Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
OiscontVerk , livarköre KIsjoren Larl 8tuart borgat, som oek bemälte klajors skuld tilt ^Vadstena XrigsmansbusOassa, utaf ali. Klajoren k'. X. Xrusenstjerns, 80m a Xxecntiv Auction 8ig tillbandlat klajoren 8tuarts Xgendom Idilia oell 8lora Xerresta. iV:o 4, 878 6:dr 16 sk., 80m as ali, Xronokog den X. Xäntemästaren 8. Xeiiman blifvit bos Lruksidkaren 6. Xablbeck för It. 8t:rs LaocoOiscontVerks fordran utmätte. Xm 8, 208 b:<ir 36 sk. af klagistraten i Lbristi nebamn insände, såsom utgörande lagmannen ä^xei de Xreses skuld till Xäradsskrifvaren O. Xnistedt. X:s 9 6c 73, 860 6:dr, bvilka bagmannen de Xrese, såsom löftesman söv ett af bieutenanteo ikxei Wablkeldt uti (Kötba Lanalbolags f. 4. LiscontVerk upptaget län, latit inbetala. kl:o ro mom. r, 4^c> X^dr 42 sk. 10 r:st., 80m utgjort f. 8. XiksOiseontVerkets återstående fordran bos Lommissionsbandtmstai en Larl baurell. iV:o 10 mom. 2, 670 6:dr l2 sk., 80m icke kom mit XiksOiscontVerket tillksnds af inliutne medel söv Lspitainen 6. ik. baurells, emot bovgen af Lommissionsbandtmätarne ^k.
StatsUtskis utlåt. Nio 422 klef derefter af R. o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning af StatsUtskis d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. Nio 4^8 öfver Hr Petre's inom BorgareSt. väckta motion i anledn. af R. o. Adis, Presteoch BondeStlns fattade beslut, rörlde Riksg.conlis garanti förde lån, som hypotheksföreningar komma att upptaga, blef samsö H. 68 536 Dea aG Mars. ma utlåt, ånyo Legardt på bordet af Hr Hjärne, Harald, och Gr. von Fersen, Hans. Föredrogs ånyo och lades till handhna Bevilln.-, Lagoch Oecon.Utskms d. 21 dennes på bordet lagda memor. Wto 16 i anledn. af gjorda anmärkntr vid TJtsk:ns memor. Wto i3 med förslag till sammanjemnkning af RiksStins beslut, rörtde Utsktns utlåt. Wto 8, ang:de reglementariska föreskrifter för brännvinsbrännings utöfning m. 111. Till pröfning föredrogs BancoUtskts d. 21 dennes på bordet lagda utlåt. Wto 109 i anledn. af de inom 3tne RiksSt. framställda och till Utsk. remitterade anmärkntr emot dess i mom. Wto 84 afgifna förslag tili instruetion för R. Stts Revisorer öfver Bancoverket. Uppå begäran af Gr. von Fersen, Hans, blef Hr Stuarts utlåt, åtföljande reservation uppläst. Gr. von Fersent Som detta betänk, innehåller svar på en återremiss, så får jag hos Hr Gr. o. Landtm, hemställa, huruvida icke det förra betänk, i ämnet WTto 84 med de förändringar, som i betänk. Wto 109 blifvit föreslagna, bör punktvis föredragas; och anhåller jag att dervid särskildt få framställa de anmärkntr, som synas mig nödiga. R. o. Ad. beslöt, alt målet skulle punktvis pröfvas och att memor. Wto 84 skulle tagas till grund för föredragningen.
Beträffande serskildt frågan om begrafningshjelp för åtskilliga lägre betjente, såsom länsmän, gevaldiger, fångvaktmästare och fångknektar, äfvensom kammardrängar m. fl., hvilka hittills varit från nådärs-besparings aftjenande befriade, ehuru deras sterbhus, sådant oaktadt, egt att 6 månaders lön, såsom begrafningshjelp, åtnjuta, har Kongl. Maj.t väl, uti sin vid sista riksdagen aflåtna proposition i förevarande ämne, med afseende å desse personers knappa lönevilkor, i nåder föreslagit, att nämnde förmån måtte för dem bibehållas; men då förbättring uti lönevilkoren för bemälde personal dels sedermera blifvit tillvägabragt, dels, i sammanhang med nya löne-regleringar, torde komma att beredas, har Kongl. Maj:t, på det att, om begrafningshjelp i allmänhet upphörer, nyssberörda undantagsstadgande jemväl må kunna undvikas, nu föreslagit Rikets Ständer, att äfven förstnämnde stadganden måtte upphäfvas, dock så att sterbhuseir efter de personer, hvilka dessförinnan erhållit befattningar, hvarmed följt förmånen af begrafningshjelp utan nådårs-besparings aftjenande, varda vid åtnjutande af en sådan förmån bibehållne. Som emedlertid upphäfvande af nu gällande föreskrifter om ofvanberörda löne-innehållningar icke kunde bringas till verkställighet med mindre, än att vederbörande pensions-kassor tillförsäkrades ersättning för de till dem anslagne och till uppfyllande af deras förbindelser påräknade inkomster, hvilka genom vakansoch förslags-Iiggetidssamt nådårseller begrafningshjelps-besparingarnes upphörande skulle förloras; så och med afseende å de närmare utredningar, hvilka, på sätt förut nämudt är, nu mera blifvit verkställde, har Kongl.
Den nu upplästa expeditionen innehåller intet annat, än hvad redan blifvit af RiksStånden justeradt och af Talmännen underskrifvit, nemligen att dessa 124,000 R:dr icke skola såsom Saltpeterskalt utgå. De måste således fördelas på den öfriga Bevillningen. Herr von Hartmansdorff: I den af Talmännen underskrifne RiksStaten står icke annat, än den af StatsUtskottet uppgifna Statsbrist-summan, men ingen ting om dessa I 17. Den 7.7. Januarii e. m. 134.000 R'dr. Jag liar trott, att, då man talar om ny Bevillning, man dermed menar den Allmänna, men icke TullBevillningen. Jag anhåller derföre ännu en gång om uppskof, till dess BevillningsUtskottet uppgifvit, huruvida någon ökad Allmän Bevillning behöfves, eller icke. Friherre Cederström: Jag anhåller, att den ifrågavarande delen af Expeditionen måtte å nyo uppläsas, på det Herr von Hartmansdorff må erfara, att ej ett ord finnes derom, huru summan skall utgå; beloppet måste deremot vara utsatt. I anledning häraf upplästes den ifrågavarande delen af §., så tydande: ”StatsVerkets Utgifter ”Då härifrån afdrages Stats”Verkets påräknade Inkomster R:dr ^,285,000. ”samt för Saltpetter”gärden af ökad Tull”och BränvinsBevill ”nin Efter hvad j3g kunnat fatta, står det bestämdt, att dessa 124,000 R:dr skola utgå genom ökad Bevillning. Det är visserligen sant, att Den 22 Ja nu nr ii e. ra. att man lian kalla äfven Tulloch Postmedlen för Bevillning, men sådant är icke det allmänna begrepp man fäster dervid. Jag tror således termen i RiksdagsBeslutet böra modifieras, för att icke förleda omdömet. ^ Friherre Cederström: Denna §. angår Stalsregleringen och icke Allmänna Be vinningen. En annan §. i RiksdagsBeslutet kommer alt innehålla hvad Rikets Ständer om Allmänna Bevillningen beslutat.
Dito d. 22 Sept. 1818. Till en Länsman i VesterNorrlands Län, Lön Wendes Artilleri-Regemente: Dito dito efter Kammarförvandten Lind Lönerne för åtskillige vacante tjenster deremot blifvit besparde: 5 Begrafningshjelp efter Qvnrtermästaren Sandberg >4 5 6 3 Tunnor Spannmål a 4i B:dr Arfvode för Läkarevården i Landskrona och i3 24 24 Dito d. 10 Junii 1817. En Enspännare i JönCederströniska Hussarerne: Malmö 1819 . Efter Kongl. Brefvet d. 28 Dec. 1818, Stats1,647 köpings Län, Lön io3 5 — Efter Kongl. Brefvet d. i5 Dec. 1812. Aflö- • /1*• 0 Commissarien Söderholm, extra Lön Dito d. 28 Maj 1818. Afl. Stats-Commissarien 24 — Dito d. 17 Jan. i8r5. Lönefyllnad lill LänsI 'tö 10 Skånska Norra Infanteri-Regementet: männen i Westerbottens Län 200 32. 4 mng tor s. a. 1 O —“ Lunnii lönefyllnad, till Kamereraren Wester631 26 Dito d. 28 Julii i8i3. Hyra för Landshöfdingei33 Efter Kongl. Brefvet d. r5 Dec. 1818. Tractastrands disposition . — Ämbets-riurinien i Kronobergs Län , 16 Uplands Regemente: mente vid Huldoch Trohets-Edens afläg477 8 Dito d. 9 Mars i8i4- Seereteraren WennerDito d. 12 Julii 1815. Ersättning för år 1819 gande 1818 . mark, 1 (Sc 2 Qvartalens Lönetillökning . 33 16 — till åtskillige Tjenstemän m. fl. i Norrbottens Efter Kongl. Brefvet d. i5 Sept. i8(5.
Af hufvudsaklig vigt för den allmänhet, som begagnar depositions-afdelningen, skulle det följaktligen vara, om en sådan förändring i detta expeditions-sätt kunde tillvägabringas, att hvarje inlemnad expedition vunne sin fullständiga och afslutade handläggning, utan att inlemnaren besvärades med bestyret att densamma fortskaffa från deri ena tjenstemannen och afdelningen till den andra, och utan den tidsutdrägt och omgång, som deraf vore en nödvändig följd; hvilken förändring, enligt Kommitterades tanke, kunde ändamålsenligt utföras, så vida kassa-rörelsen, för såvidt den omfattade kontant uppbörd och kontant utgift, bedrefves i ett sammanhang med depositions-rörelsen uti en för begge gemensam lokal. Uttalande den åsigt, alt det obestridligen vore i alla afseenden lämpligast och för allmänheten beqvämast, om en för kassaoch depositions-rörelsen tjenlig, ge mensam lokal kunde pä nedra botten af Banko-husen åstadkommas, hafva Kommitterade likväl förmält att deremot förekomma binder och svårigheter, som icke stöde att undanrödja; ty de lokaler å nedra botten, som uti Banko-husen redan finnas, Banko-Utskottets Betänkande, M 61. 3 voro icke af den beskaffenhet alt, genom förändrad inredning, hvarken det utrymme kunde vinnas, hvilket oundgängligen erfordrades så väl för en ändamålsenlig placering af den kassaoch depositions-afdelningarne tillhörande talrika tjenstemannapersonal, som för den, ofta (ill stort antal på en gång sammanträffande, trafikerande allmänhetens obehindrade tillträde, elier tillräcklig dager kunde erhållas, förnämligast och ovilkorligen erforderlig för möjligheten af en fullständig och säker granskning af inkommande assignationer, hvarpå verkets och tjenstemännens trygghet mot förluster i så väsendtlig mån berodde.
Inbetalningar å detta slags lån, deruti inberäknade de genom omsättningar och panternes försäljning å auktion liqviderade, hafva uppgått till „ „ 405,874. hvadan utlåningen, såsom vanligt, öfverstigit inbetalningarne, och under ifrågavarande tidrymd med icke mindre än B:ko R:dr 43,490. §. 32. Belåningen af jern, koppar och andre vågförde effekter (§§. 164—170 i Banko-Reglementet) har under förut omförmälde tidrymd förhållit sig sålunda: *) Häruti inbegripas upptupne räntor. 30 Nya Låu hafva utgått till belopp af 13:ko R:dr 1,990,670. hvaremot de verkställde inbetalningarne utgjort . „ „ 2,573,006: 22. 7. och visar sig således här en låne-förminskning af B:ko R:dr 582,336: 22. 7. Belånings-priset å Garkoppar har, enligt Fullmägtiges beslut af den 12 nästlidne Juni, blifvit nedsatt från det förut gällande af 90 R:dr till 88 R:dr Banko per Skeppund. Emot pant af Tackjern (se §. 171 i Banko-Reglementet) äro under samma tid uttagne 18 Lån på B:ko R:dr 29,668. Inbetalningarne åter å dylika lån hafva uppgått till „ „ 30,686. och öfverstiga således utlåningen med B:ko R:dr 1,018. §. 33. Af Bankens Fiskals-Embete äro 3 stycken lån, emot pant af jern oell vågförde effekter, i konkurser vederbörligen bevakade. §• 34. Den i Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers Berättelse (pag. 31) omnämnde rättegång emellan Banko-Commissarien A. T.
Jag får derföre fästa LagUtsk:s synnerliga uppmärksamhet på denna §, och hoppas, att Utsk. ej skall underlåta att deruti göra den rättelse, som är af behofvet påkallad. Uti 9 §.n stadgas ansvar för tjensteman, som missbrukar sin makt och myndighet. Flere talare hafva förmenat , att del ej vore rätt att i denna lag intaga dessa straffbestämmelser. För min del finnér jag det vara alldeles 1 sin ordning, att rättigheter och skyldigheter äro bestämda på samma ställe; och då lagen upptager de rättigheter, som tillkomma en sådan embetsman, så anser jag det äfven vara rätt och i sin ordning, att här stadga de straffbestämmelser, sorn finnas lämpliga för dem , som öfverskrida och missbruka sin makt. I afseende på den anmärkn., som i förmiddags gjordes af Hr Lefren emot ordställningen i 9 §:n, så får jag nämna, 4o6 Deu ij OclcLer e. m. att jag anser samma anmärk», vara fullkomligt riktig. Der står nemi.: "'Förgår sig, vid sådant tillfälle, mililär-befälhafvare genom vapnens brukande, innan lian af civil-my ndighet derom anlitad blifvit, straffes” etc. — Felet Inar är så tydligt, att jag nästan vill tro, att det tillkommit genom tryckfel; ty meningen är naturligtvis den, att, 0111 militärbefälhafvare brukar vapen förr än han af civilmyndighet derom anlitad blifvit, eller eljest i o träng t mål, stral fes etc. Hvad åter angår så väl Hr Lefreåis som den siste värde talarens yttrande derom , som skulle det vara orimligt , alt militär-befälliafvare skulle blifva ansvarig för den skada, som kunde uppkomma, så tror jag, att denna anmärkt), uppkommit genom ett missförstånd om LagUtsk:s mening. Det kan nemi. icke vara LagUlskis mening, att en mililär-befälliafvare, som, på sätt Hr Lefren på f. 111. uttryckt sig, iakttagit allt hvad som stålt i lians makt för att förekomma oordning, skulle kunna ådömmas ersättning för den skada, som uppkommit mot hans vilja.
Af dessa ekal och då Utskottet tror, att Ridderskapet och Adeln sjelfve anse deras värdighet Den 2.J Juli e. m• fordra, att desSecreterare, i och för denriii tjenst, bör njuta den inkomst, som på en gnntt svarar emot Ståndets anseende och de kunskaper, som en sådan Tjensteman bör äga, drager Utskottet icke i betänkande tillstyrka, att RiddarhusSecreteraren bör så lönas, att lian kan hafva en skälig och anständig utkomst, utan att behöfva, medelst bisysslor från någon annan lönefond, än Ridderskapets och Adelns, dertill hamta me* del. Om Utskottet vid afgörande af den frå» gan, efter hvad grunder lönetillökning bör ske* endast finge följa sin önskan och Tjenstemännens behof, utan att tillika afse RiddarliusCassans tillgångar; skulle Utskottet med nöje förena sig med de Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, som yrkat att Riddarhusets Tjenstemäns Löner skola förhöj as efter enahanda förhållande, sorn Rik* sens Högiofiiga Ständer, i anledning af Stats Utskottets förslag, bifallit för Civile Tjenstemän och Löntagare; men då, äfven om några särskilda utvägar till RiddarhusCassans förökning skulle kunna påfinnas, dessa i alla fall säkerligen blefvo otillräckliga vid beräkningen af en sådan löneförhöjning; och enär det, vid antagande af en sådan grund, vöre nästan omöjligt, att från det ena året till det andra beräkna Cassans utgift för Tjenstemännens aflöning, då sådant beror pa
Jo, säger författaren, » redan den omständigheten, att mannen är äldre, skall i de flesta fall gifva honom öfvervigten, åtminstone till dess båda nått ett lefnads-stadium, der skilnaden i år är af ingen betydenhet. Ett större inflytande tillfaller äfven naturligen den, hvilken det än må vara, som skaffar i huset medel till uppehälle. » Här talar författaren sålunda för mannens » tyranni », och i den följande ger han en förklaring som nära på är ett försvar för detsamma. » Den olikhet, som härrör af denna källa (skaffandet af uppehälle) beror icke på äktenskaps-lagame, utan på de allmänna vilkoren för det menskliga samhället sådant det nu är. » För att fria sig från misstankar att ha talat för mannen slutar författaren kapitlet med att uttala den åsigten, det i allmänhet sakenafgöres i godo. Men hvad vill det säga, då båda äro af olika meningar? Jo, det vill säga, att den ena ger sig! Hvem? Författaren medger att qvinnor finnas som äro hersk-lystna. » Utan tvifvel finnas qvinnor, för hvilka jemlikhet icke är nog, med hvilka ingen fred är möjlig, så länge någon annan vilja eller önskan får göra sig gällande, än deras egen. På sådana personer finner lagen om skilsmessa sin rätta tillämpning. » Han erkänner vidare att familjen icke är någon skola för uppfostran till jemlikhet. » Menniskoslägtets sedliga uppfostran har hittills förnämligast utgått från den star-kares rätt och passar nästan uteslutande för de förhållanden, som styrkan skapat ( Dén nuvarande sedeläran passar derför hufvudsakligen för ett förhållande mellan befallande och lydande. Men befalla och lyda äro endast olyckliga nödvändigheter. » Hvad få nu barnen först af allt lära? Lyda. Lyda. Lyda. Författaren fortfar alltså: » Familjen är en skola för despotismen ... Hon skall alltid för barnen blifva en skola i att lyda, för föräldrame en skola i att befalla! » I den stora och värsta af alla frågor om qvinnans, icke rättigheter, utan lämplighet och förmåga att under nuvarande förhållanden försöija sig med sitt arbete, intar författaren till » Qvinnans bibel » en ståndpunkt, som väl svårligen skall anses frisinnad af våra modema slafvin-nor.
I följd af hvad jag sålunda haft äran anföra och i den öfvertygelse, att behofvet af en förändrad lagstiftning i förevarande ämne länge varit insedt, får jag härmed vördsammast föreslå, att, med upphäfvande af K. Förordn. d. 5 Mars 1746 och de i ofvan åberopade K. Bref till följd deraf gifna föreskrifter, så vidt de afse stöld utur bref, sorn icke äro å postcontor eller under annan allmän säkerhet inlemnade, i hvilka sistnämnda fall den förut varande straffbestämmelsen torde, af skäl, som jag nu ej anser mig behöfva andraga, äfven hädanefter böra bibehållas, måtte genom utfärdande Förordn. stadgas, ”att den, som olofligen ”uppbryter andras bref, hvilka icke äro å postcontor eller "under annan allmän vård inlemnade, och derutur tager "penningar eller penningevärde, skall undergå det straff, ”sorn för annan stöld med inbrott finnes i lag stadgadt.” Om remiss till LagUtsk. af denna min motion anhålles vördsammast. Dessa 2:ne anföranden lades på bordet. Hr Roos Carl, Ulr., hade inlemnat följande: Hos H. R. o. Ad. får jag vördsamligen föreslå, att det arfvode, som, med undantag af ordföranden, hittills blifvit utgifvet till hvardera af de öfriga ledamöterna i Ridd.-Direct., för det kommande måtte indragas och besparas. Såsom motiver för denna min motion får jag den äran framställa: 1:0 Att medlen till ifrågavarande utbetalning erhållas genom en capitationsafgift å R. o. Ad:s medlemmar, hvaruti millionären bidrager precist lika mycket som den, hvilken intet äger, — ett beskattningssätt, som redan länge rätteligen blifvit ansedt såsom det mest lastvärda. 2:0 För hvar och en af R. o. Ad:s ledamöter, som deltagit i val af Ridd.-Directörer, lärer det listlöperi och, om jag så får säga, röstvärfveri, som vid sådana tillfällen äger rum, icke vara obekant.
Fröt. 1845, 4 Sami. 2 A/d. 20 TI,i/t. 3 18 Statssamt Allm. Besv. o'. Ekon.-Utskottens Utlåtande, JY.-o 105. mål betala och denna urgamla förmon blifvit, genom Kongl. Resolutionen på Presterskapets i Bohus Län besvär vid 1723 års Riksdag af Kongl. Maj:t under den 8 October samma år ytterligare stadfästad, Kongl. Maj:t, sorn ansåge, att med kyrkotionde i Bohus Län borde förblifva vid hvad förr vanligt varit, helst Provincen, i anseende till sin ringa sädes-afkastning, tarfvade att på nämnde sätt blifva lindrad, funne både med rättvisa och billighet öfverensstämmande att ändra och upphäfva den öfverklagade §. 8 uti Högstberörde Resolution på Presterskapets besvär, samt i Nåder bibehålla allmogen i Bohus Län vid den förmon att då och framdeles, emot Tre Daler silfvermynt tunnan, få deras kyrkotionde-spanmål inlösa; hvaremot det ålåge församlingarne i detta Län att, för kyrkornas underhållande och reparerande, när det fordrades, draga sådan försorg, att icke något i den delen eftersattes af hvad lag i ihv mål bjöde; och har Kongl. Maj:t derefter, genom Nådigt Bref af den 18 Juni 1817, ytterligare fastställt om förmälde uti Kongl. Resolutionen den 22 Mars 1770 meddelade föreskrift. I anseende till de sålunda upplyste förhållanden samt enär Bifallandet af motionärens förslag skulle betaga allmogen i Bohus Län en rättighet, sorn den af ålder egt, kunna Utskotten icke tillstyrka ifrågavarande motion, hvilken alltså torde förfalla. Stockholm den 4 April i845. Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, N.-o 106. I Nio 106. Ank. till Eip.-Ul*k. den 9 April, kl. 6 t. m. Betänkande, i anledning af ej mindre Kongl.
Ty härpå ligger största vigt, emedan någon tillförlitlig jordbruks-statistik, hvilken dock vore af oskattbart värde, ej kan upprättas innan säker kännedom* \innes om landets areal af åker, äng, skog o. s. v. och denna kännedom åter icke kan erhållas, ulan genom ekonomiska kartor och beskrifningar, hvartill kommer den högst väsendtliga omständigheten, att det visserligen icke är nog att upprätta dylika kartor och beskrifningar, utan desse måste, med nya kostnader, vid vissa tidpunkter - hvart femte eller tionde är. e. d. — öfverse» och rättas efter de förändringar, som timat, till följd af nyodlingar, nybyggnader, väganläggningar, m. m., men hvilket omöjligen låter sig tillfredsställande göra å kartor, författade i mindre -kala än en tjugutusendedel. Och dock upprättas karteverket öfver Norrbottens län i xouVön:<^e^ naturliga storleken, enligt hvilken skala, 100 fot å marken, på kartan motsvaras af jg.dels linie d. v. s. ungefär en vanlig nagels tjocklek, — och således arealen af ett qvadratref, eller 5f:dels kappland, knappt kan å kartan utmärkas, äfven i det högst sällsynta fall, att berörda areal har formen af en qvadrat — hvars sidor komme att innehålla allenast fg.de 480 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 243. en högst betänklig sak, emedan kartefigurernas innehåll skall i beskrifningarne uppgifvas i qvadratref, men hundradetals byggnadstomter, trädgårdar, nyodlingar m. m. icke innehålla ett qvadratref och följaktligen alldeles icke kunna å karta i v;dels skala upptagas. Det är ett oroväckande faktum, att Regeringen har en stor benägenhet och förmåga att, ehuru sådant är betungande för Statsverket, inrätta nya embeten och styrelser, i stället att åt redan varande uppdraga tillsynen öfver nya arbetsföretag eller inrättningar.
Bihang tili Riks-Ståndens prot. 3 Sami. Konst.-Ut:s Mein. Ridd. och Adelns prot. den 10 Oct. 7 Nov. Preste-Strts prot. d. 14 Oct. 11 Nov. Förslag till ändring af de i Tryckfrihets-Förordningen genom hänvisning till 8 Kap. Missgernings-Balken fastställda straffbestämmelser. Tryckfrihets § 8:o. Vid Rättegångens början böter. Har Boktryckare, utan Författarens eller Utgifvare ns tillstånd, dess namn en skrift isatt, straffes enligt Missge mingsBalkens 8 Kap. 3 §. 9:o. Hvarje skrift utgifva. Förordningen. i. 8:o. Vid Rättegångens början böter. Har Boktryckare, utan Författarens eller Utgifvarens tillstånd, dess namn en skrift åsatt, straffes med f ängelse å fästning från och med Två månader till och med Ett år. 9:o. Hvarje skrift .— utgifva. 40 Konititutions-Utikotlels Memorial JV.-o 2. Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter häfver ej brutit emot Författarens äganderätt, då han i dem insända anonyma skrifter utgifver. Hvilken som å en Skrift bedrägligt titelblad eller orätt författareeller utgifvare-namn utsätter, straffes, ev ligt Missgernings-Balkens 8 Kapitel. Diktadt namn hemtad. 10:o. A hvarje Skrift varde Boktryckarens namn, tryckningsorten och årtalet utsatta; Uraktlåter Boktryckare sådant, plikte han första gången Trehundra Riksdaler och andra gången Sexhundra Riksdaler; sker det tredje gången, vare han sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter någon å tryckt skrift falskt boktryckare-namn eller orätt tryckningsort, skall han derutöfver anses efter 8 Kap. 5 §. Missgernings-Balken. Hvad här dylik beskaffenhet. Utgifvare af Dagblad och Periodiska Skrifter häfver ej brutit emot Författares äganderätt, då han i dem insända anonyma Skrifter utgifver.
Majit i nåder gillas, fordras likväl icke obetydliga bidrag af statsmedel. På sätt i det föregående blifvit omförmäldt, är nemligen Amiralitets-krigsmans-kassans förmåga, att fullgöra de densamma, enligt gällande Reglemente åliggande, förbindelser begränsad af pensionsfondens tillgångar, och dessa åter hafva redan en längre tid varit för ändamålet så otillräckliga, att pension först efter långvarig väntan kunnat afskedssökande tilldelas. För något mer än ett tiotal af år tillbaka befann sig Arméens Pensions-kassa i enahanda belägenhet, men har sedermera, genom Kongl. Maj:ts Nådiga bemedling, riksdag efter annan varit understödd medelst särskildt på Riksgälds-kontoret anvi^adt kreditiv samt sålunda satts i tillfälle att till hvarje pensionsberättigad delegare i kassan, med månaden efter erhållet afsked, utgifva honom derifrån tillkommande pension» »Af ett dylikt understöd har alltså äfven Amiralitets-krigsmans-kassan i främsta rummet behof, för att framdeles kunna, utan uppskof med afskedsansökningars beviljande, utgöra stadgade pensioner efter 1838 års Reglemente till dem, som dertill äro berättigade; och skulle det i sådant afseende erforderliga belopp, enligt från kassans Direktion infordrad uträkning, för åren 1861, 1862 och 1863 tillhopa uppgå till 159,867 R:dr eller för år i medeltal till 46,622 Riksdaler Riksmynt. Om lill detta sednare belopp R:mt R:dr 46,622 lägges hvad, enligt jemväl från bemälda