Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande N:o 30. 5 särskild klass af tjenstemän, kunde, om än icke alldeles afhjelpa de öfverklagade olägenheterna, dock i någon mån lindra klockarnes lunga af deras omförmälda åliggande, och då sådant ändamål kunde vinnas derigenom, all Pastorsembetena, hvilka för närvarande äro i saknad af fribrefsrält, förunnades sådan förmån, hemställer Utskottet vördsamligen, att Rikets Ständer mätte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t anhålla, alt Kongl. Maj:t täcktes tillse, huruvida och i hvad män fribrefsrätt för deras embelsskrifvelser må kunna Pastorsembetena i riket tilläggas. iflo* ohls iMljjiy elial aheåö é» ,'btäitollit »mandi sjftitfimgéili shsd sisi Stockholm den 10 Oktober 1863. .8aiHJlÉ;:i.!^ei^i-)i_l h.lua eJnjiilé llsia .,8ilai lalla teaiq aé ned naguiliie (eloäfeilte» Reservationer: Af Herrar L. W. Henschen och J. Å. Lemchen samt Riksdagsfulluiägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län. Ank. till Exp.-UtBk. den 10 Okt. 1863, kl. lem. Betänkande, i anledning af väckt motion om rätt till prestertig tjenstdrsberäkning för lärare vid högre folkskola. Till Sammansalta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har, jemlikt 43 § Iliksdags-ordningen, blifvit från Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet öfverlemnad en från Hedervärda Bonde-Ståndet dit remitterad motion i förenämnda ämne, hvilken blifvit väckt af Riksdagsfullmägtigen Ola Jönsson från Malmöhus län (motionen N:o 183). 6 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande N:o 30.
Ek; 88- Den 8 Juli angående tryckning af åtj skillige Tabeller öfver Stats-Verkets Räntor; gg. _ , _ _ om ökadt anslag till Riksdagskostnadernes bestridande; 90. Den 23 Maj om serskilde. anstalter till förekommande af stegring i priset å det grofva Brödet för Hufvudstadens obemedlade Folkklasser; gi. Den 11 Juli i anledning af Kongl. Majtts förnyade Nådiga Skrifvelse om ytterligare bi-drag från Allmänna Magazins-Inrättningens Fonder för sistnämnda ändamål; 92- Den 17 Juli, angående ytterligare aflöning för Riks-Ståndens och deras Utskotts Kanslier; 93. Den 15 Juli angående Gratifikationer till Stats-Kommissarien Frödelius och Stats-Kommissarien Liinnii Enka; 94 angående kostnaden för tryck ning af Handlingar i ett hos Constitutions-Utskottet förehafdt Anmärkningsmål. §. 8. Utom den Statsbrist, hvarom föregående 7, Riksdags-Beshitet. 733 §. formaler; eller . IX. 6. har Riksgälds-Kontorets behof af Bevillning dels till ersättning åt Hans Kongl. Maj:t för använda medel till godtgörande af Utländska Skulden och dels till Afbetalning och Ränta på upptagna Lån funnits vara 450,000 — samt behofvet för Stats-VerJtets Skuld till Banken å dess förskott till Krigskostnader och det år 1811 lyftade mindre Kreditivet, uti årlig Kapitalafbetalning och ränta 750,000 R:dr, eller, sedan Vi, för att undvika Bevillningens förhöjning, beslutit att Banken intill nästa Riksdag härå må uppskjuta återfordrandet af 250,000, ett återstående belopp af . 500,000. Således hela Bevillningsbehof vet R:dr 2,576,452. 11. 6.
Staden har förklarat sig villig att, i händelse af skolans utvidgning, anskaffa en passande lokal och, intill dess nytt skolhus hunnit byggas, hyra rum, hvilka af Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse Ahr 61. 21 vederbörande myndighet pröfva* tjenliga. För öfrigt önskar staden, att Rektor måtte erhålla en årlig lön af 1,800 R:dr R:mt och Kollega af 1,000 R:dr, deruti inberäknadt förutvarande kronotionde-anslag, men ej räntorna al enskilda donationer, hvilka församlingen anhåller att, enliJ testalorernes afsigt, få särskildt hålla lärarne tillhanda. Arboga egde 1857 en folknummer af 2,624 personer, samt ligger på ett afstånd af 4 */a mil från Örebro, der det närmast varande elementarläroverket är beläget, 17:o Pedagogien i Hedemora. Utom de vanliga till folkskolan hörande läroämnena har i denna pedagogi jemväl förekommit Tyska Språket, äfvensom modersmålets grammatik. Undervisningen handhafves, enligt nådiga brefvet den 12 November 1858, af tvänne lärare. Lärjungarnes antal har under åren 1853—1857 i medeltal uppgått till 34, och utgjorde under sistförflutne läseår 33. Rektorslönen, utom boställsgård af staden, utgöres af: Spanmål: Tunnor Kapp. från Hedemora 20. — V2 råg, V4 korn och V4 dubbelhafra; Rättviksgratial — 2l090/27ir korn; från Hubbo, Svedvi och Sura, 6. 6 «/g? hälften råg, hälften korn; Penningar: Djeknepenninge-ersättning R:mt R:dr 91: 62. Räntan af en utaf enskild person donerad, till 1 tunne 5 338/1000 kappland reducerad stadsjord „ „ 5: 23. Påskpenningar af staden i medeltal „ » 75: — Tillsammans R:mt R:dr 171: 85.
KyrkoföreslAndarne i pastoratet upprätta en fullständig beskrifning på hemmanet till ägorymd, beskaffenhet och herrligheter samt föreslå arrendcbeloppet i tunnor säd, hvarefter landthushålluingssällskapets förvaltnings-ulskott, i hvilket landshöfdingen och landskamereraren äro ledamöter, bestämma, merendels lågt, de belopp under och öfver hvilka arrendet icke får gå Vid auctionen, som i god tid kungöres och derefter hålles, be - Den 7 November e. m. hofver åboen, om lian lefver, eller enkan eller närmaste anförvandt, så mycket mindre täfla, som lian eller hon äger förmånsrätt att öfvertaga högsta anbudet. Detta pröfvas af kyrkans curatorer, landshöfdingen och biskopen, hvilka utfärda contract med åboen på io års besittning. Ofta hafva de tillåtit den stadde åboen att på anförvandt öfverlåta å~ bolotten, då nytt contract med denne upprättas. I allmänhet får förre åboen nytt contract eller efterträdes han af son eller måg. Finnas på hemmanet värnlösa personer af förra åbohushållet, försäkras deras försörjning eller undantagsförmån i sjelfva contractet. Lider åbo under besinningstiden, genom eldsvåda eller annan större olycka, bevittnad förlust, hafva curatorerne ofta gifvit för något år befrielse från arrendets erläggande eller nedsatt detsamma. Styrelsen har sålunda varit faderlig, såsom det anstår vårdarne af kyrkans tillhörigbeter. Bland kyrkohemmanet åboer finnes visserligen nu en och annan fattig, såsom förhållandet är med åtskilliga kronobonde^ men i allmänhet är fattigdomen större på frälsehemmanen i den magra landsorten. Hvarföre skall nu Kronan göra sig tili commissionär för åboerne på dessa hemman ? Utsk. säger, alt deras rätt och välfärd beror af Staten, emedan de sjelfve icke äro behörige alt föra talan i saken. Häremot får jag såsom bevis anföra, alt både i8a3 oell 1825 års beslut äro tillkomna just öfver frågan om rättighet till skatteköp och åborätt till sådana hemman.
Skrifvelse JV5 83. JW SS. Ank. till Exp.-Utsk. den 19 Jan. 1860, kl. 12 tnidd. Kongl, Hujsts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer med del af särskilde Kommilterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående skjutsnings besvärels ordnande; Gifven Stockholms Slott den 13 Januari mo. Sedan Rikets Ständer uti särskilda underdåniga skrifvelser den 28 Oktober och den 14 December 1857 samt den 30 Januari 1858, jemte föreslående af förhöjning i skjutslegan och af andra utvägar till undanrödjande, så vidt möjligt vöre, af de förhållanden, hvilka dittills hindrat skjuts-entreprenaders uppkomst eller bidragit att göra dessa betungande för de skjutsnings-skyldige, hos Kongl.
Jag känner mig tvärtom delvis som den gode mannens medbrottsling; det var nämligen jag som först gaf honom idéen till en sådan tidskrift. Jag har också uppmuntrat den på alla sätt och till och med komplimenterat monsieur Struensee för den godmodiga satiren mot lakej-väsendet i första häftet. Nu erfar jag, att just den lilla versen »Till furstarna» väckt mycken förargelse. – Jag minns den! säger gamle grefven eftersinnande. Satiren var dräpande – därför förvånar det mig icke, att lakejerna och före detta lakejerna känt sig kränkta däraf. Å andra sidan är det lätt förklarligt, att många ofrälse män af förtjänst se med sneda blickar på systemet. Det är ju så, att nästan alla offentliga ämbeten nu för tiden besättas med de höge herrarnas förutvarande lakejer, och det kan icke nekas, att den verkliga förtjänsten ofta utestänges från allt deltagande i det offentliga lifvet. – Nej, icke sant? – Unge grefven har rest sig upp och börjar promenera af och an på golfvet medan han talar. – Jag håller så mycket på börd som trots någon. Men jag är icke så förstockad, att jag anser börden vara det enda, som berättigar till offentliga värf. Det måste gifvas möjlighet för den sanna förtjänsten att höja sig! Nej, hela vårt regeringsmaskineri är i grund och botten föråldradt – och det nu rådande gunstlingsskapet bidrager ingalunda till att göra saken bättre. Det är ingenting annat än ett slags högre lakejväsen! Gud bevars! Jag är både villig och skyldig att anse kungen för ofelbar och att lyda honom blindt, ty han representerar en princip, som jag måste böja mig för – äfven om representanten händelsevis råkar vara svag i knävecken. Men jag kan omöjligt vara blind för faktum: nämligen att H. M:t i nåder behagat bära en florshufva i stället för sin krona. Och när detta händer dagligen, står själfva envåldsmakten på svaga fötter.
För följande artiklar äter, hvilka hittills varit i taxan serskildt upptagna till lörtullning efter vigt eller stycketal, men, enligt Kongl. Maj:ts förslag, skulle komma att hänvisas till ej specificerade slöjdevaror eller taxans sista rubrik, och, till följd deraf, förtullas ad valorem, anser utskottet bestämmelserna i nu gällande taxa, så i afseende å artiklarnes specificerande och förtullningsgrund, som tullafgifterna derå böra bibehållas, serdeles som dessa afgifter, om Kongl. Maj:ts förslag antoges, skulle utan giltiga skäl komma att höjas, och taxan icke eller genom föreslagna förändringen vunne någon förenkling, då hvarje artikel ändå måste i noten, i stället för sjelfva texten, upptagas. Dessa artiklar äro: agat, arbetad; bernsten, arbetad; bläckpulver eller substans; bouillon de poche; cement; koraller, äkta, arbetade; fiskskinn, beredda; fjäder, spritad; flintor, huggna; fnöske, beredt; jäst, komprimerad; kli, af andra ämnen än spanmål; musslor, insyltade eller saltade; perlemor, arbetad; sköldpadd, arbetad; smink och sminkflor; solfjädrar och ympvax; hvarjemte utskottet af enahanda grund trott sig böra frånträda Kongl. Maj:ts förslag att 12 Bevillnings-Utskattcts Utlåtande, N:o 15. Alun. Antimonium. Apelsiner. hänvisa arbetad alabaster och serpentinsten till lika tullbehandling med sten, ej specificerad, arbetad, och bibehålla dessa begge artiklar vid nu gällande bestämmelser. Artikeln läster till skoarbeten, som hittills åtnjutit tullfrihet vid införsel, men, enligt Kongl. Maj:ts förslag, skulle komma att hänföras till ej specificerade slöjdevaror, anser ock utskottet böra fortfarande få tullfritt införas; och hemställer utskottet att nu omförmälda artiklar måtte, med afvikaude från Kongl. Maj:ts förslag, vid nu gällande bestämmelser bibehållas.
En sista trappa, från hvilken en mässas mummel tränger upp till gården, leder till de underjordiska celler eller grottor, där S:t Antoan och en mängd af efterföljare framlefde sina dagar i ensamhet och andaktsöfningar. Det långa tåget sätter sig i rörelse och vaxljusen lysa in i cellerna. Sjuttiotre helige, och bland dem historieskrifvaren Nestor, ligga här begrafna i präktiga kistor. På hvarje kista öppnas det med rödt siden fodrade locket, men när den förevisande munken på uppmaning och synbarligen motvilligt ett ögonblick höjer det hvita svepe, som täcker själfva mumien, blottas där inga förmultnande mänskliga drag, utan en vidunderlig skepnad, som, genom att snudda vid det löjliga, endast blir dubbelt förfärande. Den döde ligger nämligen klädd i purpurkåpa med guldband och ädelstenar och bär öfver hufvudet en rysk silfvermitra, hvilken är nedskjuten ända till axlarna, så att hela ansiktet blir osynligt. På detta sätt liknar icke mumien ett lik utan en jättestor champagnebutelj med blykapsel, en karikerad gengångare af en rik drinkare. Det tar aldrig något slut på denna rad af skrinlagda vidunder. Luften blir kvaf, nästan het. Pilgrimerna kunna endast gå en och en. De skjuta hvarann i ryggen, ty ingen vill bli efterst med mörkret och de öppna kistorna bakom sig, och i en cell pekar munken på en gestalt, som orörlig och upprätt höjer sig ur jorden. Det är Ivan den lidande, som i tjugu år stod nedgräfd i marken ända till halsen och slutligen dog och förblef i samma ställning, höljd med ett rödt kläde. Kiew är landtliga helgonsägner; Moskva, »tatarernas Rom», är dramatisk världshistoria. Redan Novo-Dievitchyklostret utanför staden liknar med sina ringmurar och sexton taklösa torn mer en fästning än ett hem för andäktiga nunnor. Det var där tsar Peter lät hänga tre hundra strelitzer utanför sin förrädiska systers fönster och uppspikade prins Khovanskys afhuggna hand på själfva fönsterbrädet. Det var också där han inspärrade så väl denna syster som sin första gemål, och här ha de sin graf.
Efter uppläsning af lista § uti ifrågavar:de förslag anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag tillåter mig att vid skrifsättet göra en anmärkn. ej för att åstadkomma en återremiss utan för att uttrycka min önskan, det måtte StatsUtskis ledamöter låta vid utskrifningen till Exped.Utsk. rätta felet. StatsUtsk:s Sekreterare skrifver nemi. ”öfverskott®?-” i st. f. ”öfverskott”. Om man skulle säga att en soldat fått 2 skotte?" i lifvet, eller att en riksdagsman sitter i 2 Utskotter, så skulle en hvar skratta deråt; men när man skrifver så i StatsUlsk. så får det passera! Då detta ord är detsamma, antingen det förekommer i sammansättningen eller ej, så hoppas jag alt Ulsk. vidtager nödig rättelse på sätt jag hemställt. Då härefter uppläsningen af förslaget fortsattes och 10 § förekom, yttrade Hr von Hartmansdorff: Samma Sekreterare skrifver jemväl ”1828—30 års riksdag” samt ”1840 och 1841 års riksdag”. Der har han misstagit sig om pluralis och singularis. Jag hoppas att äfven delta mätte blifva af Utsk. rältadt vid utskrifningen. Förslaget upplästes till slut, hvarefter Gr. Lagerbjelke, Gust., yttrade: För den händelse att till betalning blefve fastställd någon ”äldre kronofordran” af det betydliga belopp att riksg:s-kont.
Enligt hvad Revisorerne härvid inhemtat, har brandförsäkringsvärdet å egendomen, som är inköpt med ManufacturFondens medel och således en Discontens tillhörighet, numera blifvit från ii,iii R:dr 5 sk. 4 r:stförhöjd till 60,000 R:dr; men enär å tomten äro uppförde åtskilliga tillbyggnader af trä, kommer, jemlikt Stockholms Stads BrandförsäkringsContoirs på grund af dess Reglemente gjorde förbehåll, sistberörde ersättningssumma att nedsättas med 25 procent, i händelse huset genom eldsvåda ödelägges. Då ManufacturDiscontens tillgångar äro inskränkte inom ett visst belopp och icke annorlunda ökas äir genom dess vinstmedel, hvaremot en årligen stigande produetion inom fabriksnäringarne föranleder, att Fonden mer och mer anlitas om lån, hvarigenom dividenden af lånerätten derstädes under sednare åren betydligt nedfallit, anse Revisorerne, att Fondens årliga vinstmedel måste hädanefter oafkortad! användas till Fondens förstärkning, så vida icke lånerältigheten alltför mycket skall inskränkas. C 6 ) Rättighet att i ManufaeturDiscontFonden upptaga lån i vanlig discont-väg har Kongl. Maj:t i Nåder beviljat åt följande personer, nemligen: 1:0 under den 29 Maji i83o, åt Bryggaren Arenander för hans i Stockholm anlagda Porterbryggeri, hvilken lånerätt dock tills vidare icke får sträcka sig till högre belopp än i förhållande till det tillverkningsvärde af 25,ooo R:dr, som för samma anläggning från början varit beräknad; och 2:0 under den 23 April 1831 , åt Manufacturisten Victor Sjöberg för de af honom åstadkoinne jern-, messings-, kopparoch plåt-arbeten af svårare sammansättning.
Derefter uppläste Departements-Cbefenj lill justering följande, i öfverensstämmelse med förut fattade beslut, uppsatta förslag, till Kongl. Maj:ts nådiga skrivelser till Rikets Ständers Stats—Utskott, nemligen: 2:o. Angående ersättning till Landshöfdingen m. m. F. O. Silfverstolpe för den af honom afljenta begrafningshjelp. Och täcktes Kongl. Majit, i enlighet med Slats-rådets underdåniga tillstyrkande, berörde förslag, sådanc' de finnas detta protokoll bilagde, i nåder gilla samt befalla, att, i enlighet dermed, skrifvelse skulle till Stats—Utskottet expedieras. Ex prolocollo, C. A. Schalén. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 1 Slars ISSI, kl. 2 e. m. Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Sldnders StalsUtskott, i anledning af framlidne Biskopen ofver Hernösands stift, Boklor /. M. Franzéns efterlemnade enkas, Christina Elisabelh Arvidssons, underdåniga ansökan om pension; gifven Stockholms Slott den 1 Februari 1851. Hos Kongl. Majit har aflidne biskopen doktor Franzéns efterlemnade enka, Christina Elisabelh Arvidsson, i underdånighet anhållit, att som de tillgångar, hon lith. till R. St. Skrifvelse, M 82. för sin utkomst har att påräkna, icke äro tillräckliga att förskaffa henne den omvårdnad, hennes höga ålder och försvagade helsa påkalla, Kongl. Maj:t, för att bereda sökanden en, från näringsomsorger befriad, ålderdom, måtte hos Rikets Ständer göra nådig framställning om beviljande af en årlig pension af Femhundrade Riksdaler banko, att till sökanden i hennes återstående lifstid utgå; och som Kongl.
Bara ideliga högfärden. Mamsell på Grantorp satt der, kantro! i sin förnämste summerhatt, för jag känner nog till dem allihop, och fröken på Svanvik va’ ju så grann i yllesets, som på herrskapskalas. Det ä’ just en duminge den deringe majoren, som vill ho’ ska’ ta’ den der skråen frå’ Stockholm, kammerer’n eller kammartjenarn eller hva’ ha’ ä’ förslag, den der gamle, långe, magre stuten frå’ Stockholm, som bara snusar i kyrkan om söndarna. Den ska’ ho’ ha’, antingen ho’ vill eller ej, de’ sa’ Anna Lisa, som tjenar der för köksa. Elin suckade, dels för egen skull, dels för den stackars frökens skull. Gunnar bara rodde utan rast eller ro, hvarken i armar eller sinne. Det började redan att gry innan våra fyra landade vid Viken, och tyst och förstämd gick hvar och en till hvila för en kort stund. När Elin blef allena i sin lilla kammare, öfverföll henne denna gräsliga ängslan och oro, som hvarje rättskaffens varelse måste känna, då den har en stor förebråelse att göra sig, då den begått något, som icke allenast var syndigt och orätt, utan ohjelpligt, oåterkalleligt, och allt detta tyckte sig Elin hafva gjort. «Om jag hade stulit, om jag hade ljugit och baktalat», tänkte den unga flickan, hvars synda-register var så kort, och belöpte sig blott till några få allmänna begrepp – «om jag det hade gjort, så kunde jag ju lägga tillbaka det stulna, taga tillbaka mina ord, gråta och bedja om förlåtelse, både hos Gud och dem jag brutit emot, och ingen mer än jag sjelf hade haft ondt af min synd, men nu! nu har jag för illa gjort, och vet ej hur jag skall godtgöra det.» Hon grät bittert och bad Gud och modrens ande bistå, styrka och råda henne. Men – det högsta väsendet är, som vi väl veta, döft för sådana böner och stumt, så vida man ej med öppna öron lyssnar till samvetets röst, genom hvilken det allena talar högt och ljudeligt.
Man kunde kan» ske inwända häremot at en sadan InstruKioa wore öfwerflödig, da Bewillningen och desi granskning blifwit upgifwlt, såsom det ämne, hwarmed Utskottet borde sysselsätta sig. — Men om afwen BewillningS - Utskottet skulle anse denna obestämda upgist som en InliruÄion» wore den wäl nog bestämd? wore wäl Utskottets Ledamöter derigenom pa et tydeligt sätt underrättade om föremålet för deras arbete? eller skulle man til ex. kunna pasta at Lsneo-Utskottet ej behöfde någon annan InliruAioa, än den at sysielsätta sig med Lanyusa och granskningen af desi förwaltning? Desiutom torde man kunna erinra sig, hwad som förelopp wid Riksdagen i Gesie ar 1792 dä Hemliga UtskottetBetänkande angående Bewillningen blef antaget. Flere af Ridderskapets och AdelnLedamöter förklarade sig da antaga Be t—-45 tankandet, ej emedan det wore det bästa, utan derför ac xrojektsranäsr af et annat skulle medföra en rubbning och mycken tids utdrägt. Om nu BewillningsUcskoktet ej erhäller någon Instruktion; om dest krojekter witz denna Riksdag ej til alla delar instämma med Riksens Ständers tankar, hwilket är en möjelighet dä de ej cammunicsrsk dem med Utskottet, sä blifwa Riksens Ständer sacra i den obehagliga nödwändigheren, at om liden ej tillåter utarbetandet af något med derack tankar mera öfwerenZstammande projekt, antingen antaga nägoc sadant, som de ej lil alla delar gilla, eller ock helt och hällit förblifwa wid den gamla Bewillningen, med hwilken Konung och Ständer ej äro nöjda; och denna möjeliga olägenhet undwikes, om Riksens Ständer, genom en Instruktion för Bewillnings-Utskottet, bestämma grunderna och ändamalet för dest arbete. I anledning af desta stal förenar jag mig til alla delar med Friherre Legerström.
Majit biföll, att Selling må, efter erhållet afsked från Landskainereraretjensten i Wester-Norrlands Län, uppföras u allmänna Indragningsstateu till pension, svarande emot Landskamererarelönens fulla belopp. 10:0 Bil. till R. Jt. Just. Ombudsfn. Angående transport af Silfver, som levereras i LandtRänterien till afbetalning för Bankens rakning. Anmäld den 29 Maji s. å. Kongl. Maj:t Befallde, att Fullmägtige i Banken äfvensom Öfver-Post-Directeurs-Embetel skulle underrättas om det af Rikets Ständer härvid fattade beslut, samt alt samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle derom genom Stats-Contorets försorg förståndigas. 11.0 Angående förskott af 100,000 R:dr till Götha Canals fortsättning. Anmäld den 20 Junii s. å. och meddelad Canal-Diréetionen lill efterrättelse. 1210 Angående anslag af 3ooo R:dr till en väganläggning i Wermland, alt utgå af öfverskolten på Stats-Werkets inkomster. Anmäld den 3 Julii s. å. Befallning om summans utbetalning skulle till Stats-Contoret afgå, och Kongl. Majrts Befallningshafvande i Wermland förständigas tillse, att den blefve lill ändamålet använd. 10:0 Angående tillstånd för Räntegifvare i Österoch WesterRekarnes Härader af Nyköpings Län, att tidigt på hösten sjöledes förskaffa sin Afradsoch Kronotionde-spanmål till det Krono-Magasin, som de ansågo för sig beqvämligast beläget. Anmäld d. 3 Julii s. å. Kongl. Majit ville häröfver inhemta Stats Contorets utlåtande. — Målet slutligen afgjordt den 21 December i83o. I 4-0 Angående anslag af medel till kostnaderna vid H. K. H. Prinsessan Sophia Albertinas begrafning.
Beträffande åter upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Stora Kopparbergs län skyldighet att in natura till bergslaget leverera sina hemmans-ränleoch mantalseller qvarntulls-kol; så och alldenstund vid den af serskilde kommitterade häffna undersökning i ämnet en del af allmogen väl begärt att ifrån denna levererings-skyldighet varda befriad, men andra deremot önskat att med levereringen fortfara, samt beloppet af de kol, som till utgörande in natura skulle qvarstå, öfversliger qv latheten af dem, som med penningar efter markegång komrne att lösas, i följd hvaraf någon förändring i denna räntepersedel afbördande icke kan i vidsträcktare - Stats-Utskottets Utlåtande, AV o 37, Litt. A. 25 sträcktare mån ega ruin, än de skaltskyldige sjelfve det åstunda!, oell således icke komma under öfvervägande större del af merbesagde ränte-och mantals-kol, än som belöper sig på de räntegilvare, hvilka äskat alt från levererings-skyldigheten befrias; fördenskull och då emot en slik befrielse det binder möter, att Stora Kopparbergs bergslag, hvars rätt lill kolens utfordrande in natura grundar sig på privilegier, icke velat derifrån afstå under annat vilkor, än att koppar-räntan nedsättes, hvilket åter Utskottet, på sätt ofvan är vordet oinförmäldt, ausell sig icke kunna tillstyrka, hemställer Ulskottet, alt frågan otn upphörande af allmogens inom åtskilliga socknar af Slöra Kopparbergs län skyldighet att leverera sina ränteoch mantalseller qvarntulls-kol måtte för närvarande få förfalla.