Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
stryker med handen genom hans hår. Nej, för jag kan inte låta bli att tycka om dig. Det är just det som är olyckan. VIGGO. Jaså! Det är en olycka. LILLY. Inte att jag tycker om dig; men att jag inte kan låta bli. VIGGO. Skulle du önska, att du kunde låta bli. LILLY. Ja, för när du så inte brydde dig om mig längre, så skulle jag inte heller bry mig om dig. VIGGO. Jaså! Ja men nu bryr jag mig händelsevis om dig rätt mycket, till och med. LILLY. Nu ja. VIGGO kysser henne. Ja just nu! LILLY. Men i morgon? VIGGO. Troligen i morgon också. LILLY. Ja men sedan? Framtiden? Den kan du inte svara för. VIGGO. Kan du det? LILLY. Jag tycker, att jag kan. Vi kvinnor känna visst i allmänhet djupare än ni män. VIGGO. Derom tvista de lärde. Men de lärde äro partiska det ligger nästan alltid en olycklig kärlekshistoria bakom deras visdom. De gamle ungkarlarne säga: »ha! kvinnorna äro trolösa!» De gamla ungmörna: »ha! männen äro flyktiga!» — Men historien lär oss, att det fins flyktigt och trofast folk både bland män och kvinnor. LILLY. Då måtte olyckan vara den, att de trofaste alltid förälska sig i de flyktige. VIGGO. Alltid? LILLY. Ja, eftersom en af dem alltid tröttnar. VIGGO. En sådan liten pessimist! Skrattar. Och så menar du, att eftersom du sjelf är en mycket trofast liten tös, så ... LILLY. Du får inte göra narr! VIGGO smeker henne. Kära barn! Hur kommer du på så dystra tankar? LILLY. Åh, jag har exempel nära till hands. VIGGO. Erna och Henrik? LILLY. Ja. VIGGO. Hvad vet du om dem? LILLY. Åh, du tror väl också, att man inte har ögon, fast man är ung och oerfaren. — Han är så svartsjuk och oresonlig. Och Erna VIGGO. Hvad är det med henne? LILLY. Jag vet knappt.
Af samina dag, angående förhöjning af den pension å Rikets Allmänna Indragnings-Stat, sorn, vid erhållet Nådigt afsked, blifvit Kongl. Räntmästaren G. D. af Wåhlberg tillerkänd. S. 1). Föredrogs och remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition den H dennes, i fråga om medgifvande af rättighet för Svensk man att i två eller flere inrikes städer samtidigt drifva handel. S. D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse den 30 sistlidne Oktober, angående resultaten af den nya lagstiftningen i afseende på bränvins-tillverkningen. Frän Hederv. Bondeståndet. S. D. Då nu justerades och godkändes § 5 i protokollet för den 8 i denna månad, förmiddagens plenum, tillkännagaf Sekreteraren, att, ehuru Bondeståndet, såsom protokollet innehölle, beslutat, att Kongl. Maj:ts deri omförmälde Nådiga Proposition, angående vissa ändringar i nu gällande stadganden om utskrifningssättet och inrättningen af Allmänna Beväringsmanskapet, skulle remitteras till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, hade likväl, genom felskrifning vid remisslistans upprättande händt, att deruti anmärkts, det den Kongl. Propositionen skulle remitteras till Slats-Ulskottet; hvarom sedan Protokolls-Utdrag i vanlig ordning expedierats. Med anledning häraf upplyste Ledamoten i Stats-Ulskottet Anders Pehrsson från Örebro län, att detta ärende i går stått å Föredragningslistan hos Höglofl. Statsutskottet; att dervid väl ifrån Bondeståndets sida anmärkts, att något misstag torda 28 Prot.-Utdrag den 12 November 1856. hafva härvid lörelupit; men att, med föranledande af remissens innehåll, Utskottet beslutat att återsända nu ifrågavarande Kongl. Proposition till detta Riksstånd, hvarför Anders Pehrsson hemställde, om icke genom Protokolls-Utdrag härifrån såväl Höglofl.
Af hvad jag nu haft äran anföra, finner man, att med frå - 1) e n 28 Januari. 547 gan om lagmansoch kumnersrältcrnes indragning, sammanhänga flere uti hela vårt rättegångsväsende djupt ingripande principfrågor, hvilka, ehvad Frih. Stjernstcdls förslag antages, eller hvilket annat som helst, fordra noggrant begrundande, och det är i anledn. deraf, som jag finnér mig lifligen uppmanad att tillstyrka 11. o. Ad. att, vid fallandet af sitt beslut i denna fråga, för sin del förfara med all den omtänksamhet, som det, efler mitt omdöme, tillhör R. St. att i ett så vigtigt ämne iakttaga, isynnerhet som den_ nu framställda delen af frågan endast utgör dess ena sida. Afven med antagande deraf, att Frih. Stjernsledls förslag vore så val till sina grunder som lill alla detaljer i juridiskt hänseende fullt tillfredsställande, återstår alt tillse, huruvida det icke i allt fall, såsom Utsk. ansett, är äudamålsenligast, att man, på samma gång man beslutar en så djupt ingripande förändring, som den nu är i fråga, är betänkt pä att utvidga hofrätterne med ett nog tillräckligt antal ledamöter, för alt kunna motsvara de förökade göromålen, eller om förändringen bör beslutas och utföras utan alla garantier emot hofrätternes öfvcrhopande med arbete. Utsk. bar i sitt betänk, framlagt skälen för den förra åsigten och jemväl sökt ådagalägga otänkbarheten deraf, alt icke hofrälternes göromål skulle komma att i ganska betydlig mån ökas; den motsatta åsigten går derpå ut, alt del icke skall vara så farligt med hofrälternes förökade arbete. Det är visserligen möjligt, ja tilt och med sannolikt, erkänner man, att deras arbete i någon män kommer att ökas; men det är lids nog, anser man, att när behofvet inträffar, förordna om hofrälternes förstärkning; kommer dag, kommer råd, menar man.
Sparre, förra gången denna fråga förevar, uttryckligen lillkännaf alt han icke ämnade begagna någon slags advokatyr i frågan och jag således måste antaga, att den deduktion, som den värde Gr:n nu afgifvit, alldeles icke är advokatorisk, så får jag förklara, alt jag icke fattar, huru något lagbud skall blifva beståndande inför Gr. Sparre, om lian skulle öfvergå från argumentation lill advokatyr. Denna Hr Gr:ns argumentation hvilar hufvudsakligast på den omständighet, att då K. M. eger makt att suspendera rättigheter eller uphäfva redan beviljade licenser, så skulle, derest vid de privilegierade brännerierna tillverkades flera 100.000 kannor bränvin örn dagen under en tid, då hungersnöd hotade landet, K M. vara mycket klandervärd, om han ej begagnade sig af sin omnämnde rätt. Det är sanut, att K. M. bar rättighet att suspendera beviljade licenser samt att denna rättighet, hvad bränvinsbränningen beträffar, finnes K. M. tillförsäkrad i grundlagarne, och icke ensamt i bränvins-förordn:n, men deraf följer ej att R. St:r böra nu begära att K. M. ville begagna denna rätt i afseende på pressjäst-fabrikerna. Det exempel Gr. Sparre framdragit är icke hit hänförligt; han talar om det förhållande som vore för band, om landet hotades af verklig nöd, — om folket vore nära att dö hungersdöden. Nöden bar ingen lag, som man säger — men någon sorts nöd tyckes mig icke nu stå för dörren. Och endast verklig nöd skulle, efter min föreställning, kunna rättfärdiga R. o i Ad:s handlingssätt, om Ståndet nu, med förbiseende af andras rättigheter och med frånträdande af sitt en gång fattade beslut, antoge ett förslag till underd. skrifvelse, deruti R. Sl:r skulle begära, det K. M. måtte återkalla en rättighet, som lian en gång beviljat, och detta utan annat verkligt motiv, än att några pressjäst-fabrikanter lyckades göra god vinst för året.
B. 378, 649. VII. A. 105. E. 335. — N:o 67. i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 37, öfver väckt motion derom, alt Kongl. Förordningen den 1 Maj 1810, som innefattar förbud att, vid försäljning af fast egendom, göra förbehåll om rätt lill densammas återlösande, måtte tilläggas relroactiv verkan. VI. B. 378. A, 649. ( 87 ) LagUtskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlätanden: — N:o 68. i anledning af återremiss af en punkt i Utskottets betänkande Nio 31, angående förändring i vissa delar af nu gällande lagsladganden om giftorätt och arfsrätt, m. m. VI. B. 615. VIL E. 4. B. 68. A. 160, 210. E. A. 252. -—- N:o 69. i anledning af väckta motioner om upphäfvande el ler ändring af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående hvad iakttagas bör vid handel om lösören, som köparen låter i säljarens vård qvarblifva. VII. B. 330, 333. A. 336, 404. — N:o 70. med förslag till sammanjemkning af de inom Riks Ständen fattade skiljaktiga beslut, i anledning af Utskottets betänkande N:o 52, rörande indragning af Lagmans-, Kämnersoch Riddaresynerätlerne. VII. B. 333, 352. A. 405.
Flirtations, bara flirtations – förhållanden så bleka och blodlösa, som skuggor af lidelse Och åter sjönk hon ihop i hopplös ångest, i förakt och leda för sin egen svaghet. Var der då någon, som mötte hennes blick, så kunde han förfäras öfver dess skygga, dunkla tomhet. »Men, barn, hvad är det då? – Är du sjuk?» »Snälla pappa, ängsla dig icke. Det är bara nervositet – mot vårarna är det ju alltid sämre.» Ensam bar hon det. Mot sina föräldrar var hon som vanligt – vänlig, jemn – spelade schack och promenerade med öfversten, skrattade åt sin mors qvicka, ofta alltför skarpa utfall mot deras umgängeskrets. Men allt efter som våren led, desto blekare blef Berta, och der begynte komma breda, mörka ringar kring hennes ögon. »Bleksoten tar till,» sade läkaren. »Fröken tål icke denna Stockholmsluft och balatmosfär – har visst också öfveransträngt sig i vinter? Det blir bäst, att vi skicka henne utrikes Hvad säger fröken om en liten tur till Schweiz – alppromenader och getmjölk?» Berta smålog. »Tack, doktor. Det är ju ett angenämt recept, ni der ger mig – bra mycket bättre än kinaoch jernpiller. Bara det nu också kunde hjelpa.» »Åhja», han drog på orden. »Naturligtvis. Låt oss bara försöka. Men då han kom i trappan, mumlade han för sig sjelf, under det han betänksamt tog sig en pris. »Gud vet, hvad der egentligen skall bli af henne. Hon går och ödelägger sig sjelf. Giftas bort skulle hon, stackare.» Raffinerad, abnorm och blaserad! – vackra ord det der om mig. Hon skrattade lågt, slog ihop den stora solfjädern och gick ett par steg ifrån honom – bort till stenmuren mot kajen. Solskenet föll varmt och brännande ned öfver hennes blondt-cendréhår och röda satinsklädning, hvars veck på öfversidan gnistrade skarpt som vin mot ljus, under det att skuggorna mellan dem voro nästan svarta. Herrn satt ännu qvar i skuggan – starkt tillbakalutad mot trädgårdsstolen, det ena benet slaget öfver det andra.
Han steg ögonblickligen upp, lemnade henne platsen, och ett par minuter derefter var hon helt och hållet inne i spelet, punkterade och satsade, medan hon med uppspärrade näsborrar och ett frivolt leende kring Bachantläpparne hörde på de artigheter hennes kavaljer sade henne i örat, der han stod bakom henne och syntes inbegripen i ett noggrannare studium af hennes hvita, framåtböjda nacke. Min vän Cordier är visserligen, hvad fransmännen nu för tiden kalla »un gommeux», men en högst oskadlig och förståndig sådan. Hans lif är jemförelsevis regelbundet, han ingår aldrig någon ny förbindelse utan att bryta den förra, han spelar, men icke öfver en viss summa, såväl då det gäller vinst som förlust, och det är vackert nog, då man är enda son och arfvinge till en parfymfabrikör i Dijon, som är bottenrik och icke begär bättre, än att hans »kära gosse» skall slösa bort penningar. Nå, vi sutto en dag, Cordier och jag, på ett kafé snedt emot spelhuset och läto vimlet, som kom från jernvägsstationen passera förbi oss och försvinna genom Kasino-portiken. »Hur har ert spel gått i dag?» frågade jag. »Åh dåligt», svarade han, slående af askan på sin cigarett mot tallriken på ett tändsticksställ, »ordspråket har rätt, då det säger: rouge on noire Blanc gagne toujours – nåja, i morgon går det väl bättre.» »Men tröttnar ni icke på att ligga här och vinna och förlora.» »Tröttnar, nej hvarför det? Jag frågar er, fins det väl någon plats i verlden, som öfverträffar Monte Carlo. Paris, säger ni, nåja, men lifvet der är så förtvifladt bråkigt. Jag är der ett par månader, men föredrar Nizza. Kom bara i håg hvad som alt fins vid Monte Carlo, åh, det är en riktig mikrokosmus, försäkrar jag er, som ger en hela verldslifvet i miniatyr. Härigenom går ju hela reslifvet med allt sitt vagabondage, här ligga friska och sjuka, qvicka och dumma af alla nationer, och alla dras de vid näsan på ett eller annat vis.
I afseende på dea af flere värde Talare yrkade nedsatt - 174 Den i3 Mars f. m. ning af beloppet, tror jag, att just afPas sevolanceCassans Räkenskaper skall finnas, att någon annan skälig indragning i utgiften ej kan äga rum, än den, som tillvägabringas genom att indraga Commissariaterne'. För öfrigt mätte all farhåga för medlens orätta användande kunna försvinna, då Rikets Ständer hädanefter skulle äga att granska förvaltningen» Hvad Grefve Horn yttrat och hemställt om vidtagande af indragningar å Armeens numeraire, för att såmedelst betäcka kostnaden till Indelta Armeens underhåll vid möten, torde icke vara en fråga af beskaffenhet att vid detta tillfälle kunna upptagas och discuteras; och då samme värde Talare derjemte ansett, att, derest afgiften ej kom me att utgå genom Bevillning, Contracter borde'upprättas emellan Kronan, å ena, men icke Rustoch Rotehållare, utan Soldaterne sjelfve, å den andra sidanj får jag deremot till den värde Talarens eget jemte Ridderskapets och Adelns bepröfvande hemställa, huruvida ett sådant förslag nu vore verkställbar och, om icke en sådan transaction, om den än kunde bringas i någon slags verkställighet, skulle tungt återfalla på Rotehållarne, ja sannolikt vida tyngre än det onus, man derigenom velat undvika, Herr von Ileynne, Georg: Om jag vore van att se på min egen belägenhet, då jag Den i3 Mars f. in. yttrar mig inför detta Stånd, skulle jag gilla det andra af StatsRådets Ledamöter inför Konungen fores!agne alternatif, att nemligen lägga underhållet för rotekariarne under deras möten på hela nationen genom Bevillning. Men då jag utgår från rättsprincipen, bekänner jag öppet, att det förefaller mig främmande, att någon annan inom provinsen, än Rotehållaren, skall vid möten och exercice-tider underhålla Soldaten, emedan sådant icke öfverensstämmer med Rotehållarens af ålder erkända skyldighet och Indelningsverkets esprit.
Det i Tölö socken befintliga skolhus har numera blifvit försåldt och skolan upphört. I Fjärås socken är deremot inrättad en skola och lärare antagen med bestämd lön. Lancasterskolorne i Weinge och Skummeslöf fortfara ännu, och hafva under dessa fem åren 446 barn njutit undervisning i den förra oell 470 barn i den sednare skolan. För öfrigt är undervisningen ambulatorisk. Hälsovården besörjes nu som förut af 2:ne Provincial-läkare, den ena stationerad i Kungsbacka och den andra i Halmstad, samt 2:ne Lazarettsoch 2:ne Stadsläkare. Lazarelten här och i Warberg hafva under denna period blifvit satte i förbättradt och mera ändamålsenligt skick, hvarigenom allmogens förtroende till dem betydligen ökats. Vaccinalörer och examinerade Barnmorskor finnas att tillgå i alla städer och några landtförsamlingar. Derigenom att flere af Possessionaterna åtagit sig årligen sammanskjuta en viss summa, utom den lön, staten beslår, häfver en Djurläkare för södra delen af Länet kunnat antagas, med station i Halmstad. Fattigvården är på flera ställen ej så ordnad den borde vara och blir allt mera betungande, derigenom att under goda år en mängd folk, utan annan utväg till bergning än sin arbetskraft, obetänksamt ingå äktenskap, och hvilka sedan under missväxtår, då arbete ej så lätt erhålles och betalningen dessutom ej betäcker lefnadskostnaden, falla fattigvården till last. Äfvenledes besväras de, som vid allmänna landsvägarne äro boende, utaf sjömän, gesäller och annat löst folk, hvilka stryka omkring hela riket, under föregifvande, atL söka arbete, hvartill de vanligen sakna både förmåga och vilja. Uti Gästgifveriernas antal har ingen förändring inträffat. De tider af året, då allmogen ej behöfver vid jordbruket använda sina hästar, är den, synnerligast i norra delen af Länet, angelägen att få skjutsa samt upptager resande under vägen före ankomsten lill Gästgifvaregården. Sparbankernas i Halmstad och Warberg verksamhet har fortgått och förtroendet till desse välgörande inrättningar allt mer och mer rotfästat sig.
Arfvoden och andra inkomster af allmänna medel. Ljuspenningar. Sportler i medeltal. Summa. föreslagit löner och arfvoden. btats-Utsk. föreslår löner och arfvoden. R:dr. Ö. R:dr. ö. R:dr. Beloppet, sorn först efter det vice AdvokatFiskalen J. W. Lind lenina! sin tjenst bör utgå och då af de åt honom anslagne 1,700 R:dr, upptages nu endast inom linien 1,000. N u varande K.-gl. Maj:l föreslagit löner och arfvoden. Löner på stat. Arfvoden och andra inkomster af allmänna medel. Ljuspenningar. Sportler ' i medeltal. Summa. Stats-Utsk. föreslår löner och arfvoden. R:dr. ö. K:dr. Ö. R:dr. R:dr. ö. R:dr. ö. T:pt T:pt Nuvarande Löner på stal. Arfvoden och andra inkomster af allmanna medel. Ljus pennin gar. R:dr. 118,900 94,637 600 450 1,350 Transport farande åtnjuta andelar, på lika sätt som hittills, i böter, ådömda till följd af anmärkningar vid räkenskaper , samt 15 proc. af andra medel, som till följd af gjorda anmärkningar inflyta i Kronans eller annan allmän kassa, med de nu föreslagna nedsättningar för vissa fall. Väkthetjeningen. 1 l:sle Vaktmästare 1 Vaktmästare 3 D:o De för Vaktbetjeningen utförda sportler utgöras af sigill-penningar, hvilka för anmärknings-mål numera upphört, men annars äro ämnade att fortfarande uppbäras på lika sätt som hittills. Öfvertalige Tjenstemän. 1 (Prolo-) Notarie 1 Kanslist 1 Vice Advokat Fiskal 1 Revisor af högre lönegraden 1 D:o af lägre d:o 22121,300 Transport Stats-Ulsk. föreslår löner och arfvoden. Hör till Slals-Utshollets Utlåtande M 136. 17 Nuvarande K:gl. Maj:t föreslagit löner och arfvoden. Löner på stat.
Afd. 1. §§.39, 4o, 4i och 43> under benämningen: ’ Banco-Stalens indelning och Löneförmåner J3 antalet af de personer, hvilka tillhöra Bankens nuvarande fyra Ordinarie Tjenstegrader, jemte hvad en hvar af desse personer, i och för sin tjenstebefattning, äger atti lön och arfvode åtnjuta, de löneinkomster, hvilka blifvit anslagne till Bankens Cassa-Skrifvare samt visse af Verkets Extra Ordinarier, åtskillige belopp, uppförde å Bankens Aflönings-Stat, för visse serskilde uppgifne befalLningar, samt antalet af Bankens Ordinarie Vaktbetjening, jemte den lön och det arfvode, hvar och en af Vaktbetjeningen äger att åtnjuta, dels ock uti Art. 7, §§. 242 och 243, under benämning, Anordningar å Bankens Omkostnads-Bäkning, först årlige Anslag till visse personer inom Banco-Verket, utöfver deras på Stat åtnjutande löneförmåner samt åtskillige, under serskilde Litteris uppgifne årlige Arfvoden, hvilka, i stället för eljest erforderlige tjensler med Lön på Stat komma att, tills vidare, af Bankens Omkostnads-Räkning utgå, med de derjemte uti §§. 43 och 244 intagne stadganden; i den förra, att totalbeloppet af de Löne-anslag, som uti §§.39, 4°> 4l oc^ 42 voro upptagne, icke få af Fullmägtige i något fall öfverskridas, samt nli den sednare likaledes, att sammanräknade beloppet af de uti §§. 242 och 243 upptagne anslag och arfvoden icke i något fall finge öfverskrida den summa, hvilken i dessa §§. vore för sådant ändamål anvisad; men alt deremot, uti Art. 3, Afd. 3 af samma Banco-Reglemente, under benämningen:
Det har varit tillfredsställande att erfara det förmånliga arbetsresultatet vid Trollhätte-canal; men torde det ännu för R. St. återstå att taga medlen till arbetets fortgång i närmare öfvervägande. Hvad vår fosterländska bär utöfver sina vanliga reg:smöten och större öfiiingsläger sedan sista riksdag utfört, väntar man till följe af throntalets löfte med särdeles nyfikenhet få höra. Ett tillfredsställande löfte är oss i throntalet gifvet, att hvad som är ulförbart och nyttigt aldrig skall af Konungen lemnäs utan afseende vid fråga om de högst nödiga förändringarna i vårt representationssätt; och derföre är också den allmänna tacksamheten på förhand oinskränkt. — Detta löfte lemnar äfven ett glädjande hopp om K. M:s sanction till det af R. St. nu antagna förslag till en förbättrad Statsrådets organisation, och tager man för afgjordt, att de nya rådgifvareplatserna komma alt besättas - Den 26 Februari f. 10. 385 las af män, som härleda deras anspråk ifrån förtjenst och skicklighet, men icke från deras börd; då det för vinnandet utaf det stora önskansvärda målet af ett pålitligt förtroende, de båda Statsmakterna emellan, helt säkert blifver nödigt att sammansätta Ministeren efter andra grunder, an hugskott, relationer, en redan vunnen höjd på ernbetsm an na-hierarkiens trappa, eller endast ifrån K. nåd som utgångspunkten. Vid tillfället af ett svar på throntalet, skulle jag önska en sådan mening uttryckt, såsom den lindrigaste kritik af det sedan alltför länge tillvarande systemet, och såsom eti uttryckt önskan i afseende å det blifvande. — •lag ville, att ett svar på throntalet skulle vördsamt, men bestämdt, uttala It. St:s behof af personella garantier för sitt förtroende till Styrelsen. Jag ville, alt ett svar på throntalet skulle ärligt och öppet uttala It.
St. skola hvart 5:te år sammankomma, d. v. s. att Ständerna skola sammanträda 5 år, efter det de sednast sammanträdde, incn icke att 5 år skola vara emellan hvarje sammanträde. Jag vill t. o. m. gå så långt uti mitt medgifvande i detta hänseende, att, i fall det stadgades i grundlagen, att riksdag skall hållas hvart 5:te år, någon sådan tydning, som BondeSt. och ordföranden i Constit.Utsk. gifvit åt §:n, måhända skulle kunna låta höra sig; men i betraktande af den bestämda ordalydelse, som uti den åberopade §:n förekommer, anser jag någon annan slutsats deraf, icke utan uppsåtlig misstydning, kunna dragas, än att tiden för den nästk. riksdagens början skall beräknas från begynnelsen af den föregående riksdagen. Jag medgifver visserligen, att den af Gr. Horn yttrade åsigt äfven är grundlagsenlig, att Ständerna kunna sammanträda på 5:te årsdagen efter föregående riksdags början; men jag håller dock före, att grundlagen i detta fall, då deruti stadgas, att R. St. hvart 5:te år skola sammanträda, lemnat valet åt Ständerna att utsätta den dag under loppet af 5:te året, då nästa riksdag skall börjas; och som jag, för min 8o Den i5 Januari. del, godkänner det skäl, på grund hvaraf Hr Gr. o. Landtm. föreslagit den i5 Sept. i83g såsom den dag, då R. St. till nästa lagtima riksdag skola sammankomma, får jag förnya min anhållan om den propos., jag i mitt förra yttrande redan tagit mig friheten begära. Hr Hjärne, Harald: Jag för min del fäster ganska liten vigt vid resultatet af den fråga, som nu discuteras, dels emedan erfarenheten visat, att våra flesta riksdagar sedan 1809 varit urtima, och dels emedan jag tror, att många af de beslut, som äro fattade vid denna riksdag, till sina följder komma att bestämma K. M. att, innan 5 år tilländagått, sammankalla Ständerna, och att de således komma att träda tillsammans före den dag, som de nu för nästa lagtima sammanträde komma att bestämma.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 17 Transport Runt R:dr 786: 87^. 10,72 4: 52. för Sjuksköterskan för officerarne från 62^ till 75 öre om dagen jemte förut åtnjuten naturaportion eller årlig tillökning af 45: 62^. Indelta Arméen. Kavallerioch, Infanteri-regementena. — Derest, på sätt Kongl. Maj:t här ofvan vid »Krig s-kollegium» föreslagit, f. d. chefslönen vid Adelsfane-regementet varder till statsverket indragen, emot vederlag, bland annat, af 6,287: 44. såsom fyllnad i aflöningen vid Lifregementets Grenadier-corps samt Uplands och Södermanlands regementen, kommer det kontanta anslaget i Riksstaten till indelta kavallerioch infanteri-regementena att erfordra förhöjning med det här utförda beloppet eller från 402,703 R:dr 69 öre till 408,991 R:dr 13 öre. Löneförbättringar vid Indelta Arméen. — Kongl. Maj:t föreslår, att det för ifrågavarande ändamål nu utgående årliga anslag 100,000 R:dr, hvilket, enligt Rikets Ständers skrifvelse den 17 Oktober 1863, blifvit beviljadt endast för innevarande statsregleringsperiod, måtte, af de i Statsråds-protokollet anförda skäl, äfven efter nu löpande statsregleringsperiods slut, tillsvidare få utgå med oförändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter. Värfvade Arméen. Då större eller mindre brister årligen uppstått i anslagen till Garnisonsregementenas kokinrättningar, vill Kongl. Majit föreslå följande förhöjningar i dessa anslag: för Lifgardet till häst R:dr 900 » Hussarregementet Konung Carl XV 900 » Svea Lifgardet 500 » » » » Andra Lifgardet 250 Svea Artilleriregemente 1,050 Göta d:o 800 Wendes d:o 350 » Fyrverkare-corpsen 75 2,275: — Artilleribatteriet i Hernösand 50