Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men skulle, i anledning af inbjudningen vid Memorialet N:o 84. icke erhållas 3:ne Riks-SLånds bifall å Utskottets förslag till §. 3. i samma Memorial, med den i Utlåtandet rot) uppgifna förändring, eller ock vid anställd omröstning i förstärkt Utskott öfver den här ofvanupptagna proposition, Ja vinna, får Utskottet föreslå lill omröstning i förstärkt Utskott följande proposition: Den, som bifaller Banco-Utskottets Memorial N:o 88, på det sätt, att punkten 2 mom. 1 förändras lill följande lydelse: ”jemte det Fullmäktige gro skyldige att åtlyda de befallningar och föreskrifter dem meddelas af Rikets Ständer eller deras Banco-Utskott i de fall, der Rikets Ständer åt detsamma lemnat afgörande rätt, skola Fullmägtige ställa sig till efterrättelse de af Rikets Ständers Revisorer, enligt §. 3 i deras Instruction, meddelade föreskrifter, ”såvida de icke strida emot Rikets Ständers beslut” röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej; komma slutorden i berörde 2 punkt mom. 1. att blifva följande: ”så vida Banco-Fullmägtige finna, att dessa föreskrifter icke strida emot Rikets Ständers beslut.” Skulle åter, vid omröstning i förstärkt Utskott öfver den här ofvan föreslaga proposition i anledning af Riks-Slåndens beslut vid Memorialet N:o 84. Nej vini a och sålunda bifallas den af Höglofiige Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Preste-Slåndet i samma Memorial beslutade förändring, lärer ock, till följd deraf, bifallas den förändrade redaction., dessa Riks-,Stånd ansett böra ega rum i Memorialet N:o 88; och alltså, med uteslutande af första mom. 2 punkten i sistnämnde Memorial, 2:dra mom. af denna punkt erhålla följande redaction: ”Fullmägtige kunna ej i och för deras befattning vid Banco-Verket emottaga befallningar af någon annan än Rikets Ständer och deras Banco-Utskott, i de fall detsamma eger att föreskrifter å Rikets Ständers vägnar meddela.
Majits nådiga förslag, att, för u|iprättande af ett till de norra orternes i riket försvar behöfligt ansedt batteri värfvad! fotartilleri, sorn borde beslå af en kapten, 2 subaltern-otTicerare, 3 underofficerare och 43 man konstaplar, trumpetare och artillerister, samt förläggas antingen i Umeå eller Her - SlatsUtskottets Utlåtande, N:o 137. 5 nösand, nödige medel, förslagsvis beräknade för batteriets första uppsättning till omkring 8,000 r:dr och för detsammas årliga underhåll ni. m. till 6,695 r:dr 10 sk. allt banko, måtte af dertill uppgifna tillgångar vara anvisade, jemlikt underdånig skrifvelse den 15 Mars 1848 funnit skäligt, alt, med bifall till hvad Kongl. Maj:t sålunda föreslagit, medgifva, att kostnaden för ifrågavarande artilleribatteris första uppsättning samt årliga afgifter för dess aflöning finge bestridas, dels med vakansafgifter för de rolar i Norrbottens län, som till underhåll af en artilleritrupp hållas vakanta, och dels af Norrbottens hästjägare-sqvadrons fond äfvensom öfriga årliga kostnader för den nya truppen, såsom till dess inqvartering och förseende med ved och lysningsämnen samt till lega och fourage för exercishästarne, utgå af de till lika beskaffade utgifter afsedda anslag under riksstatens 4:de hufvudtitel ; så har Kongl. Majit uti till Rikets Ständer under den 31 Januari aflåten nådig proposition behagat tillkännagifva, alt Kongl. Majit, af militära skäl, funnit lämpligast, att till förläggningsort för det nya artilleribatteriet utse staden Hernösand, hvarest äfven batteriet, som under förlidet år blifvit uppsatt, är vordet förlagdt.
Då man, å ena sidan, är tili den grad anhängare af perfectibilitels-systemet, alt man, efter förslaget N:o 1, vill minska den stående arméen till hälften endast för alt skaffa återstoden mera öfning och fulländad hållning genom garnisonstjenstgöring; — då man i samma ändamål, efter förslaget N:o 2, drar in 2,000 man Garde, för att vinna tillgång att låta indelta arméen successive garnisonera i Stockholm; — då, säger jag, man till denna ytterlighet litar på qvalitetens kraft framför qvantiletens, så förefaller det besynnerligt, att man kan vänta sig så mycket af en folkmassa, hvilken, efter förslaget N:o 1, haft, under 3:ne år, inalles 49 dagars öfning, men, efter förslaget N:o 2, allsingen; — af en folkmassa utan befäl, underhåll, beklädnad och beväpning, ty, som den skall skaffa sig allt della sjelf, vägar jag anse resultatet lika med noll, — af en folkmassa, för hvars formation till armée förslaget ej upger någon annan regel, än alt, ”dä landlslormen ”upbudas lill tjenstgöring, bildar hvarje sockens båda upbåd ”hvar sitt kompaniaf en folkmassa, hvilken, midt under pågående krigsoperationer, vid häradets eller länets gräns, förföljd eller förföljande, lagligen svarar befälhafvaren på kommandoordet marschel — nej! — hult! här skiljas vi ät; denna folkmassa, under namn af landtstorm och på papperet beräknad till öfver 400,000 man, det vore då den, som, efter Hr Sliernsvärds tanke, ”skulle gifva försvaret eller anfallet sin högsta möjliga kraft ”och vara det yttersta ändamålet Det hlefve sannerligen ett svårlöst problem att kunna i den allmänna krigsplanen inpassa alla dessa serskilda länsoch häradsplaner; för hvilkas upgörande fattas de hitintills, vid sådana beräkningar, såsom oundgängliga ansedda faktorerne, — truppernas styrka och beväpning.
Den 11 December f. m. 301 till lian blifvit dömd, emedan det icke fans någon arrest, och till följd deraf har man nödgats tillgripa ett annat straff, ehuru olämpligt det än i vissa fall varit. Man yrkar antagandet af de för Gottlands nationalbeväring antagne krigslagar; men der förekommer en straifbestämmelsel, som jag tror vara mindre lämplig, nemi. mörk arrest på ända lill 40 ä 42 dagar: detta är ett så högst eget straff, att jag icke vet om det någonsin mer än en enda gång blifvit användt, och det skulle väl icke vara lämpligt alt bibehålla ett så otjenligt straff. Jag kan icke, lika med en annan värd talare förmoda, att den här ifrågavar. skrifvelsen skulle kunna upptagas såsom en obehörig påminnelse, utan tror att man verkligen skulle upptaga den såsom ett uttryck af nationens opinion. Jag är visserligen bland dem som är öfvertygad om, att K. M. tänker på armeens bästa i alla möjliga afseenden, men anser icke dessmindre en så beskaffad opinionsyttring, som är i fråga, vara ganska nyttig. På dessa skäl yrkar jag bifall till den del af betänk., som omtalar inskränkning af prygelstraffet såsom extra judiciel bestraffning inom den värfvade och indelta armeen, men deremot yrkar jag afslag på Utsk:s tillstyrkande i fråga om särskildt bestraffningssätt för beväringsmanskapet. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Van att ofta blifva missförstådd, anser jag mig behöfva ifrån början tillkännagifva, att jag ingalunda vill tala för prygelstraff, i synnerhet sådant, som det bar blifvit begagnadt den lid jag var i activ tjenstgöring uti arme'en. Förhållandet är numera sådant, att jag icke anser behöflig den skrifvelse, som Utsk:s utlåt, nu förordar. I min vördsamma föreställning anser jag stiftandet af lagar förutsätta en intime och fullständig kännedom om det folkets vanor, seder, ja t. o. m. fördomar, för hvilket lagen skall stiftas. Här är nu fråga om att helt och hållet afskaffa ett kroppsstraff, sådant som man menar med prygelstraffet.
Härtill kommer en mängd andra värf, vid hvilkas utförande den enskilde ej är särskildt intresserad, såsom förvaltningen af ouppodlade trakter, af de offentliga skogarne, af floder och vägar, utarbetandet af lagar, präglandet af mynt, uppgiften att i det allmännas namn förhandla med de lokala myndigheterna, med banker, kyrkor, universitet och dylika anstalter. Vidare kan staten tillegna sig en del andra värf af obestämd natur. Hit hör t ex. rätten att bevilja understöd åt nyttiga institutioner, att förläna privilegier åt vissa föreningar, att vidtaga sanitära försigtighetsmått, att understödja enskilda medborgare, på det de en dag må blifva i tillfälle att hjelpa sig sjelfva, eller med andra ord att vidtaga sådana åtgärder, som utan att kränka den lefvande generationens frihet kunna vara till gagn för kommande slägten. Utöfver allt detta har staten inga rättigheter och inga pligter. Låtom oss alltså, säger Taine på ett ställe, vara på vår vakt emot en alltför stark stegring af statens befogenhet. Låtom oss ej tillåta honom att vara något annat än en vakthund. Hans huggtänder hafva vuxit fruktansvärdt. Han år för närvarande oerhördt stor och han ensam är stridsvan. Låtom oss rikligt fodra honom emot vargarne, men på samma gång se till att han ej förtär sina fredliga bordskamrater; i annat fall kunde hans aptit växa under ätandet och han sjelf snart blifva en varg och den glupskaste af alla vargar. Det är en trängande nödvändighet att hålla honom bunden inom hans inhägnad. Sådan är i korthet Taines uppfattning af staten och dess förhållande till den enskilde. Att denna uppfattning på samma gång den utgör en kritik af de jakobinska samhällsteoriernaäfven står i strid med den riktning, hvari den moderna utvecklingen synes gå, faller genast i ögonen. Taines statsideal, » vakthunden », är ej vår tids; i stället för att hålla » vakthunden bunden inom hans inhägnad » har man faktiskt redan släppt ut bonom derifrån, och man fogar ständigt nya länkar till kedjan för att göra denna längre och derigenom utvidga hans verksamhetsområde.
Hvad serskildt beträffade kommitterades i sammanhang härmed framställda förslag, i fråga om lösande efter medelpris äfven af den spanmål, som förj ständiga rcte-vakanser i Skåne utgår, äfvensom af häst-vakansspanmålen, ansåg Departements-chefen, lika med kommitterade, sådant böra bero på vederbörandes eget begifvande, men trodde derjemte, att en del rusteller rotehållares obenägenhet att afsäga sig rättigheten till nämnde spanmåls levererande in natura icke böra hindra medgifvande för de öfrige att sin spanmål med penningar efter medelpris liqvidera; hvadan Departements-chefen, i enlighet med det serskilda yttrande, en bland kommitterades ledamöter härom afgifvit, i underdånighet tillstyrkte, att förslaget angående räntornes och tiondespanmålens lösande efter medelpris må, äfven å roteoch hästvakans-spanmålen vinna tillämpning i den mon samtlige delegare i ett eller flere serskilda rusteller rotehåll sådant medgifva. Angående inkomsterne af Statens egendomar. I öfverensstämmelse med hvad här ofvan blifvit i underdånighet yltradt, i fråga om ingående till statsverket, emot bestämda ersättningsanslag, af åtskillige verks och inrättningars uppbörder, tillstyrkte Departementschefen, att den likartade reglering i afseende på till serskildta behof anslagna - Kongl. Majsts Nåd. Proposition, N:o 66. 33 slagne krono-arrenden, koraniitterade i denna punkt af deras betänkande i underdånighet föreslagit, må till sina grunder af Kongl. Maj:t godkännas och i sådant hänseende nu jemväl till bifall af Rikets Ständer framställas; men att sättet och tiden för förslagets bringande till verkställighet må blifva föremål för ytterligare pröfning, sedan en närmare utredning af hit hörande förhållanden hunnit till vägabringas; och tillstyrkte
Den i sednare tider åstadkomna förbättring uti kommunikations-väsendet hade också redan visat sitt inflytande på möjligheten för vederbörande embetsmyndigheter och bihliotheker inom landsorterna alt, utan allt för kännbara kostnader, förse sig med dem tillerkända exemplar utaf Riks-ståndens från trycket utgifna förhandlingar. En fortgående tillökning af reqvisitionerna å sagde handlingars utbekommande förmodades jemväl under de stundande åren vara att förvänta, helst om Rikets Ständer, med afseende å fördelen och viglen deraf, att dessa handlingar äfven i landsorterna funnes att tillgå för vederbörande embetsoch tjenstemän med flere, skulle medgifva, att kostnaderna för desammas öfversändande till de residens-städer, dit de kunde sjöledes fortskaffas, finge utaf allmänna medel bestridas. Då således, enligt Fullmäktiges förmodan, den i Riksgälds-kontoret befintliga tillgång af kompletta exemplar utaf protokollerna och bihangen för de äldre riksdagarne framdeles komme att än vidare minskas, och då, med undantag af Ridderskapet och Adelns protokoller, behållningen af de tryckta handlingarne för sednaste riksdagar nu mera ingalunda kunde anses öfverstiga hvad som erfordrades för häraf redan beslutade eller ytterligare ifrågakommande utdelningar, syntes, åtminstone för det närvarande, icke någon egentlig anledning förefinnas för särskilda åtgärders vidtagande till förminskning af nuvarande lager utaf kompletta riksdags-handlingar, för hvilka handlingars, jemte de vid denna Riksdags slut öfverblifna protokollsoch bihangs-exemplarens ordentliga vårdande den dertill upplåtna lokal erbjöde tillräckligt utrymme. Fullmäktige ansågo sig ej heller, så vidt fråga vore om de kompletta exemplaren, ega anledning föreslå några hufvudsakliga förändringar i de vid sednaste Riksdag meddelade allmänna stadganden och föreskrifter, i afseende på tillhandahållandet och användandet eller utdelningen af ej mindre sjelfva protokollerna, än bihangen, helst dessa föreskrifters ändamålsenlighet blifvit i allmänhet af erfarenheten bekräftad.
Jag anhåller för öfrigt att få förena mig med Hr v. Stahl och önskar, att R. o. Ad., med den känsla för majestätets helgd, som alltid utmärkt detta Stånd, ville bifalla betänk. Frih. Boye: I den större tydlighet, som Frih. v. Stedingk numera gifvit åt sitt yttrande, —jag skulle vilja säga i naiveteten deraf, — har Frih. visserligen på ett sätt, som obestridligen gör honom berättigad til! hvarje Svensk mans högaktning, gifvit förklaring åt sin yttrade mening, att friheten här vore i fråga; men misstaget är derföre ej mindre misstag. Läser man, såsom Frih., med farhågans eller misstroendets glasögon, så medger jag, att orden kunna förstås annorlunda, än jag fattat dem; men Frih. måste dock medgifva, att Utskts syftning varit att skilja emellan Konungens persön och Regeringen. Nå väl! är då icke delta tillräckligen uttryckt, när det står: Konungens person och gerningar? Att säga, det ordet gerningar här kan tagas i vidsträcktare mening, an hvari det står, deri består misstaget. Jag medger likväl, alt det varit tydligare, om det stått: Konungens person och enskilda gerningar; men för min del anser jag en sådan förändring öfverflödig, och den borde i allt fall hellre föranleda till återremiss, för att få in ett sådant tillägg, än till afslag, såsom Frih. v. Stedingk yrkat. Jag högaktar den värde ledamotens motiver, men förblifver dervid, alt han misstagit sig i följd af en farhåga, som ej behöfves. Hr von Stahl; I auledn. af Frih. v. Stedingks upprita - Den ao De ceni lier f. m. 3g3 maning till här närvar, jurister att anföra ställen ur nu gällande lag, der gradationer i straff skulle medgifvas, ber jag att ännu få yttra några ord. Grader i straff för ett och samma brott äro ingalunda främmande för iy34 års lag. Den stadgar t. ex. i (4 cap.
Jag har derföre ansett denna tillökning icke under närvarande förhållanden böra beviljas.» Uti hvilken reservation Herrar L. Wistelius och A. A. Berger instämt. b) af vice Talmannen Anders Ericsson, Riksdagsfullmägtigen Matts Pehrsson frän Stockholms, C J. Svensén från Calmar samt G. Bjerkander från Skara - Stals-UlskoUets Utlåtande JV& 99. 131 borgs län, hvilka såsom deras gemensamma reservation upptogo Utgifts-afdelningens förslag till ullätande, sä lydande: »Vid granskning af den föreslagna stalén har Utskottet icke funnit annat att erinra, än att, då, efter hvad kändt är, Distriktscheferne och Distrikts-adjutanterne i allmänhet äro i tillfälle att, genom utförande af större eller mindre arbeten åt enskilde, förskaffa sig extra inkomster, som åtminstone för en del af dem torde uppgå till icke obetydliga belopp, någon lönetillökning för bemaldc tjenstemän icke synes vara af behofvet påkallad, samt alt således från den nu äskade anslagssumman, 52,800 R:dr, bör afdragas hvad som i löneförhöjning för dem blifvit upptaget, eller 3,900; hemställande Utskottet således, alt under nästa statsregleringsperiod måtte lill aflöning för bemälda styrelse samt dess tjenstebiträde!» såväl i hufvudstuden sorn i landsorten, anvisas ett belopp af 28,900 R:dr årligen.» STOCKHOLM, TRVCK.T HOS JOIL HECKMAN, 1863. Bör till Stats-Utskottets Utlåtande, år 1862—1863, M 99. Tab. lätt. A. Lands-Staterna i Länen. l:o. Ny anvisning. För tillvägabringande af förändrad reglering utaf Fögderierna i 2,800: Calmar län: åt en Kronofogde: Lön 2,500: — Hyresersättning 500: — åt en Häradsskrifvare:
Upbrötos följande Herrar KIcctorernLs listor til wal af Ledamöter. Af Första LIrssen. Friherre kurck., knut. 231. Friherre kaulurg. Fullm. Friherre Diljencran^, Jodau, f. d. Swea Nikes Räd m. m. Af Andrei Llassen. 99. Herr Silversparre, /Vron Isac, Lagman. 1Z7. Herr kdeträ, Fullm. Herr Idre/dilot , Rpttmästare. Af Tredje Liesen. Herr ^Vinge6)-c'it, Fullm. Herr Swedengtjerna, T'UOML8, Direcceur. 2045. Hr Idre, /Vldrecdt, Lrotocotls-Secreterare. Af Första Liesen. 25. Grefwe VVacdtmeister, dlLNS Ladriel, Lagman. 66. Grefwe Sparre, Lric, Kammarherre och Lagman. 114. Friherre dlnmmel hjelm, Fullm. Hr VVerdendjelm, Larl, Häradshöfding. 244. Friherre 6ripen8tjerna, Larl, LrotocollsSecreterare. Af Andra claren. 406. Hr LronedorZ, gokall Didric, Lands-Kamererare. 792. Hr Dagerdjelm, kedr, Lagman. Hr Luke, Fullm. Grefwe 6^IIendor§, Larl Jodan, Lresiäenr. Af Tre - Den 9 jIunii. 62! Af Tredje Lassen. Hr Lannerstjerna, 'Stats Lecreterare. 1866. Hr Ille Lress, r^xel, Häradshöfding. Hr at Lckenkom, ^.ctotrin, Landshöfding. Uti Allmänna Beswärsoch OeconomieULffottet. 71. Grefwe LKeLtall, Fullm. Grefwe igamil Ion Lustaf Watkier, Lonstii-ueract Lovision8-8ccreterare. 81.
Att N. N. och N. N. erkänt innehållet af förestående Löftesförbindelse och densamma egenhändigt undertecknat, betyga, såsom på en gång närvarande vittnen, N. N. N. N. Att N. N, och N. N. hvar för sig äro fullt vederhäftige för hvad de bär ofvan borgat, intygar N. N. den På EinbeteLs vägnar. 20 Bil. t. Bauco-Ulsk:s Betänka/ide, N:o n5. N:o 2. jFormi ti aire till Borgensförbindelse för nya B anea-Lån emot Inteckning i Fastigheter, som blifvit försäkrade i Skånska BrandförsäkringsInrättningen, i Götheborgs nya Brandstodsförening 3 eller i Götheborgs Brandstodsförening, inrättad är 18/3. För det af N. N. emot pant af Fasta Egendomen N:o o i N. N. Stad, N. N. Qvarter, N. N. Rote vid N. N. Gata, hvilken F.gendom nu eges af N. N., hos Rikets Ständers Rank under K:o 00 upptagna Lån, stort 00 Rdr o sk. o rst. i Eancosedlar (i Silfver) jemte derå utfäst ränta och kostnadsersättning, gå undertecknade i full borgen, så att, i händelse panten brinner, eller vid Lånets utsökande icke förslår till betalning af Capital, ränta och omkostnader, samt bristen icke genast af Gäldenären ersattes, den skall af oss, en för bägge och bägge för en, såsom vår egen skuld, gäldas inom en månad efter den dag, vi om den uppstådda bristen erhållit underrättelse} hvilket försäkras. N. N. den N. N. N. N. (Sigill.) (Sigin.)
Bristen upptages väl i sjelfva verket mindre, eller till 35[,o2Ö r:dr 3o sk. 4é rst. i stället för 38o,i34r:dr 43 sk. 8 rst.; men den summa i brcosedlar, som kan till silfveranskaffning användas utan inverkan på proportionen, är deremot, i följd af godtyckligt fastställda beräkningsgrunder, förminskad från 608,000 r:dr till 384,980. r:dr. Dessa 384,980 r:dr svara, efter 128 sk., emot 144,348 r:dr 36 sk:r specie, hvilka, dragna ifrån 35i,02Ö rrdr 3o skir 4§ rst., lemna en brist af 206,677 r;dr 42 sh. 4z rst. specie. För hvarje iooo rrdr i brcosedlar, som utgifvas utöfver berörde tillgång af 384,3go r:dr, erfordras en tillökt silfveranskaffning af 234 rsdr 18 skrr, hvarigenom beräkningarna ytterligare invecklas. BancoUtsk. har uppställt 4 sårskilda beräkningar (bil. Nro 1—4) öfver förhållandet af S till 8, hvilka beräkningar omvexla emellan ett silfverbehof af 556,866 rrdr 3 sk. 7 rst. och ett af endast 68,429 '.‘dr 44 sk. 10 rst., ett bevis, huru godtyckliga sjelfva beräkningsgrunderna äro. Huru härmed må vara, så är det ett factum, af flera talare på detta rum framstäldt och äfven af BancoUtsk. erkänd t, att Bankens redan ägande metalliska fond är mer än tillräcklig att när som helst börja utvexling efte r my n tbes tärn ni n gsg runden.
Af alla mina brefpackor från människor, hvilka skrifvit vänligheter till mig, emedan jag varit kvinna och emedan jag diktat, har jag aldrig för mitt personliga lif fått ens en så bred solstrimma som min hund behöfver att varma nosen i Så fattig har jag varit, att jag känt mig smickrad och tacksam när han föredragit mitt sällskap framför de andras Han tröttnar aldrig att svara – på detta eller liknande sätt: Jag älskar dig emedan jag älskar dig; jag råkar dig en gång i veckan emedan jag icke kan få vara hos dig hela dagen; jag tänker på dig hela dagen emedan jag icke kan göra det en timme mindre! Tror du att jag, innan jag träffade dig, gick omkring och sökte hvem jag uppsluka månde i skepnad af en hustru? Tror du jag ens drömde om giftermål? Fanns det ens någon rimlig möjlighet att finna hvad jag ville finna? Det är en mycket ringa kontingent af Shakespeariska kvinnor, som detta land frambringar!! Hvad den lycka i öfrigt angår, som du skulle hindrat, så kan du ju icke för ett ögonblick se den med världsliga ögon och tänka på rikedomar m. m. sådant? Hvad finner du således, under din tankes flykt efter »mitt bästa», annat än just – dig? Du skall aldrig hos mig möta den själfviskhet, hvilken så många kvinnor och män kalla stor lidelse, den som säger: »blif min, huru det än må gå med dig själf». Jag tror att vi skola se Italien tillsammans Men äfven fyra väggar med dig vore mig en oändlig rymd Jag som hvarje annan man har, med afseende å min lycka, sunda instinkter, hvilka utveckla sig så snart de äga frihet därtill. En man t. ex., som vill vinna rikedom och inflytande i världslig mening, finner man vanligen på rätta vägen att nå dem För att jag skall nå hvad min instinkt säger mig vara min lycka, behöfves nu endast det sista steget – och detta är det lättaste! Ty först och främst fordrades det ju att du skulle födas och för det andra födas i min tid och vidare finnas till vid Wimpole Street och icke i Timbuktu – och så att en hög häck kring Törnrosas slott hållit hela den öfriga världen utestängd tills jag fann vägen dit
Derefter skall Bolaget vara berätligadt, att uttaga hvad som till RiksgäldsContoiret influtit, så väl uti Capitalafbetalningar, sora de från den dag Riksens Ständers beslut ji Trot, Ut dr. d. 3 Not/. 1323} (Jetta ämne blifvit fattadt, upplupne räntor; Äfvensom att i man som lånet, enligt de afgifne Skuldebrefven, utgår, detsamma till bela det reverserade beloppet, så i hufvudstol, som ränta uppbära; och ifrån den tiden frikallas Bolaget från någon speciel granskning af Verkets Räkenskaper, 4:to Enär den nya Åctieteckningen skett, bör Bolaget afgifva sin förbindelse, att enär detta Verk lemnar cn vinst af 8 procent, erlägga till Staten 1 procent, och således behålla 7 proc.; då denna vinst uppgår till 10 proc., likaledes utgifva 2 proc.; Vid 12 proc. betala till Staten 3 proc., hvilken ränta är den högsta, söm af Bolaget någonsin kommer att, för Capitalet erläggas. 5:o Hvad som vid 1820 års slut ian återstå af Bolagets Särskilda skuld till Statsverket, stor 5i,ooo R:dr må, i händelse nya Bolaget kommer att ega rum, sedan den af - qvittning emot Praemiemedlen blifvit verkställd, som Utskotten i deras förra Betänkande tillstyrkt, afskrifvas; kommande de hittills Bolaget tillerkände prasmier att upphöra med innevarande års slut, ehvad de af Riksens Ständer Bolaget nu erbjudne viltor antagas eller icke. * Fröt. Utdr. d, 3 Nov. 1823.