Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde ej heller böra betviflas att Post-styrelsen tillser det företrädesvis de trakter, hvarest postskjutsen nu är synnerligen betungande, jemväl så fort sig göra låter varda med postdiligenser försedda och de postskjutsskyldige derstädes sålunda erhålla en behöflig lindring. Ej blott billigheten och omtanka» för de postskjutsskyldige, utan jemväl postverkets egen fördel synes mana till en sådan grund för bestämmandet hvilka postleder må böra af postdiligenser öfvertaga», ty der postföringen nu är tyngst samt således jemn och stadig sysselsättning för postdiligenserne kan påräknas, der lära ock sådana diligenser äfven kunna med största fördel upprättas. Utskottet tvekar således ej att tillstyrka, det, med bortfallande af förut framställda vilkor, ett reservationsanslag af 70,000 Rnlr R:mt årligen må å sjunde Hufvudtiteln anvisas till Post-styrelsen, för att användas till postdiligensernes förskaffande på sådant sätt, att de skjutsskyldige ej dermed betungas. Genom hvad Utskottet sålunda, i anledning af bekomne återremisser, yttrat och föreslagit torde de motioner, hvilka i ämnet blifvit väckta före aflåtandet af Utskottets Betänkande N:o 21 få anses besvarade; men efter det berörda Betänkande redan blifvit af Rikets Ständer behandladt, har inom Bonde-Ståndet Carl Anders Larsson från Östergötland, under åberopande af 56 § Riksdags-ordningen, väckt motion (N:o 526) att skjutsningsväsendet inom riket må ordnas på följande sätt: Skjutsningsskyldigheten så väl som gästgifverihållningen förenas i en persons eller ett bolags hand, med skyldighet, i sednare fallet, för bolaget att hålla en välkänd person, som förestår skjutsoch gästgifveri-rörelsen. Inom vissa af Konungens Befallningshafvande på förhand bestämda distrikter hållas entreprenadauktioner till utrönande af lägsta beloppet skjutslega per mil för hvarje häst, hvartill någon entreprenör vill åtaga sig gästgifverioch skjutsbestyrets fullgörande utan afgift, hvarken af Staten eller de nuvarande skjutslagen.
M:t i nåder af Rikets Ständer begära att nämnda belopp blefve för ändamålet anvisadt såsom förslagsanslag, helst prisen å fourage-artiklar vore beroende af årsväxten och således icke ständigt kunde blifva lika med de i omförmälda uträkning antagna; att likaledes och enär, af enahanda skäl, som i afseende på hästunderhållet förekomme, kronan borde för den del af hästjägare-korpsen, som motsvarade den nuvarande rusthälls-sqvadronen, ensam öfvertaga underhållet af bevärings-, remtygsoch utrednings-persedlarne för manskapet, och till hälften med rolarne underhållet af manskapets beklädnad och hästarnes sadelmundering, blefve till bestridande af de härigenom föranledda utgifter nya anslag erforderliga, hvilka, enligt af Krigskollegium uppgjorda uträkningar, bcstege sig för 100 nummer årligen till 1,219 R:dr 34 sk. 1 r:st. banko; men då, i följd af den ifrågaställda förändringen i användandet af de för nya roteringens understödjande afsedda medel, de genom Kongl, brefvet den 13 Augusti 1831 till enahanda utgifter vid hästjägare-korpsens nuvarande 2:dra sqvadron bestämda tillgångar icke vidare blefve derför disponibla, samt för öfrigt tillförene icke varit svarande emot behofvet, föranläts E. K. M:t, vid sådant förhållande, att af Rikets Ständer i nåder äska hvad till betäckande af de, kronan, jemlikt nya roteringsgruliderna, åliggande utgifter för manskapets beklädnads-, bevärings-, remtygsoch utrednings-persedlar samt hästarnes »adelmiindering vid liela Jemtlands hästjägare-korps, efter förrherörda beräkning, årligen erfordrades, med tillhopa 2,439 R:dr 20 sk. 2 r:sl. banko; 364 Expeditions-Utskotlels Förslag lill undt.
Vill fabriksidkare utvidga bränuerirörelsen inom det i § 24 medgifna omfång, antingen genom begagnande af större eller tillägg af liera mäskekar, ege han att derom hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande göra anmälan, och foge dervid förnyad uppgift på samtlige både förut varande och tillkomna redskap och käril, på sätt i 21 § föreskrifves. rith. Ull R. St. N:o 5 till Bev. Utsi. Skrifvelse, \ :o fy. § 59. Om förändring annorledes i bränneriet företages, genom ändring till form, storlek eller antal af de bränvinsbrännings-redskap eller käril, som äro uppgifna att der finnas och äro stämpling underkastade, bör skriftlig ansökan derom, med vidfogande af det förändrades eller nya mätningsoch stämplingsbevis hos Kongl. Maj-ts befallningshafvande göras minst en vecka, förrän ändringen sättes i verket, och tillståndsresolutionen, säsom § 34 föreskrifver, i afskrift biläggas de öfriga anslagen. Dä, i stället för äldre behörigen uppgifne käril eller redskap, nya anskaffas, hvilkas dimensioner och rymd äro, enligt af justerare påsatt stämpling, lika med de förras, må de begagnas utan föregången anmälan, sedan de äldre blifvit från bränneriet flyttade eller gjorda obrukbara. § 40. lista mom. Bränvinsbrännings-redskap i denna, liksom uti I:sta och 2:dra klasserna, skall vara under försegling å de tider, då bränvinsbränning der ej får utöfvas. v 2:dra mom.
Man kan vål såga, att Ridderskapets och Adelns väljande Le. damöter icke skola försumma att låsa förteckningen på de redan valde, men jag vill, i afseende derå, påminna, att det under denna Riksdagen håndt, i en samling af fyratio Bånkmån, Den 5o Maji e, m, 767 att fyra eller fem val-listor blefvo casserade, för det att de innefattade namn på personer, sora icke kunde komma i fråga vid det då för handen varande valet. Då sådant kan inträffa med listor med några få namn, år det ännu mer att befara, enär den väljande måste tänka på några och tjugu. Det år derföre jag ansett bäst, att afdelningarne välja inom sig ett inskränkt antal personer, så att hvar och en har tid, att hemma eller hår skrifva sin lista, utan fara att dervid misstaga sig. Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att sedan Grefve Spens och Herr Munck af Rosenskjöld begärt votering, hvilken således icke kunde undvikas, finge Herr Grefven och LandtMarskalken framställa följande voteringsproposition : Den som bifaller RiddarhusUtskottets Memorial angående Electorers utväljande, voterar Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer, på sått Grefve Spens föreslagit, Ridderskapet och Adeln att fördelas i fem afdelningar, hvilka hvardera inora sig ut-: välja 5 Electorer. Och blef denna voterings-proposition af 768 Den öo Maji e. m. Ridderskapet och Adela godkänd samt derefter anslagen. Sedan 43, 44, 45 och 46 paragrepheme RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades voteringen kltre qvart till 7 eftermiddagen, och befunnos efter voteringens slut kl. half till 9 om aftonenj sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och lörseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: Nej 3 o.
Jag tror ock att Utskottets yttrande, att anmälan bör ske hos Konungens Befallningshafvande eller Domaren, ar för obestämdt. Den bör nemligen göras hos Domaren, så vida lagtima Ting är för handen, men i annat fall hos Konungens Befallningshafvande. Derefter bör af dem bestämmas, huruvida undersökning af Läkaren skall verkställas, eller om den döda, det förutan, får begrafvas, hvilket likväl ej bör få ske, derest icke dödssåttet finnes vara desto påtagligare. Erfarenheten har visat, att ganska många mord och för - Den 5 Maji f, ml 5l giftningar på sådant sätt af kunnige Läkare blifvit upptäckte. Friherre Cederftröm, Jacob: Uti Herr Ehrenborgs yttrande instämmer jag, oell anhåller äfven om återremiss af LagUtskottets ifrågavarande Betänkande. Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg LagUtskottets Betänkande böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets den 14 sistlidne April under N:o 58 afgifne, samt den 5o derpå följde e. m. på bordet lagde Betänkande, om föråndradt sätt för Författningars upplåsande i kyrkorne. Friherre Cederftröm, Jacob'. Jag kan ej instämma i LagUtskottets tillstyrkan om förändring i sättet af författningars promulgerande. Jag skulle förmoda, att de personer som bivista Gudstjensten med andakt, ej låta sig störas af den mellankommande händelsen af några Författningars uppläsande. Det har varit så i äldre tider, och medfört den nyttan, att menigheten afhört författningarne, och att förbrytelser genom okunnighet blifvit mindre talrike. Jag 02 Den 5 /l/n/'/ f. m. tror det vara oriktigt att tillstyrka förändringar, hvarigenom förbrytelser möjligen kunna alstras. I följe häraf anhåller jag att Betänkandet måtte återremitteras. Grefve Lövenhjelm, Carl
Regerings-Formen Rikets Ständer försäkrade rätt, att ensamme förordna om Bankens styrelse och förvaltning, dels ock yrkat, att med Reglementets öfverlemnande till Kongl. Maj:t vid innevarande Riksdag måtte förhållas såsom vid den sistförflutne. Med erkännande, att en underd. skrifvelse från Rikets Ständer, affattad i de af Utskottet föreslagne ordalag, lätteligen, på sätt någre Leda Bih. till R• St. Banco-Utskottels Utlåtande N.o 14 f • / möter anmärkt, skulle kunna tydas, såsom stridande emot det grundlagsbud, hvarigenom Rikets Ständer äro förbehållne rättigheten att deras Bank förvalta efter de Ordningar, Stadgar och Reglementen, hvilka redan gjorde äro eller vidare af Rikets Ständer göras kunna, och då, utom det Riks-Stånd, hvilket redan afslagit Utskottets hemställan i denna del, ett annat Riks-Stånd, vid återremitterandet af Utskottets Memorial, nästan enhälligt tillkännagifvit dess fullkomliga ogillande af Utskottets hemställan, samt det, vid jemförelse af det förhållande, som under förflntna Riksdagar egt rum, i afseende på Banco-Reglementets slutliga ordnande och utskrifning, är anledning befara, att Banco-Reglementets öfverlemnande till Kongl. Maj:t, före Rikets Ständers åtskiljande, skulle lägga binder för innevarande Riksdags afslutande, inom den nära tidpunkt, å hvilken, i annat fall, enligt Hans Maj:t Konungens och Rikets Ständers gemensamma önskan, Rikets Ständer skulle kunna hemföl lofvas, anser Utskottet sig föranlåtet frånträda dess i Memorialet JV:o i3z gifna tillstyrkan. Hvaremot Utskoltet, enär emedlertid ordningen synes fordra, att Rikets Högloft.
Ständer äska nödiga anslag för kyrkobyggnad, anskaffande af prestboställe och nödtorftig aflöning åt predikanten, lill hvilken aflöning, utom beräknade bidrag af tillsammans 144 tunnor korn från de 3:ne pastoralens presterskap jemte sökanderne, kontant lön af Staten med 400 R:dr af desse sednare ansetts erforderlig; så och efter det vederbörande Stillsoch Läns-styrelscr, förbemälda presterskap, äfvensom Krono-fogdarne i Torneå och Calix fögderier, uti frågan hörde, samtlige, med intygande af de utaf sökanderne uppgifna förhållanden, förordat den nya Kapell-fÖrsamlingens bildande, hvarvid jemväl blifvit upplyst, att ett i närheten af den för Kyrkan tillämnade platsen beläget och till Kapellpredikantsboställe lämpligt skattehemman, sorn ansåges värdt omkring 2,000 R:dr, förmodades kunna få för ändamålet inköpas, samt slutligen E. Ii. M:ts och Rikets Kammar-kollegium i ämnet afgifvit underdånigt utlåtande, har E. K. M:t, i öfverensstämmelse med samma Kollegii underdåniga tillstyrkande, uti en till Rikets Ständer allåten Nådig Proposition af den 25 nästlidne Februari behagat föreslå, att Rikets Ständer måtte anvisa dels för en gång 3,000 R:,dr till bidrag för uppförande af Kapellbyggnad i Korpilombola by och 2,000 R:dr till inköp af boställe åt en Kapell-predikant derstädes, dels ock tills vidare, och intilldess Kapell-boerna förmådde att sin predikant sjelfve underhålla, 400 R:dr årligen till hans aflöning.
Maj:t blifvit föreslagen, bestämmer (1 Kap. 1 §), att allmän straffinrättning är antingen ensamhetseller gemensamhels-iängelse, samt stadgar: a) om ensamhetsfängelse: att hvarje fånge skall inneslutas i enrum eller så kallad cell och under hela strafftiden alhållas från all gemenskap med andra fångar (2 §); att då fånge till straffinrättningen ankommit, han må högst fjorton dagar lemnas utan sysselsättning, hvarefter han skall hållas till det arbete, som för honom lämpligt finnes (6 §); att till en början ensamhetsfängelse skall begagnas för dem, som dömas till fängelse i sjunde eller sjette grad; och pröfve Konungen, i hvad mån sådant straffsätt i hvar af dessa, och sedermera äfven i andra fängelsegrader, under den första, införas må (9 §), och att då fängelsestraff, som till viss tid, efter Strafflagen, satt är, verkslälles i ensamhetsfängelse, skall på strafftiden afdragas en sjettedel, så att tio månader svara emot eLt år, och så vidare (10 §). b) om gemensamhetsjängelse: att fångarne skola gemensamt till arbete hållas, men böra, så vidt ske kan, hafva hvar sitt sofrum (13 §); Lag~Ut$kotlcts Betänkande, N:o 93. att de böva, så vidt möjligt är, från allt samtal ocb annat meddelande sinsemellan, vid arbete eller eljest, afhållas (14 §), och att de, som till fängelse i första grad dömde äro, skola hållas åtskiljde från dem, som undergå fängelse i annan grad; och ankomme på serskild föreskrift, huruvida å de förstnämnde må tillämpas hvad i nästföregående §§, rörande gemensamhetsfängelse stadgadt är (16 §).
”Ja, det är brudgummen, som kommer från sin trolofvade, sin brud!” sade han med ett nästan konvulsiviskt leende, och kastade sig på en stol. Carolina aftog honom den våta kappan, torkade vattnet från hans panna, uppströk de oordnade, mörka lockarne, tände eld i kakelugnen, och ringde efter varmt thé. ”Du goda!” sade han och såg vemodigt på hennes ömma omsorger; men straxt derpå tillade han, i den mest tröstlösa ton: ”Så skulle äfven Maria hafva omhuldat mig med sitt sköna, kärleksfulla hjerta; och nu skall jag krossa detta hjerta jemte mitt eget. Detta nedtrycker mig. O, att det oskyldiga barnet aldrig hade lärt känna mig, och att jag ej så oförtäckt visat henne mina känslor, eller funnit ett gensvar i hennes; då hade jag nu, åtminstone utan detta inre qval, utan en klagan, kunnat bära mitt öde, ehuru blotta tanken på utbytet emellan dessa båda redan innehåller en namnlös smärta. Men nu! nu!” – han slog sig för pannan – ”nu måste jag ju stå inför hennes mor som en skamlig bedragare. – Han tystnade och försänktes i djupa, svårmodiga tankar. ”Min Waldemar,” tröstade Carolinas englaröst, ”var icke så modlös! Denna Maria, som du så mycket älskar, är hon sådan som du för mig beskrifvit henne, så var säker att hon icke skall anse dig som en bedragare. Hon skall finna, att en son ej kunde drifva gäck med en döende faders sista vilja, att du, då du ej var förlofvad med henne, omöjligt kunde på din sida finna något skäl att förstöra helgden af edra fäders löften och kanhända Julies lugn. Tro mig, Waldemar! Maria kan väl sörja öfver förlusten af sina tysta förhoppningar; hon skall dock ej vilja byta med den, som blott får din hand och ditt namn, då hon behåller hjertat och likt den bibliska Maria utvalt den bästa delen.
Skulle fonder vid halfåriga liqviden afränteeller Capi talamortering behöfva temporaira förskott, må de kunna af RiksgäldsGontorets allmänna medel lemnäs, inom ett maximibelopp af 200,000 R:dr B:ko„ jar stramt efter depositionen af de 2 miilionerne, hvilket är så mycket bättare, som ej endast silfver-fondens förstärkning, utanäfven utmyntuing, rm m., dessförinnan erfordras. Då svårligen utlåningen kan verkställas på en och samma dag och just den, då, länet inflyter, och då dessutom en del af de utgående lånen komma att användas till infriande af äldre inteckningar, som först efter en viss uppsägelse kunna inlösas, är det afvigt att kunna fruktbargöra odisponerade summor, och härtill erbjuder sig Bankens upplåning å i och 2 procent (val förståendes att denna upplåning ej redan har uppnatt sitt maximum). Likaledes är af vigt att, för ränleliqvider och vexelköp i råttan tid, utan hinder al 2JÖ f)e» if Febr ua lii e. ra. 5:o Skulle Fullmäktige för dea nya rörelsens bedrifvande finna nödigt, att provisoriskt särsk! Ite tjenstemän antagas, äge de dertill rätt, äfvenledes att genom frivillig öfverenskommelse, dervid utse tjeolige personer inom BaneoSlaten, sorn då, med l>ibehållande af sin tur och befordringsrätt inom banken, böra frånträda sin derstädes innehafvande lön och öfrige förmåner, för så lång tid de i RiksgäldsConlorel åtnjuta lön. mer eller mindre ordentlighet hos låntagarne, kunna disponera nödiga medel, och är en förskottsrätt, till inskränkt belopp, af RiksgäldsContorets allmänna fond så mycket mindre vådlig, som dess Cassa-behållning vanligen äger dertill öfverflödig tillgång. Jag har med vilja ej vidrört frågan om utlåningens öfverflyttande på banken, då dess skiljande från upplåningen kan hafva sina betänkligheter.
Det är dem derföre möjligt, att med en viss sjelfständighet behandla de Inflytelser, hvilka både ofvanifrån och nedanifrån på dem inverka. Måttet af denna sjelfständighet, väl icke stort nog, att (i händelse af missbruk) störa det Helas gudomliga verldsordning, är dock tillräckligen stort, att afgöra deras eget förhållande till Verldsordningen; d. ä. deras eget öde. Allt skapadt lefver af Inflytelser. En sats, hvarvid genast uppstå frågorna: huru? och hurudana? – Äfven det i själen ursprungliga, – sjelfva Anima, lefver icke af sig sjelf; utan af inflytelser, dem hon mottager och åt samtliga själskrafterna till sjelfverksamt begagnande meddelar. Att så är, har längesedan blifvit oss klart. Men mottagandet innebär den uppgift, att mottaga endast behöriga inflytelser, och (hvilket vill säga detsamma) endast i behörig ordning. Behörig eller rigtig är ordningen, när inflytelsernas väg är en de högre lifsformernas inverkan på de lägre, fortsatt ifrån dessa ned till de lägsta. Då yttrar sig inflytelsernas väg och gång i enhet med samma ordning, enligt hvilken ock allt Högre är allt Lägres ursprung; samma ordning, enligt hvilken vi derföre, alltigenom, kunna endast ifrån det Högre rätt skåda och begripa det Lägre, men icke tvärtom. Försöker man t ex. att ifrån den sinnliga åskådningens naturbilder (imagines Visus) begripa den halfsinnliga åskådningens fantasi-bilder (ideas Imaginationis), samt ifrån dessa den osinnliga åskådningens rena tankbilder (ideas Cogitationis), och så vidare, så felslår vårt bemödande alldeles; ehuru visserligen de sistnämnda redan befinna sig inom de föregående, och dessa inom de förstnämnda, – men såsom outvecklade och orediga. – Ögonskenligt äro samtliga Lifvets och Själens grundformer potenser (potentiæ), d. ä. mottagande förmågor, som genom ordningen af gudomliga ur-verksamheters inflytelser försättas i actual-tillstånd; d. ä. i sjelf-kraft eller egen verksamhet.
Häröfver infordrade Fullmäktige förklaring af Filial-BanksDirektionen, som först den 4 Augusti detta år sådan afgaf, och deruti anförde: att Direktionen väl funnit det anmärkta förhållandet icke vara med det åberopade reglements-stadgandet fullkomligt öfverensstämmande, men likväl tilltrott sig låta detsamma ega rum, då det skett endast och uteslutande till lättnad och beqvämlighet för allmänheten, utan att Direktionen kunnat finna någon varda deraf på ett eller annat sätt förnärmad, samt att numera, genom Kongl. Maj:ts nådiga Resolution af den 25 April innevarande åi’, sådan förändring uti ofvanberörde 17:de § erhållits, att det anmärkta förhållandet icke vidare kunde anses deremot stridande; och hafva Fullmäktige låtit vid hvad Direktionen sålunda anfört bero. Sedan till Fullmäktiges kunskap kommit, att en person vid namn Herman Frisk till inlösen vid uppvisandet hos Filial-Banken i Hudiksvall utfärdat vexlar, hvilka till format och utstyrsel voro så beskaffade, att de lätteligen kunde vid hastigt påseende med banksedlar förblandas, helst valören Tre R:dr vore tryckt Revisorernes Jieräti. ang.
Då imedlertid, i anseende lill den i lagstiftningen sedan längre lid rådande grundsats, att mer och iner undvika spöstraff, det syntes kunna antagas, att nu i fråga varande förhållande varit af lagstiftande makten förbised.t; har fråga blifvit framställd, om icke en med nämnde grundsats öfverensstämmande förändring af gällande lag borde äga ruin, hvarigenom vid böters och prygelstraffs sammanläggande i de fall, der böterne blifvit efter allmän lag adomda och borde till fängelse vid vatten och bröd förvandlas, det senare straffet förklarades böra i ena bot användas. Detta förslag har jag deslomindre bordt underlåta att hos R. H. Ständer föredraga, som jag for min del instämmer i den tankan, att spöstraffets användande ej mera är lämpligt i de händelser, för hvilka det i Krigsartiklarna 109 befi lines afskaffadt genom 1812 års kongl. Cirkulär. Deremot kan jag icke antaga föreställningen om prygelstraffet, såsom lindrigare än fängelse viel vallen och bröd, och följaktligen ej heller tillstyrka, att förvandlingen till det senare äger mm, när böter, i vatten och bröd förvandlade, skola med prygel sammanläggas. Då t ver tom otvifvelaktig! är, alt det förra eller fängelset vid vatten och bröd skulle, såsom lindrigare, af den sak fa lide väljas framför prygelslraffet, i händelse valet blefve honom lemnadl; måste ock häraf följa, att en brottsling, som gjoi t sig skyldig till prygel, men visste, att i händelse han föröfvade äfven ett sådant brott, som vore belagdt med penningeböter, lian vid dessas sammanläggning med prygel linge båda straffen i ena bot förvandlade till fängelse vid vatten och bröd, skulle finna sig frestad att genom dylik ytterligare brottslighet bereda sig ett lindrigare straff.
Oec,-UtsTt. Bet. N:o 78. 17 bevillnings-afgifterne i stället, efter ofvanupptagna grunder, förhöjas. De i detta mai till Kongl. Maj:t inkomna Handlingar skola till vederbörande Utskott serskildt varda öfverlemnade; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. M, G. Danchvardt 2:0 Herr von Qvantens, Carl, till Ridderskapet och Adeln ingifna Memorial, deruti han , efter framställda anmärkningar, ej mindre emot. nu gällande Författningar om Qvarnverks skattläggning, än emot den förändring deruti, sorn uti förestående Nådiga Proposition, med Mjölqvarnars undantagande, blifvit för Sågqvarnar afsedd, föreslagit: 1:0 att grundskatten för Sågoch Mjölqvarnar må i allmänhet tills vidare bibehållas; a:o att ingen ny grundbeskattning må hädanefter ega r-um derföre, att man ombygger en nedrutten Qvarn eller sammanbygger några enstaka, hvilka endast derigenom sättas i sitt primitiva skick, och hvilket vore att förqväfva och förhindra industrien och all omtanka till förkofran ; 3:0 att framdeles blifvande grundskatter å alla Vattenverk må bestämmas till 335 pro Bih. tillliikj-St. Eet.