Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riktigheten af denna sats kunna Revisorerne ej medgifva; ty ännu är den förvillelse mera allmänt spridd, att sedlar, vare sig utgifna af Riks-Banken eller Enskilda Banker, äro mynt, och denna förvillelse kan ej borttagas på annat sätt, än att verkligt mynt sprides i rörelsen och mera uteslutande begagnas vid mindre liqvider, hvilket skulle blifva händelsen derest minsta sedelvalören bestämdes till 5 R:dr. På detta sätt komme allmänheten att betrakta sedlarne för hvad desamma verkligen äro, ö / eller representanter af mynt, och skulle lära sig inse att saknaden i rörelsen af silfvermynt vore ett förebud till förändrade förhållanden, som borde aktgifvas. Vidare har det ansetts, att indragning af sedlarne å 1 R:dr Rmit skulle leda till minskad beqvämlighet vid alla mindre liqvider och vexlingar, vid remissor med posterna o. s. v. Då likväl silfver utmyntas å valörerne 4, 2 och 1 R:dr, 50, 25 och 10 öre Runt, kunna ej Revisorerne finna att saknaden af sedlar å en R:dr skulle störa beqvämligheten vid liqvider och vexlingar, och enär den tid icke torde vara aflägsen, då för allmänheten tillfälle beredes att erhålla postremiss-vexlar äfven å belopp, understigande 5 R:dr Runt, synas ej de högst få förekommande remissorna å små summor böra undanskjuta en i sig sjelf högst vigtig förändring. Befarad missbelåtenhet hos Bevisorernes Berätt. ang. Bankoverket. o 34 allmänheten har ock anförts bland skälen för bibehållande af den meranämnde sedelvalören; men detta skäl jäfvas af det kända förhållandet, att numera sannolikt endast en färre del af allmänheten skulle vilja tillbyta sig skillings-sedlar mot silfvermynt och det kan utan öfverdrift antagas, att, snart nog efter det Riksdalerssedlarne blifvit med silfvermynt ersatta, ganska få skulle önska en återgång till det förut varande.
Vidare säger Utsk., att återvändandet till deri öfliga, af ålder beståndande rättegångsmethoden skulle säkrare leda till bestämdhet i sakens q u a I i fi ca t i o n. Således anser Utsk., att bestämdhet i brottets qualification för närvar, ej finnes. Jag vill ej nu ingå i någon undersökning om dea accusatoriska eller inquisitoriska rättegångsformens företräde; jag vill blott förklara, att jag för min del finner den förra bättre, och då det beror af actor, på hvilken Regeringen alltid kan inverka, att bestämma qualificationen, likasom det, då en enskild anser sig förnärmad, beror af honom att sjelf uppträda och yrka ansvaret, förstår jag icke, huru man kan påstå, att bestämdhet i qualificationen saknas. Den finnes bär tvärtom i högre grad, än efter den vanliga rättegångsordningen, och jag anser för min del det icke vara orätt, att åklagaren får bestämma qualificationen i ställe för domstolen, Klarhet i utredningen, säger Utsk, äger för närvarande icke rum. Förhållandet är likväl, att parterna kunna få vexla så många skrifter som helst (åtminstone har mig aldrig blifvit nekad en sådan förmån), att domstolen derefter gör en sammanfattning af målet med sina omständigheter och insänder alla handlingarna till juryn. Jag vet således icke, huru saken bättre skulle kunna utredas inför domstolen, der plaidoyern ofta kan leda till chicaner. Vidare bar Utsk, sagt, att återvändandet till den vanliga rättegångsordningen skulle leda till lugn i granskningen, och detta förutsätter, att sådant lugn nu icke finnes. Jag föreställer mig likväl, att juryn mera är i tillfälle till lugn i granskningen, än domaren, enär jurymännen icke äro utsatta för åtal och deras vota icke ens blifva kända, under det domstolarna å ena sidan äfventyra publicitetens anfall eller kiltsliga och smädliga advoeaters angrepp vid målets fullföljd i högre ratt samt å andra sidan hafva att frukta att Den 17 October f. m. 87 för sina åtgärder i politiska mål kunna få stå tillbaka vid befordringar och dylikt.
Det antal hästar, som dagligen i medeltal vid stationen utgått; Och må Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke till högre än delta medeltal bestämma det antal hästar, som entreprenör bör inom kortare tid än en timma efter anfordran ål resande tillhandahålla, hvarjemte vid de stationer, der betydligen olika hästantal under olika årstider utgår, bestämmelse bör efter nämnda grund meddelas, särskildt för vinteroch särskildt för sommarmånaderne. b) Det antal mil, hvartill ali från gästgifveriet Utgjord skjuts efter en häst under ett års lid sig belöper; hvaraf beräknas den tillökning i årlig inkomst, som för entreprenör uppkommer genom en förhöjning i skjuts-legan af ett eller flera öre per mil för en häst. 3:o Entreprenör tillförbindes att af det bidrag af de skjuls-skvldige, sorn möjligen vid auktionen betingas, afstå så stor summa, som genom en blifvande förhöjning i skjutslegan utöfver den, hvartill han vid auktionen berättigas, kan komma att godlgöras. Bih. lill H. St. Skrifvelse N:o 145. Beloppet af denna summa, beriiknadt såsom ofvan (2:o b.) är sagdt, dock jemnadt till närmast mindre tiotal riksdaler riksmynt, tillkännagifves löre utropet vid auklionstilifället, der ock sjelfva beräkningen bör vara lill spekulanters kännedom framlagd. 4:o Med ändring i hvad Kongl. Cirkulär-brefvet af år 1844 ifiom. 3 i afseende på skjuts-lega vid ^entreprenad stadgar, lemnäs vid utrop rättighet alt uppbära i siad 1 R:dr 20 öre och å landet 1 B:dr Riksmynt milen. 1 händelse af två eller flera anbud, fälles utrops-summan med 10 öre och om åter mer än ett anbud erhålles, ytterligare med 10 öre till beloppet af den skjuts-lega, som i allmänhet varder stadgad, hvarunder någon nedsättning ej må ske. 5:o Sedan auktions-protokollet inkommit, ege Kongl.
Är det slutligen rätt att tvinga landshöfdingen eller den embetsman, som ar ansvarig för de till Konungens Beflude ankommande bref, att antingen sjelf, med åsidosättande af sina tjenstegöromål, från postkontoret afhemta dessa bref, eller vara underkastad älventyret af deras afhemtande genom annan person?» Dessa få räder torde innebära några så fullt tillräckliga skäl för att. alsia ifrågav.de punkt, att jag ej vidare behölver yttra mig; och får jag således instämma med Gr. Hamilton. 104 Den 6 Msj e. m. Frih. Rappe: Sedan Frih. Alströmers reservation blifvit uppläst, torde icke mycket vara att tillägga; dock, när jag hört en talare, af olika tanke med mig, begära ordet, må det tillåtas mig att några ögonblick upptaga R. o. Adis tid. Det som vid lörsta påseendet af denna fråga förefallit mig besynnerligt är, att just den förmögnare delen af Svenska befolkningen — ty det är ju vanligen den, som sysselsätter sig med denna produktion — erhållit i afseende på levererandet af denna skatt en företrädesrättighet framför alla andra skattdragande inom vårt samhälle. En betänklighet, som sedermera möter, är att, genom de enorma summor, som skulle komma att månaderna löre Jul, då bränvinsskatten utgår, hopa sig på de små postkontoren, hvarest man vet, att postskrifvare undansnillat rekommenderade bref,— dock blott innehållande mindre summor—, för dessa postskrifvare och älven för de andra tjenstemännen skulle komma att uppstå en frestelse, hvilken man, så mycket som möjligt, bör söka att undvika. Då dessutom tiden, när dessa remisser skola verkställas, alltid kan beräknas, skulle öfvervåld lätteligen kunna ske. Då slutligen dessa remisser komma till K. M:s Beflude, hvem är det då, som lör dessa summor iir ansvarig? Jo landshöfdingen, hvilken till en början skall qvittera brefven i postboken. 1 sanning är detta eri för landshöfdingen icke så särdeles angenäm sak att bära ansvar för uppbörd. Förut har detta endast gällt mindre summor. Det kan nu vidare hända att i den levererade summan privatbankssedlar finnas.
Dessutom skulle jag anse det vara mera värdigt och tillfredsställande för R. o. Ad. att, i stället för att se sin förnämsta tjenstemans möjligen öfverblifvande tid använd i den andra Statsmagtens tjenst, finna densamma upptagen med utförandet af medborgerliga förtroenden, såsom det t. ex. af fullmägtig i Banken eller Riksg.cont. Utsk. har icke såsom skäl för sitt tillstyrkande fästat sig vid de större eller mindre anledningarna till politiskt beroende, hvari det ena eller andra förhållandet kunde försätta Ridd.secret., utan derom är blott i förbigående nämndt; hvaremot Utsk. fästat sig vid olägenheten i allmänhet af flera särskilda befattningar i en och samma persons hand. För öfrigt lärer man uti det stadgande, att Ridd.secret.- tjensten ej må nfed annat statens embete förenas, finna det bufvudsakliga motivet för beslutet om förhöjning i Ridd.- seeret.lönen ; och ett antagande af Frih. Ehrenborghs förslag oui detta stadgandes upphäfvande skulle altså innebära förkastande af det motiv, som för några veckor sedan blifvit användt såsom det egentliga skälet för det då fattade beslutet om löneförhöjningen. Jag kan således ej annat än tillstyrka bifall till i:sta punkten af betänk, och tror, lika med Hr v. Hohenhausen, att R. o. Ad. i afseende å 2:dra punkten, med afslag derå, kunde antaga den, uti deri omförmälde hänseende, väckta motion, hvarigenom R. o. Ad. på samma gång gifvit ett rättvist erkännande åt den nuvar. secretrs förtjenst, som tillfälle såmedelst blifvit öppnadt för en pension åt honom, med hvilken, i händelse af hans framtida afgång, Riddarhusets cassa eljest komme att belastas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å irsta punkten af Ridd.Utskrs ifrågavar. memorial. Ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej. Den iS Augusti. 201 M. Ex.
Återremitterades Stats-Utskottets Betänkande N:o 263, om verkställd granskning af Allmänna Magasins - Inrättningens Räkenskaper och förvaltning jemte Förslag till grunder för denna Inrättnings organisation. S. I). I ett sammanhang föredrogos Constituiions-Utskottets. på bordet hvil ande Memorial, i anledning af fulländad granskning af Stats-Rådets Protokoll ifrån sistlidne till nu påstående Riksdags början, samt Höglofl. Ridderskapets och Adelns den 27 dennes härom fattade Beslut, då Prest-Ståndet ansåg den i 1 :sta punkten emot Herr Stats-Rådet sm m. Friherre R. Cederström gjorda anmärkning böra förfalla. Likaledes fann Ståndet, att den emot StatsSekreteraren R. Qviding i atdra punkten gjorde anmärkning må förfalla, enär Rikets väl icke i denna del kräfver den uti Reg. Formens 107 omnämnda åtgärd. Som Förste Expeditions-Sekreteraren A. Bergström deltagit uti Allmänna Beredningens enhälligt yttrade mening, att det uti 3:dje punkten omnämnde Kontrakt icke borde rubbas, så fann Ståndet Rikets väl icke i afseende på honom fordra den åtgärd, som Regerings-Formens 107 §. otnförmäler. Vidare och då Constitutions-Btskottet med Pro t. Utdr. d. 30 Maji 1818.’ undantag af förut nämnde trenne anmärkningar*’ samt det mål för hvilket Stats-Rådet och General-Adjutanten m. rn. Herr Friherre R. Cederström blifvit under tilltal ställd, i allt Öfrigt icke funnit skäl ait mot Stats-Rådets Ledamöter och Föredragande, samt Rådgifvare i Commandomål något anmärka, utan funnit frikallelse från ali ansvarighet för deras Rådslag och för utöfningen af deras Embeten intill början af innevarande Riksdag böra äga rum, ansåg Prest-Ståndet en sådan frikallelse bora efter vanligheten uti det blifvande Riksdags-Beslutet intagas. Vidkommande dernäst
Truls bankade på och ropade sitt namn, en gång, två gånger; vid tredje gången kom en vresig grymtning till svar, det knakade i sängen, – tunga steg af bara fötter, under hvilka hela huset gungade, och domhafvanden i bara skjortan i dörren. Han drog gardinen upp, slök några glas sodavatten och satte sig i sin Adamskostym vid bordet, der Sveriges Rikes Lag låg uppslagen. Truls gick rakt på saken. Domhafvanden tog sig, som han plägade, om mustascherna och hakan. «Tja–a», sade han sibylliniskt och såg ogenomträngligt grubblande ut. Derpå drack han ännu ett glas sodavatten samt strök sig ännu en gång om mustascherna och hakan. «Du kan inte skrifva hem?» Truls blef helt ängslig tillmods; detta vore visst en vida vanskligare historia än han förestält sig. Han skakade på hufvudet. Domhafvanden satt alldeles försjunken i tankar, och Truls nändes icke störa honom. «Ja, det är ju satan till historia,» sade han slutligen, riste på hufvudet med dess tjocka hårmanke samt lade pupillerna på sned inne i ögonkloten, såsom alltid vid knepiga tillfällen. Der sköt en förstulen liten skef blick hän till Truls, hvilken denne lika litet förstod som tonen hvari de ohyggliga orden uttalats: det var som om domhafvanden icke sjelf menade rigtigt allvar. Med ens steg domhafvanden upp, harklade sig grundligt, spottade ut grundligt, drack sodavatten igen samt satte sig resolut ned vid bordet. «Vi få väl lof göra en vexel då,» sade han och började krama i ordning å detsamma. Det föll som en sten från Truls’ sinne, det gick som en ljusstråle igenom det: «Tror du, det låter sig göra? Domhafvanden svarade intet; han hade hemtat fram en bundt af långa, blå blanketter och satt med pennan i högsta hugg. «Alltså – hur mycket ska vi nu ta den på – 500 äro de alltid kinkigare med, – 450? Räcker det? Nå.
Herr Grefwe» och Landt,Marskalken Mkännagaf <ut ännu en myckenhet af Prokocolls Utdrag ifrän de andra Ständen till upläsning ärcrstode, rnen föreflog, om icke Ridderskapet och Adeln skulle, till tidens winnande tilläta, att öfwer dem en förtekning, med deras innehäll författades, hwilken i nästa Plenum finge upläsaS, dä Protvcolls-Utdragcn äswen kunde wara till hands, i fall nägon Ledamot skulle ön» ska att sä höra nägot af dem upläsaS. Bifölls. Grefwe Oe la 6«rrlis instämde i denna proposition sä mycket heldre, som han till och med ryckte att samma ulwäg altid borde widtagas. Upläsningen boxrnoge en otrolig lid, utan att man ända altid »vid en sa längwarig läsning inhämtade en fullstän, dig kännedom. Herr Greswen och Landt-Marfkalken gjorde derefter proposition härä, sä wäl för denna gäng, som altid hädanefter, hwilken proposition med Ja befwaradrs. ^ Hög - Den s8 December rzzz Höglofl. Ridderffapet och Adeln ätffiljdes kl. H till l». In sillem krotveolli. Thorsdagen den 28 December. Plenum kl. ; til! 10 förmiddagen. Justerades följande >> Utdrag af Protokollet hällil i Höglofl. Rid» berffnpel sch Adelns plenum den 21 December 1809. S. D. Bifölls Allmänna Beswärs och Oreon»» Mise-UtffottelS, uri betänkande as den 2Z Nowember, hwilket hos Ridderffapet och Adeln den r December blifwik pa bordet lagdt, afgisne tillstyrkande angäende rn yrkad fri och oinskränkt Tackjerns-handel inomRiket : hwilket Ridderffapet och Adelns bifall skulle genom Utdrag af Protokollet de öfrige Rrspective Slän» den wänligen meddelas.
Vid de tillfällen, då ernbetsaiännen eller enskilde personer ega rätt att till embetsverk, domare eller embetsman insända förseglade handlingar, som med stämpladt papper böra vara försedde, åligger det insändaren att, på sätt 1 1 § 3 mom. stadgar, sådant fullgöra, vid ansvar af böter, motsvarande tjugufem procent af det felande eller undanhållne karta-beloppet, dock ej under tre riksdaler 16 skillingar, samt skyldighet att ersätta hvad som brister i karteringen. 2:0 Domare, embetsoch tjenstemän i kollegier eller andra verk, landtmätare, notarius publikus, likasom hvar och en annan, hvilken, vid handlingars emottagande och utfärdande i och för tjenstebefattning, antingen underlåter att tillse, det de ingifne hancllingnrne äro riktigt karterade, eller att de för öfrigt derom gifne föreskrifter äro iakttagne, eller utlemnar sådane handlingar okarterade, som karteras böra, eller dem med för ringa karta förser, eller ock eftersätter den honom, genom denna författning, i allmänhet eller i synnerhet uppdragna tillsyn, vare för hvarje gång han, i följd af åtal, blifvit till förbrytelsen förvunnen, förfallen till böter, mot - BeoiUnings-Utskoltets Betänkande, N:o ii. svarande femtio procent af clet undanhållne karta-beloppet, dock ej under söä riksdaler 3a skillingar, och ersätte dessutom den Oss och Kronan tillskyndade förlust. 3:o Vederbörande presterskap åligger det äfven, vid ansvar af ersättningsskyldighet samt böter till ett belopp af sex. riksdaler 32 skillingar, att tillse, det stämplade pappersbeloppet svarar emot samtlige lysnings-sedlarnes fastställda karterings-belopp. 4:o Allt underslef med slämpladt papper eller vid stämpling deraf, uppbärande af högre betalning, än utsatt är, förfalskning eller annan gr-of förbrytelse åtalas vid laga domstol och straffas efter allmän lag. 5:o
St. skulle för innevar. år bevilja 9000 r:dr, för nästa och följande år intill nästa riksd. 12000 r:dr, utom särskildt anslag till trycknings m. II. kostnaders bestridande; allt likväl med villkor att arbetet skulle vara färdigt alt aflemnas till K. M. sednast ultimo Dec. 1849. Dervid kunde tillika medgifvas eomitéens ledamöter att, ehvad arbetet då först eller förut blifvit afslutadt, alltid vara försäkrade om fullt arfvode intill slutet af år 1849. Det är icke så mycket kostnaden, som härvid bör afses, utan nyttan af att fä arbetet så Del) 2 Februari f. m. 245 fort färdigt, att K. M. kan hinna före nästa riksdag inhemta underoch öfverdomares samt andra vederböns omdöme öfver detsamma samt ärendet således före nästa Ständers sammanträde vara fullt utredt. Sedan såväl lagberedningen fått tillfälle yttra sig öfver de gjorda anmärkn:ne, som ock högsta domstolens embetsutlåt. blifvit infordradt, torde det ej vara ur vägen om Just.statsministern lät upprätta en tablå öfver de olika meningarne till ledning sä väl för K. M. o. Statsrådet vid beslutande af nåd. propos. i ämnet, som ock för Rikets då blifvande Ständer. Hr Rääf, Leonh. Fredr., anförde skriftligen: Vid Utsk:s behandling af denna fråga, har jag yttrat en full komligt motsatt tanka, men då hon derstädes icke vann något afseende, och jag ej elier medhann alt genom skriftlig reservation bringa henne till Ständernas kännedom, torde mig tillåtas att nu fä upprepa och vidare utföra hvad jag inom Utsk. yttrat. Då vår nuvar. lag slutligen utarbetades och anlogs, ägde fäderneslandet det lyckliga lugn som vanligen efterföljer häftiga stormar, och det ägde den endrägt som alltid'inträder sedan stora faror hopatvingat de olika åsigterna till ett, gemensamt bemödande för landets räddning.
I anledning häraf upplästes Hedervärda BondeStåndets ProtocollsUtdra" af den O 3 dennes, hvaraf inhemtades, alt BondeSlåndet, vid pröfning af Statsoch EkonomiUtskottens förevarande Utlåtande, funnit för godt bevilja ett ökadt årligt anslag för Undervisningsverken af 3o,ooo R:dr B:co med vilkor, att dessa medel i första rummet användas till skyndsamt utarbetande af Läroböcker för Religions samt annan allmän theoretisk och practisk bildning i och för Folkskolors behof; samt att derefter må ifrågakomma förbättrade löneanslag åt Lärare vid de lägre Skolor, der ny förbättrad läromethod för framliden införes; hvarjemte med anledning af det efterdöme, sorn KrigsAcademiens Lärostat i detta hänseende redan gifvit, BondeStåndet ansedt, alt Rikets Ständer borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att någon förhåll - 48 Den 14 Augusti f. m. ring i dessa Lärares lönevilkor äfven bärigen o m mätte till vägabringas; likasom att af berörde anslagssumma, kommo att bestridas aflöni-ngarne till Lärarne vid den i Hufvudstaden inrättade FörsökningsSkola. Hvarefter Grefve Frölich fortfor sålunda: Ridderskapet och Adeln har af det upplästa ProtocollsUtdraget funnit, att BondeStåndels beslut väsendtligen skiljer sig ifrån de tvenne andra Ståndens, dels deri, att BondeStåndet endast beslutat hälften af den summa de andra St iden medgifvit, dels ock deri, alt denna simma blifvit beviljad till helt andra ändanål; och således kan man ej betrakta saken, så, som om tre Stånd redan afgjort, att 3o,ooo R:dr böra beviljas. Vill Ridderskapet och Adeln förena sig med BondeStåndet, så blir påföljden, att ett jemkningsbetänkande kommer att ega rum. Jag har endast på detta velat fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet; dock utan att föreslå ett generelt antagande af samma beslut, som Hedervärda BondeStåndet.
KonglMaj.-f, som således härmed vill hafva till Riksens Ständers pröfning öfverlemnat, huru med utgörandet af Brännvins-beviIlningen •för åren 1810 , 1811 och 1812 af personer å landet, sorn ej äga eller besitta jord, må förfaras, införväntar deröfver Riksens Ständers närmare bestämda förklarande; låtandes Kongl. Majit för öfrigt tillställa Deras Bevillnings-Utskott, de till Kongl. Majit inkomna, detta ärende utförligen upplysande handlingar. Kongl'- Majit förblifver Riksens Ständer med ali Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. Konungens Nuti. Uppläste lios Ridd. och Ad. d. 15. Dec. UD?. — PiesteStandet d. 15. — Borgareståndet d. lS. — BondeStåndet d. j8* Utdrag af Protokollet öfver Kammar-Årender, hållit inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet pä Stockholms Slott den 9 December 1817. Deras Kongl. Högheter Kron-Prinsen och Hertigen af Södermanland bivistade öfverlägga ningarne. Närvarande i Hans Exellence Justitie-Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. Deras Exellencer Stats - Baden Herr Grefve Rosenblad. Herr Friherre Fleming. Herr Friherre Lagerbring, Stats - Råden Herr Giefve J\I örner, Herr Friherre Cederström, Herr Friherre Skjöldebrand. Hof-Cantzleien Herr Friherre af Wetterstedt. Tillförordnade Stats-Secreteraren Friherre Fhrenborgh. Hans Konungens Nåd. Propositioner'. Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen yttrade i underdånighet, att meden förundran, som blandade sig med smärta, hade Hans Kongl. Höghet inhämtat, att det ställe, der Prins Carl August slöt sina dagar, endast vöre utmärkt genom en hög af qvistar, och att Utlänningen, som reser i Sverige, icke döljer sin förvåning öfver att minnet af en Furste, på hvilken Nationen fästat sitt val, kunde så vanvårdas.
Friherre iverta, conformerade' sig med Herr kalman i denna begäran. Herr Grefwen och Landtmarstalken frägade om Högloft'. Ridderffapet och Adeln tillät at de ffriftiga Memorialer och Dictamina, som Den 26 Juiri. 44r som i detta ämne blefwo inlemnade, mätte med de andra Ständen genom deras författares Lgen ätgärd, blifwa communicerade. Bifölls. Friherre LtLel von kronstein. doriitL I^urtviA, trodde at det wvre rättast a; med Protokolls-Utdraget desta Dictamina skulle följa. Friherre Uosenbane, LcberinA, och Grefwe nvlörner, ( ari LteilLn, erindrade at sadant more stridande mot den hittills manliga prazis Herr Grefwen och Landtmarstalkcn instämde häri, och dä Friherre Le-ret widare inwände, det han trodde Riksdags - Ordningen tilläta en sädan communication, swarade Herr Grefwen och L andtm arsta! ken: at sädant ej genom Riksdags-Ordningen hittils wore medgifwet, och at om det genom den tilkommande ställe tillätas, kunde man dock ännu icke derefter rätta sig. Ridderstapet och Adeln stadnade wid det beslut Herr Grefwen och Landtmarstalken ofwanföre hade förestagit. Up, 442 Den 26 Juln Uplästes följande: Utdrag af Protokollet, bället uti Riksens Högloft. Ständers Statsutskott i Stockholm den Julli 1809. S. D. Under läsningen af de wid Revisionerne af Riksgälds-Werket hällne Protokoll har Högloft. Utskottet förekommit, hurusom, til följe af de är i?9Z til Riksgälds-Werketö öfverseende församlade Revisorers meddelte föreffrift, en mänad före hwarje instundande Revision, uppä Fullmägtigcs föranstaltande genom anftag uti samtelige under Riksgälds - Werket lydande