Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Återstå för de skjutsskyldige att betala 10 R:dr, d. v. s. 1 R:dr 2 öre per hemman. 44 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o HO, Af de inkomna upplysningarne inhemtas* att skjutsersättningen för hvarje häst per mil utgår till helt olika belopp, och någon utväg att utan skjutsandes eller resandes obilliga betungande bibehålla eller jemna legan till lika belopp per mil för alla orter inom Riket lärer svårligen under sådana förhållanden kunna upptänkas. För den bårdt betungade Dalalmogen, som af egna medel måste bekosta omkring 85 öre för hvarje mil, som resande genom dess land med en häst färdas, vore det ingen lindring om än skjutsen betalades med 4 R:dr 25 öre milen, då deremot i Rikets mellersta landskap derigenom uppkomme ett öfverskott af 45 å 2 0 öre milen. Samma skiljaktighet förefinnes jemväl uti detta hänseende vid olika skjuts-lag inom samma ort. Yäl synes Herr Arnells motion i dess andra punkt erbjuda en utväg att åtminstone inom samma län kunna stadga lika lega vid alla gästgifverietoch på samma gång lindra de hemman, hvilka för det närvarande ensamma bära skjutsbördan; men då ett dylikt förslag vid sednaste Riksdagen af de fleste Riks-stånden Vid Bonorp (Ibmj är den utgjorda skjutsen 514 mil. Entreprenör fordrar .. 160: — hvilket, fördeladt på 5 hemman, gör 32 E:dr per hemman. Förhöjning beviljas med 20 öre per mil, ger för 514 mil 100: — Återstå för skjutslaget 60: — d. v. s. 12 R:dr per hemman. Vid Rotebro (Stockholms län) belöper sig skjutsen till 5,572 mil. Entreprenör fordrar T ... R:dr hvardera; men förhöjning beviljas med 30 öre per mil, ger 1,670: — Återstå 1,720: — d. v. s. föga mer än 20 R:dr per hemman. Vid Ofvanmyra (Stora Kopparbergs län) belöper sig skjutsen till 1,144 mil.
Dessa gåfvos i ett långt, rektangulärt tält, som hörde till öfverstens utrustning och hvilket han slagit upp på sluttningen af åsen, vid ena ändan af lägret. Närmast bakom stod den stora vagnen, som drogs af fyra mulåsnor och rymde både museet och artisterna. Dess långsida bildade ändväggen af tältet, hvilket några alnar därifrån var afdeladt medels en tvärvägg af duk, försedd med två öppningar till arenan. Denna låg straxt innanför: en brädplatform, ett par fot högre än marken, och omedelbart bakom det halfva dussin lampor, som belyste platformen, vidtog det för åskådare afsedda rummet. Det kunde hålla femtio, i nödfall till och med sextio personer, men sittplatser funnos endast två rader, för högst trettio. Vid den första föreställningen var det ännu icke fullt, ehuru mycket godt hus. Öfversten och jag höllo oss vid den ena af öppningarna till arenan, medan sekreteraren, som för tillfället var behjälpligt nykter, bar upp entréeafgifterna. Första nummern var en lika enkel som lättfattlig pantomim, utförd af den feta flickan "som var endast sjutton år gammal, men vägde aderton lispund" och "det lefvande benranglet". Huruvida hon nu värkligen vägde aderton lispund vet jag icke och säkert är att hon sett åtskilligt flera än sjutton vårar, men säkert är också att hon var oerhördt fet. I sin upptill och nedtill lika orimligt dekolleterade dansöskostym var hon rent af skrämmande. Och i bredd med henne såg det lefvande benranglet i sanning ut som om han ej haft ett uns kött mellan huden och knotorna. Pantomimen bestod däri att benranglet på allehanda otvetydiga sätt ådagalade sin förtjusning för köttmassan. Och knalleffekten kom då den feta steg upp, trippade bort öfver platformen, så att både den och hon själf råkade i gungning, och kom tillbaka med en flaska och två glas på en bricka, hvilken hon bar på bröstet. Utan att stöda brickan med handen slog hon whisky i de båda glasen, skålade med tillbedjaren och drack, hvarpå denne ställde sitt glas tillbaka på brickan, slickade sig våldsamt om munnen och kysste hennes ena hand, medan hon blygsamt skylde ansiktet med den andra.
Jag kände mig som en halfgud, för hvilken de små dödliges vanliga lagar icke existera, och jag var stolt öfver den hemlighet, som fyllde mig med berusningens lifskraft och ungdomens illusion. Jag var till mods som en spelare, hvilken känner, att hans dag är inne, och som i ett slags kallblodig yrsel fördubblar insatserna, för att ingenting af den tur, som han icke vill mista, skall gå förloradt. Jag hörde som klang af guld rassla omkring mig, och jag spelade icke om den värdelösa metallen, utan jag satte mitt lif till insats. Denna insats var sämre, än jag själf visste af, och jag hörde ej, att klangen af den vinst jag skördade var oäkta. Ty jag anade icke ett ögonblick, att min medspelare spelade falskt. Jag anade det ej ens den dag, då jag första gången kom att tänka på, att min hustru lefde, och att också hon hade anspråk på mig. Ty detta hade jag glömt, och så tyst gick Olga fram i det lif, vi båda nu lefde, att jag kunde glömma henne. Det var en afton, som jag följde fru Dagmar hem, vägen gick nedanför den barrier, vid hvilken min hustru och jag plägat stanna under våra aftonpromenader det år, som nu syntes mig vara en längesedan försvunnen parentes i mitt lif. Det var månsken, och sannolikt samtidigt kommo fru Dagmar och jag att tänka på, att om någon stod uppe på terrassen, skulle vi synas, då vi gingo vägen fram. Vi vände oss emellertid icke om, utan gingo obesväradt vidare, och jag minns, att jag hela tiden var viss om, att Olga såg oss. Hur jag fick denna tanke, vet jag ej. Jag hade ju nästan upphört att minnas henne. Men jag visste det så säkert, att jag kunnat säga det, om jag ansett saken vara af den minsta betydelse. När vi kommo förbi kullen och skulle vika af där vägen kröker, för att gå fram till fru Dagmars villa, vände vi oss båda om, och i månskenet som låg klart öfver de aflöfvade träden – vi voro redan i början af mars – sågo vi på en gång tydligt en kvinnlig gestalt, som böjde sig öfver barrieren och betraktade oss. Vi stannade icke och gåfvo icke något tecken, att vi sett Olga stå där.
Flyttsaker: reseförnödenheter, af egaren sjelf medförda, då de af vederbörande tullkammare eller tullinspektion finnas ej öfverstiga hans behof under resan — Fria. inkomna för sådane Svenske undersåters räkning, som varit å utrikes ort bosatte, så framt effekterna vid införseln finnas gamla och brukade samt på särskild anmälan hos General-tullstyrelsen pröfvas ej öfverstiga egarens behof — Fria. öfriga inkommande gamla och brukade husgerådseller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel, äfven • såsom nya, ej genom denna taxa är i allmänhet medgifven tullfritt eller emot lägre tull, än högst 10 procent af värdet, då sådan förtullningsgrund bör tillämpas), när de vid införseln, på särskild anmälan hos tullkammare eller tulldistriktchefer, vid 300 R:dr Riksmynts värde eller derunder, 12 Förning till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr. öre. Flyttsaker s samt hos General-tullstyrelsen, då värdet öfversk ju ter 300 R:dr R:mt, pröfvas icke öfverstiga egarens behof R:dr 100 R:mt 10 — Mildorinus och saft; hänföras under Apotheksvaror. #Miisk 1 centner. 2 — Fnöske, beredt Frit t. Fogelliou hänföres under Lim, andra slag. Foglar, lefvande — Fria. slagtade; hänföras under Kött. preparerade till raturalie-samlingar; hänföras till Naturalier. Foller, tenn-, eller Stanniol 1 skålp. ts Formar, af jernbleck eller annat ämne för sockerbruken, tryckoch pappersformar, äfvensom formar, som begagnas till pastellage-ai beten, hänföras till Reds kap och Machinerier. Fosfor i skålp. 8 #Fotograficr; se Kopparstick. Frrnsar; se Gulddragareoch Snörmakare-arbeten. Friktion sstick or och Friktionssvamp: se Tändstickor och Tändsvamp. Frukter och Fär, ej specificerade: friska —.
Vidare hade Landshöfdinge-embelet i Malmöhus län, medelst skrifvelse af den 14 sistlidne Augusti, i underdånighet öfverlemna! en af Direktionen för LandskronaEslöfs jernvägs-aktiebolag, gemensamt med koniiterade för staden Helsingborg, gjord underdånig framställning, deruti anförts hurusom, efter det södra stambanan genom Skåne hunnit fullbordas och för allmänna rörelsen upplåtas, erlarenhetpn allt mer och mer ådagalagt, hvad redan vid stambanans påbörjande befarades, att trafiken till betydlig del droges från öfriga å Skånes vestkusl belägna städer till Malmö, hvilket förhållande åter menligt inverkade på välståndet äfven på den kringliggande landsbygden, som, i den mån städerna ginge tillbaka, förlorade den förra fördelaktiga afsättningen af sina landtmannaprodukter. En jernvägsförbindelsc mellan dessa städer och södra stambanan vore följaktligen ej mindre för städerna sjelfva, ån ock för den omkringliggande landsbygden, al högsta nödvändighet påkallad; men enär städerna icke förmådde att på egen bekostnad anlägga de hanor, som för berörde förbindelses åvägabringande erfordrades, och särskilda banor till stambanan fråu både Helsingborg och Landskrona icke lämpligen borde anläggas, hade Helsingborgs stad och Landskrona-Eslöfs jernvägs-aktiebolag öfverenskommit om gemensam framställning i fråga om anläggandet af banor i och för stambananans sammanbindande med nämnde städer; anhållande sökanderne att, som det, oaktadt flerfaldiga försök, hittills icke lyckats att anskaffa tillräckliga medel för ifrågavarande företag, Kongl. Majit måtte af Rikets Ständer härtill äska ett anslag, motsvarande två tredjedelar af den kostnad, hvartill jernvägs-anläggningen, i enlighet med det förslag, sorn kunde varda af Kongl. Majit faststäldt, komme att uppgå, samt på de vilkor och bestämmelser i öfrigt, som Kongl. Majit kunde
Proposition N:o 54 17 betänklighet icke möta för att i afseende på nybyggen, hvilkas anläggande ännu icke blifvit enligt gällande författningar medgifvet,-föreskrifva bestämmelser hvarigenom blifvande innehafvare af sådana nybyggen, äfven sedan desamma, efter fullgjorda odlingsoch bygguadsskyldigheler, i öfrigt iklädt sig natur af skattehemman, underkastas en inskränkning i räfigheten till skogens begagnande, som väl ställer dem i detta afseende uti ett annat förhållande än öfriga skattehemmansegare, men på samma gång länder så väl dem som det allmänna Lill en obestridlig framtida båtnad, och då vidare redan varande nybyggens rättighet till ullofvade förmåners åtnjutande är endast vilkorlig och beror af föreskrilna odlingsoch byggnadsskyldigheters fullgörande, hvarförutan sjelfva besittningsrätten till nybygget jemte alla anspråk på ersättning för nedlagda kostnader går förlorad, samt det ej mindre för Kronan än för ifrågavarande trakters innevånare är af synnerlig vigt. att de förändrade bestämmelserna vinna en så vidsträckt tillämpning som med rättvisa och billighet är förenligt, tvekar jag icke att föreslå deras utsträckande äfven till sådana äldre nybyggen, för hvilka föreskrifna odlingsoch byggnadsskyldigheter icke inom behörig tid blifvit i enlighet med gällande författningar verkställda och öfver hvilka i följd deraf Kronans dispositionsfrihet måste anses vara återställd. Hvad beträffar arten och vidden af ifrågavarande inskränkning, så enär densamma har till syftemål endast att skydda den vexande skogen för sköfling, bör derigenom, enligt min tanke, icke läggas något hinder för markens verkliga uppodling. Då emellertid häraf kunde uppstå fara att den uppgifna afsigten att odla jemväl hädanefter begagnades såsom förevändning för skogens nedhuggande och någon garanti emot en sådan fara lärer vara nödig, så torde odling icke annorledes än efter anmälan å syn böra tillåtas och derjemte föreskrifter meddelas till be tryggande af att en tillåten odling verkligen varder inom förelagd tid fullbordad. Ej heller torde det böra förmenas hemmansegarne att fritt använda hemmanets skog till husbehof.
Under revisiousåret hafva från Stuteriet blifvit försålde 11 hingstar och 11 ston. tillsammans 22 hästkreatui , för ett sammanlagdt värde af 8.015: 24. Högsta betalningen för försåld häst utgjorde 612: - — Lägsta dito dito 100: — Medelpriset dito 364: 16. 4. § 3. Af de räkenskapen följaktiga särskilda redogörelser öfver stuteripersonalens pensionsfonder inhemtas, att behållningen vid årets slut utgjort: o A fonden för Stuteriets tjenstemän samt deras enkor och barn 19,240: 7. 6. A fonden för Stuteriets stallbetjenter samt deras enkor och barn 367: 42. — § 4. Revisorerne hafva vid denna räkenskap icke funnit något att erinra. Ottenby Stuteri. Räkenskapen, som utan anmärkning blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, utvisar följande: Debet: Balans från år 1856: Balans till år 1858: Balans från år 1856: Utgifter: Aflöning och arfvoden J 2,701: 8. 4 Reseoch traktaments-penningar ., 120: Hingstars och landtbeskällares underhåll och transport 431: 36. 5. Inköp af spanmål, proviant, inventarier, förbruk nings-persedlar och medikanienter 11,359: 22. — Utskylder och diverse omkostnader 7,009: 28. 2. Balans till år 1858: Af redogörelsen inhemta*, att. afkastningen af Stuteriets fasta egendom utgjort: Råg Korn Hafra Arter Potates .. — Ull skålpund 1,002. — Hö lispund 45,728. — Skogseftekter { lass 115.
(I denna § införes Rikets Ständers, på omröstning i Förstärkt Statsutskott beroende, beslut, angående den, i anledning af Kongl. Maj:l.s Nådiga Proposition om en Styrelse för allmänna arbeten, beviljade anslagssumma, och kommer alltså §:ns lydelse att bestämmas af berörde omröstning.) § >9- För bestridande af reseoch undersöknings-kostnader samt expenser, i följd af allmänna arbeten, hafva Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition anvisat en summa af Sex Tusen Riksdaler årligen , under åren 1841 — *844» eller tillsammans Tjugufyra Tusen Riksdaler. Till arfvode för en vid Marieberg anställd ytterligare Lärare i de kunskaps-ämnen, som tillhöra Ingenieurer för allmänna arbeten , hafva Rikets Ständer anslagit Ett Tusen Riksdaler årligen intill nästa Riksdag, eller för 4 är Fyra Tusen Riksdaler. De i denna och de adie nästföregående §§. bestämda anslag utbetalas, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift. § 2I* Till uppförande af ej mindre en stenhusbyggnad i Wexiö till residens åt dervarande Landshöfding, med nödigt utrymme för Lands-Canzliet, LandsrContoiret, Larjdt-Ränteriet och Landtmäteri-Contoiret, jemte boställsrum för Landshöfdingen, än alla härvid erforderliga uthusbyggnader, hafva Rikets Ständer beviljat och till utbetalning, enligt Kongl. Majds Nådiga föreskrift, å Riksgälds-Contoiret anvisat ett extra Statsanslag af Tjugufem Tusen R:dr, med vilkor likväl, alt, för den händelse denna summa skulle 4 Fortsättn, af Slals-Utskoltets Memorial, N:o SSo. finnas för ändamålet otillräcklig, Femton Tusen R:dr må användas till uppförandet endast af en stenhusbyggnad, för att begagnas lill berörde embetsrum, hvaremot återstoden i sådant fall bör besparas. § 23. Till uppförande af en stenhusbyggnad i Wenersborg, för blommande af dervarande Lands-Canzli, Lands-Contoir, Landt-Ränteri och LandlrnateriContoir, hafva Rikets
Cæsar? Det var ju mitt öknamn i skolan. DAMEN. ackorderad hos min... förre man; förlåt uttrycket. DEN OKÄNDE. Är Dåren lös? DAMEN. Det ser så ut! CÆSAR (in från fonden: klädd i frack utan skjortkrage; lagerkrans på hufvet; barfota; bizarr för öfrigt). är jag herren! Varulfven har nemligen blifvit rubbad, sedan Den Store drog af med hans fru, hvilken han sjelf snappat bort från hennes förste älskare, eller fästman, eller hvad det skall kallas. Hvarför helsar du inte! Du skall säga: ave Cæsar! ty nu Ja; men det är äfven öknamnet på den dåren, som var in TILL DAMASKUS - DEN OKÄNDE (till Damen). husbonde, eller slaf, eller dårläkare, eller fångvaktare, då? CÆSAR. umgås hvarken med gift eller knif. Deremot behöfver han bara visa sig, så springer allt lefvande för honom; träden fälla sina löf, och för Israels barn... landsvägens damm löper i en hvirfvel framför honom som molnstoden Han kommer strax efter; men var inte rädd för honom; han Det var stryknin för två fullvuxna! (Till Cæsar:) Hvar är din AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE. Hör nu... CÆSAR. och påstår att han vill äta upp ett litet barn som icke är födt och som egentligen är hans med den förstkommandes rätt... (Drar sig utåt) Tyst när jag talar... Och ibland tror han sig vara varulfven, DAMEN (till Den Okände). Kan du besvärja den demonen? DEN OKÄNDE. Djeflar, som tåla solskenet, rår jag inte på! - DAMEN. nu. Du sade: osynlige, som smyga om natten, och slåss i mörkret, Du fällde ett öfverord härom morgonen, och som du får igen TILL DAMASKUS illojalt; men kom om dagen, när solen skiner! Nu ha de kommit! DEN OKÄNDE. Och det gläder dig? DAMEN. Ja nästan!
Att fordra sadant nödige blifwande utgifter såsom Lcivillnings-förbindelser, rvore desiutom gansta betänkeligt, dä i öfivcnvägande Sömmer, de »vacklande och obestämde grunder, hwarpä Allmänna Bewissniugen hwilar, hwilken, i den mohn deraf göres en »vidsträcktare tillämpning, med mindre säkerhet stall kunna päräknas att behörigen utgä, dä egennyktan som ändock torde begagna grundcrnes opälitelighet, fick ett större intcreste, att söka tiss alt förbindelserne sig ttndandmga, »nen hwilket äter stusss äsiadkomma den redeliges förlust, svin deremot bdr ffydKas, att i Bewissningarnes orättwisa tissämyning, icke nödgas finna en uppmaning att äfwen pä Moralitetens bekostnad, förtyda desi fordringar. Det i betänkandet nyttjade uttryck, "Sä snart Riket med krig oroas," synes böra sä ändras, att or» Let oroas säsom bestämdt och olämpcligr bör utgä, och kunde anfallas, säsom t/enligt, i desi ställe införas.
.. 10,000: —"— 99 allmänna vägars förbättrande 300,000: » förbättring af väg emellan Fahlun och Westerås , . i5,ooo: väg emellan Öfveroch Neder-Calix 7000: I ,3a 7, 655: 16. 4 Stats-UtsTcoltets Memorial, N:o 5 9 5. Till allmänna byggnader: T.ll Landshöfdinge-Residens i Wexiö 25,ooo: ti d:o i Wenerborg i 5,ooo: — —- • 9 d:o i Piteå . 6000: f9 inredning af ny local för Riks-Archivet • • • • • • . • 5ooo: — -— fi» d:o d:o för Witterhets-, Historie-och Antiqvitets-Academien IOOO T—• tf Rid darhol ms-Kyrkans instånd sä Ilande 52,ooo: — 99 reparation af Konunga-gral värne vid Wreta Klosters Kyrka 5oo: 9» d:o d:0 vid Warnhems d:o . I 5oO: — 9» Kyrkor i Gunnarskogs Finnmark 6000: ■— 112,000: — -— Till Undervisningsverketj m. m. Till Upsala Universitet 25,000: 9 9 Lunds d:o 25,000: 7» Academien för de Fria Konsterna . 3o,ooo: 79 Folk-undervisningen a5o,ooo: 33o,ooo: yl ersättning till Landtbruks-Academien för byggnads-aoslag 10,0 36: 8. 8. 99 Arbets-inrättning i Eskilstuna 10,000: 2o,o36: 8. 8. )» Fängelse-byggnader • . ,3oo,ooo: Summa 4^25, LAne-tmderstöd:
I sednare hänseendet medför val äfven myntets realitet en obestridlig förmån , nemi, i att bidraga till stadgade varu-värdeu och förtroende enskilde emellan; men myntet kan likväl, Si Ifver-ut växling förutan , under visse förhållanden, umbära denna realitet, och landet ändock stiga i sjelfständighet och välmåga; ty hvarken varu värdens jemnhet, eller förtroendet enskilde emellan, beror endast eller ovillkorligen på myntets realitet, utan på andra förhållanden, Så t. ex, hafva vi sett vårt spannemåls* pris inom ett års tid variera i oo proc., under en märkvärdigt orubbelig Cours. En annan tid stodo spannemåls-priserne stilla, under det, att Coursen varierade betydligt (i 8 > o, i 8 * •)» Vår mest betydande Exportvara, Jernet, har äfven varierat i pris under jemn Cours (t8oo—-1808) samt stått stilla under mycket varierande Cours (18J0, 1811), Jernets medelpris åren 1803, 4 5, 6 och 7, var 9: 10: 4 Sv. B:co, 84 R:dr Silf - xxxxiv Statsoch Banco-Utskottens UtlåtandenJ o ver. Ar 1S11 gällde Jernet 7: 4, som efter Ho§ sk. Cours gör 3 R:dr Silfver. Sedelmängden har icke ens haft något inflytande på våra spannemålspriser. Ar 1804, 5, gällde rågen omkring 4 R:dr B:co. SedelstoGken var 14! million. Ar 1823 gällde rågen 5 R:dr B:co, då sedelstocken var öfver 2 9 millioner, och ej en gång Stångjernets pris har rättat sig efter sedel-stocken. Vore det réela myntets existence en säker grund för varupris , huru kunde då Stångjernet i Hamburg år 1804 gälla 50 proc. mera än i närvarande stund? Det är skilnad på värde och värdemätare; klingande mynt är väl ej absolut, men den säkraste, emedan dess eget värde är allmännast erkändt. Engelska Jern-tillverkningens till vext torde dock bidraga något härtill.
Den som insändt medlen bör j svar undfå ftån DL rection qvitto derföre å ena Reversalet underskrifvit af 2:ne Directeurer med Ksinererarens contrasignation. En särskildt medelsanteckningsbok bör finnas, hvaruti en af Directeurerne å ena sidan införer alla de medel som till Directionen inkommit och till Kameru-rarec aflemnar , för att i Banken insättas och å den andra inskrilvas Bancoattestens datum och nummer; hvarefter attesten till Kamereraren åt-jrlemnag. De medel som till Kamereraren directe inflyta dels för upplupne in dupplo, och Sedel • förteckning, bör å det qvarblifvande Reversalet ankomstdagen jemte målets ordningsnummer antecknasÅ det andra, som återsändes, tecknas qvitto, underskrifva af *:ne Directeurer samt af Kamereraren contrasigneradt. En serskildt bok bör finnas, hvaruti en af Directeurerne antecknar å ena sidan, alla de extra medel som till Directionen insändas, och till Kamereraren aflämnas, lör att i Banken insättas, och åden andra inskrifvas BancoAttestens datum och nummer, hvarefter Atteiten till Kamereraren återlemnas. De medel som till Kamereraren directe afiemnas, dels förupplupnp räntor hvilka på sätt uti 9 §. uti LåneReglementet föreskrifves, böra al Låntagarne Den 19 Juli i e, m. räntor hvilka egenteligen, på sätt uti 9 §. i LåneReglementet föreskrifves, böra af Låntagarne sjelfve insättas i Banken, dels för andra uppbörder, äger Kamereraren, att derstädes genast insätta för den räkning, Cassan der låterföra, samt Ban. koAttesten inför Directionen uppvisa. Trycktaoch numererade samt med Riddarhusets sigill försedde qvittencer för sålunda' influtne medel, eller aflämnade Bancoattester äger Kamerec raren till vederbörande aflämna.
SÖib ben uppfattning af faftigheter, font, efter nu ftabgabc gruuber, förft anftäUeS, åligger bet S^arertugSslSommitteerue, att lifa noggraunt font allmartigt föemiflntugSsfyörorbittng 1831. 61 utreba octy t protoeottet aittecfita be orfafer, tymiffa futtnat åftabfomtna förättbrtttg i fafttgtyetäniärbct, octy ntcb ontforg tittfe, att atttib toårbet ina få befläntmaS, att atta tnebBergate t famtyättet, t förtyåffaitbe titt beraö cgcttbotu, lita bcffattaö. §• 73. l:o ib t b iörttfö ecb SScrgmerfS niårbertng beftäntntcå förft octy fcrjltfbt tuarbet å atta bcrxtitbcr Itybaitbe Remman, Sätna ritar, ©agar, Siffer t c v ccf) attbra las gcittyeter, font titt lanbtcgciibcm räfttaä. 2:o fyör föruf, auiagbc före beit l ittctiember 1847, ocf) tyhitlta tcfe, på fatt ocf) i beit orbiting, Äoiigt. 3'örorbittngeit af beit ‘27 2Cprtf 1846, attgåenbc
Majit utaf dem äskat, för afhjelpandet af den år 1845 å hamnarbetena genom storm förorsakade skada, tillstyrkte Stats-Utskottet anstånd till 1850 års slut med ränteoch kapital-inbetalningarne å det då ifrågavarande lånet. 1 öfverensstämmelse med Kongl. Majlts under denna riksdag derom förnyade framställning, hafva Rikets Ständer, genom bifallandet af 2:a punkten i nuvarande Stats-Utskotts t 8 Ståts-Utskottets Utlåtande, N:o 232. utlåtande N:o 163, till utgående från Riksgäldskontoret, anvisat det för iståndsättandet af öfverbyggnaden å ena hamnarmen vid Cimbritshamn begärda anslag af 14,930 Rdr. Då Cimbritshamns stad ännu icke kunnat komma i åtnjutande af de för staden påräknade förmåner utaf den derstädes företagna hamnanläggningen, och då samma stad, som redan måst vidkännas betydliga uppoffringar för denna anläggnings utförande samt möjligen torde blifva nödsakad att, för fullbordandet af de ännu återstående hamnarbetena, utgöra ytterligare tillskott, enligt hvad Borgerskapets Äldste uppgifvit, skall vara urståndsatt att för närvarande verkställa de föreskrifna inbetalningarne å de lånesummor, staden från Riksgäldskontoret utbekommit, så anser sig Utskottet, som förmodar, att hamnbyggnaden under loppet af nästkommande år varder fullbordad, böra tillstyrka, att Rikets Ständer må ytterligare medgifva anstånd till 1852 års slut med beräkningen och vidtagandet af de årliga ränteoch kapital-inbetalningarne å de för hamnbyggnaden vid Cimbritshamn beviljade samt under åren 1843 och 1845 från Riksgäldskontoret utbekomna 2:ne lån, det ena å 25,000 Rdr och det andra å 5000