Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den var för tillfället prydd med flaggor och skeppslyktor, och för hvarje kanonskott, som dånade från dess mot tältet vända sida, framblänkte en vacker fyrverkeripjes. Verser till firande af dagens hjelte, författade af den både såsom umgängesvän och predikant värderade pastor Gentschein14, afsjöngos på en känd melodi. Sedan damerna afrest blef glädjen efter vanligheten mera bullrande. Skönhetens välde var förbi, vingudens inträdde. Stora kopparkittlar fyllda med punsch framburos på dansgolfvet, champagnekorkar smällde, tal höllos, brödraband knötos, muntra visor uppstämdes – på infall, sång och upptåg ville det aldrig hafva någon ända.” Efter detta glänsande afbrott i flottans annaler sjönk den tillbaka i sin förra overksamhet, oupphörligt väntande på order att få lemna sin station vid Långöarne. Men derpå fick den vänta ett godt stycke tid. Ännu lefde konung Kristian inne i Kristiania på hoppet om sina eviga förhandlingars lyckliga utgång, och ännu gick vidt omkring i Sverge den ljudande basunen om allt det norrmännen tänkte göra för att värna sin sjelfständighet. Detta basunande blef slutligen så högljudt, att det, liksom allt annat högljudt, skaffade sig gehör – och svenska armén, hvilken allt tätare sammandrogs, trodde på fullt allvar att norrmännen ärnade kämpa till sista man. Strömstad från landsidan. Medan flottan fortfor att utsträcka sina linier i den grönblå hafsviken, medan dess vimplar fläktade för vinden och dess slupar korsade hvarandra, för att om morgnarne hemta från staden det under natten tillverkade brödet och drickat, och medan landtoch sjöofficerare foro fram och åter på visiter hos hvarandra, är det tid att kasta en blick på sjelfva staden.
Jag nämnde, alt på Gottland kronofogdarnes löner icke uppgå till mera än knappa 400 r:dr, och häradsskrifvarnes till omkring 300 r;dr. Detta är förhållandet då allt är taget i beräkning. Den uppbörd de hafva, har jag redan omnämnt, och de olyckor, som i landet timat, äro icke så gamla, att någon kunnat glömma dem, och jag anser det Den 7 December e. m. 207 'vara både vår pligt och rätt, att när man kan söka hindra det, sådant icke måtte mera inträffa. Hr von Rosen, Georg Ludv.: I anledn. af hvad jag hört af närvar, discussion, anhåller äfven jag att få yttra några ord. Min lanke är, att hvad beträffar lönen för embetsman, vare sig kronofogdar eller andra, bör någon förhöjning icke äga rum på annan väg, än genom K. M:s försorg, som lättast är i tillfälle att öfverse och pröfva del hela äfven i detaljerne, isynnerhet när det gäller enstaka embetsman, den eller den embetsmannaplatsens förbättring lill lönevillkor. Det har varit många motioner väckta i delta ämne, och jag tror, att SlatsUlsk. gjort rätt, som föreslagit detta anslags beviljande; ty följden blir densamma om ansökningarne hafva förespråkare inom Utsk:n eller Stånden, sorn känna antingen individen eller localen der lian bor. Utsk. fästade icke afseende på dessa motioner första gången, hvaraf följden blef en äterremiss från 3:ne Stånd. Om jag minnes rätt, framställde BorgareSt. vid återremissen vissa villkor, som voro temligen bestämda. Det är tillika allmänt kändt, alt landtstatens lägre tjenstemän äro för det mesta illa hinte, hvarföre jag tror, alt Utsk. icke kunde undgå att vid återremissen fästa afseende derpå, isynnerhet som det finnes en uppgift på behofvet af löneförbättring i delta fall, uppgjord i form af förslag lill allmän lönereglering, hvilket förslag för flere år tillbaka blifvit till K. M. inlemnad och af Konungen till Sländerne vid sisla riksdag framställd, ehuru R. St. då afslog densamma.
Discont-verkets fordran sig grundade, hvilken åtgärd åter föranledt en', emellan Herr Friherren och Discontens Ombudsman, förnyad skriftvexling om nämnde fordrans utbekommande. Sedan Herrar Fullmägtige öfverlemnat detta Memorial, jemte dertill hörande Handlingar , till min ämbets-åtgärd, har jag uti Memorial den 2g November 1819 emot Herr Landshöfdingen Friherre Koskull anmärkt, att hans förhållande , såsom Discontens enskilde gäldenär, ej vore föremål för min ämbets-uppmärksamhet, utan voro Herr Friherrens åtgärder, såsom Chef för Läns-styrelsen i Norrbottens Län, sådane de i detta mål blifvit framstälde, underkastade min granskningsrätt, och i sådant afseende företedde sig den omständighet, att sedan Herr Lagmannen Stenberg till Landshöfdinge-Ämbetet 3 Sami. 2 Bi 70 io88 Riksens Ständers aflåtit Ämbets-skrifvelsen af den 25 September 1817, Herr Friherren och Landshöfdingen, som öppnat den ankomne Posten, ej framlemnat denna skrift till Ämbetet, och, som sig vederbordt, befordrat Sökanden till erhållande af hvad han lagligen begärt och egt ovilkorlig rätt att bekomma, utan i dess ställe meddelt haiidbrefvet till Herr Lagmannen, under den 19 October samma år.
Om man derföre endast gör sig ett redigt begrepp om skillnaden emellan cours och agio, så torde många spöken för silfrets utvandring, i följd af en förment underbalance i vår handel, försvinna. Jag vill ej uppehålla tiden med att upprepa de skäl, jag i detta hänseende förut anfört till lugnande af förskräckelsen; men jag vågar hänvisa till ett uppmärksamt begrundande af dem från alla sidor, då jag bör hoppas, att mången säkert skall finna det helt enkelt och naturligt (om de af mig framställda garantier vidtagas), att tillräckligt silfver, äfven efter vexlingens inträde, får qvarstadna i Banken, och att det ingalunda bör anses såsom ett mirakel, att Banken icke plundras, såsom en annan länge undangömd skatt, i samma stund den öppnas. Man har äfven talat om den ökade beskattning till belopp af 600,000 R:dr, som skulle drabba folket, så framt Staten ej skulle få någon del i Bankens vinst. Summan är för det lörsta mer än tredubbel af hvad sorn, med afdrag; af räntan å Bankens grundfond, utgjort Statens intrad af Banken, och bevillningarna aro dessutom, enligt hvad vi sett, så rundeligen beräknade, att vi, utan att höja beskattningen (för att begagna ett, när fråga är om anslag, häfdvunnet uttryck), kunna å öfverskotten anvisa en motsvarande summa. Det är sannt, vi nödgas då afslå åtskilliga af Styrelsen begärda anslag; men, för min del, skall jag i valet deremellan ej tveka ett ögonblick; ty jag anser oförgripligen fördelarna af ett stadgadt mynt och ett ordnadt creditväsende samt af den både industriella och moraliska kraft, sorn deraf alstras, vara långt vigtigare än många af Den ao Februarii f. m. 4» de utgifter, Regeringen föreslagit för landets fortkomst och belåtenhet, ja för sjelfva möjligheten oell förmågan af dess försvar, hvartill säkerligen behöfves mod, fosterlandskärlek oell armar, mera än uniformspersedlar och fästningar Farhågor hafva äfven blifvit spridda för ett våldsamt strypsystem, såsom följd af en förändrad lånerörelse.
Det är knappt troligt, att en främmande krona skulle bjudas eller mottagas, utan att en dispens från detta stadgande blefve ifrågasatt eller medgifven, och för sådant ändamål måste saken underställas R. St:rs samtycke. Då emellertid ett annat förhållande låter tänka sig, skulle jag ingenting hafva att anmärka emot det ifrågasatta stadgandet, om det funnes i vår grundlag, och min enda betänklighet mot det föreslagna tilläggets införande har varit den, att det möjligtvis i utlandet kunde väcka den föreställningen, att förändringen tillkommit af anledningar, som icke förefinnas. Hr Fahnehjelm, (fustaf: H. Exc. Hr Justitie-Stats-Ministern har nyss här förklarat, att H. Exc. mot det nu förevarande förslaget till grundlagsändring icke hyste någon annan betänklighet, än att genom dess antagande möjligen i utlandet kunde väckas den föreställning, att sådant skett till följe af fruktan för sådana händelser eller förhållanden, till hvilkas inträffande dock inga anledningar förefinnas. Det kan visserl. ej vara annat än af största värde, att hafva erhållit en sådan försäkran; men jag tillåter mig fästa uppmärksamheten derpå, att detta förslag, då det vid förra riksdagen hos R. o. Ad. förevar till pröfning, blef af Ståndet antaget med 107 röster emot 41. Jag vet icke, om man ej skall kunna anse denna öfvervägande och betydande majoritet såsom ett uttryck af föreställningen om sådana förhållanden, på hvilka H. Exc. syftat; men att densamma är ganska allmän inom detta land, och att den hyses af ett starkt parti, så väl på ena som på andra sidan Sundet, tror jag ingen kan bestrida. Man har velat påstå, men efter min tanka alldeles orätt, att införandet i grundlagen af detta stadgande skulle innebära en protest mot Skandinavismen. Ett af våra största snillen har om en likartad företeelse i fordna tider, nemi. Kalmar-unionen, sagt, att den var en händelse, som såg ut som en tanke.
Verk inhemta muntliga eller skriftliga upplysningar, må det begära genom sin Ordförande hos Hof-Canzleren Konungens Nådiga befallning till vederbörande om de äskade upplysningars meddelande. Men detta stadgande angår det fall, då Utskott finner sig behöfva upplysningar af någon Konungens Embetsman eller af något publikt Verk, och det angår icke det fall, som nu är i fråga, då Utskott finner sig behöfva upplysningar af ett annat Utskott. Jag vill ej bestrida Constitutions-Utskottets rättighet att äfven i detta fall hänvisa ett annat Utskott till Hof-Canzleren, men jag önskade, att Constitutions-Utskottet icke hade, då Grundlagarne det ej stadgar, förklarat sig oberättigadt att sjelf meddela dessa upplysningar, emedan det i en framtid kunde hända, att sådane af ett Utskott önskade högst nödige upplysningar vägrades meddelande genom Konungens befallning, och jag hört ConstitutionsUtskottets meningar vara delade, huruvida Konungen har rättighet förneka meddelandet af de äskade upplysningarne. 1056 Riksdagen 1815. Expeditioner till Motionärer. Till Herr P. Tham. Utdrag af Protocollet hållet hos Constitutions-Utskottet den 21 Junii 1815. S. D. Föredrogs ett Memorial af Herr Tham, Pehr, innehållande ett förslag, att Stats-Råd, Justitias-Råd, Stats-Secreterare etc. skulle beviljas inträde i Riksens Ständers Utskott. Constitutions-Utskotfet ansåg en sådan förändring i Grundlagens stadganden alldeles stridande mot den i detta afseende deri rådande allmänna andan, att ej åt redogörande uppdraga revisionen öfver allmänna Arenders förvaltning; och enär Utskottet således af detta förslag ej kunde hos Riksens Ständer göra någon anmälan, skulle, i fall Herr Tham det åstundade, detta honom såsom särskildt svar ifrån Utskottet på dess motion meddelas. Ut supra. Ex protocollo. Bilaga till Exped. N:o 1. 1057 Bilaga till Exped. Vördsamt Memorial. Sedan jag med min motion vid 1809 års
Dalelfven, flottbro deröfver vid Gustafs kyrka » låneunderstöd för » fast bro deröfver vid Näs färjeställe Dammlucka, förändrad tid för dess öppnande Svar på återremiss n & zz o re a ^ era c/2 r* sr * — —i "Z? o 2.1 N:o 1 61 3 £. O n *1 <S re 5 09 a a cl. o, o Riks-Ståndens Beslut. N:o | Sid. Ridd. o. Adeln. Preste Ståndet. Borgare Ståndet. 3 Maj b. 2 Aug. b. 26 Ang. b. 22 Aug. b. 22 Jan. b. 9 Juli b. 9 April å. 17 Maj a. a. 12 Juli 19 — ra W w D. ongl. Proposil Iler Skrifvelse Samting. Afdelning. Gild Memorial. Utlåtande. Betänkande 1 Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. er a. B. oq tn w OJ E * Bidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeDana-arf, eftergift deraf efter A. N:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Slåndet. Sandelin 15 4 1 47 “i 22 Febr. 50 Svar pä återremiss — 4 1 116 — a. a. 17 Maj a. a. 14 Maj a. a. 14 Maj a. a. 10 Maj » eftergift efter Peter Lök Bösler 68 4 1 200 — b. 9 Juli b. 9 Juli b. 12 Juli b. 9 Juli 107 Danmark, föreskrifter emot gifta Husmäns och Inhyseshjons utvandringar dit från Skåne — 8 — 8 — b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 29 Jan. b. 25 Jan.
Koppar, bleck och spik: Bör nedsättas till 8^ R:dr, om ändamålet, som är, att våra fartyg icke utom Riket skola förhydas, skall kunna vinnas. Kreatur: Hästar, Oxar) Hvarföre tullen så betydligen skulle ökas emot i835 och Tjurar ) års Taxa, inser jag icke, och andra lefvande i noten bör utgå, ty med döda förbättras icke racer. Luktvatten: Då Sprit blifvit uppsatt ifrån 8 sk. till 2 R;dr 32 sk., är det inconseqvent att icke i förhållande höja tullen å Luktvatten. Malm, rå och osmält: ^5 proc. tull är väl högst likgiltig, men stöter ögat; också till a5 proc. tror jag speculanter felas. Ost, alla slag: Då så mycken af sämre slag i Stockholm måste införskrifvas, beklagar jag fattigt folk; Tull-Comiteen föreslår per lisp. Papper: Det pris, Afdelningen föreslagit, var på tillstyrkan af en betydlig Pappers-fabrikant. Han får nu mera skydd, än han önskat.' Afdelningen förslag var: Cardus, Omslagoch Tobakspapper 1 sk. Grått maculatur och förhydnings , q rst. Tryckpapper, limmadt och olimmadt, Concept-och Tapet 1: 6 Imp. Regal Med, Olif. skrif-, och alla andra slags hvitt 3: — Postpapper och färgadt /• Press 2 Porcellaine: Se Afdelningens förslag, som är: för oägta hvitt &c. Tallrikar 2 sk. andra piecer 4 sk måladt eller tryckt, Tallrikar 4 sk. andra piecer 8 sk. all tull derutöfver är orimlig. Potatis: Denna vara införes endast, då derå brist är i landet, och då tyckes 10 sk. tull vara mera lämplig, än 16 sk. 30 Bil. till Bevilliiings-Utskottets Betänkandej IY:o 21. Sirap: Då å denna vara allmänna priset länge varit högst 6? sk. per skålp, är väl 4 sk* tull mera än orimlig. Socker:
Frih. Cederström, Jac.: För min del kan jag icke bifalla denna punkt mera än de öfriga. Hvad som redan blifvit antaget, ang:de tiden för markegångssättningarna, hvarvid jag icke var närvar., hoppas jag, såsom-overkställbar, icke komme att leda till något resultat. Hvad följderna af den ifrågavar. punkten beträffar, visar det sig klart, att den blefve ömsom förlust för räntetagaren, ömsom innefattande en ny beskattning å räntegifvaren; ty det är klart, att denna icke beböfver betala någon slags skillnad emellan prisen, då han levererar in natura; men nu skulle han likväl vara förpligtad betala skillnaden emellan årspriset och medelmarkegången. Denna åter kan betydligt variera; och jag hade trott, att Utsk. aldrig skolat framkomma med elt sådant förslag som detta. Det är visserligen vigligt att reglera markegångssättningsväsendet; men det måste ske i sammanhang med reglering af uppbördsförfattningarna. Den öfverläggning, sorn jag icke öfvervar, men sorn jag kan bedöma af det resultat, att markegångssättningstiden bestämdes till d. 4 Dec., bevisar, att man icke gjort sig reda för uppbördssättet i landet eller för medborgares rätt att uppsäga till leverering in natura före Thomas dag. Hade Utsk. eftersinna! detta, så hade det bort begripa, att markegången icke hinner fastställas före Thomas dag, i fall den sättes d, 4 Dec. Den föreslagna besvärstiden af i4 dagar, från det markegången sattes, bevisar ock, att eftertanka ic - *34 Den 22 Januari f. m, le varit Utsi. följaktig vid uppgörandet af dess förslag i detta ämne. Då det gifves församlingar, belägna ända till 4o mil från provinsens residensstad, är det Hart, att kungörelser icke kunna ens promulgeras öfver allt inom länet, innan besvärstiden redan är förbi. Jag hade föreställt mig, att våra Utsk. icke skulle framkomma med dylika föYslag, och jag afstyrker till alla delar detta omogna förslag. Frih. Boye: En talare har såsom bisak bedömt uppfyllandet af den fordran, som angår äganderättens helgd för frälseränteägare.
Besv. o. Ekon.Utsk. efter Gr. Lewenhaupt. Justerades pleni-prot. för d. 15 sisth Februari f. och e. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto, anförde skriftligen: Det nu justerade prot. förvarar åt framtiden ett R. o. Ad:s beslut, hvars följder icke kunna förutses. Det hvilar ej på de under förra Riksdagar uttalade grundsatser, och man frågar sig med tvekan: har det någon betydelse såsom förebåd för andra meningars eller föryngrade krafters framträdande till ny verksamhet? Redan för något mera än 13 år tillbaka, förklarade R. o. Ad. sig villig att afsäga sig sin personliga, direkt utöfvade, Riksdagsmanna-sjclfskrifvenliet, såvida en förbättring i vår representation kunde derigenom vinnas; dock med vilkor af Ståndsgrundsatsens bibehållande. Detta vilkor var icke iakttaget i de åren 1844 och 1850 till slutligt afgörande förekomna representationsförslag. I öfverensstämmelse med detta R. o. Ad:s förklarande, beslöt R. o. Ad. att icke antaga något af dessa tvenne förslag, hvari ståndsgrundsatsen var förkastad likaväl som den personliga sjelfskrifvenhctcn; åberopande R. o. Ad. sina förut uttryckta beslut. Ståndets ihärdighet att vidblifva sin en gång efter mogen 330 Den 22 Mars f ni öfverläggning fatlatlc mening i denna vigliga fråga, lyckades vid sistl. Riksdag att i förening med ett annat Riksstånd, få af Const.Utsk. godkändt ett förslag, bygdt på nämnde af R. o. Ad. godkände grunder. Delta förslag gillades af R. o. Ad., utan några, grunden rörande, anmärkmr och bragtes slutligen, genom de tvenne Ståndens öfverensstämmelse, att blifva hvilande å Ständernas bord.
Bland andra skäl som Preste-Skändel anfört, är att Der friwilligt will göra motswarande upoffringar, Men jag hemställer till Eder npiysta pröfning, Mine Herrar, hwad man har akt wäma af del Stånds frikostighet, som i inglvarteringsfrägan sä nyligen gifwit Ost derpå ekt sä träffande exempel. Zerr Grefwen och Landtmarstalken propo. uerade att malek till Skars-Ulstonet ffulle återremitteras oaktadt Prestc-Ständers afgifne protest. Ropades ett starkt Ja blandad! med Nej Grefwe Os la 6arche. Nej, Preste-Ständet Har sa wida rätt, ali Biskopparne arv werkeligen nämnde i Privilegicrne, del gar ej an att något der« emot besluta, men jag iväntar af detta Ständ att under Statens nöd gä Fäderneslandet till möres med upoffringar. Här ar ej fräga om asffaffande af nagra Embeten, endast om indragning af inkom - Den 28 November. -745 sterne för witza är. Jag tror att det Högwördrge Siälidet bör betänka huru manga Enkor och barn lida, sakna det nödwändigaste, och med den yttersta stärfwen till Staten mäste bidraga. Jgg gör mig försäkrad ait Ständer skall öma för deras nöd, och ej undandraga sig frän billiga upoffringar, men jag kan ej anse Biskops-Embetet såsom ej af Privilcgierne scmctioueradt. Herr kLKIman. Jag wägar ej smickra mig med hopp om stora friwilliga upoffringar af PrcsteStänderJag medgifwcr att DiskopS-Sysilorne äro genom Privilegierne försäkrade och äfwen genom Regerings-Formen hafwa wunnit ytterligare helgd. Men annat är att afskaffa ett Embete, annat att till Staten indraga vacance-inkomster och reglera lönerne, derföre har jag förr hemställt att en sadan jämkning i lönings-wilkor ulan ändring af sjelfwa Embete! skulle »verkställas.
Hvad Hr Cederschiölds yttrande beträffar, och i hvilket den värde talaren bemödar sig att ånyo få börjad en öfverläggning om den sak, hvarom vi i sista plenum tvistade, så kan man häremot icke säga annat, än att frågan såsom redan afgjord, icke vidare får uptagas. Jag vill icke pä ringaste sätt ingå i någon vederläggning af den värde talarens anförande, ty i den fråga, han nu velat åter bringa å bane, talades tillräckligt å den vinnande sidan, då öfverläggningen härom förra gången förevar i Ståndet. Jag hemställer till hvar och en af dem, som då voro de förlorande, huruvida icke Hr Dalman haft rätt i sitt yttrande, att det skulle vara en origtighet, en sjelfmotsägelse af Ståndet, att till Iltsk. remittera en fråga, som redan blifvit af Ståndet afgjord. Sådant skulle ju innebära ett gyckel med det H. Const.Utsk., och ehuru allvarsamma desse Hrr än förmenas vara, skulle det likväl kunna hända, att de draga något på munnen, när de få kännedom om en dylik remiss. Mig synes altså, som för det H. Ståndet icke återstår annan åtgärd med Frih. Tersmedens motion än att, på sätt Gr. Hamilton föreslagit och Hr Dalman bland de förlorande tillstyrkt, att lägga den till handlingarna, pä det att vi derefter må få öfvergå till andra mål. Jag förmodar, att Ståndet må vara uttröttadt, att höra ett och detsamma uprepas dag ut och dag in. Frih. Cederström, Jacob: Jag har begärt ordet i anledn. af Hr Cederschiölds förklarande, alt Frih. Tersmedens förslag vore en allmän, uti Ståndets plenum väckt fråga, den der icke kunde af Ståndet till omedelbart afgörande företagas utan till följd af grundlagens föreskrift först remitteras till Utsk. Den värde ledamoten har dock förbisett, att Frih. Tersmedens förslag icke är någon allmän fråga.
Majit uti ifrågavarande hänseende behagat föreslå. 21:o Sedan, uti skrifvelse af den 14 Mars nästlidet år, Fångvårds-styrelsen undei’- dånigst förmält, att Sergeanten vid Wendes Artilleri Regemente Nils Otto Jonasson, hvilken varit befälhafvare för Artilleri-vakten vid straffängelset i Landskrona den 6 Februari 1861, då åtta från fängelset rymde lifstidsfångar dit på en gång återfördes, blifvit, under utöfvadt våld af fångarne mot bevakningen, så illa skadad å högra foten, att han, enligt läkares intyg, derigenom blifvit oförmögen till vidare krigstjenst samt ExpeditionsUtskottets Förslag till underd.
Mea jag tror, sorn Friherre Wrangel, att när alla andra Nationer bibehålla den seden , att förbjuda utförseln af mynt, bör detta bevisa någotEngland har bibehållit förbudet emot utförsel af myntadt Silfver, men har tillåtit utförsel deraf i tackor och stänger. Det är likväl orimligt ty ändamålet vinnes ejj man nedsmälter myntet. På något sätt synes det dock vara rätt att minska utförseln af myntadt Silfver, och när man föreslår en så lindrig tull som för den myntade kopparn, så tror jag ej att man gör orätt, utan tillstyrker, att samma norm här bör antagas, gora bestämdes för kopparmynt, g04 Den 2o Augusti J. m. Grefve Cronhjelm: En värd talare har nämnt, att inom alla länder funnes förbud emot export af mynt; oeh att vi ej ensamme borde statuera ett stridigt exempel. Den värde talaren har rätt att exportförbud öfverallt finnas, men j:*g får erinra, att i Spanien till exempel, der exporten varit förbuden vid dödsstraff, det oaktadt förbudet icke kunnat hållas heligt, utan har milliontals myntadt Silfver derifrån blifvit utfördt. Är det väl billigt att säga att man icke skall få utföra Silfver, då det är dyrare utrikes och man således der kan för samma silfverqvantitet erhålla ett större värde i varor, än i eget land? Är icke ett sådant förbud ett ingrepp i ägande rätten. I England är det ock förbudet vid dödsstraff, att utföra myntadt Silfver, men det är tillåtet att utföra det i stänger. Detta kommer deraf att Engelska Staten ej tager någon ersättning för myntningskostnaden, utan myntar för intet. Man har anmärkt, att det ej vore någon inconsequence uti antagandet af en lägre tull för Silfver än för koppar, då guld hade en lägre tull. Bokstafven G. var framför Bokstafven K. Då yrkades ingen förändring i afseende på Guld. Huru man gör, kan ej en inconsequence förekommas. Då bör man välja den, sorn är minst skadlig. Friherre Cederström: Jag får yttra, att nu blott är fråga om mynt af Silfver.
Med föranledande af hvad sålunda blifvit anfördt, och då det tvifvelsutan varit meningen, att, emot anslagets beviljande, det omnämnde antalet exemplar af Svenskt Diplomatarium skulle i complett skicka allt efter som arbetet medhunnes, lill Kongl. Majits Nådiga disposition öfverletnnas, tillstyrker Utskottet: det Rikets Ständer, i förnyad und. skrifvelse, tillkännagifva, att då Rikets Ständer å allmänna Indragnings-Staten intill nästa Riksdag beviljat ett årligt anslag af 600 Rldr för utgifvandet af Svenskt Diplomatarium, Rikets Ständer dermed haft för afsigt, att ia5 exemplar, så väl af de redan utkomne 2ine Banden, som de följande, i mon som de intill nästa Riksdag kunna från trycket utkomma, skulle inköpas, för att användas på sätt Kongl. Majit funne godt i Nåder förordna. Stockholm den 28 April 1835. STOCKHOLM, tryckt i Eckstein ska Boktryckeriet 1835. Ankom lill Exp.-Utsk. den t Maji. Memorial, angående tiden för nästa Revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-l'rerkens räkenskaper och förvaltning. Som Rikets Ständer, enligt 68 §.