Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tidigt blefven moderlös, var han lemnad utan all närmare tillsyn, ty fadren, upptagen af sina affärer, kunde blott sällan egna sonen någon uppmärksamhet. Detta, i förening med fadrens nästan klemande ömhet och eftergifvenhet för alla hans nycker, gjorde, att han redan som gosse var häftig och vild, men dyster, tyst och sluten. Likväl var hans hjerta godt, han var slösande gifmild, och för hvarje lidande hade han tröst och råd, men aldrig sågs, ens i späda år, en tår i hans mörka öga. Det var ett slags behof hos honom att göra godt, men denna godhet förlorade sitt värde genom den köld, med hvilken den utöfvades. Hans kamrater och jemnåriga drogo sig undan för den ”stolta, högmodiga pojken,” som de kallade honom, och aldrig sågs han deltaga i deras allmänna lekar på fristunderna. Likväl må man ej tro, att han var likgiltig för sin ålders fröjder; tvärtom njöt han dem mera och oftare än någon af sina jemnåriga, ehuru för det mesta ensam. Ingen pojke i hela nejden var så snäll skridskolöpare, eller klef så vågsamt efter fågelbon i de högsta trän och åkte i så svindlande fart kälke nedför de högsta berg och backar. Dessa ofta farliga färder gjorde, att hans kropp blef stark och härdad, van vid köld och värma. Invid hans faders stora, prägtiga stenhus, stod ett litet, obetydligt af träd, som egdes af en fattig, men hederlig handtverkare, vid namn Lindmark. Också han egde blott en enda son, hans största skatt, hans ögonsten, den han ville uppfostra till något annat än handtverkare. Han ville ej, att hans enda barn skulle känna det armod, som ofta blir den idoga arbetarens lott på hans ålderdom, se’n yngre och skickligare medtäflare uppstått och bemägtigat sig all arbetsförtjenst. För dessa olycklige gamle, om de icke lyckats spara något ihop från yngre åren, återstår endast brist och fattigdom, och mången gång få de händer, som förr varit idoga, tvina bort i elände.
Bifall till Allmänna Beswärsoch Oeconomiä-Utstottets memorialer om: 1:0 nödwändighetsn af Jagtförfatrningarnes öfverseende; 2:0 nederlagsfrihet för Wisby Stad; z:o förändring i författningar - Den 8 Augusti. §6? mngarne om Landtmätares arfwoden; q:o Span» nemäls-magaziners inrättning pä Gottland. Gillande af Pasievolance-Mstottets yttranden, angående.- i:o pasievolance pä fläpmsnderingar; 2:0 knekte.contracternes jemkande. Af deg 2Z Julii Anmodan till Statssamt Banco-Utskotten, att föreslä antalet af be revisioner, som innan nasta Riksdag böra ste, samt serskilt till Stats-Ut» sköttel, att upgifwa förslag huru berörde revision af oreviderade räkenskaper för flera än 2:ne är mä, inom den i 68 L-Riksdagsordningen före,kristie tid, i ordning bringas. Bifall till Allmänna Beswärsoch Oeconomia-Utstoltets memorial, angäende utwägar till fa» briquernes uphjelpande. Ogillande af Stars-Utskottets betänkande, angående begärd förhöjning i honorarium för fullmäg» lige i Riksgälds Contoiret, samt sbrblifwande wid Presteständets, den 16 Occober 1810, uti detta ämne widmgne beflut. ÄlerremiA till Bewillnings-Utstotrek, af prv» jeclet till Chartä Sigillala förordning. Ogillande af Banco-Utstotkets yttrande, angäende förhöjning i honorarium för Fu.tmäg ige i Banquen, same förblifwande wid Preflesiandets, den »6 Octvber 18ro, tagne beslut.- Af den 24 Julii. Updrag St Stats-Ukstotlet, att i Reglementet för Riksgälds.
Maj 't i Nåder tillåtit få kall as: Prints Oscars Elementäire-Schola, Utom det, att denna Kongl. Nåd och Läraren dervid tillagde dubbla tjensteår dén är sanctionerad lill lika beskaffenhet med andre Publiqve änskönt äldre inrättade, i synnerhet som dea äfven leder till samma vigtiga ändamål, så ha&- va Skolans Stiftare redan förklarat uti till Kongl* Uppfostrings-Commitéen ställd skrift, det de ärcs beredvillige afsäga allt hvad egentligen ian gifva utseende af en privat Inrättning, samt till Stiftets Kiskopp och Consistorium öfverlamna bela Skole-Directionen och att Lärare tillsätta* så framt af Allmänna Medel Skolehus får inköpas. Afven förekommer härvid, att detta Sr den enda uppfostringsanstalt där i Orten finnes hvadan och då denne tillika vunnit för* Stats-UtskottetS Betänkanden) i 34 troende genom den framgång undervisningen derstädes haft, ej mindre i sedlighet än i alla ' till hvad Stånd sorn hälst hörande kunskaper, densamma begagnas af mer och mindre aflägsne, att Skole-atrymrnet icke tillåter alla deras emottagande, som det åstunda, och ännu min Idre att, efter hvad nu tilltänkt är fullkomna inrättningen med Gymnastiqve öfningar. Dec är således icke i afseende på Staden där Skolan' är inrättad, utan på alla andra villa sig deraf begagna bidrag af Staten sökes till inköp af ett rymligt Skolehus, för att kunna gifva detta Institut den utvidgning hela orters behof påkallar samt icke vara föranlåten endast för bristande utrymme neka både emottagande af de flere Elever, sig erbjuda och jemväl öfvandet i Gymnastiqven så nyttigt det senare är för ungdomens physiska danande.
Bal kerr, skäligt uppdraga åt OlaJons« son, att med sjelf sins ed erhålla, om han gitte, att omtvistade med hans namn försedde borgens förbindelser å de af Jåns Johsson i Januarii månad 1817 och ilen 3 Junii 18 aa till Rikets Ständers Bank på 2000 R:dr hvardera utgifne Skuldebref, hvarken blifvit a£ Ola Jonsson egenhändigt underskrifne, ej eller hans derå befintliga namn nied hans bifall och samtycke af annor person tecknadf, hvilken ed Ola Jonsson, sedan iian af Pastor i den församling der han bor undfått tjenliga föreställningai om edens vigt oell värde, skulle, försedd med bevis derom, inför RådhusRätten i Carlscrona, å den dag, som,uppå anmälan af Bankens ombud, dertill utsattesä R. Si. Just. Omb. Emi, Ber. d. 4 Nov. i8ä8i 55 i dess närvaro aflägga, hvarjemte HofRätten förklarat, att, i händelse Ola Jonsson förmådde eden fullgöra, lian vore från det mot honom väckte käromål befriad, men bruste han åt eden, eller utan anmäldt förfall uteblefve å den för edgången utsatte och honom bevisligen kungjorde dag , a 1 åge det Ola Jonsson, att genast till Banken inbetala, ej mindre återstoden å berörde odlingslån med ränta, efter den uträkning Banken derå meddelade, än äfven de för lånets bevakande och indrifvande åtgångna kostnader, med undantag af de 63 R:dr 24 sk., hvilka blifvit för låntagarens Jöns Jonssons underhåll uti bysättningshäkte! i räkning upptagne, och komme Ola Jonsson i detta fall, eller derest han åt eden bruste, att för sitt namns förnekande böta hälften af det honom till betalning ådömde Capitalbelopp. Draget under Kongl. Majjts pröfning genom ändrings sökande å Bankens sida, hade detta Beslut, genom Kongl, Maj:ts Högste
Med afseende ä hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären föreslagit att genom allmän författning måtte stadgas: att vid rättigheten till skjutsningens upplåtande på entreprenad, sedan de för hvarje län nu gällande kontrakter upphört, skulle fästas det vilkor att afgilterne vid alla de gästgifverier inom hvarje län, der sådan framgent komme att ega rum, böra sammanläggas och efter hemmantalet lika fördelas å samtlige skjuts-skyldige hemman inom länet, med undantag endast af dem, som äro anslagne till gästgifvaregårdar, der skjutsen af skjuts-lagen sjelfve, enligt äldre föreskrifter, och således utan den med entreprenad förenade förhöjning i skjutslegan, utgöres; att de sålunda belöpande afgifterne, emot någon lämplig mindre provision, debiteras och uppbäras i sammanhang med krono-utskylderne samt, efter behörig fördelning, till vederbörande utbetalas; samt att det må ankomma på de skjuts - Alhn. Besvoch Ekon.-Utskoltets Betänkande, N:o 89. 9 skjuts-skyldige sjelfve att, på det sätt, som Kongl. Maj:t i Nåder kan pröfva lämpligt bestämma, genom fullmäktige, som af ombud utvalde vid sockenstämmor tingslagsvis utses till bevakande af sin derunder beroende rätt, deltaga uti ätgärderne för entreprenadernes ombesörjande; dock utan att den Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkommande pröfnings-rätt i dylika frågor derigenom förringades. Men, om det emellertid icke skulle anses lämpligt, att meddela en så beskaffad allmän föreskrift, som nu blifvit föreslagen, har motionären hemställt, att det åtminstone måtte tillåtas de skjutsnings-skyldige, att länsvis om en dylik reglering af skjutsnings-besväret besluta, samt att fördenskull, då fråga derom Uppstår, afgörandet må öfverlemnas antingen åt läns-nämnd, derest sådan skulle blifva organiserad eller annars åt fullmäktige, tingslagsvis utsedde, genom vid allmänna sockenstämmor valde ombud och hvilka fullmäktige inför Kongl. Maj:ts Befallningshafvande sammanträda. Beslutet borde dä blifva beroende af de flesta rösterne, men frågan förfalla om röstetalet blefve lika på hvardera sidan.
Spannemål oindeld 9,-549 T:r å 5f R:dr 50,918: Hvarunder begripas de vid denna Riksdag beviljade Expenser för Aroiralitets-Consi storium Arfvoden till VarfsCheferne vid Arméens Flottas Escadre i Stockholm och Götheborg Lön tillökning för Constructions-Corpseu . Till Sjö-försvaret i allmänhet utom 100,000 R:dr af de 233,335: 16, sorn för Försvars-Werket i allmänhet äro anviste på öfverskotten å StatsVerkets Inkomster. Spannemåls-upphandling och Bageri-kostnader . Reseoch Tractaments-Penningar til! Militnire Embetsoch Tjenstemän vid Flottorne 3,533: 16. — Då denna TitelsSumma blifver 1,039,025: 58. 6. Härefter bör likväl anmärkas, att utaf det förut å Tredje Hufvud-Titeln befintlige anslag 30,000 R:dr till Skrif-Materialier, Ved och Ljus för Militaire Etnbets-Werken , äro 5ooo R:dr indragne, äfvensom de 4oo R:dr, som utgatt till Inqvarteringe-Penningar för Arméens Flottas Stockholms Escadre. Vid 1818 års Stats-Reglering utgjorde Trej dje Hufvud-Titelns Anslags-; Summa 3,267,888:22.7. genom det vid denna Stats-reglering antagne beräknings-sätt och beviljade tillökningar äro Militaire anslagen {förhöjde med 843,467: 41. 7; Tillsammans 4,111,356:16-.$- hvaraf Tredje Hufvud - Titeln erhållit 3,072,500:25.8. och den Tionde 1,03.9,025; 58. 6. Fjerde filif\vuil-1 'liebl, upptagande Clerecieoch Jjäro—JVtrken. Till
Om RiddarhusSecreterareSyselan emellan Riksdagarne blifver ledig, må Direction derom i allmänna Tidningarna kungöra till Sökandeg underrättelfe, och sedan ibland dem genom omröstning till Protocollet utvälja den, Direction anser vara skickligast, samt honom genom Constitutorial i sysslan insätta till näslinfallande Riksdag, då valet underställes Ridderskapets och Adelns gillande. ändra de enligt fast6täld Stat. för Riddarhusets Embetsoch Tjenstemän anslagne löner, arfvoden och hushyror, ej eller någon ny Syssla med eller utan lön tillika, emedan sådant af Höglofl. Ridderskapet och Adelns förordnande ensamt beror. 13 §• Om RiddarhusSecreterareSysslan emel* Ian Riksdagarne blifver ledig, äger Direction derom genast i allmän, na Tidningarne kun. göra till sökandes underrättelse, att inom %5ö dagar efter ledigheten med sine ansökningar och bifogade betyg inkomma, hvarefter Direction , genom omröstning till Protocollet, utväljer den, sorn anses vara skickligast, samt honom genom Coagti t ut orial i Den 19 Juia e. m, 43i Den som till Secreterare antages, må äga (tillstånd äfven innehafva sådan publik tjenst inom Stockholm, som icke bland förtro, ende sysslor räknas, emot förbindelse, att nid hvarje Riksdags början inför RiddarhusDirection visa, att han erhållit behörig Per mission för hela den förestående Riksdagen, ifrån den Publica tjenstebefattning han innehafver; uragtlåter han det, äge Direction att aifordra honom dess afskedsansökning och derefter förklara sysslan ledig, samt i öfrigt förfara efter ofvan anförde föreskrift. De öfrige Riddarhusets Tjenstemän äger Direction att efter godtfinnande antaga och genom Fullmagt eller ProtocollsUtdrag i sysslorna stadfästa, hvarvid endast iagttages, att så väl RiddarhusSecrete - sysslan insätter, till näst infallande Riksdag, då valet understäl!es Ridderskapets och Adelns pröfning och. gillande.
Under anmälan, att de af Revisorerne granskade hufvudböckerna syntes först efter räkenskapsårets slut vara uppgjorda, hafva Revisorerne (sid. 1 G,) hemställt, att Riksgälds-Kontorets hufvudbok måtte under det löpande året ej allenast uppläggas, ulan ock fortsättas, på det att, så vidt möjligt voie, Kontorets ställning under årets lopp kunde derigenom ådagaläggas. I anledning af denna hemställan, hafva Fullmäktige inhemtat ej mindi e Kommissariatets än Boksluts-Kamrerarens yttranden; hvaruti anförts: att föreskrifterna i i3a § af 1S41 års och i38 § af nu gällande Reglemente för Riksgälds-Kontoret, enligt hvilka §§. — 58 — Kontorets hufvudbok icke behöfde vara af slutad och renskrifven förr, än den 1 Juli året efter det, för hvilket den vore uppgjord, tydligen utmärkte, att Piikets Ständer insett omöjligheten att hafva hufvudboken färdig vid räkenskapsårets slut; — att den sålunda medgifna tiden för hufvudbokens upprättande och afslutande snarare vore alltför knapp, än för lång, i anseende till den mängd liqvider, som först vid slutet af hvarje år verkställdes och naturligtvis måste inverka på de i hufvudboken förekommande särskilta conti; — att någon olägenhet deraf, att hufvudboken först i år efter räkenskapsårets utgång behöfde vara färdig, för öfrigt ej skulle uppkomma, enär Riksgälds-Kontorets ställning utvisades af den Berättelse med tillhörande räkenskapsutdrag, som
Man är framme vid sin resas mål, i » världens och de sköna konsternas hufvudstad, det eviga Roma », som man skrifver i almanackan, då man kommer i ro och ritar ett kors för den märkliga dagen. Och det händer, att man i dagboken tillägger ett ord om att resans andra mål — det att blifva en stor konstnär — ej synes så visst numera, som då man satt hemma och drömde och byggde luftslott vid skymningsbrasan, medan vintersnön hvirflade utanför.ROMERSKA DAGAR PÅ 1840-TALET. Nykomlingen etablerar sig i en liten studio vid Via Babuino eller Via Felice1). Han gör besök hos Thorvaldsen, Roms främste konstnär, i hans atelier vid piazza Barberini 2), och hos professor. Fogelberg, som här nere är ett slags ombud för svenska konstakademien, går resepensionärerna tillhanda med råd och dåd och sänder hem rapporter öfver deras verksamhet. Han skyndar till Forum och till Capitolinska museet, till Vaticanen och San Pietro. En afton i tyskarnes Ponte Molle-orden tillhör ock de första dagarnes orientering i Rom. Man träffar landsmännen. När Stäck anländer på hösten 1843, finner han före sig akademikamraterna Palm, ' » en utmärkt bra karl, omtyckt af alla » - — Egron Lundgren, » en ung, utmärkt skicklig målare » — Wahlbom, » treflig, skicklig » — Plagemann, som nästan är att anse som. italienare. Qvarnström - — något äldre — är också där. Mandelgren går på apostlahästarne från land till land, från Rom till Napoli och sedan norrut till Firenze och kanske ännu längre. Snart tillkomma äfven Scholander, Viktor Enblom, Albert Törnqvist — arkitekten — och gamle öfverstelöjtnant Södermark med sina båda » gossar », sonen Per och löjtnant Troili. Man gör bekantskap med de danske bröderna — ty här utgöra skandinaverna ett folk. Hvar man kommer blir man mottagen som en bror, här är ingen skilnad mellan de store och de små.
1 betraktande häraf hade det synts Herr Justitie-Ombudsmanen billigt, att någon förhöjning förunnades bemälde vaktmästare i hans, till försörjande af hustru och barn alltför knappa aflöning; och har Herr Justitie-Ombudsmannen föreslagit, att berörda aflöning kunde bestämmas till 000 R:dr Runt. om äret, eller till lika belopp, som det Riksgäldskontoret. s kammardrängar åtnjuta, helst desse sistnämnde dessutom hade törmänen af fri bostad. Utskottet, som funnit de af Herr Justitie-Ombudsmannen sålunda framställda förhållanden innefatta giltig anledning att bifalla hvad han i ena och andra hänseendet föreslagit, får alltså hemställa: att Rikets Ständer måtte besluta, dels att aflöningen för den bland de hos Justitie-Ombudsmannen anställde kanslister, som har åliggandet att ombesörja Registrators-göromålen, frän och med nästkommande års början må förhöjas till 2,000 R:dr om året, dels att, lönen för den vid Justitic-Ombudsmans-expedj tionen och Tryckfrihets-komitéen anställde vaktmästare tran och med nästa år må utgå med 600 R:dr årligen. Beträffande aflöningen för Justitie-Ombudsmannens Sekreterare, så, och ehuru vid sistförflutna riksdag förklarades, att den del af sekreterare-lönen, som öfversegeldess förut fastställda belopp,2,500 R:dr, endast skulle utgå under tiden intill nästa riksdags slut, torde dock, vid det förhållande, att aflöningsförmånerne för de flesta civila embetsverken vid sistlidna riksdag blefvo på ordinarie stat definitivt, uppförda, skäl vara förhanden att för den hos Justitie-Ombudsmannen anställde Sekreterare nu definitivt bestämma aflöningen till det belopp af 3,500 R:dr, hvarmed densamma för närvarande utgår; och Utskottet hemställer alltså att, med iakttagande af hvad sålunda blifvit föreslaget, den § i Riksgälds-kontorets reglemente, som kommer att afse aflöningen för Justitie-Ombudsmannen samt den hos honom anställda kanslioch vaktbetjening, må erhålla följande lydelse:
V. B. 3g. A. 128. i-» Nto i5. i anledning af väckt fråga om behofvet af ett sammandrag utaf de Författningar, som bestämma Knecktars och Båtsmäns skyldigheter och rättigheter. — N;o 16. i anledning af väckt fråga om vissa föreskrifters iakttagande vid permittering af manskap fr ,n da värfvade Rpgementerna, V. B. 3g. A, 128. E, 226, •— Nto 17. i anledning af väckta motioner, angående upphörande af stapelstädernas skyldighet att bålla upplag af salt och spannernål. Nto 18. i anledning af väckta motioner om förändrade stadganden i afseende på skeppsägares åliggande att förse sig med He|fyihelsbref och Turkiske Pass, V, B, 3g, 147, Å. 221. XIII. U. 3o, 5g. A. gg. E, 235. — Nto 19. i anledning af väckt båga om anläggning af en köping i Wittsjö by af Westra Göinge Härad och Chri stianstads Län, samt inrättande af ett PostContor derstädes, V, B, 186. A. 281. Nto 20. i anledning nf väckt fråga om inrättande af eif pytt Stift, beslående afGestrikland, Helsingland, Herjeådalen och Medelpad. V. B. 187. A. 384. ( 7 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: N:o-2i. i anledning af väckt fråga om Slapelstads-rätt för Staden Falkenberg. V. B. 187. A. 285. — N:o 22. i anledning af väckt motion om utlåning af Beklädnads-Cassornes medel. V. B. 187. A. 285. — N:o 23. i anledning af väckt motion om begagnande af Stenkol till eldning å Ångfartyg i stället för ved.
Medför denna lag icke något allmänt gagn, eller är lian icke af behofvet påkallad, bör lian alldeles uppluifvas; men så länge lian bibehålles såsom nödvändig, bör lian icke beröfvas sin kraft. Hvarken allmänna credilen eller de lånebehöfvande vinna derpå. Alt en fordran, för hvilken gäldenär en gång varit bysatt, eller som. blifvit i gäldenärs concurs bevakad oell der fastställd till betalning äfven af de tillgångar, hvilka kunna tillfalla honom efter concursens början, icke skulle ega lika säkerhet, som före bysältningen eller concursen, anser jag för min del olämpligt. Någon rättsgrund härtill förefinnes icke. De billig hetsskäl, hvilka serskilde Commillerade åberopat, äro af llögste Domstolen underkände, och synas icke gälla mera för bibehållande af den nu förevarande §:n, än de öfriga §§ i Commilterädes förslag, hvilka blifvit uteslutne, så vid i den Kongl. Propositionen, som af Utskottet. Äfven då sådant verkligen inträffat, blifver bevisningen derom, att gäldenären efter concursen eller bysättningen erhållit tillgång lill gäldens betalning, i de flesta fall ganska svår, ofta omöjlig, eller ock för gäldenären mera ofördelaktig, än sjelfva bysältningen. Rättigheten för honom att få med ed derifrån fria sig, äfven då inför domstol blifvit visad skälig anledning, att han söker undandölja erhållen tillgång, torde medföra allt för stor freslelse till mened, och är desto betänkligare, som icke blott domaren, utan äfven executor, skulle ega alt derom förordna. På dessa, äfvensom på de af Högsta Domstolen samt i Grefve Mörners reservation vid Betänkandet N:o i 13 emot §:n anförde skäl, och derjemte ölvertygad, att eden, om hon ofta tillätes, förlorar af sin betydelse i folkets ögon, samt att vanan vid edgång menligt inverkar på dess både redlighet och vördnad för det heliga; måste jag högligen afstyrka, hvad uti ifrågavarande \ § blifvit föreslaget.
Men det äro icke blott länets styresmän, som kunna hafva lust, att i detta afseende handla tveremot sockennämds och sockenstämmas önskningar; utan - det finnas jemväl Lands-Sekreterare och LandsKamererare, hvilka, i Landshöfd-.ns frånvaro, sköta embetet och kunna hafva lika böjelse. Följaktligen är det nödigt, att antaga Utsk:s förslag. Förkastar II. o. Ad. detsamma, sä hoppas jag dock, alt de öfriga Stånden, såvida BondeSt. ingår i pröfning af frågan, komma att vidhålla den mening, dess ledamöter i Utsk. uttalat. Man har här omnämnt fanatiske Kyrkoherdar, nemi. sådana, hvilka icke vilja hafva krogar inom deras församlingar. Men hvad skall man kalla Landshöfd:r, som vilja hafva dylika förderfliga ställen. Detta om saken. Hvad åter angår ordet likaledes, så tror jag, att Hr Printzensköld är ensam om sin mening. Enl. mili tanke har Utsk. rigtigt begagnat detta ord. Vill Ståndet likväl utbyta detsamma mot dem Hr Printzensköld föreslagit, har jag intet deremot. Men jag anser det onödigt, och tror, att den af Utsk. begagnade ordalydelsen icke kan missförstås. Gr. Lagerbjelke: Den siste talaren skulle hafva fullkomligt rätt, om man kunde antaga, att Landshöfd:r alltid drifvas af nit, att sprida bränvin i landet, och att sockennämnder och sockenstämmor aldrig låta intaga sig af fanatism. För min del kan jag icke dela denna mening, utan är tvertom af den tanke, att man får och måste anse K:s Befh:de handla för länens bästa. Man saknar icke heller exempel derpå, att en socken, med aldrig så god anda, så vältänkande och välmenande i öfrigt den må vara, likväl i dessa frågor ledes af fanatism, så att, om än en krog inom samma socken icke finnes, men desto flera lönnkrogar, sockenstämman af fanatism förbjuder krogs anläggande. Är det då icke vida bättre, att K:s Befhide
Domstol, som har rättighet att vägra - T) p n 18 J U 1 i i f. m. ra Ständerna, eller undanhålla, Ministern ella acter. Jag förenar mig med Friherre Anckarsvärd i förundran deröfver, alt Friherre Rålamb upplyst, huru Utskottet verkligen sett de ifrågavarande minisleriella handlingarne, men icke kunnat pröfva dem; äfvensom det förundrar mig, att Utskottet icke gifvit Rikets Ständer del af dessa handlingar. Friherre Boije har velat etablera en vigtig princip, då häll ursäktat, att en compromiss blifvit begagnad i frågan om allmänna medel. Jag tror, att om en sådan inrättning behöfts, hade vår Lagstiftning i constitutionel väg redan infört eli sådan; men Lagstiftaren har ansett, att allt i detta afseende borde vara offentligt. Man har också aldrig haft exempel på någon ting sådant. Företaget var sä nytt, att det väckte en allmän bestörtning, och jag vädjar till hvar Och en, hvad intryck det i allmänhet gjorde. Förgäfves må man tro, att man garanterar sig för det allmänna missnöjet genom de personer, hvilka man inväljer uti Comprömissen. Tvärtom, genom det, att man inkallar dem deruti, minskar man deras kraft, att verka för sjelfva saken. Jag kart blott beklaga, att dessa personer, som kände andan af vår Statsförfattning, icke svarade nej tillren sådan kallelse. För min del anser jag saken af en sådan vigt att jag beklagar, det jag förbisett att . väcka Motion i detta afseende. Man kan likväl, vid Stats 33 IL 18 5.74 Den 18 J u 1 i i f. in. regleringen söka verka, att alla anslag endast beviljas under vilkor, att Landets Domstolar aldrig vid något tillfälle förbigås. Jag anhåller altså nu* att få framställa följande Motion; Med anledning af det förhållande, som* under öfverlaggningen angående ConstitutionsUtskottets