Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Statssamt Allm. Bcsv.- och Ekon.-Viskottcns Utlåtande, N.o 128. 3 Den Åsigt, i afseende på folk-undervisningen, liar dessutom Idifvil yt - rad, all folkskolan, i sill nya oell lo' brill rade skick, alltid lionie uppkomma fritt och otvunget, endast till följd af det inom hvarje forsa uddig err kända behofvet deraf; att det således borde lemnäs församlingarrie öppet att sjelfve, i mou af detta behof, besörja sina uudervisnings-anstalter, samt att Staten endast borde på tjeniigt sätt befordra och lätta de serskilda menigheternas bemödanden i afseende härå; och har denna ordning ansettjs lemna den bästa möjliga borgen för undervisnings-anstallernes ändamålsenliga begagnande. Derjemte har blifvit anfördt, att, för det uppväxande slägtets bildning samt för dess förkofran och trefnad, fordras i framsta rummet, alt hvarje samhälls-medlem lemnäs tillfälle att, jemte insigt uti läsa, räkna och skrifva, inhemta färdighet uti något visst yrke, för att deraf kunna bereda sig utkomst och samhället gagn. Hvad först angår de anmärkningar, som blifvit gjorde mot Utskottens framställda åsigt af förhållandet mellan den undervisning, som lemnäs hemma i föräldrahuset, och den, som i skolan meddelas; så förneka dessa icke egentligen riktigheten af Utskottens åsigt, utan gå i synnerhet ut på att visa, att föräldra-undervisningen vid sjelfva tillämpningen dels inskränkts inom trångare utrymme, än som vederbordt, dels gjorts alldeles umbärlig, och derigenom motverkats; samt att skolundervisningen gör föräldrarne mer och mer likgiltiga för sin pligt att sjelfve undervisa sina barn, och atl dea dessutom är i flere orter alldeles oanvändbar. Utskotten kunna så mycket mindre hafva åsyftat att nedsätta föräldraundervisningen eller göra den overksam, sorn de öppet uttalat sin öfverty* geise om dess stora vigt och värde, ja äfven i vissa hänseenden erkänt dess företräde framför skol-undervisningen.
Förmodligen hade Wrangel varit den bortgångne Strusshjelms kamrat eller gynnare; och det var dessutom i ett så mäcenatiskt tidehvarf en ganska vanlig sed, att fattiga, men snillrika gossar och ynglingar vid sina studier understöddes af förnäma herrar. Icke dessmindre ådrog det, hos några, Wrangel sjelf misstankar för ett lönligt faderskap. Voro de grundade, så upplefde hans fadershjerta deraf en ringa glädje. Såsom student kom ynglingen till Vestergötland, och förälskade sig der i en fröken, som ock besvarade hans låga. Hennes verkliga namn var Magdalena Sjöblad, dotter af en Löjtnant vid Vestgöta Infanteri. I Lucidors kärleks-qväden heter hon än Margaris78, än Castalinna, än Iris o. s. v. Det var tvifvelsutan hans sällaste tid, när han till henne qvad: Ditt sol-stråland’ ögonpar Tänder elden, som jag har, Och har gjort mig snart till aska; Sedan sorg min lyckas lopp, Samt min kropp Vill med tidig död förraska, Utan hopp. Dina kinders rosenfärg Torkar ut min blod och märg: Dina läppars skönhet skiner, Som corall och purpur ler; Ja, hvad mer, Som de rödaste rubiner Färgen ger. Då skall jag, med sorglig fröjd, Dock i grafven bli förnöjd, Att jag har för din skull lidit, Margaris! min själs behag! Andra Jag! Och intill min dödsstund qvidit Natt och dag. Följande täcka visa, i hvars början den sista tanken upprepas, tillhör ock denna tidrymd: Iris, allrabästa vän! Ack! när ser jag dig igen, Och får med dig tala? När upprinner dock den dag, Att min själ, mitt andra Jag, Du, mig skall hugsvala? När sig solen till sitt lopp Reser utur hafvet opp, Reser ock min jemmer; Mer, än hon, den stillastår; Ty min sorg ej nedergår, När sig solen gömmer. När se’n natten öfverhöljt Molne-kappan, månen, följd Utaf stjernor, skiner: Qvälja Morphei drömmar mig, Att jag, fåfängt glad! ser Dig, Som allt qval upptiner. Mången skönhet finnes här,
Jag har blott velat nämna detta såsom en upplysning för deni, sota ej öfvervarit diseussionen från början. Hr Rosenblad: Då tre förslag om behandlingssättet blifvit framställda, lärer det vard bäst, att pröpos. göres på del ena efter det andia; och som förslaget att taga Utskms betänk, till grund för föredragningen står främst i rangordningen, anhåller jag, att propostua ställas i enlighet dermed. fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förnyade sin förut gjorda; propos., om R, o. Åd. behagade, att detta mål skulle punktvis afgöras. Ropades ja. Ex. yttrade, att flera preliminärfrågor blifvit under discussionen framställda, hvilka borde afgöras, innan man kom till hufvudsaken. Den första hade blifvit framställd af Frih. Boye, Ludv., hvilken begärt, att 2 cap. i förslaget skulle föredragas före det första. H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla, hvad Frih. Boye sålunda yrkat. Ropades nej; H. Ex. yttrade vidare, alt ytterligare fråga uppstått om hvilket förslag, antingen Utsk:ns eller det äf Gr. Frölich i dess reservation afgifna, eller ock Hr Stråles borde tjena till grund för föredragningen. H. Ex. hemställde,- om icke R. o. Ad. skulle linna formenligast, att Utsk:ns förslag dertill bestämdes, då hvar och en i alla fall äger sitt i motsats mot detsamma göra sin mening gällande.- Bifölls. Frih. Boye, Ludv.: Jag skulle förebrå mig sjelf, orri jag icke ansåg R. o. Ad. lika grannlaga om bevarandet af den lätt till pröfning, sorn efter grundlagen tillhör hvardera StatsmagteU. För min del är jag lika grannlaga att ické afstå någon rättighet å R. Sirs sida, som att bevara'den andra Statsmagteus prerogativer.- Men nu framställer grundlagen en olika behandling af Olika ämnen, af civillagsfrågor Och önskningsmål.
Lärares anskaffande och Skolors inrättande bör sältas i verket inom loppet af fem år, räknadt från det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero på Församiingarne sjelfve att bibehålla de redan varande Skol-lärarne, dock med skyldighet för desse alt iagttaga och uppfylla stadgandet, i afseende på bibringandet af här nedan bestämde kunskaper. Den lid, Skolorne, så de fasta som flyttbara, årligen böra hållas öppna, bestämmes i Skol-styrelsens Reglemente. Den, det vill, voterar Ja; den, det icke vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages lill contra-proposition, att, i stället för 2:dra, 3:dje och 4:de momenten i 1 §. af Utskottens förslag, införas följande stadganden: I hvarje Pastorat bör finnas en eller flere Folk-skolor, antingen fasta eller flyttbara, efter Communernes eget bestämmande. Åt Skol-styrelsen inom hvarje district vare hufvudinseendet å dervarande Skolor anför trod t. Lärares anskaffande och Skolors inrättande bör sättas r verket inom loppet af fem år, räknadt från det Författning i ämnet blifvit kungjord; kommande det att bero på Församiingarne sjelfve att bibehålla de redan varande Skol-lärarner dock med skyldighet för desse alt iagttaga och uppfylla stadgandet, i afseende på bibringandet af här nedan bestämde kunskaper. Skola skall, för undervisning, hållas öppen vid den tid eller å de tider, som Skol-styrelsen bestämmer. 6 Statssamt Allm. Bes v.- och Ehon.-Utslottem. Utlåtande, N:o r 98. Derefter anställes votering i hufvudsakén, efter följande proposition : Utskottens af Ridderskapet och Adelil samt Borgare-Ståndet gillade förslag till 2:dra, 3:dje och 4;de momenten af irsta §, anlages så ly dande: ard ra momentet: I hvarje Pastorat bör finnas minst en fast Skola, under inseende af Skol-styrelsew.
— Caucelli-Rådet von Hattm ans dorff*, 2:dra afdelning. *84 Tulloch Öfver-Post-Directeurerne närmare bestämmes : börande han vara Ledamot i Kammar-Collegium, då ärender rörande Rikets Skattläggnings-verk der förekomma *), Uti ett af de afgifne förslagen är hemställde**. ), om icke Öfver-Intendents-Ambetet, som redan har befattning med en de! af Slottsvården, och som lämpligen skall kunna helt och hållet öfvertaga den, både för Stockholms och de öfrige Kongl, Slotten, hvilka ej till särskildta behof användas, borde hafva under sin vård Slottsbyggnaderne, dithörande Kyrkor, Trädgårdar, Parker, inventarier och husgeråd, silfver, linne, målningar, bildstoder och prydnader m. m., som icke äro den Kongl. Familjens enskilda, utan Kronans, till dess begagnande, upplåtna egendom. Detta förslag åsyftar, att bereda enhet och samband i allt hvad till Slotts - förvaltningen hörer; men då fullständig kännedom om beskaffenheten af alla detta slags Kronans tillhörigheter bör kunna vinnas genom de berättelser, som, efter hvad Utskottet här förut antagit, böra tiil KammarCollegium ingå; och tillsynen samt vården af nämnde egendom i *) Jemnfor Committerades betänkande, sid. 8r. *#) Cancelli - Rådet von Hartmansdorff, sednare afdelningen. 185 öfrigt lämpligen icke lärer kunna uppdragas någon annan ämbetsmyndighet, än dem af Hofbetjeningen, Kongl. Maj:t täckes densamma anförtro, och hvilka i vanlig ordning, eftec behöriga inventeringar , derföre blifva ansvarigej same Öfver-Jntendents-Ämbetet dessutom är att anse såsom en vetenskaplig bildnings-anstalt, hvilken icke bör med Drätselförvaltningen sammanblandas ; så har Utskottet icke trott sig till detta förslag böra tillstyrka bifall.
Jag får den äran i ödmjukhet hemställa, om icke Lagens stadgande i hwad, som r-örer Arfwejord, torde böra wara orubbade. Jag får äfwen tillägga, ak, efter hwad nyst är yttradt, en Jordägare kan förstöra sin ärfda Egendom, och kan man förstöra sin Egendom, sa kan man ock grrenäsl-a borrt den; men hwad blefwe detta annat än er sätt mera at göra sina arfwingar orätt. I anledning häraf kan jag för min del ej annat proponera, än at Lagen i detta nial matte fa förbljswa sadan, som den är. Äfwenwal torde Högloflige Ridderstkapet och Adeln tillära mig at a nyo yrka omyndigas rätt. De» kan ej genom Lagens stadganden nog försäkras. Rättigheten ac afhända en annan sin Egendom, dea har ej en Förmyndare och den bör han aldrig kunna fä. Herr I^e^onckolpe, sson ar -8smnel. Jag förenar mig nied Herr Greiwé» och krsliäemen kustö derom, ak icke annat ämne bör vsnnlerss, än thet Köngl. Majtt exprests rämnt; men icke eller kan nägon fräga förbigås. Uti Konungens Nädiga kropo» lirum äro syra särMldta ämnen framställta, som puukre ivis böra belwaras; nämligen: ak Köp icke skall bryta Legostämma ä Lander; ac wista ä^mfättaö, hwaröftver Z84 Landlös och ärrenäs-OamrLÄer ej fä sträckas, ak de inom wist cid, wid Domstolen upwisas och imecknas; och at Jnlecknmgsoch Fordrings, Agares rätt iakktages. Jag wägar ingalunda tjlsiyrka, at något häraf urelcmnas. Friherre Xsntingsbauken, ^ Ib re c hr. Jag instämmer med Herr Idenor, stolpes anförande kil krorocollet, i synnerhet uti det afseendet, at i., 2. och Z. §§. ut! XVI. Cay. Jorda.
Mig synes det vara gifvet, att om ett representationsförslag, grundadt på allmänna val, ligger på bordel, så kommer det andra, som vore stödt på klassval alt ligga under bordet, eller tvertom. Att vissa ledamöter vilja gifva klass-vals-förslaget ett sådant rum, dermed kan jag icke vara belåten. Frilen har begärt remiss till Coust Ulsk. af frågan om upskof till nästa riksdag. Hvad skall Coust.Ulsk. derom säga? Utan tvifvel ingenting annat, än att Utsk. redan gifvit sitt tillstyrkande för det nu på bordet hvilande förslagets antagande. Annat svar blir det troligen icke, ty Coust.Ulsk. har 1111 intet vidare med saken alt skaffa, än blott framlägga förslaget för Sländerne, hvilket redan skett. När de sedan företaga förslaget till afgörande, det är Ständernes sak, icke Consl.Ulskis. Sålunda är denna åtgärd en alldeles tom formalitet, sora, när ingen utredning af målet är i fråga, till intet tjenar. De värde ledamölerne säga äfven, alt hvarje allmän fråga skall, enl. 49 § Riksd.Ordn. förvisas till vederbörligt Utskott. Att frågan är allmän lider intet tvifvel, emedan hon hörer till dem, öfver hvilka alla Stånden skola besluta. Men frågan förekommer nu icke hos Sländerne, den första, såsom nyss åberopade grundlags § säger, utan den sista gången. Den som kan göra skillnad på först och sist, borde också kunna inse, att den §, som nu åberopas, icke är hit lämplig. Skulle det vara i sin ordning, alt i detta fall till Utsk. remittera frågan, om saken bör företagas nu eller på någon annan tid, så mäste hvarje fråga om tiden för ett måls afgörande, det må hafva varit behandladl i hvilket Utsk. som heldsl, kunna till detsamma remitteras. Sålunda skulle uti eli ämne, som BankoUtsk. t. ex. handlagt, kunna till detsamma remitteras frågan: skola vi nu lill afgörande företaga N:o 00, eller uppskjuta det till en annan lid? — Utsk. skulle förmodeligen skratta åt en sådan remiss, och del med skäl. Grundlagen har bestämt
Men om, å ena sidan, det icke kan annat än i hög grad finnas obehagligt, att ett sådant offer måste äga rum för en missbrukad yttranderätt; så nödgas man dock, å andra sidan, skydda sjelfva missbruken, då det fordras för bevarande af sjelfva principen eller rättigheten ; och det är derföre som jag reserVerar' mig mot den af Hr Frih. o. Landtm, yttrade åsigten, på grund hvaraf Hr Landtm ansett motionen icke böra upptagas. Hr Rosenqvist: Ju mer ett ämne får vigt, ju mer bör man understödja detsamma. Här är fråga örn att befria oss från ett så farligt praejudicat, alt motioner icke skulle få väckas under riksdagens lopp, derföre att de icke behagade Landtmarskalken eller någon af Husets ledamöter. Det är på denna grund, jag nödgas vidhålla hvad jag en gång påstått, nemi. alt Hr Frih. o. Landtm, måtte inhemta Ståndets tanke, huruvida Ståndet delar Landtnäs åsigt. Äfven får jag anhålla, att Hr Ridd.Secretm ville hafva godheten upplysa, huruvida Hr Rosenschölds motion inkom inom motionstiden, Har den inkommit inbm motionstiden, så är det både hans och min rättighet att erhålla remiss derå; emedan jag förklarade, att jag upptog hans motion såsom min, med den af mig föreslagna förändringen/ Underh R i d d-S e C r e t.: I anledn. af Hr Rosenqvists anförande, får jag förnya hvad jag nyss yttrade, att Hrr Rosenqvist och Munck af Rosenschöld gjorde den nu förevar, framställningen den 20 Mars f. m , och att R. o Ad. samt de öfriga Stånden antagit motionstiden vara slut den 7 Mars. Hr Rosenqvist: Jag anhåller, att Hr Ridd.Secretm täcktes bestämdt svara mig, när Hr Rosenschölds ifråga var, motion först inkom Undert. Ridd. Secret, Jag får svara, att den nu föredragna motionen inkom den aq Mars Hr Rosenqvist: Det är icke fråga om den nit föredragna motionen, utan om den, sorn först väcktes. Dcu 28 Mars f. ru. 55? lindert.
På Marias fråga, hvarföre hon gått ut, och dröjt borta så länge, i så fuktigt väder, när hon var sjuk, svarade hon saktmodigare än vanligt; det hon förmodat, att friska luften skulle göra henne godt, och derföre vandrat till Greta Lisas stuga, för att uträtta något för Leonna; men der börjat må så illa, att hon hvilat sig en stund på sängen, och knappt förmått gå hem tillbaka. På Marias fråga: hvad hon skulle uträtta, gaf hon icke svar; men då den upprepades, svarade hon: «att hemta hit fogelburen med gossens grönsiska, men jag blef så sjuk att jag glömde den.» Maria tillsade pigan att gå efter den. Talet föll sedan på gårdagens nöje. Maria sade sig nästan ångra, att hon antagit bjudningen; hon hade trott sig finna Petter der. Eljest hade der gått rätt muntert till. «Skall öfverstinnan resa bort med sin man?» frågade Hedda. «Nej efter hvad jag hörde sägas, inackorderas hon hos en af hans bekanta på en tid,» svarade fru Snabbeck. «Mamselln skall framdeles gifta sig, heter det, men till dess blir hon hos Ströms. Stackars fru Ström!» — Ingen svarade, en paus uppstod. «Moster, som var der hela veckan, såg väl hvarmed de alla gjorde tiden tillända?» yttrade Maria, som flitigt sydde på linnesöm, under det Hedda gjorde intet. Frun svarade: «Om jag undantager fru Ström, som sydde med mig på nya kläder åt barnen, på det de skulle se folklika ut kalasdagen — och fru A. som hade alla händer fullt upp att göra med att laga mat åt alla dessa menniskor, gjorde de andra ingenting annat än sofvo, klädde och speglade sig; när de ej spatserade, spelte de kort, och åto bär och nötter, kastade skalen på hvarann eller på de unga karlarna, som jemt omgåfvo dem. Öfverstinnan föregick dem med sitt exempel.» «Gillades ett sådant beteende af hennes man?» invände Maria förundrad. «Huru skall jag veta det! Jag såg dem aldrig tillsammans. När han var hemma, var han alltid omgifven af sina officerare och andra fremmande, som spelade hos honom långt inpå nätterna.»
Han förklarade, att den tron var mycket bättre, som folk hade, när de kallades hedningar. Han var styfsint, omedgörlig och hatad af alla. Själfva julafton blef han emellertid borta; dagen efter fann man hans lik, och klart kunde man se, att en stor kamp stått emellan honom och den gengångare, som dräpt gårdens kreatur: från stället, där han hittades död, och upp till bärgen öfverst i dalen syntes fotspår, så stora som bottnen af ett större kar. Glåm måste hafva segrat, ty det gamla spöket kom icke mera igen. Men härigenom blef blott ondt värre, ty nu började Glåm själf att gå igen, och han förgjorde icke blott boskap utan äfven människor. Somliga, som sågo honom, föllo i vanmakt; andra gingo alldeles från förståndet. Han begynte äfven att ödelägga gården, att rifva ned husen och ställa till mycken annan förtret. Då den starke Grette Åsmundsson sporde detta, red han till Torhallstad för att gifva sig i kast med gengångaren. Husbonden tog väl emot honom men varnade honom ifrigt för en sådan strid. »Om du också själf slipper härifrån med lifvet, så vet jag dock med visshet, att du kommer att mista din häst, ty ingen får behålla sin springare orörd, som hit anländer.» Men Grette förklarade, att det var en lätt sak att skaffa sig en ny häst; och Torhall blef då mycket glad öfver, att han ville stanna där, och han tog emot honom med öppna armar. Grettes häst stängdes inne i ett starkt tillbommadt stall. De gingo till sängs om aftonen, och hela den natten förgick, utan att Glåm kom till gården. Då sade Torhall: »Din ankomst har vållat en stor förändring, ty eljes plägar Glåm hvarje natt bullra och stoja uppe på hustaken eller bräcka upp dörrarne, såsom du själf kan se.» Men Grette genmälte, att han beslutat att stanna äfven nästa natt. Därpå sågo de om hästen, på hvilken intet spår af misshandel förmärktes. Äfven detta fann bonden vara ett godt tecken.
Johanssons glasmagasin, Regeringsgatan 2 4, ty till julen behöfves j u alltid en liten förstärkning i servisen, ett par dussin finslipade glas, litet nysilfver; dessutom finnes här äfven en mängd dekorations-och prydnadsartiklar. Hos Husqvama Generaldepö ', Kungsträdgårdsgatan 2 2, finnas dess utmärkta stålsymaskiner att tillgå, och en dylik är ju en präktig julklapp och underlättar mycket arbete. Dessutom finnas här ståtliga vapenprydnader för matsalar, m. m. Hos Henrik Labatt, som nu nedslagit sina bopålar på det moderna Östermalm. Sturegatan 2, lära damerna ej försumma att aflägga ett besök, och när vi så åter kommit ned åt Norrbro, ha vi där midt på basaren den gamla stockholmsfirman Anstrin &amp; komp., som alltid är väl sorterad med sidenoch ylletyger, lätta baltyger o c h mjuka, smidiga ylleschalar. Om den unga flickan svärmar mest för en baldräkt, så svärmar gamla mormor helt säkert lika varmt för en mjuk lamaschal. Och så äro vi nere i själfva staden, där vi hafva en gammal bekant, Aug Carlsson, Vesterlånggatan 50, hvilken dessutom har sin filial Drottninggatan 6 1. Det stora, väl furnerade manufakturmagasinet är väl försedt med såväl elegantare s o m enklare ylletyger, och litet hvar af damerna vet, att hans svarta och kulörta sidentyger, trots sina billiga priser, stå i hög kurs. Och så — hvem känner icke K. BI. Lundbergs Bosättningsmagasin, Storkyrkobrinken 7? Hvilka massor af » passande julklappar » finnas icke här och allt af prima kvalitet. Behagas det näsdukar, eller strumpor, bordsdukar eller mattor, stickade koftor eller västar? Man kommer i valet o c h kvalet, men man går bestämdt därifrån, belåten med sin handel. * Det händer dock att husmodern plötsligt erinrar sig, att skafferiet behölver förstärkning, ty helgdagarne äro många, och då gå vi i första rummet till Percy F. Luck, Jakobsgatan 18, hvilken dessutom har filialer både vid Sturegatan och Kornhamnstorg.
Då i öfrigt detta arbete icke kan vara för någon annan kommun eller samhället i sin helhet nyttigt, utan endast och allenast gäller kommunen Ronneby köH. VII. 22 838 1)eii 27 Junie. m. ping, sA synes mig att Utskit ganska välvilligt gått motionärens önskan till mötes, då Utskit, bland så många motioner, fäst särskildt afseende vid denna. Skälet, hvarföre Utskit gjort detta undantag, härleder sig derifrån, att E. St. för icke mindre än 20 år sedan till ifrågavide arbete beviljat den i Utlåtit omförmälde summa af 10,000 rdr, ehuru densamma, i anseende till de dervid fastade vilkor, då blef obegagnad. Nu hafva köpingens innevånare ånyo uttryckt en bestämd önskan att erhålla detta lån; och i följd deraf har StatsUtskit ansett sig icke böra förvägra detsamma. Man aDsåg nemi att denna fråga redan tillförene blifvit af E. St. behjertad. I annan händelse skulle åtminstone icke jag med min röst hafva förordat detta arbete; ty jag får öppet tillstå, det jag anser många af de företag, hvilka vid detta riksmöte blifvit understälde B. Stirs pröfning, vara af större vigt än detta, ehuru desamma måst stå tillbaka just för detta understöd till Eottneåns upprensning. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utsk-.ts hemställan och dels afslag derå, samt att, för upprensning af Eottneån och Eonneby köpings redd, måtte beviljas en summa af 10,000 rdr, hälften såsom anslag och hälften som lån, framstälde H. Exc. propos. å bifall till Utskits hemställan och, då dertill svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 25:te, 26:te och 27ide punkterna. Utskits hemställanden biföllos. 28:de punkten. Gr. Sparre, Erik.-
Det är väl ingen tvifvel, att derest Directionen vid dylika til’fäl en visat att de anslagna Medlen voro otillräckliga 370 Den 35 April, för fullföljandet af den år 18r5" uppgjorda Är» bets-planen, .Kongl, Maj-.t då tillåtit de?s förändring. Dessutom förbigår Herr Grefve von Platen den omständighet, att ehuru j8i> års Ständer väl icke yrkat ansvar ä Canal-Directionerne, för den skuldsättning Canal-Arbcts-Cassan då redan ådragit sig tili Discontert; Riksens Ständer likväl, långt ifrån att godkänna ett dylikt förfarande , stadgade att Disconteii borde:psmåningom och efter hand liqvidera de medel, som blifvit utöfver Discont-vinstea till Canal-aibetet furskjutne. Herr Grefve voll Platen har vidare behagat yttra, att Allmänhetens förebråelser skulle drabba Riksens Ständer, som efter 6 månaders sammanvaro, ännu icke åfhulpit aen allmänna Penni nge-förlägenheten. Ehuru obetydlig del jag än äger uti Riksens Högloflige Ständers åtgärder or>h beslut, kan jag icke neka mig, atti anlednig häraf förklara , det jag med fullkomligaste lugn skall fnötä hvarje sådan förebråelse. Hade min vid förra årets slut härstädes väckta Motion vunnit eller kunnat vinna det afseende, jag trott detl förtjena, så hade alla Discont-Assignationerne redan för 3 å 4 månader sedan varit -inlöste af Banquen. Hvad förlägenherens afhjelpande i allmänhet beträffar j så vore det visst önskeligt att de beslut som vidt3gas, kunde fortare till vägabringas, men hvarje opar - r Den 25 April. 271 lisk granskare måste erkänna att det icke är så l*ft på 6 månader afhjelpa och i ordning, bringa, hvad man i 6 å 8 års tid bemödat sig intrassla och förderfvaj och ingen upplyst man lärer dessutom kunna undgå att inse de svårigheter och den långsamhet, som möta det Arbete, der af många Personers stridiga öfvertygelse och åsigter skall åstadkommas något helt.