Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lifvets afton o c h dess morgon, och emellan dem båda går den stora allfarsI Sörmlands fagra vägen, hvilken åt den ena sidan mynnar ut bygder var hennes i det brusande storstadslifvet o c h åt den anbarndomshem belä- dra bär till kyrkogården, den stora örtagården, get, m e n stormen som gömmer sida v i d sida och under samma gick tidigt däröfver, torfva det vissnade bladet och knoppen. Mänoch Hulda B artman skolifvets hela, stora saga ligger där likt en fick snart göra beuppslagen bok framför oss. P å dess sista sida kantskap med lifvets lät Idun sina läsare blicka för en tid sedan, allvar. Sin undervisvi vilja nu bläddra tillbaka o c h se på dess ning erhöll hon som första. helpensionär i fru Lidmans skola i Sö- Som Barnhuset räknar sina första dagar dertelje. V i d unga ända från vår stora konung Gustaf I I Adolfs tid — då i förening m e d » hospital för orkesår blef hon gift, men hennes make dog eflösa, barnhus för fattiga barn, som saknade ter ett kort äktenomvårdnad, samt tukthus för lösdrifvare » — skap, efterlämnande skulle det blifva allt för vidlyftigt att skrifva A. Blomberg folo. åt moderns omsorger dess historia, utan är det endast Iduns meALLM. BARNHUSET FRAN NORRTULLSGATAN. PÅ ALLMÄNNA BARNHUSET. I D U N 1899. De största salarna äro beräknade för tolf barn och åtta ammor. De mindre salarna äro af växlande utrymme. Koltbarnsbyggnaden, hvilken är betydligt mindre och innehåller blott trettiotre rum, ordnade efter samma system, men på tre afdelningar. Den öfversta af dessa, är beräknad för de egentliga koltbarnen — de, hvilka innehafva åldern ett till sex år, benämnas så. Den andra är för flickor på sex till fjorton år och den tredje för äldre gossar.
Prot. 1847 °°h 1848, 7 Sami. 1 Afd. q Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 26. en tillkännagifven föresats icke innefattar bevis, att den kommer att gå i fullbordan, samt Konsistorium, i händelse klagan fullföljes, i allmänhet erhåller deraf del för att i målet sig utlåta, har riksdagsfullmäktigen Andreas Bengtsson från Jönköpings län, uti ett hos Hederv. Bonde-ståndet ingifvet memorial, hemställt, om icke ifrågavarande författning må upphäfvas eller densamma åtminstone kunde inskränkas till endast de mål, som från Konsistorium fullföljas i Hofrätt, enär Konsistorii utlåtande alltid infordras i det fall, att målet omedelbart derifrån drages under Kongl. Maj:ts nådiga pröfning. Lag-utskottet, till hvars yttrande detta memorial blifvit remilteradt, har tagit detsamma i öfvervägande; och som ostridigt är, att åtskilliga olägenheter kunde uppstå, derest Konsistorierna i riket, hvilka med domaremaktens utöfvande, i vissa fall, förena skyldighet att vaka öfver eklesiastike embelsoch tjenstemäns förhållande i och utom tjensten, samt befordra härom gifna utslag till verkställighet, vore i saknad af den i sistnämnde afseende nödiga upplysning, om samma utslag vunnit laga kraft eller kommit genom besvär under högre Rätts pröfning; alltså och då ifrågaställa föreskrifter, hvilka, på sätt omförmälda författning gifver vid handen, tillkommit för undanrödjande af förrberörda olägenheter, jemväl synas lämpligast leda till ändamålet, får Utskottet, som destomindre kan hemta skäl för samma föreskrifters borttagande från den af motionären åberopade omständighet, att Konsistorierna i allmänhet skola få del af anförda besvär för att deröfver sig utlåta, som infordrandet af Konsistoriernas utlåtanden i alla derifrån fullföljda mål icke är i lag påbjudet, samt Konsistorierna dessutom på denna väg ej kunna erhålla den tidiga upplysning i ofvannämnde hänseende, som är behöflig för iakttagande af hvad dem åligger, vördsamt tillstyrka, att Andreas Bengtssons förevarande motion icke måtte biftilas.
Pehr Ehrenheim. l. s. N:o 1912 B. A. E. Nordenskiöld. l. s. N:o 1932. Herr Oldenskjöld. Fullmäktig G. O. F. Lagerberg. N:o 1947. G. Odencrantz. l. s. N:o 1976. Oscar v. Knorring. Rudolf Adlersparre. l. s. N:o 2046 B. Johan Schröderheim. L. S. N:o 2077. Herr af Huss. Fullmäktig F. A. Cederschjöld. Herr Gustafskiöld. Fullmäktig Robert de la Gardie. N:o 2109 B. Th. Ankarsvärd. N:o 2118 B. Otto Lagerheim. N:o 2132 B. Carl August af Klercker. Herr Liljensparre. Fullmäktig David Hermelin. Herr von Kosboth. Fullmäktig L. Stuart. L. s. N:o 2211. Algernon Börtzell. l. s. N:o 2151. Ax. Fr. Lillienstolpe. l. s. N:o 2195. G. I. Edelstam. l. s. N:o 2230. J. J. Hagströmer. l. s. gtimagg.Öeftut 1866. Herr von Hedenberg. Fullmäktig Otto Brakel. N:o 2265. af Robson. Fullmäktig G. W. von Francken. N:o 2282. B. W. von Prinzencreutz. l. s. N:o 2311. Herr Rabenius. Fullmäktig F. O. Silfverstolpe. L. s. N:o 2316. Herr Ammilon. Fullmäktig C. G. Oxenstierna. L. s. N:o 2320. F. Åkerman. N:o 2325. E. Fåhreeus. S. N:o 2331. A. E. Ros. L. s. Th.
De klassiska studierna äro, oberäknadt den öfning för tankeförmågan och den lättnad för bibringande af den graminatikaliska undervisningen, de medföra, bidragande till detta mål; och den åsigt, som velat utdöma dem, och funnit tiden, hvars vinstberedande värde äfven under barndomsåren man noga beräknat, onyttigt förspilld på dessa studier, dem England, detta företrädesvis praktiska land, fortfarande lägger till grund för undervisningen, torde förr i ller senare komma att vika. Jemväl i länets öfriga städer finnas större och mindre Läroverk; i Borås lägre elementarläroverk med O ' o o Rektor och fem Kolleger, i Alingsås med Rektor och två Kolleger samt i Amål med Rektor och två Kolleger, och i Ulricehamn pedagogi med en lärare. I Borås är jemväl under den tid, berättelsen omfattar, med understöd af statsmedel, inrättad en teknisk skola, som flitigt begagnas, och hvartill ett prydligt hus blifvit af staden uppfördt. I Wenersborg är genom nitiska bemödanden af några bland dess handtverkare och ett frikostigt bidrag af en medlem inrättad en söndagsskola för lärlingar, hvaraf dessa draga mycken nytta. Afven i Borås samt Ulricehamn äro sådane skolor organiserade. Folkskolor, dels fasta, dels ambulatoriska, äro i alla kommuner inrättade, mångenstädes jemväl roteskolor för bibringande af de allra första kunskaperne; äfven sockenbibliotheker finnas flerestädes. I Wenersborg, Borås och Amål finnas särskilde flickskolor inrättade för bibringande af kunskaper och insigt i handaslöjder. Jemväl å Trollhättan finnes, jemte en af Trollhätte Kanalbolag bekostad skola, en slöjdskola för fruntimmersarbeten. 0 A Lilla Edet finnes en privat skola för gossar, som besökes af 30, dels hel-, dels halfpensionärer. Vid Upperuds, Billingsfors och Bäckefors bruk äro friskolor inrättade, och år 1860 på Baldersnäs jemväl en flickskola, der omkring 40 barn åtnjuta undervisning.
Remitterades till S t ais-Utskottet Herr Gunthersj Carlf den 24 sistlidne Julii. f. m. på bordet iagde motion, angående förändrade föreskrifter i afseende på inbetalningen af lån ur publike cassör. S, D. Vid förnyad föredragning af Expeditions Utskottets den 17 sistlidne Julii e. m. på bordet lagde Memorial N:o 12, med förfrågan rörande tiden för tillämpningen af den Arrendatorn af Svartsjö Kungsladugård beviljade arrende-nedsättning, beslöt Ridderskapet och Adeln, att, tili förtydligande af meningen, Ståndets beslut i ämnet skulle erhålla följande jenakade redactioir: att f. d. Grosshandlaren Veners underdåniga ansökning om nedsättning i arrendet för Svartsjö Kungsladugård i så måtto af Rikets Ständer bifalles, att honom tillätes att mot ett årlisft arrende af boo tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, samma egendom under den återstående arrendetiden af i4 ®r innehafva. S. D. Då nu ånyo föredrogs B evillnings-Ut skottets den 17 sistlidne Julii e. m. på bordet lagde Memorial JN:o 24, i anledning af anmärkningar emot Setänkandet N:o 4» angående den af Herr Friherre Sprengtporten och Herr af Robsahm hos Höglefljge Ridderskapet och Adeln väckta fråga, om fastställande af en viss accis-afgift å bränvin, sorn till Stockholm och Rikets större städer införes, beslöt Ridderskapet och Adeln ålägga Bevillnings-Utskottet att, till följd af §• 3 mom. Riksdagsordningen, inkomma med Utlåtande öfver de vid Utskottets Betänkande N:o 4 gjorda anmärkningar. S. D. Återremitterades Bevillnings-Utskottets den 17 sistlidne Julli e. m. på bordet lagda Betänkanden:
Vidare har Motionairen anmärkt, att det uti en senare Författning meddelade stadgande, att hvarje röstegande vid Prestval skall framträda till Vidbordet och der afgifva sin röst, icke alltid, i anseende till vid dylika tillfällen inträffande folk trängsel, vore verkställ bart, oell, för att tillvägabringa mera ordning vid dessa förrättningar, har Herr Doclorn föreslå "i t, att följande stadgande borde utfärdas: ”Vid alla Prestval skola Kyrkoråd och Sexman vara tillstädes och "omgifva valförrättare», dels för att lemna nödige upplysningar, dels ock "för att ansvara derför, att, utan deras anmälan, hos valför rättaren ingen "annan röstar, än den som ropas.” sao .Johan Bengt son från Vesternorrland, som yrkat, att, då Pr*- Lag. samt Allm. Besv'. och Oecon, Utsi:. Utlåtande N-.o Xg. stersknpets aflöning i åtskilliga fall utginge efter förmedlade hcrörnnnlnTet, borrie lif ven samma raantalsberäkning ligga till grund för röst rättigheten vid Prestval, helst denna rättighet vöre grundad på den andel i Prestens aflöning, sorn af hvarje hemmansegare eriades. 3:o Eric Ericsson från Westerås Län, sorn föreslagit, att förmedlade hemmantalet borde grundlägga rättighet att rösta vid Prest-och Klockareval, samt skyldighet till kyrkobyggnad å landet. Utskotten, so nr tagit dessa motioner i öfvervägande, få, hvad först vidkommer dc af Herr Doctor Ruus gjorde framställningar, upplysa, att, sedan Kongl. Majit' vid sislförflutne Riksdag, jemte Nådig Proposition, meddelat Rikets Ständer förslag-till ny Prestvals-förordning, lorden pröfning Sinnets vigt syntes fordra, hafva Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den n Februarii r83o, anmält, alt de samma förslag med vissa förändringar antagit, samt i underdånighet-anhållit, att Kongl.
med missräkning. Redan? LOUISE. Du har ju varit borta länge gråtfärdig. LILLY i Madeleine-kyrkan och så glömde jag ALLAND som betraktat Lilly med synbart intresse. Jag fick se ett bröllop ett fint bröllop mer nog igen. Var inte ledsen, fröken! Småleende. Han kom LILLY. Tror ni det? ALLAND. tygas jag om, att han kommer. Ju mer jag ser på er, dess lifligare öfver ERNÅS RÖST utanför. Lilly! Är Lilly der! LILLY ropar utåt. Jaha. Jag kommer strax. 41 - ALLAND bugar sig för Louise. och kry. Tar hennes hand, håller den ett ögonblick i sin och ser på den. Nu hoppas jag snart få se er riktigt rask kraftlös, blodlös, men så fint modellerad. Lyfter den upp och kysser den. LOUISE En sådan vacker hand ni har drager den tillbaka, förlägen. ALLAND. handen. Hvarför gör ni så? Härmar hennes rörelse med Brukas det inte hos er, att man kysser en dam på handen? LOUISE. Åh jo men ALLAND. den är vacker. Jag kysser alltid på hand när han LILLY som dragit handskarne af, kastar ett mönstrande ögonkast på sin högra hand. ALLAND bugar sig för henne. tar i vredet, öppnas den utifrån och Erna kommer in. Då hon varseblir honom, viker hon åt sidan och blir stående, blek och upprörd, stirrande på honom med vidgade ögon. Han gör en lätt bugning och går hastigt förbi henne ut. Färval, fröken! Går mot dörren. Just som han fat 42 - LOUISE och LILLY gå hän emot Erna. händt? Hvad hur är det fatt har något ERNA hemtar sig. bara så rädd Jag trodde herr Alland var gången och så stod han alldeles innanför Nej åhnej ingenting. Jag blef dörren. Med ett försök att skratta. Jag tror verkligen, att murmeldjuret deruppe lyckats göra mig nervös med sitt eviga traggande. Häftigt till Lilly. Hvarför kom du inte strax upp? LILLY. Jag trodde, Viggo var här. ERNA. att du springer så der! Viggo, Viggo! Jag vill inte veta af, LILLY. Du har ju sjelf sagt LOUISE.
Prol. 1836—1858. i Sami. 1 Afä. i Band. 25 Haft. 2 10 Stats-UlshoUels Utlåtande JVt 270. dagarne meddelade beslut, sedermera allenast genom förordnanden tills vidare blifvit återbesatta, böra förorda denna framställning, under det af Fullmäktige föreslagna förbehåll i afseende på tjenstemännens skyldighet att åtaga sig de nya eller förändrade göromål, som hvar och en utaf dessa tjenstemän vid Riksgälds-kontorets blifvande reorganisation kan få sig ålagda. Deremot finnér Utskottet sig icke kunna understödja Fullmäktiges i sammanhang härmed gjorda hemställan, att frågan om en förändrad organisation af samma verk måtte för närvarande förfalla. På sätt i början af detta Utlåtande blifvit omförmäldt, afsågs med den af 1850 och 1851 års Riksdags Stats-Utskott väckta fråga om en ny eller förändrad organisation af Riksgälds-kontoret att. utan nödiga kontrollers åsidosättande, åstadkomma den största möjliga enkelhet och skyndsamhet vid ärendenas behandling samt minskning i tjenstemännens antal, äfvensom att. få de Riksgälds-kontorets tjenstemän af Rikets Ständer i sednare tider ålagda särskilda uppdrag och bestyr framgent inbegripna under vederbörandes bestämda tjenste-åligganden, samt de tillfälliga arfvoden, som för dessa uppdrag och bestyr, tid elter annan, blifvit af Rikets Ständer beviljade, inberäknade i den för verkets tjensteman fastställda aflöning. 1 anseende till de nya och ökade göromål, som under denna och nästföregångna Riksdag åt Riksgäldskontoret uppdragits, torde väl den vid detta verk anställde
Alt jag icke ämnar yttra mig uti det hufvudsakliga af frågan, torde falla af sig sjelft, dä jag icke kan äga tillräcklig kännedom om dessa förhallanden i deras innersta delar. Jag har begärt ordet, för att yttra mig om några allmänna satser, som här förekommit. Utsk. har framställt den allmänna satsen, att om man vill inom bergslag förvärfva sig smidesrätt, sä bör man upphöra alt begagna sig af sina bergslagspiivilegier. Denna grund17 H. 5 34 Dtn 16 November f. m. sats delar jag fullkomligt, och jag tackar Utsk. som uttalat en så riktig grundsats i våra kinkiga tider, då man yrkar blott på sina rättigheter, men glömmer de skyldigheter, på grund af hvilka man har dessa rättigheter. Bergsmanshemmanen hafva icke uppkommit på annat sätt än genom skogsdelningar. Statens ödemarker hafva blifvit förvandlade till bergslager, under de villkor, som författningarne innehålla och stadga. Sedermera hafva bergsmansbemmanen fått full äganderätt genom skatteköpsförordningen; men då deras rättigheter sålunda blifvit utvidgade, böra väl deras skyldigheter icke destomindre qvarstå. Nu vill man likväl advocera sig ifrån en sådan skyldighet, fastän rättigheterne stå qvar. Utsk. har likväl ej godkänt detta, och jag håller Utsk. räkning derför. Man har äfven framställt en annan sats, som blifvit understödd af Hr af Uhr, men hvilken jag tager mig friheten att motsäga, nemi. att 0111 skogarne utan alla controller öfverlåtas till den enskilde alt dermed hushålla, så skola de blifva bättre skötta m. m. Första gången jag var riksdagsman, framställdes denna sats med mycken ifver och mycken framgång. Framgången blef likväl ej fullständig förr än vid 182S års riksdag, då beslutet fattades om åtskilliga skogars frigifvande. Då sades, alt man ej skulle få se annat än grönska och herrlighet i Svea land. Mine herrar! hvar äro ekskogarne? der de varit, der hafva de blifvit afröjde, men detta är icke nog; hvar finnas då de herrliga skogsplanteringarne som utlåfvades?
Emot bestämmandet af ett maximum i allmänhet, och ett s<l lågt i synnerhet, som 3o millioner, elier, såsom Utskottet uttryckt det, till 22 millioner öfver metalliska kassans belopp, hvilket sednare uttrycker icke ens ett bestämdt maximum, utan ett lluetuerande, måste jag reservera mig. Redan år 1824 utgjorde summan af Bankooch Riksgäldsscdelstocken 31,250,000 R:dr B:ko, och d en föiöktes småningom, sa att den vid realisationens företagande år 1834 utgjorde 34,1 millioner. Beräknar man, såsom vanligen sker, rörelse-kapitalet efter folkmängden, borde, om Sverige anses böra hafva, i nion derefter, samma rörelse-kapital, som Danmark, eller 16 R:dr per man, vårt lands rörelse-kapital nu böra utgöra 51,250,000 R:dr B:ko. Om det deremot jemnföres med Norriges på samma grund, eller efter 12| R:dr per man, så borde det utgöra 39,176,000 R:dr. Tager man medium af dessa båda summor, i anseende Bil. lill Banco-Utskoltets Betänkande, N:o 29. till liklieten emellan Sveriges förhållanden med båda dessa länder, så borde Sveriges rörelse-kapital utgöra 45,348,000 R:dr Banko, Om man nu till det maximum, Utskottet föreslagit, lägger Privat-Bankernes behållna sedelstock af 5 millioner, så skulle det komma att utgöra högst 35 millioner, och således efter ofvannämnde jemnförelse vara 10 millioner för litet. Det söm gör detta rörelse-kapital ännu mera otillräckligt, är dessutom, alt det i brist af filial-kontor under Riks-Banken icke cirkulerar fritt. Filial-kontor finnas i alla länder, som hafva större Banker, t. ex. England, Skottland, Irland, Frankrike, Nord-Amerika, Preussen, Norrige, Danmark och sjelfva Finland. Dessa bidraga otroligt tili cirkulationens lättnad och liflighet, samt göra ett mindre kapital mera tillräckligt.
Der hamneller cranal-afgifter efter företagets utförande komma att ega rum, böra dessa beräknas så lindriga, som möjligt, och alltid på förhand genom contract bestämmas; hvarefter förhöjning deruti ej må kunna ega rum, utan att Kongl. Majit, på grund af serskildt förekomne omständigheter, pröfvar skäligt deitill lemna bifall, men deremot ovillkorligen nedsättning ske, så snart behållna inkomsten af företaget öfverskjuter en viss af Kongl. Majit faställd procent. 5:o Der företaget med direct statsanslag understödjes, ega vederbörande, först efter det arbetet blifvit börjadt, att, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder bestämmer, de beviljade medlen utbekomma, successive, i mon af arbetets Expedit iöns-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse > N.-o 180. fortgång, och under villkor, att de bidrag, menigheter, bolag eller enskilde förbundit sig lemna, i lika förhållande med statsanslaget, till företaget utgå och användas. 6:0 För alla de fall, der Rikets Ständer till allmänna arbeten, som afse upphjelpandet af någon orts industri, beviljat anslag, utan att tillika något visst bidrag af orten eller dem, som deraf draga nytta, finnes bestämdt, är det villkor i allmänhet stadgadt, att sistnämnde bidrag, vare sig i contant eller i materialier och arbete, alltid bör utgå i den mon, som Kongl. Maj:t kan finna skäligt i Nåder bestämma. 7:o A de af Rikets Ständer beviljade lånebiträden kominer, i alla de fall, der ej serskildt annorlunda blifvit förordnadl, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-Contoret ulbe talde, och för de lån, som successive utgå, fem år från slutet af det år, hvarunder första hälften af lånet blifvit lyftadt, alt årligen erläggas åtta procent af hela den beviljade lånesumman, hvarigenom godtgöres ränta ä 2 procent af det vid hvarje liqvid återstående capital, samt det öfriga utgör capital-afbetalning.
Räkenskaperne, granskade i Kongl. Kammar-Rätten för båda åren utan anmärkning, utvisa: Debet. Balance från föregående året: Lefver ering: Balance från föregående året: Afskrifning af Reserve-Hemmans-Räntornes och Säterifrihets-medlens sammanräknade belopp till Kongl. Stats-Contorets redovisning ... 2,175: i. i. 2,175: i. i. Balance till påföljande året: — Den method, hvarefter desse Räkenskaper föras, är särdeles invecklad och föranleder till otydlighet i flere omständigheter, hvarpå exempelvis må anföras, att uti 1837 års Hufvudbok Nybyggnadsoch Reparations-kostnader äro sammanblandade. Der inbalanceras förskotter till nybyggnad från år 1836 86,814: 8. n. enligt 1837 års Cassa-Räkning äro utbetalde 15,124: 18. 2. Skillnaden finnes å andra tillar inblandad. Redogöraren har val uppgifvit, att denna rest af nybyggnads-medlen skall vara redovisad bland reparations-kostnader; men detta är en otillbörlig sammanblandning som ej kunnat lemnäs oanmärkt. Genom Nådigt Bref af den 11 Juli 1796 bar Kongl. Maj:t befallt att alla på Öfverste-Lieutenants-Bostället Åby vid Kongl.
«Låt nu se, att ni äro snälla och hjelper till, så få flickorna sina klädningar färdiga, för att öfverraska pappa på sin namnsdag i öfvermorgon. I skolen då få dansa för omaket, det lofvar jag.» «Ja bevars, söta tant!» ropade alla med en mun, och voro genast färdiga. Men ingen hade fingerborg med sig; för att nu skaffa fram sådana, jemte tråd, silke, synålar, vax och skrufdynor åt hjelperskorna, sprungo husets döttrar som yra höns, utan att Elise kunde erhålla ett mått af dem. När hon sedan fått de raka våderna, jemte deras kilar klippta, anammades de genast, och man arbetade en stund så ihärdigt att «det var lust och glädje att se derpå,» yttrade lagmanskan, som gick för att göra sin morgonvisit hos tant Barbara. Men ack, snart uppstod ett kacklande bland damerna i frökenkammarn, föga olikt det, som fordomdags frälste Kapitolium; men man sydde ändå flitigt. Nu kom frukostbud, och de skyndade mangrannt bort; Leonna som satt inne hos Elise, under föregifvande, att hon behöfde bordet, begaf sig efter. De andra voro i friskt arbete; endast spåren af ost på en tallrik, samt fragmenter efter grädde på den stora filbunken voro synliga för de sistkomna. Hvarken fru Riebnitz eller «Strutsarna» voro tillstädes; af värdinnan såg man blott en skymt. Lemnade af det öfriga sällskapet, som skyndade bort, sedan de ätit, frågade Leonna af huspigan, hvar de äldre damerna voro. «Fröken Barbara äter icke frukost förrän sent, ty hon doppar i kaffe, och unga hennes nåd mår icke bra. Fröken Renata hjelper hennes nåd med skorpbak och bakelse, och fröken Eva har läst in sig på vinden och skrifver,» redogjorde jungfrun. De «snälla» sutto med arbetet framför sig och sågo på, huru Bata och hennes leksyster dansade en ekosäs, efter Jeanettes musik vid ett gammalt ostämdt klaver med två brustna strängar. Bata härmade någon så träffande likt, att de andra ville kikna af skratt.
Med ens stod framtiden för henne som en lång, okänd saga, en sväfvande dröm, ett dunkelt frågetecken ... Hon kände på en gång lifligt, att det f a n n s något gemensamt mellan tant Märta och henne själf, något som ovillkorligt drog henne till den gamla; och följande ögonblickets impuls sprang hon fram och slog armarna om gummans hals och kysste henne. EN PENNANS MAN BORTGÅNGEN. [I i Den gamla såg upp — först kanske något öfverraskad, men det låg något så varmt och förstående i blicken, att det föreföll Ingrid, som hade den sett rakt in i hennes hjärta. Hon kände sig i sin tur öfverraskad, en hastig rodnad for öfver hennes ansikte och hon vände sig åt sidan. De hade en riktigt angenäm julkväll på tu man hand, den gamla och den unga. Ingrid såg med nöje, att tant fann kudden vacker, samt värderade hennes mors gåfva. Ingrid öppnade nu sina egna julklappar från h e m m e t, ' d e m de båda gemensamt beundrade. Och så voro där ett par paket till, med tant Märtas ännu prydliga handstil — det ena innehöll en liten vacker boa, alldeles modern; det andra, som var mindre, tycktes innehålla en bok. Men h u r kunde tant ha gissat det? Det var ju ett vackert » poesi-album », just sådant som hon önskat sig, för att däri samla små dikter eller citat från vänner och-bekanta. Så gick aftonen fort, och julsupén lämnade häller intet öfrigt att önska. Ingrid blef alldeles lagom i ordning följande morgon, till dess bjällerklangen hördes på gården. Färden till kyrkan i den mörka morgonen, med stjärnhimmeln uppöfver och glindrande ljus äfven härnere från de jordiska boningarnas fönster, bragte redan en sann julstämning i sinnet, och julgudstjänsten i en landtkyrka har därtill en särskildt högtidlig anda. Under hemresan vid full dager fick Ingrid tillfälle att beundra trakten i dess vinterdräkt, som ofta kan vara nästan så vacker som sommarens; och i den täcka villan på Oxelvik blef hon hjärtligt mottagen. Efter ett par angenäma timmar hos dess vänliga invånare, vände dock Ingrid tillbaka till sin värdinna, som hon ej alltför länge ville lämna ensam.