Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dä Utskottet nu ä ena sisan, tror sig kunna pä goda anledningar förmoda, att när desi, sörsigriichetsmätt widtagas, j förening med nödig in!lkrä!>kn. !g, äfwcn i de efter sädane grunder Utgående biträden, B-mquenS sedlar ännu icke sibo» ka löpa fara akt emot Sb"ie lida förlust, om, icke genom c". omständigheter dem Banquen ej kan stara werkad hög cours; är det deremot Utskottets ösivertygttse, akt ostvan anförde grundsattS skulle öfwergiswas, och Vanqucn uran reel eller amortisiemenrs Dm IZ December. fond, till sä Högt belopp scm.nn erfordra-, ukgäswo uya sedlar, mäste de flutc ligen -ou>»k wike litte» underaä samma ode sorn Riksgälds-Contvirets,-hwilkct Uij^ottet hlott dehöswer nämna, icke bcstriswa. Rörande deas Banque» i Stars-Ntstotters förflag begärde biträden , har Utskottet fäledee, i stöd af o-man anförde stal, ej kunnat yttra sig annorlunda än som följer: Stats Utstottdt har söreflagit att Barquen skuke -räkaga sig re.nistlioncn af ännu ulelöpantzc Riksgälds, sedlar tili ett belopp as 6,261,587 R:d. 28 st. 6 rst. eil.r i Banco 4,174,391 Rid .3.5 st. — Till »verkställande af denna realisation har Ukwäl Stakö>Utstotret ej föreslagit »agon annan fond, än den Riksens Ständer tvid nästa Riksdag kunde finna för godt akt fastställa.
Ty de furstliga damer, som eljes beslutit sig för att ingå ett icke ståndsmässigt gifte, voro antingen redan vid mognare ålder, mången gång redan i mycket mognad, då deras hjärta besegrade deras förstånd, eller hade de redan sökt lyckan vid sidan af en jämnbördig gemål, utan att linna henne. Prinsessan Elisabeth var ännu ej aderton år, då hon afsade sig alla de förmåner, som hennes rang och hennes synnerligen framskjutna ställning s o m kejsar Frans Josephs älsklingsbarnbarn erbjödo. Hon har helt visst aldrig genombläddrat Atmanach de Gotha för att genomforska raden af dem, som kunde ha rätt att anhålla om hennes hand. Ty hennes hjärta tillhörde redan sedan år tillbaka baron von Seefrid, hvilken som page hade dansat och spelat boll med henne, och hvilken som löjtnant så föga hade tyglat sin djärfva kärlek, att han måste underkasta sig att bli » strafftransporterad » från Munchen till Metz. Baron von Seefrid är nyss fyllda tjugutre år — och den lycka, som syntes allt för hög att nå, är nu hans, sedan det unga paret i Genua i all tysthet vigdes af ärkebiskopen den 3 sistlidne december. J^a 3linc * sse Jtcryak de Suéd * * t dt DTmwé^e Hvad våra öfriga prinsar angår, hvilka äfven här hemma i sina kretsar kunna röra sig mera som privatpersoner, begagna de ock svenska visitkort af motsvarande enkel, men solid utstyrsel. Som bekant brukar vårt konungapar, då de höga personerna på utländsk botten vilja uppträda mera nkognito, begagna sig af titlarna grefven och grefLQsforon Redigeras af Sophie Bidrag mottagas med Linge. tacksamhet. Logogryf. Mitt herrskap! — här jag vågar presentera Mig själf i några penndrag: Min figur Ar stolt och reslig; dock jag supponerar De flesta sett mig höja mig utur Den gröna mantel, som mig delvis täcker Och kring min fot sin mjuka veckskrud sträcker. Till mig man flyr att högre vyer vinna; Från mig utstrålar månget bländklart ljug; Upp till min ståndpunkt går ej lätt att hinna, T y höjd jag är långt ofvan jordens grus.
Handlande, mäklare, skepps-klarerare och apothekare B:ko R:dr 10: .— Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier 7) 8: — Ber ilin ingaUtskottets Utlåtande, N:o 21. 3S Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare . B:ko R:dr 5: Äkepps-redare, för hvarje egande läst » — 4. — / tredje Klassens Städer. Handlande, mäklare, skepps-klarerare och apothekare . B:ko R:dr 9: Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier » 7: — •— Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare . » 4: — —» Skepps-redare, för hvarje egande läst * — 4. I fjerde Klassens Städer. Handlande, mäklare, skepps-klarerare och apothekare . B:ko R:dr 8: — Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier » 6: Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare . » 2: 32. — Skepps-redare, för hvarje egande läst » — 3. — I femte Klassens Städer. Handlande, mäklare, skepps-klarerare och apothekare . B:ko R:dr 6: Egare af skeppsvarf, fabriker och manufakturier » 5: Handtverkare, med dem jemförlige manufakturister och andre, här icke särskildt uppräknade, borgare . » 2: 32. — Skepp s-red are, för hvarje egande läst » — 3. Och. alla andra fartyg, däckade eller odäckade, af fem svåra lästers drägtighet och derutöfver, tillhörige köpingar, lastageplats er, fiskare, som idka fraktfart, eller landtman, för hvarje läst » — 3. —•:
Det är en vacker tanke, som, man bör hoppas det, snart blir realiserad; i många städer har den realiserats genom enskilda bidrag, och det är icke alldeles otänkbart, att så äfven kan inträffa i Upsala. Skulle nu Staten genast träda emellan, blefve närmaste följden den, att Lunds universitet komme med samma anspråk. Sedermera skulle utan tvifvel båda universiteten inkomma med begäran om större anslag, ty, som hvar och en kan finna, kunna 6,000 rdr icke förslå långt till bildande af ett konstkabinett. Utsk:t torde således haft giltiga skäl att icke bifalla K. Mits Propos. i denna fråga, och anhåller jag derföre, att dess hemställan måtte af R. o. Ad. godkännas. Frih. Alströmer: Man kan visserligen med Stats-Utsk:t erkänna, att det icke nu, då Statens tillgångar äro hårdt anlitade, är af trängande behof påkalladt att bevilja anslag till de här föreslagna samlingar, men det förefinnes dock ett ganska giltigt skäl att anslå medel just nu, det nemligen att dylika konstsamlingar skola nu inköpas för National-musei räkning och således, om inköpen för Upsala universitet verkställdes på samma gång, samlingarne skulle erhållas för bättre pris. Af denna anledning yrkar jag bifall till K. Mits Propos. IIr Tornérhielm, Johan Carl Abraham: Jag ber att 18 förena mig med Hr Fåhraeus. II. Exc. Hr Gr. Sparre, Gustaf Adolf: Jag anhåller lå förena mig med de talare, hvilka yrkat bifall till K. Mits Propos. Enligt hvad här nyss blifvit omnämndt, har Preste-St. redan bifallit densamma, och jag tror det skulle vara R. o. Ad. värdigt att fatta samma beslut. Man har befarat, att detta endast skulle vara första steget till en större statsutgift, emedan 6,000 rdr icke skulle kunna förslå långt till ett sådant ändamål, som det ifrågavarande, men, så vidt jag kan finna, kan icke något nytt större uppköp på länge ifrågakomma, enär utrymme saknas för förvarande af ett betydligare antal konstalster. Man torde således, utan fara att sedermera behöfva lemna nya bidrag, kunna bevilja den nu äskade summan.
"Drömmar som strömmar", säger man, och anser det ej löna mödan hvarken att berätta, eller att höra berättas om dem; men jag har alltid älskat dem, och isynnerhet då jag var ung, drömde jag äfven ofta vaken. Att sitta framför den småningom nedfallande eldbrasan, och se in i dess vexlande former, var ett af mina bästa nöjen. Ännu sedan brasan utbrunnit, satt jag ofta försänkt i drömmar med blicken hvilande på den gammalmodiga kakelugnen, de gamla jerndörrarna dertill, eller på den ännu urmodigare, stora, gjutna jernskifva, som var inpassad i golfvet der framföre. Mina föräldrars hus var ett af dem, som före branden i Åbo, funnos byggda på och af de gamla klosterruinerna. Källrar med göthiska hvalf, andra liknande celler å ömse sidor om en gång, en igenmurad dörr till en källare, allt sådant, i förening med de otaliga spöklika ljud och syner, tjenstefolket beständigt sade sig hört och sett, satte min fantasi i rörelse. Hvad hade jag icke velat ge för att få en tydning af hvad jag såg qvar sedan forntiden, eller af huru man här fordom lefvat och hvilka märkvärdiga händelser här tilldragit sig. Småningom vande jag mig att se en betydelse i allt, äfven det alldagligaste, det ringaste. Derföre voro mig de vexlande bilderna i den fallande glöden så kära; de gåfvo så många ämnen åt min inbildnings spel. Dock, ett föremål, som jag ofta hade för mina ögon, men i hvilket jag aldrig kunde se någon betydelse, var kakelugnsdörren! Denna gråsvarta, fyrkantiga figur, den var mig omöjlig att i inbildningen lifva. Jag läste en gång huru Swift som gosse, tvungen att dagligen för ett par gamla tanter läsa gamla, tråkiga andaktsböcker, en dag gömde i boken en af honom sjelf skrifven uppbyggelig betraktelse öfver en sopqvast, läste upp den, och huru betraktelsen särdeles behagade tanterna, hvilka trodde den vara uppläst ur boken. Ofta kom jag sedan ihåg denna anekdot. En sopqvast, hvarföre icke?
lå drottning Viktoria af England för ett trettiotal af år sedan besökte Tyskland, hvarvid hon några dagar som gäst vistades hos prinsen af Preussen på hans slott Stolzenfels i Koblenz, förekom bland de festligheter, som anordnades för att förströ den höga gästen, äfven en konsert, till hvilken berömda musici från sn art sagdt alla landsändar voro inbjudna. Bland dessa befann sig äfven den högt uppburna sångerskan Jenny Lind, livars ryktes stjerna just vid denna period befann sig i zenith. Konserten egde rum i slottet i Koblenz inför en elitpublik, bland hvilken en mängd furstliga personer befann sig. Öfriga musikvänner, hvilka ej kunde hysa hopp om att blifva inbjudna, tröstade sig med den förhoppningen, att en annan konsert måhända skulle gifvas i någon af de offentliga musiklokalerna, hvarigenom de skulle komma i tillfälle att få höra dessa många utvalda förmågor inom musikens verld. I synnerhet längtade man att få höra den svenska sångerskan, hvilket tydligt framgår af följande lilla skildring. En dag knackade det nämligen på dörren till den våning i hotel Bellevue, som beboddes af Jenny Lind under hennes vistelse i Koblenz. Då Jenny Lind öppnade, inträdde en liten tioårig flicka med en skolväska i handen, och då sångerskan vänligt frågade henne, hvad hon önskade, betraktade hon henne med sina stora bedjande barnaögon och sade: » Ack, om ni är Jenny Lind, så var så god och sjung litet för mig; alla menniskor tala om, hur vackert ni sjunger, och pappa vill inte låta mig gå på konserten, ty det skulle blifva för dyrt! » Den älskliga sångerskan skrattade, bad flickan lägga af ytterkläderna, hvarpå hon satte sig till pianot och sjöng omvexlande svenska och tyska folkvisor samt flere af Tauberts barnvisor. De härliga tonerna strömmade genom de öppna fönstren ut åt alla håll och samlade en stor åhörareskara såväl i hotellet, som utanför på gatan. Det var första gången Jenny Lind sjöng der på platsen.
Öde och i några trakter 6:te, samt potates i Söder-Sysslets fögderi 3:dje till 4:de och i öfrigt 6:te till 8:de kornet; potates var mer än tillförene angripen af torröta; att 1858 hvete och råg gifvit 8:de till 12:te, vårsäd 4:de till öde och potates 10:de till 12de kornet; den senare något skadad af torröta; att 1859 hvete och råg gifvit uti Mellanoch Söder-Sysslets fögderier 4:de till öde, i Norr-Sysslets fögderi öde till 9:de, i Öster-Sysslets fögderi öde till 10:de och i Vester-Sysslets fögderi 7:de till 9:de, vårsäd 4:de till öde, men i Mellan-Sysslets fögderi något ringare, samt potates, i Öster-Sysslets fögderi öde till 8:de, i öfrigt 9:de till 12de kornet; dock hade å några trakter inom Yester-Sysslet missväxt å råg inträffat; och att 18Ö0 hvete och råg gifvit öde till 8:de, vårsäd 3:dje till öde, men på Finnbygden i norra delen af länet nära missväxt, och potates i Öster-Sysslets fögderi öde, för öfrigt 2:dra till 3:dje kornet; skörden var mer eller mindre skadad af regn. — Förestående korntal äro uppgifne såsom afkastning utöfver utsädet. Uti sitt utlåtande till Finans-Komitén har Hushållnings-Sällskapet dels yttrat den åsigt, att den årliga sädesproduktionen i länet vid medelmåttig skörd är tillräcklig för innevånarnes behof, dels ock förmält, att årliga spanmåls-förbrukningen för en person kan antagas uppgå till en tunna råg och två tunnor hafre, med afseende likväl på potatesskörden, som till största delen användes till befolkningens föda och minskar spanmålskonsumtionen. Eders Kongl.
Det är nu flera, jag tror visst 2 eller 3 månader sedan jag i StatsUtskrs plenum väckte den frågan, huruvida icke revision al statsverkets afslutade räkenskaper för år iS3S borde företagas, hvilket mitt förslag af StatsUtsk. förkastades, Den 18 November f. m. 89 ries, med tillkännagifvande af Utsk. att någon communication af detta beslut icke boide äga rum till R. St. De motiver, som föranledde majoriteten inom Utsk. till detta beslut, voro, efter hvad jag vill påminna mig, hufvudsakligen att Utsk. icke enligt >0 §:n Riksd.Ordn. ansåg sig förpligtadt att en sådan revision företaga; att denna revision ej kunde annat än blifva ytterst ofullständig, då riksdagsgöromålen hindrade Utsk:s ledamöter att egna deras tid åt en allvarlig granskning; att de såsom riksdagsmän hade helt andra uppdrag af sina committenter, än att ingå i en revision, för hvilken särskilde revisorer utvaldes af R. St.; att den instruetion, som vore utfärdad för dessa revisorer, alldeles icke gällde StatsUtsk., och att de personer, som ansågo sig förpligtade att med högsta uppmärksamhet följa ritsd.ärendenas gång, förklarade sig icke vilja eller kunna med revisionen taga någon befattning. Frih. Cederström, Jacob; Det är med verklig förvåning jag hör, att StatsUtsk. uppfattat 3o §:n Ridsd.Ordn. såsom vore icke revisionen ett dess ledamöter tillhörande göromål. Det vore jemväl roligt att veta, huru StatsUtsk. uppfattat sin bestämmelse att uppgifva Statens tillgångar, såvida det icke reviderar räkenskaperna för de förflutna åren. Huru kan Utsk. veta, om icke möjligen 100,000-tals r:dr kunna i dessa räkenskaper upptäckas vara en tillgång för statsverket. Utsk. skall dock uppgifva statsverkets tillgångar och behof; Utsk. skall uppgifva hurudant verkliga förhållandet är, och detta måste ske på grund af räkenskapernas granskning. Jag kan icke annat än instämma med tlr Lagerhjelm, och SlatsUtskrs ordför. hade icke hellöff underställa StatsUtsk. hvad sorn grundlagen bestämmer vara dess åliggande.
Har det den fördelen, att göra utvexlingen fullkomligt oberoende af lånerörelsen , och förekommer derigenom allt behof utaf, likasom ock ali farhåga för sedelindragningsamt minskning eller inställelse af utlåningen; 3:o Framkallar det icke behofvet af utländsk Skuldsättning för utvexlingens upprätthållande, som deremot, efter all sannolikhet, måste bli följden af de stora utländska creditiven, som Höglofl. Utskottets majoritet tillstyrkt, samt ändtligen, /po Gör det den silf verf ond Batiken redan eger tillräcklig för verkställighet af utvexlingen, samt medgifver att Banken genast öppnas till silfverutvexling; hvarjemte det äfven med för er högst betydliga besparingar i kostnader och utgifter för det allmänna, derigenom att liela den kostsamma fabrikationen af sedlar, i smärre valeurer, straxt vid utvexlingens början, kan inställas, samt inom ej lång tid derefter äfven en betydlig indragning kan påräknas vid Småsedelsinvexlings-cassorne. För öfrigt förenar jag mig med hvad Herr Ryttmästaren Nordenankar , uti dess ofvan upptagne reservation mera detaileradt anfört.” Af Herr Friherre af Nordin, som i egenskap af Ledamot å BancoUtskottets Financeafdelning, biträdt det förslag till svar å de inom RiksStånden gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 6 afgifne Betänkande, men af sjukdom blifvit hindrad att öfvervara slutliga pröfningen af detta förslag i Utskottets plenum, har, vidai och 22 punkterne af det förslag Utskottet här ofvan framlagt, låtit sin reservation anmäla, med förklarande att Herr Friherren förblefve vid Finance-afdelningens, i afseende på cassacreditiven tillstyrkte yttrande, enligt hvilket cassa-crediliv må af BancoStyrelsen kunna beviljas i första rummet och af alla Bankens dertill disponible - Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16. 33 nible tillgångar åt de Hypotheks-föreningar, som möjligen uppstå och hvilkas Reglementen blifvit af Kongl.
7) ~zwdedåtit att egga kvinnorna till a f g ö m det biista möjlign af sitt eget patos ' och förledt dem att under arbetet stälzdigt snegla efter ett nzanligt ideal alt eftergöra; 8) bidragit att minska aktriiltgelz för arbetet inom hehnet, samt slutligett 9) gjort s i m nnhtiq2gare dogmatiska och ytliga. Med dessa anklagelsepunkter emot l~vinnorörelsen hgr frö- ken Key gått öfver all rimlighets gräns i sinn oförlzlsrligt bittra anfall mot de s. k *. kvinnos@skvinnornn. Teserna äro i sjiilfva verket sadana, att fröken Key säkerligen, niir hon en gång med lugnare besinning går in i sig ' själf, slrall k o m a att ogilla dein. Hvilka äro dessa stackare som eggats till sådan iirelystnad i taflan med iniiniien, att de b1ifvi.t öfveransträngda? Jag kännner måuga kvinnor, som blifvit öfveranstriingda, men, icke p&amp; grund af ärelystnad, utan på grund af svag hälsa och ängslig snmvetsgrannhet; eller också hafva ' de blifvit ryckta med i det ' jäktande lifvets malströiii och hvirflat omkring där, tills de mistat sansen. I den strömmen hvirfla för öfrigt en hel mängd kvinnor, som aldrig befattat sig med något yrke. J a g har själf sldiig hört till kvinnosikskvinnorna, och stundom har jag tyckt mig finna en viss ensidighet i deras strafvan att under alla 0111- ständigheter hålla Irvinnsns fana högt, men alltid har jag i djnget af mitt hjärta hyst den största tacksawzhet mot dessa banbryterskor, hvilka genom sitt entusiastiska och ugpoffrande arbete undanröjt så många stötestenar för oss, som Irominit efter. Jag har afven ansett, att vi har i Sverige kunna skatts oss lyckliga att i spetsen för kvinnorörelsen stiitt ledarinnor, hvilkas fina bildning och t&amp; undvikit de osmaldign öfverdrifter, som i andra länder ofta vidlhdt denna rörelse.
1—5 föreskrifne valbarhetsegenskaper, likväl, hvad de i mom. 5 omnämnde personer angår, med der stadgad inskränkning i afseende på antalet.” § 31 mom. 5 åter gifver valbarhet, till l:sta kammaren åt ”sådane inom valdistriktet boende, som i egenskap af riksdagsmän förut bivistat tre riksdagar; dock må icke något valdistrikt under samma tid i lista kammaren hafva mer än en ledamot utsedd blott pä grund af denna valbarhetsegenskap.” Om nu samma antal, som får tillsättas för distriktet t. ex. 3, erhållit mer än hälften af rösterna, men alla 3 äro af den qvalifikation, som står i det åberopade 5:te morn., hvilken af dessa 3 skall då utgå? — Derom säger § intet. Uti § 54 stadgas: ”De tjenstemän, som skattskrifning verkställa, åligge hvar i sin ort det år, dä lagtima riksdag inträffar, äfvensom när kallelse till urtima riksdag skett, alt efter senaste mantalsoch skattskrifning upgöra noggranna och fullständiga förteckningar å alla dem, som röstberättigade äro, jemte beloppet aflivarderas rösträtt.” Att utsätta beloppet af hvarderas rösträtt för de omedelbart väljande på landet torde vara något onödigt, då hvar och en har på grund af § 17 hvarken mer eller mindre än en röst. Uti § 77 stadgas huru riksdagsmännens fullmakter skola granskas men man har glömt att göra undantag för dem utaf lista kammarens ledamöter, hvilkas fullmakter på en föregide riksdag undergått granskning och hvilka fullmakters omgranskning hvarje riksd. är ett fullkomligen onödigt ^arbete. Uti § 81 står det: ”A hvarje lagtima riksdag skola, inom 8 dagar efter riksdagens öpnande, tillsättas ett GranskningsUtsk.; ett Lag-Utsk.; ett Statsoch Bevilln:s-Utsk.; och ett Banko-Utsk.” Det är otvifvelaktig! ganska rätt att man icke har något ständigt Ekon.- Utsk., men då man borttagit detta Utsk., är det åtminstone svårt, att begripa hvarföre man bibehållit ett ständigt LagUtsk.
Kommitterade hafva ytterligare andragit, att i fråga om markegångs-deputerades sammansättning förekomme, att, enligt 75 § regeringsformen, de skola nämnas på det sätt, hvarje stånd serskildt för sig beslutar, och vore, i öfverensstämmelse med de af Riks-stånden i delta afseende fattade beslut, genom Kongl, kungörelsen den 1 Oktober 1810 föreskrifvet, att ledamöterne af Ridderskap och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden borde vara 2:ne af hvardera ståndet, hvaremot Bonde-ståndet åt dess deputerade vid 1810 års markegångs-sättning öfverlemnade att afgöra, huru stort antal af detta stånd framdeles borde i förrättuingarne deltaga; och vore, i följd af de dervid fattade beslut, förhållandet nu sådant, att Bonde-ståndet endast i fyra län, eller Gottlands, Blekinge, Gefleborgs och "Wermlands, representeras af två ledamöter, eller lika med de andra stånden, hvaremot i öfriga län antalet af Bondeståndets ombud omväxlar ifrån och med 3 till och med 8; allt efter de olika grunder för valens förrättande, efter domsagor, fögderier eller socknar, som dervid blifvit antagne. Med anledning af den skiljaktighet i deputerades antal af hvarje stånd, sora i följd af berörde stadganden kunde ega ruin och äfven förefunnes samt i öfverensstämmelse jemväl med 38 § af 1810 års riksdagsordning, som bland annat innehölle, att alla omröstningar i Utskotten skulle ske ståndsvis, blef äfven genom berörde Kongl, kungörelse förordnadt, att omröstning bland deputerade borde på lika sätt verkställas, hvilket äfven sedermera, enligt hvad kommitterade upplyst, bibehållits. Då likväl detta omröstningssätt inom Rikets Ständers utskott numera upphört, genom den vid 1823 års riksdag beslutade förändring uti riksdagsordningens nyssnämnde §, att alla der omförmälda omröstningar skola ske per capita, utan afseende på stånd, syntes det ock kommitterade, att en dylik förändring uti omröstningsättet inom Rikets StänBih. tili R. St.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Memorial N:o 10. Ank. till Exp.-Utsk. den 20 April 1860, kl. 8 e. m. Memorial, i anledning af Riks-Ständens beslut öfver Utskottets Betänkande N:o i, angående Kongl. Maj.ts nådiga Skrifvelse med öfverlemnande af förslag till två nya årgångar predikotexter och till ny kyrkohandbok. De från Riks-Stånden, efter pröfning af omförmälda betänkande, till Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet aflåtna protokolls utdrag utvisa: att Utskottets hemställan i afseende på de föreslagna nya predikotexterna och sättet för deras promulgerande blifvit af samtlige Riks-Stånden bifallet; att Utskottets förslag rörande af berörde texters antagande föranledd ändring i gällande högmesso-ritual blifvit af Högloft.
Det bevingade talet om att följa sin förste man till dörren tog landtmannapartiet så alldeles efter orden, att det skyndade sig att göra helt om * så snart denne förste man väl hunnit öppna dörren i tydligt angifven afsigt att innanför densamma endast uträtta partiets egna ärenden. Med en stoi-cism, som från motståndarnes sida utsatte honom för mycket förlöjligande, tålde grefve Posse under sin treåriga em-betsförvaltning, att hans egen majoritet gång efter annan lemnade honom i sticket samt till och med i åtskilliga fall behandlade honom fullt ut lika oppositionelt, som han sjeif i spetsen för samma majoritet förut behandlat andra för partiet fullkomligt främmande ministérer. Anledningen till att han fördrog detta, kan ej hafva varit någon annan än den, att han hade blicken oaflåtligt fast på det stora mål, till hvars uppnående han under så många år oförtrutetsökt leda partiet och händelserna. Men när så landtmanna-partiet i sista stunden visade, att det för detta mål ville göra ingenting, eller så godt som ingenting, då visade han också, att han aldrig tänkt sig till att blifva en lekdocka i partiets händer, och så trädde han stolt tillbaka utan allt vidare onödigt ordande. Och hvad har nu landtmannapartiet vunnit med denna sin opolitiska envishet att icke vilja stå vid sitt gamla anbud, när det gälde att uppgöra det länge aftalade köpet? Mindre än intet! Det har redan sett flere af sina bäste män draga sig tillbaka från skådeplatsen, och de i höst företagna valen till första kammaren hafva äfven visat, att partiets förr ofta med framgång följda traditioner nu äfven på det hållet förlorat all afgörande verkan. Och slutligen skall partiet äfven hädanefter se opinionen i landet allt mera vånda sig mot detsamma, mera till och med än hvad hittills varit förhållandet. Försvarsfrågans vigt är dock i grunden icke blott ett tomt tal, fast Sveriges unga folkrepresentation nu i tjugo år onödigtvis talat om hvad Finlands ständer för icke så länge sedan bragte till fullt ord-nadt afgörande på mindre än halfva det antalet veckor.