Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ta * * Nya Idun hade förliden lördag sitt sedvanliga månadssamqväm, hvarvid efter diskussionen musik för piano o c h sång utfördes af medlemmar inom sällskapet samt för citlra af en för aftonen inbjuden gäst. Taflor voro utstälda af fröknarna Palm, Strömberg, Keyser o c h Wahlström samt en tafla, af Julius Kronberg, af fru V. Lind f. Bendixson. Lär teckna o c h måla! Af professor Ludvig von Räsler. H ä r ha vi t. e x. uppfinnandet o c h påtecknandet a f mönster för broderier o. s. v. m., l i k a s o m till gobeliner, dekorering a f porslin, majolika, terracotta o. s. v. D e t kräfves i c k e stor talang till vare sig det ena eller det andra, endast flit Dch kärlek till saken. D e s s a tapetfabriker afsätta så åter monsterna. Denna slags målning, s o m utföres p å ett särskildt derför v ä f d t tyg, är det svårt att skilja från äkta g o b e l i n. som nu står för dörren — Mårten gås ' dag! Men vi våga väl ock förutsätta, att en eller annan nygift liten fru blir tacksam för en verkligt pålitlig fingervisning, och att till och med törhända någon af de längesedan mångbepröfvade kan lära en ny finess deraf. Beskrifningen, som här följer, förskrifver sig från Tyskland, derifrån, som kändt, bruket att just den 10 och 11 november äta gås har sin upprinnelse, och der konsten att smakligt anrätta den står högt. Den feta gåsen rengöres väl, svedes af öfver en koleld eller en spritlåga och befrias från de i skinnet qvarsittande fjunen; härefter rifver man af den med ljumt vatten, salt o c h mjöl, tvättar den i kallt vatten, torkar väl ino c h utvändigt, gnider invändigt in den med salt o c h fyller den med skalade o c h i tärningar skurna äplen, som blandas med russin eller i vatten halfkokta katrinplommon.
Stånders Revisorer, af den 27 November 1820, uppgifvit, att större delen af samma Spannmål blifvit directe till undsåttnings-tagare från Fartygen utdelad, hvarjemte Hof-Qvartermåstaren Grandinssons nyss åberopade qvittence innehåller, att hela upphandlings-partiet redan åren 1817 och 1818. var till Krono-Magazinet i Upsala aflevereradt, då Herr Baron och Presidenten, samt Kgl. Directionen uti sednare skrifvelsen till Riksens Hoglofl. Stånders Revisorer af d. 4 December 1820 utredt, att en del af den upphandlade Spannmålen, enligt Frakt - Stats-Utskottets Betänkanden. ioa5 räkningar och utfärdade Forpassningar forst i Maji och Junii månader år 1819 till Krono-Magazinet ingått. 3:0 Angående Frakt-ersåttning till Skepparne A. Lundberg och N. Liljedahl. Den förlust, som Allmänna Magazins-Inråttningen, genom nämnde Fraktersåttning, fått vidkännas, uppgående till 875 R:dr 5 sk.5 rst. Banco, hårleder sig derifrån, att Fartyg får transporterandet af samma Spannmål, eller de i April månad 1818 uti Skånska Magazinen befintlige behållningar, anskaffades så vål af Kongl. Directionen hår i Stockholm, som äfven vid samma tid af Herr Landshöfdingen Baron Klinteberg i Malmö, till följd af det sårskildte uppdrag bemålde Herr Baron och Landshöfding utaf Kongl. Directionens Ordförande, Herr Presidenten Baron Fock, genom enskild skrifvelse erhållit.
Om jag kunde i ett år vara Trappist, bära tagelskjorta, piska mig litet alla dagar, ligga på spikar, gå tigande med nedslagna ögon, icke få se himmelen, gräfva min egen graf, ... då tror jag, att jag skulle repa litet bättre mod, till att våga bli lycklig. Jag sade detta nyss åt Emil i mitt hjertas fullhet. Han skrattade och frågade om jag till en början af min möjliga botöfning, ville afstå från att se Anna på en månads tid. Så godt vore det att genast begrafva mig! Anna, du är mitt lif, mitt allt. Trappist-lifvets strängheter äro intet, alla fysiska plågor, lekverk, ... men att ej få se dig ... se der martyr, se det är död! Axel till Anna. Jag ville med mina andetag kunna suga upp tiden, och dermed skynda den stund, då jag åter får se dig, och ändå njuter jag, droppa för droppa, denna tid, hvars alla minuter föra till dig mera lifskraft, mera styrka. Frukta ej min närvaro, min söta Anna, jag skall vara stilla, lugn, orörlig, som din pendyle, endast jag nära dig får räkna dess timmar. Jag vill se hvad man ger dig, huru man vårdar dig. Tag icke in någon medicin: det tjenar till intet, då man är på bättringsvägen, blott att skämma tänderne och att lära grimacer. Förtär intet annat än det, som är dig angenämt, hvad man ock må säga dig! Axel till Anna. Vänta, och vänta, och evigt vänta! Goda menniskor, som så lugnt och odrägligt manen till tålamod; och att vänta, och att vara stilla, er måtte himlen i sin vrede ha skapat af så mycket jord, att J ens ej kunnen göra er föreställning om eld och luft. Er barometer, ständigt vid den monotona höjden af stadig och vacker väderlek, har ej minsta gemenskap med de, som i känsliga bröst, ständigt falla och stiga från lugn till storm, från solskensväder till nederbörd. Gud välsigne er, godt folk! Jag är er hjertinnerligen gramse. Axel till Anna. Det är du, Anna, som gjort, att jag ej mer känner dessa tryckande qval, – dessa samvetsagg.
Till hufvudsakliga grunder af andra ordningen hör den omständighet, att Roteringen, som, efter 1809 års RiksdagsBeslut, skulle ske efter Hemmantal, blifvit stadgad utgöras efter Jordens olika afkastning. Den är likväl ganska vigtig. Den klagan , som fördes vid 1812 års Riksdag, uppkom egenteligen deraf, att 1811 års förrättning hade ansett svaga Hemman lika med goda; men till jemnkning deri hade blott fordrats att låta flera svaga Hemman svara emot färre goda, och det var således ingalunda nödigt, att öfvergå till ett uppskattningssätt, som lemnat rum åt arhitragen, och alltid var vaQskligare än det gifna af Hemmantalet. Efter min öfvertygelse kan en fullkomlig rättvisa i detta ärende icke vinnas på annat sätt, ali att hela Roteringsfrågan återsättes i det skick, hvari den var innan den sista Rote* ringsförrättningen tillkom ; så att förändringen till permanent Rotering ej må åligga andra Jordägare, än de, hvilka sjeifve, såsom fullmyndige och frivilligt, men icke underiåtelsevis, densamma sig åtagit j samt att, äfven i anseende till dem, den ändring göres, att grun-: den af Hemmantal, med jemkning i Hemmantalet, återtages. Vid ali annan utgång, gifves, efter min tanka, ingen visshet att icke Ridd, 0. Ad.Prot. VI. B. I. Afd. 17, 18. jDen 4 Maji, e. m. man, i stället för de misstag man nu begått , laller i andra. Sluteligen skall jag gerna, och med förklarande af min agtning för Statsutskottets möda att nitiskt upptaga ämnets specialiteter, medgifva, att deri, så väl som i omdömet angående dera, har Utskottet på ett berömligt sätt uppfyllt allt, hvad man i den delen haft att begära. Friherre Wrangel, Henning:
Det kan aldrig genom inkräktning blifva för Riksens Ständer farligt, men det kan vid sina tillfällen kraftigt hålla emot. Också är det i vår Stats-Författnirg egenteligen utsedt att vaka öfver Grundlagarnes helgd, och att i vissa fall med afgörande rätt förklara deras mening, enär skiljaktiga begrepp derom yppas. Det kan ej anses för inconsequent, att den egentliga pröfnings rätten af andras anmärkningar emot Stats Råds-Ledamöter tillkommer ett Utskott, som sjelf blifvit ålagdt att göra sådana anmärkningar vid Stats Rådets Protocoller, enär dertill skäl finnes. Den makt, hvarmed samma Utskott blifvit försedt , härleder sig ifrån Riksens Ständer sjelfva genom ett Constitutions mässigt öfverlåtande, genom ett fritt val vid hvarje Riksdag af dem ibland sina egna Ledamöter, till hvilka de hysa det mä'sta förtroende: Och om Constitutions Utskottet , i hvad Conrrollen på Konungens rådgifvande och föredragande Embetsman angår, utöfvar Riksens Ständers ursprungliga rätt, förnärmas denne sistnämnde icke mera derigenom, än Den 27 April. 39? genom den i 103 § Regerings-Formen fastställda Nämd, sorn äger att på föreskrifvit sätt yttra elen allmänna Opinionen öfver Högsta Domstolen , på Riksens Ständers vägnar^, utan att de sedermera deröfver någon ytterligare pröfning kunna anställa. Det är ock med denna Nämds förrättning, sorn Constitutions-Utskottets, enligt 107 §•, närmast synes mig kunna jemiöras > ehurubehandlingens form är skiljagtig. Att affordra Constitufions-Utskottet alla till ett Anmärknings-tnål hörande Handlingar, för att deröfver företaga ny pröfning, vore fördenskull, om jag ej bedrager mig, ett betänkligt steg, att draga under Ständers
Från högvördiga Preste-ståndet: l:o Af herr prosten Qviding, hvilken, efter utredning af den s. k. Helgonskyldeus uppkomst och densammas ursprungliga användande, först för upprätthållande af gudstjensten inom församlingarne och derefter till aflönande af deras klockare och barnaundervisuiugens bestridande, erinrat, att ehuru denna afgift bordt be traktas såsom en församlingar!)es egendom, enär den af kommunens medlemmar Slals-Ulsfiollels Vilåtande, A’;o 295. 19 sammanskjutcs till personer, sorn inom densamma förrätta församlingens tjenst, hade likväl staten på ett egenmäktigt sätt tiilcgnat sig en del af Helgonskylden, för att använda den till andra ändamål, än hvartill den från böljan varit afsedd. Detta hade tillgått på det sätt, att sedan man år 1539 och sedermera, för att uppmuntra ynglingar til! studier, anbefallt, att de socknar, som ligga på två mil nära städerna, skulle taga sig klockare bland stads-skolornas lärjungar, med skyldighet för dessa att bestrida sång och undervisa församlingarnes ungdom, hade derefter, under tidernas lopp, nämnde skyldighet upphört och lönen från stipendier för lärjungarne, såsom tillika varande klockare, öfvergått lill skolornas lärare, hvarigenom alltså det förhållande inträffat, att staten begagnar kommunal-mcdel från en del socknar, för att dermed bestrida aflöning åt lärare i statens skolor; af hvilken anledning och då kommunerne äro i behof af dessa medel för de ändamål, hvartill de ursprungligen varit afsedda, samt de vilkor, hvarunder desamma år 1539 blifvit till städernas skolor upplåtna, numera icke uppfyllas, motionären föreslagit, att de nämnde år och derefter gjorda dispositioner af Helgonskylden från socknar inom Lunds stift till lärdomsskolorna derstädes må upphöra samt Helgonskylden till socknarna och dess ursprungliga bestämmelse återställas, samt att staten af egna medel måtte anslå ersättning till sina skolor för aflöning af dess lärare, hvilken ersättning, enligt Kammar-kollegii vid sistlidne riksdag lemnade utredning, komme att utgöra en summa af 7,937 r:dr 38 sk. 4 r:st.
Den af Utskottet tillstyrkte förhöjning i stämpladt papper å Borgarebref för Grosshandlare och öfrige Handlande i Stockholm, och Götheborg ogillades, och föreskriften i Chartae-Sigillatae-Förordningen den 8 Januarii 1824 ansågs, i denna del, böra fortfarande tjena lill efterrättelse. 36o Den 7 September e, m. Certificater: Båtpass för postföringen ansägs böra vara från stämpladt papper frie. Våg-attester: Denna rubrik fann Ståndet bö'ra, i likhet nied hvad uti nu gällande Chartse-Sigillatas-Förordning innehålies, förändras till följande lydelse: Våg-attester till låns erhållande j till skillnad från andre slag af Yåg-attester, hvarå Charta-Sigillata icke är lämplig. Testamenten: Den af Utskottet föreslagne redaction af stadgandet om Testamentens chartering antogs, med förändring, att orden: i utan ock de testamentariska dispositioner, som icke i contant eller värde uppgå till och med 5o R:dr Banco , uteslutas, och att, i stället derföre, insättas: utan ock de testamentariska dispositioner till tjenstehjon för långvarig och trogen tjenst, som icke uppgå i värde till och med 3oo R:dr. 5 S. I den nya redactionen till Författning befanns ett skriffel i så måtto, att ibland beloppen af stämpladt papper, hvarmed fullmagter eller constitutorialer för personer, som éj hafva ständig lön, borde förses, utföres för HofRättsAd voeater och LiqvidationsCommissarier 5 sk., hvilket bör vara 5 R:dr. Den 7 September e. m. 36i Fullmagter:
Om, under iakttagande af denna väsentliga skillnad, man i förevarande § af lagförslaget ville finna uttryckt annan och högre tanke, än ett förklarande, att Staten i anseende till omöjlighet underlåter att med åtal eller personligt straff hemsöka den, som redan hvilar i sin graf, men att staten, blott gifvande efter för en sådan straffrättens materiella vanmakt, vill af den handling, som skulle utgöra förbrytarens strafflidande, utöfva så mycket, som icke förhindras af sjelfva naturlagarne; så synes i det restriktiva stadgandet, att, när åtalsoch straffrätten förfaller genom förbrytarens död, derunder icke får inbegripas det penningebelopp, som genom laga kraft ägande dom var tili utgifvande såsom böter ålagdt, ett tillkännagifvande vara gjordt, att detta peuningebelopps uttagande dåmera, efter dödsfallet, har egenskap af något helt annat än straff;— och härmed är man inledd på begreppet om skuld; dervid, då detta från föreställningen om straffnatur frigjorda skuldbegrepp icke fått någon serskildt begränsande regel i afseende på sättet för rättighetens utsökande i gäldenärens bo, det ligger öppet för antagande, att man velat låta denna skuld, oberoende af dess egentliga ursprung, få hela arten af den gäld, hvarom civillagen handlar. Lagkomittén, från hvars förslag till kriminallag redaktionen af första punkten i denna § är hemtad, har ock i sina motiver anfört, att »böterna äro att anse såsom en skuld, hvilken af förbrytarens qvarlåtenskap måste gäldas.» Jag måste dock befara, att denna sats, befintlig i Romerska rättssystemet och derifrån vidare upptagen i åtskilliga främmande länders lagar, vid dess införande i vårt rättssystem mera fogar sig efter uttryckets mångsidiga användbarhet i språkbruket, än efter det i våra lagar grundade begreppet om naturen af den bötfäldes genom straffdomen stadgade förbindelse. Enligt så väl gällande lag, som den nu föreslagna strafflagen, har staten icke någon ovilkorlig, utan blott eventuel rätt att af den dömde bekomma det såsom böter ådömda penningebelopp.
Men då med ens klarnade henDes minne, och hon betogs af en angenäm känsla af trygghet och lifslust, som nu var för henne något så godt som alldeles nytt. Hvad hon kände sig utvilad och stark! Hon rent af öfverraskade sig sjelf, medan hon gjorde sin toalett, med att sakta sjunga. Det var en gammal visa, den Karl Vrede ofta brukat gnola, om prinsessan och ungersvennen; huru den kom för henne nu, efter så många års förlopp, kunde hon ej sjelf fatta; och när hon plötsligt upptäckte, hvad det var för eu melodi, hon sakta nynnade på, rodnade hon häftigt och djupt: det stack smärtsamt till inom henne, och hon afbröt sig tvärt. Ack allt var ju dock förbi för henne, allt — utom lidandet och nesan! Men hon fick ej tid för sina sorgsna tanHandarbeten. Täckstickning. För den, som varit med om dylikt arbete, synes saken lätt nog, men som troligen många af Iduns läsekrets aldrig varit med om att förfärdiga ett täcke, kan ju några vinkar härvidlag ej vara ur vägen. Ett täcke bör vara 3 J aln långt, 2 \ d:o bredt. Såväl foder som yta hop6ys jemt och noggrant, att det icke rynkar i sömmen. Derefter viker man foder och yta mot hvarandra, som på samma gång kastas fast vid den eDa sidan i stickbågen; vid den motsatta kastas blott fodret fast. Både upp och ned på fodret fastsys grofva tygremsor, försedda på lika afstånd med starka hyskor, hvari fodret medels snören fastspännes i bågen. Ytan vikes ordentligt tillbaka, och stoppet pålägges, hvilket bäst består af väl kardad bomull. Dertill kunna ej handkardor gerna begagnas, utan stora sådana, fastsatta i s. k. skrubbstol. Täckvadd blir aldrig så mjukt och jemt. Man lägger ena kardhvarfvet på tvären, det andra på längden; antalet hvarf beror på hur tjockt man vill hafva täcket. 4 skalp, bomull brukar vara lagom. Derefter lägges ytan öfver och fastsättes jemt med knappnålar på alla sidor: i båda hörnen fästes först.
Jemlikt ett nyligen uppgjordt och Utskottet meddeladt sammandrag öfver alla kostnaderne för merberörde inredning ecb reparationer samt rummens förseende med nya möbler och inventarii-persedlar, i stället för de före sista Riksdag anskaffade, hvilka i allmänhet voro af en sämre och efter Riksdagens slut serdeles bristfällig beskaffenhet, hafva för dessa ändamål följande summor blifvit från Riksgälds-Contoret, sedan början af October månad 1835, utbetalda, nemligen: för upphandlade byggnads-materialier R:dr 2,975: 7. 4. „ verkställda murareoch stenhuggaresamt kakelugns-ma kare-arbeten 4,539: 17. 4. „ snickare-arbete • 5,704: „ målare-arbete . 3,219:21. 4. „ glasmästaresamt plåtslagareoch smeds-arbeten 1,185: —» — „ tapetserare-arbeten samt möbler och inventarii-persedlar . 4,629:20. — „ bortföring af grus ocb öfrige transporter m. m 838: 6. —• till Professoren A. NjtsrÖm för ritningars och kostnads-förslags uppgörande, samt tillsyn öfver arbetenas utförande och prisernes controllerande 1,000: — tillsammans R:dr 24,090: 24. — Härförutan skulle, enligt ingifna, men den 20 i denna månad ännu icke godtgjorde räkningar, Riksgälds-Contoret komma att för nedannämnde verkställda arbeten ytterligare utbetala, nemligen : för kakelugns-makare-arbete R:dr 176: 14. — „ snickare dito 900: —- — „ glasmästareoch smedsdito 203:39. — „ tapetserare dito 847:33. 2. 2127 38 2 Summa R:dr B:co 26,218: 14. 2.
Till hennes berömmelse må antecknas, att hon Hon bar på balen en charmant toalett af skär höll en lofvärd måtta midt i denna frestande sidenbrokad med inväfda hvita buketter. I hanembarras de riehesse af » tacksamma » moment_och den hade hon en bukett, som till henne öfverlyckades breda en prägel af naturlig, frisk och lämnats af representanter för hertigdömet Västerhjärtevinnande enkelhet öfver sitt spel. Publiken götland i riksdagens båda kamrar och pryddes syntes, som sagdt, känna sig angenämt underaf band med Västgöta vapen. hållen, slösade bifall och gaf det nya programmet rundligen på hand till en ej allt för efemär En dugande affärskvinna, fröken Maria framgång. P. S. I pressläggningsminuten förspörjes att Charlotta Peterson, innehafvare af en af Jönköpings största affärer och en af de största manu» Petrus Holmiensis » nu frivilligt demaskerat sig fakturaffärer i landsorten, firman M. Ch. Peteroch framträdt som en rutinerad gammal teaterson, afled i lördags efter en längre tids sjukligbekant: Dramatiska teaterns egen regissör hr het. Fröken Peterson, som var en särdeles enerH. Christiernsson. Emil Sjögren-konserten i lördags under hr Tor gisk och dugande kvinna, var vid sin död 76 år Aidins anförande hade, som vi förutspådde, fyllt gammal. Musikaliska akademiens stora salong till sista * plats. Bland den lifligt intresserade publiken beKvinnan och fredssaken. Den lifaktiga förefunno sig äfven kronprinsen samt prins Carl med eningen Studenter och arbetare hade i söngemål. Programmet upptog som bekant utesludags anordnat en diskussion i Landtbruksakadetande kompositioner af den tonsättare, efter hvil • miens sessionssal i Stockholm öfver ämnet » Kvinken konserten benämndes, och till förmån för nan och fredssaken ». Kallelsen hade hörsammats hvilken den gafs. Den framstående kompositören, af så många, som lokalen lämpligen kan rymma, som f. n. vistas på främmande botten, är nämoch spinnsidans representanter voro öfvervägande ligen sjuk och behöfver understöd. Bland de till antalet i salen, men icke i diskussionen.
Det torde dock vara möjligt att detta just utgjorde ett bevis på Ystadboernas goda smak. Måhända hade de köpt bort alla de goda böckerna och lemnat skräpet qvar. Jag höll på att gå utan att köpa något, då jag i en vrå påträffade första bandet af Örsteds »Anden i Naturen.» Den låg der undangömd och dammig, andra bandet saknades och bokhandlaren smålog hälften medlidsamt, hälften satiriskt, då jag köpte den och gick. Med undantag af posthuset, som verkligen är en ståtlig byggnad, består Ystad mest af små ruckliga hus, hvilka hota att störta ned öfver den oförsigtige främlingen, som vågar sig in på de smala, krokiga gränderna. Detta hindrar dock ej att Ystad i förhållande till sin folkmängd är en af Sverges rikaste städer, och efter hvad en passagerare försäkrade mig, räknar den ett par millionärer och flera karlar på några hundratusen bland sina respektabla innebyggare. Huru som helst, gjorde dock Ystad att jag med mindre saknad lemnade fosterjorden; och då Gauthiod följande dag lade till vid Travemünde, var jag ingalunda känslolös för de små behagen hos denna lilla ort, den första jag beträdde på utländsk botten. Trawemünde ser ut som om det härstammade från en ask med nürnbergska leksaker, hvilka på någon mäktig trollkarls bud utvecklat sig i alla dimensioner med bibehållande af sin ursprungliga karakter. Parallelt med hamnen, på några famnars afstånd från den, utbreder sig en temligen lång, brokig rad af små enoch tvåvåningshus af träd, hvita, blå, gröna, roseoch lilas-färgade, genomskinliga i följd af de många, stora fönstren, med platta tak, fladdrande kulörta gardiner för fönsterna och präktigt blomstrande krukväxter uti dem. Utanför dessa svala, luftiga paviljonger sitta familjerna i skuggan af verandorna och lummiga lindar, lugnt blickande på hvimlet vid ångbåten och helt ogeneradt smuttande på en kopp the eller ett glas lemonad, medan sömmen eller tidningsbladet hvila på bordet.
Preste-Ståndet har förklarat alt ifrågavarande vinstmedel må till Riksgälds-kontoret öfverlemnas, för att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, till fortsättning af Statens jernvägsbvggnader användas. Detta beslut närmar sig i så måtto Utskottets af Bonde-Ståndet gillade framställning, som Utskottet afsåg att, al vinstmedlen, minst 5,000,000 R:dr skulle användas till inköp, företrädesvis af sådana obligationer, hvilka af Riksgälds-kontoret utgifvas för lån, som för Svenska Statens räkning kan komma att upptagas till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader, och, efter hvad Utskottet inhemtat, har inom Ridderskapet och Adeln, vid öfverläggningen rörande meromförmälda punkter 44 och 45, den mening uttalats, som Preste-Ståndet såsom beslut meddelat, hvadan anledningen hvarföre Ridderskapet och Adeln, hvilket först återförvisade berörda delar af Utskottets Betänkande, men sedermera, med afslag å Preste-Ståndets, antog BorgareStåndets inbjudning att deltaga i dess beslut, torde kunna härledas deraf att den af Borgare-Ståndet bestämda tid för öfverlemnande! af vinstmedlen närmast öfverensslämde med Ridderskapet och Adelns åsigt. På grund häraf allt, har Utskottet funnit sig böra inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden att instämma i det af Preste-Ståndet meddelade förordnande om sältet för användning af vinstmedlen; men skulle denna inbjudning ej antagas af åtminstone två af bemälda Riks-Slånd, måste frågan afgöras genom omröstning i Förstärkt Banko-Utskott, i hvilket ändamål Utskottet får till Rikets Ständers bepröfvande öfverlemna följande förslag till voterings-proposition: 4:o. Den som, lika med Preste-Ståndet, anser alt vinstmedlen må till Riksgäldskontoret öfverlemnas, för att, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts nådiga förslag, till fortsättning af Statens jernvägsbyggnader användas, röstar Ja; den det ej gör, Nej; Vinner