Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon tänkte öfver, antingen hon skulle vända om till Ollolas gård eller begifva sig ut på isen, för att uppsöka fadern. Men nu kunde hon icke besluta sig så fort som hon annars brukade; det var inom henne någonting, som alltid höll tillbaka, då hon trodde sig ha fattat beslutet. De tunga skyarne delade sig efter hand, och Elli hade icke lång stund varit på ruinerna, då hon omgöts af månens klara strålar. På strid följer frid. Lugnet i naturen återgaf den unga flickan också i viss mån lugnet i själen. Hon gick med varsamma steg öfverallt i det nedbrända hemmet; hon undersökte allt hvad som kunde vidröras utan att falla till stoft, och hon hade just slutat sin vandring, samt öfvertänkte nu på nytt, hvart hon skulle styra sina steg, då ett buller, som med hvarje minut tilltog, tog hennes uppmärksamhet i anspråk. "Kan det vara ryssar", tänkte hon och darrade. "Nej, de äro ju slagna. Då är det finnar. Tänk om..." Hon fick ej tala till punkt, ty en liten trupp, som med långsamma steg bröt fram ur strandskogen och satte marschen på Pirrtis, hejdade henne. Truppen närmade sig; Elli gaf till ett anskri af smärta, ty i första ledet igenkände hon fadern med bakbundna armar. Nästan medvetslös vacklade hon fram, men hade icke uttagit många steg, förrän hon sjönk i Rietus armar. Hennes kinder hade snöns färg, hennes läppar voro som förseglade; hon kunde i detta ögonblick icke ens tänka redigt; en kort vanmakt öfverföll henne. "Mine herrar", sade Adlercrentz ungefär vid samma tid som mötet på hemmets ruiner egde rum, till sina underbefälhafvare, och gick med häftiga steg fram och tillbaka i det rum han tagit i besittning, "vår ställning är nu så mycket bättre, att vi kunna gå anfallsvis till väga. Och vi skola ej lemna tillfället obegagnadt; det återkommer måhända aldrig mera. Nästa dust blifver..." Ett buller utanför dörren gjorde, att han afbröt sitt tal. Han syntes en smula missnöjd. "Hvem är det", sporde han posten, som nu inträdde. "En ung flicka, herr general, en ung..."
Ad:s beslut i denna del icke haft annan pålöljd, än att läggas till handlingarne. Vid frågans nu förev:de förnyade behandling anser jag dock, i likhet med Hr von Koch, skäligt att återremittera denna punkt, på det att frågan måtte ånyo komma att handläggas i öfverensstämmelse med den af R. o. Ad. förut uttalade mening. Gr. Mörner, Carl Göran: I öfverensstämmelse med flertalet af föreg:de talare, anhåller äfven jag om återremiss af denna punkt. Då Preste-St. redan återremitterat densamma, kan den, i följd af återremiss från 2:ne Stånd, således företagas till förnyad behandling. I sammanhang härmed torde jemväl icke vara olämpligt att uppmana Utsk:t att tillse, det icke onödigtvis kassor må af reserverade statsmedel bildas, på sätt i afseende å detta anslag redan egt rum. Om Utsk:t tagit i beräkning och disponerat detta årliga anslag af 70,000 rdr, hvilket för tre år utgör tillsammans 210,000 rdr, så kunde häruti funnits en ganska god 378 Dea 28 Mars e. m. tillgång alt hjelpa den i sä hög grad behöfliga artilleri-kassernen till en lycklig början. Jag anhåller om återremiss. Frih. af Ugglas, Gustaf: I likhet med Hr von Möller, anser äfven jag önskligt vara, att dessa diligenser befordras genom entreprenad; samt finner följaktligen en återremiss af denna punkt vara särdeles behöflig. Genom nyssnämnde förändring är jag öfvertygad att en ringa del af den verkligen billiga klagan, som från de hålloch reserv-skjutsskyldige försports, skulle kunna undanrödjas. Jag anhåller således om återremiss, på det att det Sammansatta Utsk:t måtte komma i tillfälle att tillse, om icke dessa 70,000 rdr skulle kunna för sagde ändamål användas. Hr von Ehrenheim, Per: Afven jag anser det vara af vigt, att här inlägga en bestämmelse, som antyder R.
Alla asgiftcr, som Riksens Ständer under de i föregående § nämnde titlar bewiljat, skola utgå i sein är, räknade ifrän och med det ärets början, som infaller efter det, dä Bewillningcn fastställd blifwit. Warda Riksens Ständer dcrförinnan af Konungen eller StatS-Rädet sammankallade, upphöre Bewillningen, hwartill alla ofwannämnde afgifter räknas, med det ärets utgäng, dä en sädan Riksdag börjar. 8 62. Sedan Stats-Werkets behof blifwit af StåtsUtskottet nppgifne och af Riksens Ständer pröfwade, ankommer det pä Riksens Ständer, att en deremot swarande Bewillning sig ätaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor deraf skola till särskilda ändamäl anwändas, och dehe summor under bestämda Hufwndtitlar uti Niks-Staten anslä. Defiutom böra för oförsedde händelser twänne särskilde tillräcklige summor afsättas och an slas, den ena atl wara tillgänglig da Konungen, till Rikets förswar eller andra högst wigtiga och angelägna ändamäh sedan hela Stats-Nädets tankar dcröswer bliswit 'nhemtade, finner den wara onndwikligen nödig; dm andra att nr Riksens Ständers Banque, wid infallande Krig, af Konungen lyftas, sedan Han Stall-Rädet in Pleno hört och Riksens Ständer sammaikallat. Riksens Ständers förseglade Anordning r sistnämnde summa ma ej förr brytas eller summar as Banco-Fullmägtige utbetalas, än sedan Riksdigs-Kallelscn bliswit i Huswudstadcns Kyrkor wedernörligen kungjord. 8 64.
Det är icke de gällande föreskrifterna, utan förvaltningens beskaffenhet, som man får tillskrifva att dessa banker verkligen fullgjort sina förbindelser, och förrän en annan lagstiftning i sådant afseende vunnits, vill jag icke gå in på den föreslagna åtgärden, utan ändrar mitt förut gjorda yrkande om återremiss till begäran om afslag. Hr Nordenfelt: Den siste talaren har sagt, att privat bankerna icke hafva någon nytta af filialbankernas assignationer, derföre att de ej få beräkna dem som riksmynt; men hela allmänheten tager med nöje emot dem som riksmynt, derföre att hvar och en vet att han får penningar för dem, då han vänder sig tili Riksbanken. Deri ligger således en fördel för en privatbank att hafva en filial-bank i närheten, och om ej sådant vore förhållandet med t. ex. Carlskrona privatbank, skulle den säkerligen ej kunna sköta sig så lätt som den gör. Frih. af Ugglas: Efter hvad jag trott mig finna, äro tan karne delade endast derutinnan, att somliga vilja gå längre och uttala förkastelsedomen öfver filialbankerna med större bestämdhet än andra vilja göra. Jag tror derföre tankarne kunde möj - Den 22 Maj f. m. 443 ligen förenas, om man utbytte ordet »hädanefter» emot ordet »tillsvidare.» Hr von Ehrenheim: I)å jag yrkat afslag på denna punkt, hufvudsakligen lör att icke binda R. St:r med ett beslut, som jag föreställt mig i framtiden kan komma att synas förhastadt, och då jag icke anser af vigt, att den behållning, som under tiden till nästa riksdag kan uppstå på de till kreditiv åt filialbankerne anslagna medel, utanordnas åt nya banker, så har jag icke något att invända emot Frih. af Ugglas’ förslag till beslut, utan förenar mig deruti. Gr. Liljencrants: Jag anhåller att få instämma med Frih. af Ugglas i det af honom framställda förslag. Hr Åke rman: Jag inser visserligen ej någon storvinst af det föreslagna ordbytet, men vill dock gerna instämma deri. Hr Nordenfelt: Jag anhåller också att få instämma med Frih. af Ugglas. Gr. Posse: Jag instämmer också i hvad Frih. af Ugglas föreslagit.
TS der tecknad, Kongl. Maj.Ts Nådiga granskning underkastas. S. D. Då nu å nyo föredrogs Bevillningsutskottets Memorial, N:o 5t, i anledning af Högv. PrestéSlåndets och Vällofl. BorgareStåndets remisser, rörande de af Utskottet fr a ms lii 11 de Voleringspropositionér, om TullBevillmngens utgörande, fann BondeSländet skäligt förordna: 1:0 Att Votering bör i Förstärkta Stats-Utsbollet anställas till bestämmande rf den myntsort, som i Tull. för utgående och inkommande varor erläggas bör; hvadan den i nämnde afseende, föresiagne Voteringsproposition godkändes. 2:0 Att Ståndet, sorn tillika med Utskottet ansåg den i Memorialet N:o 4o framställde .-:de Voler-nigs-Proposition icke vara .stridar-de mot (Ji umlhgen, förblifver vid sitt de.i öfver förut V . ö Beslut. , 3:o Att de föreslagne Ordföräudringarne i 11, 14, 20, och 21 Voteringspropositionerfte gillas. jf JPrtt. Ut Ar, rf, g Ntt, isig. S. D. Statsoch Bevillnings-Utskottens Utlåtande, N:o 564, angående Postfrihet för utkommande Tidningar och deras förseen - de med Charlas Sig i Hatas stämpel, hlef vid förnyad föredragning, i anledning af gjorde a märkningar återremitteradt. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 4f>6, rörande Indeldta Cavalleriet samt Rote-Båtsmännens eqvipering m. m.; fann BondeStåndet för godt, att lägga till Handlingarne frågan om Cavalleriets beklädnad, såsom den der genom särskildt Beslut redan blifvit afgjord; men biföll för öfrigt hvad Utskotten yttrat» i afseende på Båtsmans beklädnaden. S. D, Vid föredragning af Högloft.
R:dr lill hvarje län för tryckning af Kongl. Maj:ls Befallningshafvandes kungörelser, må förblifva oförändrad; dock att, enär det derå uppförda reservations-anslag 6000 R:dr under titel: löneförhöjning för landsstaterna, enligt ändamålet dermed, redan blifvit, med undantag endast af derå besparade 76 R:dr 40 sk. 9 r:st., fördeldt till löneförbättringar för kronofogdar och häradsskrifvare, samt sålunda beräknats bland de allmänna ordinarie löneanslagen, detta reservationsanslag följaktligen, i händelse af bifall till Kongl. Maj:ts nådiga förslag om allmän lönereglering för landsstaten, icke vidare borde särskildt upptagas. Transport R:dr 106,030: 32. — Bih. litt R. St. — Då ofvan utförda summa af nu föreslagna tillökningar å 6:te hufvudliteln tillägges denna titels nuvarande anslagssumma 860,740: så uppkommer för samina hufvudtitel en slutsumma af R:dr 966,770: 32. — Öfverlemnande härförutan Kongl. Maj.-t lill Rikets Ständers beprofvande, huruvida det årliga anslag, som i följd af Rikets Ständers underdåniga skrifvelser af den 13 Februari 1841 och den 30 Januari 1845, med 3,333 Ridr 16 sk. af Riksgälds-konlorets medel utgått för skepps-institulet i Carlskrona, må uppföras å 6:le hufvudtilelns afdelning för jordbruk, bandel och näringar, i likhet med hvad för andra undervisningsanstalter för näringarne eger rum, eller fortfarande såsom hittills af Riksgälds-konloret årligen anordnas.
Då förbudet således numera endast är partielt gällande och i Utskottets tanke några menliga följder ej heller torde böra befaras genom dess borttagande helt och hållet, om den inskränkning härvid gjordes, att åt skolans styresmän öfverlemnades att i hvarje särskildt fall pröfva, när de omständigheter voro för handen, då uppförandet af skådespel kunde anses menligt inverka på skolans verksamhet, så anser Utskottet med anledning häraf böra hemställa: att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla att, med upphäfvande af Kongl. Brefvet den 23 Januari 1 759, Kongl. Maj:t täcktes tillåta att theatraliska representationer finge uppföras under alla tider af året, äfven i städer, der elementar-läroverk finnas, med vilkor att, derest det skulle befinnas att menliga följder för skolans verksamhet deraf uppkomme, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande egde att, uppå derom af vederbörande gjord anmälan, skådespelen för den gången under terminen inställa. Stockholm den 26 Juni 1860. STOOK11ULM, typockafiska föhhkinoens nom«vattne 1860. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o i09. 4 N:o 409. Ank. till Exp.-Utsk. den 37 Juni 1860, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion, i fråga om ändring af 19 § i Landlmäleri-taxan. Uti en till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling öfverlemnad, inom Hedervärda Bonde-Siåndet väckt, motion har Riksdags-fullmägtigen Olaus Svebilius från Gotlands län anfort, hurusom vid de på Gotland ifrågakommande skiften presternas boställen alltid komina att ingå såsom delar af skifteslaget.
(Forts.) den ene godtgöra för den andre? » » Kristus har ju godtgjort för oss alla. » » Ja, det är sant. — Men är det inte förmätet af en svag dödlig att vilja härma hans Hvad man sprakade om hos försoningsverk? » » Ödmjuka dig först i stoftet, drif ut hvarje » tant Anna ». gnista högmod ur ditt hjerta, gör det klart för dig, att du är den uslaste mask, som kryper ^ M l e t är kanske icke alldeles rätt gjordt att på jorden, och grip dig sedan an — dä skall w s K i sqvallra ur skolan, men det kan icke han räkna dig till förtjenst, att du af kärlek hjelpas, jag känner ett verkligt behof af att få och glödande trosnit satt din uppgift högre än omtala hvad man sprakade om hos tant Anna, då vi här om dagen sutto kring det ännu icke någon annan mensklig varelse. » » Min uppgift! » upprepade Ingrid efter en afdukade kaffebordet. Sällskapet var litet, idel såta vänner, och stund i drömmande ton. » Det är inte första gängen de orden sysselsätta mina tankar. Du man var derför icke så nogräknad, utan talade skall veta, tant, att det i åratal varit min fritt hvad man tänkte — » Har ni läst hvad vår väninna Ouido stora sorg, att jag ingen uppgift haft — jag menar ett kall af högre art än det hvardagliga, skref till mig i förra numret af Idun? » frågade och som vore enkom afsedt för mig. Det har tanten. varit min vurm, min fixa idé. Jag tänkte på » Visst ha vi läst det, » svarades af flere den der lifsuppgiften dagar och nätter, undrade, munnar på en gång. om den någonsin skulle komma, och hvari den » Skall jag säga min oförgripliga mening fortsatte fru X. — » så tyckte jag att de der beskyllningarna för liknöjdhet, och — Gud vet hvad det allt var — verkligen äro ganska orättvisa » » Lina har bestämdt rätt i det påståendet, » inföll fru Y.
Således skulle denna prorogation ej hafva någon vigtig påföljd. Jag tillstyrker alltså bifall till hvad Coust.Utsk. föreslagit. Gr. Spens, Carl Gust.: I afseende på det förslag, som i min reservation åberopas, anhåller jag först att få rälta eli yttrande af Nr Dalman, hvilket, om jag uppfattade del riktigt, påkallar en rättelse. Jag tror nemi., att lian ansåg mig hafva menat, att prorogationsrälten ensamt skulle tillhöra K. M. Det slår i min reservation, att jag önskade att det funnes en laglig form, under hvilken Konung och Ständer, medan vidlyftiga reformbetänk:u efter ålerremiss utarbetas, kunde prorogera en riksdag till utsatt nytt sammanträde för visst ändamål. Uti det förslag, sorn Gr. Anckarsvärd omnämnde, och sorn blifvit inlemnadt till Const.- Ulsk., (jag påminner mig nu icke om det var före eller efter del Hr Dalman inlemnade sitt,) förekommer det såsom en nödvändighet, att Konung och Ständer omen sådan prorogation skulle vara ense. Delta förslag har af mig varit öl vei lemnadt till iöa’3 års Coust.Utsk. och äfven antydt i en motion, som jag år 1834- inlemnade. Den öfvertygelse jag sålunda under hela min riksdagsmannabana hyst om nödvändigheten att förskaffa en sådan utväg för afgörandet af de stora reformfrågorna, skall, såsom jag hoppas, för mig blifva en anledn. att äfven en annan gång göra ett sådant föl slag, om tillfälle dertill yppas. Orsaken deremot hvarföre jag egentligen fruktar för Hr Dalmans förslag, är praejudicatet.
TVUc/. /'ro/-o^4ro/r ^ 7l5o 1. d'ran8port 4,401,230: bevillning8-8^8temet ej kommer att undergä nägo n bukvud8aklig förändring, kunde lägga8 till grund kor den köre8täende beräkningen; men dä det torde kunna inträda, att importen under närma8te kramtid kan komma att in8kränka8 oeb tulluppbörden äkven kan blikva underka8tad min8kning, i köljd ak de ektergikter, i skgeende pä tuI1b68tämmel86rn6 kor exporten, 80m tilläkventvr8 kunna bo8 kiket8 8tänder ikrägakomma oeb ak dem be8luta8» kinner Kungl. ^Iaj:t 8ig ieke köra köre8lä, att brutto-inkom8ten ak tullmedlen mä antaga8 till bögre belopp an 3,500,000: bvilken 8umma Kongl. Naj:t, under okvan omkörmälde körut8ättning, an8er kunna framgent päräkna8, vare 8ig att till grund kör beräkningen tage? „ 621,221: 1840 .. ,. 629,776: ., 1841 „ 604,099: ,. 1842
Sedan Borgare-Ståndet förklarat sig antaga Stats-Utskottets inbjudning alt förena sig med Bonde-Ståndets beslut, hvarigenom fortfarandet af de för Dramatiska Theatern hittills anvisade anslag, dels i contant, dels till ljus och ved, blifvit afslagne, och , i följd häraf, del å 5:te llufvudliteln till ljus och ved uppförde anslag till i ,5oo R:dr nedsatt, samt den, i öfverensstämmelse härmed, uti ofvannäinnde memorial föreslagne vote - 4 Förstärkta StatsUt s lottets Memorial, No 5g 5. rings-proposition, till afgörande af Riks-Ståndens i berörde fråga fattade skiljaktiga beslut, blifvit af samtlige Riks-Ståndén godkänd; så har Förstärkta Stats-Utskoltet denna dag anställt följande votering: Den, som bifaller, att Dramatiska ett contant årligt anslag af /j>5oo R:dr, jemte enahanda andel som hittills uti det till ved och ljus å nuvarande 5:te Hufvud-Titel upptagne anslag, voterar Ja; den, det ej vill, Nej; vinner Nej, varda berörde anslag för Dramatiska Spectaklet icke beviljade; och kommer, i följd deraf, det å nuvarande 5:te Hufvud-Titeln till ved och ljus upptagne anslag alt till i,5oo R:dr nedsättas. Voteringen har utfallit med 55 Ja och 63 Nej, samt en sedet casserad; i följd hvaraf de af Dramatiska Spectaklet hittills åtnjutne anslag å S:te Hufvud-tileln icke komma alt fortfara, samt det å samma Hufvud lilel upptagne anslag till ljus och ved, varder till i,5oo R:dr nedsatt. Stockholm den j N:o 895, Ank. tili Exp.-Lfsk. den 7 DcccmBer,. kl. 6 e, m. Memorial, i anledning af verkställd omröstning, tillföljd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut,ifråga om löneanslag för Carolinska Medico-Chirurgiska Institutet.
Denna tillrättavisning, uttalad, som jag tyckte, i den tydliga afsigten att såra och decontenancera mig redan i första ögonblicket, att ännu mera öka den pinsamma förlägenheten och ängslan hos en varelse, som ensam och öfvergifven kom för att finna en mor och ett hem, skulle möjligen i ett mjukare sinne endast förorsakat en öfvergående smärta; hos mig deremot blef den det första lilla fröet till ett hat, hvars gift spred sig i hela min varelse. Jag vände mig om, bekämpande de första och sista tårar, som den hårda gamla frun någonsin lyckades få se i mina ögon, och såg en lång mager person, med rödgult friseradt hår öfver en grågul och finnig panna, framträda tyst och högtidligt ur skuggan af det tjocka draperiet framför ett fönster och vinka mig att följa sig tillbaka ut samma väg, som jag nyss kommit. Vi gingo sedan uppför en bred trappa, passerade ännu en förstuga och en korridor, innan miss Spencer öppnade en dörr och förde mig in i ett stort, mycket gammalmodigt rum, der alla de mörka möblerna voro genom sin tyngd nästan orörliga, och der den låga och breda dörren hade stora, konstigt utsirade gångjern och ett lås, så tungt och stort som till ett fängelse, och en tröskel, så hög som en ofantlig timmerstock. Utsigten genom fönstren försonade mig imellertid med det öfrigas dystra klumpighet, ty öfver parkens träd och den klippiga ljungheden nedanför såg jag hafvet, det omätliga hafvet, som jag aldrig förr sett och som i detta ögonblick lyste som en ofantlig polerad sköld i skenet af den sjunkande solen. — Min kära lilla miss Agnes, — började miss Spencer vänligt, — ursäkta, att jag kallar er så, men mylady har befalt, att ingen inom huset får nämna er vid ert familjenamn. Ni vet eller har väl åtminstone en aning om, att er mor genom sitt giftermål grymt sårade er mormor. Nå nå, den saken är nu längesedan passerad, den borde visst vara glömd och förlåten, men imellertid ... Miss Spencer tystnade en minut, afbruten genom den min af obehag hon troligen upptäckte på mitt ansigte, och fortfor sedan, med ens lemnande det ämne hon vidrört:
» L å n g är kyrkvägen för så mången. I otta är man uppe, ty det är så mycket att ställa med, och iklädningen af helgdagsskruden för hela familjen tager ej ringa t i d. D ä r kunna härska en oro och en brådska i dalstugan på söndagsmorgonen, hvarom den ej har en foreställning, som ännu i mjuka bädden hör kyrkklockornas första b u d. finns, och huru många forsamlingar, där ännu endast sällan en barngudstjänst hålles! Som flerårig hjälpreda vid ordnad barngudstjänst i en nordtysk stad hade j a g tillfälle att s e, huru ifriga barnen kommo till kyrkan. H ä r var » Gruppensystem » rådande i motsats till » Einzelnsystem », hvilket mera begagnas i E n g l a n d, hvarifrån barngudstjänsterna hafva sitt ursprung. Flere unga flickor voro kyrkoherden behjälpliga med barnen, som, fördelade i grupper, förbereddes i dagens evangelium, innan prästen samlade dem omkring sig till frågor och svar. V i kalla dessa flickor för hjälpredor, då namnen lärarinna och söndagsskola ej fingo användas, för att barnen måtte känna något alldeles otvunget i sin gudstjänst. Man har j u hört personer hela lifvet igenom känna leda vid allmänna gudstjänster, emedan de som barn tvungits öfvervara långa predikningar. M e n vi känna också hem, där största belöningen för ett godt uppförande under veckans lopp är att få följa med till kyrkan. N o g af, en hjälpreda fick alltid l o f att tidigt infinna sig för att hålla ordning med den lilla flock, som vanligtvis samlade sig for stängda portar långt före den utsatta tiden. Tåligt väntades, till dess kyrkvaktaren brummande l ä t se sig för att öppna. Aldrig låtsades han höra utkikspostens glada rop: » N u kommer han, n u kommer han med stora nyckeln! » M e n — det finns n o g mången, som det är gifvet att öppna med stora nycklar för ljuflig glädje, utan att gifvaren eller tagaren förstå hvarandra eller hafva gemensam glädje däraf. Barngudstjänsten började kl. nio på morgonen, högmässan k l. tio.
Stockholm den 29 November 1862. F. A. Cederschjöld. Af Herr Cederschjöld, Fredrih Ausust, angående förhöjning af Regements-läkaren C. A. Opphoffs pension. Rikets Ständer, som alltid visat varmt intresse för medicinalväsendet och genom frikostiga anslag sökt ordna detsamma i öfverensstämmelse med landets behof och tidens fordringar, samt genom ökade löner velat bereda läkarekonstens idkare en för deras utkomst betryggad ställning, beslöto vid 1856 års riksdag en förhöjning af Regements-läkarnes löner och pensioner ifrån 1,200 R:dr till 2,000 R:dr R:mt. Kort innan nämnde riksmöte börjades, hade Regements-läkaren vid Kongl. Andra Lifgardet och Riddaren af Kongl. Nordstjerne-orden, Herr Doktor C. A. OpphofF, efter nära 50 tjensteår, begärt och erhållit afsked med pension af tillsammans 1,200 R:dr R:mt. För den allmänt aktade och värderade gamle mannen var det således ett stort missöde att icke ännu någon kort tid vänta med sitt afskedstagande, då han naturligtvis kommit i åtnjutande af den högre pension, som nu är för Rege ments-läkare bestämd. Om man besinnar att han, som nu är 75 år gammal, redan tjenstgjorde under fälttågen 1805, 1806 och 1807 i Tyskland, 1808 och 1809 mot Ryssland och 1813 och 1814 i Tyskland och Norrige, samt öfver 35 år varit Regements-läkare vid Kongl. Andra Lifgardet, största tiden med endast 530 R:dr Banko i lön; så synes det mig vara en lefnadsbana, så rik på arbete i Statens tjenst och så aktningsbjudande, Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 403 att jag icke tvekat att för Rikets Ständer framhålla densamma, med vördsam anhållan att Rikets Ständer, lör denna hans mångåriga verksamhet, måtte bevilja honom den pension, som han skulle hafva erhållit om han blott något sednare begärt sitt afsked.