Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Communication med de öfriga Respectiva Stånden tilläts Friherre Mannerheim för dess Dictamen, rörande anslag 'för LagComitéen; Herr Mannerhjerta för dess Dictamen, rörande exclusiva privilegier; samt Herr von Engeström för dess Memorial, rörande Fatalier, Upplästes och lades på bordet följande från Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottet inkomna Betänkanden och Memorial, af den 18 Maj: i:o I anledning af yrkad skyldighet för Bruk och Qvarnar, att deltaga i vägrödnirig och väghållning; hvilket deltagande Utskot - 73° Den 22 Maj. e. m. tet dock, uppå anförda skäl, icke anser sig kunna tillstyrka. 2:o I afledning af Herr Thams, Pehr, Memorial, rörande understöd för Soldater, hvilka genom vacanser vid Compagnierna komma att afgå 3 och har Utskottet, uppå anförda grunder, ansett sig sakna skäl tor tillstyrka idet af hvad Herr Tham i detta afseende föreslagit. " 5:o I anledning af Herr Thams, Pehr, Memorial, rörande indragning af fern Helgedagar3 och liar Utskottet väl, angående Annandag Pingst och Midsommardagen, i Oeconomiskt afseende trott sig kunna finna skäl tillstyrka dessa 2me Helgedagars upphörande eller framflytcning af deras Texter tili någon påföljande Söndag'3 men i Religieust och Moraliskt afseende åter, anser Utskottet det vara högst betänkeligt, och utom kretsen af dess befattning, att föreslå någon förändring uti ett ämne, sådant sorn detta, hvilket genom Religionens bruk , hjer* tats vanda känslor, och utfärdade höga Författningar vunnit en helgd, den Utskottet finner böra på allt sätt befrämjas och vid* magthållas3 vid hvilket Utskottets Betan» kande äfven ett särskildt yttrande af Herr Landshöfdingen Ekorn var fogadt. 4:o
InfendentsAfdelningen. Huru skulle man nu bära sig åt för att få arbetet verkställda för att få dessa nya ärenden beredde och de gamla icke försummade. Jo, det 24 Den 3 Juli. tillgick på det sätt att Gen.Intendenten tog på sig så många göromål äfven från den civila sidan, som möjligen kunde ske, och KrigsEådet bibehölls vid de ärenden som nödvändigt fordrade den civila tjenstemannens handläggning, såsom räkenskaps-ärenden o. s. v. Men hvem skulle förrätta den 5:dre Kamererarens göromål som blifvit indragen? Jo, de skulle förrättas af Adjutanten för MilitärKont. Derigenom fick han en mängd ärenden som egentligen icke tillhörde hans befattning. Detta gör att innehafvaren af denna plats har fullt upp att göra, lika mycket som Kamererare i KrigsColhm, och det vill säga ganska mycket, ty Kamererare såväl som öfrige tjenstemän derstädes hafva så trägna göromål att man icke utan största obillighet kan undandraga dem all den upmärksamhet med afseende på löne-tillökning som Statens tillgångar medgifva. Jag tillstyrker således K. M:s Propos. i denna del. Hr Mannerskantz: Jag har visserligen redan gjort den erfarenheten att det ieke tjenar något till att påyrka sparsamhet med afseende på här föreslagne anslagssumma, men jag tillåter mig dock fästa upmärksamheten derå att K. M. synes hafva för afsigt att inrätta en lön på stat för denna tjensteman och att bestämma lönen till 3,500 Rdr. StatsUtsk. har icke velat att någon fix lön skulle antagas, men har föreslagit ett arfvode till det betydligt förhöjda beloppet af 5,000 Rdr. Om då detta arfvode bestämdes till 3,5 00 Rdr och samme tjensteman möjligen hade en lön af samma belopp på stat, skulle han kunna erhålla en dubbelt så stor aflöning som af K. M. blifvit afsedd.
De saknas icke livarken inom yetenskapen eller konsten, och vårt århundrades hiiinaiiitetssträfvande har i Spanien m h g a representanter bland kvinnor, som ej blott ägnat hela sitt lif å t lidandets tjänst, utan äfven i otaliga skrifter kämpat för välgörenhetens ordnande på rationel grund. Det ä r dock företrädesvis pk det skönlitterära området, soin man möter de flesta. En bland de första, som där gjorde sig ett namn, hvilket gått vida utöfver Spaniens gränser, var Cecilia Bohl de Faber, som skrifvit under märket Fernán Caballero, och hvars skapelser äro gripna ur själfva det nationella lifvets innersta hjärta, och som allt intill sin död 1877 ägde det spanska folkets odelade kärlek, beundran och högaktning. 1 i: 1: Bland de mänga, som nu lefva och verka på det litterära omridet i Spanien, intager Ernilia Pardo Baa6n det främsta rummet. Har är icke platsen att utförligen skildra hennes lifsverksainhet, men n %gra anteckningar därom torde afven för. svenska läsare icke sakna intresse. Född 1854 i G.alicias hufvudstad L a Coruiia, tillhör hon såväl pH fädernet som p&amp; mödernet den mest ' lysande galiciska adeln. Den uppfostran hon erhöll var mycket omfattande och föräldru~na lämnade henne full frihet att tillfredsställa lusten - för läsning. Uti sin roman: Los Paxos de Ulloa, som ä r namnet på en gammal aristokratisk familj, lämnar Iion uti ett autobiografiskt företal eii, skildring af sin litterära utveckling. He: ines tidigaste ungdoiiis iilsklingsböcker voro bibeln, Don Quisote och Uiaden samt senare Quevedo. Dumas, George Sand och TT. HUKO roro bannlysta. Den dragning hon tidigt kande till filosofisk forskning llninade henne ingeni ro förr an bon studerat Kant, Schelling, Ficbte, Hegel, Cartesius, Plato och t ris to te les. Dessa tänkare upptogo henne d helt, att anda till det tjugutredje hret var hon ännu okunnig om sitt eget lands moderna litteratur.
KammarCollegium, att 1810 års Omslut med säkerhet kunna väntas färdiga till slutet af denna månad, och de öfriga årens till nästkommande Martil månads slut; samt från Kongl. StatsContoiret, att Bref under den 29 sistlidne October till Landshöfdingarna uti sistberörde sju Län expedierades, med påminnelse om fullgörandet af hvad anbefaldt blifvit, i afseende på RäkenskapsQmslutens afgifvande deri - 133 Riks. St. Revisorers Berättelser. från; roen, ehuru den för dessa arbefens fullbordande, uti ofvannämnde CirculaireBref af den 16 Maji och ii October förlidet är, föreskrifne tid af en och en half månad för Redogörarne samt två och en half månad för LandsContoiren, sålunda längesedan och flere gånger för det första eller 1810 års OmslutsArbetet, förflutit, samt Skaraborgs, Upsala, Calmare, Hallands, Vestmanlands, Kopparbergs och Vesterbottens Läns både LandsContoir och Redogörare ägt nära en månads ytterligare tid härtill sedan Kongl. StatsContoirets sista PåminnelseBref afgick, finnes likväl , enligt inhämtad underrättelse, ännu icke något års RäkenskapsOtnslut hafva derifrån till Kongl. StatsComoiiet inkommit. Dä uti en del af de större Länen i Riket samt uti nära hälften af dem alla, det funnits för LandsContoir och Redogörare möjligt, att fullgöra deras åliggande härutinnan, så synes de nyss uppräknade Sju Länen icke hafva bordt, såsom skett, försumma arbetets verkställande Och då hinder derigenom blifvit lagdt för ernående af ett ända. mål, hvilket Riksens Höglofl.
Hennes estetiska intressen trängdes i bakgrunden af de sociala och religiösa frågorna; hon kände sig bli allt mer skeptisk under meningsbrytningarna kring henne, allt mer viss, att den absoluta sanningen, i såväl sociala som religiösa frågor, ingenstädes stod att finna. Redan länge hade hon haft klart för sig, att ingen tänkande är blind anhängare af någon slags kyrkligt eller annat samfund; hon fann sig nu kommen därhän att kunna umbära hvarje slags mysticism, och blef allt mer tilltalad af evolutionismen som världsförklaring och af altruismen, motvägd genom den berättigade egoismen, som lefnadsregel. Med Paris gjorde hon denna gång endast en turistmässig bekantskap; därför fick hon af Paris icke några intryck, i djup jämförliga med dem vistelsen i England medfört. Under själfva resan skildrade hon sina iakttagelser, bland annat från »det modärna London», i bref till Stockholms Dagblad och efter hemkomsten fortsatte hon att åt olika håll meddela sina intryck. Sålunda gjorde hon den nu så mycket omtalade Annie Besant först bekant för den svenska allmänheten (genom en essay i den af Gustaf Geijerstam utgifna Revy för 1885); äfven var det hon, som i det 1885 bildade kvinliga Idun höll det första föredraget, en skildring af den engelska dräktreformrörelsen, hvilken härigenom också hos oss kom i gång. Från denna tid började A. Ch. Leffler själf tillämpa reformidéerna i sin, redan förut eleganta och färgrika, men nu också originella toilett; icke ens denna privatsak fick hon emellertid ha i fred för offentlig kritik! I julkalendrar och andra publikationer gaf hon ett uttryck åt sina tankar öfver det sociala problemet, som allt jämt sysselsatte henne. Sålunda framstälde hon (i skizzerna Jämlikhet, Londons dockor, Fattigdom och välgörenhet o. a.) frågan om den lag är orubblig, hvilken nu tyckes bjuda, att arbetaren skall svälta, medan födoämnen skämmas i magasinen; att han skall gå barfota, medan massor af skodon äro osålda; att han skall bo i en usel kåk eller vandra husvill, medan stora våningar stå outhyrda och prydliga hem danas genom hans arbete? Slutligen tager sig hennes intresse för den sociala frågan ett dikteriskt uttryck i dramat Hur man gör godt, hvilket hon redan börjat före sin utländska resa.
32 FRU SANDSTRÖM. för det här brushufvudet. Ja, jag säger bara det, jag, att det vittnar godt RUDOLF. Att jag haft så god smak? FRU SANDSTRÖM. bevisar mycket för mig. Jag känner Vendlas fordringar. GUNBORG (allvarligt, pröfvande till Vendla). Är du också säker om, att han sagt dig fulla VENDLA (undvikande). Ja, naturligtvis. GUNBORG. bättre än man tror dem om. Ja, då säger jag dig: männen kan ibland vara FRU SANDSTRÖM. mönster för andra. Med en så utvecklad flicka, varit gift i tjugo år hade jag bara förstått att begynna i rätta ändan med Sandström (Ridån ned.) Och jag hoppas att ert äktenskap ska bli ett Att Vendla velat ha honom. Ja, ja, barn, det sanningen? som har bättre reda på sig nu än jag, sedan jag ANDRA AKTEN. sängar med hufvudena mot väggen och hela längden inåt (Rudolfs och hans hustrus sängkammare. Till höger två rummet, åt förgrunden till ett toilettbord, vid foten af sängarna en skärm. Till höger, med ryggen mot salongen, som om där vore en vägg, en chaise-longue med en bädd. Sängarna äro äfven bäddade. I vänstra hörnet mot fonden en öppen redskap. Sommarafton. Rudolf och Vendla äro sysselsatta samt från nattbordet bakom sängarna.) RUDOLF. Låta köra ut mig så där! Nog är jag ändå en bra beskedlig äkta man. VENDLA (släpper hvad hon har och kysser honom). spiraltrappa, som går till nedra våningen, dekorerad med jaktatt plocka bort en del saker ur ett spegelskåp i bakgrunden för händer samt springer fram Du är söt det ska ingen påstå annat. RUDOLF. man så. Ja, men du är inte söt, som kan behandla din Leffler. 34 VENDLA. inte finns någon annan stans att lägga dem. RUDOLF. Du skulle låtit bli att bjuda dem. VENDLA. jag annat, när de skulle passera alldeles förbi stationen här. Tänk, så intima vänner, som vi ändå varit, i synnerhet Gunborg och jag. RUDOLF. om.
1809: Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena wäckas, må ej til et omedelbarligt afgörande der uptagas, utan skola öfwerlemnas til behörigt Utskott, som äge, at dem utreda och deröfwer sig yttra. Utskottens Förslag skola först i Ståndens Plena framställas til antagande eller förkastande, utan förändringar eller tilsatser. Göras derwid i Ståndens Plena sådana anmärkningar, som hindra antagandet, erhålle Utskottet del af desse Anmärkningar, för at derefter Förslagen ytterligare granska och jemka. Regeringsrätten tillkommer det även att, i mål av beskaffenhet att kunna tillhöra dess eller kammarrättens slutliga prövning, upptaga och avgöra alla ansökningar, att Konungen må bryta dom åter, som vunnit laga kraft, eller återställa laga tid, som försuten är. Konung ware myndig, wid fyllda Aderton år. Konungens Domsrätt skall uppdragas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, hwilka fullgjort hwad Författningarne föreskrifwa dem, som uti Domare-Embeten må nyttjas, samt i sådana wärf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. Med tryckfrihet förstås hvarje svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, att sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll, och att icke i annat fall kunna därför straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning. Alla handlingar och protokoll i hvad mål som helst, de protokoll undantagna, som uti statsrådet och hos Konungen i kommandomål föras, må ovillkorligen genom trycket kunna utgifvas.
ME, Stormäktigste Allernäbigste Rommg! Nnmgsdt i Räd t ben II Msusti r?7r, jemte Prosten Lrsösnx» auhNan att m d P-oirck »ilt de» fdreflygna Kanalcnt in-> rätlande sä »»komma, lnvilkek bewlkjadcs. Föredraget Kongl. Majt pä Ekolsund d. »8 September »77? 0W eesolveegdt Ut i» krowcoUa, Exp. genom Cvnkrllltvnal för vy» Mök och Bref till StattCo »to mi, Dä Riksens Ständer warit omtänkte att »tsin-, Na aila möjliga medel till Samhällets förkofran, hastva be jemwäl ansett segelbara Kanalers öppnande wa» ra ibland de säkraste och mest lämpliga utwägar till betta wigkiga ändamäls minnande, emedan en wig och mindre kostsam communication flera landsorter e» mellan, till snar afsättning af egna tillwerkade, och kätt ätkomst till andra nödwändighetswaror derigenom befordras, en ansenlig myckenhet bagswerken af folk och kreatirr besparas, samt näringarne säledes med minsta kostnad upphZclpaS Ibland ätstilliga sädana nödiga och tillika i werkställighcten möjliga Kanaler, hwilka för segclfartcn i Riket länge warit föreslag» «e, hafwa ännu icke flere än Stockholms Slufl och ben sä kallade Arboga Graf blifwit jständsatte, den förre till nytta för Stockholms Stad och Mälarens strän» ber, ben sednare för Arebro Stad och de omkring sjön Hjelmaren boende inwänare, utom Trollhätte SluKwerk, som länge warit och med det Allmännas -ryga kostnad ännu är under arbete, ehuru nyttan deraf framdeles ej kan widare sträcka sig, än till wika orm Den i September. L7 »rkcr af Wermland och Westergötland.
Vid alla de tillfällen, då klaganden det äskar, bör Justitiae-Ombudsmannen meddela honom bevis, att han klagoskriften emottagit;” och skulle tillika ur io §. orden: ”eller efter Justi tiae-Ombudsmannens hänvisning,” utgå. Enär likväl i i:sta §. det stadgande förekommer, att Justitiae-Calicelleren och Justi tiae-Ombudsmannen icke må hvarandras göromål och förhållanden åtala, kunde, i följd häraf, en hos Justitiae-Cancelleren klagande undfå det svar att, som saken varit hos Justitiae-Omhudsmannen anhängig gjord, Justiliae-Cancelleren ej egde att sig dermed befatta. Det synes således angeläget, att Justitiae-Cancelleren, medelst remiss från Justi tiae-OmLudsmannen, må vinna upplysning, i hvad skick denne senare lemnat saken. Dessutom gifvas mindre förseelser, som kunna försonas med åtvarning, hvilken JustitiaeCancelleren, men icke Justitiae-Ombudsmannen, är befogad alt meddela. På des - 8 €onstilutions-Utskottets Utlåtande N:o ii, sa skäl finner Utskottet betänkligt att för» slaget understödja. Ytterligare liar Herr Lagmannen före* slagit, emellan g och io §§., en ny §., sä lydande: ”Ilar Justitiae-Ombudsmannen icke funnit skäl att fästa afseende å en hos honom anförd klagan, vare dock klaganden fri från ansvar, så framt hans skrift icke, utom de egentliga anklagelse-punkterna, innehåller personliga smäd elser mot Domare, Embetseller Tjenstemän.
Det finnes nu utväg att öka capitalet; och sedan det blifvit ökadt till en summa, som blott något så nära motsvarar landets behof, så finner ja» för min del ingenting, som hindrar alt inrätta lånen districtvis, helst om man vill bland sig upptaga private actieägare. Den värde talaren säger äfven, att sädane hypolheksföreningar kunna bilda si» sjelfve, derigenom att associationer upptaga lån. Vi hafva sett försök i sådan väg göras inom den rikaste provinsen i landet. Man Ben 12 April f. m. 323 trodde, då den Skånska hypoteksföreningen bildades, att man skulle inom denna provins kunna på sådane obligationer få låna tillräckligt för att dermed biträda de lånebehöfvande, hvilka ville amortera sin skuld; men, efter hvad mig blifvit berättadt, fann man sig icke lyckas deruti, utan mäste taga sin tillflykt till utländska län. Sä snart privata associationer nödgas taga utländska län, uppstår den svårighet, alt den säkerhet de kunna erbjuda är, i utländningens omdöme, så till vida mindre än den säkerhet statsmakten kan erbjuda, att anspråk göres på högre ränta. Om jag salunda icke kan utrikes fä låna under 4 proc., och jag här skall läna ut samma penningar emot 4 proc., så frågas: hvarmed skall jag dä bestrida förvaltningskostnaderne? Deruti ligger, enligt min förmening, svårigheten för enskilde associationer, att de hafva svårt att fä läna emot låg ränta. Deremot om Staten träder emellan, så låter saken utföra sig. — För öfrigt anser jag mig icke behöfva i vederläggningsväg upplaga de skäl, som här blifvit anförde och som egentligen sökt låna sitt värde af skämtets udd, emedan jag anser ett sådant argumentationssätt, i ett så vigtigt ämne som delta, alldeles icke vara på sitt ställe. H. Ex. Hr Gr. Björnst jerna: Jag skall icke länge upptaga R. o. Ad. Jag har blott till svar å Gr.
Stars» Utskottet skalk gilla en försträckning, som hade för.' ändamä! arr hjelpa olycklige, och dymedelst sätta dem r ständ, arr utgöra den gärd, som Contoiret tillkom, men Utan understöd i den mest angelägna stund kuns nät äswcmyra arr för alrid förlora. 5:0 Att den g December 1824 inlösen blifwit be» wiljad af en Amiralitets Krigsmans-Casisn tills horig fordran stor nz,iZZ Rd. z8 si. 6 r:st. Speris, änskönt samma fordran warit förklarad för erH ständigt stående Capital emot 4 ^ prseenr ränta. Det"är »visit, arr nämnde fordran icke kunde Zterkräfwas förr än Riken? tillgångar medgafwo dest betalning; men härwid kom derjemte i betraktande, att CsHaus inkomster genom Last-penningars in« dragning och räntyrnes erläggande »ned Credir-Sed» Ar Dcn 18 November. roiy lar blilwit minskade, att Gratialerne för Enkor wörö nedsatte kill Adelar qf deras belopp, akk Castan aade sierfaldiga ansökningar om stående Län emot Inteckningar och 6 procents ränta i stället för 4 Zprocent, som Riksgälds . Contoiret betalte. Cahans Inkomster skrille således ökas med nära 1702 Rd, Banco om Dest fordran blefwe af Riksgälds - Contoiret liqviderad. Och dä tvid anhäkan derom Contoiretö tillgångar ganska wäl medgäfwo en sadan återbetalning; hemställa Fullmägtige till Högs.
I betraktande af allt hvad sålunda förekommit, har Utskottet ansett sig höra hemställa, 4:o att Rikets Ständer måtte underdånigst anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes vidtaga de åtgärder, som finnas lämpliga till förberedande af en sådan reglering af pensionsväsendet för arméen, att hela pensioneringen må kunna af Staten öfver tagas, samt till åstadkommande af mera enhet i grunderna och vilkoren för pensioneringen, jemte nödig förenkling i för valtningen; äfvensom att Kongl. Maj:t måtte till Rikets näst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till en dylik reglerings verkställande. 45:o Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion har Herr Axel von Knorring erinrat, hurusom det icke vore med rättvisa och billighet öfvensstämmande att, såsom genom Kongl. Brefvet den 9 Februari 1858 blifvit stadgadt, den af Rikets sednast församlade Ständer beviljade och af Kongl. Maj:t fastställda förhöjningen i pensionerna för arméens befäl och tjenstemän icke tillkomme andra pensions-berättigade, än dem, som ur tjensten afgått efter förenämnde den 9 Februari, och således icke de arméens pensionärer, som derförinnan erhållit afsked. Dessa sednare vore dock i lika stort behof af pensions-förhöjning, som de öfrige pensionärerna, och i så måtto till och med mera förtjente deraf, som deras tjen - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 61 stctid till större eller mindro del inträffat under en tid, då lönerne voro särdeles otillräckliga, hvarförutom några af dem deltagit i mödosamma fälttåg. Men icke allenast billigheten utan äfven Statens egen fördel fordrade att omförmälda förmån hlefve de äldre pensionärerno förunnad.
Herrarne Anckarswärd , Augnst, von Böhnen, Carl Fredrik> König, Carl Fredrik, och Gyllenkrok, Johan Göran, af sade sig äfven de dem i Constilulions-, Banco-, samt Allmänna Besvärsoch OeconomieUlskotten, uppdragne Ledamots-bclaltningar. Grefve Frölich, David, hade inlämnat följande, som upplästes: Hindrad af opasslighet att i dag personligen uppkomma i Ridderskapets och Adelns Plenum, får jag härmed vördsamt tillkännagifva, att jag ej kan emottaga den plats i Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som jag af rygtet hört, alt Ridderskapets och Adelns Herrar Eleetorer åt mig lenmat. Herr Kröningswärd, Lars Ulrik ^ ha*, de inlämnat ett så lydande anförande: Hindrad af egna angelägenheters bevakande, att öfvervara Riksdagen i bela dess längd, får jag härmedelst äran afsäga mig det förtroende Högloflige Ridderskapefc och Adeln igenom dess Eleetorer mig visat, att såsom Ledamot uti Riddarhus!!Inskottet deltaga» Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken tillkännagaf, att sedanåtskiilige bland Ridderskapets och Adelns Herrar Bänkman blifvit valde till Eleetorer, hade derigenom följande Vacancer bland Herrar Bänkman uppkommit t Uti 6:te Blink mans Afdelningen Efter N:o 138. Grefve Adelswärdj Erie Reinhold» Uti 8 '.de Bankmans Afdelningen r Efter N:o no. Friherre Taube> Carl. Uti q: de Bänkmans Afdelningen: Efter N:o 200. Friherre Åkerhjelm af Margretelund 3 Gustaf Fredric. Uti Efter N:o 246. Friherre Manderström; Den 22 November f. m. Uti 17:de Bänkmans Af delningen: Efter N:o gi. Herr MörnerCarl Slellan. Uti 21 :sta Bänkmans Af delningen. Efter N:o 473, Herr Coijet, Carl Fredric.
Och när kvinnorna sågo efter honom, där han med frun eller fröken for fram på hufvudstadens gator, log han... Det är en egen behaglig känsla att veta, att allt är som sig bör, att allting är korrekt och tar sig bra ut, åkdon, häst och kusk, hufvudsakligen kusken. Lasse hade denna behagliga känsla, och så rätade han ännu mer på sig, vred på sina mustascher och klatschade med piskan från fruns höga karriol; han var alltid vid briljant humör och hvarför skulle han icke vara det? Världen var honom i lag, allt gick honom väl i handom, han hade ett bekvämt och trefligt lif, hade sin goda utkomst och njöt af sin skönhet. Lotta kände han ända sedan hon var helt ung. Hon var den tiden ett slags huspiga hos frun och han var dräng hos Agreens... Lottas funderingar slogo ner mot jorden igen och till det närvarande. De liknade aftontöcknen öfver dalen, de stego och föllo men kommo aldrig öfver den höga bergsryggen där borta. Hvad det förvånade henne att sjön kunde vara så lugn efter en så stormig dag! På bägge sidor voro stränderna höga och beklädda med mörka tallar. Och längst borta vid andra änden af sjön låg Agreens torp, ett slags gästgifvargård, dit folk färdades till lands och till sjös, ett tillhåll för allt möjligt löst folk. Ofvanför låg det höga, kala Käsimäkiberget, som nu i skymningen sken med sina hvita stenar liksom en kyrkogård. Då Lotta såg ditåt, mindes hon hur för några år sedan allt var grönt, trädbevuxet och vackert där uppe och hur i de skuggiga branterna linneablomman grodde och slingrade sina ref öfver mossiga stenar, ljusröd, doftande och täck. Så kom skogselden; på en dag förstörde den hela berget. Den tiden var hon själf blomstrande, ung och glad. Det var sju, åtta år se'n. Hvem räknade de långa vintrarnes tal? Då bodde frun där uppe hela våren, vintern och hösten. Och unge herrn... Han var en stor, lärd man och läste på studenten.