Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län motion, om förtydligande af eller tillägg till 2 §. i 16 Cap. ÄrfdaBalken. Hos Hedervärda Bonde-Ståndet har Riksdagsfullmägtigen Johan Ericson från Stora Kopparbergs Län, uti afgifvet skriftligt memorial, anfört, huruledes, genom Lagens stadgande i 16 Cap. 2'§. Ärfda-Balken, väl funnes förordnadt, att ”mö, som till godt och moget förstånd kommen ur, häfver våld alt göra testamente, ändock hon under förmyndares värjo är,” men att detta lagbud icke innefattade någon uttrycklig föreskrift, huru förhållas bör i de fall, alt omyndig yngling eller till myndige år kommen man eller ock enka, hvilka senare blifvit under förmyndarevård ställde, skulle vilja genom testamente om sin egendom förordna. Vid de fleste tillfällen, då fråga vid Domstolarne uppstått, angående verkan och beståndet af sådåne förordnanden, som nyssberördt är, hade väl vederbörande förklarat, att de grunder, som Lagen för testamente af mö stadgat, jemväl voro lämplige till yngling öfver i5 år eller mvndig mansperson eller enka, hvilka blifvit sedermera omyndige förklarade; men exempel saknades dock icke, att denna fråga äfven blifvit på ett motsatt sätt afgjord, och då all Lag borde ega del klara innehåll, att densamma kunde blifva utan skiljaktiga tolkningar tillämpad, ansåge Motionairen nödvändigt, att ett tydligt stadgande i omförmälde afseende tillvägabringas, af det innehåll: att yngling, som fyllt i5 år samt enka och till myndig ålder kommen man, än - åtgärd f> Bag-Ut skottets Betänkande N:0 126. dock att de under förmyndarevård ställde liro, må ega rätt att, så väl som mö, testamente göra.
1 anledning häraf har Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, i nåder förordnat dels under den 17 Juni 1845, att halfva förskottsbeloppet borde till Banken återlevereras, dels under den 16 Juni 1846, alt med återbetalningen af återstoden borde anstå, intill dess Kongl. Maj:t, efter inhämtande af Rikets Ständers yttrande rörande en emellan Banken och Myntverket uppgjord liqvidation, komme i tillfälle härom ytterligare nådigt beslut meddela. angående eftergift af en Kronofogden A. G. Lidinson ådömd ersättningsskyldighet (55). Yid föredragning häraf den 28 Januari 1845 har Kongl. Maj:t godt funnit i nåder bevilja Lidinson den eftergift af ifrågavarande ersättningsskyldighet, sorn af Rikets Ständer blifvit medgifven. 148:o angående afskrifning af f. d. Statstidningens skuld till Statsverket (69). Härom har, under den 28 Januari 1845, Statskontoret blifvit till behörig efterrättelse i nåder förs länd igadt, 149:o angående öfverflyttning till Riksgäldskontoret af befattningen med det staden Wexiö beviljade byggnadslån (70). Hvad Rikets Ständer, i anledning af Kongl. Maj:ts om ifrågavarande öfverflyttning gjorda framställning, beslutat, har under den 6 Februari 1845 blifvit vederbörande embetsverk till behörig efterrättelse meddeladt. JL56-0 angående sökt lindring i betalningsvilkoren för det Wexiö stad beviljade byggnadslån (71). Om Rikets Ständers härvid anmälda beslut har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uti Kronobergs län, under den 6 Februari 1845, blifvit till egen och vederbörandes efterrättelse i nåder förständigad. angående restitution af erlagd bevillning inom Neder Calix socken af Norrbottens län (73). „ Om verkställigheten af hvad härvid, i anledning af Rikets Ständers förklarande borde iakttagas, hafva, lill vederbörandes efterrättelse, Kammarrätten Bih. till Jl. St.
St:rs Skrifvelse den 21 Dec. 1823 i Nåder beviljas, enär af PrisRättens undersöknings-protocoll, rörande ifrågavarande uppbringning, inhemtas, att Fartygets och 2:ne Matrosers namn funnits raderade i några af SkeppsDocumenterne, hvilka af sådan orsak ansetts oriktiga; men då deremot de hufvudsakliga SkeppsHandlingarne befunnits riktiga, och den anmärkta raderingen omöjligen kunnat tillkomma titan både Redarnes och Skepparens vettskap, på sätt Committerade jämväl i underd:het yttrat, ville K. M:t till Rikets nu förlamlade St:rs pröfning hänskjuta detta reclamationsmål. 11:0 Fartyget Fortuna, uppbragt d. 22 Nov. 1811, af Fransk Kapare, men Lasten, för hvilken Handlanden Niclas Lauren reclamerat ersättning, fridömd samt 3o8 Stats-Utskottets dess försäljnings belopp hos Pris-Marine-Casseuren i Diinkerk nedsatt, för att af Laure'n eller Skepparen, emot qvitto och decharge, lyftas. Den Kgl. remissen, i afseende på detta mål, är af följande lydelse: ”K. M:t, som bland andra frågor om godtgörande af Svenska Medborgares förluster genom uppbringningar, till pröfning förehaft ett af Handlanden i Götheborg Niclas Lauren gjordt anspråk på ersättning för värdet af en i Skeppet Fortuna intagen Laddning, uppbragt af Fransk Kapare den 22 November i8ir, har, då ersättningsskyldigheten blifvit Kaparen i behörig ordning ålagd, ansett sig icke kunna, emot innehållet af i5 punkten i It. St:rs underd. Skrifvelse d. 21 Dec, 1823, en dylik ersättning af Svenska StatsVerket i Nåder medgifva. Men då härvid förekommit, att Handlanden Laure'n icke fött sin förlust af Kaparen godtgjord samt något serskildt stadgande icke blifvit af R.
Åtskilliga friheter voro visserligen gästgifvare tillerkände, ”på det den vägfarande måtte så mycket hellre blifva heljenad och gästgifvaren sjelf behållen,” men Utskottet har likväl anledning lill det antagande, alt den lega, som den tiden blifvit bestämd, fullt motsvarade skjutsnings-besväret. Deraf följer, all de af allmogen, hvilka i anseende till grannskapet med gästgifveri, i vissa fall ålåge all skjutsa emot samma lega som gästgifvare erhölle, jemväl kunde anses fullt ersatte och således den liden bade mindre skäl lill klagan. Men i den mån myntvärdet försämrades, ulan att legan i förhållande dertill höjdes, lingö klagomålen olver skjutsnings-besväret ny näring. Också voro dessa klagomål städse föremål för regeringens omsorg. Men frågan var af den beskaffenhet, alt lösningen deraf icke var lätt, och bland de svårigheter, som vid densamma uppstodo, var icke den minst, alt regeringens egna embetsman gåfvo anledning lill klagomålen. Uti ett Kongl. Dref af den 19 November 1662 heter det nemligen, alt Landshöfdingarne, likasom llere andre ”väre betjente” reste sjelfve omkring i landet på friskjuts under pretext, som skulle bonden sådant af god benägenhet och fri vilja dem efterlåta, äfvensom Landshöfdingarne åt en och annan obehörig lemnade pass för åtnjutande af friskjuts.” Sedan samtlige Landshöfdingarne afgifvit förslag lill ny gästgifveri-ordning, utfärdades en sådan den 12 December 1754. Äfven i denna bibehölls stadgandet att, derest llere hästar erfordrades, än gästgifvaren kunde åstadkomma, och hålla borde, då skulle nästa grannar honom till hjelp komma. Men nu tillgreps äfven ett annat medel för resandes bortskaffande.
Ja S-. 6 af PrästeStändet — 2. — 4» 6 af Borgare - Ständer — 2> — 4. 6 af Bonde - Ständer — 2. — 4. Summa 12. — 12. tz kuttna i ett kika ralrlkt Utskott gdra xaria vats emot 16, pä fölljande sätt: 6 af Riddcrskapet och Adeln Ne) 6. Ja c)» 6 af Präste - Ständer — 2. — 4. 6 af Borgare - Ständer — 2. — 4- 6 af Bonde - Ständer — 6. — O. Summa 16. — 8- Men i betta fall har dock pluraliteten inom alla Ständcn warit deciderad. Ctt annat fall kaN inträffa dä ben inom twä Ständ stadnar oafgjord ech bä pari» votL inträffa genom 6 rbster emot 18 nemligen: 6 Riddcrskapet och Adeln Ne) 6. Ja 0. 6 Präste - Ständer — Z. — Zo 6 Borgare - Sländet — Z. — z. 6 Bonde - Ständer — 6. — 0. Summa 18. — 6. Af detza calculer lärer Högkofl. Ridberffapek och Adeln finna huru litet det är pluraliteten som bestämmer befluten när Utskotten votera Ständs - ivis. Slutcligen fär jag wid den ' calcul en wärd Ledamot anfört i anledning af den anmärkning, att twä tredjede lar af hwarje Ständ borde wara närwarande i Utskotten innan beslut kunna fattas, erindra, att ben är byggd pä en falsk preinitz, ben nemligen att nödwändigt endast 16, eller Adelar af Utskottet skulle wara till - Den 20 October. 448» tillstädes. Calculcr ödra göras pä ben hela Summan, rj pä delarna; ty om den wälda Ledamoten wille antaga, att ännu färre Ledamöter wore tillstädes, skulle stuleligen ej ett helt Ständens bchöfwas för att utgöra pluralitet. Grefwe körner:
Man ser ofta nu för tiden, att till och med folk af familj egnar sig åt de sköna konsterna. – Jag lofvar att taga frökens protegé lite under armarne, ty han tycks emedlertid inte vara rätt hemmastadd i denna societén.» – «Det kan nog vara möjligt, att han ännu ej trifs rätt väl i våra enkla kretsar här nere på bondlandet,» anmärkte Nanna, lite hvasst. – «Ganska möjligt; ja, det är till och med mer än sannolikt, att hans vanliga kretsar äro litet, mera komplicerade.» Nanna var nära att gråta af förargelse, och det var väl att françaisen i detsamma var slut, så att hon slapp ifrån den plågsamme grefven. Knappt vårdade hon sig att göra en lätt nigning, då han återfört henne till sin plats hos modern, och att sådant kräfde hämnd, var gifvet. Det första han gjorde var att uppsöka Stellan Stjernfeldt, som han visste gjorde sin cour hos Nanna, för att meddela hvad som passerat. – «Nå du,» sade grefven till Stellan, när han träffade honom i ett af spelrummen, der denne gjorde sig i ordning till ett parti ekarté, «jag skall berätta dig en sakramenska intressant upptäckt jag gjort.» – «Nå?» frågade Stellan likgiltigt. – «Nanna Leyonkrona är pin kär i musikanten,» hviskade grefven honom sakta i örat. – «Sådana galenskaper» – och han bröt en kortlek. – «Förbanna mig är det inte som jag säger. Du kan tro mig; jag har ett vandt öga i sådana der fall.» – «Åh prat; du har visst gått i kompani med Jernkrona, för att imponera på min tur. Men tror du att så lite verkar på mitt humör, så bedrar du dig. – Hvad befaller bror för point?» fortfor han, vändande sig till Jernkrona, med hvilken han skulle göra partiet. – «Hur du behagar.» – «Jag tycker vi kunna spela borgerlig point i afton,» sade Stellan, i det han kastade en gement uttrycksfull blick på Alexis, som i detsamma kommit in, och ställt sig vid spelbordet.
B:ko, och den 3 genom denna afgift bildade Reparations-fondens fordringar och tillgångar, som vid 1852 års slut utgjorde 26,628 R:dr 20 sk. 5 rst., uppgingo jemlikt hosföljande sammandrag af räkenskaperne för åren 1852, 1853 och 1854, vid sistlidet års slut till 34,715 R:dr 8 sk. 11 rst. B:ko. Denna förkofran är likväl ingalunda af den betydenhet att Reparations fonden kan anses uppbringad till ett belopp, motsvarande de flera skiljaktiga behof för hvilka den vid de sednaste Riksdagarne synes hafva blifvit afsedd och beräknad. Af motiveringen i de Riddarhus-Utskottets Betänkanden som legat till grund för Höglofl.
Mantalspenningar Gernings-ören Bötesmedel Kavalleri-Regementernas hästvakans spanmål Tillfälliga rotevakansoch mötes afgifter Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord Båtsmans-vakansafgift Krutoch salpeter-försäljningsmedel Båkoch lotsmedel Observationsmedel . Ordinarie ränta Afrads-spanmål Tionde-spanmål Tionde-spanmäls lösen efter bestämda priser Arrende-medel Silfver-tionde, myntarelön och slagskatt Koppar-ränta Tiondeoch hammarskattsjern Alun-tionde Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Gernings-ören Bötesmedel Kavalleri-Regementernas hästvakans-spanmål Ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska lnfanteri-Regementerna Tillfälliga rotevakansoch mötes-afgifter Rotefrihets-afgift af orolerad, men ordinarie rotering underkastad, jord . Båtsmans-vakansafgift Öfverskytlcr. Brister. Öfverskotter. Brister. Bilaga Litt. C. till 1S47 års Revisions-Berättelse, angående StutsVerket, sid. 10. Ordinarie Inkomster för år 184-5: Ordinarie ränta Afrads-spanmål Tionde-spanmål . Tionde-spanraåls lösen efter bestämda priser Arrende-medel Silfver-tionde, myntarelön och slagskatt Koppar-ränta Tiondeoch hammarskattsjern Alun-tionde Svafvelbruks-tionde Mantalspenningar Gernings-ören Bötesmedel Kavalleri-Regementernas häslvakans-spanmål Ständiga rotevakans-afgifter vid Skånska lnfanteri-Regementerna Tillfälliga rotevakansoch mötes-afgifter Rotefrihets-afgift af oroterad, men ordinarie rotering underkastad, jord . Båtsmans-vakansafgift Krutoch salpeter-försäljningsmedel . Kontroll-stämpelmedel Båkoch lotsmedel Ersättningar Observations-medel Extra medel och uppbörder . Intresse-medel s7 Riks-Staten påräknar.
Och när då jordbruket numera ibland oss har nått en sådan utveckling att det, för afsäitningen af sina produkter, är hufvudsakligen anvisadt till den utländska varumarknaden och efter förhållandena derstädes måste få sina priser bestämda, är det icke mera möjligt att åstadkomma någon fördel, men väl skada för jordbruket, genom att pålägga nya tullsatser eller hindra borttagandet af förut åsätta; utan den hjelp i sin betryckta ställning, som jordbruket här behöfver, den måste sökas på annat båll, om den skall göra någon nytta, den måste bestå deri, att, så snart och så långt ske kan, borttaga de hvarjehanda besvär och pålagor som trycka på jorden, gifva penningerörelsen en sådan rigtning att jordbruket deraf kan begagna sig, utvidga Den 9 Pebruari. 519 och förbättra kommunikations-anstalterna o. s. v. Och nied hänseende blott till jordbruket, denna landets modernärings verkliga intresse, anser jag, på grund af alla derom nu an tydda skäl, en stor fördel böra uppkomma genom den oss underställda Fransyska traktatens definitiva godkännande, samt så mycket mindre deraf kunna härflyta någon skada, som jordbrukets produkter af traktaten äro alldeles oberörda. En annan ändå mera vigtig sak har i Utskfls Betänk. oell här under öfverläggningarna blifvit vidrörd, den är traktatsfrågans grundlagsenliga behandling, i afseende å Konungens rätt att nedsätta af R. St:r bestämda tullsatser; och äfven derom måste jag yttra några ord. Jag har nyss vid början af mitt anförande sagt, att jag framför allt älskar friheten, för hvars tillämpning på det politiska området jag alltid kämpat under hela den tid jag deltagit i offentliga förhandlingar, och jag kan derföre icke vilja i ringaste mån inskränka de gamla frioch rättigheter, hvaraf det Svenska folket nu är i rättmätig och lycklig besittning, och till hvilkas kraftigare och tryggare utöf ning under en förbättrad represenlationsform jag nyligen med glädje med min röst sökt bidraga.
Hvad återigen angår bestämmande af ansvaret för vederbörande Tjensteman, sorn försummar inom rätter tid underrätta Räntetagaren, om Räntegifvares uppsägning, så lärer yäl först och främst inses, att det» LtgVtskotttts Besinkandta. ta skall bestå uti vederbörändcs skyldig* het, att godtgöra hvad som genom hans försummelse förloras, samt derjemte alt ett sådant ansvar hittills nästan aldrig kunnat komma i fråga, emedan ingen tid varit föreskrifven, hvarinom uppsägelsen hos Kronofogde eller Regementsskrifvare borde ske, hvaraf följden varit att då anmodan om denna uppsägning skett så nära intill Thomsedagen, att Räntetagaren inom samina tid icke kunnat träffas, ansvaret folden uteblefne underrättelsen af sig sjelf förfallit. Utskotten hafva, derföre emot hvad anmärknings-Författaren förmenat, ansett det vara behofvet påkalladt, att bestämma en viss tid före Thomaedag hvarinom anmodan till Kronofogde eller Regementsskrifvaré om uppsägning hos Räntetagaren bör vara gjord. Någon rubbning i likheten al Räntegifvares rättigheter och förmåner, uppkommer härigenom desto mindre, som det står hvarje Räntegifvare öppet att sjelf besörja uppsägning hos Räntetagare, hvaremot det Synes billigt, att om han vill begagna Tjenstemans biträde, denna Tjensteman äfven medgifves möjlighet att kunna fullgöra uppdraget. Då detta Betänkande dessutom blifvit giltadt, ej allenast af Vällofl. Borgare-och Hederv. BondeStånden, utan äfven af llögv. PresteStåndet, hvarest sjelfva frågan är Vackt, så torde äfven deraf hemtas stöd för den öfvertygelse, att Utskotten icke misstagit sig om motionens syftning och Lagutskottett EetHnkandett. toss afsigt, Hvilket Utskotten likmätigt RiksdagsOrdningens 56 §. skolat Höglofl. Ridderskapet och Adeln till svar vördsamt meddela. Riksens Höglofl. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonoviiUtskotts
Om LagUtsk. behöfver ett större Kansli, så har JjagUtsk. naturligtvis sjelf rättighet att begära det, men att LagUtsk. skulle sjelf säga att LagUtsk. begär upmauing af Ståndet för att inkomma med en begäran hvartill LagUtsk. är berättigad, deri kan jag icke tinna någon rimlighet, utan anhåller jag att motionen måtte läggas till handlingarne. Hr Frih. o. Ordfiden yttrade att han, sedan Hr Cederschiöld låtit sednare delen af motionen bortfalla och endast första delen deraf återstode, finge förklara, det han ansåg de i Grundlagen i detta afside förekommande stadgauden icke vara så bestämda att han kunde förvägra propos. till remiss å den del af motionen som återstod; men först, finge hemställa om It. o. Ad. ansåge Hr Ce derschiölds ifrågavide motion böra läggas till handlingarne. Härvid ropades starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Frih. o. Ordfiden förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Den 11 November. Föredrogs meri bordlädes ånyo. på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s den 7 dennes e. m. på bordet lagda Mern. N:o 55, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7 :de Art. af gällande BankoReglem. Äfvenledes föredrogs och bordlädes ånyo RiddarhusUtsk.-s den 7 dennes e. m. på bordet lagda Utlåt. N:o 18 med förnyadt förslag till gravering och inskrifter å den af 11. o. Ad. beslutade medalj öfver framlidne Presidenten Aug. von Hartmansdoiff. Anmäldes och begärdes på bordet ett från Högv. PresteSt. ankommet prot.utdrag N:o 391 innehållande inbjudning till de öfrige RiksSt. att förena sig i PresteSt:s beslut, det skulle LagUtsk. anmodas, att så snart de till återremissen af nämnde Utsk:sBetänk.
Jag får bedja en värd talare om förlåtelse, att jag verkligen icke finner mig föranlåten att besvära Huset med afhörande, för 50:de gången, af det bevis, hvilket jag 10 gånger i dag hört anföras, för att ådagalägga, att rimligtvis privatbanker icke i Sverige kunna uppkomma, för hvilka minimivaleuren af sedlarne är bestämd till 10 r:dr rgs. Det är min grundsats, hvarom den värde talaren förut baft tillfälle öfvertyga sig, att icke upprepa hvad andre flere gånger förut sagt, och jag får i sanning bedja honom ursäkta, att äfven framdeles det kommer att vid samma grundsats förblifva. För öfrigt anser jag verkligen bela denna öfverläggning vara ett, spegelfäkteri, emedan bär blott är fråga om, att hvar oell en för sig afgör, huruvida lian vid förestående votering ämnar rösta ja eller nej, oell dymedelst bidraga, antingen lill privatbankernes bibehållande, eller till deras upphörande, i följd af ett mångordigt förbud. Om delta sednare vore klokt, lemnar jag att afgöra åt dem, som mera i detalj känna förhållandet i provinserne. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Jag begärde ordet på en uppmaning af Hr Hjerta, flan gaf tillkänna, alt då ingen anfört något gilltigt skäl för nedsättning af den utaf Utsk. föreslagna minimivaleuren för privatbankernes sedelutgifning, så röstade han för dess bestämmande lill 6 r:dr 32 sk. Skulle det dä Den 23 April e. m. 55 kunna lyckas någon alt bevisa Hr Hjerta, alt ju lägre ifrågavarande valeur liar varit, desto lättare vinnas bolagsmän till stiftande af en privatbank, så hoppas jag, att Hr Hjerta röstar tvertom emot hvad han nyss förklarat.
Frölich för den iection, han behagat gifva i anledn. af mitt yrkande, att Constit.Utsk. måtte förständigas att lagligen besvara RiksSttns remisser. Jag får likväl endast framställa den begäran till Hr Gr., att, då han tillerkänt Constit.Utsk. rätt att handla efter dess öfvertygelse, han jemväl må utsträcka ett dylikt medgifvande äfven till mig. Gr. Frölich har sagt, att Utsk. bort göra afseende på BorgareStJs anmärkntr. Det är också min mening. Vidare: att Utsk. bör frångå sitt första beslut. Sådant önskar äfven jag. Då uti Hr Gr:s uttryckta mening således ligga samma begrepp, som jag yttrat, om Constit.Utskrs pligt alt göra afseende på de gjorda anmärkningarna, så är det endast i valet af ord, att uttrycka denna mening, som vi icke stämt öfverens. Men om, såsom jag fruktar, Utsk, fortfar att lemna BorgareSCs anraärkn:r utan afseende, hvad hafva väl RiksStm då annat att göra, än att ålägga Utsk, att följa grundlagen? Vore Gr. Frölich consequent, så medgåfve harl säkert én sådan utväg och jemväl, att det är så godt företaga den först som sist. Constit.Utskrs memor. N:o 5o återremitterades. Upplästes och lades på bordet nedannämndä memor., berättelser och utlåtm från Constitutions-Utskotteti N:o 55. med förslag till ändring af i09 § Reg.F, och 80 5 Riksd.Ordn. i afseende på tiden för riksdags fortfarande j Stats-Utskottet: N:o 322. angrde verkställd revision af anslaget till H. M. Drottningens kröning; N:o 323. ang:de verkställd revision af omkostnaderna för Högtsalig H. K, H, Prinsessan Sophia Albertinas begrafning; N:o 3a4- ang:de verkställd granskning af anslaget till Lejonbackens ombyggnad; N:o 325. ang:de verkställd revision af K.
Om uppburna förskottsmedel af Herr Landshöfdingen Arnell. Fröt. TJtdr. d. ig Junii 1(523. 5551 De sju sistnämnda biföllos. N:o 198» Bitt. S. Om den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande, vid KronoBakeriet verkstälde, brödförbakning. Lades till Handlingarne. N:o 199, Litt. T. Om en fordran hos SkeppareAldermannen Ståhl. N:o 200j Litt. U. Om betalningssättet vid skeende försäljningar af Persedlar och Ef» fecter för Inrättningens räkning. Dessa tvänne biföllos. N:o 201, Litt. W. Om inköpet af Eldquarnen i Stockholm. Återremitterades. N:o 202, Litt. X. Om Spannmålsutskepp. ningen till England år 1820. N:o 203, Litt. Y. Om räntas erläggande å förskotten. N:o 204, Litt. Z. Om Undsättnings spannmåls återlevererande till samma Krono» Magazin, der den uttagits. 352 Prof, Vt dr. ä. lQ Junii 1O23. N;o 205, Litt. A. a. Om en extra ordinarie afskrifning för Kongl. Räntmästaren Ouchterlony. N:o 206, Litt. B. b. Om en afskrifning å de så kallade Skånska GåfvoSpannmålsmedlen. N:o 207, Litt. C. c. Om en Balance hos MagazinsFörvaltaren Benner. Desse Sex Utlåtanden biföllos. N:o 208, Litt. D. d. Öfver fem särskilda Anmärkningspuncter rörande Inrättningens förvaltning. Lades till Handlingarne. S. D.
Företogs til afgörande Lag-Utskottets förleden gärdag pä bordet lagda Betänkande, öfwer Kongl. Masts Nädiga proposition, angäende Ngrenskaps» stillnader. Den 2z Mars. Herr klia nner-8 tam, sokan. Jgg häruti Lag-Utskottet endast öfwerwarit justelntzsn af der uu upläste Betänkandet, och derwid undföll mig en omständighet, hwilken jag tror mig böra til Högloft. Ridderskapet och Adeln hemställa. i:sta punkten af Kongl. Majus Nädiga bi-opo.lcion innehaller, at fran den som blifwit til lifstids-fängelfe eller landsflykt dömd, skulle Domaren kunna bifalla ssilinad för den brottfliges oskyldiga Maka: och sedermera förestås, at i detta fall skulle med Giftorätt, Morgongäfwa m. m., förhallas enligt iz La^,. i, 2 och z H.§. Gifrermals-Balken, dl will således saga, at den brottslige skulle förlora hälften af sin gifto-rätt i boet, och följaktligen straffet för dest brott ökas, genom förlust af egendom. Da jag icke kan anse meningen af nämnde Nådiga broposition wara, ar öka straffet för den redan dömde, utan endast, at staffa den oskyldiga Makan en förman genom ägrenskaps-skillnad; da z:dje mans, nämligen antingen Barns eller andra Arfwingars rätt kan wara i fraga, anser jag detta stadgande mindre lämpligt.