Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Morn. (ny redaktion) till Mantalsskrifning a» ligger alla inbyggare i städer samt Ständspersoner ä Landet, som, likmätigt denna Bewillnings Stadga nägon afgift underkastade äro, att, ä kungjord tid och ställe sig anmäla, samt in dupvlo aflemna tydcliga, fullständige och undcrffrima förteckningar ä alla till desi hushäll hörande personer, med utsättande ä deras alder, samt efter hwars och ens serffildte ställning upgikwa desi innehafwande embete eller tjenst, der i orten idkande handelsrörelse, näring eller annan befattning; derstädes ägande fastighet, werk och inrättningar af den beskaffenhet, att enligt första artikeln 2 och Z. §. §. afgift för densamma utgöras bör, samt anteligen de hos honom boende hyresmän, hwilka dock serskilt för sig och sitt folk dylike upgifter aflemna; Skolandes lika beskaffade forti ckningar af förmyndare samt förwaltare af outredt Sterbhus eller annat bo i anseende till deras myndlingar eller hwad sädane förwaltare om händer hafwa jämwal ingifwas. Allmogen och Städernes mindre skrifkunnige innewänare äga att till Mantalsstrifning mundteligen upgifwa hwad ofwan föreffrifwit är, och kommer den, som något häraf försummar, att derföre böta 2 R:d. Uti 2:dra Mom. näst efter ordet: Mantals-bommisiarien, tillägges: eller Häradsskrifware» att, samt wid slutet as Den 17 April. af samma Moment följande mening: hwaveftev öet ena exemplaret af Letze handlingar öfroerlemnas till nederbo, rande Taxerings» eller Berednings» Lomita. §. 2. y:de Momentet andras salunda: "Wid Beredn>ngs ellcr Taxerings - Comit en ffola enahanda upgifter som wid Mantalsstr>iningarne, med uteflutande endast af förteckningen ä personerne af den titt taxering sig anmälande aslemnas, tillika med slutelig
Ständers Beslut'vid 1809 och 1810 årens Riksdag, tillhörde Högstsalig Konungen och Dess Gemål för Deras lifstid, genom Hennes Maj:t Enke Drottningens bedröfliga frånfälle, nu blifver ledig att till Staten återfalla; har Stats - Utskottet, med instämmande uti de af Herr Grefve Posse andragne skäl, ansett sig böra tillstyrka Riksens Hogöfl. Ständer, att, såsom bevis af deras underdåniga tillgifvenhet, erbjuda och upplåta till Hans Majit Konungen för Dess lifstid dispositionen af ornförmäklte Kungsgård med hvad dertill hörer^ och följakteligen äfven det till dervarande Byggnaders underhållande vid denne Riksdag på Stat uppförde belopp af 2000 R:dr om året; Hvilket allt vördsamligen öfverlemnas till Riesens Höglofl. Ständers åtgärd. •Stockholm den 1 Julli 1818. Stats-Utskottets Betänkandeni 2005 N:r 33?, Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Memorial om otillräckligheten af torra anslaget till Riksdags kostna.iernes bestridande, uPPä Stats-Utskottets uti Memorial den 19 December förlidet år gjorde hemställan, bifölto Riksens Höglofl. Ständer, att de till RiksdagsUtgifternes bestridande erforderlige medel skulle af Riksgälds-Contoiret uth talas och efter hand, i den mohn behofvet erfordrade, till belopp af Tjugu Tusende Riksdaler Riksdaler i månaden Kongl. Stats Contoiret tillhandahållas.
Då denna § förra gången förevar, blef den återremitterad, emedan man ansåg, att ett stadgande Den 9 Maj e. m. 199 borde inflyta, hvarigenom bestämdes tiden, då anslag till sammanträde sednast finge utfärdas. Då nu en dylik bestämmelse blifvit i en särskild §, nemligen den näst föregående, införd och godkänd, torde någon vidare åtgärd i anledning af förev:de § icke erfordras. §:n bifölls. § 21. Hr Ramsay: Ehuru denna § i dess helhet redan blifvit godkänd, och således något beslut till förändring deruti numera ej borde få ega rum, är dock ett sådant nu påkalladt. I 3:dje mom;t åberopas nemligen §:n 18, hvilket bör vara §:n 17, efter de med förev:de Riddarh.- Ordn. sednast vidtagna förändringar. Jag får således anhålla, att nämnda mom. måtte föredragas, och den af mig påpekade rättelse deri göras. §:n godkändes med rättelse af det anmärkta tryckfelet. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 5 och 7 dennes bordlagda Utlåt. N:o 75, i ani. af väckt motion om uppförande af ett nytt representanthus, samt om anvisande af dertill erforderliga medel. Utsk:ts första hemställan. Hr Edelsvärd, Adolf Wilhelm: Jag måste för klara min stora tacksamhet emot såväl Höglofl. StatsUtsk:t som Hrr Fullmäktige i Riksg.-Kont. för den grundlighet och sakkännedom, hvarmed detta ärende blifvit behandladt; men detta oaktadt ser jag mig förhindrad att i allo godkänna de åtgärder, som Utsk:tj föreslagit. De framlagda förtjenstfull a planerna synas vara grundade på mätningar och undersökningar, och äro väl uttänkta för en provisorisk lokal, men hvad beträffar den föreslagna påbyggnaden af ifrågav:de hus, så nödgas jag på det bestämdaste afstyrka densamma på följande välgrundade skäl. Först och främst anser jag ändamålet kunna vinnas utan en sådan påbyggnad.
Men Motionairen yppar sin mening ännu tydligare, då han, pag. 6g, säger, att ”all gransk”ning, sorn Lagen förbjuder och kan för”bjuda, rörer endast den af en o f f en t lig autoritet anställda, men ingalunda den "enskilt a, af personliga inte ressen foran”ledda.'* Huruvida den genom borgesinrättningen åstadkomna enskilta censuren icke vore uppenbart stridande mot andan af vår Tryckfrihetslag, och vore ett medel att illudera det i Regeringslormen högtidligt gifna löftet om Tryckfrihet, öfverlemnar jag åt hvars och ens eget bedömande ; och jag vill blott bifoga en enda anmärkning , den nemligen : att dessa enskilta Censorer helt visst skulle skydda enskilta personer lika litet, som IlofCanzlern hittills gjort det medelst Indragningsmagten; men deremot troget följa hans efterdöme, och kan hända med ännu större stränghet undertrycka allt, som kunde röra de högre myndigheterna. Vidare föreslår Motionairen , pag. 45, att Rättegångssättet skulle förändras, och Tryckfrihetsmålen af göras antingen af vanlig Domstol, helst Hofrätt, eller af annorlunda inrättad Jury; men, i bada fallen, med lg Bil, lill Coustit. Uiskis Memorial N:o 5l. friare pröfningsrätt för de Dömande. Men emot vanliga Domstolars behörighet att afgöra tryckfrihetsmål torde jag få anföra följande betänkligheter. Att den längre tidsutdrägten, som Dorn. stolarnes rättegångs - ordning medgåfve och fordrade, skulle gifva anledning till utstuderade smädeskrifters växlande inför Domstolen, har jag redan förut sökt visa. Men tidsutdrägten skulle dessutom gifva JustitioeCanzlerens Ombud tid och tillfälle, att med vidlyftiga och invecklade anfallsskrifter plåga och uttrötta den anklagade , ehuru oskyldig han än vore. Och sjelfva denna nödvändighet att vid flera instanlier försvara sig ernot dylika anfall, hvilka endast åsyftade att reta och förarga, skulle redan i sig sjelf vara, om icke just ett stral!, åtminstone en tortur. Ett nytt skäl mot vanliga
D % Madame siig detta, vagrade hon att taga platsKejsarinnan yttrede, att det var h m s majestats onskan, att hennes kejserliga hoghet s k d e vsra ntirvarande, men den gamla damen svarade: # Om hans majestat verkligen onskat det, skulle han hafva anordnat en lalnplig sittplats for rnig.&gt;&gt; DiirpH Iiimnade hon rummet. Napoleon blef forargad ofver detta upptrade, wen aktade sig visligen for att betyga modern sitt misshag. Wigon tid darefter, vid en inottagning i Tuilerierna, vid hvilken endast familjens med.lemmar voro nkvarande, rackte kejsaren vid sitt intrade handen Bt .modern att kyssa. Hon stotte den tillbaka ined harm. D A ~ icke jag kejsaren?)) sade han. -)) Men $ir icke jag din lnoder och du min son f r m f o r allt?)) Napoleon svarade ej, tan bojde sig ned.och kysste moderns hand. Bfarie-Louise, forvBnad lifver denna scen, sade:)) Hemma i Wien kysste jag alltid kejsaren p&amp; hand., Vardigt svaxade D h e mbre: wlfin dotter, kejsaren af ~ s t e r r i k e iir er fader, .men kejsaren af Frankrike ar min son. Det k sk ' illnaden.)) Den gamla damen kande dock allt for val, hvilken betydelselos stallning hon intog. Visserligen har kejsaren gifvit henne mer, an&amp; on onskar af yttre utmarkelser, men ju hogre h m stiger,. dess mer aflagsnar han sig frBn henne. SB ock med de andra barnen. Signora madro tfilfriigas sdlan, icke ens niir det giiUer giftermtilsforbindelsor; nu ar det politiken och statsslrden, som bestamma allt. Dock .ntir svhigheter och motgingar traffat nBgot af hennes barn, d % glom mer hon sin misstamning och 5ir Bter helt den alskande, uppoffrande modern.
Prof. 1840. 8 Sami. 19 Häftet. 3 l8 jlll m. B c sv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande r S:o 7-1 „ då det ofia skall inhäfta, att vacanla Pastorat slå lediga i flere år, af orsak, all veidei börande Consistorieloch öfriga ecclesiaslike Embrlsmyndigheler icke hafva någon i Lag föreskrifven lid, inom hvilken de skola till Kongl. Majit insända Prof-predikanternes ansökningshandlingar, Consistoriel ne målte åläggas alt, sedan alla prestanda af de till regalt Pastorat sökande blifvit fullgjorde, samt valet vunnit laga kraft, inom Irenne veckor derefter hafva till Kongl. Maj.t ölverlemnal alla för utnämningen nödiga handlingar; äfvensom att Rikets Ständer måtte Iros Kongl Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Majit i Nåder för Sig fixera någon tid, inom hvilken Kongl, Majit vill utnämna Lärare lill dtn lediga platsen, helst en sådan bestämdhet, elter motionärens tanke, skulle vara högst fötdelaglig för så väl församlingen sorn de sökande. Hvad först beträffar motionärens förslag:, att viss tid måtte bestämmas, inom hvilken Consistoriel ne skola hafva till Kongl..Majit ölverlemnat alla handlingar, som äto erforderlige för I dlsättande af Kyrkoherde-bestälL ning vid ett Regalt Gäll; så, enan det redan fimus föreskrilvet, att förslag till sådane Pastorat höra vara upprättade inom fyra månader af nådåret, Hernösands Stift undantaget, der liden är bestämd lill sex månader, och dessutom blifvit genom Kongl. Brefvet den 7 Augusti 1^83 Consistörierne anbefal
Förordningarne den 19 Maj 1756 och 28 Juni 1798, jemte Concours-Stadgan aS sistnämnde dag, innehålla, har ansett sig finna , att, i afseende å "de fordringar, sorn grunda sig pa klara förskrifningar och löpande Skuldebref, berörde Laghud och författningar, vederbörligen hand hafde, meddela Borgenärer erforderligt skydd och en skynrf. sam handräckning emot gäldenärer till utbekommande af nämnde fordringar; och ehuru det jemväl icke undgått Utskottets uppmärksamhet, alt, i några, omständigheter, omförmälte författningar möjligen kunna lemna bedrägliga gäldenärer utvägar att fördröja deras betalningsskyldighet,har likväl Uttskottet funnit dessa icke vara af den beskaffenhet, eller medföra sådana äfventyrliga följder, att enär, i anledning af Riksens Höglofl. Ständers ' dero,m i underdånighet gjorda anhållan, Kongl. Maj:t i Nåder tillförordnat en Comité, sorn-hörde öfverse nu gällande Civiloch Ci imiipl-Lag samt gifva förslag till en ny och förbättrad, hvilken Comité med detta arbete är sysselsatt, och hvarigenom utarbetade project till alla Lagens Balkar innan kort torde vara att förvänta, behofvet oundgängligen genast påkallar en förändring uti de i omförmälte ämnen för det närvarande gällande föreskrifter, hvarföre ock Utskottet ansen sig ej böra någon sådan föreslå, ledande till förökning af den mängd särskildta Stadganden, hvarmed Lagskipningen redan är besvärad. På N:o .7, 8* 5° Deri 13 April - På enahanda skal har ock Utskottet funnit sig så mycket mindre aga anledning föreslå någon rubbning af de medel och åtgärder uti nu gallande Lag och flera Författningar aro föreskrifne, för att bringa en tredskande att fullgöra de förbindelser, hvilka' i handels-affairer öfverenskomma» och afslutas, som Utskottet ansett, att vid flera tillfällen det icke kan blifva lämpligt att. på sätt Heijr Öfverste - Lieutenanten Reuterskc Id yrkat, tillägga berörde förbindelser lika Executions-kraft, som växlar äga.
Men då general von Brinck i förbifarten vidrört min partiställning och mina valmäns, må det tillåtas mig att svara några ord därpå, om också en familjefest som denna inte är ett lämpligt fält för politisk diskussion. BARON. Seså, nu förlorar jag intresset totalt. Nu har ni mig odelad och hel igen, fru Stjernfelt! SEGERSTEDT. (fortsätter) Men med general Brincks eget exempel nyss i minnet, ger jag mig ut på det gebitet, för att han må få en litet sannare inblick i mina sträfvanden. (Karlsson har då och då genom dörrspringan kikat på de två i soffan, nu blir han kvar och stirrar oafbrutet på dem). Ja, jag går den finska sakens ärenden, så länge det inte fins någon bättre sak här i landet. Ty den är Finlands framtidssak och den store mängdens! Men jag är ingen renegat för det, – hällre då svärmare, om det ska vara något epitet. Jag har inte själfsamma språk, som denna stora mängd, jag kan visst deras språk, det är sant, men det blir aldrig mitt såsom det svenska. Dock, – Finland är mig mera än det språket! (bravorop) Ett språk är mig inte nog. Jag behöfver mera att lefva för, jag vill ha ett land, ett land att göra enigt och starkt och lyckligt! (bravorop) Och nu, general von Brinck, får jag å samtliga gästers vägnar tacka er för denna kväll. Själf har jag att tacka er för än mera. (Går fram och skålar med generalen, de öfriga likaså. I detsamma kysser Baron Emmy i nacken och på kinden, då går Karlsson in till dem). BARON. (lugnt, utan att röra sig) Ska inte herr Karlsson skåla med generalen? KARLSSON. Än herrskapet då? BARON. Nej, vi dansar kotiljong. KARLSSON. Det lär vara ett nytt och roligt sätt att dansa, – hä! BARON. Beror på om man får vara i fred! (går med Emmy). KARLSSON. (litet slagen) Jaha, ursäkta, – jag kom bara af en händelse att lägga näsan i blöt. (Stum scen. Segerstedt kommer trött in och häller i åt sig ett glas vatten).
Det » blåa blodets » damer 28, 29, 31 III. Aktriserna _ 36, 37 IV. Behaget och skönheten; af Francbis Coppé ... 28 Lefva. Utkast af Georg Nordensvan 29 Iduns skollofskoloni; några minnen från ett besök på platsen af Johan Nordling. (Med en illustration.) 30 Iduns panoptikon: Fruntimmersveckan; litet kallprat i sommarvärmen af Karl Benson ... 30 Återskänkt; skiss af Mathilda Boos 31 — 34 I rötmånaden; af Adolf Hellander 32 Iduns panoptikon: Blondin eller brunett? Af Nom de plume 33 God ton; en hvardagsstudie. 33 Oskyldigt prat; skiss ur hvardagslifvet af F. von Biilow .. 34 Också ett porträltgalleri; af Björn 35 Amuletten 36 Gråa hår; skiss för Idun af Elin Ameen 37 » Adjö » 37 En kinesisk kärleksroman - 38 Räddad; berättelse för Idun af Elena ... 39, 40, 42 En gammal historia; skiss af Georg Nordensvan — - 40, 41 Iduns panoptikon; af Sccevola 40 En samvetsfråga; medicinskt kåseri för Iclun af van Nord .. 40 Modernt nomadlif; några omoderna varningsord till våra flyttningslystna damer af Daniel F — m - 41 Farbror Örn; skiss af Anna Wahlenberg 42, 43 Min trotjänarinna; af Ebon Hoi 42 Från amerikanska badorter; för Idun af Amandus Riolan 42 Höstslask; ett inlägg af Didi - 43 Hvarför? (Ifrån norskan.)
Den är af följande lydelse: ”Ledamot af Taxeringssamt Pröfnings-comite' njute, i och för utöfningen af deras kall, enahanda skydd och säkerhet, som uti lil § Reg.F. och 77 § Riksd.Ordn. är åt riksdagsmän försäkrad.” Hr von Rosen torde häraf finna, att Utsk. icke förbisett den oformlighet och olaglighet, som R. St. tillåtit sig i den nu gällande bevilln.förordn., nemi. att tillägga taxeringsoch pröfningscomiteerna en egenskap, som de icke äga och som R. St. ingalunda äga makt alt till dem öfverlåta. Hr von Rosen: Det var icke min mening, att få denna § discuterad. Jag anmälde blott min reservation emot den formen, att den författning, som delta betänk, grundlägger, utgår såsom lag, utan att af K. M. promulgeras. R. o. Ad. lät bero vid Utsk:s i första punkten af förevar, betänk, gjorda anmälan och förbehåll. 2:dra punkten, ang.-de Hr G. IV. Gillbergs förslag till nya bevillningsgrunder; 3:dje punkten, ang:de densammes reservation i afseende pä möjligen uppkommande öfverskott vid 552 Den 30 X o v e m b e r f. m. bevillning.st a.ver in gen inom Upsala stad; 4:de punkten, rör:de Riksdagsm. Nils Slrindlunds motion, att grunderna för bcvillningens bestämmande vid denna riksdag måtte blifva desamma som nuvarande b ev ilin.för ordning innehåller', och 5:te punkten, ang-.de åtskilliga i afseende pä den personliga skyddsafgift en väckta motioner. Utsk:s uti dessa punkter afgifna yttranden blefvo af R. o. Ad. bifallne. 6:te punkten, ang:de Hr af Donners, G. U7., motion om upphörande af bevillnings utgörande u embetsoch tjensteinäns löner. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Carl Axel: Jag uppträder icke i afsigt att vinna rättelse, ty jag befarar, att sädant icke står att hoppas.
Sedermera hade Styrelsen för Alnarps Landtbruks-institu! uti ett den 13 September 1862 lill Kongl. Majit ingifvet memorial, jemte öfverlemnande af ny planritning och nytt kostnadsförslag till ifrågavarande ekonomi-byggnad, i underdånighet anfört, att det lyckats Styrelsen, att genom så beskaffade inskränkningar af byggnadsplanen, att densamma numera endast upptoge del utrymme, som för gården och Institutet vore oundgängligen nödigt, minska den förut till 145,000 R:dr beräknade kostnaden till allenast 100,000 R:dr; hvarjemte Styrelsen, till ådagaläggande af behofvet af den nya ekonomi-byggnaden, åberopat ett i detta ämne afgifvel utlåtande Slals-Utskotlets Utlåtande JYs 99. 47 utaf de lill granskning af institutets räkenskaper och ekonomi för år 1861 utsedde revisorer, hvilka ansett nya ekonomi byggnadens uppförande vid Institutet vara af verkligt behof påkailadt, och på det varmaste förordat att tillgång dertill måtte medelst särskildt anslag beredas. Anhållande Styrelsen i underdånighet, det Kongl. Maj:l måtte, alternativt med förut insända ritningar och förslag, underställa Rikets Ständers pröfning den planritning och det kostnadsförslag till ekonomi-byggnad vid Institutet, som nu till Kongl. Maj:t öfverlemnats.
“Nå, doktor“, sade hon leende, fast med en smula flämtande stämma, ty andtäppan låg som en tyngande mara öfver hennes bröst — “det anses väl i allmänhet inte passande att tala med en patient om döden, men med mig kan ni tryggt göra ett undantag. Hur länge tror ni, min skröpliga konstitution kan stå emot ännu? Han svarade icke, men tog hennes hand, som låg på täcket, och tryckte den. Denna gemensamma kamp mot döden hade gjort dem helt förtroliga. “Ah — doktor — se dit ut! — Hon lyfte med ansträngning upp handen och pekade ut i trädgården. “Jag tycker mig aldrig ha sett något så vackert. Men det kommer sig väl däraf, att jag måste lämna det nu.“ Hon böjde hufvudet tillbaka på kudden och såg upp mot himlen, som höjde sig där ute klar och skinande blå. En svala sköt pilsnabbt genom rymden, högt, högt uppe. Dess mörka kropp stack af som en liten prick mot den soliga bakgrunden, men vid hvar blixtsnabb vändning blänkte bröstet hvitt emot ljuset. “Nå, det gör ingenting“, tillade hon resigneradt, “det skulle ju ändå ske en gång —“ Och i hviskande ton fortsatte hon: “Hur mången lefver icke sitt lif till slut utan att ha en idé om, hur skönt det är att lefva. Blott att ha sett en dag som denna, skulle icke det uppväga allt det andra jag menar, om man sett den med så öppet sinne, att solskenet liksom strömmat ner till botten af ens egen själ. — Om jag blott kunde lära en enda människa att se som jag! — Nu är det, som skulle all naturens skönhet dö med mig — det är det enda som käns tryckande.“ “Men ni får inte dö nu. Krafterna kunna hållas uppe med mysk och champagne, och det måste komma en kris. Det skall vända sig — till lif eller död — jag hoppas att — “ Hon smålog. “Ah, är ni nu där igen med era tröstegrunder! Hvad skall det vara bra för? Jag har ju inga plågor mer och är inte rädd för att dö. Ni har ju själf sagt, att det värsta är förbi.“ “Ja.“ “Och ni måtte väl kunna se på mig, att jag bara ligger och njuter.“
Landtm., utan någon impuls, kunnat låta frågan behandlas i den form, som 55 §:n föreskrifver; och jag inser icke, hvarföre man skulle compromettera sig med att upphäfva ett beslut, hvilket den fraction af Ståndet, hvartill jag räknar mig, ansett som en ”seger.” Frih. von Schulzenheim: Jag har icke ämnat deltaga ytterligare i en discussion, som jag, för min del, icke kan betrakta annorlunda, än som en fortsättning af den, som Den 23 Januari 57 som sistl. Måndag började och 1 hvilken jag var frånvarande. Då likväl jag blifvit specielt uppmanad att yttra en opinion , nödgas jag besvara denna uppmaning med den förklaring att, efter den utgång sjelfva princip-frågan tog i sista plenum, då den nemi. föranledde till en vägrad propos., och, till följd deraf, en remiss lill Const.Ulsk., jag anser mig, då från var. icke nu lillständigt att öfver denna principfråga yttra en bestämdare mening. Jag ber den värde ledamot, som uppmanat mig, ihågkomma, att jag icke talar ensam i egel namn, utan till följe af ett uppdrag af flere från var. ledamöter af detta Hus. Skulle jag tillägga några ord, vore det blott dessa: att jag skulle förmoda, att frågan vore factiskt besvarad af hvad jag hade äran förklara. Frih. Boye: Jemte vördsam erinran derom, att det var Ilr Gr. Anckarsvärd, som började debatten sistl. Måndag, och under betygande af min högaktning och tacksamhet för hans vackra förfarande i dag, då han nu sjelf tillstyrkt frågans förfallande; får jag hos Hr Frih. o. Landtm, ödmjukt hemställa, 0111 icke vi kunde erhålla propos., huruvida frågan må förfalla. Hr Tersmeden: Det var derföre att Frih. Schulzenheim talade i Ministerens namn, som jag gjorde frågan och upprepar den ännu, och tror den icke vara fullt besvarad.
Oss den visdom, den enighet, det oförfalskade nit för Fäderneslandets bästa , utan hvilka våra Öfverläggningar och Beslut aldrig kunna krönas med välsignelse. Den 26 November. 19 Svenska Folkets uppmärksamma blickar äro fästade på Rikets första Stånd; — på det Stånd , inom hvilket många Män finnas, hvilka grånat i Statens vigtigaste Embeten; mångå, hvilkas blod, på ärans fält, runnit för Fäderneslandets och Mänsklighetens sak; — Mångå, som hafva sina Fäders gods eller ä ofulla Namn att värda för sig och efterkommande. Sveriges Adel skall ädelt bemöda sig och med lugn klokhet lyckas, att genom sina efterdömen återföra ett manligt folk till manliga seder, till alfvare, kraft, ihärdighet, redliga för* hållanden, och medborgerliga dygder. Det Stånd, som till samma bemödande hemtar driffjädrar och medel från sin ovilkorliga pligt, att sprida de Himmelska Sanningarnas ljus, skall nitiskt och oafbrutet söka medverka till samma heliga och vigtiga mål; — och då det gör sig förvissadt, att inga bisaker eller små föremål, under detta Riksmöte skola inom något RiksStånd leda uppmärksamheten från det Stora Hela, — utber Det sig, att af Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens och Höglofl. Ridderskapets och Adelns förtroende omfattadt, alltid få vara i Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskaikens och Höglofl. Ridderskapets och Adelns ynnest och välvilja inneslutet. Herr Grefven och LandtMarskalken svarade i följande ordalag: 20 Den 26 Novemberj Ridderskapet och Adeln emottager det Högvördige Preste-Ståndets vänskapsfull hälsning med samma känslor af förtroende och välvilja, hvarom den vittnar. Ridderskapet och Adeln tviflar ej, att det