Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Konungens rådgifvares tanke i afseende på den sönderdelning af vexellagen, som ägt rum, tror jag det var ra min pligt som enskild man, ehuru jag icke här kan såsom Statsrådsledamot underkasta mitt förhållande R, o. Ad:s bepröfvande, att öppet och oförstäldt yttra, att jag i und. tillstyrkt, hvad Konungen i sitt nåd. svar framställt, samt gilla de skäl, hvilka till stöd för åtgärden blifvit anförda. Grunden för mitt förhållande har jag liemtat från åtskilliga ^5 i Reg.F, 87 § säger, att RSt, äga gemensamt med Konungen magt att stifta allmcivil-., criminal-, samt kyrkor lag, och att sådan förut stiftad lag förändra och upphäfva» 89 § stadgar? Uti ff. Sbs plena må frågor väckas om förän-, dtäng, förklaring och upphäfvande af lagar och författningar, sorn Rikets allm. hushållning röra. Då nu en lag för utrikes vexlar omfattar icke allenast förhållanden emellan enskilda Svenska medborgare, utan äfven förhållanden emellan Svenska medborgare och främmande personer; då denna lag genom möjligen inträffande händelser kan erfordra lia-, stiga förändringar och rättelser, hvilka icke kunna uppskjutas till en blifvande Ständernas sammankomst, och då dessutom det är en naturlig sak, att hvad som angar förhållanden med utrikes mag ter böjer till jus publicum och icke till Deli 14 M a j. jus civile, lir det en följd, att det icke kunnat falla mig in alt anse lagen för utrikes vexlar för annat än en oeconomisk författning, hvaröfver Konungen val kunde inhemta Ständernas tanka? och 1»varom de väl kunde hos K. M. anmäla sina åsigter; men icke har jag trott den kunna jemnföras med allm. civil-, criminaleller kyrkolag. Följaktligen har jag trott mig fela i min pligt att vårda Konungens rätt samt Sveriges grundlagar, om jag ej gjort Konungen uppmärksam på don skillnad, sorn borde iakttagas, och det olika förhållande, som i detta afseende nödvändigt måste uppkomma.
Den 2* Februarii, föijer deraf att, vid afmarche till campagne, alla Regemente? måste commenderas af BataillonsChefer , och halfva antalet Bataiijoner cornmenderas af Capitainer, hvilka, så de förre som de senare, ovane vid det högre belälet, ej skulle alla lemna tillräcklig borgen för för$ta campagnens lyckliga utgång. Att åter under krig, göra tjenst Brigadoch Bataillons-vis, med uteslutande af Regementsfördelningen , har den stora olägenheten, att om Brigad'ihefen blir blesserad eller skju. ten, måste en BataillonsChef emottaga Brigadbefälet, och skillnaden att föra en Bataillon och en Brigad år så stor, att det verkligen forsenar uppmärksamhet. Äfven förloras det oecononiijka samband som bör äga rum inom samma Regemente, liksom det moraliska i en corps der tour och anciennetet beräknas samfält. Hvad åter den möjliga besparingen beträffar, af ÖfversteLieutenants indelningarne för Statsverkets räkning, får jag anföra följande: 1, 727 Officerare finnas i Arméen; dessa hafva i aspect för en framtid inalles 57 löner uppgående till och öfver 2000 R:dr, (panninge och indelte löner sammanräknade) och som man ej kan anse en Regementsofficer äga sin bergning förr än han äger minst 2000 R:dr Banco inkomst, hvaraf räntan för accordet samt hästars föda och uppköp måste afgå, då rena behållningen oftast ej utgör 1000 R;dr, så frågar
Jag har anledning tro, att den upgiften att BorgareSt:t uteslutit ifrågav:de strof, hvilar på ett misstag. Jag kan visserligen icke med bestämdhet påstå det, emedan vi här icke hafva någon officiel upgift derom; men enl. Postoch Inrikes-tidningar, hvilka jag har i min hand, finner jag ett motsatt förhållande, och det torde i detta fall kunna antagas, att den tidning har rätt, som är fullständigast. Der står att BorgareSt:ts beslut i § 7 lydde sålunda: »Alla de angelä genheter, dem kommunen så som sådan eger att vårda, skola till öfverläggning och beslut i kommunalstämma uptagas. Vid kommunalstämma skola ock företagas alla de ärenden, som enl. särskilda förordningar nu äro till sockenstämmas handläggning hänvisade. » I sjelfva saken är jag också af den mening, att strofen bör qvarstå, emedan jag anser det nödigt, att då i en mängd författningar föreskrifves att vissa ärenden skola behandlas på sockenstämma, bör man också på något ställe säga att samma ärenden skola handläggas på »kommunalstämma», sedan man till detta namn behagat omdöpa »sockenstämman». Jag yrkar bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: För att icke splittra meningarne och föran leda alltför många propos:r, får jag för min del instämma i det förslag, som Hr Tersmeden framställt och Gr. Sparre understödt, äfvensom anhålla att vitesbeloppet måtte nedsättas till 10 rdr. I motsats mot den siste värde talaren, tror jag att de åsyftade orden i l:sta mom:t icke äro nödvändiga, emedan då författningen utfärdas, det i alla fall kommer att tillkännagifvas, att nu gällande föreskrifter ang:de sockenstämmor och kyrkoråd varda uphäfda. Hr Tersmeden:
Om allmänna wäghällnings-stpldigheten kunde fa en form med sakens natur enlig, sa at den som gagnar wag, äfwen proportiötäger del uti dest underhallande, och dä en sadan, utan bommars inrättande eller Statens kostnad torde, derom jag är fullkomligen säker, kunna möjligen befordras til werkställbarbct, per entreprenad emot contante afgifter, antingen medelst uplätande at private eller ock genom krigsfolket hälst, hwars spstelsättande under fredslugnet, med afseende vä en ständig Maga ins-Jnrättning skulle ingä i beräkningen til Statens fördel; och huruwida-en del Jordeboks-Räntors uptagande ln natura einot contant ersättning, efter denna anledning, äfwensom at af Jordbrukaren emot befrielse af wista onera stadga nä 10Z, 106. Lvu 834 Den 19 II,nit. gon afgift in natura, för at med Proviant-och Fourage - Magazinernes uprättande komma til siand, torde inses ledande til ömsesidiga förmäner. a:o Om fortffaffnings-inrättningarne i landet, til desi grunder af enahanda art, och lätteligen til en enda torde kunna förenas, huruwida en sadan förändring skulle medföra nägon rväsendtlig nytta, dels för Staten genom tilökning i Rotering och Krigsmagt, dels för enskilte Medborgare genom utwidgning af en Inrättning, som för omtankan bör äga Inclustrien til grund. 5:o Om beredandet til en förändring af den sa kallade Adelö-Fanan samt Jägeri-Staten, b wilken uti o^imoiwn icke lära medföra en emot benämningen swarande nytta, buruwida den torde kunna werkstallasi öfwerensstämmelse med allmänhetens önskan och för det werkliga behofwet. 6:0
Såsom motiv för detta förslag anförde Utskottet, att ”Preste-Slåndet föreställer folklärare-kallet, vården af religionens och upplysningens eller Kyrkans och Skolans upphöjda [angelägenheter”; samt alt ”i Presle-Ståndet representeras nästan uteslutande Kyrkan och prediko-embetet; hvaremot skolan och undervisnings-kallet der ej representeras annorlunda än, omedelbarligen, genom högst fyra Professorer från universiteten, samt, medelbarligen, genom Biskoparne såsom Ephorer, och en eller annan Kyrkoherde, som tillfälligt derjemte är Gvmnasii-Lektor; ordinarie lärare vid Elementar-läroverken synas följaktligen berättigade alt särskildt välja och väljas till riksdagsmän inom Preste-Ståndel, dit de ock i egenskap af Ecklesiastika personer, närmast höra.” Förslaget, hvilande till 1840 och 1841 årens riksdag, blef då endast af Bonde-Ståndet godkändt. De mot detsamma anförde skäl voro hufvudsakligen, dels alt stadgandet var öfverflödigt, enär läroverkens intresse vore förut tillräckligt genom Ephorerne och andra af Preste-Slåndets ledamöter bevakadt, dels att den åsyftade representalions-rällen endast skulle blifva en rätt på papperet, dels att förslaget icke lernnade någon bestämning, huru det skulle tillgå, om emellan ett stills lärare uppslode olika meningar, huruvida represenlalions-rätten skulle begagnas eller icke. — Sedan vid sistnämnde och följande riksdagar uppmärksamheten blifvit tagen i anspråk af förslag till ombildning af hela representationen, har frågan om sådan ändring i nu gällande Riksdags-Ordning, att Elementar-läroverkens lärare skulle erhålla särskild representations-rält hvila!; dock hafva i de representations-förslag, som pä klassval varit grundade, valrätt och valbarhet uttryckligen tillagts nämnde lärare. Af de inkast, sorn emot saken kunna göras, är det ett, som företrädesvis har synts Utskottet förtjena afseende. Det är, alt, om skollärarne inom hvarje stift skulle sända en representant, kostnaden för representantens underhäll skulle, i förhållande till skollärarnes knappa lönevilkor, bl i f\a ganska betungande.
Då sådant likväl nu sällan egde rum, och berörde frihetsdagar oftast användes på ett sätt, hvarigenom årets möjliga besparing förslösades, har denne motionär hemställt, att tjenstehjonen på landet måtte åläggas inställa sig i sin nya tjenst lika tidigt, som i städerna är brukligt. Motionärens uppgift om anledningen till ifrågavarande frihet nödgas Utskottet Bih. till It. St. Brot. 1859 & 1860. 7 Samt. 2 A/d. 11 Höft. 2 , 10 Sammansatta Lag samt Allm. Best}.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 23- lil! en början bestrida. Det kan så mycket mindre hafva varit meningen att derigenom sätta tjenaren i tillfälle att i penningar förvandla betingade jordprodukter, som äldre Legostadgar, t. ex. den af år 1803, uttryckligen innehållit förbud mot lönens beräknande eller utsättande i annat än penningar och klädespersedlar, och Legostadgarne af år 1664. 1686 och 1739 icke tilläto tjenstehjon att betinga sig åker, äng eller svedjeland eller annan näringsvinst. Föreskriften i Legostadgan om 7:de dagen såsom den sisla, å hvilken tjenare är skyldig att inställa sig i tjenst, mäste antagas hafva tillkommit i betraktande af de långväga flyttningar från en ort till en annan, som kunna ega rum; och då, i anseende till kommunikationsanstalternas flerstädes outvecklade skick, detta skäl ännu eger giltighet, samt det i allt lall står hvem som helst öppet att i altalet med tjentehjonet öfverenskomma om förkortning af nämnda frihetstid, anser Utskottet sig för närvarande sakna anledning att till Ola Jönssons berörde förslag tillstyrka bifall.
Kammar-Kollegium och Kammar-Rätten år 1841 fastställda Interimsstater, som vid sednaste statsreglering beviljades med 7,532 R:dr 31 sk. 11 r:st. för det förra och 15,075 R:dr 28 sk. 9 r:st., för det sednare af bemälda Embets-verk, att utgå såsom arfvoden för så lång tid, som nämnde statsreglering blefve gällande, måtte till fortsatt utbetalning under förut bestämda vilkor anvisas, hvarjemte Kongl. Maj:t begärt, att anslagen för de begge verken måtte ökas med hvad som motsvarade de på dem belöpande andelar i ofvannämnde gratifikations-medel för e. o. tjenstemän och vaktbetjente, eller för Kongl. Kammar-Kollegium med 1,000 och för Kongl.
''reglering i berörde hänseende, sorn, till följd af Kongl. Majlis Nådigaföt - 14 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 30. reskrift, blifvit, efter föregången undersökning och inhemtade upplysningar från flere i sådant ändamål tillkallade personer, af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande uppgjord,” pröfvade rättvist alt, med afslag å besvären, låta Arid Kammar-Collegii i ämnet gifnp utslag hero. Då, efter hvad sålunda förekommit, det desto mindre är sannolikt, att Kongl. Maj:t skulle nu, mera än förr, finna skäligt medgifva allmogen på Gottland befrielse från åliggandet att underhålla de vid öns ellofva iandthamnar uppförde och af der stationerade luJlbevaknings-tjenslemän begagnade s. k. strandridare-boställen, som de förmoner, hvilka ursprungligen må ansetts uppväga ett sådant besvär, snarare ökats än minskats, sedan, genom de landthamnarne tid efter annan beviljade handelsfriheter, allmogen blifvit i tillfälle att vid dessa hamnar så väl uppköpa sina förnödenheter som vinna afsättning å egna tillverkningar och ortens produeter; så få Utskotten, som icke heller bordt förbise den omständighet, att Gottländska allmogen är frikallad från vissa Rikets öfriga allmoge i allmänhet åliggande skattebördor, såsom rustning och knektehåll, vördsamt tillstyrka, att, i anledning af förevarande motion, någon åtgärd icke må af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 20 December 1844. Ank. till Exp, Ulsk. d. 22 Dec. kl. 1 e. ni. U tlåtande, i anledning af väckt fråga om La ridt bruk s-Academiens indragning och den Academien tilldelade fonds öfverlemnande till Riksgälds-Contorct, m. m. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten hafva af Hederv.
Ridderskapet och Adeln i fråga satta Registrering af Riks-Ståndens Protocoller till Expeditions-Utskottets Cantzliäter, *om skulle komma att besörja utgifningen af Hillänget - *4 JD en 1 Augusti. harget efter riksdagens slut, har ock blifvit artdraget , att sådant ej finnes antagligt, emedan desse Cantzlister icke skola kunna medhinna eller lämpligen bora uppdragas mer, ärt Bihangets ingifvande; hvaremoi föreslås, att då vid hvarje Stånds Cantzlie, väl finnes någon, som lättare lunde förrätta Registreringen, borde för densamma bestämmas viss betalning för hvarje ark till mindst 10 R:d arket eller deröfver, i anseende till det härvid erforderliga mödosamma arbetet, Stats-Utskottet får häruppå vödrsammeligen tillkännagifva, att sedan hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln fråga blifvit väckt om Protocolls Registreringen på Statens bekostnad, har det förbehåll hos Högvördiga Prest-Ståndet gjorts, att i händelse Register öfver de öfriga RiksStåridens Protocoll kommer att af allmänna medel bekostas, denna anstalt bör utsträckas till erhållande af Register öfver Högvordiga Prest-Ståndets Protocoll, heldst Staten allt hitintills icke varit med någon utgift för tryckningen af detta Stånds Protocoll betungad; äfvensom Vällofl, Borgare-Ståndet ansett något visst arfvode för Protocolls Registreringen böra uppgifvas och bestämmas. Vid detta förhållande anser Utskottet lämpligast, om de af Respectiva RiksStånden, som "beslutat, att deras Protocoll böra registreras, sjelfve vitaga anstallt derom genom Cantziierng. samt med de personer, som åtaga sig verk.
Rikets Ständer, som uti underdånig Skrifvelse af den 5 Januari 1835, på anförda skäl, förklarat sig icke kunna antaga E. K. M:s Nådiga Proposition, angående en sådan ny rotering och rustning i Jemtland, att med nedsättning af Infanteri-Regementets numeraire lill 800 man och bibehållande af Häst-Sqvadronens styrka af 100 man, Stats-anslag måtte beviljas, för att sätta de roteringsoch ruslningsskyldige i tillfälle att draga nämnde tunga, hafva deremot funnit sig öfverlygade, alt den lindring för Jemtlands roleoch rusthållare, som så högt af behofvet påkallades, kunde lika enkelt som billigt och rättvist till väga bringas på det sätt, Rikets Ständer förut föreslagit, eller att roteringen och rustningen jemnades till likhet med densamma i det öfriga Sverige; och hafva Rikets Ständer, utan att vara i tillfälle att uppgifva till hvad belopp nedsättning i numertalet derigenom, under viss lid eller för alltid, inträffade, och således utan att kunna ingå i pröfning om nödvändigheten af Infanteri-Regementets och Häst-Jägare-Sqvadronens bibehållande vid deras närvarande numeraire, utan afbidan på den tid , då roteringen och rustningen kunde ökas med nya hemman, som deruti ingingo, eller om lämpligheten och behofvet af att fylla antalet genom uppsättandet af värfvad trupp, destomindre dragit i betänkande att ånyo framställa sistnämnde förslag, som detsamma vore öfverensstämmande med Kongl. Brefvet den 2 Oclober 1806; hvadan Rikets Ständer, under åberopande i öfrigt af de skäl, Rikets Ständer vid 1828, 1829 och 1830 årens Riksdag i ämnet utlåtna un lerdåniga Skrifvelse innehölte, hos E. K.
På det bördiga och saftigt gröna fältet mellan Jura och Lac Léman reser sig en vägvisare med tre armar. Tre namn äro målade på vägvisaren: Genève, Fernex, Coppet. Tre odödliga orter räcka hvarandra här hand och tre odödliga personligheter, Rousseau, Voltaire och m:me de Staёl. Tre vägar mötas vid träkorsets fot och en flat sten erbjuder en god sittplats. En mängd kvicka historier och infall erinra vi oss, då vi sätta oss ned. Vi samtala leende och glada och låta tanken vandra utefter de olika vägarna till de tre ryktbara orterna. Omkring oss stå lummiga valnötsträd, hvilkas mogna frukter falla i vägdammet och brunfärga de förbivandrande, tjufaktiga pojkarnas fingrar liksom henna. Öfver den kalla, blå hösthimmeln jagas bländhvita molntappar af den bitande »la bise». Det ligger något af Attika i den tysta gröna slätten med de kringströdda byarna, de aflägsna, hela landskapet omhägnande snöbergen och den djupblå sjön. Det är ett stycke land diktadt för filosofer. Coppet är kanske hvarken för sina minnen eller sitt läge betydelsefullast, men det ligger närmast. Redan på afstånd höjer sig öfver byn det stora, litet aristokratiskt stela slottet, som Necker här i närheten af sin födelsestad uppförde åt sig, sedan han räddat sig och sin familj undan revolutionens stormböljor. Det var, som nyss antyddes, dock alldeles icke den vackraste punkten vid sjön som han utvalde. Äfven Coppet bjuder visserligen ögat slösaktigt på snökammar och blått vatten, men vid sidan af de många ovanligt fagra ställen som locka i denna nejd, sjunker naturen vid Coppet till intet. Dertill kommer att byn med sina i fransk småstadsstil hopfuskade hus tränger sig in mellan slottet och sjön. Det har också påtagligen aldrig ingått i Neckers plan att begagna sig af naturen. Den temligen trånga, med en låg mur omhägnade, intetsägande parken, som ligger ofvanför slottet åt landssidan, saknar all utsigt och förefaller lika instängd och stämningslös som en trädgård i någon af Paris’ förstäder.
Till hvad sist församlade Revisorers Berättelse, sid. 8 — to, inneD« på Rikshåller, angående de å Riksgälds-Kontoret anvisade kreditiv-summor, ^'tVwsade hafva Revisorerne ansett sig böra tillägga följande, ur de nu granskaKreditiver. de Prolokollerna och räkenskaperna hemtade upplysningar, rörande samma kreditiv samt deras begagnande och godtgörande. Sedan , på sätt i åberopade Revisions-Berättelse finnes uppgifvet, Stor* den summa, som, till följd af stadgandet i Reglementets ioo §, skulle, Kreditiret. såsom fond för det så kallade Stora Kreditwétj å en för sådant ändamål öppnad särskild räkning i Rikets Ständers Bank insättas, funnits utgöra 280,3{6 R:dr 41 sk. 9 rist., och halfva beloppet häraf blifvit med 140,173 Rldr 20 sk. 10 rist. på denna räkning insatt ; så hafva, i öfverensstämmelse med berörde reglementariska föreskrift, Herrar Fullmäktige, efter mottagandet af det Riksgälds-Kontoret tillkommande belopp af Stats-Verkets öfverskotter för år i83g, låtit å samma räkning ytterligare insätta 70,086 Rldr 34 sk. 5 rist. Men då den härefter återstående sista fjerdedelen af förenämnde fond skulle på enahanda sätt afsättas, hvilket enligt Reglementet borde ske, så snart Riksgälds-Kontoret kom i åtnjutande af enahanda öfverskotter för år i84o, befanns, att de från Kongl. Stats Kontoret för nyssnämnde 2ine år erhållna öfverskottssummor icke lemnade någon vidare tillgång till ifrågavarande fond. Dessa öfverskotter voro nämligen af Rikets Ständer, vid beslutandet af fondens bildande , beräknade till ett sammanlagdt belopp af 1,200,000 Rldr, hvartill desamma jemväl voro upptagna uti den uträkning öfver Riksgälds-Kontorets inkomster och utgifter, som låg till grund för bestämmandet af den summa, deraf fonden skulle utgöras.
Mot midnatten tyckte han sig se en jätte med swart hy, ohyfsadt skägg och tjockt hår, som närmade sig honom, och sedan han frågat denne hwem han wore, swarade spöket honom: "Din onda genius!" Förskräckt kallade Caßius på sina slafwar; men de hade hwarken sett någon komma in eller gå ut. Caßius somnade åter och spöket wisade sig ånyo, utan att han kunde få tag i det. Emellan denna sorgliga natt och ögonblicket för hans straff, som Cesar ådömde honom, war det endast en mycket kort tid. Då Atirius Rufus uppehöll sig i Syracusa under gladiatorernes lekar, såg han i drömmen en nätfäktare som genomstingade hans bröst med en wärja. Dagen derefter, då han bewistade en af deßa högtider, berättade han för en af sina grannar den dröm han haft under natten. Snart derefter inträdde en nätfäktare med sin motståndare på banan och på den sidan, der den romerske riddaren hade sin plats. Wid denna syn utropade Rufus: "Se der den nätfäktare, af hwilken jag trodde mig blifwa mördad i natt!" och han wille genast draga sig tillbaka. Men hans grannar, som hade lyckats att skingra hans förskräckelse, samtalade om hans inbillade död, då nätfäktaren slog sin motståndare till marken. I det han nu wille hugga till den omkullslagne motståndaren, dödade han Atirius Rufus. (År 309 före Christi födelse.) Då Hamilcar, carthaginensarnes fältherre, belägrade Syracusa, trodde han sig under sömnen höra en röst, som sade till honom: "I morgon skall du spisa middag i Syracusa." Uti sin glädje, liksom himlen lofwat honom segren, ordnade han sin armé till anfall, men till följe af en oenighet som hastigt uppstod emellan carthaginensarne och sicilianarne, hwilka utgjorde en del af hans armé, gjorde syracusarne ett hastigt och djerft utfall, skiljde honom från hans här och släpade honom till deras stad.
Befmnes någon del af dessa fonder obegagnad, ega Fullmäktige att under en tid af högst sex månader öfverlemna de icke använda medlen till den eller de lånerörelsegrenar, som deraf kunna vara i behof, med förbindelse för Fullmäktige, att, i händelse berörda medel före nämnde tid varda för det ursprungliga ändamålet erforderliga, desamma efter hand och så fort ske kan, återtaga. Dock må icke i något fall öfverflyttning af medel ske till fonderna för fastighets-belåning eller för utlåning med omsättnings-rätt”. Såsom af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers samt Banko-fullmäktiges vid Riksdagens början afgifna berättelser inhemtas, hafva Fullmäktige, med begagnande af den genom berörde § dem lemnäde rättighet, tid elter annan öfverllyttat oanvända medel, tillhörande en låne-fond, till en annan, hvilket visserligen medfört den goda verkan, att låne-heholven i allmänhet kunnat i vidsträcktare mån tillfredsställas, än som skulle varit händelsen, i fall icke Fullmäktige egt omförmälda rättighet, utan endast det belopp fått i hvarje lånerörelse-gren användas, som dertill blifvit Såsom fond anvisadt. Men emellertid har Utskottet icke kunnat förbise att, då hvarje fråga om en så beskaffad öfverflyttning af medel, enligt nu gällande stadgande, måste antingen af vederbörande i Banken eller af Direktionerne öfver de särskilda Diskont-verken i Stockholm, Götheborg, Malmö och Wisby till Fullmäktige hänskjutas och af dem pröfvas samt deras beslut afvaktas innan åtgärden får vidtagas, derigenom föranledes en omgång, som ganska väsentligt motverkar det vigtiga ändamålet att kunna, utan uppehåll, använda de till ett och samma lånedistrikt anvisade medel i den väg rörelsens behof påkallar. Enligt Utskottets tanke kan denna för rörelsen kännbara olägenhet under närvarande förhållanden svårligen undanrödjas på annat eller bättre sätt, än förmedelst sammanslagning af de till vissa särskilda ändamål nu alsatta fonder.