej under en tid af minst 25 år låtit sig afhöra och, derest han lefde, skulle vara nära 80 år gammal, samt Ridd. och Ad. tillförene i likartade fall godkänt fullmakter, utgifne af närmaste ättemän, finge H. Exc. hemställa att R. o. Ad. behagade godkänna den ifrågav;de fullmakten och medgifva, att pollet finge till innehafvaren deraf utlemnas. Ropades Ja. Grefve Cronhjelm, Axel Fredrik, upläste följ:de motion: För omkring 1 */2 år sedan afled en Embetsman, som gjort sig väl förtjent af Fäderneslandet. F. d. Kommendören vid K. Flottan, LotsDirektören o. Ridd. Anders Almlöf, afgick med döden härstädes den 22 April sisth år, vid 65 års ålder, efter att hafva tillbringat 54 år i Statens tjenst, deraf 45 år som Officer, efterlemnande en åldrig enka med 4 oförsörjda barn, ett skuldbelastadt bo, samt enda medlet till sin bergning en årlig pension från Arméens Enkeoch PupillKassa, stor 187 rdr rmt. Almlöf tillbringade sitt rastlöst verksamma lif under ständiga sjöresor i ungdomen, sjömätningar på de flesta af Rikets kuster, och som Chef för SjöKarteKontoret under en del af sin mannaålder, samt de sista 22 åren af sin lefnad vid K. Lotsverket, hvarest han beklädde Chefsplatsen, och slutade som dess högsta Chef. Hos R.
Skogman. 287 Fjerde punkten, rörande forum för tvister emellan Staten och Götha KanalDirektion eller emellan Bolaget och Direktionen, i följd af Kongl. Brefvet den 1 Februari 1836. Till Svaromål å denna punkt åberopar undertecknad svarande hvad han i sin förklaring derom anfört. Skogman. Memorialet Lil. B., rörande kreditiv å utrikes ort för Banken. Sedan Svaranderne i sin förklaring, hvilken de nu i allo åberopa, redan visat, och Hr Justitieombudsmannen i sitt nu afgifna ansvarspåstående medgifvit, att den mening, hvarför de anklagas, ej öfvergått, såsom han sjelf yttrar: ”till Rådslag om handling,” stannar man i förvåning deröfver, att Hr Justitieombudsmannen detta oaktadt behandlar saken, som vore denna mening ett rådslag till handling. Regeringsformens 106 §, äfvensom dess 38, omtalar endast beslut och deraf följande åtgärd, och Ansvarighetslagens 3 §, källan hvarifrån Hr Justitieombudsmannen hemtat stöd för sitt ansvarspåstående, handlar blott om ansvar, då, såsom orden lyda: ”Konungens Rådgifvare tillstyrkt Konungen att vidtaga sådant steg, hvilket uppenbarligen är ”stridande emot Regeringsformens bokstafliga föreskrift uti” derefter åberopade §§, och bland dessa äfven den 72. För att emedlertid åstadkomma denna förvandling af tanka till handling, anför Hr Justitieombudsmannen, att samma tanka sjntes vara af vigt och ega inflytande pä en så beskaffad angelägenhet, som den ifrågavarande, så vida i behofvets stund bifall till den af Rikets Ständer i förväg gjorde anhållan icke kunnat med säkerhet påräknas. Långt ifrån att stärka Hr JustitieOmbudsmannens ansvarskraf, synes denna argumentation försvaga det; ty att af den möjliga förutsättningen, att så vida ett fall kommer att inträffa, och dess utgång då ej med säkerhet kan påräknas, göra ett lagbrott och derför yrka embetets förlust, dertill lemna våra lagar lyckligtvis icke den ringaste anledning, långt mindre någon rättighet.
Ständer öfverlemna ett förslag till grundräntornas fördelande och nedsättande. Stockholm den 28 Juli 1851. Emot detta beslut anmäldes af Friherre von Stedingk, Styrbjörn, Herr Tham, Casper, Herr Stjerngranat, C. L, F„ Herr Rhenberg, C„ Grefve Taube, H. E.j Herr Biskop Fahlcrantz, Herr Doktor Abr. Norström, Herr Doktor Björling och Herr Prosten Lagergren följande reservation: ”Det måste visserligen erkännas, att det mål, som med ifrågavarande förslag åsyftas, är i hög grad önskvärdt, likasom att åtminstone för närvarande föga utsigt förefinnes att på annan väg, än den af motionären antydda, bereda möjligheten af grundskatternas nedsättning till sådant belopp, alt dermed något väsendtligt kommer att vinnas till förmån för den tyngre beskattade jorden; men å andra sidan förekommer, att berörde förslag, som, tillämpadt, skulle djupt ingripa i våra, sedan sekler tillkomna, bestående förhållanden, skulle erfordra för dess verkställighet en så grundlig och omfattande, samt, till följd deraf, med lång tidsutdrägt förenad undersökning, att, den icke torde för det närvarande af omständigueterna medgifvas. Det torde nemligen kunna för visst antagas, att, förrän den ifrågasatta grundskattefördelningen kan ega rum, en förenkling af dessa skatter måste föregå, i hvilket afseende Kongl. Maj:t ock redan nådigst framställt ett förslag. Om detsamma kommer till verkställighet, torde det antal personer, som eger full kännedom om landets kameral-verk och till så beskaffadt arbete kan för styrelsen vara att tillgå, behöfva att anlitas för ordnandet och utförandet af denna vigtiga reform, och ej förr än efter dess afslutande kunna påräknas till biträde vid skeende skatlejemkning. Det torde ej heller böra förbises, att Rikets Ständer under innevarande riksdag redan ingått med flerfaldiga mer eller mindre omfattande förslag till Regeringen, för hvilkas behöriga utredning och handläggning dess tid torde tagas nog mycket i anspråk, att derutöfver kunna påkallas för beredande och pröfning af ett så omfattande ärende som en skatlejemkning.
Jag vet äfven, att denna Konungsliga Hjelte och Härförare, — som så afgörande deltagit i ordnandet af Europas öden under de tider, då dess sjelfständighet var satt på de hårdaste prof,— är vårt dyrbaraste bålverk, vår säkraste central-fästning, till hvilken fosterlandskänslan och modet med de herrligaste förhoppningar kunna ila och med fullt förtroende sluta sig, för att finna ett osvikligt stöd för Skandinaviens oberoende. Men jag vet derjemte, att Han, med de upphöjda tänkesätt, som äro Honom så egna, icke kan misstycka, alt medborgare täfla omatt uppfinna och framställa de medel, de anse kunna bidraga till det älskade gemensamma fosterlandets försvar. Det är också derföre jag icke tvekat, att inför Thronell, Svenska Folket och dess Representanter vördsamt frambära mina ideer om våra försvars-anstalter. Jag har gjort det utan något slags anspråk på ofelbarhet. Prof ningen af dem tillkommer hvar och en sakkunnigare än jag; antagandet heror, som sagdt är, blott af En, och till Hans djupa insigt och vidsträckta erfarenhet öfverlemna!’ jag mina förslag, med full - Den 12 Februari! c. m. komligaste tillförsigt och glad förhoppning att vinna öfverseende, äfven om min ringa förmåga litet eller intet motsvarat min innerliga vilja att gagna. Jag har nu slutat mina anmärkningar öfver Herr Friherre Anckarswärds tankar om Sveriges försvars-anstalter; jag har uttalat dem med den frimodighet, som egnar en Svensk medborgare, och öfvereusstämmer med min värde motståndares eget sätt att handla och uttrycka sig. Hvem som af oss har mer eller mindre rätt, tillkommer icke mig att afgöra. Mig tillhör blott att på ett ställe samla de ideer, som jag vågar anse vara de ändamålsenligaste vid ordnandet af våra försvars-anstalter; nemligen: Att konskriptions-systemet är hufvudgrunden för försvaret af vår politiska sjelfständighet; Att central-försvaret dermed sjtär i ett bestämdt och ovilkorligt samband; Att en tillräcklig skärgårdsflotta derifrån är lika oskiljaktig, sorn deri af hufvudsaklig nytta och synnerlig användbarhet.
Varmt ljus faller genom den gula, fördragna gardinen öfver hennes huf-vud och axlar, reflekteras mot väggen och återfaller derifrån på hennes kjol. Köksdörm står öppen och låter oss se ut i don olika belysta gången. Afven Nyberg har med framgång behandlat fönsterproblemet. Dugtigt och redbart i » En byskräddare », särdeles känsligt i den fria kabinetts-bilden » I köket * (en älskvärd gammal fru, som skalar kräftor). Wentxels roliga » Morgonstämning * (en större duk) föreställer en handtverkarfåmilj vid frukostbordet. Lampan brinner ännu, men rullgardinen står alldeles ljus mot dagenutanför. Den svåra uppgiften har delvis lösts med myckcn talang — dugtig personlig talang, mer kraftfull än känslig. Slutligen må nämnas M. Anckers » Fiskaresamspråk &gt; — en samling typer, ganska karakteristiska hvar för sig, men utan koncentration. Det samma kan man ock saga om Helsteds » Et Byraad ». I stället för en gemensam medelpunkt, har han här en för hvart och ett af dessa kraftfulla, förträffliga hufvud. Taflan verkar derför ock icke konstnärligt hel, trots den gemensamma handlingen, som kallar fram de olika skaplynnena. Historiemålningen representeras här af Scdomans » Gustaf Vasa » och af Heinrich Hansens » Från rådhuset i Danzig » — en rik, minutiös interiör från 1700-talet af den art, som man ogerna skulle sakna. Ty den är så konseqvent och sjelfständig i sin uppfattning, fargerna stå så fint och rätt mot hvar andra, när man ser på den, som konstnarn målat den, bit för bit; hela bilden är genomandad af känsla. Här må ock nämnas Björcks stora duk » Susanna ». Icke för att den egentligen är en historiemålning — den gör ju ej ens ett försök att följa fabeln i bibeln. Men ännu mindre kan den kallas en nutidsbild. Och på samma gång har den, i vissa delar, för mycket talang och observation för att kunna anses som blott det som vi här hemma mena med dekorationsmålning. Storslaget, talangfullt ateliermåleri skulle jag vilja kalla denna tafla. Friluftsmålningen sysslar äfven med de svenska motiven.
De skäl, hvilka blifvit för afskaffande af landsförvisnings st ra(fet anförda, kan jag för min del icke gilla: de äro till en del uppenbart stridande mot verkliga förhållandet. Jag anser detta straff serdeles lämpligt vid vissa förbrytelser, som, ulan att vara af neslig beskaffenhet, likväl måste för statens säkerhet med svårare ansvar beläggas, och instämmer äfven i detta afseende med Professor Schlyter och Herr Grefve Mö mer. Då man till de förut afhandlade stralfarter lägger mörk arrest och fängelsestraff med tvångsarbete, eller det hittills använda fästningsstraffet, hvilket genom arbetets beskaffenhet skulle kunna för vissa brott betydligt skärpas, så saknar vår nuvarande strafflag icke tillräckliga straffmedel och correctiver mot förbrytelser, om de rätt tillämpas. Det nya Criminal-lagförslaget antager för alla förbrytelser, hvilka icke kunna med böter försonas, med undantag af de få fall, då dödsstraff tillämpas, endast frihetsstraff. Den menniskovänliga afsiglen med denna reform i Criminal-lagstiflningen, att åstadkomma brottslingens förbättring och bereda honom möjligheten af en återgång till samhället, kan icke misskännas, men det är högeligen att beklaga, att detta system genom dess inre beskaffenhet och den ensidighet, hvarmed det tillämpas, icke tillåter ett behörigt afseende på förbrytelsens art och beskaffenhet, och derigenom i verkligheten förfelar hela sill syftemål. Lagförslaget tillämpar Peniten tiärs träffe t 25 Hör till Lag-Utskottets BetänkandeJ N:o g3. tiärstraffel utan ålskillnad för alla brott, som icke medföra dödsstraff eller lifslidsfängelse och fäster dervid icke afseende på brottet, eller brottslingens ålder, moraliska bildning och öfriga förhållanden. Fängelset och arbetstvånget är för alla i allt väsentligt enahanda. Derigenom blir straffet i c/uahtatift afseende alldeles lika för mindre förseelser och de grof sta missgerningar. Man kan saga, att detta straff-system rycker ned den i mindre grad felaklige till missdådaren, för att frälsa den senares heder, om hvilken han sjelf visat sig så litet ömtålig.