Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I vanliga fall tycker ingen god lärarinna om I snart sagdt alla hus finnes piano, vare sig dansmusik eller » utantill-spelning » af eleven, det begagnas af husets medlemmar eller icke, då detta oftast har slarf till följd, men de elei detta senare fall köpes den dyrbara artikeln, ver, soui hafva lätthet att lära utantill nästan för att den i våra dagar passar så väl till mö- lika fort som innantill, kunna ju gerna glädja blemanget och bör stå till gästers begagnande. föräldrar och vänner med litet musik i skymOm ej herrn eller frun sjelfva kunna spela, ningen eller annars borta hos vänner, blott de så skola naturligtvis de uppväxande barnen, tillhållas att spela ordentligt. döttrarna i främsta rummet, inläras i konsten, Vid tonvigtslära och nyansering lägges i alldetta vare sig de ega anlag och lust dertill mänhet föga vigt af de mindre grundligt lärda eller icke. Härutaf uppstår just det ofvan omlärarinnorna. Dock är det just detta, som, näst nämda missbruket; ty missbruk betyder att ett korrekt spel för öfrigt, utgör hufvudsaken. icke bruka rätt, och den, som saknar hvarje Att lära spela prima vista, d. v. s. spela skymt af håg och kallelse för något, kan rimfrån bladet är äfven en god fördel, och om ligtvis ej heller bruka det samma rätt. eleven blott får öfning häruti, försvinner små- Det vore derför att önska, det endast verkningom svårigheten. Att blott spela inlärda ligt musikaliska anlag utbildades. Om ei de saker alstrar icke detta djupa, innerliga intresse egna barnen innehafva dylika, så finnas ju så för musik, som fås, då man någorlunda kan otaligt många andra, hvilkas pekuniära förhålgenomgå ett musikhäfte, såsom då man läser landen omöjliggöra, att de rika naturanlagen en intressant bok. komma till sin fulla rätt. Ty att lära musik Harmoniläran borde mera, än hvad som sker, och » gå och spela » äro två skilda saker. ingå i musikundervisningen.
Konungen för att begära utredning af ett eller annat ärende. Men jag skulle tro, att det i sådant fall öfverhufvud varit önskningsmål, med undantag af ett enda, som jag nu kommer ihåg, nami. Representations-förändringen. Jag bör likväl erinra, att, vid det tillfället, hade R. St. upgjort en lielfärdig författning och begärde ickej att Konungen, skulle fullständiga hvad de underlåtit. Sådant är deremot nuvande förhållandet. Detta sätt att gå tillväga skulle, tror Hr Hjärne, vara förträffligt, ty derigenom hade R. St. förekommit möjligheten, alt få ett afslag från Konungen; ty om Han hade till nästa Riksdag upgjort ett förslag till civil-lag: så hade Ilan medelbart uttryckt sitt godkännande af grundlagsändringen. Delta är sannt; men deremot blottställer man Konungen dels för att på förhand binda sig, dels att tillika hafva fått göra sig onödigt besvär, i händelse något af RiksStrn, då ogillade hufvudsaken. Gr. Lagerbjelke har yttrat, att det nu framlagda grundlagsförslaget kunde dä lalla lill följd deraf, att ingen civil-lag funnes. Ja, det kan hända. Mendet vore Ständernas eget fel, som framkommit med ett Den 18 Oktober f. tn. 305 ett ofullständigt arbete. Det kan äfven möjligen hända att grundlagsförslaget faller just för civillagens beskaffenhet, emedan man tycker honom vara oantaglig och grundlagsförslaget fördenskull oandvändbart. Följaktligen äfventyrar man här att råka antingen i Seylla eller Charybdis. Då är det väl bättre, att sjelf blottställa sig för äfventyret, än att söka draga äfven Konungen deri. Gr. Lagerbjelke har förmenat, att den underd. anhållan och det arbete, som deraf skulle följa, vore nyttiga för att bidraga till ämnets utredning. R. St. vilja således, att Konungen skall, i detta hänseende, -vara deras informator. Det är ganska beqvämt; men jag tror det vara rigtigare alt hvardera Statsmagten använder sina egna pund för alt tillvägabringa de förslag, hon framlägger, öfverlemnande till den andra att, efter sitt bepröfvande, till dem säga ja eller nej.
Af skärningarne utgöra: 1,844 kub.-f:r berg, å 25 R:dr 2,417 kub.-f:r jord, som uppläggas, å 4 R:dr 50 öre 15,304 kub.-f:r jord, som forslas 500 fot, å 5 R:dr 7,710 kub.-f:r jord, som forslas 1,000 fot, å 6 R:dr 6,715 kub.-f:r jord, som forslas 2,000 fot, å 7 Som i fyllningarne fela 2,417 kub.-f:r, må- ste dessa tagas ur diken, å 4 R:dr 50 öre 50 Transport R:dr R:mt 306,318 14 Bilaga till Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. Transport R:dr R:mt Ballast utgörande 8,611 kub.-f:r, hvaraf: 2,611 kub.-f:r, å 6 R:dr 5.000 kub.-f:r, å 7 R:dr 5.000 kub.-f:r, å 8 R:dr Tillägges 10 proc. härå, hvaraf tillägget för ballasten beräknas för stationer och mötesplatser Brobyggnader: Bro öfver Fyris å. Brons längd 118 fot med 2 Strg, 50 fots spann. Landfästenas och pelarnes höjd öfver rustbädden 9 fot och tjocklek 6 fot. Landfästenas bredd 26 fot och bropelarnes 52 fot. Grundläggning, 180st. furupälar med nedslagning och afsägning, å 10 R:dr 560 kub.-fot virke till rustbädd, å 60 öre Landfästen och Bropelare: 21 kub.-f:r murverk i bruk med tuktad sten, å 80 R:dr Stensättning, 150 qv.-f:r, å 4 R:dr . öfverbgggnaden, 106 sträckfot, å 150 R:dr Bro öfver Fäby å. Brons längd 60 fot med ett 40 fots spann.
Majit, efter Kammar-kollegii och Stats-kontorets hörande, pröfvade sådant vara lämpligt, dessa indelningshafvare, mot boställets indragande till Statsverket, för ali genom Kammar-kollegii försorg utarrenderas och boställsräntans frånträdande till Kronan, måtte berättigas, att, efter det belopp, hvartill boställsafkastningen och räntan i nuvarande stat vore upptagne och utan rubbning i beräkningen af öfrige förmåner, från nästa statsregleringsperiods början erhålla kontant fyllnad i förut tillagd aflöning, så att Kronofogde finge uppbära tillhopa 2,500 Ridr jemte 300 Ridr hyresmedel, Häradsskrifvare 2,000 Ridr jemte lika hyresbelopp och länsman 700 Ridr jemte 150 Ridr hyresersättning ; hvarförutan, enär desse indelningshafvare, vid boställets tillträdande, fått åt företrädaren eller dess rättsinnehafvare lemna tjensteoch fardagsår, enahanda förmån före afträdandel skulle dem tillgodokomma — samt att hvad sålunda kunde komma att utbetalas, finge, mot framtida ersättning, på förskottstitel från Stats-kontoret utgå, men alt i den till nästkommande riksdag afgående nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, de provisoriskt utgående aflöningsfyllnaderna för den kommande tiden skulle komma att upptagas bland anslagen till lands-staterna i länen.
Man har derföre trott, det meningen med hvad Riksens Ständer om Lazarettsanslagets fördelning yttrat, ej kunde vara annan ån den, att samma fördelning borde ske, i mun af behof vet viel hvarje Lazarett, Vid medlet af år 1818, då Kongl. Majit* Nådiga Bref oin Lazarettsanslaget och treskillingsafgiften kom Kongl. Ordens Gillet tillhanda, var således ingen anledning att ändra den i början af samma år, på sådan grund uppgjorde och af Kongl. Majit i Nåder stadfåstade repartitioner af nämnde anslag och så mycket mindre kunde någon rubbning då vara lämplig, som man icke viste huru långt treskillingsafgiften i hvart och ett Län skulle emot behofvet förslå. Någon tid derefter, anmålles af Konungen» Den 6 Augusti f, m. 93 Befallningshafvande i Götheborgs Lån och på Gottland, hurusom veneriska smittan på bägge ställen i den mon tilltagit, att betydligare understöd till dess botande voro för bägge Länen högst nödvändiga; och sora andra medel för detta ändamål ej funnos att tillgå , samt af inkomne berättelser från öfrige Länen inhämtades, att å en del ställen, alla inkomsterne icke behöfdes, utan lemnade öfverskott till större och mindre belopp, «å tillstyrkte Kongl. OrdensGillet i underdånighet hos KonglMajit den ändring i fördelningen af anslagen, att de för Gottlands och Götheborgs Län skulle ökas, och i samma mon, för de Län, hvilka syntes hafva öfverskott, minskas. Denna ändring, den Kongl. Majit i nåder gillat, var för tillfället högst nödvändig och borde således ej kunna klandras. Det torde ej vara ur vågen att härvid erinra, det Lazaretterne ej äga någon del i Hospitalsfonden och att följaktligen anslaget af i5,ooo Ridr grundades, endast på Kongl. SeraphimerOrdensGillets frivilliga medgifvande, att afatå dem till understöd för Lazaretten. Om afgiften till veneriska smittans hämmande, efter behofvet kunnat
Anmälningen afser icke hvarje särskild dags tillverkning utan tillverkningen för en hel månad, och för hvad som af det anmäldta beloppet ej på denna månad tillverkas, erhålles restitution, så vida den ej öfverstiger af afgiften. Har deremot §:n blifvit så tolkad, att restitution utöfver denna femtedel blifvit beviljad, då medgifver jag, att en sådan tolkning är oriktig, och att §:n, om den gifver anledn. till en slik tydning, bör förtydligas, men om detta ej är fallet, torde Gr. Liljencrantz’s anmärkn. ej böra föranleda till någon återremiss. Hr Hjärne: Med anledn. af Gr. Liljencrantz’s yttrande får jag nämna, att, så vidt jag vet, den nu ifrågav:de §:n icke blifvit på det af honom omförmälda sätt tillämpad. Gr. Liljencrantz’s tolkning skulle medföra en alltför stor inskränkning i näringens utöfning, ty om en bränvinsbrännare anser sig ej kunna tillverka hela det anmäldta beloppet, men vill tillverka en del deraf på en kortare tid, skulle han derifrån förhindras genom förlorandet af rättigheten att erhålla restitution af skatten för de dagar han ej brännt. Jag anser en sådan inskränkning vara alldeles obehöflig Maj f. m. och obillig, och får således afstyrka den af Gr. Liljencrantz be gärda återremissen. Gr. Liljencrantz: Min framställning afsåg ej att för bränvinstillverkaren tillintetgöra möjligheten att sedan bränningen börjat, någon dag under brännningstiden dermed upböra, utan den afsåg att ådagalägga obilligheten deraf, att en bränvinsbrännare, som försummat alt inom föreskrifven tid göra anmälan att han vill afstå från anmäld tillverkning, ej återfår den erlagda afgiften, under det att en annan bränvinsbrännare, som alldeles icke utöfvar den anmälda och ej återkallade tillverkningen under första tiden af bränningsmånaden, får åtnjuta restitution af afgiften för denna tid.
REDAKTIONSSEKR.- BONDE AF RÅLAMB. S. Jacobsson foto. ATT MED N Å G R A få penndrag skildra en person med så mångsidiga egenskaper o c h så rik begåfning som grefvinnan Clara Bonde, är ett svårt uppdrag, helst som hennes egentliga verksamhet tillhör en förgången tid. Grefvinnan Bonde var för den nuvarande generationen den på sina lagrar hvilande åldringen, hvilken ur sitt rika förråd af minnen från framfarna dagar framdrog än det ena, än det andra och i lifliga färger skildrade det tidehvarf, för hvilket hon själf, såväl på hufvudets som hjärtats område, var en så ädel representant. Öfver hela hennes personlighet låg detta » noblesse oblige », som verkade fängslande på hvar o c h en, hvilken var n o g lycklig att få göra hennes bekantskap. Föräldrarne voro En af Rikets Herrar m. m. ståthållaren på Drottningholms slott, friherre Claes Rålamb och hans tredje maka grefvinnan Ulrika Eleonora v o n Dliben, den sistnämnda känd för sitt vittra umgänge med dåtidens skalder och lärde. Under den lilla Claras första lefnadsår bredde sorgen sin H E L L B E R G TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. JOHAN NORDLING BYRÅ OCH EXPEDITION: KOMMISSIONARER ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÅ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, 1 TR DELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. ALLM. RIKS 1 6 4 6 mörka slöja öfver det annars så lyckliga hemmet, då en ettårig broder omkom genom olyckshändelse. Tillsammans m e d en äldre broder och syster växte hon u p p i det fint bildade hemmet, där Tegnér och hans samtida voro ofta sedda gäster. Sin första undervisning erhöll Clara Rålamb af bland andra sin broders informator, sedermera en af de aderton i Svenska akademien, professor L M. Enberg, benämnd » den siste gustavianen ». Den vänskap för professor Enberg, hvilken började under barndomen, bibehölls sedan under hela hennes lefnad, o c h bland sina djupare sorger räknade hon hans den 20 nov.
N:ris 33—38 äro af flen vidlyftiga beskaffenhet, att de torde behöfva någon längre tid vara föremål för enskild granskning, hvarföre jag anhåller, att de måtte upföras å föredragningslistan till plenum nästa Onsdag. Gr. Lagerbjelke: Om det af Gr. Sparre gjorda förslag skulle nu genast af R. o. Ad. bifallas, blefve följden, att de ifrågav:de Betänkma i plenum nästa Onsdag kunde komma att endast bordläggas, och icke företagas till afgörande; hvadan jag anhåller, att detta Gr. Sparres förslag icke måtte förekomma till afgörande förr än Betänk-.na blifvit föredragna, då de förmodligen kommu att bordläggas för andra gången. Sedan föredragning och ytterligare bordläggning af ifrågavrde Betänkm härefter skett, framställde H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, propos. å bifall till Gr. Sparres förslag, att desamma skulle upföras å föredragningslistan för den 11 dennes; hvartill svarades ja. Föredrogos och biföllos Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts den 30 sisth Juni bordlagde Betanien: N:o 19, i anledn. af väekt motion om medgifvande af rättighet för församling i regalt pastorat att till komministratur kalla fjerde profpredikant; N:o 20, i anledn. af väekta motioner om utfärdande af ett allmänt vitesförbud till egors fredande mot åverkan och annat intrång; N:o 21, i anledn. af väekt motion om meddelande af föreskrift rörande sättet för vissa så kallade sockenoell pastoratsadjunkters tillsättande, deras rättigheter m. m.; N:o 22, i anledn. af väekt motion om ett tillägg till 4 kap. 1 §:n eller 25 kap. 11 §:n Bvggningabalken, med föreskrift ang:de skyldighet att underhålla väg, som leder till afsides belägen kyrka. Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts nedannämnde, den 30 sisth Juni bordlagde Betänkm, nemi.:
Bankens förråd af kopparmynt å 4 sk. valör skall utgöra 20 fjerdingar å 450 R:dr Banko i hvarje. På det att Banken städse må hafva i förråd tillräckligt belopp uti kopparmynt å de serskilda valörerne, äro, dels under hand och dels genom skrifvelse till Kongl. Siats-Kontoret, framställningar af Fullmäktige gjorda om skyndsam prägling af de minsta valörerne, hvarå brist understundom i Banken förefunnits. §. 31. Den förlust, Banken fått vidkännas på ommyntning af dess förOmmyntning råd uti kopparskiljemynt af gamla prägeln, bestående uti skillnaden kopparmynt emellan det pris, hvartill nämnde mynt blifvit af Banken från Statsverket inlöst, och det, hvarefter detsamma nu af Kongl. Myntet godtgöres Banken, uppgick den 30 Juni 1847 till 6,327:14.— och har sedermera ökats sålunda: Till Kongl. Mynt-Verket aflemnadt Kopparskiljemynt: Förut åsatt värde. Påfördt Kgl. Myntet. Förlust. Juni 8,133:41.— Såsom afbetalning dels å det hos Kongl. Myntverket den 30 Juni 1847 innestående belopp 3,289: 18. — och dels å det sedermera dit aflemnade äldre kopparskiljemynt, för hvilket, enligt hvad ofvan förmäles, Kongl. Myntverket är vordet debiteradt med 13,193: 21. — S:gr B:ko R:dr 16,482 : 39. — har nämnde Verk, uti kopparskiljemynt af nyaste prägeln, till Banken levererat: 28 sednare lialfåret 1847 5,750: — år 1848 2,400: förra halfåret 1849 400: 8 550- i följd hvaraf Kongl. Myntverkets skuld till Banken på ifrågavarande räkning den 30 Juni detta år utgjorde 7,932 : 39.
Uft supra. !8x ?rotoeollo H. 6. Ljllverstolps. Utdrag Utdrag af Högloft. Ridderstavets och AdelnS Protokoll wtd Urtima Riksdagen i Örebro den 4 Octob igro. S. D. anledning af gjorda anmärkningar wid Stats - UtffottetS, den 2 sistl. Ocwber pä bordet lagda Memorial, i anledning af Kvnungens Nädiga Proposition angående de pä Allmänna Indragnings» Staten uppförde Extra Löner och Pensioner m. m. blef detta Memorial af Ridderffapet och Adeln till Stats. Utffottet äterremittsradt. Ot supra. Lx protoeollo /li. 6. Sillverstvlps. Utdrag af Högloft. Ridderskapets och AdelnS ProtocsL! wid Urtima Riksdagen i Örebro den 4 Octob. igro. S. D. ^^ifölls Lag-Utffottets den 2 sistl. October pä bordet lagda Memorial rörande Herr C. M. WängS motion, att Manufacturister och Handtwcrkare lika med Handlande mätte blifwa tillätit att med Ed gkfrva sin fordran fullt witsord, samt likaledes Längikwar-e fä med Ed styrka sin försträckning af en penninge-summa, som behörigen blifwit bokförd. Or suxr,. klx ?rotoool!o. 6. 8ilkvsr-stolps. Utdrag Den 4 October. 235 Utdrag al -Högloft. Ridderskapets och Adelns PworocolL wid Urtima Riks, dagen i Örebro den 4 Octob. 1810. S. S. Högloffige Ridderffapet och Adeln latit sig föredragas Stats.
Motioner om fastställande af vissa grunder för en ny Brottmäls-lag. EL Högloflige Bidderskapet och Adeln Siar Herr P. G. Cederschjöld anfon, att, om. J,agsti ftaren alltid bör hafva afseende , icke blott på rätisläran, utan äfven på folkets plägseder, allmänna tankesätt och grad af moralisk utbildning, så måste detta isynnerhet gälla vid stiftandet afen Brottmåls-lag. Och då begreppen om brott och straff i förunderlig mon rätta sig efter allmänna opinionen, samt svårigheten för en l^ag Comité, att uppfatta och uttrycka en allmän mening, förmodades utgöra förnämsta orsaken, hvarföre något förslag till Brott måls-lag ännu ej kun? nät atp,ifvås, hemställde Kerr Cederschjöld, om icke Rikets Ständer nu borde yttra siri opinion om de vigt igaste grunderna får nämnde lag, sd att denria mening sedan kunde tjena Lag-Comitén till ledning. Des Sik. till Mitt-St. Pro t.
Om man säger till innehafvaren af ett kronoskattehemman: du skall betala så och så mycket på det all ditt hemman må erhålla frälse natur, så svarar han troligen: jag vill icke veta af detta trassel, ty om jag icke kan vinna utan att andra förlora, och då meningen icke är alt försämra någons egande rätt, behåller jag heldre hvad jag har och slipper då alt betala mera för milt hemman, än jag redan gjort. Min åsigt är den, att vill man åstadkomma en sådan förändring sora den här föreslagna, bör man taga kronoskattet till grund, ty den rena kronojorden är Statens och innehafvaren blott åbo derå. Först när han erlagt skalteköpeskillingen, får han eganderätt. Om man likväl vidtager den af motionären föreslagna utväg, huru skall man då förfara? Ingalunda såsom Gr. Liljencrantz föreslagit, att man lägger taxeringsvärdet lill grund, ty hvad gör man då? Jo! man vill höja ett kronoskatte hemmans mantal i förhållande efter ringsvärdet. Sådant låter sig med rättvisa icke göra. Jag anser följakteligen taxeringsvärdet böra lemnäs utan afseende. Derföre torde rättast vara, att de utskylder, som efter hvarje orts undervisning belöpa på ett mantal kronoskatte, påföras hvarje annat mantal af hvad natur som helds t, samt att egaren, för mantalets försämring genom den ökade skatten, får ersättning genom kapital af Staten. Derigenom undviker man allt trassel med inteckning och dylikt. För den nya ökade, likasom för den gamla mindre, skatten, är jorden utan inteckning underpant åt kronan. 3* 36 Den 4 Januari. Den ersättning man i em nar jordens innehafvare är naturligtvis en godtgörelse derföre, att, när han försäljer sitt hemman med den tillökade skatten, blifver köpeskillingen mindre än förut. Ersättningen skulle bestå i räntebärande statsobligationer. En förändring i närvar, förhållanden kan ske utan att, såsom Frih. Raab omnämnt, någon skattejemkning förut verkslälles. Denna sednare rörer en serskild fråga, oberoende af den förevar., och är ett ämne, hvarom vid sisla riksdagen tillräckligt tvistades, ehuru Frih. Raab ånyo förskaffat oss detta ämne lill öfverläggning äfven vid denna.
Jag känner åtminstone ej den författning, som bestämt skulle tillåta honom detta, i fall den så kallade transporträttigheten upphäfdes. Upphörandet af denna förmån synes mig obillig; och jag yrkar derföre transporträttighetens fortfarande åtminstone för detta slags lån. Pagina 55 i Betänkandet är i 5:te punkten af Utskottet föreslagit: ”årliga inbetalningsskyl”digheten blifver 7 för hundrade af lånens ”primitiva summa, och fortfar oafkortadt, "tills allt är liqvideradt; upplupen ränta ”och förskjuten lånspåkostnad godtgöres Den 27 Julii e. m. 93 ”vid hvarje skeende betalning, och hvad ”deraf sedan öfrigt är, minskar Capitalskul”den. ” Jag vill nu ej inlåta mig i något yttrande om den fråga, som flere Talare redan afhandlat, huruvida räntan å lånen bör vara 4 eller 5 procent, samt årliga afbetalningen 6 eller 7 för hundrade. Detta blifver förmodeligen ämne för debatter i alla fyra RiksStånden, då saken, efter besvarad återremiss, förekommer till slutligt afgörande. Men jag hemställer, om icke den till enkelhet ledande förändring bör vidtagas, att förskjutne låneomkostnader aldrig inberäknas i Bankens stadgaade Fordran för året, utan alltid serskidt liqvideras af låntagarne. Delta kunde lätt ske vid första eller andra nästföljande afbetalning på lånet, om låntagaren, i fall han ej vid den första afbetalningen vore beredd att betala låneomkostnaden, finge den serskildta anmaningen derom påskrifven qvittencet. Banken hade deraf icke någon olägenhet; men gäldenärerne den fördel att åtminstone kunna, i händelse de noga förvarat alla qvittenCerne från lånets början, deraf erhålla upplysning, om huru mycket af lånet återstod obetaldt, hvilket isynnerhet vore nyttigt vid arfskiften och dylikt; men nu omöjligen kan ega rum, i anseende till de smärre afdrag, som för kostnaderne göras å afbetalningarne. Desse mina små anmärkningar torde få åtfölja återremissen till XJtskottet, Den 27 Ju i i i e. m.
Ad., sorn genomgått de allmänna skolorna, så tror jag icke, att ens fdel deraf begagnat en sådan undervisning. Allmänna skolorna äro till för den stora mängdens skull och icke för särskilda fåtaliga sekter, hvilkas inträde deruti skulle störa de öfrigas undervisning. Jag vidblifver således den tanka, att en offentlig förklaring af fadren, att han ämnar tillåta barnen uppfostras uti vår lära, bör föregå rättigheten till inträde lör judebarn i allmänna skolorna, och att derjemte dessa barn , i fall de befinnas störa de öfriga, må blifva ur skolan aflägsnade. Hvad för öfrigt beträlfar utvidgningen af Judarnas rättigheter, ber jag Gr. Cronhjelm fästa uppmärksamheten dervid, att i de lander, der man lemnat Judarna största frihet, hafva dessa mest missbrukat densamma. I Polen t. ex. fin - Den 10 Maj f. m. nes knappt en enda egendomsherre, sorn vagar lill förpaktare på sina gods begagna annat än Judar, emedan de hälla så ihop, att de lätteligen kunna skada dem, som icke vilja afse deras fordringar att vara i besittning af de möjligen största fördelar. Jag kan för min del icke finna något skäl, hvarföre man hos oss skulle utsträcka Judarnas rättigheter vidare, än hvad man hittills medgifvit, särdeles då man besinnar deras stora fruktbarhet och huru snart de föröka sig, der de finnas. Jag åsyftar icke inskränkning i de rättigheter, som redan äro Judarna förunnade; men jag emotsätler mig all utvidgning deraf, och jag hemtar skälen till mitt motstånd från hvad jag i detta afseende i Tyskland och andra länder sett. Jag vet icke, hvarföre vi bär skulle öppna ett experimentalfält för att vinna en erfarenhet, hvilken andra länder i tillräcklig mån lemna och som der ingalunda visat sig fördelaktig. Å andra sidan skulle jag sätta mig emot, om fråga vore, att de borde aflägsnas från landet. Sådant vore våld; men att tilldela dem rättigheter, hvilka skulle komma att förnärma våra egna landsmän, dertill kan jag icke begifva mig, ty jag är i första rummet Svensk. OeconomiUtskrs betänk. N:o 41 återremitterades.