Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utan att afhandla sättet för dessa truppers användande, med hvilket Statsrådet haft platt intet att skaffa, skulle man likväl kunna jemföra styrkan och tiderna för de incommenderingar till hufvudstaden, som skedde 1818, med deni, hvilka af likartade anledntr skedde år 1810; man skulle då finna en betydlig olikhet, så väl i afseende på orsakens, nemi. oroligheternas uthållighet, sorn i afseende på den styrka man trodde sig böra sammandraga för hufvudstadens säkerhet , och på den tid förstärkningen der qvarhölls. År 1810 börjades oroligheterna den 10 Juni kl. 4 e. 111. och slutades kl. i till 1 1 om aftonen, hvartill ej litet bidrog det särdeles välgörande slagregn, som då inträffade och gjorde gatufejden för obeqväm. De trupper, som i följd häraf efteråt incommenderades, bestodo af icke mindre än 2 bela iufanteriregtten, 1 bataljon Finnar, 1 husar-reg:te, flera sqvadroner dragoner och ett särskildt mindre detachement husarer. Dessa trupper q-varblefvo dels lill fram i September och dels till 62 Den t Juli f. m. ända in i December. År 1838 voro trupper af landtregMena samlade till möte å Ladugårdsgärdet, bestående af 2.‘ne infanteri-bataljoner, Lifbevärtn och Lifreg:ts dragoner. Dessa qvarhöllos visserligen några dagar öfver mötestiden, men Lifbevär:s-reg:tet åtskiljdes den i Juli, 4 sqvadroner dragoner bortgingo den 7tde, och den öfriga garnisons-förstärkningen förminskades successive och upphörde alldeles d. 20 October. Tillståndet af våld och upplopp 1810 varade såleles omkring 6 timmar; samma slags tillstånd i838 varade, som något hvar vet, med mellantiderna af materiel frid, omkring 3:ne månader, under hvilka mångens hemfrid och lugn både hotades och stördes.
Jag får härtill svara, att då grundlagen omtalar granskning af Statsrådsprotln uti Constit.Utsk., är det en sadan granskning, som leder till en legal påföljd; då deremot denna granskning sker inom Stånden, blir det endast en sådan, som enligt grundlagen är tillåten i afseende å hvarje föremål för mensklig kunskap, och således äfven rörande Statsrådsprotln, då de blifva offentliggjorda. Det är visserligen sannt t. ex., att sedan Högsta Domstolen utfärdat sin dom, ingen äger rättighet att ånyo pröfva och upphäfva densamma. Riktig eller oriktig står den fäst, men ullemnas offentligen; granskningsrätt står dock qvar. På samma sätt äger publiciteten, oaktadt en anmärknlsanledn. blifvit både af Constit.Utsk. och R. St. afslagen, att, så strängt den behagar, granska både Constit.Utsk.ls och Ståndens förfarande, ntan alt sådant kan leda till ett förändradt heslut eller hänföras till likhet med den granskningsåtgärd, sorn åligger Constit.Utsk, Man har sagt, att det vore från effeclerna af rådslagen, som man skulle bedöma, huruvida Styrelsen uppfyllt sitt ändamål, emedan af Statsrådsprotln, huru väl de än må vara förda, någonting i detta fall icke kunde med tillförlitlighet bedömas. Deruti instämmer jag fullkomligen, och jag tror till och med, att det vore öfverflödigt, att dessa prot. fördes i andra mål än sådana, der K. M, emot Statsrådets tillstyrkande vidtoge någon åtgärd; och med den kännedom, jag har 0111 innehållet af Statsrådsprotln, kan jag verkligen intyga, att de innefatta en ganska torr och tråkig lecture. Men då densamme värde D c n 8 Juli. a63 ledamoten, som yttrat detta, icke velat medgifva R. St. eller enskilda ledamöter att från dessa större effecter bedöma Styrelsens allmänna system, eller trott Constit.Utsk. ens berättigadt att gifva ett omdöme i denna del, måste man eftersöka de partiella anledningarna för att komma till samma mål, och dessa anledningar äro det, som hittas inom Statsrådsprot:n.
Dessa förhållanden, som bestämdt ådagalägga följderna af en fö Mångt utsträckt hemmansklyfning, försätta den arbetande klassen i en belägenhet, hvilken förorsakar håglöshet och mindre ordentligt lefnadssätt. Konst och Näringsflit. I städerna äro dessa i tilltagande och bereda jemn utkomst för dem, som icke låta ett bättre välstånd förleda sig till lättja och 5 utsväfningar, hvilket dock ej sällan inträffar. — På landet deremot stanna de egentligast vid tillredande af den mest nödvändiga åkerbruksredskapen och de oundgängligaste väfnader, som dock i vissa socknar ej obetydligt tillverkas till afsalu, samt att sköta jorden, hvari allmogen, som alltid visat fallenhet derför, tyckes hafva förkofrat sig, hvartill den nu inrättade landtbruks-skolan betydligen skall bidraga sedan den hunnit sprida sina verkningar. Denna landtbruks-skola, som tillika, i afseende å hvad till landtbruk hörer, är en slöjdskola, har sin varaktighet försäkrad derigenom, att densamma är anlagd å en på trettio Ar arrenderad Kungs-ladugård. Jemlikt det af Kongl. Maj: t den 14 Augusti 1841 för samma skola fastställda reglemente, skola der årligen undervisas tolf frilärlingar, hvaraf, efter i två år erhållen undervisning, sex årligen utgå. Således biefvo sex lärlingar antagne den l:sta November 1841 och lika många samma tid 1842, då ock institutet var i full gång med dess bestämda lärare-personal af föreståndare, underlärare och lärare för smide och slöjd.
Det kom öfver henne ett plötsligt begär att rifva bort mattor, gardiner, bekvämlighet, lyx, — allt u 1 Namn uppå ett husdjur, kändt af litet hvar, Hvad som i dess föda ofta blandadt var, Göromål på landet både höst och vår, Hvad då är nödvändigt, säkert du förstår. Huru syns dig stjärnan uppå himlens päll? Och hur kändes luften uti vinterkväll? Utan det ej ångan förer dig framåt. Hvari mången sitter under klagolåt. Uppå hvarje ångbåt hördt komandoord. Hvad så mången önskar bli på denna jord. Gammalmodigt åkdon som väl nu knappt finns. Fråga dock din mormor, hon det kanske minns. Hvad väl hvarje ungmö eget önskar få. Huru anbefalles en soldat att gå? Hvartill barnen längta under skolans tvång. Utrop som du nyttjat säkert mången gång. Hvaruppå du stundom öfver vattnet går. Hvarförutan säkert du ej lärdom får Plats där hälsa vunnits af så mången kränk. Hvad j kassören kommit på i mången bank. Djur, hvars flit exempel är för något hvar. Idun Stockholm. Iduns Kungl. Fredagen den 29 april 1898. (540) Prenumerationspris pr å r: Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. &gt; Iduns Modet., månadsuppl. » Baragarderoben ... » Redaktör och utgifvare: Byrå: Klara södra kyrkog. : J. NorcUing. Allm. telef. Rikstelef. Hanna Vi, » s e n a tiders b a r n », lefva kommunikationernas, bländande vi taga ägna af alla tanke de Huru springa däråt.
– Ja, nådig herre, svarade fångknekten, – det är för ledsamt ... hexorna kommo ut, liksom nästan alla de andra fångarne, i denhär förskräckliga villervallan, och vi ha ännu icke kunnat få reda på dem. De fleste andre ha vi ändå knipit, och de sitta nu åter inom lås och bom. Men såvida icke Djefvulen hjelpt hexorna på flykten, så ska vi väl snart hitta dem. I morgon, såsom nådig herrn kanske vet, skulle de lida sitt rättvisa straff. Vanloo betraktade med en rysning de grå väggarne, de små gallrade fönstergluggarne, det usla bohaget ... han inandades fängelseluften så tungt, som den varit nära att qväfva honom. – På detta ställe hafva de försmäktat! Här hafva de afvaktat döden! sade han till sig sjelf. – Hvar är mynher Vanloo? Jag tyckte mig se honom gå hit in i korridoren, hördes en röst utanför. – Er herre är derinne i hexornas fängelse, svarade en annan. – Aha! mumlade den, som gjort frågan. Samme man, som stått vid dörren till Vanloos ekipage, då Ingrid och Ellen funnit en tillflykt i detsamma, inträdde. – Nådig herre, sade han, – jag har sökt er, för att – Hvad vill du? – Mynher, hviskade betjenten, – hvad jag vill säga bör endast höras af er. – Nåväl, vi äro utan vittnen, sade Vanloo, idet han såg fångknekten aflägsna sig, för att deltaga i de ännu pågående efterspaningarne. Betjenten berättade nu, att tvenne qvinliga fångar, beledsagade af en prestman, under tumultet dolt sig i Vanloos vagn, och att han, betjenten, på prestmannens försäkran, att de begge flyktingarne voro personer, hvilkas räddning låge hans herre om hjertat, hade gifvit efter för dennes böner och låtit köra dem till mynher Vanloos bostad, der de alla tre afvaktade hans hemkomst. Denna berättelse aflades i tveksam ton, ty betjenten var osäker, om hans herre skulle gilla eller klandra hans beteende.
Härtill svaras, att om man visserligen å ena sidan icke kan neka att sådana fall, hvilka Utskottet här förutsatt, skola komma att inträffa, om den åklagaremagtcn i nu gällande lag medgifna rätt bibehålles i hela dess utsträckning, så måste man dock å andra sidan medgifva att, om denna rätt, enligt hvad Utskottet föreslagit, inskränkes, de fall skola blifva långt flera, då gamla och orkeslösa föräldrar, som lefva, såsom det kallas, på fördel hos barnen, af dessa komma att misshandlas utan att de dock våga angifva eller åtala saken, och föräldrarna skola då på sin ålderdom öfverlämnäs värnlösa åt obarmhertiga barns godtycke. Men vidare och Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 55 framför allt anmärkes, att denna sak ej bör bedömas från synpunkten af de tillfälliga olägenheter, som enskilda personer, vare sig föräldrar eller barn, hafva af den ena eller andra lagstiftningen; utan den bör ses från en högre och allmännare synpunkt. Klart är nemligen att vördnaden och lydnaden för föräldrar är familjelifvets innersta band, och utgör den grund, ur hvilken Statens väl uppvexer, och att samhällets bestånd ytterst beror derpå att fjerde budet i Guds heliga lag ej måtte allmänneligen öfverträdas. Den som ej från barndomen lärt sig att älska, vörda och lyda föräldrar, han kan ej lära sig att älska, vörda och lyda öfverhet och fosterland, han kan ej för allmänt väl uppoffra sin enskilda fördel och sitt godtycke. Derför har samhället både rätt och pligt att vaka öfver att föräldrar ej mål te af sina barn misshandlas, och det kan ej utan våda för sitt eget bestånd öfverlemna denna rätt åt det enskilda godtycket. På grund häraf får jag yrka att Konungens nådiga förslag i denna del må blifva oförändradt. Utskottet har äfven från denna paragraf borttagit ordet Sabbat och derigenom än ytterligare inskränkt den allmänna åklagaremagtens åtgärder i afseende på de brott, som der omtalas, men emedan detta synes mig strida mot den helgd, som Sabbatsdagen bör hafva, får jag yrka att Konungens nådiga förslag äfven i denna del måtte oförändradt antagas.
Räntan för den tid ett Discont-Lån efter förfallodagen förblifver obetaldt, eller den så kallade Öfverräntan, bestämmes deremot att utgå efter 8 procent för ett helt år, eHer -|:dels procent i månaden. 17:0 Särskilde afdelningar af Banco-Disconten komma, att inrättas i Staden Götheborg, samt någon af Rikets Södra Städer , hvilka särskildta Discont-Contoir komma, att förvaltas efter samma grunder, som , för Banco-Discontens lånerörelse i öfrigt, äro eller blifva föreskrifne , samt de särskildta Reglementen, hvilka vid denna Riksdag ytterligare komma alt fastställas. 18:0 Oinskränkt rättighet till beläning af Guldoch Silfverpant samt af I.äne-Banco-Capitaler, må fortfara att vara gällande ; dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande ej mindre beläningssättet, än belånings värdet å Guld och Silfver, framdeles vid denna Riksdag kunna bestämmas. 36 Underdåniga Skrifvelser; ig:o A. exportable effecter af de slag, sorn hittills kunnat belänas , niå Banco-Styrelsen äfven vara berättigad att utgifva lån efter samma grunder, sorn derföre förrut varit gällande, eller med iakttagande af de deruti vid denna Riksdag fastställande förändringar. 20:0
Den kvickhet och det medryckande lif, det humoristiska sinne för lifvets löjligheter, som möta på hvarje blad, antyda snarare en ökad intellektuell spänstighet, fastän författarinnan, då dessa skildringar tillkommo, stapplade på grafvens brädd. Konung Oscar II har i dagarna firat sitt 25-årsjubileum. Må det tillåtas oss att, med ledning af författarinnan till » Cousinerna » återuppväcka ett snart 50-årigt barndomsminne af högstdensamme: 1897 » En omständighet, som gjorde att Tivoli (det köpenhamnska) kanske blef mer än vanligt besökt på denna afton, var d e n: att den svenska eskadern ännu låg kvar, att vår lille prins Oscar, som af de danske sågs med särdeles goda och vänliga blickar, sväfvade fram och åter bland grupperna och ' morede sig uhyre ' af att skutta upp och ned på rutschbanan. » Dessa rader ur » Bref till hemmet » äro som sagdt endast ett apropos — må vi hoppas, ej allt för långsökt. Den bästa karaktäristik, som gifvits af Sofia von Knorrings personlighetet, härleder sig från hennes egen syster, fru Hillvid Flack, född Zelow *). Den förekommer i Göteborgs Handelstidning m. fl. tidningar år 1865 och utgör svar på en af Emilie Flygare-Carlén i Illustrerad Tidning skrifven, ej öfverdrifvet sympatisk minnesruna öfver den då för sjutton år sedan hädangångna.
Domhafvande på landet och borgmästare i stad, eller den i hans ställe förordnad är, bafve magt att, när han så finner nödigt , sammankalla förmyndarekammare inom domsaga elier stad och deruti såsom ordförande deltaga. 4 §• Ledamot i förmyndarekammare må sjelf innehafva förmynderskap; dock bör i frågor, som detsamma angå, annan ojäfvig person utses och tillkallas, att förmyndarekammaren biträda. 5 5- Förmyndarekammaren förskaffe sig medelst uppgift från domstolen och utdrag af mantalslängderna, eller på annat lämpligt sätt, en noga förteckning öfver alla inora districtet boende förmyndare och deras myndlingar. En anteckningsbok upprättas, der uppgift å hvarje förmynderskap införes å särskildt blad, med lemnadt rum för anteckning af allt, hvad i afseende på samma förmynderskap af förmyndarekammaren tillgöres. Då förmyndare hädanefter af domstol förordnas, bör, genom domhafvandens försorg, underrättelse derom meddelas tillden förmyndarekammare, under hvilken förmyndaren har sitt bo och hemvist. Flyttar förmyndaren från orten, varde alla handlingar, som till hans förmynderskap höra, öfverlemnade till den förmyndarekammare, hvarunder hans nya hemvist hörer. 6 §. Af hvarje förmyndare infordras, inom förelagd lämplig tid, sista årets redogörelse, som bör upptaga förteckning på all den egendom i löst och fast, som den omyndige tillhörer. 7 §. Häfver den omyndige penningar, som till annor man äro utlånade, bör till förmyndarekammaren skuldsedeln i hufvudskrift aflemnas. Förmyndaren företer deraf en afskrift, hvarå tecknas intygande derom, att hufvudskriften hos förmyndarekammaren förvaras, samt att förmyndaren äger att räntan uppbära och qvittera; varande antekningen derom å afskriften lika gild, som den å hufvudskriften vore gjord. Der skuldsedeln icke är till den omyndige ställd, bör derå anteknas, att densamma den omyndige tillhörer.
— Dessutom förekommo mot Rikets Ständers förslag de speciela anmärkningar, dels att förslaget icke visade, aniingen Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes förordnande skulle blifva ogiltigt, derest efteråt ådagalades, att ej alla delegare i skifteslaget varit upptagne å den vid ansökningen fogade förteckning och i följd deraf ej eiler alla kommit att öfver ansökningen höras, hvilket kunde hända utan sökandens uppsåt, enär frågor om skifteslags råtta omfång stundom vore af invecklad beskaffenhet och icke alltid på förhand kunde vara afgjorda, eller, om förordnandet lika fullt blefve giltigt, således oberoende af förteckningens och förkla - 24 ExpeditionsU/skottets Förslag till under cl. Skrifvelse, N:o 197. ringarnes större eller mindre fullständighet, i hvilket senare fall hela stadgandet kunde lätt kringgås; dels ock att, efter förslaget, helt olika grunder komme att följas vid förordnande af Landtmätare för laga skifte och för öfriga sådana landtmäteriförrättningar, deraf andras än sökandens rått berodde. — På dessa skäl ansåg Högste Domstolen sig icke böra tillstyrka den föreslagna förändringen, äfvensom ej heller hemställa om bifall å den af Justitie-kanslersembetet förordade, hvilken senare för öfrigt möjligen icke skulle öfverensstämma med Rikets Ständers önskan. Då detta ärende den 23 November 1849 i underdånighet anmäldes, fann Kongl. Maj:t, i betraktande af hvad Högste Domstolen, i dess ofvanomförmälda underdåniga utlåtande i ämnet anmärkt, Rikets Ständers underdåniga förslag om ändring i Skiftes-stadgan ej böra bifallas.
Utlåning emot Hrpothek af Adier och Publika Papper , samt af Bankens egna Obligationer, härrörand* jr ån dess före år i83o gjorde upplåningar. a3:o Alt belåning af Adier och Publika Papper ej allenast må få fortfara ulan äfven, i mon af tillgång, kunna utsträckas, med iakttagande; alt såsom hypothek må antagas och belånas a)) till fidla Capital-beloppet: Bankens egne obligationer, härrörande från dess före i83o gjorde upplåningar; Riksgälds Contorets före sistlidne Riksdag mot 5 proc:s ränta utfärdade obligationer, samt de så kallade lollsedlarne för Trollhätte Slussverk; b) till viss bestämd procent och med vilkor, att antaglig borgen tillika fordras, dock endast för den brist, som vid hjpothekens användande möjligen skulle kunna uppkomma: ej mindre Adier i Södertelje Canaloch Slussverks-Bolag, enligt deras hittills åtnjutna bel.iningsrätt, 5o proc. af det ursprungligen tecknade .ca pita le t, än äfven Adier i Götha Canal-Bolag, enligt deras nuvarande belånings-rält, a5 proc. å primitiva capilalet; c) till \:delar af vanliga försäljnings-priset under månaden näst före belåningen: alla öfrige Adier och Publika Papper* V. Läne-Rörelse genom Handels-Disconten. nfco Att Handels-Disconten, under benämning af Handelsoch Närings-Discont, må fortsättas, med iakttagande endast af följande förändringar och tillägg; Banco-Vtskottcts Utlåtande IV.-o 16. n) lån kunna beviljas å 6 eller mindre antal af månader; b) räntan bestämmes till 6 proc.; c) vid de tillfällen, då lån ifrån allmänna Disconten icke genast kunna utfalla, i anseende till större antal sökande, berättigas Handels-Discont-Directionen utgifva lån under den nuvarande minimi-summan, 1000
Detta bidrag blef också, genom Kongl. Maj:ts Nådiga bref af den 17 Oktober 1851, beviljadt samt anvisadt till utgående under åren 1852 och 1853 utaf det ä Riks-statens Sjette hufvudtitel uppförda anslag »för befrämjande i allmänhet af handel och sjöfart.» Sedermera har Kongl. Majit, uppå derom i underdånighet gjord ansökning, un - Slale-UtskoUets Utlåtande, A':o 79. 7 eler den 1 Juli sistlidet år, för samma företag beviljat här ofvan omförmälda, från Handelsoch Sjöfartsfonden utgifna, lån, af hvars belopp, 6,000 R:dr, en sjettedel borde årligen återbetalas, hvarjemte fyra procent ränta skulle erläggas för den vid hvarje betalnings-terihih återstående lånesumman Enär det genom omförmälda 2:ne särskilda statsbidrag understödda arbetsföretag redan blifvit utfördt och under sistlidne November månad afsynadt, finnér Utskottet desto mindre skäl tillstyrka det för meranämnde bolags räkning begärda ytterligare låne-understöd, som detta, enligt hvad motionärerne uppgifvit, endast skulle vara afsedt och erfordras till beredande af lindrigare betalningsvilkor än dem Kongl. Majit, vid beviljandet af det utaf Handelsoch Sjöfartsfonden för samma företag meddelade län, funnit för godt i Nåder föreskrifva; utan anser sig Utskottet ega full anledning till den hemställan, att det för sagde ändamål nu föreslagna lån icke må beviljas. Stockholm den 27 Mars 1854. Ank. till Exp.-Utsk. den 30 Mars 1854, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om lån till inrättande af en b cnmjöls-fa b vik. (Bgs. slfd.)
Då nu hemmanet försäljes eller innehafvaren af lägenheten, sedan han vid tillträdet, lill afbetalning å köpeskillingen, anväiult den lilla summa han förut ägt, icke kan betala hvad som återstår, blir han med hustru och barn drifven från lägenheten och deras försörjning faller då vanligen fattigvården lill last. Denna olägenhet har dock funnits äfven före författningens utfärdande; men man försökte då, att genom öfverenskommelse!' inom socknarne lägga band på det ifrågavarande missbruket; sådant var då icke mera än nu lagligt, och blef utan verkan, då deröfver klagades; men i annat fall verkade det visserligen något. Bland orsakerne till den mängd fattiga, som finnas å landsbygden i Blekinge, må äfven räknas den omständighet, alt provinsen håller icke mindre än 1,500 båtsmän. Dessa äro vanligen gifta och hafva barn. Otn de äro arbetsamma och ordentliga, berga de sig någorlunda bia, så länge de äro i tjenst; men när de afskedas eller dö, komma deras hustrur och barn merändels i nöd och måste anlita fattigvården. Hälsovården å landet besörjes af två Provincialläkare med stationer i Carlskrona och Sölvesborg. Den å förra stationen är derjemte anställd såsom läkare vid Ronneby helsobrunn, hvilken brunnsinrättning under sednare åren blifvit ansenligt utvidgad, så till omfång,' som till byggnader, deraf åtskilliga nya blifvit uppförde. Berättelse öfver Blekinge Län för åren 1843—1847. 3 18 Länets lasarett och kurhus har likaledes vunnit ytterligare utvidgning genom inköp af en derintill belägen tomt med åbyggnad, så att utrymme nu finnes för 36 patienter å kurhuset och 24 å lasarettet. Antalet patienter har under de förflutna fem åren i medeltal årligen utgjort 182 å den förra afdelningen och 43 å lasarettsafdelningen. Kurhusafgifterne, som hittills utgått med 5 sk. banko af hvarje person, hafva i medeltal kunnat en årlig tillgång af 4,791 R:dr 4 sk.; sedan utgifterne för hurhuset först blifvit dermed bestridde, har öfverskotta användts för lasarettet, och genom den derå uppkomna behållning har ofvanberörde fond blifvit bildad.
M. täcktes låta utarbeta ett förslag eller plan till en dylik inrättning, samt sedermera, genom vederbörande Autoriteter, lemna Bergsmännen tillfälle att yttranden meddela, rörande de ämnen, deröfver sådant kan pröfvas nödigt; hvarefter förslaget, sålunda fullkomligen förberedt och utarbetadt, kunde af E. K. M. i Nåder föreläggas Rikets näst sammankommande Ständer. Rikets Ständer framhärda etc. Exp. Utsk. Förslag till und. Skrija. N:o 14.9. 351 JV.-o t jg. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 1 Sept. 1829. Preste-Ståndet d. 7 Borgare-Ståndet tl. 7 Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , med anhållan, att den nu gällande Taxa för Expeditions-lösen mätte varda i allmänhet ; öfver sedd, m. m. S. A. K. Sedan Rikets senast församlade Ständer, uti Skrifvelse af den ai December i8a3, hos E. K. M. dels i underdånighet föreslagit, att, utom hvad, till förekommande af Expeditions-lösens obehöriga stegrande genom dragen stil, förut stadgadt är, den föreskrift måtte ytterligare meddelas, att uti expeditioner, som emot lösen varda utlemnade, minst sju stafvelser höra beräknas för hvarje rad, dels anhållit om öfverseende i allmänhet af nu gällande Taxa för Expeditions-lösen, samt att E. K. M. täcktes dervid i Nåder låta tillse, om och i hvad mon det emellan HäradsRätterne och öfrige Domstolar samt Embetsverk förut varande förhållande, i afseende på Expeditions-lösen, borde , genom jemkning i grunderne för samma lösens utgörande, varda återställdt, dels ock hemställt, att, i händelse en ny Expeditions-Taxa hlefve i Nåder utfärdad, beräkningsgrunden för 352 Exp. Vtsk. Förslag till and.
Productionsyrken, om medel att tillvägabringa öfvergång från de bildade Folkela,ss erne ,434 ' till; Motion, rem. till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s. 1271. Prohibitive Författningar, om vissa; Motion, rem. till Ekonomi-Utskottet, s. 1263. Promulgera, om förändring i sättet att, allmänna Författningar; Motion, rem. till LagUtskottets s. ,258, 1262, Prosttunnan, om indragning af; Motion, rem, till Statsoch Ekonomi-Utskotten, s. 1289, Utskottens Betänkande, återremitt, af Bonde-Ståndet s. i3i3, Protocoll, Borgare-Ståndets. Se Bihang. -—» anmodan att in Pleno verkställa Läsningen af Stats-Rådets, &c,; rem. till Constitutions-Utskottet, s. 1171, •—. om utdelning af Ridderskapct och Adelns — vid Riksdagarne 1815, 1817 och 1818; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1314- Provincial-Läkare, om anslag för, i Herjeådalen ; Kongl. Proposition, rem. till StatsUtskottet, s. 1128, 1133, 1134, 1136. i Norra delen af Hälland; Motioner, rem. till Stats-Utskottet, s. ii49> 115c>, x 164, 116g, i Vester-Norrland; Motioner rem. till Stats-Utskottet, 1204, i2o5. —• •—'i Sunnerbo Härad af Kronobergs Län; Motion, rem. till Stats-Utskottet, s. 1246. Pröfningsrätt, om Kon, Befallningshafvandes, i mål, som röra fjdleri; Motioner, rem, till Lag-Utskottet, s. ii55, 1156.