Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majus Nädiga skrrfwekfe. med Guds näde> Gweriges, Göthes och wcndeS Lowing rc. rc. rc. Arfwinge till Norige, Hertig till Schlesvig Hollstein rc. rc. Wär synnerliga ynnest och Nädiga benägenhet med Gud MsmägtigTroman Herr Grefwe Landt Mars - Den 12 October. 4197 Marskalk, General-Lieutenant, Landshöfding?, sifwer» Commeiidant, Riddare och Commendeur af Wäre Or» den! WJ hasme j dag crhällit Riksens Ständers un» dcrdäniga strifwrlsc af d. 10 i denna mänad rörande Riksdagens förlängande till den 11 nästkommande No, Vcmder, i kraft af hwad roy Z i Regerings - Formen stadgar och förmär; och halme härmedelst i näder welat anbefalla Eder gikwa Ridderstaoet och Adeln tillkänna, att WJ, till denna Riksens Ständers underdäniga an» hällan, sä mockct hellre welat lemna Märt »ädiga di, fall, som WJ öro öfwer tygade att Riksens Ständer ej lära underläta sä werksamt begagna den äterstäende delen af detta Riksmöte, att de wigtiga angelägenheter, som ännu tillhöra Riksens Ständers öfwerläggning och afgörande, blifwa inom denna tid, pä ett med Wär och Swensta Folkets hilliga fbrwäntan bfwerensstämmande sätt, stadgade och till ända bragte. Wi befalle Eder Gud Allsmägtig synnerligen nädeligcn. SlockholmSlott de» 12 October 1809. L ^ k 1.. 6. ak Wetterstedt. Föredrogs Z nyo ben i plenum d. 12 Octob. upplästa och pä bordet laggda Swea ?>ikeS Stan» ders förening on, ^,ans DurchlantighetS prinS On«is'i'ix'g Xvsu-.r-8 af Schlesvig hollstein.
St:r, att af Banken utgifvas, fordrar att genom samma RiksgäldsSedlars upphörande, att såsom mynt i Riket erkännas, åtminstone för en framtid förekomma all verkan af å dem försökt förfalskning eller efterapning ; att deremot å en annan sida närvarande Innehafvares rätt fordrar, att, ehvad anstallt som för RtgsSedlarnes indragning kan pröfvas nödig, Innehafvarne lemnäs tillräcklig tid att göra sin rätt gällande; att, med ledning af Allmänna Lagens stadgande, i afseende på kraf för skuldfordringar i allmänhet 10 års prescriptionstid tyckes härvid förena både det allmänna och enskildta interesse^ fordringar; så får jag vördsamt föreslå: 1:0 att med Mars månads utgång år i83o all vidare tillverkning af RtgsContoirets GreditSedlar, eller af de så kallade R:gsSedlarne må upphöra; 2:0 alt i R:gsContoirets Cassör utvexling af befintelige förråder af dessa Sedlar må fortfara till sex veckor efter den dag, då Banken börjat utgifva sina nu föreslagne nya Sedlar; 3:o att sedan utvexlingen af RtgsSedlarne upphört, Fullmäktige uppdragas, att hos K. M:t i underdlhet anhålla om utfärdande af en Allmän Kungörelse, bestämmande en prescriptionstid afTio (io) år från Kungörelsens datum, inom hvars förlopp alla af RtgsContoiret utgifne CreditSedlar böra derstädes till inlösen vara uppviste, vid vite att eljest förklaras förlustige af all inlösningsrätt; börande den - Betänkan den, N:o 413- 5o3 na kungörelse under prescriptionstiden minst en gång om året ifrån Predikstolarne uppläsas och i officiella tidningen införas; 4:o att till prescrip tion st idens slut med dessa Sedlars inlösen förfäres såsom hittills. Detta Hr Rosenblads förslag är i mer eller mindre måtto vordet motsagdt af andre talare.
Vi hafva nu hört frågans officiella tillstånd, sådant som vi känna det af handlingarna, vara det, atl tvänne Stånd, nemi. PresleSt. och R. o. Ad., hafva bifallit första betänk., och att BorgareSt. afslagit detsamma, men huru BondeSt. afgjort saken, känna vi ännu icke officielt. Likväl är det först efter ett officielt tillkännagifvande häraf, som vi äro berättigade att frångå vårt redan fattade beslut; ty om vi, ögonblicket efter det vi frångått vårt redan fattade beslut, finge emottaga prot.utdr. från BondeSt. som innehölle, att BondeSt. bifallit första betänk., så skulle vi genom vårt förändrade beslut hafva rubbat R. Sirs beslut, enär tre Stånd i annat fall varit ense om en mening ; men är det skäl att rubba sitt beslut, innan man vet till hvad resultat BondeSt. kommit? Jag tror derföre, att R. o. Ad. bör qvarblifva vid sitt beslut; och då, om BondeSt. förenar sig med R. o. Ad. och PresteSt., är frågan afgjord. Äfvenså är frågan afgjord, derest BondeSt, förenar sig med BorgareSt. och behöfver då icke gå till förstärkta StatsUtsk., emedan grundlagen bjuder, att om två Stånd stanna emot två uti frågor som kunna förfalla; så är frågan förfallen, och förhållandet förblifver sådant det varit häfver. Uti närvar, fall, hvarest ändring eller nåd blifvit sökt, och två Stånd svara ja men två Stånd nej, förblifver saken uti det skick, hvaruti densamma af domstolarna blifvit försatt. Frih. Boye, Ludv,: Jag kan icke biträda den siste Den i5 Augusti f. m. värde talarens omdöme om denna fråga, nemi. alt densamma skalle kanna förfalla; ty lika med Gr. Horn anser jag det vara utan tvifvel, att K. M. mäste ..hafva ett svar. Då jag begärde propos. å Hr Ribbings förslag, framställde jag detsamma efter min uppfattning deraf; men Hr Ribbing tiar sedermera förklarat sitt förslag på ett sätt, alt jag icke vet hvad som står qvar deraf.
Indrggningg8tgten innelrgkt lrerörde lönelrelopp, gklidit, oelr gil I^ronokogdeoell Härgdggkrikvgre-göromäleii i kuekgL^ervi oell kinonteekig lkinrpmgikei gäledeg lzorclo gk kvi'Oiiukogdeii oell klärgdggkrikvgren i "korneg kögderi inom lXorrllOttens I^än ökvertgggg, irieir deggg "kjengtemän, 80ill redgn kcire eleo är 1825 lieglutgde kogderikorälidi ingen voro till derus iro irrrrellukvgirele tjeilgtei' tillggtte, gogoll» vilkor kör ökvertggglidet gk tviDiiokogdeoell Ilärgdggkiilvgre-göromäleii iilOlll llerörele kigppmgrker, körlreliällit sig serskildt grkvoele oell ersättning lör öligele resekogtngder; 8g enär elegge Ijengtemän ieke kunde tvinggg gil, eiirol dergg viljg, eller under gndrg vilkor, lii, deni ole sig körlrelröllo, ökveilugg tjenste-ärenden, gon», viel clergg ntliämiriiig, tjenste» ne ieke ätköl^de, lrgr kiders Xongl. Ngj:t, »erion» 5>ädi»t
Det är väl möjligt, att under ett krig, eller vid något annat tillfälle, Kronan kunde behöfva nyttja dessa byggnader, och man bör derföre icke belt och hållet tillstänga en sådan utväg. Herr Bråkenhjelm tyckes likasom vilja sätta Veterinairlnrättningen i skydd emot Styrelsen; men jag är öfvertygad, att Styrelsen nog ändå skall gifva denna nyttiga Inrättning allt det skydd den behöfver och förtjenar. För min del anhåller jag således om bifall å Utlåtandet, Herr Hjerta, Gusfaf: Mig synes det icke vara någon hufvudsak, huruvida magazinet eller torkhuset har någon särskild local, men deremot ganska vigtigt, alt man vid upplåtelsen ej fäster sådana vilkor, att Inrättningen icke kan begagna localen. Jag anser derföre endast det vilkor höra bibehållas, att magazinerna icke få föryttras, utan böra af Inrättningen antingen begagnas eller på vanlig uppsägning uthyras. Grefve Brahe, Magnus: Jag har intet i saken att tillägga till hvad Herr Bråkenhjelm anfört, utan förenar mig med honom. 186 Den 21 December e. tn Hvad Ilerr Hjerta yttrat om Magazinerna, är ganska nödigt att iakttaga, ty då Utskottet tillstyrkt, att dessa må lemnäs åt Veterinairlnrättningen, lärer väl meningen varit, att någon fördel skulle densamma genom deras uthyrande tillskyndas, och dcLta inträffar icke, om ej denna elausul iakttages, emedan i annat fall ingen garanti finnes för de, som vilja hyra dem.— Jag anhåller äfven, att det tillägg måtte göras, att i händelse nämnde hus af Kronan återtagas, VeterinairlnräLtningen skall erhålla i i ersättning en motsvarande summa, emedan i annat fall brist kunde uppkomma i den för Inrättningen calculerade årliga inkomst. Friherre CederströmJacob:
541 betalningen den kurs beräknas, som å förfallodagen gällde, om kursen derefter fallit. Har den deremot stigit, då räknas den kurs, som gäller den tid, betalningen sker. Erbjuder godkännaren betalning förr än vestein för anställande af återgångstalan blifvit afsänd; må innehafvaren ej vägra att betalning emottaga, då ränta och protestomkostnader, der de egt rum, jemväl erläggas. 41 §. Försummar vexelinnehafvare att vexeln å förfallodagen till betalning förete ; ege ej rätt till ränta förr än från den dag, då han derefter fordrar, nien ej får betalning. Är vexeln ställd att betalas i utländskt mynt; ege'ej heller rätt till betalning efter högre kurs, än den, sorn å förfallodagen noterad var, derest kursen derefter stigit Ilar den fallit: då skall han åtnöjas med betalning efter noterad kurs för den dag, hvarå han sig till batalnings erhållande anmäler. 42 §. Anmäler sig ej vexelinnehafvare till erhållande af betalning inom trettio dagar från förfallodagen, den dock oräknad; bafve sin vexelrätt emot godkännaren försutit, och vare vexeln ej annorledes ansedd än såsom förskrifning utan ränta. Faller ej betalning ut inom nu sagd tid; tage vexelinnehafvaren inom åttonde dagen derefter å godkännaren stämning. Försummar han det; vare om vexelrätt och ränta lag, sorn nu sagdt är. 43 §. Äro flera exemplar af en vexel utgifna, och inlöses ettdera; varén de öfriga kraftlösa. Dock må, der vexel blifvit godkänd, betalning för densamma af godkännaren ej erläggas utan emot återbekommande af det exemplar, hvarå godkännandet finnes tecknadt. Gör han annorledes; vare ej fri från betalning till tredje man, som samma exemplar innehafver. 44 §.
å 10 penning, sorn utmyntas efter 600 riksdaler per skepp, koppar stapelstadsvigt och i värde motsvarar 3 sk. 2} rst. banko St. V Haft. 10 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 24. inom nämnde tidpunkt låta iakttaga alla de förberedande åtgärder, som af Kongl. Maj:t bero. Slutligen anhåller Utskottet alt få fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet derå, huruvida, — vare sig att det af Utskottet nu föreslagna system för myntindelningen af Rikets Höglofl. Ständer godkännes, eller att det vid sednaste riksdag antagna myntsystem bibehålles — någon ändring i lagarne angående myntbestämniugen och tor Rikets Ständers Bank af den 1 Mars 1830 kan anses vara af behofvet påkallad. Slockholm den 14 Februari 1848 Reservationer: af Herr Bogeman C. A. ”Jag anser decimalsystemets införande, så vidt Kongl. Maj:ts nådiga proposition dertill föranleder, icke medföra serdeles nytta, och ela, i min tanka, man aldrig bör reformera, derest icke förändringen innebär en allmännare insedd och erkänd förbättring, har jag icke, lika med Höglofl. Utskottet, kunnat tillstyrka bifall till den nå diga propositionen. Om ock, å ena sidan, måste medgifvas, att decimalsystemet för räknemästaren och den större bokföringen leder till lättnad och reda, synes mig likväl, å den andra, för bestämdt att antaga, att detsamma, i landet infördt, skall, i allmänna rörelsen , under långliga tider, verka och medföra både obehag och oreda; men skulle, delta oaktadt, det nya räknesättet införas, önskade jag att verkställigheten göres på det ändamålsenligaste sätt, som ske kan, och, med afseende härpå, har jag icke kunnat instämma i Kongl. Majlis nådiga, af Höglofl. Utskottet understödda, förslag att antaga
Om ej vid äktenskapets ingående, båda makarne hafva fullkomligt lika förmögenhet (och det inträffa r troligen högst sällan) kommer åtminstone, då lika giftorätt dem emellan ndores, den mindre förmögne alltid att göra en materiell vinst, som tilläfventyrs kan hos den andre föranleda tvekan, huruvida uppriktig tillgifvenhet vant enda drdfjädern till den ingångna föreningen. Utskottet benärnnei äktenskapet för ett b dag och med naturen af ett sådant synes öfverensstämma att, da bolaget upplöses, hvardera delegaren skall vara berättigad att först uttaga hvad han i bolaget insatt, och em last . i; vinsten sedan delegarne emellan fordelas, men så är ej förhållandet med det ifrågavarande bolaget: a den ena sidan är förlusten redan vid bolagets ingående gifven, och isamma mon den ene salt mindre penningar in i bolaget och den andre mera, i såra in mnn M i r don rfinnt »•»;; • -» ,1 ...! l _••• • i i • ^ vid boutredningen. Sådane ma mon blir den förstnämndes vinst större anomalier kunna äfven inträffa med den för närvarande på landet antagna grund för giftorätten, och understundom, det måste medgifvas, i ännu högre grad, än med den föreslagna nya, men den förstnämnda förklaras af politiska skäl, hviika icke gälla för den, som blifvit i stället till antagande framställd. >24 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 31. Den uti lagförslaget uttalade princip af giftorätt till lullften makarne emellan, kan ej anses conseqvent genomförd, då ärfd och fore a^t®“®kap®t fn r v ä r fd fa s 11° lie t på landel är från egendoms-gernensamheten utesluten. Åt detta stadgande följer, att om den ena makan uti Wt införer ett pennmgebelopp, mångdubbelt öfverstigande värdet al den andras di fela ellei foie äktenskapet förvarfda fastighet, den sistnämnde val komme att halla ti Igodo med hälften af penningarne, men deremot för sig ensam behåller fastigheten.
IVIgj:t i underdänigiiel ingilne tor ltegralningsoett öfrige kostnader, i oett tor Ilögstsalig Hans Naj:t Konung Oart XIV Iolian8 dödliga fränfälle, Itvartiti nödige medel (tets ledan tdifvit, dels nu varda såsom förskott a 8tats-6ontoret anvisade, ttar Kongl. Napt, i ändamäl att serskilde tillgängar till ltetäelrande af dessa förskottsvis laestridda utgifter mä af llikets 8tänzler utses, Iiärined velat tilt Ilikets 8täncler8 8 ta ts-Utskott i Xäcter öfverlemna närlagde saminandrag af de ingifne redogöretserne, lrvaraf inltemtas, att, elter användande al en genom försäljning utåt öfverltlelne materiatier oett andre elleeter uppkommen tillgäng, en 8umma al litt Hundra K^ratiolem "lusen 8ju Hundra ^ttatioen ll:dr Xitton sk. "lio r8t. Laneo i förenämnde ltänseende Itlifver erforderlig; varande föröfrigt, i af8eende L frägan om ett lämpligt Itidrag frän Koiaiges 8ida för merksrörde kostnader, sörlteredande Ltgärder af Kongl. Naj.t vidtagne. Kongl. Naj:t förltlifver Kilcets 8tänders 8tat8-Dtslrott med all Kongl. Xäd oclt Vnnest vLlkevägen.
Man torde nemligen icke kunna uppgifva någon antaglig grund, hvarför inhemsk tillverkning af t. ex. flanell af kamulls-ränning och kardulis-inslag, färgad eller af större bredd än 6i qvarter, icke lika väl skulle kunna uthärda täflan med utlandets produktion, som tillverkningen af all annan helylle-flanell, eller hvarföre inhemska tillverkningen af kläde icke skulle kunna bestå, utan förbuds-skyddel, då det visat sig, att fabrikationen af den närslägtade artikeln doffel, oaktadt tull-satsen derå utgör endast 32 sk. pr skålp., på sednare tiden ögonskenligen gått betydligt framåt; viljande Utskottet i öfrigt, hvad förbud s-bestämmelsen för årtikeln Flanell särskildt angår, erinra om det härofvan vid artikeln Ullgarn omförmälda förhållande, att kamullsoch kardulls-garn endast med stor svårighet kunna särskiljas, och att tillämpningen af en från garnsorterna hemtad skiljaktig tull-bestämmelse å sjelfva väfnaden måste blifva ännu vanskligare. » I*å dessa, jemväl af Bevillnings-Ulskoltet vid sisllidne riksdag anförde, särskilda skäl emot förbuds-bestämmelserna å ylle-väfnader, har Utskottet funnit sig ytterligare föranlåtet alt utesluta nämnde förbud; likasom Utskottet helt och hållet antagit den vid sisllidne riksdag föreslagna klassifikation af ylle-väfnader. Från de då föreslagna tull-satserna har Utskottet afvikit i afseende på artiklarne »Filtar och Mattor,» de under rubriken »andra slag alngods» upptagne »valkade, två- och fler-skaftade» väfnader samt »Shawlar, Shawletter och andra dukar.»
M. är i tillfälle att använda, torde bärvid göra bäst, att hos K. M. i rind. anhålla om utfärdandet af en stadga i detta afseende, motsvarande hvad i andra länder redan är iakttaget , hvarigenom man kan blifva förvissad att de medel, som för denna angelägenhet användas, icke till större eller mindre del må förfela ändamålet, hvarpå ty värr exempel inom communerna icke saknas, just derföre att ingen egentlig styrelse Jör allmänna arbeten hittills varit lill finnandes. Med anledn. häraf får jag begära, att StatsUtsk., i förening med Ekon.Utsk., — om så behöfves , — föreslår R. St., alt hos K. M. i und. anhålla om utfärdandet afen allmän stadga, som bestämmer den högsta lutning, som ä allmän väg må äga rum. g:o Angtde Uisk:s förslag att ställa till K. M:s disposition [5,ooo r:dr, till anställande af ett chaus«ce-prof emellan Westerås och Fahlun , så delar jag fullkomligt Ulsk-.s mening, helst jag anser ett sådant prof synnerligast nödigt, för att gifva allmogen öfvertygelse 0111 nyttan af detta byggnadssätt; men jag delar ej Utskts tanke, att dervid ännu ej kan något ytterligare t i 11 göras , och har ingalunda kunnat draga den negativa tydning af K. M:s skrifvelse i ämnet, hvartill Utsk. kommit; ty visserligen har det gått an i denna fråga, liksom uti andra dylika, upptagna i samma betänk. att fästa villkor af menighetens bidrag vid något bestämdt anslag. Otvifvelaktigt är, alt vägplanets beredande och försättande i ett backfritt och äfven annars riktigt läge, är en operation, som under alia förhållanden blir oundgäng - Den a5 November e. m. lig alt företaga, och som således med allt skäl nu hade kunnat komma i betraktande. Om emedlertid, i sakens närvar, skick, icke något ytterligare till hela den omtalade väglinien kan begäras med hopp 0111 framgång, så får jag dock vördsamt föreslå , att R. St. rnåtte i underd. anhålla, alt K.
Ernest Renan, den afundsvärde, hvilken efter så många strider och mödor omsider förvärfvade sig det » stora lugnet », som så sällan faller på de dödliges lott, såg man ofta på sitt säfiiga sätt där Den, som umgås med många, drifver en strö omkring sig några smulor af sin minuthandel, hvilken det är mycket att ofantliga lärdom. Den svärmiske Frangöra, men litet i att förvärfva. &lt;&lt;jois Coppée, världsmannen Alexandre Knigge. ihimas och den store Pasteur höra till stamgästerna. Hertiginnan de Galliera, Små gotländingar jj^cällen ^sr sänker sig sommarljus, Öfoer vågornas lätta brus gunga glimrande stigar. Thjelvar, pilten af sägner full, tror sig skåda en bro af gull midt i ändlösa hafoet. Ropar: » Se, där går vågen fram till en pärlbottnad, undersam nejd i hafsmannens rike. » Där står Valdemars stora kar, än i dag som i forna dar fgldt med strålande skatter. » Tydligt ser jag, hur liten våg silar klar genom silfoertråg, rullar snabb kring gulltenar. » Tydligt ser jag karbunkelns glöd gnistra fram likt en stjärna röd. Kära hjärtandes, stanna! » Pilten Nisse alls intet ser, utom det att Guds sol går ner stor och klargul i hafoet. Liknöjd lämnar han sin kamrat, söker ifrigt petrifkat djupt i tång snärj da gruset. Ropar: » O, hvilken fångst så rar, jag en gråsugga hittat har. Se, så vackert förstenad! t Bjuder ut den och får en slant, tackar ödmjukt och bockar grant, letar åter i hoppet. Medan Thjeloar ses tomhåndt stå, stirrande i det djupa blå efter gyllene sagor. Anna Kn Kvinnofrågan oeh vetenskapen. Af Kate Schirmaeher. vifj) u uppställer sig frågan: Hvar och på S m * hvad sätt kan denna vetenskapliga uppfostran bibringas flickorna? Jag vill börja med det senare och ställa spörsmålet så: » Hur danar man intelligenta människor? » Jo, genom att lära dem tänka. Och hur lär man dem tänka?
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, då en ledamot begärt afslag, ansåg sig böra framställa propos. derå; Liefve den ej bifallen, linge Hr Landtm, sedan framställa propos. på det förslag, som Frih. Cederström framställt. Frih. Cederström: Då detta betänk, innehåller 2!ne särskildta momenter och 2:ne särskildta förslag, d. v. s. ett i hvartdera morn., hemställer jag, om roan ej kunde få propos. först på det ena och sedan på det andra momentet; ty det kunde vara möjligt, att man ville bifalla det ena men afslå det andra, och på det icke rättigheten att i ena afseendet bifalla och i det andra afslå, helt och hållet må oss betagas, tager jag mig friheten hemställa, om det ej vore rättast, att propos. särskildt för hvartdera mom. blefve framställd. Hr Frih. o. Landtm, hemställde i anledn. häraf, om R. o. Ad. skulle finna för godt att nu först fatta sitt beslut rör:de första punkten, och derefter öfver den andra. Bifölls. Den 22 Juli e. m. 227 Hr Frih. o. Landtm, hemställde, i anledn. af Hr von Hartmansdorffs förut gjorda yrkande, om R. o. Ad. behagade afslå första punkten uti LagUlsk:s i betänk. N:o 38 framställda förslag. Ropades starka nej, blandade med ja. Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig finna att nej öfverrösta! ja, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att lian förmodade, att det blefve Frih.
Då frågan hos Rikets, kort derefter församlade, Ständer ånyo förekom, tillstyrkte Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit anhålla om beviljande af stapelstadsrätt för Sölvitsborg; varande till grund för berörde tillstyrkande anförde enahanda skäl, sorn, pä sätt ofvan är förrnäldt, blifvit i sådant hänseende hos Kongl. Majit andragne: hvarjemte åberopats, att de betänkligheter, som emot beviljandet af nämnde fördel blifvit anförda och hvilka hufvudsakligen bestodo uti farhågan att närliggande stapelstäder derigenom skulle lida minskning uti sin handel, samt att tillfälle till tullförsnillning lättare skulle uppkomma, icke syntes förtjena särdeles afseende, och borde åtminstone icke lägga hinder i vägen för medgifvande af den förmån, som blifvit leir Sölvitsborg sökt, alldenstund handeln borde ega sin naturliga, fria "■äng och det icke kunde öfverensstämma med sannt väl. att söka tvinga den o o ' ~ samma taga en annan rigtning än föihållandena sjelfmant framkallade,; och hvad särskildt farhågan för tillfällen till lättare tullförsnillning vidkommer, syntes det Utskottet tvärtom, sorn skulle genom den ökade tullbetjening, hvilken, i händelse stapelrätt beviljades staden, kunde der underhållas, farhågan för tullförsnillning förminskas. Ehuru nyssnämnde tillstyrkande, till följd af tvä Riks-Ständs afslag å Betänkandet icke föranledde till någon åtgärd, har Utskottet likväl sä mycket mindre kunnat tveka, att vid innevarande
Då genom Grufarbetets inställande vid Ädelforss Guldverk nu mera några större olägenheter än hit - 346 Stats-Utskottets tills, medelst nya eller utvidgade Grufpppningar, icke kunna för ofvannämnde Hemmans-åboer uppkomma; liar Utskottet destomindre ansett sig kunna tillstyrka någon förhöjning uti ifrågavarande PlanPenningar, som det af Motionären bifogade Contract, hvarefter de redan bestämde Planpenningarne utgå, innehåller, att ifrån utsatt tid, de samma skola betalas allt framgent, så lange Grufvorne arbetas eller de uppbyggde husen nyttjas. Finnande Utskottet frågan om innestående Planpenningars utbekommande, såsom beroende på handläggning af vederbörande EmbetsVerk, efter derom i behörig ordning skeende anmälan, icke vara föremål för någon II. Sttrs åtgärd. Utlåtande, i anledning af ifrågastäldt upphörande af Skinnskattebergs Bergslags Privilegier. Uti den, i anledning af Rikets år 1818 församlade Sl:rs underd. Förslag om Bergslagsprivilegiernas indragning för de orter, der Bergsmanna-yrket icke såsom tillförene idkas, uppkomne fråga, om Skinnskattebergs Bergslags i Westerås Län utläggande till Landslag, har K. M:t genom Kådig Remiss d. i3 November sisth år, med öfverlemnande till StatsUtskottet af alla till målet hörande handlingar, förklarat sig vilja inhemta R. St:rs underd. yttrande, innan K. M:t deröfver fattade Nådigt beslut.
— Utaf de öfriga Riks-Stånden är deremot, så vidt lill Ulskottets kunskap kommit, icke någon föreskrift meddelad i afseende på utseendet af 4 Banco-Ulskoltets Utlåtande, IY.-o 139. deras Ledamöter vid merariämnde Revisioner. Utskottet har derföre ansett sig böra hemställa, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet mattie bestämma sättet och ordningen för utseendet af de Revisorer, som, under år 1842 och de följande åren intill nästa Riksdag, skola deltaga i den årliga granskningen af Banco-DiscontVerkets förva Ilning och räkenskaper saint f. d. Riks-Discontens utredning; anhållande Utskottet att få emottaga underrättelse om de beslut, som af nyssbemälde Riks-Slånd varda i lietta hänseende fattade, på det att desamma må, jemte reglementariska föreskrifterne rörande Re visions-förrä tillingarnes verkställighet, kunna af Utskottet meddelas BancoFulimägtige, till kännedom och iagttagande i hvad på dem kan ankomma. Stockholm den 18 Januari 1841. Alik. till Exp. Utsi; den 12 Jan. 1Sil, lil. 3 e. tn. Utlåtande, i anledning af vacht fråga om anställande af en Ccinzlist, till biträde åt Ombudsmannen vid Låne-Contoret i Götheborg.