Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Spel om penningar „ 1, — —> 4 §, Calfe, The och Chocolad, vare sig alla gemensamt eller någondera serskildt „ *— 12, •— ”Ur en moralisk synpunkt betraktad t af Qvinnans sedesamma bestämmelse uti samhällslifvet, tror jag ätt afgiften för bruket af spirituosa såväl som öfvande t af spel örn penningar allenast bör påföras , mankönet. Att förtäring af vin endast fordrar bevillning, då det brukas hemma eller för betalning borta, emedan det i sammanlefnaden, i annat fall, kunde leda till obehagligt tvång och förargelse. Alt böter för öfverträdelse tiilfölle församlingens fattige med fyrdubbla beloppet af afgiften, utan afseende på, om det en eller flera gånger förnyats. Att böterne genast af Kyrkovärdar eller KyrkoRåds ledamöter kunde uttagas, så vida öfverträdelsens verklighet icke bestreds, i hvilket fall, om den vid . Domstol likväl pröfvades egt rum, oaktadt föregånget förnekande, bölerne borde fördubblas.” ”Vid uppgiften till mantalsskrifningen erfordras icke annat än uppgifva sig enligt ofvannämde art. hel och hållen eller bestämd §. deraf.” “Anse Rikets Ständer den af mig föreslagna afgiften uti 1 §. för hög, må den gerna nedsättas till hälften. Skatte-beloppet är här mindre väsentligt än den uttalade och fastställda principen, att beskatta sådant öfverflöd, hvars begärlighet så allmänligen leder till misshushållning, veklighet och sedeförderf.” ”Jag är fullt och fast derom öfverlygad, att denna beskattning i talrika bushåll skulle medföra en välgörande verkan.” 'SevillningsUlsliOltels Ullålande N-.o t5. H I denna Reservation instämde Herr Prosten Nibelius, samt, 1 afseende på Skyddsafgiftens utgörande från fyllda 17 åis ålder, Herrar Prostar Hallbäck och Hylander, äfvensom denne senare i frågan om personlig Consiamtionsafgift å. öfverflöds-artiklar.
Klingspor för dess verksamma och nitfulla befattning med Riddarhusets reparation, i75. — om tillåtelse för FrimurareBarnhusDirectionen, att, årligen å Långfredagen i RiddarhusSalen låta uppföra Concert, dito. — om Remiss till RiddarhusDirection af ett Memorial, angående Brandförsäkring af Riddarhuset, 176. — om bifall till RiddarhusDirectionens Val af ProtocollsSecreteraren, Kammar junkaren Olof Johan Lagerheim till RiddarhusSecreterare, 181. *— angående Remiss till Statsoch BancoUtskotten af Memorialer i afseende på yrkad undersökning om Götha - Canal-DiscontDirections förhållande, 273. — om öfverlemnande åt det förstärkta StatsUtskottets pröfning af BevillningsUtskottets Utlåtande, angående grunderne för den blifvande Bevillningen, dito. — om Återremiss tillRiddarhusUtskottet af dess Betänkande, angående löneförhöjning för Riddarhusets Etnbetsoch Tjenstemän, dito. —- om Remiss till StatsUtskottet, angående förvaringsrum för öfverblifvande exemplar af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, 274. — om anmodan till ExpeditionsUtskottet att uppsätta 14 210 underdånig Skrifvelse till Kongl. Majit angående sanction af GrundlagsändringsFörslag, 274. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, om gillande af StatsTJtskottets Betänkanden, angående 1:0 Flyinge och Dahlby Kungsgårds och StuterilnrättningsStat; 2:0 de till sistnämde Kungsgårdar utgjorde dagsverks-skyldigheters upphörande, utan motsvarande ersättning; 3:o föreslagen aflöningsstat m. m. för Ulricsdahls Kongl.
Uti den af Konung Carl XI för Kommissarie,rne vid det vissa knektehållets inrättande i Södermanland och Nyköpings län utfärdade Nådiga Instruktion, af den 3 Januari 1683, förklaras i Dale punkten, bland annat, att Konungen »resolveret årligen en tunna spanmål hvar kneckt, till undsättning af sitt underhåll hos Rotan, gifva.» Denna Nådiga försäkran blef ytterligare bekräftad genom Kongl. Resolutionen den 23 Januari 1683, deri säges: »Så vill dock Kongl. Maj:t bemälte allmoge (i Södermanland och Nyköpings län) Dess särdeles Nåde bevisa och icke allenast hvar kneckt med en tunna spanmål till dess underhåll hjelpa, utan ock låta kneckten med liberie-kläder förse och alltså Rotan derföre befria.» Ytterligare är genom 2:dra punkten i Kongl. Reglementet, hvarefter allmogen med soldaterne under det vissa knektehållet i Södermanland och Nyköpings län hafva sig underdånigst att rätta, dateradt den 23 November 1686, i Nåder förordnad!: »att den tunnan spanmål, som Kongl. Majit Rotan till knecktens lön Nådigst består och för nio daler räknas skall, hvilken kneckten, både i fredsoch krigs-tider, bör åtnjuta, skall af honom undfås pä den vanliga tiden, när den plägar utlefvereras.» Den innehållning af 11 kappe, sorn till förmån för Statsverket iakttages på hvarje tunna af ifrågavarande Kronotionde-spanmål, grundar sig icke på någon särskild föreskrift, utan på följande allmänna författningar om utmätningen af tiondeoch rättighets-spanmälen, nemligen: Kongl.
1 öfrigt hlef allt, hvad Utskottet i den vid Utlåtandet N:o 57 åtföljande tabell upptagit ocb icke i Utlåtandet serskildt omnämnt, af Ridderskapet och Adeln bifallet. S. D. Lades till lim-Bingarne Stals-Ulskottets, den 25 sistlidne Juli och den 1 dennes, på bordet lagde memorial N:o 215, angående återremiss å Utlåtandet N:i 58, rörande reglering af Sjunde Hufvud-Titeln. S. D. Då nu ånyo föredrogos Stats-Utskottels Utlåtande N:o 59, i frä®a om utgifternas reglering under Riks-SlaUns Åttonde Hufvud-Titel, samt samma Utskotts, i anledning af återremiss af nämnde Betänkande, afgifne förnyade Utlåtande N:i 216, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o För fångars skjuts, underhåll, medicamenter m. m., samt Spinnhu - Trot. Vtdr. d. 12 dug.
Ridderskapets och Adelns upmärkfamhet, har redan til öfwerfiöd blifwit talat, Den 2Z Maks. §87 lat, och man har äfwen genom tryck til Allmänhetens kunskap befordrar sä ival sina egna svin andras tankar, men jag kan tikwäl icke underläca, ar ännu en gang höra min röst ril försivar af en rättighet, som hittils btifwit ansedd såsom vstiijagiig fran ägande» rätten. Dä Högloft. Lag-Utskottet uti sitt senare Betänkande, angående den föreflagne inskränkningen i Testamenrsoch Do mions-friheten, behagar a» beropa siere bave forntidens och nyare Folkslags Lagar, kunde i synnerhet hwad Utskottet anfört om Frankrike och England, mycket wederläggas; men som jag anser ali åberopande af utländska Lagar olämpligt, wil jag ej för der närwarande härmed uptaqa tiden: äfwensom da jag wid första öfwerläggningen i detta ämne, enligt min öfwerrygelse, sökte wederlägga de siere i politiskt och moraliskt afseende as Utskottet ^vidlyftigt anförda Al-gumemer, anser jag det wara öfverflödigt ac nu uprepa mina motskäl, och sämedelst trötta Ridderskapets och Adelns tålamod. Utskottets anförande innefattar i allmänhet suppo^itioner af händelser, som wäl möjligen kunna inträffa; men som äro grundade pä det besynnerliga begrep om menniskan, at hon endast äger onda, icke goda böjelser och anlag, och som härleda sig ifrän sadane enskildes förhällanden, hwilka, enligt min ranka, icke kunna eller böra komma i comiäeration wid stiftandet af allmänna Lagar, vm de ej stola fa stämpeln af hwad man kallar en nödhjelp, för at likasom framkwinga en fattad i6Lk>. Jag wil likwäl fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns upmärksamhet pa nägra omständigheter, ä nyo uprepade i Utskottets sednare Betänkande.
I afseende å Krigs-kollegii öfvergång eller ombildning till det af Komitéen föreslagna Krigs-förvaltningsverk, har Komitéen ansett det böra närmast tillkomma Kollegium att, efter erhållen del af Kongl. Majlis afsigt i omförmälda hänseende, uppgöra förslag till indragningseller öfvergångs-stat, under iakttagande dervid att det i Kongl. Cirkulärbrefvet den 23 Februari 1858 föreskrifna vilkor, att embelseller tjensteman, som tillträdt den af Rikets Ständer beviljade löneförhöjning, är underkastad den vidsträcktare tjenstgöringsskyIdighet eller jemkning i åligganden, som vid embetsverkets förändrade organisation varder stadgad. Emot det sålunda framställda organisationsförslaget har en af Komitéens leda möter, Öfversten m. m E af Klint, afgifvit reservation. Krigs-kollegium har, i afseende å förslaget om Kollegii upplösning, Presidentsembetets indragning och Kollegii ersättande med en Krigs-förvaltning, organiserad på särskilda af hvarandra oberoende afdelningar eller embeten, bland annat, yttrat: att enmannavälde icke utgör något vilkor för befordrande af ärendenas skyndsamma gång, under de förhållanden Komitéen förutsatt, vid behandlingen af ärendena inom Armée-förvaltningen. •— Kollegium kan nemligen icke inse, af hvad orsak ärendena skulle fortare kunna afgöras af 1 beslutande chef med biträde af 2 rådgifvande ledamöter, än af 1 chef och 2 föredragande ledamöter, som alla äro beslutande. — I allt hvad det vetenskapliga och tekniska området inom Krigs-administrationen angår, hafva redan General-fälttygmästaren och Chefen för Jngemör-korpsen all den myndighet att besluta och verkställa, som skulle dem genom Komitéens förslag tillkomma; och de kunna således redan tillse, att dithörande ärenden med skyndsamhet och kraft bedrifvas. Det är egentligen i fråga om medlens disposition, förvaltning och redovisning, samt tillämpning af författningar, m. m., som desse embetsman dela myndigheten med Kollegii President och vederbörande Civil-ledamot.
Vi i Nåder låtit .Oss föredragas; Och som hela Helleforss Uistrictet blifvit lill Silfver - och Jern-Verks Interessenterne upp - StatS-ZItskottetS Set ankan detl'. 1471 låtit, samt dervid en ägorymd af Två Tusende Fyrahundrade Tunneland på hvarje helt Hprnman faststäld; så håfve Vl väl funnit, det vid Skattläggningen till Skogs - Räntans utsättande, fråga icke kunde uppstå om någon annan af de uti Skattläggnings-Methoden upptagne Ränte-Summor, än den högsta af Sju Daler Silfvermynt för hvarje Hemman; Men emedan VI äfven funnit denna Skogs-Ränta Vara nog ringa emot det Utmål af 2,400 Tunneland, som blifvit hvarje Hemman å Helleforss Districf anslagit; ty och då VI ansett den Skattläggnings - Methode som genom Kongl. Förordningen den 28 Junii 1775 för Savolax och Carelens Län blifvit faststäld, till Skattläggningen af ifrågavarande Hemman mera lämpelig, håfve VI i Nåder pröfvat skäligt förordna, att det Hellefors Interessenterne i hlåder bestådd® utmål af Två Tusende Fyrahundrade Tunneland för hvarje helt Hemman, må efter SaVolaxska Methoden beskattas, likväl på det sätt, att, sedan inägorne efter ortens SkattläggningsMethod fått sin ränta, Skogsmarken tillika med det dera Varande Muhlbetet, beräknas efter den minsta för Savolaxska utsatte grunden -ftdels öre Silfvermynt Tunnelande*, hvilken SkogsRänta, utgörande för Två Tusende Fyrahundrade Tunneland 8 R:dr 16 sk. sedermera bör, efter örtens undervisning fördelas uti persedlar, hvarvid likväl bör ingttagas, att så mångå Tunneland Inägorne Utgöra, må såsom särskildt beskattade afdragas, och emedan Skogs-Räntan för hvarje Tunneland af Skogsmarken således är bestämd till enahanda belopp, ty håfve VI af i 4 7 2 Stats-Utskottets
Jorda-Balken förordnar, at köp bryter legostämma, och dels at någon witz tid, såsom af femtio är, kunde utsättas, hwaröfwer Landtbo eller ^r° renäe-LomrsNer icke singö sträcka sig, har Lag-Ulskotket, hivarmed jag äftven instämt, förestagit bifall til det förra och at således köp hädanefter icke mä bryta legostämma; deremot Lag-Utskottet icke antagit någon witz ärrenäslid , men i anseende til skillnaden emellan aflingeoch arfwejord fastställt, det ^rrsnäaror af sadan Egendom, sinn efter Lag icke kunde borrkgifwaS/ ej derwiö längre stulle bibehallas, aN fyra ar eftek JördägarsnH död. Med detta beslut har jag icke kunnat föreda Min röst; utan da Lagen t 16. Cap. z. §. Jorda-Balken Utan Undantag af arfd eller astingejord förordnäk, at giftostamma, som ar pa wista ar gifwen, skal! stända, lils den ute är, anta Jordägaren dör, har jag ansett at derwid utan förändring ma sörblifiva; och ät tillika, enär Jordägare icke borrt - srrsnäernäe sit Hemman pä desi lifstid, wsre ursäktande af en bestämd brukningstid Nödigt bade för Jordägares arfwingar ar en gäng sa tilträda den Egendom, som til ägande rätten icke »vöre L42 afstädd, och jämwäl för Landtbo eller ^rrsnZator, hwilken eljest saknade säkerhet at behälla arfwejord och följakteligen icke äswenryrads at dera nedlägga kostnad och arbete, jämte det flera olägenheter more a t befara af en illimirsrsä ärrenäs-tid. Och da således någon
Grubbe, Professor vid Univcrsil. i Upsala, R. N. O., En af de Aderton i Svenska •Akademien. L. S. Carl Fredr. Dali Ig ren, Comminister i StorkyrkoFörsa ml ingen. L. S. Galir. Poppius, F’ör Kongl. Vet. Akademien. L. S. Christian Stenhammar, Prost och Kyrkoherde i Häradshammar och Jonsberg af Linköpings Stift. L. S. C. J. Ekström, Carl Er. Hallström, Med. Doct., Chir. Mag., Kongl. Prost öfver Norra T justs Contr , Maj:ts Lif-Med., Öfver-Chir. vid Kyrkoh, i Ed och Eds Capell af K. Lazarettet, Prof. vid Carol. Linköpings Stift. Instit., L. K. V. A., R. N. och W. O. L. S. L. S. Lars Laurenius, J. östberg, Theol. Lect. i Linköping, KyrProst öfver Hammarkinds Contr. koherde i Slaka Praeb. Kyrkoherde i Mogata och Börrum S. af Linköpings Stift. L. S. Sven Lidman, Theol. Doctor, Domprost i Linköping. L. S. Matthias Hasselrot, Theol. Doct., Profess., v. Contr, Prost öfv. Wehne Contr., Kyrkoherde i Sarestad af Skara Stift. L. S. 119 Elias Christ. Grenander, Theol. Doct., Profess., Prost öfver Billings Contract, Kyrkoh, i Sköfde Stadsoch Landsförsamlingar. L. S. L. P. Afzelius, Conlracts-Prost och Kyrkoherde i Alingsås af Skara Stift. L. S. II. O. Holmström, Theol. Doctor, Domprost i Strengnäs. L. St N. Åstrand, Prost och Kyrkoherde i Kräklinge af Strengnäs Stift. L. S. P.
Alla sträcka de sina händer lidelsefullt upp mot honom och snyfta i skymningen, bedjande om befrielse. Det är den danska jordens andar, som sjunga i korus: En gång uppträdde du som en oförskräckt riddare och man af ära, då du sökte störta Holck. Har ditt mod sedan blifvit mindre? Den motgång, du rönte då, blef dig icke till skada utan till gagn, hvilket bevisar, att det finns en Gud, som belönar dygden och straffar lasten. Dig är en helig plikt ålagd. Du ser hur kungen behandlas, du ser all skändligheten på nära håll, du vet, att en fara hotar hans lif, och af dig skall den allmänna meningen en gång kräfva räkenskap för detta lif. Ditt hufvud skall då icke vara mycket värdt. Rädda i stället kungen och ditt hufvud. Kungen skall till tack öfverösa dig med ära och rikedomar, och din lycka skall icke längre bero af en eländig människas nyck; ty han brukar dig som katten brukar apan, till att krafsa sina kastanjer ur elden. När han icke behöfver dig längre, skall han trampa dig under sina fötter. Rädda ditt lif och din ära, fräls din konung och välgörare ur de röfvarehänder, som misshandla honom. Öfvertala monarken att resa till staden och kalla till Kristiansborg en eller två af H. M:ts trognaste tjänare, som kunna bistå honom med råd och dåd. Icke Gæhler, icke Rantzau, som båda afskys af folket! Nej, två män af fast karakter, uppriktighet och erfarenhet, sådana finnas än, fast flertalet af landets bästa hufvuden aflägsnats Fantasier! Foster af en upphettad inbillning, svaghet ammad af sömnlösa nätters oro! Brandt vänder ryggen åt spökvärlden och trippar en stund af och an i sitt kabinett. Han säger sig själf, att texten till detta jordandarnas korus ursprungligen härstammar från det anonyma bref, han mottog i Juli månad och som han sedan burit i sin brefväska. I missmodets timmar under de mörka nätterna har han läst det om och omigen. Så ofta han tror sig finna, att
Att ägograder i n ge n måtte hänföras till de ämnen, hvilka, enligt 9 §. i 18 Cap. böra vara pröfvade och afgjorda, innan skiftet fullbordas, och att således ordet "äg ograd er i n g e u” från i3 §. i samma Cap. uteslutes, samt att enahanda tid af sextio dagar, till anförande af besvär hos ÄgodelningsRätten, som för klagan öfver frillbordadl skifte blifvit bestämd, jemväl måtte äga rum i afseende på ägograderingen, och hvarom stadgande altså borde meddelas genom en särskild § uti 11 Cap. De motiver, på hvilka de af mig nu föreslagna ändringar sig grunda, äro fullständigt utvecklade i de förenade TJtsk:ns första betänkande N:o 8 Jag åberopar dem, såsom vore de af mig ord för ord här anförda, och anser hvarken behöfligt eller lämpligt att trötta H. R. o. Ad. med upprepande deraf. IJtan förmätenhet vågar jag tro, att mina åsigter skola delas af många ledamöter, hvilka med uppmärksamhet följt, samt af egen erfarenhet lärt både känna och bedöma verkningarna af SkiftesStadgans tillämpning i dess närvarande skick; men jag döljer icke heller, det jag med visshet förutser, att mitt förslag skall möta allvarligt bestridande af af andra ledamöter, lika erfarna, lika upplysta, lika fördomsfria. Om öfvervigten stadnar på de förras sida, skall jag äga en dyrbar tillfredsställelse i medvetandet att hafva bragt denna fråga å bane. Om åter de motsatta meningarna blifva segrande, skall jag dock icke förgäta den oeftergifliga pligten att hysa aktning för andras öfvertygelse, fullt förvissad, att begge de stridande partierna, fastän skiljda i åsigter, likväl gemensamt sträfva till ett och samma mål, fäderneslandets och medborgares sanna bästa. Efter föregången bordläggning torde detta mitt vördsamma anförande blifva till Lagsamt Allm. Bes v. och Oecon.-TJtsk:n remitteradt. Lades på bordet. Den 37 Februarii. Hr Törnebladh, Carl Peter, hade iulemnat följande: Efter erhållen underrättelse derom, att den af R.
Likasom jorden och hafvet efter sina olika yttringar hafva flere gudomligheter, likaså har elden sina former: han är himmelsk, förbunden (såsom Lodur) med Odin, jordisk som en Fänresulf, underjordisk som den fjättrade Loke. Också antyda namnen på Lokes slägt föreställningen om honom såsom elden: Farböte, som slår skeppet, är vinden; Löfö eller Nål är det bränbara trädet, löfvet eller barret på träden; Byleist ock Hälblinde kunna beteckna den förtärande flamman. Men detta är blott en sida i Lokes väsen; hans natur, såsom en hela sinlighetens uppenbarelse, omfattar vida mera. Han är det onda öfver hufvud, det förderfliga i naturen, och den onda lidelsens makt i den sedliga verlden. Så har han ock bibehållit sig i folktron: han är den onde, djäfvulen (jfr Petersen, sid. 310). Ehuru han visserligen i begynnelsen är ett med Odin, framträder han dock, i följd af sin onda utveckling, tillika såsom af en annan stam (jfr hans föräldrar och bröder). Loke griper öfverallt in i åsarnes lif, förderfvande eller hjelpande. Märk myterna: Tors tåg till Jättehem, Sifs hår, Iduns bortröfvande, Brisingskedjans stöld, samt den största ogerningen, Balders död, m. fl. Lokes barn. Med sin hustru Sigyn (fn. Sigyn) hade Loke sonen Nare eller Narfve (fn. Nari, Narfi), och en broder till honom var Vale (fn. Vali). Med jätteqvinnan Ångerbåda (fn. Angrboða) födde Loke tre barn: Fänre eller Fänresulf, Midgårdsorm och Häl. Att dessa tre syskon, som hade en sådan moder och ännu mer en sådan fader samt uppföddes i Jättehem, skulle vålla åsarne mycket men, det visste de af spådomar, och derför lät Allfader gudarne taga och föra dem till sig. Angrboða, den olycka bådande. Fänre eller Fänresulf (fn. Fenrir l.
Utsk. Af dessa anledningar och då, i Utskottets tanka, knappast något verksammare medel, näst kunnighet och egen omtanka, torde finnas för åstadkommande af förbättringar i en af landets dyrbaraste näringar, än ett noggrant iakttagande af tillverkningens stämpling, anser Utskottet sig böra vördsamt föreslå Rikets Ständer, att bos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om behofvet af en sålunda förändrad lydelse af 1 mom. 4 § i 1814 års Kongl. Jernvräkeri-Förordning, nemligen: ”Allt Tackjern skall vara märkt ”med för hvarje Masugn tillåten stämpel, ”och det vid Bergsmanshyttor tillverkade dessutom med hvarje hytt-egares ”serskilda bistämpel. Träffas uti någon ”Tackjerns-post stycken, som antingen ”äro ostämplade, eller så otydligt och ”ofullkomligt stämplade att ej väl skön”jas kan, hvarest och af hvem de till”verkade blifvit, och sådane stycken ”ej utgöra mer än 6 procent af hela ”postens vigt, vare utan åtal; men för ”hvad deröfver stiger plikte siste in”nehafvaren eller säljaren |:del af vär”det, uträknadt efter Kronans sist fast”ställda pris å Tackjern i den ort, derifrån jernet afyttradt blifvit; och ege ”han att, på sätt 10 § stadgar, söka i4 Besv. och Oecon. Ut sk. »full ersättning och skadestånd af sin »fångesman.”
För det land, der utländsk man söker medborgarerätt, är det således redan på dessa grunder af vigt att, innan den beviljas, fordra bevis, att han från sitt förra undersåtlighetsförhållande är fri. Men för en sådan fordran gifvas derjemte tlere andra skäl, utgående från landets egna intressen. Det ömsesidiga band af skydd och trohet, sorn förenar undersåten med sitt moderland och dess regent, kan, derest ej detsamma uttryckeligt och formligt blifvit löst, lätteligen leda till svåra förvecklingar, om den förre, bosatt i främmande land, af en eller annan anledning finner det för sig nyttigt att åberopa sitt moderlands skydd, och den sednare, på grund af politiska eller andra intressen, anser det lämpligt, att med skäl eller oskäl uppträda till hans försvar. Exempel på förvecklingar af denna beskaffenhet mellan nationerna finnas från alla tider, och icke minst från den nyaste. Politisk klokhet har fördenskull i de flesta länder gjort frågorna om utländsk mans naturalisation till föremål för en ordnad lagstiftning; men då i Sverige bestämda reglor i detta afseende ännu icke äro i lag fastställde, har Utskottet ansett sig böra vördsamt hemställa, huruvida icke Rikets höglofl. Ständer kunde finna lämpligt, att uti afgående skrifvelse hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att för framtiden Svensk medborgarerätt ej må utländsk man beviljas förr än han ordentligen visat sig vara från sitt förra undersåtlighetsförhållande frikaliad, eller ock genom afgifven skriftlig förbindelse afsagt sig alla sin förra nationalitets politiska förmåner och rättigheter. II. Meddelad stadfästelse å reglorne för ett sä kalladt varu-anskäffhingsbolag inom Lagunda och Hagunda härader i Upsala län, samt för Svanå bruksbolag i Westerås län. Enligt protokollet öfver Civil-departementets ärenden för den 20 April 1850, bade direktionen för ett så kalladt varu-anskaffnings-bolag, som på aktier bildat sig inom Lagunda och Hagunda härader i Upsala län, hos Kongl. Majit, på grund af förordningen om aktiebolag af den 6 Oktober 1848, i underdånighet anhållit om nådig stadfästelse å de af bolaget antagna reglor.
St:s åsigt i frågan, så kunna R. St. dervid ådagalägga, att det endast är för att vinna ett ändamål, som R. St. för närvar, tidpunkt förbise sin obestridliga rätt att deltaga uti ifrågavar. lagstiftning samt godkänna K. M:s särskilda förslag till stadgande för inrikes vexelrörelsen; förbehållandes sig således i denna reservation för en kommande lagstiftning att i grundlagsenlig väg gemensamt med K. M. stifta allm. civillag i detta, i afseende på utrikes och inrikes rörelsen , så högst vigtiga ämne. IJr Hjärne, Harald Jag värderar den öppenhet, hvarmed Gr. Frölich här yttrat en motsatt åsigt emot den auctoritets, mot hvilken det finnes mången, som tvekar, att tvetydigt opponera sig; men jag tror, att lian valt orätt ställe och orätt form för sin framställning. K. M:s nåd. svar på R. St:s underd. skrifvelse, angrde förslag till lag för inoch utrikes vexelrörelse, blef redan i förra plenum lagdt till handhna, och öfver della ämne kan någon discussion således nu icke uppstå. Om han haft att anmärka emot detta svar från Konungen, hade det, efter min åsigt, varit mest förenligt med grundlagens mening, att han till Constit.Utsk. försegladt inlemnat sitt skriftliga anförande. För närvar, har Hr Gr. o. Landtm, föredragit K. M:s nåd. propos. om inrikes vexellag. De anmärkn:r, som i Stånden göras öfver dess gemenskap med utrikes vexelstadgan, tror jag icke höra till det föredragna ämnet; och jag anser, för min del, det vara utom LagUtskrs både pligt och rättighet att i svar på den nåd propostn inkomma med något utlåt., som afhandla!’ de ämnen, hvilka Gr. Frölich uti dess skriftliga anförande framställt. Det finnes väl prejudicater vid denna riksdag att åberopa derför, att R.