Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det första, att den allmänt öfverklagade fylleri-lasten må tillbakahållas; det andra, att jordbrukaren likväl ej må sakna den fördel för sin ladugård, som husbehofs-brännvinsbränningen kan gifva, och det tredje, att de beklagansvärda missbruk af författningen må upphöra, som i flera landsorter ägt rum och hvarigenom den enfaldige allmogen blifvit lidande, endast i följd af den nuvarande författningens brister. Till de båda första ändamålens förenande gifves, efter min tanka, intet annat medel, än att brännvinet bringas till en sådan dyrhet i pris, att varans brottsliga begagnande af sjelfva dyrheten förhindras; och dertill återfinner jag icke andra utvägar, än dels att brännvinstillverkningen ansenligen förminskas, och dels att beskattningen derå ansenligen förökas. Men som dessa utvägar äro af natur, att, om dexalItför långt utsträckas, verka till hinder för det andra af förenämnde ändamål, d. v. s. jordbrukarens angelägna fördel för sin ladugård, så blir nödigt, både att tillverkningen blir afpassad efter jordbrukarens skäliga behof, och äfven att beskattningen ej blir allt för hög, eller för de små pannorna sådan, att hos den fattigare delen af jordbrukare den olyck liga tanka kunde uppstå, att lagstiftaren velat, på de faltigares bekostnad, gynna med större fördelar de förmögnare. Den 4 Februarii f. m. De förändringar, som brännvins-författningen vid hvarje Riksdag undergått och som alltför ofta återkommit, hafva lemnat en allmän erfarenhet derom , att de någongång varit nyttigare för kopparslagaren, än för jordbrukaren, samt åstadkommit en osäkerhet i företag, som föranledt missnöje. Af sådan anledning föres jag till,den önskan, att ännu ett fjerde ändamål må kunna förenas med de trenne förenämnde, det nemligen, att andra, än högst nödvändiga, förändringar må vid denna Riksdag uteblifva. Angående grunderna för beskattningens bestämmande hafva flera meningar framstått.
Första punkten, deruti Utskottet hemställde, alt elt föreslaget förändrad! sätt flir liqvid af ränteoch kapital-afbetalning å lån mot pant af fast egendom matte anses hafva förfallit, (\:te punkten, angående förändrad uppställning of Bankoreglementets 176 §$ 7:de punkten, till frågan om indragning af skiftesoch odlingslåne-rörelsen förfallit, 8:de och 9:de punkterna, angående beloppet af cirkulations-kapitalet mot inteckning i fast egendom och detsammas fördelning, 1 i):de .punkten, om grunden för lånesummans bestämmande i afseende på dylika län, l’Z:/e punkten, innefattande ändrad redaktion af 181 § i Banko-reglementet, 13:de punkten, om förändring af 183 § 1 moni. i samma reglemente, 1 hule punkten, atl frågan om kreditiv lill hypolheks-föreningar må anses vara förfallen, 1 ten, angående förvaltningen af låne-kontoret i Wisby, 17:de punkten, om fördelBih. till 11 St-.s Brot. 1850 & 1851. (3 Sami. 1 slfd. 22 Höft. 1 Banko-Utskottets Memorial, N.o 57. ning af fonden för diskontering och utlåning, samt i8:de punkten, i fråga otn kassa-kreditiv-fondens fördelning, äro dels af samtliga och dels af tre Riks-stånd bifallna, hvadan desamma utgöra Rikets Ständers beslut. Sorn den uti 16:da punkten framställda voterings-proposition blifvit af trenne Riks-stånd uj'slagen; kommer 1:sta momentet af Banko-reglementets 196 § att bibehålla sin nuvarande lydelse. Lili 2:dra punkten framlade Utskottet följande förslag till föreskrift i blifvande reglemente: Mom.
Men aldrig valde hon någonting groft eller osedligt. Zola skulle hon icke velat ta i med en tång ens, och Strindberg var henne så okänd som om han skrifvit på grekiska; hon visste att han var författare till Röda rummet, och det var henne nog. Icke ens de »spännande» romanerna föllo henne på läppen. Nej, det skulle vara något att le åt, som älskogsgnabbet i Molly Bawn, eller att smälta åt i tårar, som »Cometh up as a flower», der sensualismen låg insvept i religiositet, som begrafningskonfekt i sitt sorgepapper. Sög hon på papperet, så var det för karamellens skull. Hon hade öfvertalat Börje att läsa högt för henne under vinterqvällarne, på det han måtte på detta sätt bli bekant med några af hennes älsklingsförfattare. Hon hade just valt »Som ett blomster», hvilken hon för detta ändamål skaffat sig i svensk öfversättning. De första qvällarne gick det bra. »En pigg tös», sade Börje. Men när Dick drog sina färde och bedröfvelsen tog fart, då slängde han boken i soffan och sade: »Nej, fy tusan! Det kan vara för fruntimmer, men inte är det något för mig.» Han hade icke ordet ur munnen förr än han ångrade sig, kysste Marianne på hand och under skratt bad henne om förlåtelse. Men boken tog han icke upp mer. Hans ringaktning för hvad hon beundrade hade sårat Marianne, och hon gick och var nedstämd i flera dagar, fast hon icke lät honom märka något. Hade Mariannes yttre lefnadsställning blifvit fullkomligt omstöpt genom hennes giftermål, så var förhållandet annorlunda med Börje. Det hade tillkommit ännu ett element i hans dagligdags lif, det var allt. Han sjelf var oförändrad. Den första tiden efter bröllopet hade han visserligen stulit undan så mycken tid som möjligt, för att få vara hos Marianne, men äfven då skrattade han och sade: »Kom ihåg, hustru, att detta är smekmånaden; en sådan latmask som nu vill jag inte vara alla mina dagar.» Men Marianne litade på sina små förförelsekonster: hon önskade ingen förändring.
Fr. o. m. 1858 t. o. m. 1860. Fr. o. m. 1861 t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Metaller, andra slag: Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. arbetade: utan beläggning af annan metall . ■) Förb. 25 % 25 % 1 H 75 öre skrot samt gammal och brukad metall, sammansatt Förb. 2) 400 ti 22:50 2)4C0 ti 25 R:dr 320 ti 25 R:dr Metwursl 30 % af värdet \ ti 25 öre 1 ti 25 öre 1 ti 25 öre Mjöl, ej specificeradt, af vegetabilier, som ej kunna inbegripas under spanmål Förb. Förb. 1 ti 19 öre 1 ti 19 öre Nattsäckar Förb. Parmesanoch Rochefort50 % 1 ti 50 öre 1 ti 50 öre 1 ti 75 öre sötmjölks-, alla slag '. I Taxan icke nämnde. 5) 50 proc:s förhöjning i tullen för det garn, hvaraf nätet var gjordt. XXIII Er. o. m. 1842 Fr. o. m. 1846 Fr. o. m. 1849 Fr. o. m. 1852 Fr. o m. 1855 Fr. o. m. 1858 Fr. o. m. 1861 t. o. m 1845. t. o. m. 1848. t. o. m 1851. t. o. m. 1854. t. 0. m. 1857. t. o. m. 1860. t. o. m. 1863. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats.
Hela nu utelöpande Sedelmassan, som uti Diskontlån utgått, anser jag skild i 2:ne delar, nemligen: 1:0 Största delen, utlånad åt Personer, som dermed omsätta Lån, bereda sig sjelfva till Concourser, deraf hämta sitt lifsuppehälle för dagen, med flere. 2:0 Minsta delen utlånad åt Näringsidkare. — Den förra af dessa, hela DisconlMassan constituerande Delar, bör minskas, och den sednare ökas. Detta förändrar icke Sedelstocken. Jag föreslår vördsamt att detta må för sig gå på följande sätt: 1:0 En Fond bildas af följande tillgångar: a) BancoDiscontens Räntevinst omkring 36o,ooo Riksdaler per Ar, eller under loppet af 10 år Capital 3,6oo,ooo Räntor omkring . 400,000 4>000j000 b~) Banken öfvertager alla säkra Lån i Götha Canals Discont Capital 3,ooo,ooo Räntor 2,200,000 c _________ 0,200,000 9,200,000 Den 5 Jänuarii. 381 Afgår Götha Canals Byggnadskostnad ... 2,200,000 Återstår disponibel Fond 7,000,000 2:0 De hittills godkända Organer för utlåningar till Näringarne begagnas, nemligen Pantsättning af Effeeter, värderade LandtEgendo mar, ManufaeturDiscont, JernContoiret och Odlingar på följande sätt: a) Alla Effeeter, som, med bibehållande af Bankens säkerhet, kunna pantsättas, böra belänas ända till \ af gångbara försäljnings-värdet vid den tid Lånet tages; till exempel Stångjern, Tackjern, Koppar på Vågarne och ritorr Råg i KronoMagazin lefvererad.
Ett skäl till att Victoria Benedictsson växlar till remsorna är, som hon själv framhåller, att de får henne att känna sig friare. Alla hennes vänner och familjemedlemmar vet att Stora boken är hennes dagbok. När hon sitter och antecknar på remsorna, tror de att hon författar, arbetar, och lämnar henne i fred. Ett annat skäl till att hon överger de stora böckerna tycks åtminstone från början ha varit av helt praktisk natur. Hon börjar skriva på remsorna när hon kommer till Köpenhamn i jan. 1887. Orsaken kan vara att hon glömt eller avsiktligt lämnat den ganska otympliga Stora boken hemma. Alla anteckningar hon därefter för på sina resor till Köpenhamn eller Paris görs på de betydligt mera lättransporterade remsorna. Väl hemma i Hörby kan hon komplettera sina reseanteckningar med sammanfattningar och tillbakablickar i Stora boken. – I noterna anges hela tiden hennes växlingar mellan manuskripten. I oktober 1886 reser Victoria Benedictsson till Köpenhamn. Hon har för avsikt att knyta kontakter med danska förläggare och författare och gå på Georg Brandes föreläsningar. I Köpenhamn fanns redan hennes vän Axel Lundegård, som hon hoppades skulle hjälpa henne med introduktionen i de danska kretsarna. Det blev också genom hans förmedling som hon den 1 okt. lärde känna Georg Brandes. Detta skulle få en livsavgörande betydelse för den svenska författarinnan. När man genom Victoria Benedictssons anteckningar förs rakt in i det förhållande som växer fram mellan dem och kan följa det från det första mötet till det sista, är det många frågor som inställer sig. Hur kunde denna förbindelse bryta ner Victoria Benedictsson så att hon slutligen tog sitt liv? Var det ”bara” obesvarad kärlek som orsakade självmordet, eller vilka andra faktorer inverkade? Att Victoria Benedictsson älskade Georg Brandes råder det ingen tvekan om, men vilka var hans känslor för henne? Missförstod hon hans vänliga intresse och tog det för något djupare? Frågorna kan mångfaldigas, och jag vill göra ett försök att besvara några av dem. Vid upprepade läsningar av Victoria Benedictssons dagböcker har ett mönster börjat framträda. Förhållandet till Brandes genomgår flera olika faser; jag tycker mig särskilja fyra stycken.
Enligt Revisorerne meddelad upplysning, härrör förhållandet deraf, att — 20 — lönen för Väbeln, uppförd uti den för Hofrätten fastställda ri va stat till ett belopp af 219 Rulr, varit uti gamla staten bestämd till 222 Rulr 24 sk.; i följd hvaraf och då Fröleén undfått fullmakt på fjensten under den tid, den äldre staten ännu var gällande, Fröleén äger under sin tjenstetid fortfarandé uppbära den gamla lönen, eller 3 Rulr 24 sk. mera, än den nya staten för tjensten anslår. Revisorerne hemställa, att beloppet, 3 Rulr 24 sk., må på allmänna indragaingsstaten uppföras. §3. I sammanhang med det beslut, som Rikets Ständer vid 1840 och 1841 års riksdag fattade (enligt underdånig skrifvelse den 5 Juni sistnämnde år), att det å riksstatens 8ule hufvud titel dittills med 100,000 Rulr uppförda, men vid samma riksdag till 50,000 Rulr nedsatta anslag för extra utgifter skulle med uppgifna belopp fördelas å 2:dra, 6:t.e, 7:de och Sale lmfvudtitlarne, meddelades den bestämmelse, hvilken Rikets Ständer vid följande riksdagar vidblifvit, att hvad af berörde anslag något år kunde å en eller annan titel besparas, borde till påföljande år å samma titel reserveras. Det oaktadt, hafva ej dessa anslag, såsom öfriga anslagstitlar af samma natur, blifvit i riksstaterna benämnda reservationsanslag, hvadan Revisorerne hemställa, att, så framt Rikets härnäst sammanträdande Ständer jemväl vidblifva ofvanberörde bestämmelse i afseende å ifrågavarande anslag, detsamma må i då upprättad riksstat erhålla benämningen reservationsanslag. §4. Genom nådiga bref af den 11 Juli 1848 och deri 4 December 1849, har Kongl. Majit, af 2ulra hufvudtitelns besparingar, för åren 1847 och 1848 beviljat Sekreteraren hos Kanslirätten, Protokollsekreteraren E.
Afven bar man sagt, att det skulle vara förenadt med mycken våda att lägga till, och detta har blifvit vitsordadt af en talare, som sjelf är sjöman. Häremot får jag anföra, att det icke, så vidt jag vet, omtalats att någon olycka lill följd deraf inträffat. Detta torde således vara ett bevis uppå antingen att vårt sjöfolk är mycket skickligt, eller också att faran icke är särdeles stor. Jag tror för min del det vara i hög grad olämpligt, alt representationen tager sig för att ingå till K. M. med begäran om ändring i lokala inrättningar. Derutinnan bar pluraliteten af B. St:r icke den sakkännedom, som för frågans bedömande är af nöden. Begäret hos enskilda personer att drifva fram sina särskilda meningar, under förhoppning, att saken icke är så noga känd, anser jag böra stäfjas. Frågan kan i behörig ordning anhängiggöras hos vederbörande embetsmyndighet. Då utredes den och misstag upplysas, så att man kan hoppas komma till ett riktigt och nyttigt resultat. Jag förenar mig med de Hrr, som yrkat afslag. Hr Hallenborg, Bolivar Magnus: Då denna fråga förekom till behandling på den afdelning inom Ekon.-Utsk:t, jag har äran tillhöra, beslöts att inhemta upplysning från GeneralTullstyrelsen. Det utlåtande, som derifrån afgafs, föranledde mig att yrka den nuvarande anläggnings-skyldighetens bibehållande. Gr. Björnstjerna har sagt, att något beslag vid denna tullstation aldrig blifvit gjordt. Det är just detta, som ger mig anledning att fortfara i nämnda yrkande, emedan det tyckes bevisa att stadgandet afskriickt från lurendrejeri. Då emellerH. II. 16 242 Den 28 Januari. tid en sak är af så ringa värde som denna, bör General-Tullstyrelsen ega rättighet att bestämma, huruvida tullen bör bibehållas eller ej. R. St:r torde således icke böra besvära Iv. M. med denna sak, hvarföre jag yrkar afslag. ITr von Mentzer, Carl Fredrik: Huruvida Blockhusudds-tulien kan anses behöflig eller icke. derom vill jag icke inlåta mig i något bedömande.
Det torde afwen blifwa kinkugt, at utan orärtwisa vtstaka, hwilken tredjedel af Creckir-Sedlarna skulle blifwa sa smara wanlottad emot de twädelarna, som genast fä en valuta i godt mynt. Icke lar man kunna neka, at ju desta Riksdaler CoiLrsnr äro helt annar, mi werkeljga Fpscis Riksdaler, eller deras keprstsvunker Lan^uens Sedlar pa Riksdaler, som genast med Silfwer inlösas. Ds ofwika således ifrän Konungens Nådiga önskan, at Rikets fastställda Zpscis-mynt mat. te blifwa det enda gängbara; de pasta icke rrlhopa med allmänna rösten om et mynt, emedan wi werkeligen skulle fa twanne, der ena wida sämre an det andra,- och endast med förändring af namnet Coursin i stället för Creäir.Sedlar. Efter Böcker och lockta liche!- ^ ler, kan man uträkna förlusten pä sadan» Sedlar: utan fädan hjelp kan man upgöra den räkningen, at 6 proCems ränta saknad i is ar ger en förlust af 90, dä således aZiv pä desta Sedlar blefwe c)o ^oCenc för första äret. En höjd, den wära eadlade CreckirScdlar än aldrig »Hunnit, ehuru de marit med under rn tid, dä flera ganska smara olyckshändelser drabba hela Rikshushållning^.!, sch hwarigmom allena »t äZfio inom et nr blifwik upjagadt ifrån kil 6« xroLsnr eller til 26 xroOnrs skillnad, hwarisrän det, utan all anstallt til förbättring, af sig sjelf nedfallit ända til.z; proLenr.
L:dr 18,000: till följd bvarak Lionde Idukvud-Litelns anslag skulle Iiöjas till 182,950 L:di. tionde Hufvud-Hteln. inslagen pä denna Litel upptogos vid sista Stats-reglering till ett belopp ak L:dr 565,620, med 7 tunnor spanmäl under penninge-lönerne. bläruti anser Longi. Naj:t Köra utaf Likets Ständer äskas följande tillökningar: - 53 1:o Dä bebokvet ak verksamma anstalter krän 8tatens sida tilt befrämjande af allmänna ^oZ/r-ttttc/een/^NMge/r börjat allt mer oell mer Allva sig tillkänna, föreslär Kongl. iVIaj:t, att, i oell kör detta vigtig» ändumäl.nu mä ä lionde dlukvud-"4iteln uppköras ett n^tt ärligt an8lag ak K:dr 15,000: bvarak 6,000 K:dr till praktiska bildningsanstalter, oell 9,000 K:dr till 8tipendier ät l>likvantle 8ko!-lärare; oell vill Kongl. Iilaj:t om användandet ak detta a»8lag göra lVädig kramställning, i sammanbang med beslutad Droposition, rörande Kolk-undervisningen. 2:o Dlti serskilda underdäniga skrikvelser ak den 15 oell 19 Oetoller körlidet är, dem Dans Kongl. Idögliet Kronprinsen, i egenskap ak Dnive, sitetens (lancier, till Kongl. iVIaj:t ökverlemnat, Ilakva de .4eademiska
Blefve de obesuttna jordegendomarnes antal störst, (den sammanlagda summan af den areal de utgjorde), eller alla blefve uteslutande sådana, — hvar skulle deras ägare få arbete? Folkökningen tilltog, de kunde icke lemna dem, som ingen jord hade, arbete Mur gick det med boskapsskötseln när de inga kreatur kunde uppföda? Hur gick det med åkerbruket? De kunde endast sköta det på det sätt, som fordrade minst förlag och kostnad, d. v. s. det som guf minsta afkastning. Åkerbruket blefve liknevis sådant, som dens åkerbruk, hvilken nu odlar sin stenbundna mark med hackor, emedan lian ej har råd ali bortföra stenen; afkastningen biel' derefter. Hvarföre del ännu har varit möjligt för ågarp af ett jord - Den 10 Fobruari t. m. bruk, sorn är under lagom, d. v. s. elt sådant, sorn åtminstone underhåller de dragare, hvilka för jordens skötsel begagnas, att då de varit hushållsaktiga någorlunda kunna begå sig, är emedan dessa mindre jordbruk ännu icke blifvit de allmännaste, långt mindre de endaste. I)ä dessa jordägare icke hafva födan af sitt eget bruk, knnna de tinna den genom arbete hos andra. Hvarföre sådana jordbruk varit och äro så mycket eftersökta, är, emedan de försäkra sina ägare 0111 en säker boningsplats och ett visst oberoende, hvilket han annars svårligen kan tinna. Olägenheterna af jordegendomarnes styckning eller hemmansklyfningen äro således, att åkerbruket genom delta egendomarnes söndersprängande kommer i förfall, all boskapsskötsel försvinner, oförmåga att utgöra de jorden åliggande in natura prestationerna och slutligen deraf följande fattigdom. Fördelarna äro, att de arbetande folkelasserna på landsbygden kunna få egna säkra boningsplatser och derigenom vinna en oberoende ställning, hvarpå alla menniskors ansträngningar utgå, och hvarom hoppet lifvar dessa folkclasser, arbetsoell tjenstefolksclasserna, till en omtanka och sparsamhet, sorn de annars icke skulle äga. Jag tror man på flera sätt kan vinna dessa fördelar med undvikande af olägenheterna.
Nå goddag kära du, är du hemma ändtligen? BERTHA. Ändtligen! AXEL. Ja, modellen väntar! BERTHA (rörelse). Nej! nej! Har han varit här igen? AXEL. Du hade beställt honom till klockan elfva. KAMRATERNA BERTHA. Jag? Nej! Sa' han det? AXEL. Ja, men jag hörde att du beställde honom i går! BERTHA. oss inte gå; du vet, det är ju sista timmarne, och Det är möjligt, men i alla fall, professorn lät man är orolig. Du är väl inte ond på mig, Axel? AXEL. och han tar fem francs, i alla fall, för ingenting! BERTHA. Ond? Nej. Men det här är andra gången, oss qvar. Hvarför ska' du gräla på mig igen? Aldrig... Kan jag hjelpa det nu att professorn håller AXEL. Har jag grälat på dig? BERTHA. Hvad för slag? Har du inte... AXEL. mig... förlåt mig att jag trodde det var ditt fel! BERTHA. Jo, jo, jo, jag har grälat på dig! Förlåt honom med? Så är det bra då! Men, hvad betalte du FÖRSTA AKTEN AXEL. som Gaga lånat af mig. Jo det är sant, jag fick igen de tjugo francs BERTHA (tar fram en hushållsbok). skrifva in dem! För ordningens skull. Det är dina pengar, så du gör naturligtvis hvad du vill med dem, men efter som jag skall sköta finanserna, som du vill, så... (skrifver) "Femton francs in; fem francs ut, modell". Så der. Jaså, du har fått igen dem. Kom så ska' jag AXEL. Nej hör du; det var tjugo francs in! BERTHA. Ja, men här är bara femton! AXEL. Ja men det var tjugo francs in. BERTHA. Kan du neka det? Ja men det är bara femton in, här, på bordet. AXEL. francs på bordet! Det ligger... Nej, nej, jag nekar inte. Det ligger femton BERTHA. Hvarför grälar du så?
Derpå kan jig ingalunda ingå.; men får blott erindra, att vår Armée, bör under discussioner, som denna, alltid från arne synpuncter betragtas : den Militairiska och den Oeconomiska. Derföre finnas oek i Regerings-Fprmen 2:ne §. §. som åsyfta detta ämne, af hvilka den i4 appliceras till Konungens militairiska befäl., och den 80 bestämmer gränsorna för Konungens makt i Oeconomiska mål. Afven anser jag mig böra tillkännagifva, att inom Nerike finnas många Rusthållare, sorn gerna afstå sitt Augment och åtaga sig Rotetering, endast de slippa rustningen. Jag hemställer sluteligen om det är billigt, att personer, som icke bo inom den province, hvarom fråga är , bestrida, hvad denna orts egne innevånare sjelfve om deras tillstånd anföra, och hvad aao Rusthållare intygat uti en skrift, som i samma ändamål blifvit till Konungen uti Krigs Expeditionen inlemnad. Den c Martii. Herr Adlercreutz, Gustafi Sedan jag me; Jin 20 år haft den äran att göra tjenst vid et< Rusthåils-Régemente, trodde jag det vara min rättighet att som Riksdagsman yttra mina tankar i ämnet; och omockså flera än 24o Rusthållare önskade att få sitta af, bör sådant ej afskräcka någon annan, att yttra sina deremot stridande åsigter. Utskotiet må sedan bedöma hvilkendera har rätt. Jag lemnar derhän om Nerike ej är »lämpeligt för underhållande af Cavallerie; men det måste falla en och hvar i ögonen, att då i Vestergötland ej finnes någon enda duglig Rustningshäst, äro hästarnc deremot i Nerike i allmänhet stora oell goda.
Sjette yttrandet. lista Momontet godkändes och motsvarande Moment uti Utlåtandet N:o 21, ladén till handlingarne, äfvensom sednare Momentet af 6:te yttrandet uti Utlåtandet N:o 139, blef till handlingarne lagdt; och Sjunde yttrandet. Lades till handlingarnei Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Konstitutions-Utskottets, nu ånyo föredragna Memorial N:o 10, med förslag till tillägg i 98 8 Regerings-formen och 63 8 4 mom, Riksdags-ordningen, angående Suppleant för Rikets Ständers Justitise-ombundsman, antog Ståndet att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag. 256 Prot.-Utd.rag S. D. Vid skedd föredragning godkändes Stats-Utskottets nedannämnde Utlåtanden: N:o 124, i anledning af vackt motion om förändring i nu gällande stadganden i afseende å det åtskilliga af Kongl. Kammarrättens tjenstemän tillkommande anmärknings och aktorats-arfvode; o N:o 133, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 56, angående Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmå», för Carlstads stadsförsamling .af Kronans rätt till efter näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallit dana-arf.
Bland de städer, hvilka mäst lade sig emot dessa förändringar, var Glasgow, hvilken förespådde sig deraf sin nära förstöring. Då emedlertid Martial-lagen gällde, hjeipte icke detta motstånd, utan förändringarne blefvo gjorde. Följden har också icke uteblifvit; ty då Glasgow J707 räknade icke mer än 14.000 innevånare, räknade den redan 1807, 114,000, och har nu nära 200,000. Då sedermera staden blef i behof af en hamn, emedan stora skepp icke kunde gå upp till Glasgow, föreslog man att anlägga den vid staden Dumbarton, hvars innevånare emedlertid la - 166 Den 26 Mars e. ra. de sig deremot, emedan denna anläggning skulle förstöra freden i staden, och förorsaka stegring å lifsmedlen , samt på flere andra skäl. Hamnen blef derföre anlagd vid Pörte Glasgow, hvilken deraf blifvit en ganska välmående stad, under det att Dumbarton är samma obetydliga plats som förr. Jag tror dessa exempel icke äro så långt ifrån dem vårt eget land erbjuder. Jag är äfven af dem sorn tro, alt vi böra vårda och fullborda Götha Canal, derföre att den är årsbarn med vår frihet; visst icke derföre att jag tycker, att detta monument af huggen sten behöfves för 1809 års händelser (Historien har redan ristat dem i sine taflor, och jag och mine jemnårige förvara minnet deraf i våra hjeltan, och skola troget öfverlemna detsamma till dem, som skola efterfölja oss); men förhållandet är, att då en Nation befinnar sig i en så critisk ställning som den Svenska 1809, då känner den sin egen kraft, då inser den hvad som verkligen i alladelar tillhördess lycka och nytta, och handlar derefter. Så beslöts Götha Canal; och jag är öfvertygad, altman 1809 långt rättare bedömde och insåg dess nytta, än nu. Öfyertygad derom, samt att intet kraftigare medel finnes för industriens upphjelpande än underlättade cornmunicationer, måste jag också ynka Canalens fullbordande.