Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Det var inte jag, som sa det», sa jag. »Nej, men menade. Hva sa!» Styfvens gula ögon riktigt hväste. »Man ska vara höflig, frun.» »Ja, det ska man», sa jag betydelsefullt. — »Men inte när man är redaktör!» Styfven tuggade och tuggade, som om han fått sig något bäskt, men så försvann han, tydligen öfvertygad. Nu fick jag ögonen på Berlins Emma, som kilade förbi med en bläckhämtare i hand. »Hvarthän!» skrek jag. »Till Ökvistens och köpa dricka!» Gör någonting af det, den som kan, tänkte jag. Men så kom den publisistiska andan öfver mig som ett riktigt majrägn, och så skref jag: Ett sorgligt tidens tecken. »Ännu för ett fåtal år sedan skulle hvarje husmor i vår stad ha ansett det för en skam att icke i hemmet ombesörja den bryggd, som var nödvändig för hushållets behof. Hvilket skri af harm var det ej, när Stora Bryggeriet i Umeå började att här lägga upp sitt lagerdricka! Hvem trodde bryggeriet det skulle få till kunder? I början köpte man »på skämt» — för att få ’känna hur det kändes’ — sedan köpte en och annan ’bekvämt anlagd natur’ — i smyg! Men nu! Nu blygs inte stadens jungfrur att fräckt dingla omkring på både gator och torg med drickshämtaren på armen och i hemmen är hvarje skymt af förbehållsamhet i det afseendet bortkastad. Och hvad vinner man på detta? Till hvad använder man dessa timmar stulna från hemmets id? Därpå kunde de dagligen växande kafferepen ge ett sorgligt svar, men vi vilja icke vara nog indiskreta och rådfråga dem. Men en fråga kan den allvarliga betraktaren och den varma fosterlandsvännen icke återhålla. Äro vi på väg att förfalla till veklighet och lyx? Äro vi på väg att förlora förfäderns bärgaheder och enkla dalmanstro? Om så är: vaken upp! Tusen gånger bättre då att aldrig smaka ölsupa, fast hvad man i stället ska förtära på lördagarnas surströmmingsmiddag, begriper jag inte — men det blir en senare omsorg.
Titels utestående fordringar jemte uppgift på livad i Ränta och Copital-afljctalningar är 182g deraf påräknas inllyta, härjemte bilagd sub. Litt. A. Kommande, i följd af detta ytterligare utlåtande, anslaget å Nionde HufvudTjteln att förändras ifrån n4,348: 3o. 6. till i34,348: 3o, 6. N:o 255, Utlåtande ang:de gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 151 om Regleringen af Anslagen under RiksStalens Tionde llufvudTitel. (U.-A.) Sedan Utskottet å dess Betänkande N:o i5i ang:de regleringen af Anslagen under RiksStatens Tionde HufvudTitel, från samtl. RiksStånden, erhållit återremisser med åtföljande Anmärkningar, får Utskottet nu, i den ordning ämnena i berörde Betänkande förekomma, öfver desse Anmärkningar Utlåtande vördsamt afgifva. 1:0 Vid Utskottets Förslag, alt, i enlighet med K. Proposition, till Utgifter i oell för Bakoch Lotslnrättningen j å RiksStatens Tionde HufvudTitcl måtte få uppföras ett emot Bakoch Lots Af giftens under StatsVerkets Inkomster beräknade belopp svarande Anslag af 5o,ooo R:dr, med rättighet lör K. M:t, att för ofvanberördc ändamål äfven använda dea den - 242 Stats-Utskottets 11a InkomstTitel uppkommande Öfverskotter, liar blifvit anmärkt, lios H. R. o. A.j af Hr Grefve Cronstedtj Clas och Hr Nordensköld, O. G./ att Danska. Fy rings
Jag skulle äfven tro, att om man antoge denna lag, så skulle det för åtskiliga vara en önskad utväg att bereda ett kommande Const.Utsk. tillfälle att actionera sådane Konungens rådgifvare, som måhända bade bidragit till att utnämna personer, hvilka mäste utöfva ett embete, pä grund af den sedvänja, som finnes i landel. Man skulle t. ex. kunna anklaga Konungens rådgifvare, derföre att det finnes en riksmarskalk, eller derföre att det finnes en Konungens öfverstekammarjunkare, som enligt gammalt bruk inträffar hos RiksSttn, för att göra inbjudningar. Man skulle kunna klandra utnämningar till hoftjenster, oaktadt K. M. har sig enligt grundlagen förbehållet att om sitt hof besörja. Det finnes med ett ord en mängd sådana omständigheter, som på det högsta föranleda mig alt tillstyrka afslag å memorialet. Hr Cederschjöld: Som jag varit olycklig nog att icke kunna fatta sammanhanget af de siste värde talarnes yttranden, så får jag till besvarande blott upptaga några punkter af Frih. Cederströms anförande. Han har sagt, att hvad som icke är i grundlagen förbjudet för Konungamakten, skulle vara densamma tillåtet och medgifvet. Men med samma skäl skulle väl också den andra statsmakten kunna yrka detsamma. Om jag icke allt för mycket missminner mig, så kom likväl just ifrån Konungamakten för några riksdagar sedan, uti en skrifvelse i något annat ämne den anmärkn. att intet vore hvarken tillåtet eller förbjudet, utom hvad sorn vore bestämdt stadgadt, och att när någon brist uti stadgandena förefans, så skulle densamma på laglig väg rättas. Det är just en sådan rättelse, som här nu är frågan om att göra. Såsom bevis på nödvändigheten för Konungen att bibehålla denna rättighet att utdela titlar anförde samma värde talare, att Konungen måste kunna, i stället för en oduglig chef, utnämna en annan skickligare person. Detta är något helt annat; det vore ett tillförordnande till ett verkligt embete, hvilket alldeles icke är Konungen förmenadt, äfven om ifrågavar. förslag antoges.
Då nu likväl erfarenheten nogsamt visat, att af ofvannämnde lagrum hemlats anledning lill den tolkning, att en vidsträcktare underhållsskyldighet försaiulingarne ålåge, .så har jag ansett lagstiftande makten böra, genom utfärdad föi fattning, sätta en gräns för denna tolkning, och således trott, att Utskotten borde tillstyrka Rikets Ständer: att i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t ville , genom utfärdande förklaring, stadga, att församlingarnes underhållsskyldighet af de 7 laga husen icke vidtager förr, än de af ålder och bruk, men ej af prestens vanryckt, så förfallit, att de icke utan ombyggnad bättras kunna; hörandes med de sålunda ombyggda husens inredning jemväl förhållassåsom lag om nybyggnad stadgar.” 8 Lagoch_Ekonom-UUkollens Betänkande, A’:o 54. af riksdagsfullmäktigen Petter Jönsson frän Jönköpings län: ’’Det är med ledsnad jag mäste inlemna min reservation mot Högloft. Utskottens beslut, som beslämdes med en enda rösts pluralitet, rörande reparationsöch byggnads-skyldigheten vid pastors-boslä lien. Det var med en serdeles enighet, Högv. Presteståndet motsatte sig all lindring uti byggnadsoch reparations-skyldigheten, eller ett närmare bestämmande af de hus, som pastolatet är skyldigt att bygga och lill någon det underhålla. Det är oss landsboer väl bekant, att a6 kap. 2 § byggninga-balken icke, på sätt Utskottet •yttrat, innefattar tillräckligt tydeliga och fullständiga föreskrifter, angående pastors och församlingens ömsesidiga skyldigheter, i afseende å underhållsskyldigheten, eller åtminstone att delta lagens runi så misstydes, att äfven obetydliga reparationer af de laga husen åläggas församlinga ine, serdeles vid de sedan i83o hvart femte år skeende ekonomiska besigtningar. I åtskilliga orter kallas församlingen lill sockenstämma för att rådslå angående omläggning af några bås-balkar, eller påläggning af halm, som bläst af taket å något af församlingens hus vid prestgården.
Den betjening, som hvardera Kammaren i öfrigt för sig under Riksdagen anser nödig, tillsättes af Talmannen och några utaf Kammaren dertill utsedda ledamöter, efter samråd med Sekreteraren. § 36. Vill Konungen, med upplösande af Riksdag, förordna om nya val i hela Riket till båda Kamrarna eller den ena af dem, skall Konungens beslut derom, sedan Han låtit till Rik ssalen kalla Riksdagen, densamma derstädes meddelas. Då Riksdag skall afslutas, infinna sig, på Konungens kallelse och efter förrättad Gudstjenst, Riksdagsmännen på Rikssalen och framföra genom Talmännen sina välönskningar. Derefter uppläses Riksdagsbeslutet, hvaruppå Konungen, Sjelf eller genom någon af Stats-Ministrarna, förklarar Riksdagen vara afslutad. ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 33- 23 Ärendenas beredning. § 37. 1. Å hvarje Lagtima Riksdag skola, inom åtta dagar efter dess öppnande, tillsättas: ett Konstilutions-Utskott, ett Stats-Utskott, ett Bevillnings-Utskott, ett BankoUtskott samt ett Lag-Utskott. Dessa Riksdagens ständiga Utskott skola bestå: Kon stitutions-Utskoltet af tjugo, Stats-Utskottet af tjugofyra, Bevillnings-Utskottet af tjugo, Banko-Utskottet af sexton och Lag-Utskottet af sexton ledamöter, hvilka hvardera Kammaren till halfva antalet inom sig väljer antingen omedelbart eller, om Kammaren så beslutar, genom Elektorer; ankommande på Kamrarnas sammanstämmande beslut att, när sådant finnes vara af nöden, tillsätta särskildt Utskott för upplagande af fråga, som tillhör ständigt Utskotts behandling, så ock att, derest Utskott anmäler behof af förstärkning i ledamöternas antal, sådant bevilja. 2. Hvardera Kammaren eger ock inom sig utse suppleanter, att. vid inträffadt förfall för utskottsledamöter, i deras ställe inträda. 3.
Ståndet redan under den 6 sistledne Julii bifallit UtssottetS yttrande, att det icke tillhörde deh befattning att detta mål upptaga, samt i betraktande deraf att Utskottet twerkemot bokstafliga innehållet af Riksdags-Ordningens z? 8- tillika i detta Utlåtande bade wäckt och bcswarat frägan vin ändring i Byggn. Balkens 26 Cap. 2 och z §.§. hwilken fraga icke warit Vik remitterad, anlag Prest - Ståndet berörde Utlåtande, hwarken hafwa tillkommit eller wara sammanfattadt pä ett sätt, som med Regeringsformen och Riksdagsordningen är förenligt, och fann Prest-Standet fördenskull sig icke kunna med samma utlåtande stg besatta. För öfrigt ansag Ståndet lfrägawarande Mo, tion, i hwad densamma rörer Prest-Standet, redan, igenom deh den z Januarii r8io de öfrige Resp. Standen meddelte Protocolls, Utdrag, wara beswarad pa ett sätt, som Ståndet förmodar wara öfwerensstämmande, med hwad Wallostige BorgareStandet billigt kan fordra. tUt supra. Lx krotocollo. Utdrag af wälloflige Borgare - Ständets protocoll, höllet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 12 Aug. 1812. SD. Ä§id förnyad föredragning af det till utredande af uppskmtne kwistiga frägan emellan Hederwärda Bonde-Standet och öfrige Riks-Standen förordnade Sarstitta UtskottS Betänkande, i anled Lning - S7ts Den i8 Augusti. ning af Herr Rådmannen G. K/ellan ders Memorial om Högloft.
Sedan, i följd af 1817 års Handels-Tractat med Ryssland, hvarigenom Tullfri utförsel derifrån af viss qvantitet Spannmål blifvit Kongl. Majit och Kronan förbehållen, Kongl. Majit i nåder tillåtit Svenska Handelshus att införskrifva bestämde Poster, under begagnande af berörde Tullfrihet, men mot erläggande af half 22 Riksens Ständers Tullafgift härstädes, hvilken blifvit uppburen i Kongl. Kammar-Collegio och aflevererad till Kongl. Stats-Contoiret, utgörande beloppet för åren 1818, 1819 och 1820, efter afdrag utaf beviljadt arfvode för Uppbörden och redovisningen i Kongl, Kammar-Collegio, 16,134 K dr 28 sk. 4 r:st., så har Kongl. Majit i nåder genom skrifvelse till Kongl. Stats-Contoiret af den 18 November i 8 1 8 forordnadt, att denna afgift borde levereras till allmänna Magazins-Directionen, att användas till bestridande af nödige kostnader vid verkställigheten af den efter Kongl, Maj;ts nådiga befallning på Directionen ankommande anstallt till Hufvudstadens behöfvande Invånares förseende med groft brod till billigt pris; hvilket Revisorerne ansett sig bora till Riksens Höglofl. Ständer inberätta. Angående Stats-Intraderne af Postverket, hafva Revisorerne äfven gjort sig underrättade och dervid inhämtat, att den hos Norrske StatsCassan egande fordran för Postens förskaffande genom Sverige, som vid 1817 års slut uppgick till 123,119 R:dr 11 sk. ännu icke blifvit godtgjord, men att, efter hvad Kongl. Majit genom nådig skrifvelse den 3 Februarii 1819 forordnadt, sex procents ränta å beloppet emedlertid skall betalas, hvilken ock å behörige tider influtit, jemte det postföringen för de senare åren blifvit i sin ordning liqviderad.
Äfvensom inom Hedervärda BondeStåndet Riksdagsmannen Johan Jacob Rutberg 172 D e il 15 O c t o b e r. anmärkt: att då Rikets Ständer gifvit pensionen i förlitande dertill, att Landshöfdingen Järta skulle begagnas i Slatens tjenst, men sådant ej nu syntes vara meningen, borde ock pensionen indragas, samt de io å 12,000 R:dr B:co, som Herr Järta redan uppburit, anses mer än tillräckeligt svara emot de tjenster lian gjort fäderneslandet. På dessa anmärkningar bar Utskottet lemnat följande högst oväntade svar: ”Utskottet har öfvervägat hvad sålunda an"märkt blifvit, men icke funnit de af Ri”kets Ständer år i8a3 anförde, och af Ut”skottet uti sitt förra Betänkande åberopade, ”skäl för tilldelandet af pension åt Landshöfdingen Järta i någon måtto genom des”sa anmärkningar förringade; utan förnyar ”således sin förut gjorde hemställan uti detta ”afseende.” Jag öfverlemnar åt tänkaren, att göra sina reflexioner öfver detta Utskottets besked. — Mig förefaller det åtminstone, som om Utskottet ansett sig äga Domsrätt i frågor, som angå disposition öfver Statens Medel , oaktadt Utskottet blott är en utredningsskyldig afdelning af RiksStånden. Utskottet har öfvervägat, men icke funnit skäl etc. etc. Hvad vill ett sådant Expeditionssätt säga, och huru bör det rätteligen anses? Börjas icke vanligen sjelfva decisionen i alla Domar på samma sätt? 1 ilar Den i5 October. 273 Har då Utskottet betänkt hvad det yttrat; och hvar finnes väl något enda skäl, eller ens någon anledning vara af Utskottet uppgifven, såsom föreningspunkt för rättigheten för Herr Järta att få — och för skyldigheten för Svenska folket att gif-va — gralification — och på köpet en så ansenlig gratification?
Vid granskning af fondens säkerhetshandlingar, har befunnits, att Gamla Mölespassevolans-fondens lån , 67,009 Rdr, blifvit inbetaldt och hvarå Baneoattest förevisats; att det, för inköp af f. d. Sjöstedtska egendomen , Fortifikations-Afdelningen lemnade lån är vordet under år 1840 godtgjordt, med undantag af 1,000 Rdr; äfvensom att Nya Mölespassevolans-fondens skuld, 38,000 Rdr, iiqviderats Trosspassevolans-fonden genom Kongl. Krigs-Kollegii uppoch afför ingsordres : men för att kunna till Rikets Ständer afgifva en fullständig berättelse om Trosspassevolans-fondens ställning , hafva Revisorerne ansett nödigt erhålla upplysning om det belopp, som af Trosspassevolans-medlen fanns i Banken deponeradt samt på hvilken Räkning, i anledning hvaraf Revisorerne, genom Ordföranden, uti skrifvelse den 26 nästlidne Oktober, begärt, det Hans Exellens, Herr Justitie Statsministern måtte utverka Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till Kongl. Krigs-Kollegium om meddelande af berörde uppgift; hvarefter Hans Exellens den 23 påföljande November, jemlikt Nådig befallning, underrättat Ordföranden hos Revisorerue, att Kongl.
December afiåtne, samt den 30 i samma Månad på Bordet lagde trenne serskilte ProtocollsUtdrag, innehållande BondeStåndets Remiss till Stats, och BancoUtskotten samt Communieation med de öfrige RiksStånden af BancoFullmägtigen Anders Danielssons från Elfsborgs Län, Memorial, innefattande hemställan, att nämnde Utskott måtte från den allmänna granskningen och pröfningen af Kongl Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande, skilja den del deraf, sorn hade omedelbart afseende pä inlösningen af samtelige Disconternas Assignationer på Riksens Ständers Banque, och serskildt Betänkande deröfver skyndesammeligen afgifva, uti hvilken Remiss de öfrige RiksStånden bilf - 3 44 Den 5 jmuaHu vit inbjudne, att sig med BondeStåndet föfetmj fann Höglofl. Ridderskapet och Adeln för godt, att äfven för sin del uti ofvannämnde Remiss instämma. Utdrag af Protocollet, hållet hos Hög* lo fl. Ridderskapet och Adeln , vid Urtima Riksdagen i Stockholm deri 5 Januarii 1818. S. D. I anledning, så viii af HögvÖrdigd PfeSteStåndets ProtocoiIslJtdrag af den 2idra dennesj f-otn af hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln denna dag gjord Motion , beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, för sin del, att det af Saintelige RiksStåndert fattade beslut , rörande Hans Kongl. Höghet ArfPrinsens, Hertigen af Södermanland , Prins Joseph Frans Oscars uröfvande af KonungaMagten , vid tillfälle af Hans Majit Könungens och Hans Kongb Höghet Kronprinsens inträffan-' de sjuklighet, måtte, till Hans Majit Konungen , Hans Kongl. Höghet KronPrinsen och Hans Kongl.
Beträffande beskattningen å konstapparater, hafva Utskotten antagit till grund derföre, att desamma böra beskattas i mon af påskyndad afverkning och fördelen af en större produetion; hvarvid Utskotten ansett enkel rec tificator, hvarunder äfven inbegripes den vanliga klarkulan eller klarblåsan, till. 7.5 procent, dubbel rectificalor till 100 procent, enkel rectificalor och in ask värmare till 175 procent, och dubbel rectificalor jemte mäskvärmare till 200 procent, bidraga till afverkningeus skyndsamhet, hurusom helst desse apparater lill den enkla redskapen appliceras, samt den dubbla pistoriska pannan med 5oo procent öka '»(Verkningsförmågan; finnande Utskotten i beskattning å konstapparat skäligt föreslå, Bevilln.- samt Allm. Besv.~ och Oecon.-Utsk. Utlåtande N:o S. 'i5 att afgiften för de enkla pannorna okas med 4 s^* för hvarje kanna bränvin, sorn, med begagnande af dessa apparater, efter ofvan antagne grunder anses kunna tillverkas med hvarje sammansatt apparat, utöfver det afverkningsbelopp, som blifvit fästadt vid den enkla redskapen, hvilken tillökning i afgifteu beräknas*lika för de mindre och större pannorna» Och få Utskotten, till närmare upplysning om hela beskattningen, hänvisa till den härvid bilagde tariff, samt, i afseende på den inkomst, sorn deraf kan inflyta, åberopa bilagde i tabellarisk form uppgjorde approximativa calcul, som utvisar delta förhållande. livad åter angar de konstapparater, som icke kunna hänföras under någon af ofvannämnda sorter, och hvilkas tillverkning öfverstiger den för dubbla pistoriska pannorna antagna samt hittills fått begagnas »lider de vilkor sisla momontet af i3 §. i i83o års Förordning föreskritver, finna Utskotten skäligt tillstyrka en beskattning af 4 skpå hvarje kanna bränvin, som med sådan bränningsredskap kan tillverkas» i tro
Enl. hvad Hr Hjerta synes åsyfta, skulle Banken i stället ali vara en ”hjelp-kassa”, blifva en säkerhetsventil för de Svenska näringarnes upblomstrande; och delta kan jag icke biträda utan instämmer med Frih. Palmstjerna. Hr Akerman: Jag begärde ordet när Hr Hjerta förra gången yttrade sig, för att söka vederlägga hvad han då anförde. Detta har sedermera blifvit gjordt af andra talare, under det Hr Hjerta varit frånvar., och jag skall derföre nu endast yttra några ord. Både han och Hr Cederschiöld hafva fästat sig vid Banken enskildt och betraktat dess åligganden ur synpunkten af blott Vexelbank, men dervid glömt att Banken tillika är inrättad att utöfva en Den 15 Mars f. m. 475 verksamhet till allmänhetens fördel, till rörelsens och näringarnes bedrifvande. Om man förgäter detta, så gör man upp sin räkning utan värden, ty värdarne äro H. St. Om man går tillbaka lill föreg:de riksdagars förhandlingar, så finner man, alt just denna sednare del af Bankens verksamhet, eller dess ullåningsrörelse, varit den del, som mest intresserat pluraliteten af Ständernes medlemmar, och som derföre beklagligen ofta nog salts i fr ernsta rummet. Hr Hjerta har vidare talat om strypning: det är just en sådan man vill förekomma genom Bankovinstens öfverlemnande till Statsverket; ytterligare om möjligt inträffande före nästa Ständers sammanträde af en handels-kris, dylik med 1848 års och om nödvändigheten att för sådan händelse hafva tillgångar i beredskap för alt möta olyckan. Visserligen kan en sådan kris inträffa ; men det är dock endast en möjlighet. Jag tror mig deremot med anspråk på visshet kunna förutsäga, att om Banken skulle skrinlägga sin vinst, så skulle ovedersägligen en annan slags kris inträffa inom landet, nemi. den penningeförlägenhet, sora blefve näringarnes död.
I händelse Herr von Hartmansdorffs sista förslag antages, torde dertill äfven böra läggas: äldste ordföranden i Riddarhus-Directionen; i anledning hvaraf redactionen skulle blifva följande: äska förhållandets anmälande af Riddärhus-Utskottets eller Riddarhus-Directionens äldste Ledamot &e. 3i4 Den g November. Herr Riben: Äfven jag stall anhålla, att få föreslå, huruvida det icke vore tydligare om det, i stället för ordet äldste, sattes den främste efter Matrikeln varande Ledamot i Riddarhus - Directionen eller Riddarhus-Utskottet. Herr Grefven och Landt-Marskalken gjorde proposition till bifall å den af Herr von Hartmansdorff utaf 20 §. först föreslagne redaction, med iagttagandederaf, attnästefter ordet: Ordföranden, borde tilläggas: / R/ddarlius-Directionen eller Riddarhus-Utskottet, Bifölls. Företogs till pröfning Riddarhus-Utskottets den 37 sistledne Junii aflåtne samt den 18 derpå följde Augusti eftermiddagen på hordet lagde Memorial, med förslag till så väl a:dra Afdelningen af Riddarhus-Ordningen, som stadga till ordnings vinnande vid Ridderskapets och Adelns sammankomster m, m, 21, llerr Bergman j Ambrosius Magnus: Allt ifrån den tid denna sal varit samlingsrum för Ridderskapet och Adelil under Riksdagarne, hafva Grefvar och Friherrar innehaft den högra sidan om Landt-Marskalken saint Den <? November. 315 Adeln den vänstra, hvilken, jag vet ej af hvad anledning, kallades Finska flygeln. Först vid 1809 och 1810 årens Riksdag, har häruti blifvit förändring gjord. Den Riddarhusordning, sorn då antogs, och af Konungen stadfästades , stadgade den ordning, i afseende på sittningen, att första Grefve-bänken hiel' till höger örn Landt-Marskalks-bordet, den andra till vänster, och så vidare.
Det är tydligt, att en Tullafgift af 75 procent utaf varans värde, skall starkt, motverka en liflig afsättning, då varan är af natur, att i flere länder kunna •rhålUs; vore förhållandet sådant, att Sverige vöre det enda land, som kund* föryttra trädvaror, och utländska Nationer nödvändigt behöfde dem, då vöre det likgiltigt och tilläfventyrs förmonligt, att till en viss grad bibehålla höga Tullafgifter på dessa varor; men nu är den genom erfarenheten besannade följden deraf, att Utländska handlandes fartyg nödgas söka andra orter, för att fylla sina behof af trädvaror, såsom Ryska och Preusiska med flereDe olika, och höga Tullafgifterna å varor, Den ii Junii e. m. utförde på Utländsk* skepp, emot då de föras på Svenska, äro af ålder inrättade för att uppmuntra Skeppsbyggeriet, och detta S'atsOeconomiska misstag har Sverige delat med åtskilige andra Nationer; numeri är det en erkänd stnning, att den enda verkliga uppmuntran för handel och näringar är en fullkomligt fri concurrence emellan så väl utländske som inländsk# köpare och säljare, och att alla inskränkningar i denna handelsoch näringsfrihet motverkar industriens utveckling och dymedelst samhällets välstånd. Om en Nation vidtager Författningar, hvarigenom en direct handel med Utlänningen försvåras och främm*nde Nationer i denna del äfven vidtaga reciproqua Författningar, så förlorade å bägge sidor, men den Nation mäst som är ägare af det Största qvantum rå-producter. Det bandels-förhållande som uti Sverige, sedan Product placatets återupplifvande, varit följdt, har medfört den verkan, att massan af Nationen, som är producerande, är fattig, att dess productions förmåga blifvit inskränkt, och att endast några få monopolister af köpmannaclassen blifvit rika på Nationens gemensamma bekostnad