Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Remist kill ett särskilt Utskott af tre Ledamöter af Konungens nådiga proposition, om en allmän pastevolance inrättning; Bifall till allmänna Besvärsoch Oeeonomiä-Ulskotteis betänkande i anledning af sökt »vidsträktare rättighet att swedja; Instämmande i Bonde-Ständets bcstut i afseende pä Lag-Uljjkottets betänkande vm tre särskilta pnncter i Justilia Ombudsmannens Riksdagsberättelse; Remister lill Statsoch allmänna Beswärsoch Oeeonomiä-Utskotten af Konungens nädiga proposition om en ny wägs anläggande emellan Wermland och Jemtland; till Staks-Uk^ottet af Konungens proposition om Ollestads sä kallade Krono säteri; till Baneo-UlKottet af Konungens proposi. tion angående den af Fullmägtige i Jern - Con oirer gjorde underväniga anhållan om något kraftigt biträde til! bergwerkenS uprätlhallande; till Eonstilutions - U,Kottet af Konungens proposition vin tryckfriheten samt till Bcmillningsoch allmänna Beswärsoch Occonomiä-Utffotken af Konungens proposition om tullwerket; Aicrremih af det särffilra Ukffottels memorial inne - 463 Den z Iunii> innehållande önskningar lill Kongl. Mast i afse» ende pä nationalbewäringcn; Äterremist af allmänna Beswärsoch Oeconomi»-Utskotteks betänkande om bränwinsbranningen, somt erinran att denna fräga, säsom afwcn innefattande ämnen, de der höra till Lagoch Bewillnings-Ukskottens befattningar, bbfwik till dessa Utskotts, jemte allmänna BeswärSoch Oeconomi»-Ulfkotters gemensamma åtgärd; remitterad» Remistcr till allmänna Belwärsoch Oeconomi - Utffottcc af Herr Lagmannen Uöu^vists och Herr Comnicrce-Nädet Lauteslons memorlal, angående fabnkörörelsen.
Då Riksens Stander troligen besluta, det ingen förminskning af Rörele-capitalet intill nästkommande Riksdag får .äga rum i bfifvet mitt uti Memorialet af den 24 Jir.uari frarns ställde förslag, att begagrta de genom skogarnes försäljning inflytande medel till myntets förbättring, ej mera användbart j jag får derföre bos Eders Excellence Herr Grefven och Landtb Marskalken samt Högloflige Ridderskapet oell Adeln vördsamt föreslå, det allt hvad som genom Recognitions-skogarnes försäljning inflyter, matte i RiksgäldsComoiret insättas, och Kongl. Majit intill nästa Riksdag tillhandahållas, för att användas till Försvarsverket Samt Arméens materiella behof* Hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken får jag ödmjukast anhålla Om proposition på återremiss af Betänkandet# åtlöljdt af dessa mina anmärkningar. Herr Von Schultzenheim, Dc.Vid, den äldre t Rikets Högloflige Ständer ville år 1810, vid den iråkade förlägenheten, genom den höge-, ligen förökta Riksgälden, söka r>-sourc» af Rikets vidlyftiga skogar, och i synnerhet af Recognitions skogarne j man ihågkomm a med en statistisk försigtighet och ömhet, att flere Bruks elier Bergverks bestånd grundades på begag Ridd. o. Ad Prot, VIB. II. Afd. 83# 84* 658 Den 29 Maji, nandet af sistnämnde skogar, och öfverlemnade derföre i underdånighet till Kongl. Maj:ts nå. diga omsorg, huru mycken skog vederbörande Bergverksägare tillerkännas kunde, och dem efter 6 års ränta till Skatteköp aflåtas borde. Kongl. Majit har ock, genom en Nådig Kungörelse af den 4 Februari 1811 och dess 7 §., låtit vetterligt göra den tillerkända rättigheten, att inom 6 års tid få till Skatte köpa behöfliga Skogsdelar, då Rikets Ständer sedan ägde, att vidtaga sådane Författningar de nyttiga fannö. Den föreskrifna terminen har med den 4 Julii 1817 upphördt.
Följderna stodo tillreds, för alt stämpla åtgärden; hungersnöd, import för millioner, dyr tid, och ett genast derpå följande djupt vanvärde, blefvo dessa resultater. -— Nå väl, Mine Herrar! för ombytes skull, låtom då Den 4 December f. m. oss försöka medelvägen; jag liar föreslagit den, i en begränsad, strängt begränsad Anstalt; antagom den till nästa Riksdag; vi Lafva beredt oss medel till företag af mera problematisk nytta, och detta skall ej draga öfver oss förenämnde följder; men Jordbruket, denna vigtiga del af Staten, skall under dess skydd hvila ut, efter svåra brytningar, och en smärtsam kamp. Hvarefter Herr von Becker munteligen tilläde: Efter framställningen af dessa allmänna grunder, Önskar jag, i afseende på verkställigheten, få äran föreslå några mera bestämda föreskrifter; de kunna antagas, eller jämkas, eller aldeles utbytas emot andra, utan att rubba grundide'en. Jag har i min Motion yttrat den förmodan, att intet Administrerande Verk vore för denna Anstalt behöfligt; men om personer med mera sakkännedom, med mera ljus blick än jag, skulle vara af annan tanka, så får jag som alternativa vördsamt föreslå: 1:0 Det Rikets Ständer ville såsom önskningsmål bos Kongl. Majit anhålla, alt, på samma sätt, som det nu är Bruks-näringen tillåtit, genom sitt JernContoir, besörja Bruks-näringens allmänna intressen, hvartill Ständerne förunnat ansenliga Creditiver, så för Jernets beläning, som för en särskild Disconträtt; det må blifva Jord - igo Den 4 December f m. bruks-Näringen tillåtet, att genom ett eget Verkj, tillsatt af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag, på samma sätt, som fullmägtige i Banken och RiksgäldsContoiret, samt redovisande inför Ständerne vid hvarje Riksdag, och inför deras Revisorer deremellan, ombesörja icke allenast Jordbruks-intressets angelägenheter i allmänhet, utan ock folkets behof vid missväxtår i synnerhet.— 2:0
Dessutom torde jag få, om så skulle behöfvas, åberopa min förmans oell mina kamraters vitsord derom, att jag högst få gånger varit frånvarande. Stockholm den 26 Februari 1852. A. F. Rentei'. — 240 — Amanuensernes vid Kontrollverket förklaring, i anledning af 1851 års Revisorers anmärkningar. Med anledning af Rikets Ständers Herrar Revisorers, vid granskningen af Kontrollverkets räkenskaper för åren 1848 och 1849, gjorde anmärkningar, fä undertecknade, sorn, under nämnde tid fört journalen öfver kontrollstämplingen af guld, silfver och tenn i Stockholm, meddela följande: Den af Herrar Revisorer armärkta omständigheten, att journalen under besagde tvänne år icke varit med Ofver-Direktörens sigill genomdragen, äfvensom icke paginerad, lärer så mycket mindre kunna hafva föranledt några defekter i journalen, sorn hvarje blad i densamma i allmänhet omfattar en vecka, och alltid någon stämpling i hvarje vecka förekommer, så att ett eller liera blad i journalen omöjligen skulle kunna borttagas, utan att sådant skulle märkas, till följd hvaraf bladens paginering och genomdragning blir fullkomligt öfverflödig, helst journalen är en af bokbindare ordentligen bunden och upplinierad bok.—Journalerna lör alla de föregående åren äro å Kontrollkontoret tillgängliga och skola tvifvelsutan tillräckligt visa, hurusom icke någon förändring i dem ägt rum eller kunnat äga rum. Annorlunda kunde förhållandet vara, om koritrollstämplings-journalen bestode af lösa blad, som genom förseglingen behöfde sammanhållas. I enlighet med denna journal, upprättas dessutom för hvarje vecka och allemnas till Myntoch Kontrollkamreraren ett särskildt förslag, innehållande hvarje kontrollerad posts vigt och kontrollafgiften derför, i ordning efter stämplingsdagarne och posternas nummer; hvilka förslag af Kamreraren begagnas såsom verifikationer vid redogörelsen för kontrollstämplingsmedelsuppbörden, som af honom besörjes.
I cn till Banko-Utskottet ingifvcn skrift har Konsuln L. W. Olde, med förmälan att han tvänne gånger, nemligen åren 1848 och 1861, till Banko-fullmägtige hembjudit ett af honom uppfunnet nytt slag af sedelpapper, hvilket genom sjelfva sättet för dess tillverkning skulle betrygga mot eftergöring, emedan tillverkning af sådant papper icke kunde ske annorlunda än med dertill särskildt inrättade pappersformar, men1 att Fnllmägtige, ehuru de, efter granskning af de till dem sednast inlemnade prof, funnit det af Olde begagnade tillverkningssätt förtjent af synnerlig uppmärksamhet, likväl förklarat sig anse uppfinningen, i anseende till vissa brister dervid, icke kunna till Bankens sedelpapper användas, hos Utskottet anhållit att, med afseende å de vitsord, hvilka dels Bankofullmägtige, på sätt nyss är ornförmäldt, dels ock åtskiliige sakkunnige personer, enligt hvad ansökningen bifogade intyg gåfvo vid handen, öfver uppfinningen lemnat. någon ersättning måtte honom beredas för hans, under ospardt bemödande att gagna det allmänna, halda ganska betydliga kostnader. Öfver denna framställning har Utskottet inhemtat utlåtande af Banko-fnllmägtige, som t ämnet anfört: att enär Konsul Olde icke, efter hvad till Fuilmägtiges kunskap kommit, sökt undanrödja de flera brister, som, efter Fulltnägtiges omdöme, vidlåda den ifrågavarande uppfinningen, Fullmägtige fortfarande ansett någon särskild ersättning icke kunna beviljas
Detta förslag upplöser sig i 2.'ne frågor. Stadga nu gällande constitutionella Ordningar ett sådant uteslutande? Är ett sådant uteslutande enligt med dt för dringar, andan af vår Statsförfattning brafver? H vad första frågan beträffar 3 bör man som premiss medgifva att en bokstaflg efterf lefnad af Grundlagarnas föreskrifter är af ytr tersta vigt, utan någon rättighet till analogisering eller förklaring, ty eljest skulle en olika uttydning kunna gifva motsatte resultater åt våra vigtigaste constitutionella stadganden, hvaraf vi i förflutne RiksMötens Historia må hända ej sakna exempel på vådan. Denna bokstafiiga efterlefnad anbafalles också i Regeringsformens 83 §. RiksdagsOrdningens 41 §, lemnar nämnde Herrar säte och stämma inom sina Stånd, då de eljest dertill, berättigade äro, dock, som Ven 24 Januari/, il orden falla, ”/ Utskott eller val till Utskotts Ledamöter tuå de e/ deltaga.''’ Enligt 28 §■ Riksdagsordningen skola Utskotts Ledamöter, utom af BondeStindet, ovillkorligen väljas genom Electorer. Således känner Riksdagsordningen skillnad emellan val till Electorer, och till Utskotts Ledamöter. Riddarhusordningens 2i §. föreaknfver, huru de förra inom vårt Stånd böra väljas, nemligen, att samtlige Ridder skåpets och Adelnr närvarande hela antal välja Bänkmän och dessa sedermera Electorer.. Alltså långt från att de Constitutionella ordningarne förbjuda oftanämnde Ledamöter att deltaga i valen till Bänkmän och att dertill kunna väljas, stadga de det förra uttryckligen. Afgörandet af den andra frågan, eller om desse Ledamöters uteslutande är enligt med de fordringar, andan af var Statsförfattning kräfver, beror på den möjliga nyttan eller faran af deras deltagande i våra val. Fara kan endast uppkomma genom det personliga eller tnornhska inflytande, dessa Ledamöter kunna utöfva. Det förra, det enda, deras uteslutande från allt val förekommer, kan aldrig vara vådligt, dä deras antal utgör en så ringa del af Höglofl. Ridderskapets och Adelns.
De, som ogilla lagförändringen, påstå, att 4 § i samma kap. är tillfyllestgörande för undanrödjande af de tvifvelsmål, motionären upkaslat. Nämnde § lyder sålunda: »Nu varder tvist om giftomannarätt eller synes rätte giftoman ej vara dertill fallen eller väl viljande; då förordne derom domaren, som han, efter bästa förstånd och samvete, skjäligt pröfver.» Jag frågar nu, om man kan säga, att i denna § finnes någon ledning för de af mig nyssnämnda fall? Jag för min del kan ej finna detta, och har derföre förordat Lagberedningens förslag till förändrad lydelse af § såsom varande nödigt tydlig och fullständig. Förslagets motståndare anse orden ej fallen kunna tillämpas på den som genom frånvaro är hindrad. Samma åsigt delades af förra Riksdagens Lag-Utsk., som vid besvarandet af den då i detta ämne väckta motionen resonnerade ungefärligen sålunda, att man icke är fallen till en befattning, för hvilken man ej är lämplig, och man kan ej anses lämplig, då man ej är i tillfälle att utöfva befattningar, och på detta sätt kom Ulsk:t lill den konklusionen, alt ordet fallen ganska val kunde betyda frånvar.de. Men vid begagnande af samma slutkonst kan jag komma till det resultat, att svart är hvitt, ty då svart är en färg och hvitt också är en färg, så är ju svart hvilt. Jag för min del anser ordet fallen endast hafva afseende på själsegenskaper. Är denna tydning af ordet riktig, så finnes onekligen den brist uti oftanåmnde g alt den icke upgifver, huru förfaras skall, då giftoman är på okänd ort frånvar:de, och det är denna, och i öfrigt antydda brist, som Lag-Utsk:t genom sitt nu afgifna förslag velat afhjelpa. Jag röstar för bifall till Betänk. Hr Carleson: Med anledn. af Hr Thams yttrande anhåller jag att få erinra derom, att jag aldeles icke ifrågasatt, att icke så 3:28 D ii n 7 Febr u ari. väl Hr Tham som mången annan kan linna någon otydlighet i det nu gällande stadgandet.
slilI7~ildcc artiklur och medc ' lelrcmlen skolce dessa fore12ingcir liimrzcc zyp,gifter rorcide sin vwlisnmlrct ' sa&amp; d~ec7~lcc c7e princiyc~; som, liggcc, ti71 pwzcl for c7eras slrtif~cc&amp; ?elz. Utonr b&amp;incllct1zc7et c f de timwn, sonz bdiugcts nf .cZe fore-, 12inpr.s. syftefle,z,. for 7 ~ ~ i 1. 7 Bngny ~ c. $cdl tid; 7iyiften tigila f s ~ u l t e r for alla de sporsmil, som berora kvinnans intressen inom hemmet och samhallet, darvid icke fvekande att opartiskt ldta skilda meningar och dsikter 7; omma till sin rut. $ Elt otcidgcd pn-ogvnez fordrar oc7csZc stcrre zctrr~nmze. Dagny utkommer darfor f r i n och med i r 1898 m i d 20 haften drlh~en om 28 ark, i stallet for med 8 haften om 16 ark. 1lz&amp;zacZe~9zci jzmi-s~ptemba; cZd endast ett 7@te ~~z&amp;~zcctlige~z 7commr
Vid öfvervägande häraf, och då vederbörande myndigheter samt öfrige, hvilka sig i ämnet yttrat, samtlige vitsordat behofvet att af ifrågavarande delar utaf Ofver-Torneå, Öfver-Calix och Pajala församlingar, som, enligt, hvad Kammar-kollegium upplyst, utgöras, oskattlagda nybyggen oberäknade, af hemman till ett skaltetal af tillsammans 5j}ff:dels mantal samt hafva en folkmängd af 750 personer, en särskild Kapell-församling bildas, till beredande af en lättad religionsvård åt nämnde befolkning, af hvilken de lill OfverCalix hörande personer, till antalet 223, för närvarande sakna allt tillfälle att af sin församlings presterskap erhålla religions-undervisning på deras modersmål, Finska språket, samt tillika utredt är, att invånarne å omförmälda trakter, i anseende till deras medellöshet, icke magta alt bekosta Kapell-bvggnadens uppförande eller inköp af Kapellpredikants—boställe, ej eller till predikantens aflöning bidraga med mera än 10|- tunnor korn, hafva Rikets Ständer, helst tillförene, i likartade fall, understöd af allmänna medel blifvit utaf Rikets Ständer lemnade, funnit skäligt att, med bifall till den Nådiga Propositionen, dels å Riksgälds-kontoret anvisa, för en gång, Tre Tusen Riksdaler lill uppförande af Kapell-byggnad i Korpilombola by och Två Tusen Riksdaler till inköp af boställe åt en Kapell-predikant derstädes, dels ock tills vidare, och intilldess Kapell-boerna förmå att sin predikant sjelfve underhålla, till dennes aflöning å Stat uppföra ett årligt anslag af Fyra Hundra Riksdaler, under förbehåll, att medlen endast må reqvireras i mån af behof att dem använda, samt att de besparingar, som å anslagen för hvarje särskildt föremål tilläfventyrs uppkomma, icke må kunna för annat behof disponeras. Hvilket, med anledning af högstberörda Nådiga framställning, Rikets Ständer få hos E. K. M:t underdånigst anmäla. Rikets Ständer framhärda etc.
lyärlck endast, gör dig mäktig,^ kärlek endast gör dig rik. Strödde du med fulla händer allt ditt guld på nödens stråt, lät ditt ögas ljus du släcka för att hämma sorgens gråt, brunne hela din lekamen, och ditt hjärta blefve kallt, har du intet, intet offrat, blott med kärlek ger du allt. Simson faller för ^Delila, (joliath for ^Davids sten, och all mänsklig styrka bleknar bort för dödens fackelsken. j \ iirlek blott kan under göra, kärlek är en ängels stod, kärlek lär oss allt fördraga, kärlek skänker lif i död. K^ärlek aldrig vänder åter, liärlek är så blid, så tyst som en moders bön, när första gång sitt första barn hon kysst, ödmjukt D e n enda punkt, ligger, är att du jag menar därmed att lefva, ej för hvarpä någon synnerlig vikt har ett sant kvinnohjärta; ett hjärta, uppfyldt af lust sig själft, utan för andra. A. Monod. undergifven, likväl mer än hopp, förnuft och tro, kärlek alltid är det största, kärlek är Quds a och o. Sigrid Elmblad. (Toivo.) I DU N 1894 Kvinnor oeh stjärnor. För N. V. E. Idun af Nordenmark. K r. Å r 1 7 2 3 föddes Nicole Heine Etable de la Briére. En visit i spetsfabriken.
Vidkommande derefter de emot den föreslagne 98 j. gjorde anmärkningar; så enär R. H. St:r, genom lemnadt bifall till Utskottets, under N:o 255, afgifne Betänkande* beslutit, att de till Försvarsverkets iståndsättande anvista medel skola, så Vida de icke redan förut till RiksgäldsContoiret ingått, dit öfverlemnas, att, till fyllnad i den anslaghe summan* hållas K. M:t tillhanda, till det belopp hvarje år, som K. M:t finnér böra, i ett eller annat afseende, användas för Försvarsverkets iståndsättande och, efter Nådig föreskrift, af K. StatsContoiret varder retjuireradt* anser Utskottet det Vara billigt, att den möjligen uppkommande räntevirtst å hvad af berörde medel, K. M:t icke sålunda låtit i RiksgäldsContoiret lyfta, jemväl må komma Rikets Försvarsverk till godo, för att af K. M:t anv'ändas; Och har Utskottet alltså ansett sig böra tillstyrka, att de åt Fotsvai'sVerket ansiagne och, under 79, 80, 81, 83, 84, 85 och 86 §5. uti det till R. II. St:r, genom Utskottets Memorial N:o 422j aflcm - 620 Stats-Utskottets nade Förslag till Reglemente för RiksgäldsContoiret, upptagne medel må, så vidt ske kan, i Ranken förräntas, på sätt för långifvare af Allmänheten blifvit bestämdt; och att den häraf möjligen inflytande ränta må af K. M:t användas till 3:dje HufvudTitelns förstärkning för oförutsedde Militaira utgifter, dock leke till Lönerj Pensioner eller Gratificationer. Skulle R.
Lösa de ej, en eller flere, inom tre dagar sedan hembud skett och de uppgifna vilkoren blifvit, der medredare det äskar, af säljaren inför närmaste domstol med ed fästade, varén lösningsrätten, efter det hembud, för lustige. Vilja, inom den tid nu sagd är, flere delegare den hembjudna skeppslotten lösa, egen dertill rätt i förhållande lill den andel, hvardera i fartyget eger. § 11 Är skeppslott såld, utan att vara, såsom förut sägs, medredare hembjuden, varén de, en eller flere, berättigade att, inom tro dagar, sedan försäljningen dem kunnig blef, vid domstol fordra köparen på ed, att köpet i god tro slutet är, och njuten derefter rätt till lösen, som i § 10 sägs. Säljes skeppslott genom offentligt utrop, ege hembud och lösen ej rum. 55 Har befälhafvare del i det fartyg, hvarå han frän tjensten blifvit emot sin vilja entledigad, och vill han sin skeppslott sälja, varén medredarne skyldige att densamma lösa, der annorlunda ej öfverenskomrnas kan, efter uppskattning af skiljo män, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag, som i § 354 sägs. § 12. Vid delegarnes sammankomst skall hällas protokoll, deri besluten införas. Protokollet skall af närvarande delegare underskrifvas och förvaras af den, delegarne dertill utse. Hvarje delegare stånde fritt att af protokollet taga utdrag eller afskrift. § 13. Med de undantag, §§ 44, 50, 75, 128, 149, 177 och 187 stadga, an svaren redarne personligen, hvardera i förhållande till sin andel i fartyget, för de förbindelser, hvilka de eller annan, efter deras särskilda uppdrag och på dera* vägnar, ingå. § 14. Har ett fartyg flere egare, kunna dessa besluta att en huvudredare skall utses att förvalta rederiets angelägenheter. Detta uppdrog kan jemväl gifvas St en styrelse, bestående of två eller flere medlemmar. Huvudredare kan, när som helst, genom flertalets beslut, från sin befattning skiljas.
– Bror A, bror B, bror C, bror D, får jag ej bjuda er på ett glas hos Lundeqvists! – Till och med två, sade A. – Hvem skola vi sjunga för? frågade B. – Jag är nästan för hes för att sjunga i qväll, sade C. – Och jag något sömnig, sade D. – Du skall få så många glas du behagar ... Jag ville be er sjunga för mamsell Strömberg ... Ett glas punsch skall göra din röst flytande ... En flaska sodavatten skall göra dig vaken. – Hvar bor hon? – I fru W:s gård vid ***gatan. – Välan, låtom oss gå! Man drack några glas punsch hos Lundeqvist och begaf sig derpå till den huldas boning. Qvartetten uppstämde en herrlig serenad. – Kors så vackert! sade patronessan. Månne det är menadt åt oss? – Troligtvis, sade Aurora, leende åt detta »oss». – Kanske jag borde öpppna fönstret och tacka. – Det tror jag ej är värdt, mamma lilla! – Jag skall åtminstone se hvilka det är ... Minsann är det ej den hygglige kandidaten B. Han är då bra artig och förstår att skicka sig såsom det anstår en ung man vis à vis ett fruntimmer som jag. Gud gifve att Victor vore sådan! Aurora suckade. – Sucka icke, mitt barn! Icke vill jag gerna gifta dig med en sådan slarf, men din lycka går framför allt. – Jag försäkrar att jag lefver nöjd utan den lyckan, mamma! – Du pratar. Nog håller du af Victor. – Ja ... som en bror. – Åh ja, jag känner det der. Men han har ju blifvit alldeles bortkollrad här i Upsala. – Ja, nog tycker jag att det borde hafva varit han, som tillställde serenaden. Förmodligen anser han sig så säker på sin sak, att han ej behöfver söka behaga hvarken mamma eller mig. – Säker på sin sak, upprepade patronessan i försmädlig ton. Jo, det vet jag visst! Ett löst prat mellan hans far och min man måtte väl ej vara hela verlden. Och vore det ej för din skull ... – Tänk icke på mig, mamma lilla ...
När nu, enligt klar Lag och hvad ännu mer är, enligt allt sundt för. nuft, den, som utgifvit en förbindelse, den må nu kallas Assignation eller Obligation, ärskylJ dig att ansvara för uppfyllandet af sin förbindelse, så följer häraf lika kl irt, att då dessa Sedlar gått i hvar Mans hand, bör också hvar och en bidraga till deras honorerande Ellef är sista Innehafvaren af dessa Sedlar mera brottslig, mer skyldig attlida och straffas, än den förste, andre och tredje, och så vidare? Böra ej alla, söm deltagit i samma gerning, 1h ka behandlas, då de varit lika delaktige? el - Den 17 Martti, /; m. 47 ler är det billigt, är det ädelt, att den, som blifvit förledd af de flestas efterdömen efterdömen, som man bordt högakta och efterfölja, straffas och straffas ensam? Är det icke allmänt bekant, att många Innehafvare af dessa papper, i tid underrättade om faran, hafva utprånglat dem på andra, sorn, ännu okunnige derom, hvilade med fullt förtroende vid den allmänna och enskildta hedern? skola nu dessa lida och straffas för detta förtroende, och bedragaren gå fri, glad öfver sin lyckade list? Flera Medborgare finnas, som på detta sätt bekommit DiscontSedlar, till och med sedan Författningen af den 27 September 1817 utkom. Ja! 1 samma stund, som sista Inoehafvafen skulle ensamt lida och straffas, vore en stor orättvisa mot honom begången, i anseende till alla dem, som ägt sådana Sedlar, och Sanction gifven åt den nedriga listen, som bedrog den Redlige och gladdes öfver sitt bedrägeri, såsom öfver en Triumpb. Hvilken af Eder, mine Herrar! skulle finnas, sorn aldrig ägt dessa Sedlar , eller sorn, den tid de gingo i allmänna Rörelsen, skulle hafva vägrat att emottaga dem, han — han fälle dan hårda domen och kaste första stenen. Efter dessa allmänna Reflectioner öfvergår jag till egentliga föremålet för mitt Anförande , nemligen, att granska Utskottens Betänkande.