Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Särskilta Utskottets Betänkande, Angående föreslagen förändrad reglering Prpfj Utilr. d. 25 Juni i8l8r' f>97 med aflöninget? för Krono-UppbÖrdsmänneo i RU kets släder; samt Allmänna Besvärs■ och Ekonomi-Uts^ttets: Ber tänkande i anledning af ya'ckt fråga om en ny allmän väg-' delning saint utvidgad rättighet lill grushämtning. £». 1). Uti nu uppläst Protocolls-Utdrag af den 16 innevarande Junit bestrider Höglofl. Ridderskapet och Adeln ali påföljd och verkställighet af de öfrige Riks-Ståndens fattade beslut angående upphäfvande af den Författning, hvarigenom j af Banken® Commis§arier vid inträffande ledigheter tillsättes endast af Frälsemän, och yrkar, att berörde beslut, hvaruti Höglofl. Ridderskapet och Adeln icke deltagit , således emot 114 §, i Regerings-formen icke borde till någon Expedition föranleda. Efter öfverläggning härom, och då PrestStåndet , på sätt dess Protocoll för den 2g r.ästl. Maji närmare utyisar, hufvudsakligen grundat dess härom vidtagne beslut deruppe, att Höglofl. Ridderskapet och Adeln hvarken yrkat denna frågas behandling i den ordning, sorn Grundlagarne, rörande Priyilegji målf föreskrifva, eller pti dess afslag af den 25 Maji förklarat den af Banko-Utskottets ti,;5tyrkta förändringen rörande Höglofl. Ridderskapets och Adelps Privilegier, fann Prest-Ståndef för godt att nu , sedan Höglofl Riddetskapet och Adeln ansett berörde ändring vara stridande emot Regeringsformens 114 §•, med frånträdande af dess härom förut fattade beslut, för det närvarande låta bero vid Höglofl. Ridderskapets och Adelns ofvanintagna yrkand^j. S. D. Återremitterades €g8 Prot.
Om det i framtiden ginge så långt, eller kanske rättare sagdt, om vi vore så lyckliga, att bär, likasom i Frankrike, få en ministere, sorn räckte blott 8 dagar; så blefve det nödvändigt, icke blott att hafva möblerade våningar, utan måhända äfven uniformer i beredskap för nykomlingarna. Man har sagt sig be fara, att depart.cheferne skulle hädanefter blifva blotta parad-personager, och att den egentliga bördan af embetet folie på exped.cheferna. Det kan hända, om man ej tager sig till vara. Men sådant förhållandet hittills varit, så hafva statssecretme måst draga bördan, ej allenast af de löpande göremålens föredragning och expedierande, utan äfven af författningars och stora organisations-förslags uppsättande eller genomgående och föredragning. Till både småbestyreh och de vigtigare göromålens samtidiga skötsel har en statssecret:s'tid icke varit tillräcklig äfven under hans bästa arbetsår, utan hans verksamhet liar, så till sägandes, drunknat i papperen. Detta har varit ett af de väsendtligaste felen i den gamla organisationen. Om det kommer att fortfara i den nya, så förutser jag, alt hon icke blifver bättre nn den förra. Det är nödvändigt att befria depart.cheferna från sådana smärre tidsödande arbeten, som af underordnade kunna och fördenskull böra verkställas. At depart.cheferna bör lemnäs tid, icke blott att öfvertänka deras förvaltningsgrenar i stort och i det hela, utan äfven att om de särskilda delarna samtala med sakkunniga menniskor från alla trakter af Riket. Det är för dessa depart.chefer jemväl nödigt att umgås med hilkommande utländningar, för att inhemta huru det går till på andra ställen, och huru förständiga främlingar bedomina våra inrättningar. Sådant statssecret.embetet hittills varit, har sådant icke kunnat Den 8 A pr il e, m. i75 ske; utan innehafvaren har, för att medhinna sina göromål, varit nödsakad att afsöndra sig från umgängeslefnaden och de fördelar den kan medföra.
Förrän Bokslutet i StatsConloiret är gjordt kan man icke veta, om tillgång finnes elier icke. Jag hoppas en annan lycklig verkan af detta anslag, det nemligen, att Bokslutet hädanefter skall blifva förr färdigt; många svårigheter möta val, men jag hoppas dock denna verkan snart skall visa sig. Om man antager Herr Crusenstolpcs mening, så vinnes icke det ändamål - Den 8 Mars f. ra. 33 mål man tror. Mina motståndare lära i öfrigt misstagit sig om min mening, då äfven de yrkat afslag å Memorialet. Herr Hjerta: Jag har visserligen ej misstagit mig då jag begärt afslag å Memorialet, ty jag vet att min tanka just är af Utskottet föreslagen; men det är alt derom göra en hemställan, som jag anser origtigt, och det är derföre jag, lika med BorgareStåndet, anser att Memorialet hör afslås. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å StatsUtskottets förevarande Memorial. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade afslå berörde Memorial. Ropades äfven Ja och Nej. Herr Crusenstolpe: Jag anhåller att min proposition måtte blifva framstäld. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken yttrade, att någre Ledamöter begärt proposition å Fjaherre Silfverskjölds Reservation, andre åter å Herr Crusenstolpes förslag, hvarjemte Grefve Gyldenstolpe framstält ett förslag, hvarå han begärt proposition. Hvad detta sistnämnde anginge, så ansåg Hans Excellence det 65 H. 3 34 Den 8 Mars f. m. ej öfverensstämma med Ridderskapets och Adelns förra beslut i ämnet, ty Ståndet hade anvisat de n0,000 R:drne på öfverskotten, hvaremot Gretve Gyldenstolpe önskade, att de af RiksgäldsContoiret bestämdt skulle hållas till handa. Hans Excellence ansåg sig altså icke kunna framställa den af Grefve Gyldenstolpe begärde proposition.
Siati-VlskoUels Memorial, N.o 343. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Okt., kl. 1 e. a. Memorial, i anledning af erhållen återremiss i Memorialet N:o 334. Till Stats-ulskottet liar Bonde-ståndet återremitterat Utskottets under wfvannämnde N:o afgifna memorial, angående aflöning för den hos Hemliga Utskottet anställda kanslipersonal och vaktbetjening; men, som enligt Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag, detta memorial den I7:de innevarande månad blifvit af de öfriga 3:ne Riksstånden godkändt, har Utskottet, enär således, jemlikt § Riksdags-ordningen, frågan är af Rikets Ständer afgjord, funnit berörde återremiss icke kunna till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den ao Oktober 1848. B1/1. till R. St. ' Aalr. till Exp.-Utsk. den 22 Okt., kl. 1 e. mt. Memorial, med förslag till stadganden i Riksgäldskontoret^ Reglemente, rörande statsfgllnadssumman samt öfriga af statsregleringen föranledda utgifter. (R:gs Afd.) Då den summa, som lill slatsbehofvens fyllande skall under de år, för hvilka innevarande riksdags statsreglering kommer alt blifva gällande, Statskontoret utaf Riksgäldskontoret tillhandahållas, numera blifvit af Rikets Ständer fastställd och liksstaten afslulad, så har Ilskottet uppgjort och får härmedelst aflemna förslag till de § i Riksgälds-kontorels reglemente, hvilka böra innehålla föreskrifterna, angående slatsfyllnadssummans belopp samt utbetalningen deraf, äfvensom Riksgälds-kontorets ersättningsskyldighet för bristerna i statsverkets påräknade inkomster och å riksslalen i egenskap af förlagsanslag uppförda utgiftssummor.
Afkomsten häraf som väl lågt räknadt lärer kunna antagas till minst 3 V, millioner årligen, skulle användas »hufvudsakligen till Ridd. och Adelns gagn samt dess ledamöters intellektuella och materiella förkofran,» »å edes med största sannolikhet till fördelning mellan Adelns medlemmar., hvilka på detta sätt skulle komma att i framtiden pensioneras eller gratifieras med rått betydliga belopp för hvarje Adelsman, hälst då stadganderne i nu gällande grundlag angående inskränkning af Adelskap till endast en medlem af familjen lör alla efter 180 9 uppkomna Atter, ovilkorligen efter naturens ordning och i den mån äldre familjer utslockna måste förminska antalet af de medborgare som tillhöra denna samhällsklass. Vid sådant förhållande torde det väl vara tvifvel underkastadt, huruvida det må kunna i framtiden lända Ridderskapet och Adeln till något slags heder eller verklig båtnad att ett särdeles stort antal af dess medlemmar komma att pro rata parte åtnjuta pensioner eller gratifikationer från någon af enskild man i en då aflägsen forntid för välgörenhetsåndamål donerad fond, hvilken ensamt genom konstlade medel blifvit uppdrifven till en sådan storlek att den kunde erbjuda understöd åt både behöfvande och icke behöfvande. För sin del kan Utskottet icke dölja den tanke att det icke öfverensstämmer med Ridderskapet och Adelns värdighet att emottaga en gåfva som förutsätter ett sådant snart sagdt kommunistiskt ändamål såsom det slutliga resultatet — utan att derviil fästa något afseende å stiftarens större eller mindre förtjenst af den ärestod, som genom stiftelsens benämning åsyftas att åt hans minne varda upprest. Men dessa allmänna betraktelser åsido, föreställer sig Utskottet, i likhet med hvad en ledamot af RiddarhusDirektion, Herr Friherre Posse, yttrat, att då den af Kongl. Majit fastställda Riddarhusordning i 37 § stadgar, att den af Ridderskapet och Adeln valda Direktion »besörjer och förvaltar Riddarhusets angelägenheter, enligt utfärdad
Alla dessa forlass stundom till ett antal af öfver 300 samla sig utom staden på den så kallade tullslätten och landsvägarne, så att en gående svårligen kan tränga sig fram, och, 0111 någon resande under tiden kommer, får han hålla till godo att qvarstanna pä landsvägen nägra timmar. Kär nu tullbommen eller det stängsel, som Calmar stad har för att kunna ordentligt uppbära bropenningar, öppnas, insläppes ett lass i sender -— nu uppstår ett förfärligt tumult, alla tränga på och vilja först fram, till dess en och annan får seldon, skaklor och hjuldon sönderbråkade; icke sällan händer, att man får kreatur förderfvade eller mer och mindre skadade; och om nu, såsom jag flerfaldiga gånger varit åsyna vittne till, en fattig stackare kommer fram, som icke eger det han kan betala med, ja måhända på flera veckor icke egt ett öre, måste han sätta i pant handskar, vantar eller annat af sina kläder; men allt detta kan hjelpas, om Rikets Ständer göra Calmar stad samma rättvisa och välvilja, som andra städer åtnjutit; jag minnes, att vid 1840 års riksdag beviljades ett anslag Slats-Utskoitcts Utlåtande, N:o 163. 37 lill Christianstad, såsom ersättning för de portpenningar der uppbars och som sedan upphört. Att det| är lika skäl att fa anslag till väg öfver fästningsgrafven vid Calmar, lärer ingen kunna neka, ty att fästningsmurarne, graf och brygga äro byggde pä kronans bekostnad, veta vi alla. Calmar stad är oförmögen alt med egna medel bekosta hamnbyggnaden, dels derföre alt någon rikedom der icke finnes, och dels derföre, att dess handel med triidvaror endast inskränker sig på Danmark och Tyskland, och nu under den pågående fejden har gjort så stora förluster, att skadan är obotlig. Jag får derföre i största ödmjukhet anhålla, alt Rikets Ständer bevilja hvad Kongl. Majit uti Sin nådiga proposition föreslagit, såväl lill hamn, som ny väg öfver fästningsgrafven, och alt, sedan vägen blir färdig, liroeller vägpenningar komma alt upphöra.
IX. E. 587. A. 594. — N:o 91. angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens 7:de Hufvud-lilel. III. B. 248, 313/374. A. Å. 379. IX. E. 587. A. 594. — N:o 92. i anledning af erbållen återremiss ä Utlåtandet N:o 58. III. — N:o 93. i anledning af erhållen ålterreraiss å Utlåtandet N:o 61. III. — N:o 94. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 72. lil. B. 375. A. 406. IX. E. 587. A. 594. — N:o 95. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, angående eftergift i arrendet för Mörrums Krono-Laxfiske i Blekinge. III. B. 375, 407. Å. 410. V. U. 39. A. 73. — N:o 96. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående upplåtande åt Ultuna Landtbruks-institut af Krono-parken lilla Djurgården. IV. E. 118. — N:o 97. i anledning af väckta motioner angående nedsättning i det bidrag, som af Landshöfdingen i Wermlands Län årligen erlägges till ränta å och amortissement af Landshöfdingeackordet. III. — N:o 98. i anledning af väckt motion, angående befrielse för hemmanet Fårhult från utgörande af så kallade Skolmästareskäppa. lil. B. 375. A. 410. IV. E. 118. ( 134 ) Stats-Utskoltets Memorial, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 99. med anmälan om anmärkning emot iedamölerne uti den år 1845 tillförordnade Kongl. Regering samt emot Expeditions-chefen A. F. Normelin. III.
Majit, med anledning af gjord anmälan om en i Juli månad detta år tillämnad internationel utställning i Hamburg af landtbruksalster och redskap, äfvensom af alla sorters afvelsdjur, dels under den 9 sistlidne Januari, med förklarande det endast åkerbruks-redskap och landlbruks-alster af alla slag borde härifrån riket till ifrågavarande exposition på allmän bekostnad utsändas, åt Landlbruks-akademiens Förvaltnings-komité uppdragit alt vidtaga nödiga åtgärder för bringande lill allmänhetens kännedom af de närmare vilkoren lör deltagande i utställningen, samt alt, i samverkan med vederbörande Hushållnings-sällskap, bestämma lämpliga platser, såväl för expositions-artiklarnes insamlande inom orterna, som för deras afsändande lill Hamburg m. m.. dels ock under den 17 derpåföljande April förordnat Professoren m. m. Johan Arrhenius att vara kommissarie för Sverige vid omförmälda exposition, samt alt, i sådan Expedilions-Utskollets Förslag lill anderd. Skrifvelse, N:o I82. 9 i sådan egenskap, dels vidtaga de anordningar, som för Sveriges deltagande i berörda utställning kunde af omständigheterna påkallas och i sådant afseende sätta sig i förbindelse med den för expositionen i Hamburg tdlsatta komité, dels ock utse de biträden, som för uppdragets fullgörande funnes behöfliga, bade E. K. Maj:t, uppå Förvaltnings-komitéens framställning, genom nådigt Bref den 17 Maj innevarande år anbefallt Stats-kontoret att, till bestridande af de lör ifrågavarande exposition nödiga organisations-omkostnader, å förskottstitel anordna och till Förvaltnings-komitéen utbetala ett belopp af 5000 R:dr R:mt, emot framtida redovisningsskyldighet; hvarjemte E. K. Majit bemyndigat nyssbemälda komité såväl att anskaffa ett kreditiv å 10,000 mark Hamburger banko, att af den utsedde kommissarien användas till förefallande utgifter vid expositionen, som att till bemälde kommissarie och hans biträden utbetala lämpliga förskott, äfvensom E. K. Majit förklarat
För bildandet af en duglig och användbar sjöbemanning lägger detta stadgande hinder i vägen, enär det måste antagas såsom en oemotsäglig sanning, att en yngling, som icke är van vid sjölifvet och dess egenheter, pä en kortare tid icke möjligen kan för sitt yrke så bildas, att han blifver fullt användbar till sjös.» «Då emedlertid afhjelpandet af detta hinder måste ligga inom möjlighetens gräns i ett land, der handelsflottan på håfven samt vid egna kuster och sjöar bar en ganska betydlig proportion till den krigsflotta, hvartill landet möjligen kan förmå att anskaffa materiel och öfning, ett land, af hvars befolkning en slör del 20 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 20. bebor kuster och stränder, med fiske och sjöfart till näringsfång; har jag, på Eder Kongl. Maj:ts derom gifna nådiga befallning, skolat i underdånighet föreslå de förändringar i 1812 års Beväringsförfattning, med antagande af hvilka jag anser sjövapnet i krigstid vara tryggadt för farhågan att sakna tillräckliga och öfvade besättningar, en farhåga, som aldrig kan ega rum i de länder, der den principen är antagen, att hvar och en, som tager sin föda af hafvet, skall i behofvets stund tjena till sjös och på kronans fartyg värna sitt fädernesland, en princip, genom hvars tillämpning vårt brödrarikes (lotta, när krig utbryter, förses med en bemanning af 20,000 mer eller mindre befarne sjömän, under det Sverige endast kan påräkna ett ringa antal sådane.
Mnj:t8 Mtdi§n Liek den 20:(le Deoeinber 1836, bliivit i oell iör nvn k)ul<0KLrde,i8 utvidninZ Lt 8toeIil,oIni8 8tu3 litlen, borde till nnnnn plnl8 I,ortiIvtln8, lin oeb, lor vinnnnde ni iikndl ut>vl»une till u>»>>idrnnde ni' nödige bvMnruler iör8nmIinAen8 inttiKlius, iö>8nmlinAen m-ille ni' lien till IieAi<»fninK8i)Irlt8 nnnu odmponernde (lelen utni ^nribeiA8-8i<oAen lil till keASAnnnde Lt 8>A ujiplätne Z:ne iordrvmder ni' lill8nnu>!nn8 1 tunne22i-r bs^,Innd, 8nm Aa/:k« rVucirAa ?roporitr'o», 1V:n 26. diZt bifall, 80m ikräAavsrsnde jord8t)eken, be8täende sk mo88lupen ock till bete otjenlig 8koA8mark, icke vore tor 0arlbeiK8 kunA8Aärd bekökliAe; dock trodde Oancelleren kärvid böra isZttaAa8, att den ä marken bekintliAa ock mHlio-en användbara 8koZen b!elve kör KriK8-^cademien8 bebok reserverat!: Ock liar Lone!. I betraktande ak kvad kärvid körekommit ocli me<! akeentle ä kvad v ederbörande Kmketsm) ndiAketer i ämnet vttiÄt, liar KonZI.
Be finnes det, att sedelns vägrade inlösen härrört af orsak, som icke genast kan rättas, förordne Hof Rätten då, att Bankens utlåningar och silfverutväxling upphöra, och inberätte förhållandet till Kongl. Maj:t, som utnämner Fyra Sysslomän, hvilka gemensamt med Fyra Sysslomän, dem Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret äga inom sig utse, en af hvarje RiksStånd, genast skola undersöka, om Batikens stä/lning är sådan, att den kan inom 6 månader ifrån den dag, då anmälan om sedels vägrade ut lösen skedde, återställas i det skick i 1 säges; hvarom Sysslomän nen senast inom hälften af ofvan bestämde tid skola göra Underdånig anmälan hos Kongl. Majit till kungörande af dag inom ofvannämde 6 månader, då Bankens utlåningar och silfverutväxling åter skola börja, å hvilken dag Syslomännens befattning uppliörer. Finna Sysslomännen Bankens ställning sådan, att den icke kan inom ofvunnämde 5, II. 7* 100 Den i3 Januarii cvm. 6 månader återställas i det skick 1 stad gar , a.nmäle de det inom 3:ne månader hos Kongl. Maj.t, och skulle icke inom 6 månader efter det denna anmälan skeltj Banken, genom BancoFullmägtiges eller Rikets Ständers åtgärd, vara återställd till fullgörandet af sina functioner, upphöre då BankPrivilegiet, och åligge det Sysslomannen, att till utredning af Banken i reda penningar förvandla alla dess tillgångar, och dem, i den moTi de inflyta, till Bankens samtelige fordringsägare utdela. Herr Skogman: Likaså ändamålsenligt det är, att Banken vid vanliga förhållanden är underkastad allmän lag för att förpligtas fullgöra sina förbindelser, lika så olämpligt synes det vara att, i händelse Banken, i följd af oförutsedde händelser, blifver hindrad att genast fullgöra dem, den skulle sättas i Coneourstillstånd. Sådant kan ej inträffa utan till följd af sådana olyckor, hvilka endast genom Högsta Magtens, genom Konungs och Ständers medverkan, kunna undanrödjas.
Borgare-Ståndet ådagalagt nyttan och oumbärligheten af en väl underhållen National-Theater. Hvad Den 31 Juli. 493 Hvad först angar den erinran, att Utskottet icke särskildt besvarat frågan om Theatrens af Herr General Majoren Grefve Löwenhjelm uppgifne skuld af 40,000 R:dr, hvarutaf nära hälften eller 20,000 B:dr skola uppkommit derigenom, att Theatren bordt tillslutas vid Hofsorgen efter Högstsalig Hennes Maj Lagerbjelke» motion i ämuet endast innefattade framställning om årligt understöd för Theatrens upprätthållande, samt det af Herr Grefve Löwenhjelm sedermera upplysningsvis afgifne Memorial, hvaruti äfven anmäldes frågan om skuldens betalning, icke förr, än efter motions-tidens förlopp, den ?:dra i denna månad, inlemnades och upplästes samt till Utskottet remitterades; så kunde Utskottet icke heller sträcka sin åtgärd särskildt till den sålunda gjorde framställningen om Theatrens skulds liquiderande. Beträffande åter fragan om ett årligt understöd af Allmänna medel till Theatrens upprätthållande; så, ehuru Utskottet, på sätt dess förra Betänkande innehåller, nogsamt insett och erkänt behofvet af sådant bidrag, kan likväl Utskottet icke uppgifva någon tillgång och tillstyrka något ytterligare anslag härtill, i synnerhet som Stats-Regleringen redan är fullbordad och af Riksens Höglofl. Ständer gillad, utan anser Utskottet annan utväg i detta hänseende icke återstå, än att Riksens Högloft. Ständer i underdånighet hemställa, det täcktes Kongl. Majrt, af hvad medel sorn heldst i Nåder - 494 Den 31 Juli. der kan finnas lämpeligt, och hvilka ej äfo för bestämda utgifter påräknade, utan kunna härtill vara att tillgå, låta anordna hvad sorn pröfvas för Theatrens bibehållande och behof erforderligt; Hvilket vördsammeligen öfver** lemnäs till Riksens Högofi. Ständers vidare Lepröfvande. Stockholm den 28 Juli 1815* På Höglofl.
Enligt denne Convention, bar Riksens Ständers Allmänna Beslut af ar 1812 blifvit erkändt, såsom hufvudsaklig liqvidations-grund, för skuldens hela betalande och ovillkorliga försvinnande, i följd hvaraf sådane förbehåll blifvit, ifiån Kongl. Majus sida, uti Conventioneti inryckte och af Creditorerne meugifne, sorn, i och med. detsamma Kongl. Majit låtit fullgöra Conventions-villkoren, alldeles utplånat Statens förra Skuld i Genua, så i anseende till återstående primitift Capital och fötfallne Räntor, som,-i anseende till det år 1810, för då obetalde räntor, tillkomne nya Capital. De å Con. ventionen teknade qvittencer visa, att Kongl. Bihang till Riks-St, Brot. i$iy - isis. 1938 Stats-Utskottets Betänkanden. Maj:t redan låtit fullgöra Dess derigenom ingångna betalnings-förbindelse, hvarefier Kongl. Maj:t äfven återbekommit alla de för Genuesika Lånen utfärdade Authorisationsoch Garantie-Documenter, samt Obligationer och Certificaterr hvilka samieiige blifvit, den 18 sistförflutne Mars, till Riksgälds-Contoiret inlemnade. D. Angående Galdea i Leipzig. Kongl. Maj:t har fogat anstalt, att Lånet i Leipsig skulle efter de grunder, Rikets Ständer för dess godtgörande fastställt, äfvenledes försvinna; och detta hade redan längesedan inträffat, om icke en del af Konunga - Riket Sachsen, under tiden1, blifvit med. Preusiska Riket införlifvadt. Efter nyligen erhållne underrättelser, är hälften af detta Lån, tillhörigt de förre Sachsiske undersåtare, sorn nu ombytt Öfver-Herrskap, fullkomligen liqyideradt. Hvad återstoden beträffar, så hoppas Kongl. Maj:l, att underhandlingen derom, likaledes inom få månader, skall blifva fullbordad. E. Angående Gulden i Hamburg.
M. föreslagit och Utsk. tillstyrkt densamma, man deraf möjligen skulle kunna taga sig anledn. anse stadgandet om det ifrågav:de brottet hafva från vår lag utgått. Sådan är naturligtvis ej Utslits mening, utan Utsk. har endast ur formelt hänseende ansett omnämnandet af detta stadgande i bedrägeriförfattnm obehöfligt, men på det att icke någon anledn. till missförstånd må förefinnas, torde stadgandet, på sätt K. M. före - Den 31 A'u gusti. 153 slagit, här omnämnas, på grund hvaraf jag anhåller om §:ns återremitterande. Gr. Sparre: Jag vill uptaga den siste värde talarens an märkn:r i samma ordning han dem framställt. Hans första anmärkn. afser den förbrytelse, att genom att lägga märke å annans tillhörighet eller utplåna annans märke, tillegna sig egendom, som i nu gällande lag straffas såsom stöld, och af Ulsk. ansetts fortfarande så böra betraktas, då deremot K. M. åt brottet gifvit karakteren af bedrägeri. För att afgöra hvilkendera rättast förfarit, måste man för sitt begrepp updraga skilnaden emellan stöld och bedrägeri. Med stöld menar man i allmänhet ett olofligt tillegnande af annans egendom, och med bedrägeri betecknas hvarje handling, hvarigenom man medelst falsk upgift eller annat bedrägligt förfarande förmår en annan att med sig ingå något aftal, som tillskyndar honom skada eller en sjelf fördel. Nu har man i vår gällande lag ansett den åtgärd, att gå och lägga märke å annans sak, vara detsamma som att olofligen tillegna sig densamma, och således böra anses såsom stöld, och dertill har man, i min tanke, haft fullt skäl, ty sjelfva åtgärden utmärker ett bemäktigande af annans egendom och är ett olofligt tillegnande deraf lika väl som om man tagit den från personens egen värjo. Det torde således vara mera logiskt riktigt att hänföra brottet till stöld än lill bedrägeri, hvarföre jag ock tillstyrker bifall till §:n i denna del. Den andra anmärkn:n gäller Ulsk:s förfarande att utesluta en i K.