Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I-ndertecknad, enm vnrir beBepriif uadt meevlrnd af en mlngd bar del mot liktornar, genom nnvtndmdt: t af vgrtor, ~Collodln * vattor, hudhardnad f r i n Apotekaren I !err A ?el Litstr6m I Falun, hlifylt f r m doch nageltrhg. helt och hiillat befnad; hvarfbre Obs. alltid denna Injag omniimnde medel hos enhvar teglstrer,r.de etikott aom till det biista rokommenderar. maranti tar vrrPn8 &amp; ktMotaln 6 Nykgrke d. !27 aug het. COLEODIN. tals TusenFranko mot 1 Icr. ?O me. A X E L LITSTRbJW, FaZa~e. De svenska kvinno~nas hyllning till drottning Sofia. Den hyllningshymn, som i dessa dagar till ara for v k t lronungahns u t g b frill hela den svenska nationen, giiller e j endast den konung, som nu under tjugofem &amp; r sh iirofnllt fort sitt folks runor, utnn iifven den drottning, hvilken troget st&amp;tt vid sin makes sida i lust och nod, som ' det s&amp; vackert heter i v L t gnmls vigselformuliir. Och med sanning k m det siigns, att iifven drottning Sofia till silz historia skall kun.na ligga m&amp;ngen af de hiirliga segrar, son1 vounits p i fredens och upplysningei~s slagfiilt under Oscar .II: s t; iugofern for vBit land s i lyckosimma regeringsh. Att svenska kvinnorna onskat gifva eft uttryclc A t sina kiinslor fbr sin drottning vid ett tillfaIle af nationell hiinfiirelse sorn dettsl Br nsturligt. Derns hyllning ar dock liln enkel och fordringslos, som slrten af det arbete de representers.
Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken förnyad Proposition , blef Banco - 303 Den 19 Martn Utskottets Betänkande, tillika med de dervid gjorde Anmärkningar, till Utskottet återremit; teradt» Föredrogs å nyo BancoUtskottets den 10. sistledne Mars afgifne, samt den 1 7. i samma månad eftermiddagen på bordet lagde förnyade Betänkande, i anledning afAterremiss utaf frågan om förlängning i Praescriptionstiden för Låns omsättning i BancoDiscontVerket. Herr Strussenfelt, Michael, ocb Herr Munch af Rosenschöld, Eberhard, jemte andre Herrar Ledamöter, anhöllo att Betänkandet måtte ytJ terligare få hvila på bordet till nästa Plenum ; hvilket, uppå gjord Proposition , af Ridder» skåpet och Adeln bifölls. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den 5 dennes aflåtne samt den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande svar på Ridderskapets och Adelns Återremiss af Utskottets den 30 sisledne Januarii meddelte yttrande, angående Represen» tationsfrågans närvarande skick. Herr Munch af Rosenschöld, Eberhard: Jag anhåller blott att få till Protocollet anmäla min i ConstitutionsUtskottet afgifne Reserva; tion , enligt hvilken jag icke ansett ConstitutionsUtskottct vara bundit af Riksens Ständers Den 19 Martil. vid sista Riksdag fattade beslut om nödvändigheten af Statistiska upplysningars infordran. de, innan Representationsfrågan Kunde till någon vidare handläggning förekomma; ty då skulle ConstitutionsUtskattet äfven vara bundit af Styrelsens välbehag, i anseende till dessa upplysningens förskaffande, och således vara i sina Lagstiftande arbeten beroende af executiva Magten. Jag tror utomdess att för utarbetande af en plan till en ny Representation icke behöfvas så i detaillen fullständiga Statistiska upplysningar , utan anser att för detta arbete äro de upplysningar tillräckliga, som vi redan äga.
Fullmäktige begärde måtte från och med 1858 års början blifva stäldt till Fullmäktiges disposition. Till följd af lånekontraktets innehåll, fingo Fullmäktige redan den 18 sistlidne Februari från Erlanger emottaga förslag till den amorterings-plan för lånet, som, jemlikt 3:dje och 6:te §§ i lånekontraktet, borde af låneöfvertagarne uppgöras, enligt hvilken plan Riksgäldskontoret skulle komina att utfärda partial-obligationer, löpande med 4i procents årlig ränta till ett sammanräknadt belopp al 8,190,500 Th. Preuss. C:t. Sedan denna plan med dertill hörande uträkningar blifvit af sakkunnig person granskad, utan att några på resultatet inverkande anmärkningar dervid förekommo, biel' densamma under den 25 Februari godkänd och med påskrift derom till Erlanger öfversänd. 1 öfverensstämmelse med denna plan har Erlanger derefter under den 4 sistlidne Mars insändt en likaledes riktig befunnen fördelning af partial-obligationerna i 4 serskilda serier, af följande antal och valörer, nemligen: Ser. A., besående af 3,000 obligationer, hvardera å 1,000 Th., eller tillhopa 3,000,000. Ser. B. 6,381 obligationer å 500 Th. eller 3,190,500. Ser. C. 5,000 obligationer å 200 Th 1,000,000. Ser. J). Summa Thaler 8,190,500. Maj upplysa om de underhandlingar, som med Erlanger egt rum angående obligationernas lydelse och utseende äfvensom om de åtgärder, som blifvit vidtagne för obligationsoch kupon-papperets tillverkning vid Tumba, kontrollerne dervid, obligationernas och kuponernas tryckning, stämpling och underskrifning m. m. Först den Gite sistlidne
» Nehm nieht viel mit », ty intet är hinderligare för fotvandrare än mycket » pick och pack. » Kappsäcken skickas längre stycken i förväg, och i ränseln bör endast finnas det nödvändigaste, såsom ett ombyte af underkläder och strumpor, ett par låga, mjuka skor, något sybehör samt det oundgängligaste för toilettbehof. I en ficka i dagboken kunna några kortbref förvaras. Turistapoteket fördelas bland sällskapets medlemmar (aseptin, häftplåster, koleradroppar, insektpulver, cognac, te, choklad och köttextrakt). För solbränna och ömhet gagnar en salfva af lika delar mandelolja, hvitt vax och valrat. Kallt te är förträffligt mot törsten. Man dricke mycket försiktigt af fjällbäckarne, huru lockande de än äro. Några få droppar cognac i vattnet äro bra, om ock ej välsmakande. Drick aldrig kall mjölk i fäbodar eller sätrar; varm, kokt mjölk är ett ypperligt läskeoch stimuleringsmedel. » Tret an am fruhen Morgen und lasse heim die Sorgen. » Ju förr i väg, dess bättre, af flere lätt insedda skäl. Ett gladt lynne, som ser resans små vedervärdigheter från den muntra sidan, är ovärderligt. Dä jag en gång på vandring i Jotunheimen hänryckt utropade: » her vil sorgen ikke fölge med op », skakade vår gode förare, Knut Vole, betänksamt på hufvudet och menade: » ä jo da, har man en sorg, er han nok slig, at han fblger. » — » Du har ret Knut », svarade jag, » men den blir dog mindre ved synet af den overvseldende storhed heroppe. » — Och så är det. När bör man då vandra i våra och de norska höglandstrakterna? Beror mycket på tycke och smak. Har man lust att blanda sig i den brokiga skaran af allehanda turister och njuta deras sällskap, så är början af juli rätta tiden. Men huru ofta äro ej då fjärrsynerna stängda af solrök, och huru plågsamma kunna ej de heta sommardagarne vara med sina mygg och knott. V i föredraga slutet af augusti, ty aldrig är det skönare i fjället än på förhösten.
N:o 63, i anledning af erhållen återremiss af Utlåtandet N:o 51; lades till handlingarne\ och \ N:o 64, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandena N:ris 35 och 54. Ståndet vidblef sitt fattade beslut och godkände voterings-propositionen. S. D. Föredrogs å nyo och återremitterades Stats-Utsltottets Utlåtande N:o 255, i anledning af väckt motion om årligt arfvode åt Expeditions-Sekreteraren och Riddaren J. G. Richert. S. D Föredrogos å nyo Allmänna Besvärsoch Ehonomi-Utsliottcts Utlåtanden: N:o 121, i anledning af väckta motioner rörande skjutsningsbesväret. I anledning af det tredje momentet uti 2:dra punkten, beviljades förhöjning af skjulslegan i städerna till 24 sk., äfven der skjuts icke är på entreprenad upplåten, och i öfrigt blef Utlåtandet bifallet; och N:o 122, i anledning af återremiss utaf Retänkandet N:o 61, i fråga om inskränkning af den genom Kongl. Förordningen den 22 December 1S46 beviljade frihet att å landet idka handel, m. m. I sammanhang härmed förekom Höglofl. Ridderskapet och Adelns, genom Protokollsutdrag den 23 dennes, meddelade inbjudning till Medstånden, att instämma i Ridderskapet och Adelns beslut i denna fråga. Tillstyrkandet, pag. 23, i Utlåtandet N:o 122 med förändring, enligt Höglofl. Ridderskapet och Adelns beslut den 23 dennes, antogs, hvarjemte, och då Borgare-Ståndet icke ansåg sig kunna godkänna yttrandet uti Utlåtandet N:o 122, i afseende på 5:le punkten af Utlåtandet N:o 61, Ståndet beslöt att förelägga Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet att, inom 8 dagar efter delfåendet af beslutet, besvara Jonas Christophersson väckta motion, i hvad den angår förbud för handlande å landet att afyttra alla slags spirituosa, vare sig af ineller utländsk tillverkning.
Ilan har yrkat, alt de medel, som äro afsalia för delta behof, och som förvaltas af Stäudernes Fullm. i Riksg.cont., skola fä den förändrade förvaltning, alt räntan skulle reserveras för delta ekeplanterings-ändamål, så att densamma först skulle utgå till årsbehofvets fyllande, och att, då den vore dertill otillräcklig, man först då skulle taga af capitalet, hvilket åter skulle fyllas af öfverskottel på eli kommande års räntemedel. Jag tror, att hvad Utsk. föreslagit, allt för väl kan afslås, och alt Hr af Ström är oförhindrad, om han så för godt finner, alt förändra siu framställning till en ny motion. Hr af Ström: Då Ständerne bestämt, att alla medel, som inflyta för gamla ekars försäljning, skola användas lill betäckande af kostnaderna för ny ekeplantering, anser jag att Ständernes afsigt varit, att den sålunda uppstådda afkomsten, eller räntan af dessa försäljningsmedel, bör läggas lill den förut varande fonden. Sådant har icke iakttagits, men jag anser med god hushållning öfverensstämmande, att förvalta penningarne sä, alt fonden skulle bli mer än tillräcklig, m. e. o. sådan, alt capitalet ej skulle behöfva röras. Jag har sökt drifva denna plantering till sin högsta höjd, och har nu också gjort 3 års plantering i förskott, men jag har fruktat för det inkast jag bort yttras, att ekarne skulle bli så dyra hos oss, att man skulle kunna köpa ek af utländningen för de penningar, som härtill åtgå, och derföre, sä väl som af princip, iakttagit all möjlig hushållning. Jag anser således, att när en fond är anslagen till ett visst ändamål och den kan förräntas, räntan matte tagas så, att man kan säga att capitalet icke blifvit rördt. Jag hemställer, att mitt upplästa anförande må anses som en motion, föranledd af nu föredragna StatsUtsk:s framställning, samt att densamma må Medstånden communiceras. Hr von Hartmansdorff:
På Norra sidan af Gottland kunna tvenne Hamnar dertill komma i fråga: Kappelshamn och Fährösund; men ehuru den förre, 4 mil från Wisby, mera Nord vestligt belägen, är ganska rymlig, har god ankarsättning på yttre redden på ett djup af 36 fot och längre in i viken i4 fot, samt har ett grundfritt och äfven i det längsta isfritt inlopp; tror jag dock mig företrädesvis böra föreslå Fahr osund, 5f mil från Wisby, som har 1) en för vindkast och Stormar mera fredad hamn, hvaruti de största fartyg kunna ligga lika så säkra som uti en skeppsdocka; 2) är tillräckligt rymlig för den talrikaste Escadre; 5) såsom Nordligast situerad, år mäst lockande för Rysslands norra orters och hela Finlands Östersjöfarare, för hvars vinterliggare den också blir en förträfflig och lämpa lig tillflyktsort; och 4) medför förmånen af tvenne inlopp (som Kappelshamn saknar); hvarmedelst man i dess hamn kan inlöpa och utgå med snart sagt alla vindar, och hvaraf det södra vid Skarfgrundet lätteligen kan befästas, om någon inträffande oförutsedd händelse det skulle åska. Det Nordliga inloppet saknar vål ej grund, men högst sällan afhöres någon olycka derstädes, då dessutom den nödfalls-resourcen meråndels står öppen, att medelst en omväg taga södra inloppet, som öfver allt år minst 16 fot Den 5 Martiin §07 djupt. Det Ostliga grundet af sjelfva den dju-. pa rännan, är så synbart att ingen deraf kan något äfventyra. Utom alla ofvan åberopade skål för Fåhrösunds apterande till fri Nederlagshamn, kommer äfven det, att den dertill erforderliga kostnaden blir föga betydlig, då dervid endast hufvudsakligast komma i fråga Bryggans förlängning samt stenkistors och duc d’albers uppförande.
En fotogénbesparande lampa af gammal konstruktion, med smal veke och dåligt ljus, stod på bordet framför Wissen, som satt på sin plats vid bordet, klädd i öfverrock med uppslagen krage, sysselsatt med att läsa gamla testamentet på grundspråket. För att värma händerna bolmade han förtvifladt ur sin pipa. Lampans sken nådde icke långt. Det var blott en liten krets omkring bordet som var upplyst. Sängen på väggen midt emot Wissén var alldeles i skuggan. Där låg Dahlén med slutna ögon och försökte sofva. Ofvanpå täcket hade han, till skydd mot kölden, anbringat hela sin återstående garderob: en vinteröfverrock, en trasig nattrock, kvarlefva från bättre tider, en kavaj, en väst och ett par byxor. Men sömnen ville icke infinna sig. Han sträckte högra armen öfver täcket, slog upp ögonen och vände sig mot bordet med hufvudet stödt i högra handen. “Hör du Anders hvad är klockan?“ Wissén såg upp från boken: “Klockan? — Har du drömt, att jag hade klocka?“ “Nej — men jag trodde, att du ändå något så när hade reda på det.“ “Ja, hon ska’ väl vara så där vid femtiden.“ “Inte mer — då är det ju långt ännu till natten. — Nå, det kan då göra mig det samma, antingen det är natt eller dag. — Pluggar du fortfarande?“ “Ja.“ Dahlén kröp under täcket igen: “Hör du Anders, — här är allt bra kallt inne.“ “Åhja — här är friskt. — “ Wissén höll med båda händerna omkring pipans trähufvud och rökte. — “Hade jag inte den här kamraten som värmde mig, så vete fan — “ “Det är ett helvete att vara fattig!“ “Ja-a, det förstås men hvar och en måste väl ändå gå igenom sin pärs, och vi ha ju framtiden i perspektiv.“ “Framtiden ja — men det är så långt till dess Jag skulle gärna ge hela min ungdom, om jag bara kunde bli rik.“ Wissén bolmade häftigt ur pipan: “Säg inte så, kära du ungdomen är glädjens tid, idealernas tid — lifvets skönaste årstid “ “Det är en förbannad lögn, säger jag dig åtminstone är det min erfarenhet.
Äfven jag har ansett mig böra, ehuru korrt och enkelt, biträda det goda ändamålet; och om än mina uttryck synas svaga, är dock min öfvertygelse stark om behofvet för indeldta Armeens Befäl, att vinna, efter förändrade tiders kraf, lämpade löneinkomster, åtminstone till tarflig bergning, hvarutaf verkligen ganska många för närvarande äro i saknad. Konungen, alltid ledd af en upplyst faderlig omvårdnad för sina trogna undersåtare af alla classer, har insett Armeens behof af förbättrade löne vilkor, och, hänförd af sin känsla för billighet och rättvisa, deruppå behagat lemna ett förnyad t och ojäfakLigt bevis, då Hans Maj:t afgifvit Dess Nådiga Proposition, om förbättrade lönevilkor för indeldta Armeens Befäl. StatsUtskottet, till hvars granskning denna Nådiga Proposition blifvit aflemnad, har deröfver afgifvit dess Utlåtande. Det tillhörer Statsmannen, och således icke mig, att bedöma riktigheten af de anmärkningar StalsUtskoltet gjort, i afseende på detaljen och sättet till lönernes utgående i spanmål och räntor, eller genom förvandling i penningar. Jag får likväl äran förnya den mening, jag förut anfört, att jag ej finner Indelningsverket till det minsta rubbadt, utan tvertom nyttigt derigenom, att Befälet i vissa Den 2i Maji f. m. i45 vissa grader af indeldta Årme'en icke sjelfva bruka och bebo sina boställen. Men jag vill blott fästa mig vid tvenne omständigheter i StatsUtskottets Utlåtande, nemligen den nedsättning StatsUtskottet föreslår af den Nådigst proponerade Tariffen för lönerne inom hvarje grad, och den betydliga minskningen af den begärde anslags-summan, samt sjelfva sättet, på hvilket denna lönereglering skall verkställas, och hvarigenom förmodligen minsta delen af det nu tjenande Befälet lärer kunna komma i åtnjutande af de förbättrade lönevilkor, hvilka likväl af beliofvet, icke allenast för framtiden, men äfven för närvarande, så mäktigt påkallas.
Disconten skett, och innan någon utbetalning åt Actie -Egarne får ega rom, gälda uppå samtlige denne Disconts Obligationer ränta till det belopp, Discontens tillgångar medgifva, dock icke ofver Sex procent om året, att räkna från den dag, å hvilken Riksgälds-Contoirels Obligationer blifva daterade, och intill de dagar, då samma Obligationer till inlösen förfalla.’ 12. Punkten är liel och hållen bifallen af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, och äfven af Hedervärda Bonde - Ståndet blott med den förändring, att, i stället för att punkten mot slutet innehållerj kommandes alla upplupne Interessen till den dag, under hvilken Riksgälds-Contoirets Obligationer skola utgi/vas, att sammanslås med Capitaten, skulle det heta: kommande alla upplupne Jnteresseii till den dag, under hvilken RiksgäldsContoirets Liqvidation börjas, att sammanslås med Capitalen. Då respective Riks-Ståndens, i afseende på it. och 12. punkterne, fattade Beslut, mot hvarannan jemföra», så förekommer aldraförst den skiljaktighet, att 2 Ridderskapet och A' deln samt Hedervärda Bonde - Ståndet beslutat, att Skulderne skulle genast till hälften betalas med Riksgälds-Sedlar, och andra hälften Statsoch Banko-ZJtskottens Betänk anden. 18 51 liqvideras med Riksgälds-Contoirets Obligationer, förfallne till inlösen efter Två och Ett halft års förlopp; hvarvid dock, i afseende på nyssnämnde Obligationers förfalio-tid, den skiljaktighet emellan Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet förekommer, att, enligt Höglofl. Ridderskapets och Adelns Beslut, skulle de inlösas på 5 Terminer under loppet af ;§ år" med en femtedel hvar Sjette månad utan ränta, men, enligt Hedervärda Bonde-Ståndets Beslut, på en gång.
Sanning, Dygd, Rättvisa, Fädernesland, Mensklighet: säg, kan du nämna dessa heliga namn utan rörelse i ditt blod, utan skakning i dina fibrer? Ser du blott med ett åtlöje dina likars dårskap? med förakt deras laster? med ömkan deras olyckor? Den håg du känner att utmärka dig af talanger, hvad har den till föremål? Månn en titel, en prydnad, ett anseende öfver hopen, en beqvämligare lefnad? månn hofgunst och sällskapslof? Söker du blott, att, af ingen oroad och oroande ingen, gå (som man säger) ”sin verld igenom”, och låta verlden ha sin gång Då, yngling! tro mig: det är icke dig, som Snillet kallar att tala till Folket. Försök ej, att höja dig öfver medelmåttans krets! Blif täck, oförvitelig, en man af god ton! Ditt namn, om det lefver, skall dö med dig. – Om åter, vid åsyn af allt som rubbar den allmänna ordningen, af allt som kränker förnuft och dygd; om, vid blotta åsynen eller ryktet häraf, du känner ditt blod tändas, ditt hjerta klappa, din andedrägt förkortas, tårarne brista ur dina ögon, tankarne hoptals genomstörta din själ; och du glömmer så dig sjelf, och du är icke mera Dig, men den dygdige som lider, men den upplyste som förföljes, Medborgaren, Philosophen, Menniskan Då, ädle! igenkänn Snillets gudomliga röst; då sök ej förgäfves att qväfva en eld, som, lik åskans, ej skall slockna förr än han förtärt dig; då följ ditt öde: blif stor – och olycklig”. Detta är förträffligt. Man kan ej läsa dessa ord, ej afskrifva dem, utan att erfara en rörelse lik den han skildrar. Blott det kan ställas i tvifvel: huruvida en författare af det sanna och höga slag, hvarom här talas, någonsin har skäl, att anse sig för just företrädesvis ”olycklig”.
Regerings-Formen föreskrifver, godkämra, S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 8 dennes under ]N:o 45 afgifne, samt den 17 derpå loljde e. m. på bordet lagde Betänkande, i anledning af väckte motioner, om ändring i nu gällande prohibitiva Författningar, samt om antagande af ett friare Handels-Systehn. S. D. Yid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 6 dennes, under N:o 198 afgifne, samt den 17 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, öfver väckta frågor, om förändringar i BrottmålsLagstiftningen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Utlåtande gil - 1178 Prot. Utdr. d. 23 October 1823. la, endast nied undantag af hvad angick den allmänna kyrkopligten, i hvilken omständighet Ridderskapet och Adeln, i en. lighet med den af Herr Ribbing, ,A., vid Utskottets Utlåtande fogade, särskilda mening, ansåg att Kongl. Förklaringen den a3 November 1807 borde upphäfvas, i hvad den angår utsättande af viss ort för Kyrkopligtens undergående, lid dertill för Fästnings-fånge, och sältet att behandla en vid slikt tillfälle motsträfvig; samt att, hvad 9 Capitlet Kyrko-Lagen derom bjuder, borde i stället till full kraft och verkan åter upplifvas; hvarigenom det dels lemnäs öppet för Själasörjaren, inom hvilkens Församling brottslingen vistas, att bereda honom till den allmänna Skriftens undergående, dels undvikes Fångars onödiga forsslande och qvarhållande i häkte efter utstånden bestraffning; dels ock förekonunes, att ingen derutöfver genom ytterligare kroppsligt lidande tvingas betyga botfärdighet och göra afbön utan mening; eller retas, att till allmän förargelse i Församlingen yttra motsatsen ; uti hvilket Beslut de öfrige Riks-Ståliden skulle inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adela förena. S. D. Föredrogos ånyo och gillades följande från nedannämnde Utskott in - Prot. Utdr. d. a3 October 1823.
Den siste värde talaren torde likväl benäget ihågkomma, att det var icke den åsiglen, utan blott den andra, som af honom framställdes, då han första gången hade ordet. Hvad nu likvisst beträffar den frågan, att bedomina hvad som är rätt, så, utan att jag vill yttra mig derom i detta fall, der jag särskildt har reserverat mig i afseende på frågan, anhåller jag att fä yttra mig blott rör:de sjelfva principen. Under medgifvande, att den värde talaren, såsom ledamot af Conseljen, är bättre än jag i tillfälle alt pröfva hvad som är rätt i sjelfva saken, tager jag mig friheten, endast i afseende på formen af hans yttrande här, vördsamt hemställa, om, då K. M. bar den obestridliga rättigheten all afslå sådana und. framställningar, hvarmed R. St. kunna i oträngdt mål inkomma, det då är rätt lämpligt eller rätt constilutionelt, att en ledamot af Statsrådet här uppstår, för att yrka, det en opinionsyttring i något fall mätte afslås. Derom tager jag mig friheten att tills vidare tvifla, emedan jag tror, att sådana framställningar af R. St. i önskningsväg böra åtminstone få komma fram till thronell, hvarest det naturligtvis är en föredragandes både rättighet och pligt, att i und. afstyrka dem, om de äro oriktiga. Jag kan således icke förena mig med den värde ledamoten och med Frih. Raab derom, alt det nu bör af Ståndet förklaras, att man afslår opinionsyttringen, så vida icke, efter hvad jag trott mig finna af Frih. Raabs yttrande, något annat tillfälle skulle finnas för Ståndet alt framkomma dermed. Della var likväl en mellanmeniug i Frihrns yttrande, som man kanske icke bort så mycket fästa sig vid. För min del anser jag det icke vara skäl att förhindra framkomsten af denna opinionsyttring, derföre att ett yttrande derom redan vid en föreg:de riksdag har varit afgifvet. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: