Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V B. 1 Afd, 80. 654 Den i5 April sträng rättvisa, som mer än en gång utmärkt samma Talare. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till g om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Protocoll, hållna hos H ögloflige Ridderskapet och Adeln, / '■ vid ' / i ' Urtima Riksdagen i Stockholm År 1818. Femte Bandets Andra Afdelning. STOCKHOLM, Tryckta lios A. Ga de tius, 1818. Lördagen den 18 April 1818. Plenum klockan half till 10 förmiddagen, Upplästes till Justering och godkändes följande från Expeditions-Utskottet ankomne Förslag tili Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Majit. 1:0 Om medel till kostnaden för Kongl. Majits Kröning. 2:0 Om Seglations-frihet för Innevånarne i Blekinge och Skåne. 3:0 Om Husbehofs-Mjölqvarnars befrielse från Skattläggning, 4:0 Om vägning af Riiotehalm. 5:0 Om föreskrifterne vid öfverenskommelser om Presträttigheter. 6:0 Om jemkning af BåtsmansRoteringeo i Haliand. 4 Den ig April. Upplästes och ladeS på bordet följande frän nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Betankandcn: Ifrån Statssamt Allmänna Besvärsoell OcconomiaUtskotten Af den 26 sistledne Martil, i anledning af gjorde Motioner af Herrar von Schultzenheim, David, och Munck af Rosenschöld, Eberhard, orr. dels upprensning dels igenfyllning på allmän bekostnad af de innom och nära vid Hofvudstaden belägne såkallade Clars och Fatburs-Sjöarne samt Rörstrands och Carlbergs vikarne; deruti Utskotten af anförde skäl yttrat sig icke kunna tillstyrka Riksens Ständer, hvarken att något understöd för berörde ändamål anordna, eller, sedan Riksens Ständer redajn vid förra Riksdagen till Kongl. Maj:ts Näöigste uppmärksamhet anmält detta ärende, någon åtgärd nu vidtaga.
I anledning af förstnämnda motion får Utskottet upplysa, att, efter hvad från Kongl. Stats-kontoret blifvit Utskottet meddeladt, Statsverkets behållna inkomst af stämpelpappers-afgiften under år 1861 uppgick till omkring 1,400,000 Riksdaler. Denna summa är utan tvifvel alltför betydlig för att kunna af Statsverket helt och hållet undvaras, och torde icke lätteligen kunna ersättas med annan bevillning; hvadan Utskottet finner sig förhindradt att understödja Riksdagsfullmägtigen Dahlgrens motion, utan hemställer att densamma må lemnäs utan afseende. Hvad härefter angår Herr Carléns yrkande, att afgiften för köpe-, bytesoch fastebref samt bouppteckningar hädanefter må uppbäras icke under form af stämpelpapper, utan i reda penningar och af vederbörande uppbördsman, att af honom redovisas liksom andra uppbördsmedel, och i hvilket afseende motionären såsom kontroll föreslagit, att domaren icke må till inprotokollering eller annan legal åtgärd mottaga köpeoch bytesbref samt bouppteckningar med mindre de äro försedda med vederbörande uppbördsmans bevis om erlagd afgift, samt att domaren skall hvar tredje månad i stad och efter hvarje ting å landet, till Konungens Befallningshafvande ingifva förteckning å de afgiftsskyldiga liand 1 ingarne med uppgift å afgiftsvärdet; såAförekommer detta förslag Utskottet i allmänhet mindre lämpligt. På sätt nemligen vid remiss af motionen inom Borgare-Ståndet blifvit anmärkt, skulle det å landsbygden, särdeles i de större fögderierna, blifva förenadt med ej obetydligt besvär att för den ifrågavarande afgiftens erläggande nödgas uppsöka Kronans uppbördsman, helst dessa tjenstemän, till följd af sin befattning, ofta befinna sig stadde på resor; hvarjemte det föreslagna stadgandet i afseende på kontrollen icke innefattar lika betryggande garantier mot underslef, som för närvarande förefinnas.
Svenskt regemente deltog han äfven med utmärkelse i det Norska kriget, bevistade åtskilliga aflärer och blef efter delta krigs slut Kapiten i Generalstaben, hvarefter han erhöll nådigt afsked ur krigstjensten; deltog sedermera i den Komité, som utarbetade förslag till reglemente för Arméens fältjägare, sysselsatte sig under flera år med åtskilliga allmänna, nyttiga arbeten; uppträdde jemväl såsom representant med utmärkelse, utnämndes 1841 till vice Landshöfding och på följande år till ordinarie Landshöfding först i Jemtland och kort derefter i Westerbotten, hvilken sistnämnda befattning han bibehöll lill dess han, för få år tillbaka, erhöll afsked. Oberäknadt flera andra nyttiga företag, hade Montgomery äfven såsom förfaltare förvärfvat sig en viss ryktbarhet och hans ”Finska krigets historia” hade jemväl i utlandet ådragit sig uppmärksamhet. En mängd smärre skrifter vittnade äfven om hans författare-verksamhet och hade beredt honom eli aktadt namn i vår litteraturhistoria. Ilan vore således i flera hänseenden förtjent af sina landsmäns erkänsla. Vid sitt frånfälle eflerlemnade han en omyndig son och fem döttrar, af hvilka endast en genom gifte vore försörjd. Hans efterlefvande enka, dotter af en älven inom Svenska litteraturen känd man, Kanslirådet 1'. A. Wallmark, hade således fem barn att försörja, hvartill hans qvarlåtenskap lemnade alltför otillräckliga tillgångar. Under hufvudsakligt anförande häraf hafva motionårerne föreslagit, alt Rikets Ständer mätte bevilja Landshöfding Montgomery^ enka en årlig pension af 1,000 R:dr.
I anledning häraf får Utskottet anföra, att, då de obligationer, Riksgälds-kontoret i och för dess nu mera pågående upplåning utfärdar, kunna komma att erbjudas diskont-verken till belåning, och det sålunda är angeläget, att nödig tillgång ej må saknas hvarken för belåning af dessa eller öfriga, enligt stadgade grunder, i banken belånbara räntebärande papper, helst, hvad hypotheks-föreningarnes obligationer beträffar, ett saknadt lånelillfälle möjligen kunde för dessa inrättningar blifva af en menlig inflytelse, sedan Rikets Ständer vid denna riksdag beslutat, att den hypotheks-föreningar lith. till It. St. Prot. 1847 éf 1848, 6 Sami. 1 Afä. 30 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 85. hittills förunnade kreditivrält å banken skall upphöra; så torde en tillökning i den till allenast 500,000 r:dr nu bestämda fond för belåning af publika papper vara af omständigheterna påkallad ; och enär, genom Rikets Ständers afslag å den af Utskottet tillstyrkta förhöjning med 500,000 r:dr i fonden för fastighetsbelåningen, ett motsvarande belopp kan användas till förstärkning af förstnämnde fond, utan alt den vid sednaste riksdag fastställde maximisumma för bankens låneoch kredilivrörelse derigenom öfverskricles; anser Utskottet sig ega skäl till den vördsamma hemställan, att fonden för belåning af publika papper måtte förhöjas från 500,000 r:dr till 1,000,000 r:dr banko, att, enligt gällande föreskrifter, på de serskilda diskontkontoren fördelas. Stockholm den 17 Juli 1848. M 85- Ank. till Exp.-Utsk. den 17 Juli, kl. 7 e, m. Utlåtande öfver väckt motion om uppdrag ät Bavko-styreisen att inköpa silfver för en viss del af den ärliga bankovinsten m. m. Enligt Utskottet tillhandakommet utdrag af högloft.
— Hvilken dag, hvilken sommarluft, hvilken sommarfägring, hvart man blickar! Gula och gröna fält, ängar och kala backar, en liten skogsdunge då och då af björk och bok, gran och furu, ilar man » pibende grad » förbi, under det att doften af slaget och icke slaget gräs, af björklöf och barrskog strömmar en emot och begärligt inandas af ända till sin bas kraftigt vidgade lungor, ö g a t glänser af lust, huden rodnar, muskler spännas af energi och kraft — en kraft, som man kanske aldrig drömt — hjärtat klappar i en raskare takt och drifver fram genom ens kropp i hastigare lopp ett lifligare syresatt, bögrödare blod. H u r man känner sig ungdomlig och varm! Hur ha de kommit, denna lefnadslust och denna ifver? H u r denna harmoni mellan kropp och ande, mellan människa och den natur, man rör sig i? — » Hälsans gåfva dyraste gåfva! » uttalade jag omedvetet. Hälsa är lycka. Velocipedridt befordrar hälsa. Ergo: Velocipedridt befordrar lycka. P å styrstången hade jag bundit fast mina nödvändigaste reseffekter. En impregnerad regnkappa, en klädning (ifall resdräkten blefve genomblöt), ett par linnen och strumpor, ett par böcker, det var allt och ändå en god del för mycket. Ty vid sportsfärder måste man inskränka sina behof på reseffekter till det minsta möjliga. Däremot bör man beräkna resdräkt, skodon så solidt som möjligt. Ty man råkar ut för regn och solsken, för goda och dåliga vägar, för små olycksöden, som ej kunna undvikas. För den skull bör resdräkten göras af mörkt, mjukt tyg, som » för sig ». I stället för de besvärande underkjolarna bör man bestå sig en underdräkt af sammanhängande lifstycke och benkläder af samma tyg som ytterdräkten och fodrade, hvars tyngd uppbäres liksom ytterdräktens af axlarna. Alla plaggen böra gifva kroppen tillräckligt utrymme. Det är af särskild vikt att bröstkorgen kan för en kraftig inoch utandning röras fritt. Inga band få » dragas åt » kring veka lifvet.
September har det Hcderwärda Bonde - Ständet giftört StatS-Utskottet tillkänna, att wid betraktande af de mänga och widsträckta gbrvmäl som för StatsUtffottet ännu äterstä och ben tid, som oumgängekigen fordras, innan Utskottets förwäntade expeditioner bin» »a att inkomma, har hos Bonde«Srändct fräga blif wtt - Den M October. 4279 wit wäckt, om icke sedan Riksdagens fLrlängande nu blifvit projecteradk, nägon sädan utväg borde vidtagas, hvarigenom Stats - Utskottet ställes i tillfälle, att tidigt förc-d. urte nästkommande Novembxr, kunna berörde desi utlätandcn afgifva, pä det Riksens Ständer sedermera mä äga tillräcklig öfvlläggningstid i de wigtjga ärenden hvarmed Stars - Utskottet sig spslosatt; och af hwitken anledning Bonde - Ständet annwdat Stats - Utskottet att bestämdt uppgifva-, huruvida det tilltror sig, att kunna affluta granskningen af alla pä dest handläggning beroende ämnen pä sä korrt tid, att Utskottets göromäl kunna af Ständenprbfwas före den tidepunkt,-dä Riksdagen med den tillstyrkte förlängningen mäste wara siurad, utan att Utskottet behbfwcr nägon förstärkning af Lcdamöter;men derest Utskottet skulle anse sig däraf wara i behof, fin, ner Bonde - Ständet' Utskottet böra föreflä det antalaf hvarje Ständ, som till ändamäletS vinnande erfordras, dä Bonde - Ständet ^br dess del icke will UN-. derläta att en sä beskaffad fbrstäkckning meddela.
Det tredje till stipendier för elever vid seminarierna har de sednare åren till fullo utgått och torde säkerligen blifva erforderligt, åtminstone under nästföljande trenne år, då alla skolor ännu ej kunnat förses med examinerade lärare och antalet af elever således under denna tid fortfarande kan antagas blifva nära nog lika stort som hittills. Denna hemställan blef, uppå tillstyrkan af Statsrådets öfrige ledamöter, af Kongl. Maj:t i nåder bifallen. 20:o. Föreståndaren för gymnastiska Centralinstitutet, professoren Branting, har i underdånighet anhållit, att Eders Kongl. Maj:t måtte bereda institutet följande förökade anslag, nemligen: för Öfverläraren R:dr 200. — „ 2:ne nya lärare i de praktiska delarne af gymnastiken, å 300 R:dr hvardera 600: — „ en första lärarinna 133: 16. „ appareljens, vapnens, med mera underhåll, jemte expenser 133:16. Såsom stöd för denna anhållan, har han hufvudsakligen framställt: att gymnastiken vinner allt mera och mera förtroende; att antalet af dem, som bildas till lärare och instruktörer, för så väl de högre och lägre offentliga läroverken, som för rikets flotta och armé, derigenom ständigt förökes; att den fåtaliga lärarepersonalen således hårdt anstränges och finner för sig förmånligare att gå till främmande länder, der de blifva med fördelaktiga vilkor anställde; samt att, om den förökning i lärarepersonalen, han föreslagit, beviljas, institutet kunde sättas i tillfälle att äfven i passiv behandling, utan afgift, årligen emottaga ett antal af åtminstone tio sjuka obemedlade mansoch qvins-personer. I anledning häraf får jag i underdånighet tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t måtte för gymnastiska centralinstitutet af Rikets Ständer äska dels samma anslag, som vid sista riksdag begärdes, nemligen till lönetillökning åt 4* åt öfverläraren, på det att en skicklig person lättare derigenom må blifva i tillfälle att vid institutet qvarstanna, för att vid föreståndarens afgång kunna påräknas såsom hans efterträdare
Och sist ur de skimrande strömmar, Lik Venus ur vågornas bryn, Så skön som de renaste drömmar En engel står fram för min syn. Kors det var sannt ... jag såg en engel till qvinna nyss derute ... hon var beslöjad, men jag såg en skymt af hennes ansigte och det var tjusande som prinsessans i en trollsaga. Det var kanske hon Hvar såg du henne? BELLMAN (till Majken). 15 I ... en ... hyr ... vagn... Jag ämnade ... stiga i och fara till staden och hit igen, men så var pengarne slut... Ack, vet du hon var så lik någon som jag sett förr en gång... Någon af de der tyska prinsessorna? Den der, för hvars kärlek du led så gränslösa qval och hade så många äfventyr... Hvad var det för en? LIDNER. BELLMAN. BELLMAN. LIDNER. Jaså, du har glömt den romanen... Nå ja... min stackars vän ... du skapar dig väl en annan då... Synd vore att beskylla dig för osanning... Du lefver i din dröm, och hela din verklighet är fantasi... Hvar såg du denna sista uppenbarelse? Jo, du, detta är sanning... det var här utanför i en vagn... Hon frågade ... ja, hvad frågade hon mig om? Jo, om detta ställe var Gröna Lund... Ack, det var min Fröken! Goa herr Sekter hjelp henne ... bry er ej om mig Och du lät henne sitta bror? Det hade jag då aldrig gjort... Jag hade bjudit henne min arm och ledsagat henne hit. Det har du min själ rätt i LIDNER. BELLMAN. MAJKEN. LIDNER. 16 Hur kan man vara så enfaldig (till Majken) Se så du! var nu lugn både för henne och dig... Jag känner en trollformel att beveka mors hjerta. Jag måste skaffa hit din Fröken, så att fästmannen får söka upp henne här. Det är så fullt med vagnar och folk dernere... Gud vet hur ni skall finna henne och ensam vågar hon sig ej ut...
FRU BARK (springer in i Bertas portfölj i handen). gåfvobrefvet och rifver sönder det.) Här måste det ligga. rum, återkommer med en liten (Letar ifrigt, tar fram BARK (häpen). Hvad skall nu Berta säga? FRU BARK (med handen på hans axel). Jag lofvade ju en gång att följa dig ända till BARK (omfamnar henne). skall inte ångra hvad du gjort. Ännu i dag skall tillsammans, du och jag. Ah, det skall bli ett Du är en ängel, Julie. En sann kvinna! Du tiggarstafven. Jag håller nu ord, som du ser. jag söka mig någon plats. Vi ska arbeta och spara lyckligt lif! En koja och ett hjärta, Julie! Tag nog i samma portfölj (letar i portföljen, som nu också reda på depositionsbeviset det ligger frun håller) se där är det nu skall du bara skrifva under detta, så att jag får lyfta papperen i banken. (Visar henne hvar hon skall skrifva, stårlutad öfver henne ömt medan hon skrifver.) FRU BARK Är det rätt så? BARK (kysser henne). kvinna, som du! (Tar papperen och går.) Du är en ängel, Julie. Det fins inte en sådan BERTA (kommer i detsamma, möter honom i dörren). BARK. rörelse! Se god morgon, min flicka. BERTA (stelt). Jag säger detsamma. Är pappa redan uppe? BARK. Ja jag måste ut ett ärende. (Går.) BERTA (kommer framåt rummet). Har mamma nu måst tala om alt för honom? Hvem kunde tro, att han skulle vakna så tidigt! FRU BARK (som omärkligt gömt portföljen i sitt skrifbord). Ja. BERTA. Nå och han tycktes inte vara ond. talade ju helt vänligt till mig. Han Så tidigt i FRU BARK. ett misstroende mot honom som å min sida en hustru bör inte så uppresa sig mot sin man BERTA. från känslosidan, kan jag märka Nå, du skylde väl bara på mig? FRU BARK. mot honom. Kära Berta, jag tror inte, att vi handlat rätt BERTA. nu börja upprepa samma argumenter om igen.
Ex Protocollo J. V. Almqvist. 172G Den 20 Juli. S. D. oedan tinder närvarande Riksmöte Kgtr Majit i Nåder föreslagit och Riksens Ständer bifallit, att Domfört antal Reda blöter i Hof-Rätf mätte förmindskas ifrån 7 till 5; och Kongl. Majit dessutom för göromålens mängd artse;t nödigt *att Kongl. Götha tiof Rätt arbetade på 4 Divis! orter, men bemälte Hof-Rätt bestode af endast 18 Ledamöter och 2me således felades, för att utgöra fy a fullsutna Divisioner; så be* slöt. i anledning af Högloft. Ridderskapéts och Adelns inbjudning, Prest-Ståndet anmoda SfatsUtskottet att för bägge dessa Ledamöter på Riks-* Staten anslå nya löner. Ut supra. Éx Protocollo J. Li, Ahnqvist* S, D. Efter uppläsande af Kongl. Majus Skrifvelse till Riksens Ständer angående det af Norrigés Rikes Stor*Ting gifna enstämmiga bifall åt Förslaget om Konungens myndighets-ålder rn.m., gifven Stockholms Slott den 19 Juli 1815; ansåg PrestStåndet högstberörde Nådiga Skrifvelse bora med Consfitutions-Utskottet cömmuniceras. Ut supra* Éx Protocollo J, U, Almqvist* S. D. Uppå. ytterligare föredragning af Expeditions-Ufskottets Memorial om bestämmande af dagen till nästa Riksdags början, beslöt Prest Ståndet - Den 20 Juli. 1727 Siandet för sin del att dertill utsätta d. 15 Januari 1820. Ut supra Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. X). I anledning af Höglofl.
Jag grundade denna min åsigt derpå, att då det i förslaget heter, att bokslutet skulle vara upgjordt och granskadt, innan ansökning om utträde finge uptagas, tydde jag detta stadgande så, att bokslutet skulle vara granskadt icke allenast af revisorer utan äfven af bolagsmännen på bolagsstämma, och då det derefter säges, att ansökningens bifallande skall ankomma på den bolagsstämma, som näst derefter hålles, ansåg jag, att minst ett år alltid måste förlöpa innan utträdandet finge ega rum. Men jag måste erkänna, att denna min tolkning, pä salt Gr. Sparre äfven anmärkt, vid närmare påseende icke torde vara den rätta, och på det att min och, såsom jag förmodar, äfven reservantens mening måtte blifva tydligen uttryckt, får jag föreslå den förändring i hans förslag, att orden näst derefter utbytas emot orden ett år derefter. I öfrigt har det af Gr. Sparre blifvit anmärkt, att om man än antoge reservantens förslag, så saknades ändock ett stadgande ang:de de nya bolagsmännens ansvarighet. Jag tror likväl, att 2:dra Den 24 Febrnart. 381 g i Utsk:s förslag innehåller ett stadgande, som på detta fall kunde vara tillämpligt, då deri säges: »De, som om Bank-bolags stiftande sig förena, böra vara Svenske medborgare, till antalet minst 20, och svaren de, en för alla och alla för en, för uppfyllandet af alla Bank-bolagets förbindelser.» Jag skulle tro detta stadgande göra tillfyllest. Att det icke är otänkbart, att man hädanefter skall blifva rädd att ingå i Bank-bolag, om möjlighet ej beredes att derifrån åter utgå, det tror jag vara påtagligt, ty förr än i sednare tider bar det icke, så vidt jag vet, upstått någon egentlig fara för Banterne och icke heller en sådan terreur panique, att man sålt sina aktier för underpris, men sådant har nu skett just derföre, att aktieegare blefvo rädda för den solidariska ansvarigheten.
Det falska betyget, att fracken fauns i rotekistan, skulle således ej blott tjena att undandraga Kapiteuen ansvarigheten för en i tjernsten åsidosatt skyldighet, och sålunda befrämja hans fördel (hvilken alltid kan kallas hans vinning) utan ock blottställa den, som borde för rotekistans vård ansvara, att nödgas ersätta den felande fracken (i händelse nemligen denne ej lyckades att om förseglingsförslagets osannfärdighet öfvertyga dess utgifvare.) Jag anser det, på dessa grunder, ostridigt, att äfven i frågan om meranämnde saknade munderingsfrak Krigshofrättens utslag bordt gillas, men ingalunda Kapitenens ansvar stanna vid en extrajudiciel bestraffning. — Då nu de särskilda förgripelser och brott i tjensten, om hvilka besluten äro bär granskade, hvar för sig, enligt Krigsartiklarnes stadganden, ådraga förlust af tjensten, och de falska rapporterne derutöfver ovärdighet att vidare någon Kongl. Maj:ts och Kronans tjenst bekläda; hafva dessa af Krigshofrätten ådömda påföljder synts mig vara klart och tydligen lagliga, samt följaktligen upphäfvandet af Krigshofrättens beslut emot klar lag stridande. Om genom en fortsatt lagskipning i samma rigtning den hederskänsla hos landets krigsbefäl, hvilken högt och, så vidt jag kunnat erfara, allmänt uttalat sig emot strafilösheten af ett förfarande, som man funnit så litet anstå uniformen, (enligt det militäriska språkbruket, och som ej bättre anstår en sann känsla af tjenslepligt i hvarje väg) — om denna hederskänsla genom sjelfva lagskipningen skulle småningom undergräfvas; så hade väl härmed inträffat en bland de svårare påföljder, som domaremaktens misstag i dess högsta instants kunna lemna efter sig. I enskilda tvister måste naturligtvis anmärkningsvärda företeelser i lagskipningen oftare förekomma, än uti sådana frågor af allmän vigt, som här ofvan äro upptagna. Hvad jag af förra slaget medhinner att granska, inskränker sig dock denna gången till ett enda exempel.
Utskotlet har i förevarande Utlåtande föreslagit en oinskränkt föreskrift, alt, då en Lag eller Författning till större eller mindre del undergår förändring, densamma helt och hållit skall omtryckas. Hvad kostnaden beträffar, så blir den visserligen ofta af betydenhet; men jag anser icke den egenteligen härvid böra komma i beräkning. Jag delar med Utskotten fullkomligt den tanka, alt då en Författning af mindre omfång af blott ett eller annat ark, förändras, Författningen bör aldeles omtryckas, mea när en obetydlig förändring i en lång Författning, såsom till exempel Tulltaxan, vidtages; att då omtrycka hela Författningen, tror jag icke vara tjenligt. Embetsmannen, som mottar den, skall tro, att Författningen är till större delen omstöpt, och efter andra grunder uppgjord; han erfar snart vid genomläsningen, att den är nästan lika med den föregående; han måste då undersöka, i hvad del den undergått förändring, och lian måste derföre anställa en coltationering af begge Författningarne, dervid han sluteligen finner blott en liten obetydlig ändring i den gamla vara gjord; hvilket onödigt besvär skall icke honom härigenom förorsakas, för att få kännedom af det nya stadgandet. Jag tror således för min del, alt endast vid de tillfällen, då en hufvudsakligare omarbetning skett af en vidlyftigare författning, eller då förändring vidtagits uti Den i4 Augusti e. m. en af ett eller annat ari?, det af Utskotten föreslagne stadgande borde tjena till efterrättelse, och att i förra fallet de förändrade eller tillagde föreskrifterne böra såsom riva §§. i den förra Författningen tilläggas, på sätt med förändringar eller tillägg i i^34 års Lag tillgår, Herr Hjertcij GustafDen olägenhet Herr Danckwardt omförmält skola uppkomma genom omtryckning af vidlyftigare Författningar, nemligen att vederbörande Embetsman skulle behöfva genomläsa och colla tion era den nva Författningen med den föregående, för att erhålla kännedom om det ofta mindre betydliga och korta ställe i den sistnämnda, som blifvit ändradt, denna olägenhet kan lätteligen förekommas, om man uti Ingressen af den nya Författningen antyder, hvilken del af den äldre varder ändrad.