Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett tunnland 30,9 kappland eller Elfva qvadratref af den till nämnda stad hörande så kallade Hästhagen; hvarjemte staden skulle, enligt aftal, verkställa odling å sistberörda jordrymd och dessutom godtgöra vederbörande indelningshafvare med det vid landtmäteriförrältningen bestämda belopp af Ett Hundra Femtio Riksdaler Riksmynt för hvarje af åren 1860, 1861 och 1862. Den till detta ärende hörande karta jemte öfriga handlingar skola tillställas det af Rikets Ständers Utskott, som kommer att med ärendet taga befattning; och Kongl. J\laj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL. J. A. Gripenstedt. 40 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition JM 31. Utdrag af Protokollet öfver Finans-ärenden, hållet inför Hans Maj:l Konungen i Statsrådet ä Stockholms Slott den 4 November 1850. Närvarande: lians Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Friherre Manderström, Statsråden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Hamilton, Lagerstråle, Björnstjerna och Malmsten. Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, af Stats-Rådet enhälligt tillstyrkta beslut, uppsatt förslag till nådig proposition angående utbyte af jord, tillhörande Nyköpings Slott, emot stadsjord, för anläggning af gasverk i staden Nyköping. Kongl. Majit behagade, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag; sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde, att nådig proposition, i öfverensstämmelse dermed, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo J. U. Grönlund. STOCKHOLM, tryckt hos Eric Westrell 1859. Kongl. Maj:is Nåd. Proposition N:o 32. 1 Y:o SIS.
Bro erläggande afgifter; — att denna förmån väl ännu fortfore, men att den åtagna dagsverksskyldigheten, ehuru i sin början obetydlig, dock år ifrån år blifvit så tillökt, att den nu mera på långt när icke kan ersättas genom den medgifna förmånen, och att orsaken häutill lill stor del låge deri, att då Bron och isdammar4- B. 28 424 Stats-U tskottets ne skola för Kronans räkning antingen nybyggas eller förbättras, utbjudes arbetet på Entreprenad-Auction, hvarefter den blifvande Entrepreneuren ulan skonsamhet begagnar Häradsboerne ej mindre till dagsverken än ock till framskaffande af Byggnadsmaterialier, hvilka Material ier på 4> 5 till och med 6 mils afstånd från Häradsboernes hemvist måste hämtas. På grund af hvilket allt och då härförutan de fleste af Häradshoerne, i anseende till deras aflägsenhet, icke kunna begagna Nyqvarns Bro till öfverfart, hvarigenom den för dagsverksskyldigheten förunnade förmånen af sig sjelf går förlorad, Johan Andersson ansåg sig berättigad till den anhållan, att Asunda Häradsboer måtte från omförmäldte dagsverksskyldighet varda befriade; hvaremot de gerna ville åtaga sig att, lika med andre resande, betala den för öfverfarten af Nyqvarns Bro faststälda afgift. Enär Utskottet icke erhållit del af några handlingar, som utvisa beskaffenheten af den år 1720 träffade öfverenskommelse!), hvarigenom Åsunda Häradsboer emot fri fart öfver Nyqvarns Bro skola åtagit sig att vid densauunas ombyggnad eller reparerande med dagsverken biträda, samt, den obehöriga tunga som vid dagsverksskyldighetens utgörande möjligen kan Allmogen påläggas, lättast undanrödjes genom förhållandets anmälande hos vederbörlig Embetsauthoritet, anser Utskottet Johan Anderssons berörde motion, i det outredda skick hvari den nu blifvit framställd, icke föranleda till någon åtgärd å R. St:rs sida. Den r 2 October 1829. B etan kander), N:o ag3. 4a5 N:o 295.
För inöfning af det praktiska i hithörande ämnen, blefve dä äfven tillfälle att till Institutet insända personer, att der viss tid ijenstgöra, och skulle dessa, då de till sina hemorter återvända, jemte öfrige personer, som från Institutet komma att i landsorterna spridas, snart och kraftigt bidraga till en bättre bedrifven och lönande boskapsskötsel, samt de kostnader, som härföre utlagts, sålunda mångdubbelt inom kort tid återbetala sig. Det är af detta skäl, och med stöd af de åsigter, som vid våra allmänna landtbruksmöten så högt uttalats, som jag ansett mig befogad att väcka denna motion, för hvilken jag hoppas så mycket snarare vinna R. H. Stirs bifall, som Ultuna är en för hela landet inrättad läroanstalt, förlagd på en K. M. och Kronans egendom, och der sålunda alla byggnader och inrättningar äro och förblifva K. M:s och Kronans tillhörigheter, likasom alla de förbätt - Den 24 December. 115 ringar, som vare sig uti jordbruket eller åbyggnaderne vid Institutet tillvägabringas, äro en vinst för det allmänna — ej för någon enskild. Enskilda afsigter och földelar äro sålunda alldeles främmande för den motion jag nu vackt. Den afser en allmänt nyttig sak, en fråga af utomordentligt stor vigt för hela vår landthushållning, en fråga, af hvars lösning det kommer att bero, huruvida boskapsskötseln och hvad dermed eger sammanhang, fortfarande skall anses för något underordnad!, som vid en allmän, för landtbrukets utveckling stiftad läroanstalt skulle kunna framgent lemnäs liggande nere, såsom det ej förtjente att dertill ansloges en ringa del af de medel, som vid denna riksdag torde blifva att påräkna för landtbruket och näringarna i allmänhet. Jag föreställer mig, ja! jag hyser det glada hoppet, att Rikets uplysta Ständer omöjligen skola kunna tillstädja, att vid vårt nuvarande enda Landtbruks-Institut den omförmälde vigtiga delen af landthushållningen fortfarande skulle hållas tillbakasatt; utan att R.
Uppå derom af Direktionen för Veterinär-inrättningen i Skara gjord underdånig anhållan, har Kongl. Majit, för att sätta samma inrättning i tillfälle att uppföra ett för dess ändamålsenliga uppehållande behöfligt nytt sjukstall samt ett mindre rideller motioneringshus, behagat föreslå Rikets Ständer, att ett anslag å 19,000 Ridr, hvartill utgifterna för berörde byggnadsföretag, enligt ritning och kostnadsförslag, beräknats uppgå, måtte varda beviljadt. Ståts-Utskottets Utlåtande M V23 (Fortsättning). 7 Inrättningens nuvarande sjukstallar och uthus äro — enligt hvad Direktionen derom i underdånighet anfört — af ålder till den grad bristfälliga, att de icke kunna genom reparation försättas i det skick, att de motsvara ens de anspråkslösaste fordringar på nutidens byggnader för sjuka kreatur. Äfven vore, såsom Direktionen vidare anmärkt, bristen af ett rideller motionshus menligt inverkande på uppnåendet af inrättningens ändamål. Härvid borde nemligen tagas i betraktande att, utom det att eleverna ginge miste om tillfället att under lärotiden inhemta ridkonsten, inrättningen derjemte vore urståndsatt att lemna ändamålsenlig vård åt sådana djur, hvilkas sjukdom förbjödo de sjukes inspärrande i bås eller spilta, såsom kolik, koller, vattuskräck m. fl., och då under regn, köld eller snöyra kirurgiska operationer förekomme, som fordrade djurens omkullkastning, hvilket i brist på tjenlig plats mestadels verkställdes under bar himmel, måste dessa operationer, under afvaktan på väderlek, som möjliggjorde deras utförande, uppskjutas, stundom med äfventyr för djurens lif eller på bekostnad af kurens framgång. Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst och då äfven Kongl.
I anledning af våekt fråga, om inrättande af en Skola i ÖfverTorneå Socken. I anledning af de flere vid detta Riksmöte gjorde framställningar oni ProvincialLåkares tillsättande i åtskilliga Lån, Den 00 Maji r, m. Företogs till pröfning BancoUtskottets den 30 dennes under N:o i4 afgifne, samt den 27 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Be. tankande, i anledning, af väckte motioner rörande förändringar i Bankens inre administration, dess sedlars utgifvande och beskaffenhet m. m. Herr Röje ablad, Bernhard'. Vid de i BancoUtskottets Betänkande förekommande reflexioner, vore mycket att erinra, men då det hufvudsakligen angår detaiile-frågor, rörande Bankens förvaltning och functioner, är uiscussionen för tidig, innan hufvud-grunderne för Bankens styrelse blifvit bestämde, hvarföre jag anhåller att detta Betänkande måtte få hvila intill dess den stora hufvudfrågan blifvit afgjord. Herr Mont görn m erie, Guftaf, förenade sig med Herr Rosenblad* Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, fann Ridderskap pet och Adeln för godt tillåta, det BancoUtskottets nyssnämnde Betänkande finge tills vidare ytterligare lfvilä på bordet. Grefve Mörner, Carl Stellan'. Sedan Piiksens Ständer numera fastställt arfvoden för RiksStåndens och Utskottens Canzlier’, men fråga ännu ej blifvit vackt om arfvoden för Riddarhus-Karnmereraren och Riddarhus-Fiscalen; alltså och då jag förutser, att Ridderskapet och Adeln under detta Riksmöte lika som vid de 716 Den 5 o Afa/Y J. m. föregående, med valvilja omfattar desse Tjenstemän, hvilka ej äga rätt till något anslag af Statsverket, tager jag mig friheten hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln, på sätt tillförene öfligt varit, täckes bifalla arfvoden åt dem.
Storstiften hafwa äswen sednare tider blifwit werkställdc pä stogar och dcn asstilde agan de rätten dertill för hwarje hemman samt ofta för hwarje enstilt Jordegare, bliswir bestämd. A ena sidan synes således behof af nya och strängare för bud emot tillgrepp ä annars skog, böra blifwa en följd af detta ändrade förhällande; men ä den andra aro wigtige betänkligheter emot tillämpning i detta sall a! de stogsäwerkan och i 40 Capitlet < §. Mistgernings - Bal» ken för borttagandet af annans mans huggna wed, anser mindre stadans warde, som i begge fallen mäste ersäcras, än den olika wanart som ligger i brottets natur Om äswen ärverkare skulle stä tjufsrätt, sä skulle efter nu warande och förmodligen ej sä snart förswundna anseendet af eit eller annar träds fällning ä, och bortförandet trän annor mans skog, händelser, som ofta för nöd stull, endast tillfälligt och helt oskyldigt inträffa, tjufnad i allman, hel fä ett annu mindre stymfeligt anseende, an denna wedekstvggeliga, alltid uppsateliga och alldrig ursägteliga.wan - »99° Den sz Julli. de bestraffnings grunder hwilka Lagen i allmänhet antagit för olofligt tillgrepp af annars Egen dom. Inflytelser af Lagens lin, driga bestraffning för ssogsäwerkan ar gwar i allmänna tankef-»t« tet,fastän förhällandet iEconomisst afseende undergalt förändring. Straff lagar, liksom hwar, je annan Lag böra wa! berigti, ga allmänna omdömet och tjena till rättesnöre för enssiltas handlingar, men det ar nödwändigt för Lagstiftare^, att med yttersta warsamhet förändra en Lag som wunnit wanans och opi. nionens Sanction.
Äfvenså angeläget bör blifva, alt betydelsen af lundgrund som vid stranden ligger och derifrån utlöper samt den derpå hvilande enskilda fiske-rätten noggrannt och efter en antagen princip fastställas; i hvilket hänseende lämpligen torde kunna bestämmas ett visst afstånd från stranden, inom hvilket strand-egarens enskilda rätt gäller, på det sätt, att, der vattnet invid stranden eger ett visst bestämdt djup, afståndet räknas ifrån sjelfva stranden, och der landgrunden ifrån stranden utlöper, d. v. s. vattnet icke har invid stranden det bestämda djupet, gränsen för den enskilda fiskrättigheten räknas till samma afstånd ifrån det ställe, der ett sådant djup vidtager. Ett slikt begränsande af området för den enskilda rätten är hvarken för landets sedvana obekant, enär något dylikt redan finnes vedertaget uti åtskillige vid hafskusten belägne orter, ej eidler är det för Sveriges lagstiftning alldeles fremmande, då redan Östgötha Lagen i 28 Cap. 3 §. Byggda-Balken stadgar ett sätt att utstaka gränsen ejnellan den enskildes område i vattnet och det allmännas andel deri. Det antal alnar eller famnar ifrån stranden, hvilket lämpligen må bestämmas såsom gräns för strand-egarens enskilda fiske-rätt, äfvensom det djup, hvarifrån afståndet bör mätas, lärer efter sakkunnige personers hörande och sig företeende förhållanden böra bestämmas; och då Commerce-Collegium jemväl i underdånighet hemställt, att någon sakkunnig naturforskare måtte, efter Ve - Expeditions-TJiskotlcts Förslag till und. Skrifvelsej IV.o 345, 747 tenskaps-Academiens förslag, förordnas lill undersökande af laxoch strömmingsfisket, samt det alltså är att förmoda, det en sådan undersökning varder i Nåder anbefalld, hafva Rikets Ständer ansett sig höra i underdånighet anhålla, det E. K.
Att, med uteslutande af framställningen om det, såsom bidrag å nationens sida till ifrågavar:de minnesstod, af R. H. St:r äskade anslag af 100,000 R:dr b:ko, hvilket grannlagenheten numera förbjuder, — endast sednare delen af motionen, eller ang:de tacksägelse-adressen till H. M. Konungen för minnesstodens npresande, må komma under ompröfning; och lärer motionen, uti dess sålunda förändrade skick, böra af Ekon.ötsk., om icke uteslutande, så åtminstone i förening med det Utsk., StatsUtsk., dit densamma, såsom anslagsfråga, redan blifvit remitterad, varda behandlad. Likaledes vågar jag slutligen vördsamt föreslå:’ Att den underd. adressen må varda till H. M. Konungen i underd:het öfverlemnad den dag, hvilken till minnesstodens at'täckande af fl. M Konungen i Nåder bestämmes; anseende jag mig böra helt och hållet åt vederbörande Utsk. öfverlemna att föreslå ordalagen till den underd. adressen, serdeles efter den förändring, motionen, äfven beträffande sednare morn., numera erhållit. Remitterades till StatsUtsk. *) Fortsattes pröfningen af BankoUtsk:s Betänk. JM 61, med ’) Vid prot:s justering inför Riddarh.-Direkt:n d. 12 Maj 1855, anmälde ~sig Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., och förklarade att han, »utan att vilja ingå i någon djupare analys af frågan, ansåg sig böra nedlägga sin protest emot SlatsUtsk:s sätt att behandla, eller rättare icke behandla en behörigen väckt och till vederbörligt Utsk. remitterad motion». Den i7 Oktober. 263 förslag till en i vissa delar förändrad organisation af Bankoverket, samt reglering af tjenslemanna-personalerr och dess lönevilkor; och förekom nu 14:o Utsk:s hemställan, pag. 33, all i utfärdande
Med afseende härå, får jag, för min del, jemväl tillstyrka bifall af den föreslagne Redactionen, desto helldre, som jag tror det bör med allt skäl fordras af oss Svenskar, det första steg till ådagaläggande af upprigtigt broderliga tänkesätt emot våra Grannar Norrmännen, hvilka nu mera med oss lefva under ett gemensamt Öfverhufvud, en gemensam Fader, och till äfventyrs afvagta detta steg, för att sedermera visa oss motsvarande känslor. Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde Proposition till bifall af den föreslagne nya §:n. Ropades starka Ja, jemte några Nej. Herr Grefven och LandtM ar skalken förklarade, att som han tyckt sig höra långt flera Ja än JYejj vore den nya §:n af Ridderskapet och Adeln bifallen. Friherre Lagerbjelke, Johan, anhöll, uppå de af Grefve Mörner anförde skäl, få tili Protocollet anmäla sin Reservation emot Ridderskapets och Adelns Beslut. §. 33. ConstitutionsUtskottet hade föreslsgit, att utur denna §. må utgå följande ord: ”Hvil - 408 Den 12 Martu. ket han icke må återtaga förrän Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat. Emedlertid vare han vid sin Lön och öfrige Tjensten åtföljande inkomster bibehållen”; i stället för hvilka uteslutne ord skulle införas: "Emedlertid vare han, intill dess Riksens Ständer sig utlåtit, om och till hvad del han må sin Lön och öfrige Tjensten åtföljande Inkomster åtnjuta, vid dem bibehållen.” Grefve Gyllenborg, Johan Henning, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: Sedan Riksens Ständer, vid sista Riksdag, icke ansett någon förändring i 38 §.
Sä vidt jag kan erinra mig, har under de senare åren ändring i frågavar:de hänseende af 1827 års författning blifvit påbörjad. Då jag af kameralistiska skäl hyser tvekan om en obegränsad hemmansklyfning, finnes ingen annan utväg för mig att se den fattige till godo, än genom beviljandet af en utvidgad afsöndringsrätlighet. Ulan att vilja på detta rum anslå känslan, kan det dock icke nekas, att billigheten kräfver, att den fattigh må ega en möjlighet för sig att kunna förvärfva ett stycke jord. Sådant befordrar sedlighet, tryggar hans framtid, gifver honom hopp om en tarflig bergning och försäkrar honom för alt icke blifva drifven från sin tomt. Af sådane skäl, och då jag i allmänhet anser, att tiden tenderar till en mera liberal syftning uti ifrågavar:de hänseende, har jag velat gå Utsk:ns önskan till mötes. Frih. Raab förklarade sig äfven instämma med Gr. Sparre. Efter först till bifall å Utsk:ns i denna punkt gjorda förslag framsläld propos., som besvarades med starka JNej, jemte några Ja, blef detsammaaf R. o. Ad. afslaget. De öfrige punkterne af förevande Betänk, blefvo utan diskussion af R. o. Ad. bifallne. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Mern., Utlåt, och Betänk., nemi. frän Stats-Utskottet: «7V2 357, med förslag till stadganden i Riksg:sKont:s Regie - 198 Den 24 November. mente, ang:de anslagen för folkundervisningens befrämjande och de med ordinarie Statsregleringen gemenskap egande utgifter m. m., äfvensom de å Riksg:sKont. anvisade Kreditiver; M 372, i anledn. af erhållen ålerreiniss å Betänk. JVs 355, ang:de pension åt Öfverste-Löjtnanten Gr. A. E. von Rosen; Banko-Utskottet:
Fullkomligt instämmande uti hvad Friherre Cederström nyss yttrat, tror jag, att en sådan föredragningslistas uppsättande, som Flerr Påhlman begårt, skulle så mycket mindre svara mot ändamålet, som, ehuru ett antal mål derå kan vara uppfördt, såsom beroende på fördragning, likväl afgörandet understundom af ett eller par mål kan sysselsätta Ridderskapet och Adeln ett helt Plenum, och således flere mål blifva öfver på listan, hvilka ej kunna förekomma. Jag anhåller derföre, det Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ridderskapets och *22 Deri 5 Junii, Adelns tanka, huruvida de anse en sådan föredragningslista, hvarom nu är fråga, nödig, och jag hemsåller tillika till Herr Påhlman, om han ej skulle behaga från sitt yrkande i denna del afstå. Friherre Boije, Ludvig'. Herr Påhlmans motion har utseende af att begära intet mera, ån som visserligen kan medgifvas; men innan jag bestämmer mitt omdöme, ber jag att få göra en fråga till nödig upplysning. Erfarenheten visar, att stundom medhinnes listan till sitt slut, men stundom ej; och når flere mål åro inkomne, ån som ansetts kunna medhinnas, samt alltså icke alla blifvit på listan uppförde; skulle då icke mera ån de mål få företagas, som funnos på den uppspikade listan? Skulle Ståndet då vara nödsakadf, att skiljas åt, ehuru tid och mål funnos? Jag tror oss åga nog former, och icke behöfva antaga nya, de der lätteligen kunde blifva oformlige. Herr Påhlman'. För att skingra den villfarelse om afsigten med mitt yttrande, som kunde uppkomma genom Friherre Boijes nu gjorde framställning, att jag genom mitt förslag skulle vilja hindra Ridöerskapet och Adeln i målens afgörande, torde vara tillräckligt att erindra, det jag aldrig föreslagit något sådant, Jag har endast tillstyrkt, att en lista skulle upprättas, hvilken vore tillgänglig för alla och söm utvisade, hvilka mål sorn inkommit, och i hvad ordning de skola föredragas.
Diskonters utredning med hvad dertill hörer ; och skulle Respektive Med-Stånden samt Statsoch BankoUtskotten härom vördsamt och vänligen underrättas. Den 16 Maji igiS* Från HÖglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Uag-Utskottels den 28 sisth April aflåtne samt den g:de dennes på bordet lagde Memorial, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar, vid Utskottets den 18 sisth Mars med - 428 Prat. Utdr. rf. 16 Maji 18x8» delte Betänkande öfver gjordt Förslag , att Öfverståthållare Embetet i Police-Arendec handanefter må ställas under Hof-Rättens granskning, ansåg Höglofl Ridderskapet, att enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige 3*ne Respektive Riks - Stånden gilladt och målet således enligt 69 §:n Riksdags-Ordningen vöre afgjordt , ifrågavarande Memorial endast borde läggas till Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets så väl den 25 sistlidne Februarii meddeldte Betänkande, rörande inskränkning i beloppet, hvarunder enskilte personer icke må vara tillåtet, att utfärda löpande in visningar, som ock af Utskottets den 22 sisth April afgifne, samt den g dennes på bordet lagde Utlåtande, i anledning af de hos Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet vid Utskottets förra Betänkande gjorde anmärkningar, blefvo berörde tvenne Utlåtanden af Ridderskapet och Adeln afslagne. S. D.
Balansen af inom linien, såsom osäkra, afförda kapital-fordringar uppgick vid 1880 års slut till 349,725 R:dr 43 sk. 2 r:st.; och har Utskottet i sammanhang härmed skolat anmäla, att, till följe af Rikets Ständers vid sistförflutna riksdag, genom bifall till Utlåtandet Jtä 97, fattade beslut, Utskottet fått emottaga fullständig Berättelse, angående förhållandet med nyssnämnda osäkra fordringar; efter genomgående hvaraf Utskottet, uti serskildt Betänkande, kommer att till afskrif - 4 Banko-Utskottets Revisions-Berältelse, 1851. ning föreslå de af berörde fordringar, för hvilka, enligt Utskottets åsigt, någon ytterligare godtgörelse icke kan vara att förvänta. B. Belåning af Publika papper. Af den för Banko-Diskontverket, till beläning af aktier och publika papper, anvisade fond, 666,666 R:dr 32 sk., voro vid 1850 års slut utlånade 218,772 R:dr 16 sk. 5 r:st., hvarförutan från föregående året inom linien balanserades osäkra fordringar till belopp af 1,135 R:dr 31 sk. 7 r:st. Bilagan M 7 utvisar beskaffenheten af de hypothek, emot hvilka såsom nya lån blifvit under året utgifna 426,220 R:dr; och har behållna räntevinsten under samma tid utgjort 10,649 R:dr 29 sk.
Man eger ej större bildning — såvida därmed menas förståndsutveckling —, ej ens mera kunskap — såvida därmed förstås en vidgad och klarare syn på tingen — blott därför att man kan uttrycka en och samma sak på flera tungomål; men väl eger man endera eller båda, om man rörande denna sak, låt vara blott på sitt modersmål, har något af värde att säga. Man har, för att välja ett konkret exempel eller par, ej mera bildning därför att man lärt sig att säga likaväl » det djupsinniga skådespelet Macbeth », som » the profound tragedy of Macbeth » eller mera kunskap blott därför att man i allmänna ordDE NYARE SPRÅKENS STUDIUM VID VARA LÄROVERK. kan tala både om » språkförvandlingar » eller » kemiska förvandlingar » och » Sprach-verwandlungen » eller » chemische Verwandlungen »; men väl eger man bådadera, om man till sin fördel begrundat Macbeths poetiska och moraliska innebörd, eller studerat ofvannämnda förvandlingars natur. Jag skulle vilja tillägga: man har ej mera verklig själsodling blott därför att man kan uttrycka satsen: » Att tjäna blott sig själf är att tjäna till intet » äfven med » N ' ëtre bon qu ' å soi, c ' est n ' ëtre bon å rien », eller » Fråga ej efter en ärlig mans stamtafla » äfven med » Al hombre bueno no le busquen abolengo » — men väl om man lärt sig lefva för djupare intressen än den oförädlade själfviskhetens, eller akta det sanna värdet mer än det af lyckan adlade. Nej, språkfärdighet är visserligen ej i och för sig bildning. Carl den V: s bekanta yttrande, att man är så många personer man kan tala olika språk, är på det hela mindre riktigt än lörd Burleigh ' s, att polyglottism är förmågan att på skilda vis servera samma rätt — om det äfven ligger örverdrift i det senare lika väl som det förra. Det är först när språkfärdigheten användes för vissa bestämda ändamål, som den kan blifva äfven en häfstång för bildning.