Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är ock denna princip, som, så vidt den rörer förhållandet mellan föräldrar och barn, Utskottet anser redan hafva vunnit insteg i den allmänna meningen och hvilken icke i öfrigt åstadkommer någon rubbning i gällande arfsordning. Det är således icke pä känslans eller de abstrakta teoriernas ståndpunkt, som Utskottet i denna fråga ställt sig, ehuruväl ingendera någonsin kan eller bör vid lagstiftningen lemnäs ur sigte. Från teorien har Utskottet tvärtom funnit sig, i anseende till paternitetsbevisningens svårighet, böra föreslå ett ganska väsendtligt undantag, nemligen för de barn, hvilka icke blifvit af fadern erkända, — en inskränkning, gjord jemväl i andra länder, såsom i Norige, och hvarigenom rättigheten till arf efter fadern blifver beroende af en slags legitimation utaf denne. Utskottet tror, att jemväl detta, af praktiska skäl föranledda, stadgande likaledes är med den allmänna meningen öfverensstämmande; hvaremot Utskottet icke La g-Vt skottets Betänkande N:o 62. 7 funnit någon giltig anledning att, i likhet med den Norska lagen, tillägga ett sålunda erkändt barn endast half arfslott efter sin fader, för den händelse att denne jemväl efterlemnar äkta barn. De inkast, som emot rättigheten för oäkta barn att taga arf vanligen framställas, hafva till en del redan genom det anlörda blifvit vederlagda. Man har åberopat kristendom och sedlighet såsom hinder för en sådan arfsrätt. Men det vore en besynnerlig kristendom, som kunde fordra lagen vara sådan, att den ena brodern, på grund allena deraf och icke af något testamente, finge ärfva millioner, medan den andra brodern vore försänkt i armod. Detta vore ett högst eget medel att upprätthålla den högre betydelse, äktenskapet såsom en sedlig institution innebär. Och den allmänna sedligheten skall, enligt Utskottets åsigt, snarare belästas, än försvagas genom föreslagna lagförändring, så vidt sådana yttre bud kunna föranleda till ett sedligare lif. — Man har vidare åberopat den skandal inom familjen, hvartill en så dan lagstiftning kunde föranleda.
af förtrytelse deröfver alt icke alla 4 Stånden instämt i samma beslut, vilja återtaga sina ord att föreslå medel genom extra-stalsregiering till utgifternas bestridande i och för denna inventering. I alla fall synes R. o. Ad., lika litet som något annat Stånd, kunna besluta på underrättelse om ett tilltänkt förslag. När detta en gång inkommer, du lärer det vara tid för R. o. Ad. att derom besluta. Dessförinnan tror jag alt vårt beslut betyder lika mycket eller lika litet som något annat Ansågos icke erfordra någon åtgärd eller föranleda framställande af några propositioner. 135 §:n. Utsk:s tillstyrkande bifölls. 1 36 §."n Utsk:s förslag uti 3i:a punkten af utlåt. N:o 289 blef äfven uppläst. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller att Hr RiddarhusSecrel:n mätte upplysa huru 12 punkten blifvit afgjord. Ifall saken är af lika beskaffenhet, så lärer väl Ståndet nu böra fatta enahanda beslut. Underl. Ridd. Secret. tillkännagaf, att Utskts förslag i 12 §:n blifvit af R. o. Ad. afslaget. 36S Den 12 September e. m. Hvad Iltsk. i den nu föredragna punkten föreslagit blef nu ufven af R. o. Ad. afslnget. 127 $:n. Utsk:s förslag uti 3a punkten af utlåt. N:o 289 upplåstes oell bifölls. 138 och 139 §§:ne. Ansågos ieke föranleda tilt någon åtgärd. l4° §:n< Utsk:s tillstyrkande bifölls. i4i och 142 §§:ne. Ansågos icke erfordra någon åtgärd. Ansågos icke erfordra någon åtgärd. 148 §:n. Utsk:s yttrande och förslag uti 35:te punkten af utlåt. N:o 289 upplästes. Hr von Hartmansdorff: Man torde måhända anse mig jäfvig att tala i fråga om personers rätt lill pension, hvilkas befattningar äro lill indragning föreslagna.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos StatssamtAllmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottens följande belänkanden och utlåtanden : N:o 2, i anledning af väckt fråga om rotehållarnes på Gottland befriande från skyldigheten att anlägga båtsmanstorp; N:o 3, i anledning af väckta frågor, dels att staten måtto öfvertaga kostnaden för krono-brefbäringens fullgörande, och dels alt postverket måtte samma kostnad bestrida m. m.; N:o 4, i anledning af väckta frågor om befrielse för åtskillige pastorsoch kommi nisters-boställen från utgörande af rotering, eller om åtnjutande af ersättning derför, m. nr.: N:o 5, i anledning af väckt fråga om förändradt sätt för Landtmätares allö nande, m. m.j N:o (5, i anledning af väckt fråga, att all inom Äppelbo och Malungs socknar belägen skogsmark måtte fördelas på jordegarne inom nämnde socknar; N:o 7, i anledning af väckt fråga om ny organisation af läns-styrelserna: och N:o 8, i anledning af väckt fråga om berättigande för slamrote vid båtsmanshållet, att, utom planpenningarrie, af strörolarne njuta ytterligare ersättning för lernnad åker, äng, mulbete, vedbrand och stängsel virke. Frän Hcderv. B onde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets utlåtande: N:o 146, i anledning af viickt motion om rättighet för Lysings häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark. Prot.-Utdrag den 7 Juni 1851. 307 S. D. Vid skedd föredragning återremitterades Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande:
Tung - hättna wägar och broar i detta Land moro likwäl fördelar, som den resande finge > il godo njua pa Landibrukc'6 bekostnad, hmilket ensamt icke förorsakase sä hufwndsakeligt hinder för Bon.dcn, men bagge sakerna sammanlaggda, bade wägrödning och stjutsningsbeswäret, gruitdlägger i alla tider beredelse til Landets undergång. Pä detta sätt och under en sadan kmrrep>renaciSkjute-Jnrättning blefwo förmodeligen etsiwant sörbehäll iakttaget, at de skjutsande fingo fietstre köra sina hästar, dä den werkeliga olägenheten kunde undwikas, at fä dyrköpta och oinkörda H Pkreatur genast förderfwade och borrtjkämda pä sätt här i Swerige alltid och gemenligen tilgär. Denna Bondens dyrbara egendom blir ofta sa memagen, den ena gängen efter den andra, at desi bestånd btirallt mer och mer wanstligt, til desi han mäste förbyta sin belägenhet frän Bonde lil Torpare och siuteligen til tiggare. Defla graclationer och undergång förorsakas icke sällan af skjutsningar i en rio, dä inköpet af Hästkreaturen kostar mer an genom mänga ärs afkastning kan aterwinnas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 31 December f. m. 301 på inhemska penningemarknaden, genom deras inlösen å vista, hvilket allt kunnat ske, om föreningarna haft kreditiv att anlita. Vidare hade föreningarne icke då, som nu varit fallet, hehöft att ligga på stora räntelösa kapitaler. En tableau öfver föreningarnes ställning under förra hälften af år 1853 visade att de hade circa 700,000 R:dr kontanta tillgångar i sina kassor, utom hvad Bruksegares Ilypothekskassa kunde samtidigt hafva innneliggande, och denna ränteförlust drabbar visserligen i första hand föreningarne, men är dock en riksförlust, då det är en ränta, som går ur landet för ofruktbart liggande utländska kapitaler.
Det är först vid mognare åren, som man fattar ett annat innehåll än sjelfva ordalagen. Talaren säger, att det hos våra trosförvandter i Tyskland är förbjudet att läsa catechesen för någon annan än för prosten. Detta kan gå an der, hvarest en kyrka vanligen linnes i hvarje by, eller der det icke är långt emellan byarna, så att presten kan dela sig deremellan; men det är icke görligt i Sverige, der församlingarne ofta äro stora somt afstånden emellan hemmen och skolor likaså. Han har befarat, att den, som för sin catechesläsning blifvit luggad vid 6 års ålder, skall deraf bibehålla root boken halfulla minnen framdeles. Om nu någon, i stället för att lära den vid 6 års ålder, skulle göra det vid upphunna 12 år eller kanske ännu senare, och då blifva luggad, månne icke hatet eller minnet då blefve färskare? Jag kan således icke tro, att detta vore någon gagnande förändring. Man säger att religionsundervisningen bör uppskjutas tills ungdomen fått förstånd nog att begripa hvad som säges. Detta är regeln på vissa ställen i de länder, hvarest ingen statsreligion finnes, utan der man öfverlemna!1 åt den vuxna menniskan att sjelf välja sin religion. Men der händer det ock att den vuxne tänker och 3l2 Den ij Februari f. m. förklarar: har jag bergat mig så många år utan religion, sa torde det val gå an att berga mig ytterligare på samma sått. Jag bar derföre icke lust alt vålja någon, hvarigenom menniskan blir utan. Det är anmärkt att catechesen för närvar, vore för lång och att Erkebiskop Wallin ansett den sådan. Jag får dervid erinra, att lian sjelf utgaf en som är ännu längre, än deri af Staten fastställda. — Jag erkänner riktigheten of den anmärkt!., sorn Iir Coyet gjort. Om man antager, såsom förhållandet är, att det finnes pastorater i Skåne, t. ex. med 4 fasta skolor, och man ålägger kyrkoherden att besöka hvarje skola en gång i hvar vecka, så blir det för mycket.
Efter hvad Utskotten här ofvan anfört, anse Utskotten något vidare och serskildt Utlåtande icke erfordras, i anledning af Lars Larssons, Pehr Jönssons och Petter Pehrssons förrberörde motioner samt förra, delen af Pehr Mårtenssons motion. $ Statssamt Allm. Besv,- och Ekon.-Ulskottens Betänkande N.-o 178. Hvad vidkommer dea af Anders Nilsson samt Pehr Mårtensson väckta frågan derom, att liusbehofs-qvarnar måtte få bibehållas och anläggas uti samma qvarnhus som tullqvarnar, så få Utskotten upplysa, att, sedan Kammar-Collegium, medelst Utslag den 15 December 1797, förklarat, det Ryttmästaren P. W. Brumer icke kunde tillåtas att i det qvarnhus, vid dess egande Frölinge säteri i Hallands Län, dit ett par från frälsehemmanet Mostorp N:o 3 flyttade och skattlagde tullqvarnstenar blifvit inlagda, tillika behålla de i samma qvarnhus varande och till husbehof nyttjade qvarnstenar; så har Kongl. Maj:t, uti Bref till Kammar-Gollegium under den 1 December 1800, pröfvat skäligt samma Ulslag, som blifvit öfverklagadt, gilla och fastställa. På detta Kongl. Bref, som angick endast ett visst ifrågavarande fall, hafva Embetsverken sedermera stödt sina åtgöranden i frågan att förhindra qvarnegare att hafva tullqvarnar och hushehofsqvarnar i samma hus. Innan en sådan praxis gjort sig allmänt gällande, torde en fullständigare undersökning rörande detta ämne likväl bordt hafva föregått. Något serdeles skäl till dessa åtgärder synes ej eller vara för handen, ty, om meningen dermed är att hindra tullförsnillning, så lärer icke ett sådant ändamål uppnås mera, om husbehofsqvarnen är anlagd uti ett hus, beläget alldeles intill det, hvari tullmjölqvarn finnes, an om de buda äro uti samma hus.
Hon afgåfve till sådant ändamål en Proposition, som till och med kunde vara och säkerligen blefve iklädd en frisinnad syftning. Genom sitt inflytande vore det väl icke omöjligt för Regeringen att förmå Ständerna att öfverlemna deras beslutande-rätt i denna fråga åt det Förstärkta L2g-Uiskottet, der det väl icke heller borde blifva omöjligt att insätta a5 ledamöter, samma Regering fullt tillgifne. Då sedermera frågan behandlades i Utskottet, skulle ju den Regeringen bevågna majoriteten kunna, med samma rätt som Rikets Ständer nu göra det, och hvaremot Constitutions-Utskottets förslag icke heller laggar något hinder, framställ •> och antaga ett föiändradt Lagförslag, hvars första frisinnade drägt vore förbytt till en för friheten ganska besvärande beklädnad. Ingen grundlags-paragraf förbjöde sedan Konungen alt godkänna det med Rikets Ständers rätt sålunda tillkomna Lagförslaget. Jag hemställer nu vördsamt, om det är välbetänkt, att öppna en bana, som skulle kunna leda till ett sådant mål, en bana, som, mig veterligen, icke blifvit beträdd af någon Folkrepresentation, och som jag hoppas ej heller skall någonsin beträdas af den Svenska, hvilken, ehvad man i öfrigt kan förebrå henne, åtminstone icke ännu gjort sig saker till någon inskränkning af Svenska Folkets lagstiftande makt, hvars bibehållande till dess ursprungliga omfattning jag anser böra af hvarje Representant på det omsorgfullaste värnas, i följd hvaraf jag också helt och hållet afstyrker det af Constitutions-Utskottet här framlagda grundlags-förslag, såsom hvarken af verkligt behof påkalladt, eller af något sannolikt godt ändamål rättfärdigadt och således hvarken nödigt eiler nyttigt.” Af Herr Lagerhjelm, Pehr: 'Emot Utskottets beslut att föreslå Ri kets Ständer en öiverlåtelse af deras makt att jemte Konungen stifta ny lag utan att skilja hvad grunderne rörer från deras tillämpning, bör jag reservera mig.
Did Den 26 September. 98Z Wik» Ekonomie - UtskottetBetänkande rörande Jägerit,Betjeningenreducerande, samt Krono-Skogardelning upläst ben 22:dra denne-, torde jag, som dä Icke hafwande tillfälle, nu fä äran i korthet yttra mi» na tankar: Uppfödd i Wermeland, där de största Skogar uti Riket finna-, har jag alltid funnit, lika som All, mänheten, att ingen Skog wärdaS sämre än Kronan-, — att största delen af desamma äro nu nästan förlo» rade. Stölder, Utsyningar, ispädda mulor m. m, gifwa härpä bedröfliga prof. Till förekommande as deras totala förstöring, är att sälja dem genast, dä sjelfwa naturen medgif» wer, att hwar och en Ägare lärer akta sitt. En wärd Ledamot har wäl lemnat till mot, skäl, att Kronan ivid päkommandr behof blefwe uta» Master och Spiror, hwartill jag fär swara och fräga, om icke det är bättre att Kronan nu fär penningar / för sin äterstäende ostulna Skog, och att benne Skog blir hädanefter af egen Ägare bättre wärdad, sä har Kronan i ev framtid resourcc till Skog, dä nu l annat fall Kronan förlorar bäde Skog och penningar, vet enda, som häremot kunde swara-, were, att dctze Ägare kunde bortsälja sin Skog pä Utrikeort» eller till Web; hwad det första wtdkommrr, sä kan ju Kro, nan förbjuda afsalu, och hwad det andra beträffar, sä förbjuder bet sig sjelf pä aflägSne orter frän de stör, re Stapel - Städerne. Ater igen UtskottetBetänkande rörande Ekeskog , har jag funnit lika grundadt och moget öfwer» wägadt, och att Äkerbrukaren mätte lemnafrihet att odla S?-4 Den 26 Gepteknber. odla siri Jord, bäst honom syne-.
Sök att förtära så mycket som möjligt deraf, kokt eller okokt, allt efter som ni bäst fördrar den. I öfrigt bör ni ej försumma att af den läkare, som skött edor under sjelfva sjukdomen, inhemta nödiga föreskrifter för et konvalescens. — Hvilken sorts maggördel, ni använder, är temligen likgiltigt — liufvudsaken är, att den är tjock och varm. Eulalia. Något säkert medel &amp; W förekomma eller uiplå,na skrynklar linnes ej. Ni kan om ni — i motsats till oss — anser, att man skall behandla slikt, försöka följande. Pulverisera väl G delar sötmandel och 2 delar bittermandel samt tillsätt till detta 1 del perubalsam och en del honung och blanda alltsammans väl. Tag af denna blandning för hvarje gäng ungefär så mycket som en hasselnöt i handen och ingnid det med tillsats af litet vatten å ansigte (och händer). F ö r verkan svara vi ej, men anse, att ni bör kunna trösta eder öfver dess uteblifYande. a Minka de A — %. nödvändig. Undersökning af ert hjerta Guslafva 26. Någon särskild specialist för det onda, hvaraf ni lider, finnes ej. Ni kan lugnt vända er Ull hvilken läkare som helst, för hvilken ni hyser förtroende. Edert onda är visst icke obotligt; att sä skulle vara, har ni väl sett i någon af de dåliga » läroböcker », som i tidningarna utbjudas? Med af läkare föreskrifven och ledd behandling har ni all utsigt att bli frisk, när orsaken till det onda ej mer tinnes till. Linda. Det vigtigaste medlet mot dålig qndedrcigt är att väl sköta mun och tänder. Äro några af tänderna skadade, så bör ni låta plombera dem. Morgon och qväll bör ni noga borsta edra tänder med något tandpulver, t. e x. doktor Ulmgrens, samt efter måltiderna skölja munnen med friskt vatten eller ännu bättre med amykos eller med en lösning af klorsyxadt, kali (två teskedar till ett qvarter vatten).
Ja, han gladde sig åt hennes triumfer, liksom en fåfäng mor njuter af att se sin flicka omsväfvad af balkurtisörer; och då Selma en balafton knapt hade en blick för honom, kunde han, som ej dansade, sitta och se pä, fröjdande sig åt, att denna firade unga qvinna var hans. Ja, hans var hon ock, ty all denna kurtis, detta smicker och denna berusning berörde henne blott ytligt och för stunden, och hon brukade sedan, då de kommo hem, berätta allt så ordagrant, hon mindes det, och då skrattade de bägge deråt. När våren kom efter denna glada vinter, kände Selma sig klen och nervös. H o n öfverraskade sig sjelf med att ofta gråta utan orsak, och hon var otålig och retlig. Knut och mamma blefvo oroliga och rådfrågade läkaren, som undersökte bröstet och sade, att det ej var så alldeles bra. Lugn och stillhet, inga sinnesrörelser, det var hans ordination. Selma skulle med mamma fara till en brunsort i juni; Knut, som för affärens skull ej kunde vara borta, skulle stanna hos barnen. Men i maj inträffade en händelse, som djupt inverkade på Selma. Laura, Axels hustru blef farligt sjuk, och ehuru svägerskorna just ej förut varit så synnerligen intima, ville Selma hvarje dag gå en stund dit upp, om ock blott för att trösta stackars Axel, som alltid varit för Selma en öm broder. Sjukdomen blef långvarig och svår. Det var lunginflammation, och i 14 dagar fans föga hopp. Axel var otröstlig. H u r skulle han kunna lefva, om hans hustru lemnade dem, hon som varit själen i allt! Och barnen! Der stultade dessa tre små stackare omkring, o, hur hjelplösa, de, som voro så bundna vid sin moder! Selma, som rördes vid åsynen af de små, förlängde nu dagligen sina besök, hon var flere timmar inne hos barnen, ritade och klipte för dem och sökte på alla sätt att förströ dem, så att de skulle vara tysta och glömma sin saknad. Och om aftonen klädde hon af dem och såg dem lugnt insomna, innan hon lemnade dem.
Kom, o sömn, att barnet söka, Skynda hit, du son af slummern, Tag det i din gyllne släde, Sätt det i ditt silf ver åkdon. » anlända; alla se besvärade ut. » Herrskapet ä ' så goa och tar en smörgås. » Efter mycket knuffande får man fatt i en för liten tallrik, för stor knif och gaffel och en mikroskopisk » gås » utan smör. Med detta rof letar man en vrå att äta i och hamnar till slut i sängkammaren; vid » gående bord » ätes öfverallt. Buljong serveras i kaffekoppar och därtill väldiga pastejer, till hvilka » de fem » få tjänstgöra som både knif och gaffel! » Herrskapet a goa och tar fisk. » Man bogserar sig fram till matbordet och återvänder skyndsamt till sin vrå i sängkammaren, rädd att den under tiden upptagits af någon annan. Värd och värdinna gå omkring och skåla. Man dricker vin och blir tung i hufvudet. At last! Middagen är slut, men det värsta återstår: att » tacka för m a t ». » Herrskapet ä ' goa och inte besvärar sig. » — Värd och värdinna äro nära att knuffas omkull. Solen har gått ned och fullmånen gjuter Man är het om öronen af vinet och ens sitt silfver öfver hvad som nyss skimrade kinder bränna obehagligt. » Jag är så mätt, i guld. Sabbatsfriden genomtränger min att jag knappt orkar röra mig. » — » Jag har själ, och jag följer barnet på dess färd i bestämdt ätit för mycket. » Kaffe sersilfveråkdonet. veras. » Nej tack. » — » Åjo, visst måste du dricka — se så, krusa nu inte! » — » Ska vi gå i parken? » — » Tänk, att det ändå blef III. Måndagsmorgon. vackert, så som det regnade i går. » Natten har nyss vaknat. Solstrålarna bryMan återvänder in. » Snälla flickor, spela tas mot millioner daggdroppar i gräset. litet för oss! » — » Vi to ' inga noter med och » Skönhet, skönhet i hvar ögnastråla! » utantill törs vi inte. » — » Ä, en liten bit. » — Jag sitter på min förstukvist.
Ständer Utskottet förestä at de Revismer, som utses at emellan Riksdagarne gransta Stats WerkeLS, Banquens och Riksgälds Contoirets tilständ, mä i och för deras befattning erhålla fri skjuts est ter twänne hästar, samt twä Rd Banco i dagtraktamente, hwilket dock ej mä under resdagarne beräknas; och synas deHa utgifter, enligt förra bruker, böra af Banquen och Riksgälds Contoiret bestridas, jämt emellan dem fördelade. Männen. §. o. ^koc^ensknäin. <7an^ o. 9evsensre/n, t?an/ 6. /eonrtrn. Daniel Dl-ensketn. /. L/oms. backens /son /stefen t. Matts bernson, /"n /ansson.' g. O. Valerias. Utdrag af Riksens Högloft. Ständers (konstitutions - Utstötts Protocoll den 5 Julli 1809. Herr Expeditions - Secreterare» Friherre LrrrpeMn, anmältes wara af Ämbets-göromäl hindrad at sig til detta sammanträde infinna. S D. Hos Utstottet kom under öfwerwägande, huruwida bland de högre ämbetsmän, hwilka enligt 4i §. af den projecterade Rikdags Ord - 773 Den 8 Augusti. Ordningen ej mä Lillätas at personligen hafwa säte och stämma i Riksens Ständers Ulena eller Utskott, äfwen Justi tiä-Räden borde inbegripas; och inlemnade härwid Herr Biskopen Doctor von UosenstLln et sa lydande Memorial: 'Den rättighet at i allmänna^ Lagstiftningen samt i beskattmngsfrägors afgörande fa deltaga , bör wara lika'helig, som den är nyttig för hwarje medlem af staten. Flera gängor hafwa detta Utskotts Ledamöter samfällt yttrat sin önskan at til åtnjutande af denna rättighet kunna förhjelpa äfwen wära hittills i detta afseende wanlottade Landsmän.
Det under sistförflutna riksdag med Åttatusen åttahundra Riksdaler årligen beviljade och å Riksgälds-kontoret anvisade bidrag till en särskild fond för pensionering af Borgmästare i Rikets Städer utom Stockholm samt Kommissionslandtmätare , jemte dessa tjenstemäns enkor och bani, bör fortfarande, enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, af Riksgäldskontoret hållas Direktionen öfver civilstatens pensions-inrättning tillhanda, emot skyldighet för Direktionen att med Bih. lill B. St. Prof. 1850 & 1851, 4 Samt. 1 Jfd. 2 Band. 48 Haft. 4 22 Slats-Utskotlets Memorial, N:o 323. de å denna anslagssumma, hvilken genom Direktionens försorg bör förräntas, inflytande räntemedel, äfvensom med de afgifter, hvilka af delägarne i denna särskilda fond skola erläggas, ombesörja ifrågavarande pensionering på det sätt och efter de grunder, som i sådant afseende varda af Kongl. Majit i nåder bestämda; dock kommer besagde årliga anslag icke alt utbetalas förr, än från och med det år, hvarunder förenämnde särskilda pensions-inrättning af Kongl. Maj:t förklaras vara i det skick, att densamma anses kunna uppfylla dermed afsedda ändamål, utan behof af annat statsanslag, än det, som redan blifvit beviljadt. STOCKHOLM, tryckt nos isaac marcus, 1851. Sluls-UlskoUels Memorial, M 324. Ank. till Exp.-Utsk. den IS Aug. 18S1, kl. 5 e. m. Memorialmed förslag till stadganden i Riksgåldskonlorets reglemente rörande de under innevarande riksdag till utgående från detta verk anvisade statsutgifter.
Häröfver anförde Söderholtz hos Kongl. Majit underdåniga besvär och öfverlemnade dervid tillika instrumentet öfver en den 2 September 1847 å Kungsbergs kungsgård verkställd laga syn och besigtning, jemte bestyrkt afskrift af HäradsSyne-rättens den 28 påföljde Oktober meddelta utslag, hvaraf inhämtades, hurusom Härads-rätten, med afseende å hvad vid syne-förrättningen förekommit, beträffande det af Söderholtz i egenskap af arrendator ådagalagda förhållande, förmält sig finna, att denne, under den tid han innehaft kungsgården, skall, oaktadt de hinder och svårigheter, inträffade missvextår förorsakat, med utmärkt nit och drift vårdat sig om ifrågavarande kronans egendom, så i hänseende till åbyggnad och hägn, som ock till häfden af egorne, särdeles åkerjorden och ängsmarken, till hvilkens förbättrande och utvidgande mycken kostnad och arbete blifvit nedlagde; samt att Söderholtz sålunda, synnerligast vid betraktande af egendomens vanvårdade beskaffenhet vid hans tillträde till arrendet, vore, enligt Härads-rättens tanka, välförtjent af arrendets bibehållande med tillgodonjutande af dermed förenade förmoner; åberopande klaganden tillika det af vederbörande kronofogde och häradsskrifvare vid målets föregående behandling i ansökningsväg hos Kongl. Majit afgifna underdåniga yttrande, deruti, jemte vitsordande af den omtanka och det nit, Söderholtz ådagalagt vid kungsgårdens skötsel, bemälde tjenstemän i underdånighet tillstyrkt nådigt bifall till den då begärda nedsättningen i den genom kontraktet bestämda arrendesumman, hvilken vid auktionen blifvit uppdrifven till öfver tredubbla beloppet af hvad förre arrendatorn erlagt och i öfrigt syntes allt för hög, jemförelsevis med de för andra kungsgårdar i orten utgående arrenden; och anhöll, på grund häraf, klaganden, det Kongl. Majit täcktes, med afse - Kongl. Maj:ls Nåd.