Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Adel, som genom uplysning och grundliga studier är mäktig att, om ej gå i spetsen för, åtminstone följa med alla tidens vigtiga frågor och bjuda till att leda dem till ett lyckligt resultat. Fria i viljan, starka i utförandet, sjelfständiga genom den uplysning vi ega, kunna vi verka, och då skall afundens rop tystna, då skall den tid komma, då vi icke anses tillhöra en särskild kast, utan den stora familjen af uplvste svenske män i vårt kära svenska fosterland. Jag röstar för afslag. Gr. von Platen, Baltzar: Jag vill icke försöka att följa den siste värde talaren iden poetiska flykten in på känslans gebiet. Jag finner att vi hafva en alldeles olika upfatfning af Adelns rättigheter och skyldigheter och precist genom samma premisser, hvarigenom han kommit till ett resultat, skulle jag komma till ett aldeles motsatt. Ty just med den upfattning af Adelns bestämmelse, som han här så vackert uttryckt, och i hvilken jag förenar mig, och i följd af den öfverlägsenhet som inom densamma finnes, anser jag att den bör afsäga sig delta företräde, som grundar sig på Den 13 December e. m. 6C9 bördsrätt; ty kan icke Adeln genom utmärktare egenskaper göra sig förtjent af oeb förvärfva detsamma, då är det orätt alt de genom bördsrätt skola bihehålla det. Då jag dessutom känner huru många olägenheter det vållar vid valen inom It. o. Ad., anser jag det som en stor fördel, om det nu hvilanda grundlagsförslaget blefve bifallet. Jag befarar ingalunda att ju icke den Adelsman, som är den mest förtjenle, inom Disk. kommer att erhålla Ordf:de-platsen och jag skulle beklaga, om något tillfälle inträffade, då en Adelsman, som icke vore den utmärktaste, beklädde denna plats. Jag anhåller således om bifall till förslaget. Frih. Raab, Adam Christ.: Jag råkar utför det missödet att ännu en gång nödgas tala i motsatt syftning mot Frih. Saltza. Med största nöje hörde jag Frih:s prsemisser och de vackra tankar ban deri uttryckte, men jag har derigenom kommit till en helt annan konklusion än Frilen.
Jag tillstyrker alltså bifall till denna Bevillningsgrund, Herr Lefrén, Johan Pehr: Tvifvelsutan är BevillningsUtskottet både berättigad! och skyldigt, att säga sina tankar och skäl för de beslut det tillstyrker Ständerne alt fatta, men desse sednare måtte derjemte vara obehindrade, att göra gällande andra åsigter, än dem Utskottet hyser. Det kan icke eller nekas, att Kongl. Majrt erkänt 1828 års Tullsystem för nyttigt i vissa delar; men Kongl. Maj:t har derjemte för - Den 28 Oetober f. 111. 245 klarat, att varsamhet borde användas vid öfvergången från ett system till ett annat af alldeles motsatt natur, och har icke under tiden emellan sistförflutna och denna Riksdag upphäft alla förut existerande inoch utförsels-förbud, utan endast en del deraf. Det vore således ganska olämpligt, och involverade ett slags ogillande af Kongl. Majits åtgärder i detta afseende, att nu begära en ytterligare utsträckning af ett system, som Kongl. Majit blott till en del antagit, och funnit böra med varsamhet införas. Bättre vore, att Ständerne ej uppförde till fri införsel hvad Kongl. Majit anser böra förbjudas, eller utsatte tullafgifter å de nu förbjudne varor, utan att Kongl. Majit lemnades öppet att verkställa sin äfven af Utskottet erkända rättighet att efter omständigheterne tillåta och förbjuda varu-inoch utförsel. Att utsätta principen så i sin skarphet och helhet, sorn Utskottet gjort, vöre att pröfva Kongl. Majits vilja. Jag instämmer alltså med Herr von Hartmansdorff, och yrkar afslag å hela denna grund, äfven ur den synpunkt, att del är olämpligt berätta Kongl. Majit, att han äger utöfva sina Grundlagsenliga rättigheter. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard: Lika med Herrarne Lefren och von Hartmansdorff askar jag, att hela denna Grund måtte försvinna. Det är likväl oriktigt, att bestrida, att BevillningsUtskoltet tanker. 2 46 Den 28 O c tober f. m.
Deremot åligger det Trafikstyrelsen alt för de nya banorna nästa år anskaffa följande antal personvagnar, nemligen: för Upsalabanan 24 » Norrköpings d:o . 16 » Christinehamns r!:o 10 eller tillsammans 50 personvagnar. Vid sistlidna års slut begagnades i trafik på vestra och södra stambanorna 822 bagageoch godsvagnar af olika slag, hvilka innevarande år Ökas med 200 vagnar. Med afseende på den vexande godsqvantitet och den väglängd, som detta fraktgods skall transporteras, måste dock vagnantalet uppbringas till omkring 16 godsoch bagagevagnar för hvarje mil af de sammanhängande banorna, hvadan, då trafiken under nästa år kommer att utsträckas ytterligare 16 mil, hela anlalet sådana vagrar vid nämnda tidpunkt bör uppgå till 1,600, och således utöfver de 1,022 vagnar, som vid innevarande års slut böra förefinnas, ytterligare 578 godsocb bagagevagnar, förutom 2 långvagnar, behöfva anskaffas. Efter att sålunda hafva redogjort för materielens närvarande styrka samt för behofvet deraf under nästkommande år, öfvergår Styrelsen till framställning af ett annat förhållande, som med frågan om materiehn står i nära samband. Den reparationsverkstad med förrådshus och lokomotivstall, som till en början uppsattes vid Göteborg, har med 2:dra trafikdistriktets utsträckning och materielens förökning befunnits alldeles otillräcklig, och har Styrelsen derföre under förlidet och detta år uppfört en ny ändamålsenlig reparationsverkstad för lokomotiv, hvarigenom bristen i denna del blifvit för den närmaste framtiden afbjelpt. Vagnreparationerna verkställas nu i den del af den äldre byggnaden, som varit ämnad till förråd lör gröfre muterialier, hvilka dyrbara ämnen åter måste förvaras i några, sedan byggnadsarbetet, qvarstående provisionela och förfallna brädskjul. Då den till vagnreparationen använda lokalen är helt och hållet olämplig, otillräcklig och tillika eldfarlig, är behofvet påfallande af en ny, ändamålsenlig byggnad, der arbetet kan skyndsamt och billigt utföras. Kostnaden för en sådan verkstad uppgår till vid pass 60,000 R:dr.
Skrifvelse, N:o 213. afseende ej behöfver väckas i ulsökningsmfil, sädant ej heller bör vara behöfiigt i andra5 att enhet i delta fall mäste räda, desto heldre, som det icke alltid beror pä parten, alt väcka påstående om ersättning, såsom i de händelser, då Hofrätt ogillar inkomna besvär, utan att höra klagandens vederpart, hvarigenom denna, som dock måste erlägga lösen för Hofrättcns beslut och dymedelst får vidkännas en utgift, den han sjelf icke vållat, ej kommer i tillfälle att framställa anspråk på ersättning; och att icke heller lagen ovilkorligen föranleder till en dylik obillighet, enär det förr allmänna bruket i de äldre Hofrätterne gifver åtminstone anledning till motsatsen, eller att lagen kan tydas i förenlighet med rättvisa och billighet; hvartill ett ytterligare bevis förefinnes uti de olika åsigter, som i denna fråga, under sednare tider, sökt inom Högsta domstolen göra sig gällande; hafva Rikets Ständer, af sådan anledning, för sin del beslutat utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att stadgandet i 21 kap. 1 §. Rättegångsbalken, om hvad den har att iakttaga, som i rättegång vill fordra ersättning för kostnad och skada, icke innefattar hinder för Hofrätt att, om svaranden i vädjad sak uleblifver eller anförde besvär pröfvas, utan att klagandens vederpart deröfver varder hörd, tillägga den sistnämnde, så väl som den uteblifna svaranden, ersättning för lösen af ett exemplar af Hofrättens dom eller utslag, der Hofrätten eljest så skäligt finnér. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 28 Augusti 1851. N:o E.vpeditions-Utskottets Förslag till tind. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 27 Aug. 1851. Preste-Sfåndet den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skri/velse, om sältet för uppsägning af solidariskt ingångna förbindelser.
Districten, dock att en och samma persons tillhopa beräknade ansvarighet vid de tre Discont-Contoiren samfälldt i denna Discont-rörelse, i hvad fall som helst, ej tillåtes öfverskrida maximi-beloppet af 4<>jOoo R:dr. §■ t'- Ringare lån må i denna UpplåningsDiscont ej utgifvas , än å 1000 R:dr, samt derutöfver å jemna hundradetal R:dr. §• 4p (Allt efter hvad, vid skeende votering i förstärkt Banco-Utskott öfver den i Utskottets Betänkande N:o i3o, pag. 7, föreslagna proposition, blifver Rikets Ständers beslut, kommer redaetionen att blifva följande) nemligen: Bih. till Riks. St. Första alternativet eller om Japropositionen antages: ”Räntan för lån i Upplånings-Disconten bestämmes till 6 procent, samt afdrages viel lånets meddelande, under förbehåll för Banco-Styrelsen att, på förekommande anledningar, framdeles kunna nedsätta densamma till 5 procent.” Andra alternativet, eller om Nej-propositionen antages: "Räntan för lån i Upplånings-Disconten bestämmes till 6, minst 5 procent, samt afdrages vid lånets meddelande.” §. 43. De på denna serskilda rörelse till nästa Riksdag blifvande årliga ränte-inkomster skola icke ingå på Bankens vinst-räkning , utan serskildt upptagas och balanceras såsom en reserv-fond, hvars behållning likväl, efter hvarje års bokslut, må kunna användas i enahanda låneväg. §, 44- Banco-Fullmägtige är förbehållet alt, om och enär vigti^a skäl dertill förefinnas, kunna för någon tid inställa sä väl upplåningen som den derpå grundade utlåningsrörelsen. (I afseende på Rikets Ständers beslut, beträffande de sista 7§§., åberopas Utskottets Betänkandeu N:ris 53, 82, 120 och i3o.) Förstärkta Banco-Utsk. Memorial N:0 l49‘ 35 Till Rikets Ständers upplysta pröfning anmäles allt detta vördsamligen. •Stockholm den g
St., och af billigheten begära hvad rättvisan ej kunnat honom tilldela. För min enskilda del är jag öfvertygad, alt andemeningen af den ofta åberopade § i KainrnarRms Instruktion är sådan, att Hr Printzenskölds anspråk borde godkännas, men då deri endast säges, att de medel, hvarå aktorats-arfvode får beräknas, skola hafva i Kronans kassor influtit, förundrar det mig ingalunda, alt den extensiva tolkning, somliga vilja ål stadgandet gifva, af andra bestrides. Hade det stått: ”influtit eller inflyta bordt”, då hade saken varit tydlig och klar. Nu deremot veta vi alla, att tankarne inom representationen i afseende å Hr Printzenskölds lagliga rätt äro ganska delade, och vid sådant förhållande torde det vara lämpligast, att öfverlemna frågan till den lagskipande maktens afgörande. I nästföljande StatsUlsk:s Betänk. JVs 243 förekommer ett mål af likartad beskaffenhet. Det rörer befrielse för frami. Kanslirådet Den 26 Augusti. 127 Valerit sterbhus från ådömdt ersättningsansvar i samma Finérska balans. Likväl företer sig den skillnad, att sjelfva frågan i sistnämnde mål ännu icke är afgjord, och derföre hav jag i en Betänka bifogad reservation, yttrat den mening, att R. St. vid eftergifvande! af del ådömda ersättningsbeloppet måtte af egna medel till KammarRtns Adv.-Fiskal utbetala det aktorals-arfvode, hvartill haD, ifall medlen fått indrifvas, skulle vara berättigad. I nu förevartde fall är deremot hufvudfrågan längesedan afgjord, och på denna grund anser jag det vara kinkigare för R. St. att tillerkänna Hr Printzensköld det äskade arfvode!. Jag har ansett mig pligtig att sålunda uttala de åsigter, som legat lill grund för mitt biträdande af Ullåt.
§. intagne äro. 5. 8. fatroni Sccleftarum i ©Fåne, £a(Ianb ecb S3oftuS Sän, forn njuta fpannemål af .ftrono. eller ^prFotionte, betala 5 procent af fpannemå. lend mdrbe, utrdfnatt efter ten ndtf före Saperingen fatte SJtarFegång. Sifa afgift erlägges ocf af ten tfprforne i tefa orter tiflftftrante tiontc, forn ej är på Sön ener tid anbre befldmte Örbinarie utgifter anflagen ocf uträFnaS märbet på npfnämnte fdtt; äfmenfom af ©omfprforna 1 SKifet, 5frt. 11. §. 9—11; 9 Stifet, fftr terås inFomjier t fponnemål eder bemmanSränfor, feban berifrån blifmit afräfnate entajl fåtane, efter färfFilb ©tat utgåente Söner, fftr broilfa innebafmarne efter benna SIrtiFelS ofmanjlåenbe §. tia bet belopp förut flatgatt är, 23emillning erlägga. 23emillnintj af ©täberne. §. 9. #anblanbe, ©FeppS-betare, ägare af ©FeppSmarf cd; gabrifer, $anbtmerFare od) borgare tareraS od) utgöra 23emiflning i forftådonbe tia teras milfor od) rorelfe, niet gern fftr £unbrabe, af ten infomfl, te unter näflfftregåenbe året njutit. Sntojl aflöning fftr merflige arbetare ocb arbetsfoflnab, famt bemislige fftrlujler i ocb fftr fjelfma
Deti, som vill, alt lönerne för 3:ne Professorer vid Lunds Universitet förhöjas lill 4,000 R:dr R:mt hvardera, röstar ja; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, ökas nämnda löner hvardera till 4,500 R:dr sagde mynt. Denna omröstning har utfallit med 41 ja och 78 nej; i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionens innehall. 28:de voteringen. Den, som vill, att lönerne för de 8 äldste Adjunkterna i de verldsliga fakulteterne vid Lunds Universitet skola, lika med de öfriga Adjunkts-lönerne derstädes, förhöjas till 2,000 R:dr Runi hvardera, röstar ja; den det ej vill, röstar "‘‘j; Vinner nej, komma förstnämnde 8 Adjunkts-löner att hvardera ökas till 2.500 R:dr sagde mynt. Enär omröstningen utvisat 49 ja och 69 nej, sedan en voterings-sedel blifvit kasserad, hafva Rikets Ständer följaktligen beslutat i enlighet med nej-propositionens innehåll. 29:de voteringen. Den, som vill, att till kontra-proposilion vid den blifvande hufvud-voteringen antages Ridderskapet och Adelns beslut, ali ett anslag af 4,500 R:dr R:mt årligen beviljas för inrättande af en ny lärostol inom den medicinska fakulteten vid Upsala Stats-Utskoltels Memorial JYi 216. 11 Universitet, att uppföras med 3,000 R:dr såsotn lön och 1,500 R:dr såsom lön tillökning, röstar j»; den det ej vill, röstar nej; Vinner nej, antages till kontra-proposition Preste-Slåndets béslut, att enahanda anslag för nämnda ändamål anvisas att utgå med 3,500 R:dr såsom lön och 1,000 R:dr såsom löntillökning. Voteringen har utfallit med 97 ja och 22 nej; hvadan Rikets Ständer till kontra-proposition vid hufvud-voteringen antagit ja-propositionen. 30:de voteringen.
Detta lärer väl vara så mycket mindre principenligt i en tid, då man ifrar för qvinnans emancipation, och man behöfver icke mycken profetisk förmåga för att kunna förutsäga, att flere af dem, som talat emot detta anslags utgående direkte tili Prins Oscar, lifligt komma att yttra sig för qvinnans myndighet, när den frågan en gång förekommer till afgörande. Här finnes dessutom en annan vigtig princip, som man icke bör förbise. Efter min öfvertygelse är nemi. en af Svenska folkets dyrbaraste rättigheter den att sig sjelf beskatta. Till denna rättighet, om den skall vara fullständig, hör äfven rättigheten för dem, som gifva medlen, att bestämma huru de skola användas. Om nu K. St:r åt flere Prinsar ansloge en viss summa, under förutsättning, att den skulle lika fördelas dem emellan, men Kegenten sedermera tilldelade den etie ji, den andre o. s. v., så hemställer jag, huruvida Svenska folket och de skattdragande skulle vara dermed belåtne? För min del anser jag det strida mot den princip, som ligger till grund för Svenska folkets beskattningsrätt. För öfrigt om det skulle hända, att någon af prinsarne bildade ett parti eller komme i opposition mot regeringen, så hade ju Ständerna alltid korrektivet i sin hand, emedan det stöde dem öppet att antingen minska eller helt och hållet borttaga det åt denne prins beviljade anslaget, och för min del skulle jag vid ett sådant tillfälle icke tveka att med min röst bidraga till det åsyftade ändamålet. Hr Stjernsvärd har sagt, att jag vederlagt mig sjelf, då jag yttrade, att det vore brist på oppositions-chefer och att jag sjelf stöde utom partierne. Jag kan icke fatta, hvaruti denna sjelfvederlägguing ligger: icke kan man deraf draga den slutföljd, att min mening skulle varit, att alla utom partierne stående medlemmar af detta hus vore oppositions-chefer. Icke heller har jag påstått att jag ensam stöde utom partierne, utan har jag endast sagt, det jag befinner mig i den lyckliga belägenhet att jag icke tillhör något parti, hvadan jag således i hvarje fråga kan uttrycka min verkliga öfvertygelse.
Plenum kl. 10 f. m. Justerades t i prol.utdr. för den 27 dennes e. ni. Föredrogs lill justering Exped.Utskls förslag Nio 206 lill Pi. Sils und. skrifvelse lill K. M., i fråga om rotering af utsockne-frälsehemmanen i Halland. Begärdes på hordet af Hr von Hartmansdorff, A u g., och Frih. Cederström, Jacob. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s förslag N:o 207 lill R. Sils urid. skrifvelse till K. M., om utfärdande af en författning i fråga om fördelande af Lostnaden för vattenafledning till beredande af samfällig jords odfing. Upplästes ett från Exped.Utsk. inkommet mein. Nio 29, i sammanhang med Utsk:s förslag till R. Sils und. skrifvelse, anglde Svenske undersåters skyldigheter, när de vilja bosätta sig eller resa utrikes o. s. v. Derefter upplästes och godkändes det i mern. omtalade, under N:o 208 afgifna, förslaget till und. skrifvelse till K. M. Vidare upplästes lill justering och godkändes Exped.- Utskis under Nio 209 afgifna förslag till und. skrifvelse till K. M. anglde landsfUcaisljensternes afskafifande. Hr Westfelt, Nils: Från var. i sista plenum, då Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänk. Nio 127 föredrogs, ber jag att nu, med anledn. deraf, få yttra några ord. Jag har icke inom Utsk. deltagit i den discussion, som föregått beslutets fattande, men dock i beslutet deltagit. Utsk. har icke upptagit den frågan, som den bort upptagas, nemi. frågan om brooch quai-afgifterna. Comiterade, som begärde denna afgift, föreslogo 4 sk. pr kanna för till staden inkommande våta varor, lill reglerande af stadens embetsmäns löner.
Sig icke dertill kunna bifalla , Utskottet icke heller tinner skäl att till Rikets Ständers bifall understödja den af Herr Ekstrand sålunda gjorde motion. Stockholm den 2 Julii 1834* Si/its-Vtskottets TJt!. Ankom till Exp.-Utdi. den 4 Julii. Utlåtande j i fråga om frälsejords befrielse ifrån rusttjenstens återupprättande vid den sä kallade Adelsfanaiij emot ersättning till Slaten., (I. A.)
St:r ännu vid flera riksdagar måste till densamma bevilja anslag, men deremot har Utsk:t ansett sig böra tillstyrka anslag af ett lika stort belopp för ett alldeles nytt företag eller anläggande af en skans vid Oxdjupet. Jag föreställer mig, att detta anslag icke är af behofvet så oundgängligen påkalladt, och att detta är just ett sådant anslag, som K. St:r kunna undandraga sig att bevilja, isynnerhet då vi inom ett år åter hafva riksdag och då tankarne om Waxholms fästning och dess lämplighet såsom försvar äro så delade. Jag anhåller derföre om propos. å afslag af Utsk:ts hemställan. Hr Rosensvärd: Vid behandlingen af denna fråga inom Utsk:t uppstod icke någon skiljaktighet, ty alla vore ense om, att inloppet till Stockholm måste med det första sättas i godt försvarsskick. Afven R. St:rs Revisorer, som på sednare tider befattat sig med att vara ingeniörer, hafva fästat R. Stirs uppmärksamhet på vigten af att befästningarne vid Waxholm lämpades efter de förändringar, krigskonsten sedan fästningens full - 694 Den 28 Februari e. m. bördande undergått. Just med anledning af dessa krigskonstens förändringar, artilleriets och i allmänhet sjövapnetsökade anfallskraft, måste, då för några år sedan, i följd af de politiska förhållandena, rustningar inom vårt land verkställdes, åtskilliga provisionella åtgärder vidtagas, för att sätta inloppet till Stockholm i förbättradt försvarstillstånd. I betraktande af Stockholms blottställda läge, dess vigt i såväl politiskt som strategiskt hänseende, har nu Utsk:t ansett, att i första rummet borde beviljas, hvad som fordrades till inloppets försvar. Meningen är att dels förvandla några af de passagera verken, som med anledning af krigsrustningarne uppfördes, till permanenta, dels ock att tillägga åtskilligt, som då af brist på tid och medel icke kunnat utföras. Till dessa arbeten höra dels pansrade batterier för att bestryka stängsellinierna vid Waxholm, och annan pansarbeklädnad derstädes, dels och anläggningen af en skans till försvar af försänkningarne i Oxdjupet.
Ju mera man kan ha hemma att vid oförutsedda tillfällen taga till, dess mer besparing af tid o c h pengar blir det, d. v. s då man ofta må- ste se middagsgäster hos sig. Äfven i stad kan man förse sig med kompotter och bakelser, tillagade i hemmet. Ett hufvudvilkor vid anordnandet af en i hast tillkommen, men god middag är, att alla varor äro, ej blott fullkomligt friska, ntan äfven af prima kvalité ', liksom att de behandlats o c h förvarats med all nödig omsorg och noggrannhet. På landet, där man har tillgång på is jämförelsevis billigt, må man ej försumma att betjäna sig däraf. Den, som eger tid o c h förmåga, b ö r själf kunna koka in grönsaker o c h frukter, ja, äfven höns, hvaraf man sedan får rik vinst. Man må bo på landet eller i staden, så kan en god middag aldrig serveras utan längre beredelse, med mindre man ej tager för regel att alltid på förhand hafva inköpt ej blott socker, kaffe o c h alla andra specerier, utan äfven de olika ingredienser, som utgöra vanligaste beståndsdelarna i förekommande föda, hvartill i första rummet få räknas mjöl, smör, ägg m. m. annat. Den, som utan för stor förlägenhet vill mottaga i sista stunden anländande middagsgäster, må ock väl tänka sig för vid förseende af källare o c h skafferi med hvarjehanda förnödenheter, hvilka en omtänksam husmoder aldrig ställer sig utan, ty dels blir det billigare att af nödvändighetsvaror, som eljes duga att gömma, köpa ett större parti på en gång, dels blir det j u ej önskligt resultat, o m de nödvändiga betingelserna saknas. Vare detta sagdt o m själfva middagsanrältningén, som j u blott utgör en del af de bestyr, som förekomma, då middagsgäster anlända. Rätterna må vara aldrig så smakliga, så ligger största vikt uppå ej blott att de väl serveras, därvid äfven bör göras afseende på en prydlig o c h lämplig uppläggning, utan äfven på ett väl dukadt bord.
Ständerne kunna lie.lamma hvad de behaga; men derföre är det icke sagdt, att allt är så rätt af hvad Ständerne beslutat, och den s. k. passevolancen är bevis derpå, ålagd att för i5 år ulga i stället för 5, so löjligen kunnat åläggas; ty jag bestrider ingalunda alt Ständerne icke skulle kunna ålägga rustoch rotehållare en bevillning, men detta skulle ske lagligen genom 4 Stånds beslut, och icke utöfver 5 år utsträckas. Jag tror, att då man finner en orättvisa vara begången. och medel äro alt tillgå för att densamma godtgöra, bör man ej heller länge betänka sig. Frih. Sprengtporten: Det har aldrig kunnat vara min mening att yrka den sats. att icke Ständerne skulle kunna eontrahera äfven för längre tid än 5 år, eller från riksdag till riksdag, med corporationer och enskilda personer; och hvad Statens garanti för statslån angår, så finnes en särskild § i vår Reg.Form, som ställer dem under Stän dernes garanti; men då fråga är om anslag, anser jag icke att någon annan form kan vara möjlig för att förvissa Konungen derom för en längre tid än från riksdag till riksdag. Vår Reg.F. känner ingen anuan statsreglering, än en sådan, 53r Don y Haj e. m. som af kommande Stander må kunna ändras elier upphäfva*. Jag tror icke heller, att Konungen skulle vara belåten med ett sådant contract; ty då det är en känd sak, att tillgången är otillräcklig för den exercis, som Konungen ansett nödig för armeens öfning, föreställer jag mig icke, alt Konungen skulle finna sig uti att antaga ett dylikt villkor. StatsUtskls önskan har varit alt föreslå Ständerna att erbjuda Konungen aila möjliga garantier; men Utsk. har icke funnit annan utväg att trygga Konungens rätt att hädanefter som hittills disponera tillgångarna för armeens vapenofningar, än del förslag som är framstäldt. Jag kan icke förlika Hr von Hartmansdorff!! förebråelse, att StatsUtsk. skulle hafva felat i undersökning af runnet, med hans yttrande, att dertill skulle fordras 3 å 4 år.