Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Underhållsoch driftkostnad har här, enligt uppgift, utgjort omkring 41,000 R:dr för år, hvadan, med tillägg af de uteslutna posterna, bristen här måste beräknas till något mer än 9,000 R:dr för mil, eller för 6,4 mil 57,600 R:dr, samt följaktligen bela bristen för de lill trafik öppnade 23,6 mil stambanor till omkring 230,000 R:dr R:mt årligen. Den erfarenhet, som merändels ådagalagt en tillväxande trafik för hvarje nytt år, under hvilket en jernbana varit för trafik öppnad, skulle väl gifva utsigter till framtida minskning af denna brist, men, på den tid stambanorna hittills varit begagnade, har likväl, på sätt ofvan är antydt, icke en tillökning egt rum, som motsvarar tillökningen i väglängd. Den vestra stambanan, som med 10,64 mils väglängd under första halfåret 1859 lemnade i brutto-inkomst för mil 17,775 R:dr R:rat, har under första halfåret af 1860, med 17,is mils längd, gifvit endast 15,833 R:dr brutto för mil, eller 1,942 R:dr mindre för halfåret per mil. Södra stambanan åter, som under första halfåret 1859 med 5 mils längd gaf i bruttoinkomst 21,357 R:dr för mil, har för motsvarande halfår 1860 på 6,4 mils väglängd lemnat 21,390 R:dr, eller ett något, ehuru föga större belopp 112 Expedilions-Utskotlets Förslag till lindard. Skrifvelse, N:n 169. för mil.
Sedan denne värde Ledamot D e 11 5 O c t o b e r f. m. 163 för en lid sedan påstålt, att Kongl. Majits Nådiga Sanction fordras för verkställandet af Ständernes beslut angående Realisationen, liar han nu framkommit med det ännu märkeligare påståendet, atl Kongl. Majit ägde rätt hejda Rikets Ständer i deras framrusande att bevilja ökade Statsutgifter, hvilka medförde nya skattebördor för Folket, och således, att Konungen ägde rätt hindra Folkets Representanter ifrån att pålägga det de skatter, som Konungen ansåge för dryga. 57 §. i RegeringsFormen säger dock: ”Svenska Folkets urgamla rätt att ”sig beskatta utöfvas af Rikets Ständer alle”11a vid Allmän Riksdag.” Denna rätt, att sig sjelf beskatta, måtte väl sträcka sig till beloppet af skatterne; och om Kongl. Majit skulle äga rätt att nedsätta, måste han ju enligt consequencen äga makt att äfven höja skatterne öfver hvad Ständerne beviljat, och detta senare måtte väl åtminstone icke af den ädle Friherren medgifvas. Den satts Friherren sålunda drifvit, synes mig desto farligare, som den i sin utsträckning skulle gifva Regeringen makt alt hindra de mest nyttiga anslag af Ständerne. Om t. ex. Ständerne anslogo betydliga medel lill Folkundervisningens befrämjande, och det funnes en Regering, som icke älskade folkupplysningen; skulle då Kongl. Majit äga rätt, hindra Ständernas nyttiga afsigt? Vi hafva nyligen sett ett för en sådan satts 44 H. 1. Den 5 0 c t o b e r f. m. varnande exempel med LancaslerSkolorna i Frankrike. Om det vidare hände, att Ständerne anviste ökade arfvoden åt deras Justitieombudsman och Revisorer, skulle Kongl. Maj:t, om Regeringen icke vore liberalare än Friherren, kunna neka verkställandet af Ständernas beslut, allt under .förebärande, att Folket ej tålte att bära dylika utgifter.
Ståndet, som bifallit, hvad Utskottet uti Utlåtandet N:o 354 rörande det*- ta anslag yttrat, fann för godt att vidblifva detta beslut. 2:o Ståndet godkände Utskotlets afstyrkande i Utlåtandet N:o 435 af det anslag, som Kongl. Majit äskat för anskaffande af klädes-b^xor för Bevä - lingen under dess vapenöfningar i fredstid; äfvensom Ståndet afslog det af Utskottet tillstyrkta anslag 30,8l4 R:dr 22 sk, 4 i :st till materiel för en ti 11— ökt numerär af' 500 man. Hvaremot Ståndet fann skäligt bifalla ULskotlets tillstyrkan om ett anslag af 30,000 R.dr för reserv-förrådets completterande, i stället för de persedlar, som åren 1835 till och med 1838 blifvit derifrån uttagne och ännu icke ersatte. 3:o Det för gevärs-fabricationen begärde anslag. Ståndet biföll ett extra Stats anslag för detta ändamål af 50,000 R:dr årligen att under fyra år utgå med tillsammans 200,OS 0 R:dr. Hvad Utskottet i öfrigt under förevarande punct hemställt och föreslagit, blef af Ståndet godkändt. 4:o Anslaget till befästningsarbeten å Waxholm och uti Stockholms O O skärgård. Ståndet biföll för detta ändamål ett extra Stats-anslag af 50,000 Rall’ årligen, att under fyra år utgå med tillsammans 200,000 R:dr, och beslöt Ståndet derjemte, att Rikets Ständer må till Kongl. Majit aflåta den underdåniga Skrifvelsen, hvarom Väilofl. Borgares-Ståndet, enligt dess Protocoll för den 13 dennes, i anledning af detta anslag fa Lia t beslut; samt att dessförutan i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl.
Stad belägen på Hernön i granskapet af Ångermanelfvens utlopp i Bottniska Viken, är försedd med 2:ne goda hamnar invid staden, förenade genom det emellan ön och fasta landet löpande sund. Detta sund, sorn fordom kunnat med fartyg genomfaras, har dock i sednare tider medelst uppgrundning blifvit dertill obegagneligt, af hvilken anledning, och då kommunikation emellan håda inloppen tili Staden otvifvelaktig skulle medföra nytta och fördel för de sjötralikerando, undersökning blifvit af sakkunnig person nyligen företagen, för utrönande af förmånligaste sättet äfvensom kostnaderna för verkställigheten af en uppgräfning af sundet, hvilket ämne är för närvarande under öfverläggnivg. De näringsfång, hvarpå denna Stad i synnerhet grundar sitt bestånd, äro handel och sjöfart, handtverkerier ock Strömmingfiske jemte det ringa jordbruk, som den till Staden hörande donerade jord af 2-||-| mantal kräfver. Utrikes handel och sjöfart drifver Staden enskilt med tretton fartyg från 40 till 227 lästers drägtighet, och gemensamt med Sundsvall uti det vid In dahls elfvens utlopp belägna Wifsta Varf, hvars Bolag, som ofvan herördt är, eger åtta fartyg från 60 till 200 lästers drägtighet, hvarmed utskeppas bjelkar och bräder jemte smärre partier tjära och jern till sådana platser der dessa produkter förmodas kunna med bästa fördel afsättas, och der fraktförtjenster erbjuda sig under vintertiden i Europas södra farvatten. Då retour laddning medhafves, består den vanligen i salt för ortens behof äfvensom afsättning å andra orter. Utom förenämnde antal har staden 20 fartyg, deraf några segla på Östersjön med bräder och liemtaga ortens behof af Riga Linfrö, men de öfriga användas dels till fragtfart inrikes orter emellan, dels ock att fran Stockholm hemta de handlandes köpmansvaror.
Dito om pension på Allmänna Indragnings-staten åt Chefen för Telegrafverket i Riket General-löjnanten Carl Akrell. 70. Dito om pension på Allmänna Indragnings-staten för Öfversten Olof Abraham Bruncronas enka och ogifta döttrar. 71. Dito angående pension å Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Förvaltaren vid Nyköpings kronomagasin G. Meurk. 72. Dito angående anslag af krontionde till fyllnad af bristande Prostetunnor inom Olands och Frösåkers kontrakt af Upsala stift. 6 73. Skrifvelse, med de af särskilde Kommitterade afgifna underdåniga förslag an gående Kommunal-styrelser. 74. Proposition, angående anslag för inrättande af bildningsanstalter för lärare vid Elementar-läroverken. 75. Dito angående försäljning till skatte af de Danviks hospital tillhöriga, med ständig städjeoch besittnings-rätt på innehafvarne upplåtna hemman och lägenheter. 76. Dito angående pension från Rikets Allmänna Indragnings-stat åt Adjunkten vid Skara högre elementar-läroverk. Magister Johan Rosell. 77. Skrifvelse, med öfverlemnande af uppgifter rörande de af kommuner och en skilda personer lill lärare vid Rikets elementar-läroverk gjorda donationer. 78. Proposition, angående ifrågastäldt förändradt sätt för amortering af Landsböfdinge ackorden. 79. Dito om anvisande såsom boställe åt Länsmannen i distriktet af Faurås härad i Hallands län, af det till Kronan indragna f. d. Förste Landtmätare-bostället f mantal JVs 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs socken af nämnde härad, i stället för nuvarande Liinsmans-bostället § mantal JVs 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps socken. 80. Dito angående utbyte af Skogvaktare-bostället Nytorp mot Kronofjerdings mans-bostället Lilla Tjärbruket i Wester-Rekarne härad i Södermanlands län. 81. Skrifvelse, i fråga om förändrade grunder för Mjöloch Sågqvarnars beskattning. 82.
Ofta, mycket ofta, händer, att det slags välgörenhet i hvilken barnen uppvuxit, har — kanske tanklöst och omedvetet — utöfvat ett så förlamande tryck på de svagares själar, att deras anlag liksom vissnat bort, så att blott en slö liknöjdhet för framtiden eller en dolsk ödmjukhet äro de framträdande karaktärsdragen. Lika ofta sker det dock, att i de ungas sinnen vaknat stark motvilja för den åt dem förutbestämda banan, utan att de derför lyckats upparbeta sig till någon klarhet öfver sina egna anlag. I båda fallen lider samhället, det är vi alla, en förlust genom goda krafters undergång. Och icke nog dermed, ty den slöe tjenaren, daglönaren och handtverkaren hemfaller vanligen till fattigvården — ej sällan också hans eller hennes barn — • och af den dolske ögon tjenaren blir ej sällan en farlig brottsling. Och så de andra, de, som ej medvetet lida i sin påtvungna verksamhet, men ej lyckas finna sig sjelfva, hur ofta se vi ej dessa » oroliga hnfvuden » missbruka sin relativa frihet till allehanda sjelfsvåld, utsväfningar och andra samhällsvådliga företag. — Jag säger med flit andra samhällsvådliga, ty allt som har våda för den enskilde, har sina gifna skadliga följder för oss alla, äfven om vi ej direkte känna dem. Det är något så allvarligt och skräckinjagande detta att veta sig med fräck hand och under dygdens sken ha varit med om att kufva och qväfva rika anlag, kanske krossat dem, blott för det vi » välgörare » ej funno dem vara i vår smak, att hvarje vaken själ måste bäfva tillbaka för att med • berådt mod förnya dessa själamord, hvilka i och för sig ödesdigra, blifva det ännu mera genom de följder, de utöfva på samhället. Tanken blott på de djupa klyftor emellan rik och fattig, mellan befallande oeh lydande, som öppnas vid alla slags vanvettiga försök att uppfostra folk ståndsoch klassvis, i stället för att der vid lag helt enkelt samla alla våra sträfvanden kring ett: utveckling för hvarje godt anlag, det må ligga åt handens eller andens område, eller inom dem båda!
Det är visserligen sannolikt all denna bana ej kan blifva färdig i vår tid, så långt i norr, som den slutligen kan komma, men vi böra, i anseende til! dess framtida stora längd, småningom, men oaflåtligen, bygga på den så långt vi kunna, och derefter öfverlemna åt våra efterkommande att fortsätta den. Den 5 December. Jag anhåller alt detta mitt yttrande måtte få åtfölja vid remissen af denria motion till Stats-Utskrt. Frih. Haab: Jag har med särdeles nöje och odelad uppmärksamhet åhört den siste värde talaren, hvilken gjort sig känd såsom en utmärkt ingeniör, och jag skulle icke våga motsäga honom, såvida jag icke såsom stöd för min åsigt hade att hänvisa till tänkesätten hos två andra utmärkta jernvägsingeniörer, nemi. Robert Steffenson och Baron v. Weber. Begge instämma deri, att i sådane länder, som Sverige, äro smalspåriga banor att föredraga framför de bredspåriga. Hr Nordenfelt har sagt, att besparingarne med smal spårvidd ej skulle kunna gå till mer än högst 100,000 rdr per mil. Afven om besparingen ej vore större, än den af honom uppgifna, förtjenar den afseende. Icke har vårt land på sednare åren blifvit så rikt, att man onödigtvis bör nedlägga en så betydligt högre summa på hvarje mil, än som ovilkorligen fordras. Vilja vi på jernvägs-byggnader använda samma summa, är det väl bättre att dermed bygga så mycket längre sträckor. Jag undrar visst icke att en ingeniör, som vill hafva ett vackert arbete, anser tillökningen af 100,000 rdr på hvarje mil vara obetydlig; men jag å mili sida ser saken ur den skattdragandes synpunkt, och anser mig derföre befogad att varna för större utgifter, än som erfordras för ändamålets uppnående. För öfrigt torde man icke böra framhålla Canada såsom ett för oss efterföljansvärdt exempel i afseende på jernvägsbyggnader, då man derstädes, enligt Hr Nordenfelts uppgift, icke ens lyckats förtjena driftkostnaden, utan får årligen göra betydliga tillskott. Hr Stjernsvärd, Gust. Maur.: Med aril. af hvad Gr.
I nämnde Fond, som ännu står under Kongl. CommerceCollegii vård, och i början af detta år utgjorde öfver i| milion R:dr Banco , äga alla VäfveriFabrikanter och flere andre Idkare Lånerättighet mot 3 a 4 procent i förhållande till värdet af sin årliga tillverkning. Efter hvad jag inhämtadt, lära för detta år, Fabriksidkare i allmänhet äga omkring 29 procents Lånrättighet; för finare Den 28 Junii J. ni. 24g JernManufacturer från Eskilstuna, skall denna Lånrättighet alltid utgöra 73f;dels procent, och för Svensk Ull» som af Fabriksidkare upphandlas, 75 procent, hvilken sednare Lånrättighet sammanlagd, med den för Klädet utgör för KlädesFabrikanten, som nyttjar Svensk Ull, 104 procent. Jemte dessa belydeliga penningeunderstöd äro till förmohn för Svenska Fabrikerne nästan alla utländska Fabrikater till införsel förbudne och den controll, som erfordras för handhafvande af detta förbud, har föranledt till en stor och för Riket högst betungande Tullbevakning, hvilket kan slutas derutaf, att omkostnaderna för Tullbevakningen sistle, dit år skall uppgådt till omkring en half Mi-i lion R:dr Banco, samt att personalen af tullbetjeningen, enligt Tabellverkets sista berättelse utgör öfver 9oo:de. Men dessa uppoffringar äro icke de enda som Nationen måste vidkännas, för Fabrikernes skull vida stör re, vida vigtigare är den beskattning, hvilken drabbar hvarje Svensk man vid inköp af Svenska Fabrikater, hvilka vanligen kosta 25, 50 till och med roo procent merg, än hvartill utländska, om de mot måttlig tull voro till införsel tillåtna, skulle kunna erhållas. En nu mera afliden af Sverige högst förtjent Embetsman, Friherre Edelcrantz, har i ett för några år sedan tryckt
Om för öfrigt ingen al Ridderskapet och Adeln, jetme mig, önskar votering, afstår jag ifrån min begäran derom, och förbi ifver vid hvad Ridderskapet, och Adein täckes besluta. Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att sedan Herr Dankvardt nu mera afstått från dess anhållan om votering, komme det vid Ridderskapets och Adelns i målet redan fattade beslut att förblifva. Upplästes till Justering och godkändes.följande från ExpeditionsUtskottet inkomne förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj;t: i N:o 55. Angående godkände förslag till ändringar i Rikets Grundlagar. I anledning af Kongl. Majtts Nådiga Remiss uppå GeneralLieutnanten L. A. von Rosenheims underdåniga ansökning om utbekommande af innestående lön. Angående Magistratspersoner och Borgerskap tillagd rättighet, att vid publike förrättningar, utom Städernes område, åtnjuta ISO Den 6 Junii f. m\ skjuts och tractamente, efter Rese-Reglementet. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Krono-Fogden Assessoren Hellbergs underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å en contraherad lefverans af Artilleri-hästar. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Capitaine Schougs underdåniga ansökning om eftergift af Kronan tilldömd immissions-rätt i hans extra lön. Om stadgande af lika ansvar för utprångling af falska Sedlar, antingen de äro stälde på Banken eller Riksgälds-Contoiret. Om upphäfvande af de författningar, som afse att förekomma kostsamma be,' grafningar. Angående förklaring af *2 Cap. 2 §. RättegångsBalken. Angående öfverklagade olägenheter vid Kronoskjutsningar. Angående tillökte Frimarknader i Skenninge och Grenna Städer. Rörande väckt fråga, om närmare bestämmande af Fjerdings-mäns skyldigheter. Den S Junii f, m, 121 N.o 66. Angående transporter af undsättnings spannemål.
Flickan slog upp sina ögon liksom för att än en gång se världen. Hon sände bud efter Petter Nord. Hon vredgades öfver hans galna upptåg. Hvarför kunde hon ej få dö i ro? Hon hade aldrig önskat, att han skulle ha några samvetskval för hennes skull. Budet kom tillbaka utan Petter Nord. Han kunde ej komma. Muren var för hög och porten för stark. Det var blott en, som kunde föra honom därifrån. I de dagarna tänkte de på ingenting annat i den lilla staden. »Han går där, han går där än,» berättade de hvarandra hvarje dag. »Är han tokig?» frågade de som oftast, och några, som talat med honom, svarade, att han helt visst skulle bli det, då »hon» kom. Men de voro i hög grad stolta öfver denne kärlekens martyr, som förlänade glans åt deras stad. Fattigt folk bar mat till honom. De rika smögo sig upp på berget för att uppfånga en skymt af honom. Men Edith, som ej kunde komma ur stället, som låg där maktlös och skulle dö, hon, som hade så god tid att tänka, hvad sysslade hon med? Hvilka tankar hvälfde hon i sin hjärna dag och natt? O, Petter Nord, Petter Nord! Måste hon ej ständigt se framför sig mannen, som älskade henne, som höll på att mista förståndet för hennes skull, som verkligen, verkligen gick uppe på kyrkogården och väntade på hennes kista. Se, detta var något för stålfjädersnaturen inom henne. Det var något för fantasien, något för de bortdomnande känslorna. Att tänka på hvad han ämnade taga sig till, då hon kom dit upp! Att tänka på hvad han skulle taga sig till, om hon ej komme dit upp som död. De talade om detta i hela staden, talade om detta och intet annat. Såsom forntidens städer älskat sina pelarhelgon, så älskade småstaden den arme Petter Nord. Men ingen gick gärna in på kyrkogården och talade med honom. Han såg alltmer och mer vild ut. Vansinnets mörker sänkte sig allt tätare öfver honom. »Hvarför skyndar hon sig ej att bli frisk?» sade de om Edith. »Det vore orättfärdigt af henne att dö.» Edith var nästan vred.
Vons Rxcellence.lustitiB-Htots-Mnistern, Herr Prikerre s-^V/en/^aa/. Ilons Lxcellence 8tols-i>Iinistern kör Utrikes ^rendeno. Herr j^rilierre //rc-e / 8to1s-Rollen: Ikrilierre 8tae/ von //o/§te/n, Mc?rr/re^ Vriiierre pe/ron^ Vrikerre M^c/en/a/k, -8rV/v6c-^o//os, l^rilmrre ^///enArunnt. Okeken kör kknonce-Veportementet, 8tots-Ro6et kl/nnr/re upplöste till justering ett, i öfverensstämmelse mell konAl. Noj:ts förut ko t tolle XoliiAO l>eslut, uppsatt körsloA till Xtillis proposition till Rikets 8tonller, onAaenäe colonieu 8:t Lortlielem^s Lterställoulle umler 8veriZ6S allmänna llrötsel ock förvaltning. Longi. Noj:t keliogolle, enligt Stots-Roäets unäerllaniga tillstvrkonile, i Xoller gilia lietta körslag, sollont llet finues protocollet kilagllt ock kekolllle, ott, i enligket llerme6, Xallig proposition skulle, uncler 6enna öag, till Rikets 8tanller sllatas. Lx piotooollo 0. //«///> e/'A. Dä Kongl. Naj:t, etter inkemtande sk vtterligare uppgifter, angående körliällandet me<l stasmlstädernas tolags-inkomster ook, setlin (^ommeroe-Oollegium samt 6eneral-'1'ull-8t) reisen blifvit i ämnet körde, numera varit i tillfälle att till slutlig pröfning företaga
< i dito med lägre dito 3 t i5oo 1200 3oo 240 1800 1440 1800 >44° 4?4° a) Om denne sednare kommer i tur till högre lön, erhåller han lika aflöning med den förre, då staten okas till 5ioo r:dr, hvaremot den minskas till 438o r:dr, i den händelse begge commissaricfna befinna sig bland de yngre inom Bancoverket. (I intetdera fallet verka dessa förändringar någon skillnad i Bankens totalkostnad, emedan antalet af commissarier med högre lön är bestämdt till 10 inalles, ehvad lönen utgår på Bankens eller Bancodiscontens stat.) i) Vid blifvande ledighet öfverlemna? åt Bancofullmägtige att, efter Discontdircctionens hörande, kunna, om så pröfvas för verkets bästa lämpligt, indraga den ena BanCocommissarie-beställningen, samt använda den derigenom uppkommande besparing, dels till ökadt arfvode för den återstående commissarien, dels till lön och arfvode åt en secreterare 2:0 Tjensteman pä ordinarie stat. 2:dra dito 2 dito 1 dito 1 biträdande vid registraturen 2 dito för avislistornas utskrifning En notarie indrages vid innehafvarens afgång Nuvarande registratorn personligen
Eröfrade dess palm, förblandad i dess dam, Och mottog, vid dess mål, sin hyllning af de vittra. Och, J Hans Domare! odödlig är den glans, Som från Hans äras höjd bestrålar Er tillbaka Hvi måste Skaldmön här försaka Att fästa edra namn vid Hans? Så, Gustaf! blott ett mål, ditt hjerta alltid nära, Stod alltid lika ljust inför din stora själ: Det var, i vådans stund, vår ära och vårt väl; I hvilans mellanstund, det var vårt väl, vår ära. Så svallar Nilen upp — och sjunker i sitt svall Och af ett lyckligt land, der ingen teg står öde, Välsignas i sin böljas flöde, Välsignas i sin böljas fall. Men, gyllne dagars Kung, oss fordom återgifven, Bland lagrar och trofér, med fridens sälla skänk! Din blick med bifall än på Hjeltars Söner sänk, Men göm, hvad vi ha mist — den älskade oliven. Verldskräktarn från sin thron förordnar vårt förderf, Och Kungar, i förbund med den, som dem förfärar, O blygd! ha skickat sina härar Att blöda, i förtryckarns värf. Se öfver hafvet bort, till bröders landamären: Der stiger röken upp från deras hyddors brand. Med jemna ljungeldsslag, som dåna mot vår strand, Kodanska vikarne besvara Gardaskären. Se, lavafloden lik, ifrån de höga fjell, En flod af fiender, som klipporna ej hämma, Beredd hvar stund att öfversvämma Vår gräns, vår skörd och våra tjäll. Nej! — Du, hvars Hjeltebild stått upp för våra blickar, Skall ej stå vittne der till Svenska namnets blygd! Med mod, med rättvisa, med Gud och med vår dygd, Vi trotse, vid din syn, de härar våldet skickar. Blygd, Göthers Ättlingar! Vi skulle frukta, vi? Och köpa trälars lif, och fräjd och frihet sälja, Och stå kring Gustafs Vård — och välja Emellan död och slafveri? O! höjom våra svärd, och visom, hvad hon mäktar,
Då det likväl, på sätt äfven den år 1842 nådigst tillsatta kommilé för granskning af framställda förslag till reglering och förbättrande af armeens sjukvårds-anstalter uti afgifvet underdånigt betänkande närmare utredt, måste vara af högsta vigt, att armeen, vid utbrottet af ett krig, är försedd med regementsoch bataljons-läkare af den ålder och rörlighet, att de kunna åtfölja sina korpser under marscherna och med dem dela fälttågets besvärligheter, roen detta angelägna ändamål utan tvif vel säkrast vinnes, om tillfälle beredes regements-läkarne att, vid upphunnen pensionsålder, då de, fastän möjligen mindre användbara for den större verksamhet fordrande fält-tjenstgöringen, deremot, i följd af sin vunna erfarenhet, blifva särdeles tjenlig* såsom öfver-läkare vid de större provisoriska sjukhus, som alltid måste finnas inrättade bakom armeens rygg och hvarest den egentliga sjukvården ifrågakommer, kunna lemna sina befattningar och inträda uti fältläkare-korpsens reserv, för att i omformälda hänseende ständigt vara för armeens behof att påräkna, anser jag mig pligtig underdånigst tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t må af Rikets Ständer å nyo äska beviljandet af ifrågavarande arfvoden för 20 reserv-läkare, å 300 R:dr, med tillhopa årligen 6,000: — —1 alt tilldelas sådana pensions-berätiigade regements-Iäkare af såväl indelda som värfvade armeen, som, vid afskedstagande från regemenls-läkarebefattning, nådigst tillåtas ingå uti fältläkare-korpsens reserv; och synes detta anslag lämpligen böra uppföras under särskild titel af: arméens sjukvård samt då älven till detsamma öfverflyttas det vid torra riksdagen bevil - Tiansport 6,760: 4'J. 8. 49 Transport 6,760: 40. 8. beviljade resestipendium för milität-läkare, hvilket nu finnes inbegripet under kontanta anslaget för indelda armeen.