Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Direktionens Berättelse visar sig, att sjuknummern år 1844 uppgått tili 1,549 man uti sammanräknadt 59,476 underhållsdagar, som i fördelning på 366 dagar utgjort i medeltal för året nära 163 man, deraf circa 138.man af Garnisons-regementerna och 25 man af andra Corpser. När från underhållsoch sjukvårds-kostnaden 36,796: 47. 5. afräknas ersättningar för garnisons-officerares sjukportioner med 277 R:dr, för officerares sjukvård 374R:dr 32 sk., för Kongl. Flottans och andra främmande Corpsers sjuka 4,126 R:dr 16 sk., samt inkomst af en egendom, 161 R:dr 31 sk. 6 rst., eller tillsammans 4,939 R:dr 31 sk. 6 rst.; så visar det sig, att, ehuru vid låg sjuknummer, men vid större inventarie-anskaffning, utgiftsbeloppet uppgått lill . : 31,857: 15. 11. Under året 1845 var de sjukes antal 1,778 uti 52,751 underhållsdagar, som i fördelning på 365 dagar utgjort i medeltal öfver 144 man, nemligen af Garnisonen omkring 119 och af Flottan m. fl. circa 25. Om från underhållskostnaden 31,209: 37. 9. dragas enahanda slags ersättningar, som förut äro nämnda, utgörande år 1845 , 5,025: 23. 6. synes den egentliga kostnaden vara - 26,184: 14. 3. Vid 1843 års slut innestodo af stats-anslaget 7,320 R:dr, utom 888 R:dr 22sk. 3 rst., behållning hos Sjukhus-Kommissarien, och 92 R:dr 8 sk., rest af sjuk vårds-ersättningar.
11 verkning likaledes i Sorunda socken, i Regna och Skedevi socknar af Östergötlands län, N. och S. Wedho härader af Jönköpings, skogstrakterna af Calmar, N. Åsbo, ö. och W. Göinge härader af Christianstads, Landvetters och Härryda socknar af Göteborgs och Bohus, Wedens oell Bollebygds härader af Elfsborgs, flera trakter af Skaraborgs, Wermlands, Örebro, Westmanlands och Stora Kopparbergs län; Snickeri och möbel-tillverkning i Sorunda socken, N. Åsbo, (). och W. Göinge härader af Christianstads, Lindome socken af Göteborgs och Bohus, delar af Skaraborgs, Westmanlands och Stora Kopparbergs län m. fl.; Spikoch nubb-smide drifves i Godegårds, Hellestads och Tjellmo socknar af Östergötlands län; tillverkning af vagnar, tröskverk, väggur m. in., knappnålar och åtskilliga smiden i Östra samt Östbo och Westbo (jerntråd) härader af Jönköpings, delar af Kronobergs (yxor, liar), östra och Westra Göinge härader (smiden) af Christianstads, Elfsåkers socken (smiden) af Hallands, Toarps socken (smiden) af Elfsborgs samt delar af Wermlands och Stora Kopparbergs län; , Spetsknyppling fortlefver i Wadstena, perlfiske drifves i Einrnån i Jönköpings län, väfskeds-ti 11 verkning i Kronobergs län, &«rd-tillverkning i Kinds härad af Elfsborgs, tillverkning af skodon i Kumla och Viby socknar af Örebro län, af halmflätor i Hallsbergs socken af samina län, af bössor, tobakspipor och tobaksdosor i Jemtland. Tab. Litt. r. Sedan i afseende på bränvinstillverkningen Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855, jemte senare gifna Nådiga föreskrifter, förberedt dess öfvergång till en fabriksnäring, hvars tillverkningsbelopp kan noggrannt bestämmas och beskattas, och Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den 26 Oktober 1860 fulländat denna stora och välgörande förändring, har den förra s. k. husbehofsbränningen upphört.
Theatern och den andra redovisar samma Theaters arbetares och betjentes sjukoch begrafningskassa. Begge räkenskaperna äro med anmärkningar granskade i Kongl. Kammar-rätten. Af nedanstående tabeller inhemtas förhållandet med inkomster och utgifter: Debet. Uppbörd: Bidrag af Hans Maj:t Konungen 60,000: — Af II. Balans till spelåret 1861—1862: Skulder Summa Credit. Balans från spelåret 1859—1860: Skulder Utgifter: Theaterns styrelse Dito kansli, materialoch vedförråd, eldsläcknings anstalter och expenser Dito kassaoch biljett-väsende Dito litterära afdelning Dekorering, attributer och belysning Kostymering Scenens byrå Sångscenen Talscenen —v Orkestern Balletten . Chören Elev-skolan Pension Räntor och provisioner Theater-salongens förändrade inredning Balans till spelåret 1861—1862: Theaterns arbetares sjukoch begrafningskassa. Debet. Balans från spelåret 1859—1860: Transport: 26,951: 1. t — 179 — Uppbörd: För försålda biljetter till theatervindens Pliktmedel Räntemedel Anmärkningsmedei Credit. ■ Utgifter: Pensioner oell understöd Begrafningshjelp Sjukunderstöd Observationsprocent Diverse utgifter Balans till spelåret 1861—1862: Kontant behållning Utlånta medel Fordringar § 1- Af ett Revisorerne tillhandakommet sammandrag öfver inkomster och utgifter å de af Rikets Ständer på riksstatens 7:de hufvudtitel anvisade anslag till Kongl. Theatern under ofvannämnda spelår inhemtas, att hela beloppet, sjuttiofem tusen Rair R:mt blifvit för Theaterns allmänna behof användt. § 2. I. den berättelse sistlidet års Revisorer afgifvit rörande Kongl.
Det för sta j hvad Kongl. Stats-Contoiret anfört och hvarvid Kongl. Maj:t,iDess Kådiga Proposition lill Höglofl. Stats-Utskottet fästat Riksens Ständers uppmärksamhet, att nemi. ett oföränderligt medelvärde, stadgande för tiden emellan Riksdagarne från den ena till den andra, är af stor lättnad i verkställigheten och mycken förmån vid ..ali beräkning, i stället för nu utgifts-Staterne äro föränderlige för hvarje år och icke kunna beredas till utskrifning förr, än Markegångarne sent på året hunnit blifva faststälde och Riks-Markegångspriset derifrån utdraget. Den förmån af ett sådant föreslaget fixt värde för alla åren, från ena Riksdagen till den andra, skulle visa sig ej blott 36o Stats-Utskottets Betänkanden. uti minskningen af arbetet, arbetsbekoslnad och tiden för uppgörandet af alla de Räkenskaper och liqvider härpå hero, utan ock i en motsvarig lättning och tidsbesparing för Riksens Ständers Revisorer vid granskningen af Stats-Verkets Räkenskaper, håda delar af visserligen ej obetydlig vigt, aldraheldst hvad det sednare beträffar, den tid som enligt nu gällande Grundlag är leranad till Revisions-åtgärder knapt medgifva en noggrann undersökning ens af de Verks Redogörelser, som hittills fått behandlas, mindre af de öfrige Verks, som Riksens Ständer begärt få revidera och hvilke äfven Kongl. Majit till större delen medgifvit. Ej mindre vigtig torde för det andra den omständigheten vara, att Stats-anslagct till Löntagare derigenom blefve bestämdt, i St. f. att nu man måste uppföra det så drygt, att ingen farhåga om dess otillräcklighet måtte ega rum, och sålunda för denna säkerhets skull, öka Stats-bristen och Bevillningsanslaget. Der anslag kunna bestämmas, är alltså visserligen nyttigt och nödigt att det sker. Men jag har ock för det tredje ansett Löntagande Ämbets-och Tjenstemanna-Corpsen, väl kunna och böra förenas med detta förslag af en bestämd Markegång, från denna till nästa Riksdag. Halfva beloppet af deras
I afseende på Under-styrelsens yttrade farhåga, att, i följd af de nu brukliga kassa-attesternas afskaffande, svek skulle kunna föröfvas med de i stället föreslagna insättnings-reversalerna, medelst förfalskning af kassörens och den annoterandes namnunderskrifter, erinra Kornmitterade hurusom, enligt deras förslag till tjenstgöringsordning för Depositions-afdelningen, hvarje af kassören qvitteradt och med ordningsnummer försedt insättningsreversal skulle från honom öfverlemnas till special-föraren för annotation, samt från denne öfvergå till bokhållaren i Depositions-afdelningen, och sedermera till fortsatt och slutlig behandling inom nämnde afdelning, hvarefter den färdiga expeditionen afginge till kassören, för att utlemnas till insättaren; hvaraf allt följde, att någon förfalskning icke rimligen kunde ifrågakomma, utan samtlige tjenstemännens medverkan till svekets föröfvande. De anmärkningar, Under-styrelsen i nu anförda delar framställt, synas Utskottet vara af Kornmitterade vederlagda, och Utskottet bör härvid endast tillägga, att då samtlige de tjenstemän, som handläggningen af inkommande expeditioner åligger, blifva placerade uti en gemensam lokal, det ingalunda bör kunna antagas såsom möjligt, att misstag eller underslef i ett eller annat hänseende skulle kunna oupptäckt ega rum.
Hofhållnings kostnader, sålunda ansetts utgå till — 188 — Eder Kongl. Maj:ts fria disposition, någon vidare redovisning för nämnde persedlars användande, icke ifrågakommit eller intagits i SLats-Verkets Räkenskaper. Angående det af Revisorerne omförmäldte användande eller utarrenderande af åtskillige Lägenheter, lydande under de till Eders Kongl. Maj:ts disposition upplåtne Lustslott, anser Stats-Contoret det böra tagas i öfvervägande, att om innehafvare af dylik lägenhet icke vore försäkrad om densammas bibehållande under en bestämd och längre tid, skulle han sannolikt icke äfventyra att derå nedlägga stora kostnader, såsom hittills ofta varit fallet, och hvarigenom, efter arrende-årens slut, lägenheten haft förökadt värde, hvilket då verkat till högre arrendesummas erhållande. Revisorerne hafva i afseende å disposition af 2:dra Hufvud-Titelns Besparingar yttrat, att, ehuru Riksens Ständer i underdånig skrifvelse den 6 October 1834 beslutat att de å Hufvud-Titlarne uppkommande Besparingar icke finge användas till några bestämda löne-anslag på Stat, Eders Kongl. Majit likväl har, sedan Secreteraren i Stats-Contoret blifvit år 1836 i Nåder utnämnd att, med bibehållande af Secreterare-lönen, vara Stats-Commissarie utöfver Stat, genom serskildte Nådiga Bref tillagt den som förrättade Secrelerare-beställningen derstädes, i arfvode 400 R:dr årligen, utaf besparingarne å nämnde Hufvud-Titel. Då ifrågavarande anvisning bestått allenast uti ett för extra tjenstgöring beviljadt, till 2:dra Hufvud-Titelns föremål hörande arfvode, hvilket, såsom sådant betraktadt, är af den beskaffenhet, att det, när Eders Kongl. Majit så pröfvar lämpligt, kan upphöra att utgå, lärer berörde anvisning icke kunna eller böra hänföras till anslag af lön på Stat.
Ständer redan, genom lemnadt bifall till Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande N:o 51, förklarat de af enskilde Motionairer vid denna Riksdag framställde och med Fullmägtiges likartade förslag till vinnande af tjenligare form för samma obligationer, icke kunna till någon, åtgärd föranleda, funnit sig vara af Rikets Ständers sålunda fattade beslut förhindradt, att tillstyrka ett så beskafFadt reglementariskt stadgande, som Fullmägtige i afseende på oftanämnde obligationer föreslagit. Punkten i5 grundar sig på punkten 7 i Utskottets Utlåtande N:o 16, pag. 83, under iakttagande dels af Ridderskapets och Adelns i Utskottets Memorial N:o 3o anmälde, af öfrige Riks-Stånden bifallne redac - Banco~UtskolleCs Memorial iV-o V/a. tion af ingressen till denna punkt, dels ock af Rikets Höglofl. Ständers den 22 sisth September i Förstärkt Banco-Utskolt, vid första voteringen, fattade, och i samma Utskotts Memorial N:o 48» pag* io, tillkännagifna beslut. Punkten 16 igenfinnes under punkterne 8 & piUtlåtandet N:o 16, sådane desamma blifvit till redaclionen bestämde genom antagandet af Utskottets i Memorial N:o 3o, pag. 7, gjorda inbjudningar. Punkterne 17, 18 och 21 äro af Rikets Ständer godkände genom Höglofl. Ridderskapets och Adelns, Högv. Preste-Ståndets och Hederv. Bonde-Ståndets lemnade bifall till Banco-Utskottets under N:o 98 afgifna Betänkande; vid hvilket förhållande Utskottet funne Vällofl. Borgareståndets återremiss af samma Betänkande ej kunna till någon vidare åtgärd föranleda. Punkten 19 innefattar Rikets Höglofl.
Det svenska folket gjorde på denna tid i slutet af femtiotalet och böijan af sextiotalet väl skäl för Ehrensvärds uttryck om » en tung nation, full af hetsigheter ». Eljest stilla och fridsamt hade nu ett ryck af hetsighet framkallats, hvilket icke minst yppade sig i en lika liflig som för nord-boarne något ovan sympati för främmande betryckta folk. De italienska ^ch polska frågorna hade ganska grundligtupprört det tröga svenska folket och så kora den oss närmast liggande danska frågan på dagordningen, medförande upphetsning i sinnena och en medsympati för den svagare, som höll på att öfvergå från ord till handling. För denna känslostämning och den väl oöfverlagda svenska hjelpsamheten var det nyutnämnda sändebudet en ypperlig representant. Äfven han var besjälad af den största håg att komma de hårdt ansatta danskame till hjelp och äfven han räknade mindre med de gifna faktorerna än med de möjliga politiska chancema i det höga spelet För den danska regeringen och det danska folket kunde näppeligen en behagligare ministerutnämning i dessa bistra tider ega rum. Det var om Hamilton, som en framstående dansk patriot yttrade, efter sedan han, ehuru med oförrättadt värf, lemnat sin post, att det vore fara för honom att gästa Danmark, då han vid sitt besök alltid riskerade att blifva ihjälkramad af de danska välkomsthelsnin-gama. Men långt före detta hade Hamilton visat, huru fästad han var vid den danska saken. Nyårsdagen 1862 erhöll grefve Hamilton i sin egenskap af svenskt-norskt * sändebud i Köpenhamn en för utländingar ytterst ovanlig utmärkelse nämligen » Dannebrogsmaendens Hederstegn ». Såsom serafimerriddare kunde han icke mottaga någon af Dannebrogsordens högre grader, men för att gifva honom bevis på erkänsla öfver det sätt, på hvilket han infriat sitt löfte 1845 till konung Kristian VIII, skänkte honom nu Fredrik VII silfverkorset, som han tog från sitt eget bröst. Händelsen gjorde stort uppseende bland de på Fredens-borgs slott just då församlade diplomaterna, och detta uppseende minskades icke, då danska Dagbladet upplyste om beskaffenheten af ofvannämnda löfte.
Jag bar i anledn. af detta förslag och efter återremissen af det förra betänk, i detta ämne, skrifvit till åtskillige personer, med hvilka jag gjort bekantskap under resor i flera af Europas länder, för att göra mig underrättad huruvida der en sådan lag finnes, och fått del svar, att man numera icke finner lämpligt att anlägga telegrafer öfver jorden, ulan att de vanligen läggas under densamma, samt att, vid sådant förhållande tillämpning af någon annan lag än expropriationslagen ej kunnat komma i fråga. Delta svar har jag erhållit dåde från Tyskland och Frankrike. Jag tycker det vara 38 D e n 30 .(ii I i. besynnerligt ock djerft alt i ett land, der raan ännu saknar erfarenhet örn telegrafers nytta man är betänkt pS stiftandet af en lag sådan som denna, onder det alt i länder der telegrafer redan linnes, man icke ansett sådant vara af nöden. Det är naturligt att om lagen icke medgifver rättigheten att använda den främmande jorden, så blir telegraf-anläggaren nödgad att gä omkring, oell ingenting hindrar att gå med telegrafen i krokar. Man kan således för en telegraf-anläggning öfverenskomma med jordegaren om Iiniens dragande genom trakter, som för anläggningen blifva minst obeqväma, och det är icke tänkbart att mängden af menniskor skulle vara så ogina att de blott för oginhetens skuld skulle neka en sådan anläggning öfver utägor, då anläggaren icke eger rätt att draga linean öfver de ställen som för jordegaren vore olägligast. Jag vågar således anhålla om propos. på afslag, förvissad som jag är att ingen omöjlighet skall upstå för dem som vilja anlägga telegrafer att vinna det ändamål, som afses genom öfverenskommelse med vederbörande jordegare. Jag gör mig sä mycket säkrare förvissad derom, sora jag har mig bekant att en utländning, hvilken begärt och erhållit K.
Tillgång hos säkra Läntagare 167,956:— - Cessionanter 22, jijg: 1.8. Banken 31,695:45.3. Riksgälds-Gont. 1,980:— - 213,780 11 Vinst & Förlust. Influtna Interesscn 1821 4 Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Deri 5 Juli. 601 synas de likväl så mycket snarare böra vara inbegri pne under det allmänna förbudet emot tryckta Assignätioners utgifvande, sorn de äga samma egenskap att förleda den enfaldiga, och således medföra enahanda skadliga inflytelser på Allmänna säkerheten , heldst orri de icke äro stälde till viss man, utan äro-af löpande natur; hvarföre ock Utskottet vördsamligen får tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit i Nåder täcktes förbjuda, utgifvande af så beskaffade graverade Assignationer, och det. vid samma ansvar, som för andra tryckta Assignationer är stadgadt; samt att dessa graverade Assignationer måtte helt och hållet indragas, inom f> månader ifrån det Kongl. Majits Nådiga Kungörelse härom varder utfärdad , och efter den tiden icke, mera blifva gällande.
Lagerbjelke, Åkerhjelm, Poppius, von Schulzenheim och Skogman, o) Tit. Grip. p) Tit. Rosenblad, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, v. Schulzenheim och Skogman. rj) Tit. G. Lagerbjelke, Löwenhielm, von Schulzenheim och Skogman. Bilagor till Cbnslitulions-XJtskottetS Memorial, N.c i3. Endast för undsättning tiil Norrbottens Läns nödlidande invänaré ■ O erhöll samme man först, enligt Kongl. Brefvet den 26 April 1834» ett räntefritt förskott af 25,000 R:dr, att återbetalas inom i835 års slut, med hvilken betalning Konungens Rådgifvare den 9 Januari i836, r) dock emot behörig säkerhet, tillstyrkte anstånd till i83y års utgång; och sedermera efter 1835 års missväxt ytterligare 25,000 R:dr, med förbehåll af återbetalning inom slutet af år i836. Den i3 September i836 anhöll samme man om ytterligare 2:ne års räntefritt anstånd med ofvannämnde skulders inbetalning, räknadt från forfallotiderna, med tillåtelse att derefter få afbetala en fjerdedel årligen, hvaremot han, utan ytterligare förskott, ville tillhandahålla Norrbottens invånare en af Landshöfdingen då begärd spannmålsundsättning; den 14 September tillstyrkte Konungens Rådgifvare s), i afseende på de samma år förfallna och förfallande förskottssummor, anstånd lills vidare, under vilkor, att sökanden skulle till Norrbotten sända minst 3,200 tunnor råg och korn, och befallte Kongl. Maj:t i öfrigt Stats-Contoiret att, efter vederbörande Landshöfdingars hörande, inkomma med utlåtande.
4Si af de lån som anses lika säkra och för hvilka Räntorne blifvit lika ordenteligt inbetalte, detäldsta efter nummer, till en del eller helt och hållit först inforr dräs, efter iakttagen förbehållen uppsägningstid. io §. De yttranden och utlåtanden hvilka af Tjenstemännen, dels enligt pligt, dels i följd af anfordran inför Direetionen afgifva», skola i Protocollet intagas, om de äro muntelige eller åberopade bifogas om de äro skriftelige. n §. Directionen föranstaltar, det RiddarhusCanzliet alla Söeknedagar i veckan saint Kamererare - Contoiret ne. Åro CaSsorne i behof af sine penningar, bör af de Lån sorn anses lika säkra och för hvilka Räntorne blifvit lika ordentligt inbetalte, det äldsta efter nummer, till en del, eller helt och hillet först infordras efter iakttagen förbehållen uppsägningstid. io §. De yttranden och utlåtanden hvilka af Tjensternännen inför Directionen afgifvas, skola i Protocollet intagas, om de äro mutu telige, eller åberopade bifogas, om de äro skrif, telige. 11 §. Directionen föranstaltar det RiddarhusCancelliet alla Sockne* dagar i veckan 6amt Kamererare - Contoiret 45? Den 19 Julii e. m. 2:ne eller 3:ne dagar i veckan finnas öppne och tillgänglige på viss utsatt och anslagen tid, lör att emottaga Reqvisitioner om de underrättelser samt upplysningar, sorn sökas och åstundas för att med Directionens bifall och tillåtelse meddelas. 12 §. Directionen åligger sedan Riksdagskallelse är kungjord, ifrån HofRätterne införskaffa vederbörligen styrkte Förteckningar på dem af Ridderskapats och Adelns medlemmar, hvilka sedan sista Riksdag blifvit ställde under Förmynderskap eU ler gjort Concurs och ej ifrån Crediforers kraf ännu blifvit frikände eller underrättelse att någon sådan icke finnes, derest den ej förut till
Utskottet tror sig således hvaiken hafva saknat grundad anledning för sin i ämnet gjorda framställning, eller genom densamma lagt något hinder i vägen för Riksförvaltningens jemna gång, utan genom sitt förslag blott åsyftat att bereda eli förtydligande af förut gällande stadgande!), som, utan att görn något intrång i den andra Stntsmngtens rättigheter, likväl bibehåller Rikets Ständer vid deras, i Grundlagen försäkrade rättighet, att sig sjelfve beskatta, och hvarvid de icke kunna sägas vara bibehållue, om ti Hök t a utgifter erfordrande Stater, utan deras hörande, upprättas och godkännas samt gå i verkställighet. 8 S Hvad nn angår nnmärkningnrne vid den yttrade åsigten, atl Rikets Ständer ega besluta om en förändrad grund för dispositionen af bespaTingarne, så får Utskottet bär införa hvad i Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 12, finues intaget, rörande förhållandet i detta hänseende vid de serskilda Statsregleringarne, nemi. att Rikets Ständer den 10 April 1810, vid lörsta Statsregleriugen, öfverlemnat åt Konungen ofvannämnde rättighet i följande ordalag: ”med skyldigt afseende ej mindre på Riks-Slyrelsens befriande från olämpliga inskränkningar i Dess dispositionsrätt öfver Statsmedlen, än äfven på försäkrandet åt nationen af desse medels användande till bestämda ändamål, hafva Rikets Ständer enhälligt fastställt följande Hufvud-Titlar och för hvarje af dem anslagit nedannämnde summor, att inom sjelfva titeln af Kongl. Majit fritt och obehindradt disponeras;” alt Rikets Ständer 1812, i anseende till dåvarande krigiska förhållanden, genom underdånig skrifvelse d. 29 Junii samma år förordnat, ''all besparingarne skulle öfverlemnas lill Kongl. Majrts höga disposition i och för Armeen och Försvarsverket;” att Rikets i8i5 församlade Ständer, enligt underdånig skrifvelse den a3 Julii samma år, ansett ”Kongl.
N:o 3, till Bcvilln.-U tskottets Skrifvelse, N:o 6. 7 öfverträdelser och underslef, emedan upphettningsytan svarar emot ett, så mycket möjligt är, noga bestämdt tillverkningsbelopp, hvarigenom bränneri-apparaten kommer att innehålla sin egen kontroll. Häraf följer äfven, att bränneriegaren blir befriad ifrån en mängd föreskrifter om pannans rymd samt om de till apparaten hörande delars storlek och beskaffenhet. Uträkningen af upphettningsytan medförer inga svårigheter, emedan det fordras endast vanliga geometriska kunskaper, som egas af hvarje landtmätare och alltid måste förutsättas hos hvar och en annan person, som till befattning med bränneriredskapens justering kan komma i fråga. Stockholm den 17 Februari 1847. G. E. Påseh. Litt. E. Förslag till Förordning angående försäljning och transport af bränvin. Om försäljning af bränvin i parti. § 1. Handel med bränvin i parti må ej idkas af andre personer eller i annan ordning, än här nedan säges. § 2. Idkare af bränvinsbränning till husbehof eller såsom binäring vid jordbruket, enligt hvad derom i serskild förordning, rörande tillverkning af bränvin bestämmes, må icke sälja bränvin i mindre parti, än 7 1/2 kannor, till afhemtning på en gång. Tillverkare af bränvin vid fabriksbränneri må icke sälja bränvin uti mindre parti, än 60 kannor till afhemtning på en gång. § 3. De, som äro berättigade att idka grosshandel, må sälja bränvin uti parti af minst 60 kannor, till afhemtning på en gång. De, sorn äro berättigade att i städerna eller på landet idka minuthandel, må i öppna bodar sälja bränvin uti parti af minst 7 1/2 kannor, till afhemtning på en gång. 8 Bil. N:o 3, till Bevilln.-Utskottcts Skrifvelse, N:o 6.
Uti Acten bifogadt Utlåtandet af d. 19 Januarii 1821, har Stockholms Stads 11io Stats~Utskottets Betänkandeiu Magistrat, under åberopande af hvad Stadens Dråtsel-Commission i November månad förut gangne året sig yttrat, i fråga om Bruks-Interessenternes gjorde ansökning, att af Staden få friköpa Rörstrand, förklarat, att ehuru i stallet för den, i sammanhang med upplåtelsen af Rörstrand åt Porcellains - Manufactur-Societeten år 1731, Staden deraf förbehållne årliga hy» ra, 350 Daler K:mt, aflidne Öfver-Directeuren Geyer frivilligt förbundit sig, att under sin och sin Frus lifstid, till Staden årligen erlägga 100 R:dr Banco, kunde likväl icke från en sådan af Staden begagnad rättighet ledas den slutföljd, som skulle i afseende på sjelfva grunden till Rörstrands-Godset och de der varande åbyggnader, Staden ega någon enskild närmare eller fjermare rått, så vida sjelfva Institutions-Brefvet bestämdt förklarar, att Rörstrand, med alla dess hus, underliggande egor och appertinentier , vore upplåtet till en anläggning derstädes af tjenlige Manufacturer, utan annan rättighet dervid för Staden, ån att dess Styrelse egde efter öfverläggning dels derom, hvilka Manufacturier beqvåmligast borde der inråttas, dels om sättet att dem anlägga, deröfver uppfatta och afgifva förslag: vid hvilket förhållande, som klart StatsUtskottets Betänkanden.