Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då » Erik den fjortonde » just i dessa dagar både uppföres och finns i tryck tillgänglig, är det obehöfiigt att gifva en analys af detta styckes verkliga hufvudporson — en genialisk skapelse för resten — utan får jag hänvisa läsaren till själfva stycket. Axel Barr foto. Hvad diktarne i allmän » HOTEL CONTINENTAL » I ÖREBRO. het uraktlåtit att framhålla, är att Göran var en l ä r d honom ha dock ej saknats. I Sellmans draman. Han hade fått en för sin tids svenskar ma är han en redbar och viljekraftig man, ovanlig bildning, hade studerat i Wittensom till och med uppför sig som en verklig berg och hade litterära intressen, var bland hjälte, då han frivilligt lämnar sig i fienannat bibliofil och finsmakare i fråga om dens våld för a t t genom sin själfuppoffring vackra upplagor af sina älsklingsförfattare. rädda konungen. I den holländska romaHan var nog inte en så ful fisk, som han är nen » Furstegunst » är han en man, som står på Georg von Rosens bekanta tafla, där han öfver sin tid och som af dess förhållanden ser ut a t t kunna användas som fågelskrämoch af kungens svaghet hindras från sin ma, och i den praktälskande Eriks hof gick själs begär a t t gifva Sverige fasthet och han nog klädd annorlunda än i den svarta styrka och kung Eriks tron säkra fötter kåpan och de klumpiga gula tofflorna. Han a t t stå på. Det tyckes mig, som hade ingen blef ju för öfrigt adlad. Hans långvariga inaf de vittra författare, som sysslat med ämflytande öfver Erik förklaras ej uteslutande net, fått fram därur a l l dess innebörd.
Remiss till Utskottet, af Handlingarne i målet, rörande f. d. Arrendatorn af Gripsholms Kungsladugård, Inspectoren H. Håkanssons underd. ansökning om eftergift af obetaldt arrende. Af berörde Handlingar har Utskottet inhemtat, att, sedan K. M:t, i Nåd. Skrifvelse till K. KainmarColfegium den 25 April 1826, förordnat, att Håkansson, i anseende lill dess betydliga förluster vid den år 1825 samma KungsLadugård öfvergångne vådeld, skulle, så vida Jöftesmännen för arrendet det medgåfvo, lemnäs anstånd, till dess KungsLadugården afträddes, roed betalningen så väl af hvad utaf 1825 års arrende kunde vara obetaldt, som af arrendet för den återstående tiden; så har Håkansson, hvars arrenderätt den 14 Mars sistl. år tilländagått, uti underd. ansökning den 26 i samma månad hos K. M:t i underd:het anhållit, Beta n handen, N:o 178. 57 ali, då ej mindre de betydliga förluster lian genom eldsvådan lidit, än sedermera bafde utgifter till förskaffande af husrum för sig, hustru och flere oförsörjda barn, så medtagit hans få tillgångar, att, oaktadt bästa vilja, att göra rätt för sig, han vore alldeles urståndsatt, att kunna det återstående arrendet betala, K. M:t täcktes, med behjertande af Sökandens genom branden iråkade utblottade tillstånd, antingen af gunst och Nåd befria honom ifrån betalning af det återstående arrendet för KungsLadugården, eller ock denna baus underd. bön till R. St:r framställa, och emedlertid, intilldess De sig deröfver yttrat och K. M:t sitt Nåd. Beslut fattat, Nådigst anbefalla inhibition med arrendets utkräfvande.
Vice Talman, fullmäktig för Sollentuna Härad och Danderyds Skeppslag. för Håbo, Trögds och Asunda Härader. för Lagunda, Hagunda, Ulleråkers, Bälinge, Waxala och Rasbo Härader. Lars Mattsson. 0. Johansson. Pehrsson. för Örbyhus, Norunda, Wendels, Tierps, Wesslands och Elfkarleby, Leufstads, Films, Dannemora samt Olands Härader och Tingslag. för Sjuhundra, Närdinghundra och Lyhundra Härader samt Frötuna och Länna Skeppslager. för Frösåkers Härad samt Wäddö, Häfverö, Bro och Wätö Skeppslager. Eric Carlsson. .). G. Wasmuth. J. Holin. för Färentuna Härad. för Akers och Wermdö Skeppslager. för Semmingbundra, Långhundra, Erlinghundra och Wallentuna Härader. P. Sahlström. E. M. Falck. C. Tholson. Tor Sotholms, Ökncbo och Svartlösa Härader. för Kinnefjerdings, Kinne, Skå- nings och Laske Härader. för AViste, Ase, Kållands och Barne Härader. And. Andersson. Gustaf Berg. Sven Andersson. för Wadsbo Härad. för AVartofta och Frökinds Härader. för Wiske, Gudhems, Walle och Kåkinds Härader. Peter Gabrielsson. A. Medin. Peter Nilsson. för Sunnerbo Härad. för Norrvidinge, Kinnevalds och Allbo Härader. för Uppvidinge och Konga Härader. 1’. Petersson. J. P. Sandstedt. Johannes Johansson. för Tveta, AVista och Mo Härader. för AVestra Härad. för Norra och Södra Wedbo Härader. 1). Danielsson. P. Mårtenson. Erik Mallmin. för Östra Härad. för Östbo och AVestbo Härader. för AVäsby Fögderi. Er. Ericsson. And. Jansson. P. E. Andersson för Salbergs Fögderi. för Skinskattebergs och Norbergs Bergslager samt Norrbo och AVagnsbro Härader. för Siende och Tuhundra Härader. Carl Ersson. för Åkerbo Härad.
Svenska folkets förtroende och visat sig oskickliga att vårda dess väl”; oell slutligen hade Hr Rosenblad tillstyrkt en und. skrifvelse till K. M., med anhållan, att K. M. måtte, när lian finner sä tjenligt, till R. St. framlägga ett förslag till nulional-representationens onihilduiiig. Frih. Raab: Jag anhåller endast, att i det förslag, som jag framställt, få göra den ändring, att ordet sfi vida, i likhet med Frih. Tersinedens förslag, förändras lill tom. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ansåg propositionerna höra framställas i den ordning förslagen blifvit omförniälda, och hemställde derjemte, om R. o. Ad. hifölle Coust.Utsk:s förevarande utlåt, med den förändring, att ordet ”så vida” utbyttes emot ordet ”sorn”. Ropades ja och nej. Dä härefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att han ej kunnat utröna, huruvida ja eller nej härvid varit öfvervägande, anmälde sig och yttrade Gr. Frölich: Jag tror mig göra R. o. Ad. en tjenst med alt begära votering öfver den framställda propos., då densamma kommer alt utgöra ja-propos., och R. o. Ad. får välja bland de andra till contra-propos. Eljest hafva vi att förvänta rop, blandade med ja och nej, hvilka torde taga bort en fjerdedels timma onödigtvis. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att, sedan nu votering blifvit begärd, propos. täll bestämmande af contra-propos. borde framställas. Frill. Cederström: Jag bar haft tillfälle att först yttra mig i frågan och tillstyrka afslag på betänk. Jag begär det till contra-propos. Du nu H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade lill contra-propos. antaga Frih.
Uti denna reservation har Riksdags-Fullmäktigen Daniel Danielsson från Jönköpings län instämt.» af Herr 0. Wijh. »Alla reformer böra, efter min tanke, gå derpå ut, att alstra utaf sig sådana fördelar, som gagna i väsendtlig mån så väl det allmänna som den enskilde, och af sådan halt anser jag ej förevarande fråga om deciinal-systemets införande uti Rikets mynt vara; ty hvarken biir Staten eller individen rikare el[er fattigare om vi dividera med 12 eller 10; det säkra är, att vid det förrå är nationen vand och uppfostrad, till det senare skall den inläras. Jag har väl hört vidt och bredt ordas om hurusom decimal-systemets antagande skulle vara ett steg framåt på civilisationens bana och hört uppräknas hvilka nationer som häfva ett sådant. Jag är dock så stoll att tro det Sverige står uti bildning framom flere af dem, och jag frågar om man ej med skäl kan säga att England står framom dem allesammans uti alla afseenden, ehuru de ännu räkna med Pound, Shillings och Pence? Massan af folket i vårt land, som benämnas menige man, skall med största motvilja se en förändring uti del räknesätt de ärft af förfädren, och en villervalla skall uppslå på våra torg och marknader, åtföljd af högst omilda yttranden öfver dem, som vållat denna räkneförändring. Den nuvarande divisorn kan delas med 2, 3, 4 och 6, som gör att menige man räknar dermed lätt i hufvudet, då Tian deremot endast kan delas med 2 och 5, och i en fråga af denna beskaffenhet anser jag att man bör ha afseende på massan af folket och hvad som för dem faller sig lättast. Den högre bildningen nyttjar ju nn decimal-systemet uti sina vetenskapliga beräkningar, och dermed får hvar och en, som vill förstå dem, söka göra sig bekant: ingen trugas dertill.
Va föredragningen af Stats-Utskottets under den 26 sistlidne November afgifne memorial N:o 624, med Förslag till Reglemente för Riksgälds-Contoiret har, i anledning af hvad berörde Förslag innehåller örn Tullmedlens ofverl alan de till Riksgälds-Contoiret samt om Vexel-uppköp genom Riksgälds-Contoirets försorg, Bonde-Ståndet, uppå dess Secreterares erinran derom att detta Förslag icke skulle kunna af Bonde-Ståndet, oförändradt antagas sedan Kongl. Maj:t uti svar till Riksens Ständer af den 3 dennes på Deras i berörde ämne aflåtne underdåniga skrifvelse i Nåder förklarat, att Kongl. Maj:t icke medgifver Tullmedlens afleverering till Riksgälds-Contoiret såsom en i dess administrerande myndighet ingripande och för öfrigt till onödig omgång ledande åtgärd och att i följd deraf Riksgälds-Contoirets uppköp af Vexlar för Stats-Contoirets behof skulle förfalla, funnit vid sådant förhållande återremiss till Stats-Utskottet af ifrågavarande Förslag till Reglemente för Riksgälds-Contoiret icke kunna undvikas. 556 Siats-Utskottets £etänkanden. Med anledning häraf liar Stats-Utskottet skolat anmäla , att sedan Högloft, Ridderskapet och Adeln samt Högvördige Preste-Ståndet och Yällofl. BorgareStåndet under den 29 sistlidne November bifallit Stats-Utskottets Förslag till Reglemente för Riksgälds-Contoiret, hvilket således redan då var af 3:ne af de Respective Riks-Stånden godkändt, så har berörde Förslag sedermera blifvit från Högloft.
Helsingius* Uppläst hos Samtliga Riks-Stånden d. 17 Julli Vördsamt Memorial! I följd af de beslut, hvarigenom Höglofl, Ridderskapet och Adeln, Högv. Prest-Ståndet och Ven 17 Juli. 1701 och Vallofl. Borgare-Ståndet till Bag-Utskottet återremitterat frågan, om förändring uti UnderUornstolarnes samt Hof-Rätternas antal och or» ganisation , får Utskottet nu, i detta ämne, vördsamt meddela sitt ytterligare utlåtande. De anmärkningar, som emot Utskottets förra Betänkande blifvit gjorda, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln, åf Herr Grefve Mörner, Herr Friherre Boye, Herr Friherre Stjernstedt, samt Herrar af Klinteberg, Ekorn, Hummelhjelm och Bergensköld , hos Högv. Prest-Ståndet, af Herr Biskoppen Doctor Rosenstein, Herr Professorn Doctor Wijkman, jemte flera af Ståndets Ledamöter, som med dem instämt, och hos Vallöf]. Borgare Ståndet, af Herrar Lagmännen, vice Tälemannen Landberg, Nensén, Noreus, Nolleroth och Rönqvist, Herr Cornmerce-Rådet Nordlindh , Herrar Borgmästarne Kjellander , Norström och Ullberg samt Grosshandlaren Trass , sammanstämma deruti, att det skall vara lämpligast, att låta i frågavarande ämne hvila, till dess Lag-Comitéen hunnit utarbeta förslag till fullständig Rättegångs Ordning och detta förslag, genom trycket, varit till allmän granskning utgifvet; men särskildt hafva Herrar af Klinteberg och Hummelhjelm samt Herr Borgmästaren Kjellander ingått i hufvudsakliga anmärkningar mot förslaget.
Då banken redan äger rätt alt upptaga lån för en gren af sin lånerörelse nemi. Handelsoch Näringsdisconten, så vore det orimligt alt vilja neka den en sådan rättighet för andra delar af lånerörelsen. Genom Utskts förslag har nu detta D en C A p r i I f. ra. blifvit stäldt på ett mycket bättre sätt än förut. Under närvarande föl hållande är jag bestämdt öfvertygad, att, såvida icke osannolika händelser inträffa, så behöfva icke banco fu Ilma k l ige använda den latitud, som blifvit dem medgifven, men skulle någon olycklig omständighet inträffa, så är det af vigt att de äga en så beskaffad latitud. På alla dessa skäl får jag hemställa till Husets pröfning, om det icke vore lämpligare att bifalla betänk., än alt genom en återremiss riskera att hela saken faller. Hr Mannerskantz: Det är ett ganska eget förhållande, att begge de värde talare, hvilka uppträdt emot mig, hafva på sätt och vis gifvit mig rätt uti mina åsigter. Både Gr. Frölich och Hr Rosenblad hafva erkänt riktigheten af min anmärkn. angående calculen. Jag fäster icke särdeles mycken vigt vid denna calcul, med hvilken jag blott hade för afsigt att visa, att tillgångar icke saknas till uppköp af räntebärande papper, och att för ett så nyttigt ändamål borde användas det betydliga öfverskott, som nödvändigt måste uppkomma. Jag liar ansett med ändamålet mest förenligt, att dessa räntebärande papper uppköpas på utrikes ort. Jag har icke bestridt den punkt Hr Rosenblad anser vara den vigtigaste, nemi. att medlen borde få fritt användas inom banken och icke fästas vid en viss rörelse. Tvertom vill jag göra medlen så rörliga som möjligt, och just häruti ligger skälet hvarför jag anser dem böra användas till uppköp af lätt realisabla räntebärande papper, hvilka kunna säljas då behofvet så fordrar.
Men frågan, som egentligen utgör föremål för Ståndets pröfning, tyckes vara deni huru och på hvad sätt skall lagförslaget företagas till granskning? Då tyckes det mig, alt, om R. St. skulle ingå uti ett slutligt afgörande, utan att K. M. förut yttrat sig öfver förslaget, det kunde hända, att K. Mi vägrade sin sanctiort till R. St:s beslut, hvarigenom R. St:s arbete till största de - *28 Den ii Juli e. m. len vore förgäfves. Jag har derföre alltid föreställt mig, att innan R. St:s pröfning vidtager, bör K. M. hafva uttalat sin opinion öfver förslaget, då jag supponerar, att den återstående granskningen icke skulle blifva så vidlyftig eller medtaga så mycken tid, som om en delegation af Stånden skulle utarbeta ett nytt förslag, hvilket blefve förhållandet, om förslaget §. för §. af Utsk. framlades för Stånden och med anmärkningar till Utsk. återremitterades, på hvilket sätt jag fruktar, att någon duglig lag icke kan tillvägabringas. När lagen kommer under R. St:s pröfning, bör den vara så färdiggjord, att några större omarbetningar icke komma i fråga, såvida ej väsendtliga förändringar antagas. Jag har Velat yttra min mening, att jag icke kunnat gilla den codifiering, som Utsk. föreslagit. Det är såsom en öfvergång, som jag ansett hvad som är gällande lag böra sättas bredvid förslaget, på det man måtte veta, hvad som är lag, innan man antager något nytt, hvilket jag anser så mycket nödvändigare, som jag redan i första §. af lagförslaget mötes af den omständighet, att genom densammas omskrifning meningen blifvit sådan, att i stället för att gamla Jagen föreskrifter, att den, som friar, skall vända sig till giftoruanhen, synes det af förslaget, som han först skulle vända sig till flickan, hvilken förändring jag likväl icke tror, att committe'en åsyftat, men som tillkommit genom det sätt, hvarpå §. blifvit redigerad; och derföre tror jag, att man bör Se, hvad som är lag, innan man borttager något. t*rihi Ehrenborgh:
Hola då någon! Hör! Hör! (Vingren och Lasse komma in.) FRÖKEN. FRUN. 327 Skaffa mig ett annat rum här i huset till i morgon. Jag vill inte bo derinne. VINGREN pekar åt dörren till höger. Der är väl ett rum; men det är inte så bra, som det nådig Frun har. Det är lika mycket. Jag vill ha det. Det är inte tillagadt; men om en liten stund skall det vara färdigt. Det mörknar. Om deras Nåder behagade gå in, så skall allt bli om en stund tillreds. Kom, min svägerska. Jag lemnar er inte förr än ni följer mig. Nå väl! Men det är för sista gången, och så snart mitt rum är färdigt, skiljas vi åt för alltid. (Under det hon går ut, mumlar hon:) Handtera mig på det sättet! Jag skall hämnas; ja, vore det hela HofRätten. Ni skall få se, Herr HofRättsRåd... En Skrifvare... FRÖKEN. FRUN. VINGREN. FRÖKEN. TIONDE SCENEN. LASSE ensam. Det var en besynnerlig Fröken. Hvad hon är ond! Hvad hon puttrar! Hvad hon är utspökad! Jag hade så när skrattat henne midt opp i synen. Men det börjar bli mörkt: jag måste gå efter ljus. ELFTE SCENEN. LASSE. CAPTÉN JERNHJELM. CAPTÉN kommer ur sin kammare. Han är klädd i Amiralitets uniform, med hatt och värja. Jag har hört en vagn. Är det inte Baron Blåstjerna, som kommer igen? Nej, det var en vagn som reste bort. Så snart han kommer, skall jag säga Herr Captén till. Det är bra. CAPTÉN. LASSE. TOLFTE SCENEN. CAPTÉN JERNHJELM ensam. (Han går och sätter sig vid tébordet, lägger sin hatt ifrån sig och lutar hufvudet emot högra handen. Han vänder ryggen åt dörren som är i fonden, så att de som komma derifrån, icke kunna se honom i ansigtet.) Min vän dröjer länge att komma tillbaka.
Ut» skottet tillstyrkte Lagförklaring, rörande an' svar för flere gångor förnyad oloflig brännvinsminutering; hvilken Lagförklaring Ridderskapel och Adeln torde finna skäl bifalla. Ropades starka Ja, jemte några Nej, Herr Grejven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad han tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Crusenstolpe, Magnus, anmälte till Protocollet sin Reservation emot Ridderskapets Och Adelns beslut. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 15 deni pes under N:o 181 afgifne, samt den 18 derpå följde eftermiddaggen på bordet lagtte, Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte .Betänkande, angående yrkad ändring, dels uti Kongl. R refve t den 6 339 Pen 2 5 September «■ m. Maji’ 1767, i afseende pä skyldigheten för scjr kander uti utsökning.?-mål hos Kongl. Majus Befallningshafvande , att anmäla, när sådane mål genom förlikning eller annorledes förfallit; dels uti Kongl. Förordningen den 31 Julii 1315, så vidt den innehåller, att vitén vid förklaringars infordrande ufi förenämnde mål skola förklarande parter föreläggas, Friherre Cederström, Jacob: De vid detta ämne, förra gången detsamma förevar, af Herr Ehrenborg gjorde anmärkningar äro så väl grundade, att jag skulle önska, det Ridderskapet och Adeln utan afseende på tre Stånds redan lemnade bifall, ville afslå Betänkandet. Ty ett i nförande af den deruti föreslagne författning skulle medföra den största oordning. Den, som har kännedom om göromålen på EandsCancel lierne, finner, att sådana omgångar äro oförenliga med den nödvändiga hastigheten af executiva mål.
Ryd - bergska donationen, blifvit öfver Rikets Ständers berörde framställning hörd, hade direktionen i underdånighet anmält, att som den af Staten bekostade navigationsskolan i Stockholm egentligen afsåge att genom undervisning i theoretiska kunskaper bilda skicklige sjökaptener och styrmän, under det att, för ynglingar med håg och fallenhet för sjölifvet, de största svårigheter merendels mötte att vinna tillfälle tjll sina anlags utbildande i det praktiska af detta yrke, direktionen på grund deraf ansett, att Rydbergs stiftelse kunde gagna i en riktning, som hvarken vore stridande emot eller intiängde inom den för Statens navigationsskola utstakade verksamhet och derföre beslutet, att donationsmedlen skulle användas för unga personers undervisande i det praktiska af sjömansyrket lör de delar, sorn tillhörde jungman, matroser, båtsmän, segelmakare m. fl., som egentligast förstås under benämningen sjömän, äfvensom i följd deraf vidtagit anstalter för »öfvandet» af en praktisk sjömansskola, tilläggande direktionen, att den, med orubbadt bibehållande af grundfonden, ämnude att, i den mån tillgångarne medgåfve, alltmera 24 Stats-Utskottets Utlåtande, JM 87. utvidga stiftelsen uti den antydda praktiska riktningen, men deremot ansåge sig icke kunna, ulan ett i laga lorm tillkommet domslut, till slaten afträda och för andra föremål, än som efter direktionens uppfattning brist med testators afsigt öfverensståmde, använda större eller mindre del af fonden.
Betänkandet innehåller visserligen irenne delar , och jag vill ej bestrida, ätt hvar del särskilt blifver till profning framställd 5 men jag kan dock ej annat Den 2 i Maji, 47 än förnya min anhållan,att hela Betänkandet måtte afslås. Jag vill till hvad jag förut yttrat, blott tillägga en omständighet, nemligen den, att ju mera man skärper straffen för tjufnad, desto svårare är det att upptäcka brotten. De flesta tjufvar kunna endast genom egen bekännelse fä lias , men om dödsstraff och brännmärkning införes , fruktar jag, atfc största delen af stölder icke skola uppdagas. Angående det föreslagna Rättegångssättet vid Ransakningar om stölder, får jag anmärka, att genom en Författning redan är föreskrifvit, att då tjufvar bekänna på sig sjelfva tjufnadsbrott, sannfärdigheten af deras uppgift genom correspondance med vederbörande i de Orter, der brotten skola blifvit begångne.bör inhämtas, innan de dit afsändas till Ransaknings undergående , och jag tror, att något ytterligare Correctiv emot den vanan hos tjufvar, att dikta på sig brott, på andra Orter begångna, för att under resan få tillfälle undankomma, icke är af nöden. Deremot anser jag det vara af vigt, att icke utan behof afvika från den grundsatsen, att Ransakning bör anställas i den Ort, der brottet är verkstäldt, hellst det föreslagrie undersökningssättet stundom dessutom kunde föranleda till mera omgång och tidsutdrägt, i händelse den tilltalades inställelse slutligen funnes nödig. Friherre Boye: Lika med Friherre Ce derström inser jag väl, att af den bättre anstalten med fångars forslande blir följden att min» dre fångar komma att rymmaj men jag tror 43 Dm 21 Maji, att ännu komma säkerligen 6 till 8 år att åtgå innan öfvertygelsen angående de nya svårigheterne vid rymningar medföra den verkan, att afskräcka från speculationen hos fån* garne; och emedlertid fortfar det onda, till svårighet för den skjutsande Allmogen. Grefve Spens!
Mig bär blifwit uppdragit att, ä Ridderffapets och Adelns wägnar, försäkra Herr Baron och Landt-Marffalken, om wär listiga tacksamhet för det wänffapsfulla, och det utmärkt owälduga sätt, med hwilket Herr Baron och Landt-Marffalken leder Ridderffapets och Adelns öfwerläggningar och genom sina lysande talenter bidrager till den enighet, som i ewerldeliga tider skall göra detta Riksmöte utmärkt, och Herr Barons och Landt - Marskalkens namn älffadt och högaktadt. Med ds warma - iso Den 28 Augusti. warmaste önssningar för Herr Barons och LandtMarffalkens wäl förena wi den, att uti Herr Barons och Landt-Marffalkens beständiga wänffap och förtroende fä wara inneslutne! Derefter förrättades Bankmans-wal, dä enligt deröfwer särskildt stället Protocoll, maldes för Z.te Afdelningen, Grefive Uö^venkseim, c-ixl Qustat, Capitain. iz:de Afdelningen, Friherre Armfelt, Otto, Ofwerste-Lieutenant. 2Z:dje Afdelningen, Herr Liltverllselm, OfwerJägma stare. Af Li:sta och ZZ:dje Afdclningarne moro inga Ledamöter tillstädes. Företogs Riddarehus - Utffottets, den 2Z sistledne pa bordet lagda Memorial, rörande Adelig wärdigl et, dock'utan rättighet till Adelian Privilegier, för Döttrar af de sedan den 6Iumi 1809^ i Adeligt Ständ upphöjde Personer. Herr palllman, Otto llrectiic, trodde, att detta ärende ej utan Constitutions-Utffottets föregäende yttrande kunde afgöres. Men ett sädant yttrande kunde, enligt Grundlagen, ej genom remist ifrän Sländet crhällas; det borde genom cnffilb Riksdagsmans Memorial begäras.