Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om andra likartade företag hafva vi helt säkert icke någon kunskap, oaktadt man då och då finner antydningar, att det nordliga hafvet fordom ofta varit befaret. Vid redogörelse för de af myndigheterna anordnade expeditionerna händer det t. ex. ofta, att man omtalar möten med fångsteller handelsmän, som färdades längs med kusten för enskild räkning. Dessa resor beaktades dock föga, och ännu 81 år efter Deschnews färd var tillvaran af ett sund mellan Asiens nordöstra och Amerikas nordvestra udde alldeles okänd eller åtminstone betviflad. Ändtligen genomseglade Bering 1729 å nyo sundet och fäste vid detsamma sitt namn. Han framseglade dock ej synnerligen långt (till 172 gr. vestlig longit.) längs med Asiens nordkust, oaktadt han icke tyckes hafva mött något ishinder. Nära femtio år derefter afslutade Cook i dessa farvatten den följd af glänsande upptäckter, hvarmed han riktat den geografiska vetenskapen. Efter att 1778 hafva seglat ett godt stycke öster ut längs med Amerikas nordkust vände han mot vester och uppnådde der 180:de longitudsgraden den 29 augusti. Möte med is afskräckte honom att härifrån söka framtränga vidare mot vester, och för någon egentlig seglats bland is lär hans fartyg knappast varit utrustadt eller lämpadt. Sedan Cooks tid känner man trenne expeditioner, som från Beringssund seglat vester ut. Den första var en amerikansk expedition under kaptenen Rodgers 1855. Han uppnådde, efter hvad det tyckes i öppet vatten, Kap Jakans longitud (176° ö. long. från Greenw.). Den andra var den engelske hvalfångaren Long, som 1867, letande efter en ny gifvande hvalfångstplats, seglade från Beringssund längre mot vester än någon före honom. Redan den 10 augusti nåddes Tschaunbays longitud (170° ö. long. från Greenw.).
Frågan gäller här, å ena sidan, den Svenska folket genom grundlagen på det bestämdaste tillförsäkrade sjelfbeskattningsrätten, och å den andra, dels att denna rätt påstås icke inskränkas derigenom, alt regeringen nedsätter de af Ständerna gjorda tullbestämmelserna; dels att regeringen eger en grunlagsenlig rätt till en sådan nedsättning. Hvar detta står i grundlagen: att K. M:t har rätt att nedsätta de af folket pålagde skatter, kan jag icke finna; och då grundlagen skall tolkas ovilkorligen elter ordalydelsen, kan man icke på samma gång hafva rätt att tolka den efter ord, som man der omöjligen kan uppleta. De §§. som handla om Svenska folkets rätt att sig sjelf beskatta, innefattas i R. F:s 57—61 :sta §§, och dessa äro så tydliga att jag icke kan förstå huru man derom kan tvista. Här slår tydligen »Svenska folkets urgamla rätt att sig beskatta utöfvas af R. St:r allena vid allmän riksdag»; och vidare lyder 6 Usta §:n så: »Alla afaifter, som R. St:r under de i föregående (R. F. 60) § nämnda titlar beviljat, skola utgöras intill slutet af det år, under hvars lopp den nya bevillningen af R. St:r faststäld blifver.» Hvilka dessa afgifter äro, står ock tydligt i 60:de §:n, nemi. tull, accis m. m. Alltså tullmedlen i första rummet. Då nu R. St:r bestämt dessa »allmänna afgifter», skola de qvarstå till slutet af det år då ny bevillning fastställes; men detta sker naturligtvis icke, om de af Ständerna gjorda bestämmelserna, genom nedsättning, förändras emellan riksdagarne. Det enda undantag, som dessa §§ om folkets sjelf beskattningsrätt innehålla, är det om spanmålstullens förhöjning i 60:de §:ns 2:dra punkt. Men så länge ordet förhöjning icke betyder till sin ordalydelse: nedsättning, så protesterar jag emot den, i denna rigtning, äfven af Statsrådet här försökta grundlagstolkning.
Då, enligt Rikets Höglofl. Ständers Beslut, de Actier uti Götha Canal-Bolag, hvilka tillhört Högstsalig Hennes Maj:t Enke-Drottningen Hedvig Elisabeth Charlotta, skola till Riksgålds-Contoirets disposition aflemnas, åro desse Actier äfven upptagne ibland Contoirets tillgångar. I afseende på de uti 4 Mom. 1 §. Lån, hvilka blifvit nu mera framlidne Hans Excellence m. m. Grefve E. Ruuth i lifstiden bevil - q 34 StatsUt skottets Betänkan den. jade, och, enligt Rikets Höglofl. Stånders vid denna Riksdag, fattade Beslut, skola under stadgade vilkor och förbehåll, öfverlåtas åt ett blifvande nytt Bolag får Skånska Stenkols-Verket, så har förekommit, huruledes, efter ordalydelsen uti Rikets Höglofl. Stånders nyssnämnde beslut, skall Bolaget tillgodo beräknas ränta å Lånen ifrån den dag, Beslutet fattades. Men enar Årendet blifvit på olika dagar hos de Respective Riks-Stånden afgjordt, har Stats-Utskottet föreslagit, att räntan skall beråknas ifrån den dag, under hvilken Rikets Stånders underdåniga skrifvelse om det nya Bolaget för Stenkols-Verket blifvit expedierad. Vidare heter det uti Rihets Hoglofl. Stånders Beslut: ’’Åfven som att i mån, som Lånet, enligt de afgifne Skuldebrefven, utgår, detsamma till hela det reverserade beloppet, så i hufvudstol, sorn ränta uppbara ect.” För de ifrågavarande 2:ne Lånen åro särskilda forskrifningar afgifne, nemligen för det ena å 93,600 R:dr och för det andra å 120,000 R:dr, men genom skedde afbetalningar, år det förstnämnde Lånet formirdskadt till 79,560 R:dr, så att nu återstående Capital skulden icke utgör mera ån 199,560 R:dr. Stats-Utsliot.tets JBetänkanden.
S D. 8oredrogs ä nvo och bifölls Lag-UtskottetS pä Bordet hwilande Betänkande, angående Herr Biskop Faxes Memorial om Beswärs anförande hos 854 Den 22 Ju'nii. hos Kongl. Hos-Ratterne öfwer Consistoriernes Utstag. vt suxrs^ Lx krotoccrllo, p v. ^ 1m c^uist» Utdrag af protocsllet hället hos ^ZgwZrd. Prest-Gtandet wid Urtima Riksdagen » Orebro den 22 Iunii 1812. S. D. 8'.cdrocs a nyo och bifölls Lag-Utstoltets pa Bordel hwilande Betänkande, angående Prosten Dnbäcks Memorial om styrkande af hinderlöshet till Agtmstap. vt supra. klx?rotocoI1o, II. ^elmc^uist. Utdrag afprotocsllet hillet hos <6ögwordprestGtändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 22 Jun» r8i2. SD. 8öredrogS a nyo^ och bifölls Lag-Utstotlets pa Bordel hwilande Betänkande, angående Borg' mästaren Kjel landers Memorial, rörande förklaring öfwer 6 Cap. 2 §. Mitzg. Balken och § Cap 9 §. i Mom. Utsöknings-Balken. Ht supra. Lx ?rotocoHc>» I. vAlmguist. ptdrag af prstscsllet, hället hss ^ögwZrd. Pcest-Gtändet wid Urtima Riksdagen L - Orebro den 22 Juni! r8r2. S. D. 8öredrogs ä nyo och bifölls Lag-Utskottets va Den 22 Junkk. 8zs pa Bordet hwilande Betänkande, angående straffets ställande för stöld vt supra. Lx krotocvllo, I. v. Almguist.
— m e n m a n bör ju äfven taga litet hänsyn till sin nästas bekvämlighet, ty ingen människa h a r rättighet a t t uteslutande tänka på sig själf. Och mången u n g dam — jag talar af erfarenhet — drifver därvid sina pretentioner i fråga om brukandet af herrarnes tjänstvillighet något väl långt. H e r r a r n e se nog villiga ut, m e n kanske ni skulle få en annan uppfattning af saken, om ni kunde läsa deras innersta tankar och vara osynliga åhörare vid deras bedömande af dessa plikters behag. H u r ofta får man också icke se, a t t unga spolingar tränga sig före äldre damer för a t t fortast möjligt skaffa sina damer det begärda. Och stundom hemsökas smörgåsoch förfriskningsborden af en hel h ä r dylika » betjänter », som afskära all möjlighet för de äldre a t t komm a fram — såvida dessa senare ej vilja bruka näfrätten. Vore det den unga damen själf, som skulle servera sig, finge h o n allt vänta, tills hennes t u r kom, m e n härvidlag gälla ej t u r och ordning. Och h u r sänder ej den täcka Evadottern sina manliga slarvar att taga reda på h e n n e s förkomna schalar, dansprogram, h a n d s k a r och a n d r a små- saker! J a g tycker verkligen, det är synd om de stackars h e r r a r a e a t t så där behöfva spela röle de domestique. Dock medger jag gärna, a t t fall gifvas, då m a n tacksamt låter betjäna sig af sina manliga bekanta; därför vill jag blott u p p m a n a eder, mina damer, a t t ej onödigtvis utöfva eder oemotståndliga makt på d e t » starka » könet. Särskildt till alla fästmör vill jag ställa den förmaningen: ' Trötta ej ut edra fästmän genom att fordra för mycken uppassning af dem.- » Tro ni verkligen, a t t af en uppmärksam fästman alltid blir en lika u p p m ä r k s a m äkta m a n? — Troligen ej. J a g träffade en gång e t t ungt, nyförlofvadt par.
Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen från Calmare Län Petter Pehrssons Motion om en lag, som stadgar ett efter förbrytelsens beskaffenhet lärnpadt urbota straff för den\ som falskligen å sig bekänner missgerning äfven af mindre LagUtskottets Betänkande N;o 30. 9 svär art, tin att’den dödsstraff förtjena)'. RiksdagsFullmägtigen frän Calmare Län Petter Pehrsson liar hos Hedervärda Bonde-, Ständet afgifvit ett den 8 sistlidne Decem-' ber till Lagutskottet remitteradt Memorial hvaruti han påkallat uppmärksamhet å det förhållande , att för brott tilltalade personer och äfven sadane , som redan blifvit dömde samt derefter afsända till fästningar, för att der i sin öfriga lifstid eller i vissa år till arbete hållas , å . sig bekänna förbrytelser, som på andra, ofta aflägsna, orter skola blifvit föröfvade; men sedermera, då ran-j sakning derom anställes, hvilket ofta ej kan undvikas, befinnas vara diktade, i det än-; damål , att arrestanterne skola få resa om kring och derunder bereda sig tillfälle att möjligen komma på flygten. Ett sådant gäckeri, förenadt med så stor våda för den enskilde medborgaren , anser Motionairen böra förebyggas. — 1*3 Gap. 5 MissgerningsBalken vore väl ansvar stadgadt för den , som falskligen å sig bekänner sådan gerning, som förtjenar dödsstraff; men icke något lagrum funnes , som utsätter ansvar för den , hvilken falskligen erkänner sig saker till annan , mindre svår, missgerning, till exempel stöld; helst det enda ställe i allmänna Lagen, sorn möjligen fkulle kugna jo LngUtsiottets Betänkande N,‘o 30. rill detta fall lämpas, nemligen 14 Cap. 8 §.
Nibelius, sorn yrkat: att då, genom Kongl. Brefven den 21 September 1833 och den 1 November 1839, hvilka bestämma nu gällande löningsstat för lärarne vid Rikets Elementar-Läroverk, lönen för den andre läraren vid Apologist-SkoJa blifvit fastställd till 40 tunnor spanmål eller 240 R:dr, men andre Apologisten vid Westerås Skola, oaktadt lian ej hade i lön mera än 25 tunnor, på sin underdåniga ansökning om lönefyllnad erhållit den resolution, att tillgångarne icke medgåfvo bifall dertill. Rikets Ständer måtte för bemälde Apologist bevilja ett anslag af 15 tunnor span mål, hvarigenom lian, i likhet med andre sådane lärare, skulle komma att ärligen åtnjuta 40 tunnor, dels en af Herr Winge inom Borgare-Ståndet väckt motion, att till löneförbättring för Rector vid Nyköpings Högre Lärdomsoch Apologistskola måtte beviljas ett anslag af 25 tunnor spanmål, hvarigenom hans lön komme att mera närma sig, om ock ej fullt uppgå, till likhet med hvad Rectorer vid andra Skolor af enahanda slag åtnjuta. Då, i följd af hvad Utskottet tillstyrkt, i afseende å tillökning af 6,800 R:dr uti det för EJernentar-Läroverken anvisade anslag, Kongl. Maj;t, i fall Hector Gymnasii i Gefle, Rector vid Nyköpings Högre Lärdomsoch Apologistskola, eller andre Apologisten vid Westerås Skola skulle finnas hafva grundade anspråk på den för dem ifrågaställde ersättning och lönetillökning, är i tillfälle att låta bemälde Lärare deraf komma i åtnjutande, hemställer Utskottet, att något serskildt anslag för sådant ändamål icke må af Rikets Ständer beviljas. é) Ifrån Preste-Ståndet har likaledes blifvit till Utskottet remitterad en af Biskopen m. m.
Commercc-ColUgium, se Sjette Hufvudtiteln. Cronstrand, angående förpligtande för Kaptenen Baltz., att aflemna vissa ritningar D. Dagg, om upphäfvande af straffarterna prygel och, se Prygel. Dagsverksskyldighet, om upphörande af Nährs och Skenholmarnes, se Roma. Dahlgren, G. A., se Ackordsanbud. Dahlström, om pension åt Enkan efter Professor J. R Dalsland, angående roteringen på, se Roteringsskyldighet. Dana-arf, om ändring i lagens stadgande angående Dansk Domstols domar, se Domar och Utslag. Danviks Hospitalshemman, om försäljning till skatte af n « * Oq OD 3! <■ o ra “3 m ra <-<• J-Ä CT - SP-c ra v - 3 2 t? cT EL S ^ . ora N:o 75 1:150 11196 133 Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Bonde Ståndet. g. 15 Aug. a. a. 5 Okt. b. 20 Juli b. 20 Juli Hufvud - b. 21 Jan. b. 2 Juni g. 15 Aug. a. a. 3 Okt. b. 18 Juli b. 18 Juli Titeln. g. 25 Jan. b. 30 Maj w 05 £ Sf b"IL s - crq . ra f , ? 2° td 09 a N:o 157 94 25 — 16 — 2,!*! —- O g 2 Ö ' Oq co r-1 CO ► g a 3 « W 0 C, |:E Riks-Ståndens Beslut. GG 2 ~ pr p Tq "* ? c I 0 d"* 1 s r| EK ^ SL pl co a B. CD >-CS ST ° c? ££. r r 3" <Tq 3’ qq 3. kft - CO 0 CD —. Cfq 0 c Kidd. 0. PresteBorgareStilndet. BondeN:o N:0 Sid. Adein. Ståndet. Ståndet.
Derest Lincoln icke oför-dröjligen upphäft ordern, skulle man i Chicago fått bevitna en följd af våldsamheter, hvilka sannolikt framkallat liknande uppträden öfverallt .i norden och alstrat en sannskyldig » korseld i ryggen », den der väsentligen ändrat, om icke ledt i en alldeles motsatt riktning, gången af inbördes kriget ... Under upphetsningen hotades stadens förnämsta republikanska tidning med förstörelse af en vildsint pöb^l. De djupa * lederna insågo ganska väl, att krafvet på Times * undertryckande hade sin grund helt enkelt i den förstnämnda (republikanska) tidningens lumpna afundsjuka — alldeles icke i något slags hänsyn till den demokratiskaTimes ' påstådda brist på lojalitet och dess föregifna &gt;hat mot unionen ». Det republikanska partiorganets egare, väl medveten af den hotande faran, barrikaderade för-sigtigt nog sina tryckerioch kontors-lokaler. Natt och dag stod en stark vaktstyrka under vapen för att väija tidningen mot befarade angrepp ... Det dröjde tre dagar innan undertrycknings-ordem vardt formligen upphäfd. Nu uppenbarade sig Times åter. Den hade gått i pfess som vanligt samma dag orden utfärdades, och en del af upplagan var färdig, då krigsknektame från Camp Douglas infiinno sig och togo tryckeriet i besittning, låste in stilame och förseglade pressame. De tryckta exemplaren smugglades ut och bragtes flitigt i omlopp * I sinom tid betalades de högt såsom dyrbara minnesmärken af en ytterst vigtig händelse. B.umside ’ s förfarande hade till följd, att Times * spridning omedelbart ökades oerhördt, hvaijemte flera annonser strömmade till än tidningen mäktade åtaga sig. Mången tror, att Times näppeligen skulle — utan B: s välmenta (! ) åtgöranden — ha vunnit det ofantliga inflytande, den nu eger. Kanske skulle tidningen under krigets stormar till och med ha strukit med på kuppen ... Men denna lilla obehaglighet med fiumside var icke den enda, Storey hade att utstå.
Ståndets upmärksamhet på, att Utsk:t icke gjort sig skyldigt till den tillvitelse, Hr Nordenfelt rigtat mot detsamma, enär Utsk:t i det omförmälde Betänk:t endast anfört ett referat af ett inom Uisk:t Väckt förslag i afs:de på de ifrågav:de vinstmedelns användande. Utsk:t säger nemi. i sitt Betänk. N:o 25 sid. 25: »Under Utslcts öfverläggningar i förev:de ämne har deremot fråga blifvit väckt om anvisande af någon del af bankens odisponerade vinst till ett annat ändamål, som synts Utsk:t vara af synnerlig vigt både för banken och det allmänna. Inom Utsk:t har nemi. uti afgifven motion uprnärksamhet fästats å de stora fördelar, sorn skulle fäderneslandet tillskyndas, om all den jernvägsmateriel, som här erfordras, kunde erhållas af inhemsk tillverkning och om således de derför nödiga medel, i allmänhet upgående till nära */, Den 1 Augusti e. m. af hela anläggningskostnaden, komme att stadna inom landet. I afs:de å sättet att upnå detta önskvärda mål erhjöde sig tvänne utvägar, den ena. att genom öfverbetalning eller premier för effekter af inhemsk tillverkning söka framlocka en dylik industri; den andra, att genom meddelande af låneunderstöd på billiga vilkor underlätta fabriksanläggningar för ändamålet, hvilkas produkter derefter borde betalas endast till det värde, de verkligen egde i jemförelse med derå gällande pris i utlandet.
Som för öfrigt de medel, hvilka inflyta på inom linien förde lån ingå bland räntevinsterne och sålunda, i alla händelser, eldigt Ulskoltets åsigt, skulle tillfalla Riksgälds-Kontoret, torde denna öfverlåtelse icke utgöra någon uppoffring från Bankens sida. Till bemötande af den invändning, alt öfverflyltningen till Riksgälds-Kontoret. af diskonternes meromförmälde lånerörelse komme att föranleda ökade förvaltningskostnader samt en förändrad organisation al så väl Styrelsen, som Tjenstemanna-personalen inom Diskont-Verken, har Utskottet skolat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att enär samtlige tjenstemännen äro försedde med allenast conslitutorial å sine innehafvande befattningar, det kan antagas för gifvet, att de heldre inträda under en ny 24 Banco-Uiskottcts Betänkande, N;o 29. styrelse, än afstå ifrån tjensterne med åtföljande löneförmoner; att således den enda tillökning i förvaltningskoslnaderne, sorn kan uppstå, kommer att inskränka sig till några mindre arfvoden för skötandet af de lånerörelsegrenar, hvilka i Banken bibehållas eiler Handelsoch Närings-Diskonten samt publika pappersbelåningen; att enahanda lokal i Banken, som BancoDiskonten nu begagnar, fortfarande kan användas; samt att Banco-ombudeu vid Låne-Kontoren och de Embetsoch Tjenstemän, hvilka såsom letia möter deltaga i Diskont-Direktionen, kunna utses ibland så väl Bankens, som Riksgäids-Kontorels personal.
När man nu i afseende på sislberörde banker medgifvit, att det må ankomma på delägnrne sjelfva att, vid botagsreglornas uppgörande, fastställa det belopp, under hvilket ingen får teckna sig, så synes enahanda rättighet äfven böra tillerkännas dem, sorn vilja organisera en solidarisk bankinrättning. Då likväl Hr v. Troil inskränkt sig dertill att endast yrka, att detta minimum måtte varda bestämdt till en så ringa summa som ia5 r:dr specie, så har jag visserligen ingenting emot, att ett sådant stadgande intages i lagen, emedan jag ej kan föreställa mig, det något bankbolag kommer att för en lott eller actie i dess bank föreslå en mindre summa. Hvad dernäst beträffar den conseqvens, som Frih. Klingspor yrkat, så torde någon sådan consequens ej lämpligen kunna iakttagas i afseende på bestämmandet af minimum för solidariska och actiebankers grundfonder. Man har, enligt den åsigt, som allmänt varit delad inom Utsktn och äfven af åtskilliga ledamöter inom detta Stånd blifvit ytterligare utvecklad, ansett, att actiebanker borde organiseras för den s. k. större rörelsen eller den egentliga handeln och fabrikerna, men att deremot solidariska banker förnämligast borde afse behofvet af rörelsemedel för de andra näringarna, uti hvilka vanligtvis icke så stora summor kunna på en gång erfordras. Det är också i öfverensstämmelse med denna princip, som hela lagförslaget är uppgjordt, och jag tror, att den consequens, som man dervid sökt i möjligaste mån iakttaga, skulle rubbas, i fall man bestämde samma minimi-fond för solidariska som för actiebanker. Gr. Horn: Mig förefaller det, som den slags consequens, hvilken Frih. Klingspor yrkar, bäst skulle vinnas, om man för solidarisk bank stadgade en minimi-fond af ^ million r:dr b:co. Hr Rosenblad, Bernh.:
Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående ändring af 12 §:n uti Kongl. Patent-Förordningen den i3 December i83f. (Ekon.-Utsk. Utlåt. N:o 76.) S. A. K. Enär omtvistade frågor, rörande patent och nya uppfinningar, enligt nu gällande Kongl. Patent-Förordning af den 13 December 1834, böra pröfvas och utan appell afgöras af en Nämnd, hvilken af parterne sjelfve, efter behag, utses på det sätt, att hvardera parten väljer tvänne Gode Män, utan minsta förbehåll af sakkunskap eller oväld hos desse senare, och hvilka fyra Gode Män sedermera genom lottkastning sins emellan bestämmaj, af hvilkendera sidans ledamöter i Nämnden en 5:te ledamot skall utväljas; men härigenom, till men för industrien, lätteligen kan inträffa, att de vigtigaste enskilde rättsförhållanden komma att helt och hållet bero på 3:ne, antingen i ämnet och derå tillämplige lag-bestämmelser okunnige eller ock ill villige personers godtycke, i stället för lag; hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. härmedelst göra underdånig hemställan derom, att 12;te §:n af högstberörde Nådiga Patent-Förordning måtte sålunda ändras: att de, för t vistellågors afdömande, deri upptagne Gode Män eiler Compromissarier, böra hädanefter Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse , N.o 63.
I enlighet härmed, har Utskottet i 6 §. af det bifogade Förslaget uppgifvit, ej mindre grun«s den hvarefter ChariseSigiliaias-afgiften för Full. magter och Constitutörialer, utfärdade så väl af ICorigb Majit, som al andra Auctoriteter, hädanefter böra med fyra procent af Löne-inkomsten beräknas, än de åtgärder som denria föreskrift göra nfedväntfige; och äiö derefter jemnVäl lämpade nödige stadganden i afseende på så kallade CharactersFullmagtgr m. rn. Rö* rande hvilket allt Utskottet anser sig böra Vördsamt hänvisa till sjelfva Förslaget; hvari likväl stämplade pappersbeloppet finnes bestämdt BeviUnirigS^Utsliottets Betting anden. 511 till sex proeenf* då deruti ärö inbegripné dé likmätigt Kongl, Förordningen den 11 Martil 1687, samt Kongl. CancelliCollegii Taxa af den 2 6 fehruarii 1778, hittills i visse särskilde fall under namn af ChartaaSigillätas reeognitiön utgående två procent af Lönen vid befordringar m. m-s» hvarom 1 3 §. af förra ChartSsSigillataeFörordningen vidare förmäler. Denna afgift, sorn Riksens Höglofl. Stan* ders StatsUiskott i dess den 12 sisth April ingifne och af samtlige Eespective RiksStånden bifallne Memorial, angående beräkningen af StatsWrkets inkomster, föreslagit böra undetf Stämplade pappetss-afgiften inbegripas, är likaledes tillagd den förr bestämda Gliattan å GrefveFriherreoch AdelsBref inéd flere handlirigar, hvilka hitintills måst vidkännas densamma.
Betänkanden, N:s 349, 35o. i5y — Och att Bevillnings-summorne för åren 1811 och 1812 för hvardera året, utgjort mindre än för år 1810, skall hufvudsakligen härröra deraf, att under loppet af sistnämnde år blef Selets Bruksegendom eller en betydlig andel af de Norrbottniske Egendomarne försåld, och Bevillningsbeloppet för densamma borde således icke vidare Säljaren påföras. Att, på sätt uti det återremitterade Betänkandet pag. 118 otnnämnes, Curatorerne i frami. Frih. Hermelins Goncnurs anmält det de resterande Krono-Utskylderne för åren 1810, i8ri och 1812 blifvit Jiquiderade, kan, efter mitt omdöme, icke deraf dragas någon giltig anledning af ett förhållande, stridande emot det ofvan upptagne och bestyrkte. — Varandes benämningen af resterande Krono-Utskylder — eller också endast Restantier, en ganska vanlig benämning o alle obetaldte Krono-Utskylder, ehvad den. skattskyldige betalt något eller intet af sin KronoGcntribution. När vidare härtill kommer att å Friherrarne Hermelins sida erbjudits qvittning å hvad de kunna, efter deras ansökning, utbekomma för räntebeloppet å 1809 års Krono-Utskylder under den tid de haft anstånd med deras betalning, — så synes allt skäl för bifall till Motionen vara för handen. Utlåtande i anledning af väckt Motion om Atskillige af de uti (io §. Reg.Form. omnämn - 158 Stats -Utskottets de Bevillningars lefverering till Riksgälds Contoiret. (L-A.) H os H. R. o. A. hav Herr Friherre Anckar sw'dr d , Carl Henric, afgifvitett anförande, af innehåll, ibland annat, att, som It.