Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegierne i ämnet sig yttrat ’ Betan ka uden, N:o 181, jj ansett Majoren von Steijern hafva gjort sig förtjent af K. M:ts och R. Sttrs välvilja, så att, vid afträdandet af Starby Arrende, han icke må finna sig aldeles utesluten ifrån någon vidare delaktighet af den frukt han frambragt genom sine omsorger och nedlaggde kostnader, hvilka, om han det velat, han kunnat ansvarslöst bespara sig. Emot de år 1810 af R. St:r lagda grunder för dispositionen och förvaltningen af Kronans Fastigheter i allmänhet kan dock Utskottet icke tillstyrka, hvarken att de ifrågavarande Lägenheterne, på sätt hegardt blifvit, Kronan af händas, eller att sjelfva Kungsgården, efter nu varande Arrendets slut, i annan ordning, än den sorn af K. M:t och R. St:r redan finnes föreskrifven, varder å nyo förarrenderad; men, då det således på Majoren von Steijern sjelf får ankomma, huruvida han, vid ett blifvande nytt Arrende, må finna fördel i att till Wadstena Fabrikens vidare fortsättande i de nya Arrendevilkoren ingå, föreslår Utskottet: att, såsom en billig ersättning åt Majoren von Steijern för det arbete och de kostnader han å Kungsgården nedlagt till dess förbättrande och bringande i det skick den nu befinnes, R.
Det är väl möjligt, att man under den, om ock sent, uppflammade hettan af diskussionen sjelf så inbillar sig; men saken kommer att få en helt annan färg, ett helt annat utseende, när den likväl lagliga, tillvarande representationen på allvar tryckt sin stämpel: förkastadt på förslaget! Nej, nej, det kommer nog igen, men med förbättringar. »Hvad är det då för förbättringar ni vill?» frågar man. Hvad jag vill, är någonting af så ringa betydelse, att jag ej skulle ens nämna det; men jag liar genom samtal och under öfverläggningar gjort mig förvissad om, att min mening delas af ett ej obetydligt antal. Vi skulle då vilja äfven i andra kammaren en del ändringar: såsom valkretsarnes naturligare och stadigare fördelning, en jemnare afvägning mellan stad och land. Hvad jag är säker om att nästan alla vilja, är en utjemning af kamrarnes numerär, samt att, vid öfre kammaren, dess sammansättning ej vore helt och hållet öfverlemnad åt en, såsom valkorporation, oprölvad institution, samt att i dess sammansättning finge ingå en del andra olikartade elementer, antingen dessa nu skulle hemtas utifrån, från utlandets redan färdiga exempel eller en del af det kärnfriska virket i den gamla byggnaden, som man lifver, skulle begagnas. Man talar om agitationer, deputationer, moraliskt påtryck o. s. v. Allt det der, jag är derom ölvertygad, verkar föga eller intet på R. o. Ad.! Jag har kommit till denna öfvertygelse på den väg, som antvdes i ett gammalt ordspråk: »efter sig sjelf dömer man andra.» Det finns deremot eri annan fara, en i min tanke verklig fara! R. o. Ad. har förfäders krigarblod i ådrorna och sådant der blod, som det kommit krut i, det är fallet för enthusiasm!
Dagen förr än Lewenhaupt skulle halshuggas, blef hans fängelse uppbrutet och han sjelf utsläppt af en vid namn Engberg, som på sin tid ansågs för den bästa knifsmed i Stockholm. Denne förde fången lyckligen ut i skären på en ö, hvarför han fick hederlig vedergällning. Ett pris af 6000 plåtar (omkring 8000 rdr) utsattes för Lewenhaupts återskaffande. Engberg lofvade mot halfva summan röja, hvar han var. Deraf visste man dag och timma när Lewenhaupt skulle transporteras på engelska fartyget. Påföljande riksdag blef Engberg emellertid anklagad för upproriska stämplingar och dömd till döden, hvarifrån han dock benådades och insattes på Bohus fästning. Kapten Schiechta anklagade under riksdagen 174 – Hedman för statsbrott. Schiechta brast i bevisningen och hade blifvit olycklig, om ej väld varit hos domrarne. Hedmans process varade länge och gjorde honom utarmad. Schiechta blef likaledes vid riksdagen 1758 anklagad för förgripliga utlåtelser mot ständerna (angifven af sin egen hustru) och förd till Marstrand. En ung man, vid namn Hauswolff, sökte att blifva assessor i Åbo och kom äfven på förslag jemte en gammal häradshöfding, som var fattig och utan syssla, men flera gånger stått på förslag och hade många barn. Konungen var den gamle, som var utan vänner och allom obekant, bevågen. Hauswolff hade många vänner, som ljögo på häradshöfdingen, så att Hauswolff fick tjensten. Då häradshöfdingen råkade Hauswolff, sade han sig böra gratulera, men vädjade till Gud. Hauswolff reste om vintern från Stockholm till Åbo, fartyget kom mellan isarne, så att alla trodde sig skola förgås. Hauswolff jemte en annan hoppade då i slupen, höggo af tåget och drefvo 5 à 6 dagar på hafvet, hvarunder de åto upp allt läder och Hauswolff till sist sin egen fullmakt, som låg i hans mun, då slupen med hans och den andras lik strandade på gotländska kusten.
Saffian; hänföres under Hudar och Skinn, ej pelsverk, beredda, andra slag. Saffran 1 skSlp. 2 — Sagogryn; se Gryn. Salmiak . — Fri. Salpeter, oraffinerad eller raffinerad, äfvensom chilisk eller salpetersyradt natron — Fri. Salpetersyra och Skedvatten — Fria Salt: oraffineradt: glauber— Fritt *kokoch berg— Fritt. raffineradt bordsalt, hvarmed förstås hvitt, mjölaktigt salt, ehvad det inkommer i särskilda emballager eller i sammanpressade lösa stycken eller kakor 1 skålp. — 3 medicinskt 1 skålp. — 3 Saltsyra — Fri Sand — Fri. Sandarak; hänföres till Gummi, alla slag, ej specificerade. Sandel; hänföres till Färger, ej specificerade. Sassafras;, hänföres lill Apotheksvaror. Saxar: öfverskäraresamt saxar till klippning af plåtar och bleck; hänföras till Redskap och Machinerier. skräddare-, trädgårdsoch ull-; tullbehandias såsom Verktyg. andra slag; opolerade1) 1 skålp. — 15 polerade2) . 1 skålp. — 30 Schellack: hänföres till Gummi, alla slag, ej specificerade. Segel: införselstullen bestämmes efter den å väfnaden, hvaraf de bestå. ') Enligt Traktaten nedsättes tullafgiften från och med år 1868 till 10 öre. 2) » » » » » )) » » 1868 » 25 öre. Förslag till Tulltaxa. 59 Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Segel: bergade från främmande förolyckade fartyg; se Inventarier. Segelduk: se Väfnader. Scjlergarn; se Garn, segeloch bind-. Senap: omalen 1 skålp. — 3 malen och preparerad 1 skålp. ■ - 23 Seuetsblad; hänföras under Apotheksvaror. Serpentinsten: se Sten. Shawlar, Sliawletter och andra Dukar; se Väfnader.
DebiteranDe faftfKillDa, af 10 årö medeltal uppfomna, gällanDe ntarfegångSprifet; 3:o Sitt Q3efmär öfmer marfegångSfättnitigen (fola inora 14 Da? gar efter Den Dag, Då matfegångstapan blifmtt bungjorb i Sanet# Äprfor, odj b^åfet bör ffe på en ocb farama f>clgeDag, ingifmaö till konungen# Q3efa!!ningöl)afmanDe, fora, meD näft Derpå afgåeitDe poft, infanDer Dera, jemte eget utlåtanDe, till ^amraar?€ollegii afgöranDe; 4:o Sitt, feDan ^amraar?€ollegium raeDDelat befi be flut uti ämnet, brcilfet bör e utan uppfbof od) feDnaft åtta Dagar efter Det befmä? ren Dit infomrait, konungen» meberböranbe ^öefallningöbafmanDe bör ora famina beflut unDcrrättao; ocb 5:o 2ltt i affeenbe på ben änbring uti prifet å någon marfegångö* perfebel, forn, t följt» af befvär, fan utaf kammarkollegium meDDe* las, gäller t>roaD författningarne för närvaratiDe Derom ftaDga. c) UlngaenDc De wtlEor, fvoarunber Den n« foreflagna mar* £etjåntjs*ber«lhimtjen i allmänhet bor tjena till gvunb för be* flåmmanbet af låsnings* od? levererings*forl?ållanbena emellan räntegifvare od? räntetagare: i:o 2ltt, viD De tillfällen, Då Det beftämba åré*prifet inom fä* net eller SMftrictet uppgår till lifa belopp eller öfverfiiger
Ett den 17 December remitteradt Memorial af Anders Andersson från Westerås Län, innehållande den tillstyrkan, att, i likhet med hvad sorn skedde år 1818, en betydlig summa af Bankens Fonder måtte anslås till Fastighets-lån för jord-brukets understöd, enligt af Motionairen tillika föreslagna grunder. Ett den 18 December remitteradt Memorial af Petter Persson från Calmare Län, som yrkat att till Fastighets-lån måtte lemnäs ett nytt anslag af 1,200,000 R:dr, och dessutom den obegagnade återstoden af 1823 års fond, för att efter uppgifna grunder disponeras. Ett den 22 December remitteradt Memorial af Pål Jönsson från Christianstads Län, sorn föreslagit, att Banken måtte inrätta ett nytt Låne-Contoir i Skåne, i ändamål att, till utflyttnings-hjelp efter egoskiften, meddela, såsom Lån i förväg, Fastigheters halfva Taxerings-värden, samt Banco-Utskollels Betänkande N'.o 48 ■ 7 sedermera låta inteckna dem genom Contoirets egen försorg m. m. Ett den 2g December (lill Statsoch Banco-Utskotten) remitteradt Memorial af Herr Gripenstedt, J., som tillstyrkt, att rörelse-capitalet måtte blifva förstoradt och en tillräcklig fond organiserad, hvarutur de ännu vederhäftige Landtman, så väl Egare som Brukare, kunde, utan många omvägar och kostnader, erhålla stående lån.
Elvira H. Vi motse med nöje edra vidare bidrag. Asta W. Välkommen åter! Maria torde ha godheten uppgifva sin adress, då vi med största nöje skola öfversända porto. Detta blir det enda lämpliga sättet, enär vi ha för grundsats att ej inlösa ofrankerade bref. Bondhustru n:r 2. I nästa nummer. Eva. Se tillkännagifvandet i dagens nummer, som innehåller alla nödiga upplysningar. Red. Prisbelönta med 6 Guldmedaljer. Fred skatan 18. [20] Illustrerad Katalog gratis. Fabriks-Nederlag hos: Qösta Vidinghoff, 1 9 Drottninggatan, Stockholm. Tldn. Inberäknad. DUN E. Dagny FT F O R SOCIALA OCH. LITTERARR INTRfSSEN UTGWYEN AF. i ~i&amp;~l ' formpläret ... ~rn&amp;mcZu $erfnteryr: ~n resenär. ' Sven,. Litteratu *, HeZZelz %ilsdpeiG, Osynliga. laskar. i f Selma Lagerlöf. Från skilda håll. 2. i, i. Fredrika-Bremer-FÖrbundtts adr;:. : Drottninggatan 54,. Almedahlhls Fabriks ~örsiilg ' ningsmagnsh rekoiiiineiiderar sitt stora och rikhaltiga lager af alla Nouveautéer f ~, sa r som ge^^. Siirskildt får rel&lt;.oinmeiide ' ra in ' itt stora lager af i. Belsverk föi8 Pelsbappbr ' m e d diirtill passande: ofvhttyger. l.. l? ör kapitalister, särskildt huntiininer, liar det länge varit ett önskningsnilil att kunna öfverläiniia vården af sina värdepapper ocli skötseln af sina affärer Ht iiagon person eller institution, som med nbsoliit säkerhet föi-enade piinktligliet ocli noggrannhet i utförandet af det anförtrodda uppdraget äfvensom.prisbilli,aliet.
Och från Frankfurt komma, bland alla stora gåfvor, äfven många slags godsaker till Goethe, ty hans mor mindes troget hans svagheter i den vägen, framför allt drufvor och ett slags konfekt, Frankfurter Brendl, hvilka ännu i dag utgöra en specialitet för staden. I utbyte mot dessa erhåller fru Aja den »konfekt, hon gömmer för helgdagsstunderna»: sonens verk. Hon bär dem med sig öfverallt »som en katta sin unge» och samlar sina »lördagsflickor» omkring sig för att med rollfördelning läsa dessa eller andra betydande diktverk. Hon fann ej behag i hvad hon kallade »den upplysta tiden, i hvilken all sorg och fröjd, all känsla af smärta och glädje tvingas i system, och passionerna, om de vilja uppträda i honette compagnie, måste vara iklädda styfva snörlif.» Hon förblef t. ex. själf hela lifvet den barnsligt betagna åskådaren af teaterns lifsbilder och det var hennes yppersta gaudium att där, med darrande stolthet och rörelse, njuta sonens verk och sedan sända honom sina träffsäkra, humoristiska omdömen om spelet och publiken. Hon var i sin teaterlidelse som i allt annat samma oförbränneliga natur med det känsliga skämtlynnet, den snabbt vibrerande stämningen, de ursprungliga omdömena, »själfständig ända till slutet» enligt sonens vittnesbörd. Hennes ungdomlighet gjorde henne under hela lifvet alltid jämnårig med de unga. En af dessa yttrar: »Hennes egendomliga väsen, hennes sjudande lifsström, allt rycker en med sig och ger ingen möjlighet till nyktert bedömande. Hvarken kroppsligt eller andligt märker man hennes ålder. Hvar hon visar sig, framspringa lif och glädje.» Sonens vänner ej blott älska henne men förtro sig åt henne. De unga kvinnorna komma till henne med sina fröjder och sorger och hon är lika tystlåten som full af förståelse gent emot de förtroenden, hon mottager. Kärast bland sonens jämnåriga är henne Maxe Brentano, som alltjämt bevarar ungdomskänslan för Goethe. Fru Aja njuter af att ungdomen roar sig hos henne eller skämtar med henne.
Då derjemte hos Rikets Ständer i betraktande kommit: att, enligt hvad E. K. M. i Nåder tillkäcnagifvit, Afvittrings-verket i Jemtland efter all anledning hinner afslutas innan de 8 år tilländalupit, räknade från 1828 års början, hvarunder den nu gällande rotejemkningen blifvit af invånarne antagen; att den nu föreslagna nya roteringen, med hvars förrättande början således kan göras år i836, synes på 3:ne år kunna till slut bringas; samt att för denna tid, under hvilken den nu varande roteringen och rustningen lärer böra af provincen fortfarande utgöras, en lämplig ersättning, till lindring i bördan, synes böra Roteech Rusthållarne tillkomma; alltså hafva Rikets Ständer, i händelse E. K. M. täckes i Nåder bifalla det nu gjorde förslag om ny rotejemkning j Jemtland, och under de vilkor att, intill dess densamma hinner verkställas, roteringen och rustningen praesteras på sätt nu eger rum, — Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 268. 483 beviljat ett årligt anslag af 4000 R:dr Banco att, under högst 3:ne år, från och med i836 års början, af Riksgälds-Contorets medel till Statsverket utgå, till lindring för Roteoch Ruslhållarne i nämnde province. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 5 Januarii i835. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 12 Jan. i835. Prtste-Standet den 12 —- — Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Såndet den 12 Rikets Ständers underd. Skrifvelsej angående ändring af 16j 18 och ig i Kongl. Förordningen den i3 Julii i8i8_, om inteckning i fast egendom. (Lag-TJtsk. N:risu8 & 166.) S. A. K.
En lögn, verkställd med makt, är – Våld; och såsom sådant, antingen blott och bart Missdåd, eller tillika Tyranni; det sednare, i fall makten är lemnad med ett heligt förtroende åt den eller dem, som missbruka den. Uppgiften är alltså här, att utfinna Mensklighetens Proportioner – det i dem evigt proportionerade, eller med Tingens Verklighet högst enliga; efter den för dem alla gällande lag: ”det Goda något gör, det är det värdt”; att således visa dessa godhets-värden, samt att utsäga dessa krafter och värden i klara ord. Tingens bestämda Proportioner eller Lagar, sålunda sökta i Guds egen eviga Lagstiftning, för att der finnas (ty Lagar kunna icke, ”i fabrikantisk mening”, göras), äro måtten för tingens eviga värden162; och således, i Menskligheten, för de trenne ting, som der äro de högsta af värde: Lifvet; Förståndet; Dygden. Ur dessas sanna proportioner är den sanna beskaffenheten af Regering, af Lag och Dom, af Seder och Religion, en lika evig följd. Thorild fortfar: ”Fjerde capitlet heter: Lifvets Rätt, eller Friheten; hvilket stora ord visas hafva varit i alla tider, och äfven bland de lärdaste män, ett stort bländverk. Detta sättes i dag genom en granskning af alla theorier derom, af Pluralitet och Minoritet, af Menigheters lätthet att tjusas och förvilla, af nödvändigheten hos hvar redlig man att vilja och göra endast ett – nämligen det Rätta. Derpå visas, genom en högre analys, att den sanna frihet, som Gud stiftat för alla väsenden, är den, att följa sin (sanna) natur; och att, då menniskans natur är att söka sällhet, hvilken endast genom det Goda kan vinnas, så är ock menniskans naturliga och äkta frihet just rättigheten att få göra allt det Goda som hon kan; hvaraf följer, att hvars och ens dygd är måttet för hans frihet. Ty en rättighet att äfven få göra allt det Onda man kunde, skulle vara en rätt till att göra orätt; hvilket icke kan tänkas”.
Yid denna uppskattning hade i öfrigt iakttagits dels att, jemlikt den fördelning af arbetsskyldigheterna, som under den förflutna tiden varit och ännu vore gällande samt i öfverensstämmelse med arbeteböndernas allestädes tillliännagifna önskan, helt arbetslags eller hofveris arbeteskyldighet beräknats till visst antal dagsverken, utan afseende å det större eller mindre hemmantal, hvaraf hofveriet varit sammansatt eller på hemmanens nuvarande godhet och beskaffenhet och följaktligen äfven utan all hänsigt till de skiljaktigheter i arbetsqvantiteternas belopp och ersättningen derför, sorn kunde uppkomma vid den ena kungsgården i jemförelse mot den andra, hvarefter arbetsvärdet blifvit i penningar uträknadt efter medelmarkegångspriset å dagsverken under de 10 åren 1834—1843. Sedan Kongl. Maj:t derefter låtit ytterligare höra dc hofveriskyldige, med hvilka öfverenskommelse!- om arbetsskyldigheternas utbytande emot föreslagen ersättning vid de hållna undersökningarne icke kunnat träffas, huru vida de ville på de till dem framställda förslag ingå, hade af bemälde hofveriskyldige endast egarne af de till Billesholms kungsgård anslagna hemman, med undantag af tre, anmält sig vilja det uppgjorda förslaget antaga, hvaremot åboerne å de öfriga kungsgårdarnes arbetshemman framställt vilkor mer eller mindre afvikande från nämnde förslag.
Då under discussionen ingen framställning blifvit gjord om återremiss af detta betänk., så skulle jag ej föreställa mig, att nu, sedan Hr Frih. o. Landtm, gjort sin förklaring, någon fråga om återremiss skulle kunna uppkomma, utan endast den propos., som af Gr. Frölich blifvit begärd. Gr. Frölich: Lika med Frih. Sprengtporten anser jag, att anmärkmr blifvit gjorda, som möjligen skulle kunna föranleda till återremiss, men att ej någon propos. derpå numera kan framställas, efter den framställning, som Hr Frih. o. Landtm, gjort. Jag kan således icke finna lika med Gr. florn, att något sådant beslut kan komma i fråga, utan anhåller om den propos., som jag förut yrkat. Gr. Horn: Det har undfallit Frih. Sprengtporlens uppmärksamhet, att jag för en stund sedan nämnde, att det enda rälta sältet att klandra StatsUtskrs betänk, i delta läll vöre att återremittera detsamma, på det att StatsUtsk. måtte ytterligare pröfva, huruvida det riktigt eller oriktigt uppfattat Ståndets beslut. När jag nu finner, att Hr Frih. o. Landtm, förklarat, att betänk, i dess nuvar. skick ej kan framställas till bifall, så ansåg jag dermed alldeles icke sagdt, att icke propos. till återremiss af betänk, kunde framställas. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Gr. Horn, hvartill det skulle tjena att återremittera detta betänk. R. o. Ad. har nu redan i tre särskilda omgångar, och temme ligen vidlyftigt hvarje gång, öfverlagt om denna fråga. Jag förmodar, att dessa öfverläggningar både uttömt ämnet och uttröttat Ståndet. Genom en återremiss vore således intet att vinna, hvadan jag önskade, att Grefven måtte afstå ifrån sin begäran, så alt vi finge slut på denna sak. Vi hafva ändock nog många mål att afgöra, innan riksdagen tager en ända. Gr. Horn:
Vid nästlidna riksdag förehades inom detta Utskott en i samma ämne väckt motion; och inhemtas af det då afgifna betänkandet, att ehuru Utskottet, enär Rikets Ständer vid föregående riksdag godkänt dåvarande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts uttalade åsigt, att det icke kunde anses vara någon förmenadt, att efter den anmälan hos vederbörande, som upprätthållandet af nödig ordning må kunna kräfva, å landet utöfva tillverkning och försäljning af maltdrycker, ansett sig icke böra tillstyrka bifall till motionen, hade Utskottet likväl med anledning deraf, att Rikets Ständers Justitie-ombudsman uti sin embetsberättelse för år 1862 omförmält, hurusom missbruk och oordningar i en betänklig utsträckning uppkommit i följd af den obegränsade tillåtelsen till ifrågavarande försäljnings utöfning, och, då det torde innebära en billig fordran, att en kommun, hvars trefnad stördes derigenom att en dylik rättighet som den ifrågavarande utöfvades på ett sätt, som uppenbarligen icke vore med lagstiftningens åsigt öfverensstämmande, men likväl för åklagaremagten ofta oåtkomligt, erhölle tillåtelse att göra sig qvitt en sådan källa till oordningar, eftersom det icke vore näringsfrihetens grundsats, som derigenom förnärmades, utan endast sjelfsvåldets anspråk, som tillbakavisades, ansett allmänna ordningen kräfva, att till stäfjande af missbruket, hvilket icke kunde undanrödjas genom de medel, som stöde den fåtaliga polispersonalen å landet till buds, verksammare åtgärder medgåfvos, samt af sådan orsak hemställt, att »Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes utfärda en förordning derom, att, i händelse vid ölstugor eller dylika ställen oordningar och utsväfningar antingen i följd af försäljningen eller af ställets belägenhet uppkommo, Magistrat eller Kommunalnämnd måtte, der så nödigt aktades, ega att vid lämpligt vite, hvars maximibelopp Kongl. Maj:t täcktes i förordningen bestämma, försäljningen förbjuda, samt att missnöje öfver sådant beslut, hvilket dock genast borde få träda i gällande kraft, kunde anmälas hos Kongl.
Em bets-myndig het, anlägga, förändra eller utvidga Jernbruk, samt derifrån vågföra elit det stångelier manufaclur-jern, som möjligen kan af honom tillverkas, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskollets Betänkande, N;o l4°.- 21 b) inom ofvannämnde Bergslager beviljas oinskränkt smidesrätt för alla existerande verkstäder, äfven då de äro förenade med tackjernshyttor, så vida hytte-egarne afsäga sig de ofvannämnde i och för tackjerns-blåsningen beviljade friheterne; 3:o efter är i85o medgifves äfven inom de ofvannämnde Bergslagen fri rättighet till anläggning af jernbruk, på enahanda sätt som under de föregående 5 åren blifvit för landslagen bestämd ; dock att, då sådan anläggning förenas med tackjernshytla, hytlelaget afstår från bergsmans-friheterne. Emot Utskottets yttrande om rättighet att utföra tackjern till utrikes ort, äro väl anmärkningar framställde;: men som denna fråga redan är af Rikets Ständer afgjord, i anledning af Bevillnings-Utskottets förslag, angående tullbestämmelserna i allmänhet, lärer den nu icke vidare blifva föremål för Rikets Ständers pröfning.. Oagtadt hvad Utskottet tillstyrkt, i afseende på kolhandelns frigifvande, är dat ytterligare yrkadt, att den en del hemman , eller så kallade Koldislrict, påbördade skyldigheten att leverera kol till vissa Bruk, mätte upphäfvas, då den icke grundar sig på öfverenskommelse, eller annars i laglig ordning tillkommen förbindelse; men som Utskottets redan afgifne yttrande fullkomligt öfverensstämmer med hvad sålunda blifvit yrkadt, får Utskottet endast detsamma åberopa.
Jag tror det, och vågar derföre anhålla om propos. på memorialets ogillande, eller ock att, i stöd af 55 § Riksd.Ordn., få uppgift på grund lagsbudet, sorn hindrar att få behandla ett Constit.Utskrs memorial. Hr Cederschjöld: Jag för min del anser ett betänk. t icke kunna förkastas första gången det förekommer; och jag kan således icke understödja den mening, som yrkat propos. derpå, utan tror, att memor. ovilkorligen bör återremitteras, såvida Ståndet icke kan godkänna detsamma; men jag reserverar mig emot de skäl, Hr Gr. o. Landtm, behagat framställa för sin vägran af propos. dertill. Hr Gr. o. Landtm, har nemi. såsom skäl för sin vägran anfört, att intet stadgande örn en sådan rättighet finnes uti 107 § Reg.F.; men der står icke heller något förbud deremot, och då der icke förekommer något stadgande i detta fall, måste följaktligen för behandlingen af dessa ämnen gälla, hvad som för arendernas behandling i allmänhet är föreskrifvet. Gr. Posse: Hr Gr. Cronhjelms distinction är visserligen ganska fin; men den betyder dock mindre i saken, ty här är fråga om gillande af memor. eller det resultat, hvartill Utsk. kommit, men icke om ogillande af Utsk:s sätt att behandla frågan, och det är i förra afseendet, eller rör:de sjelfva saken, sorn Hr Gr. o. Landtm, ansett Ståndet icke äga någon pröfningsrätt, när Constit.Utsk. ogillat anmärkningen. Annat vöre förhållandet, om memor. innehållit ett raisonnement, huru Utsk. behandlat äinnet; ty då hade Ståndet kunnat förklara sitt ogillande af ett slikt behandlingssätt; men då memor. icke innehåller sådant, och Hr Gr. 0. Landtm, förklarat sin vägran äf propos. på återremiss, lärer för oss icke återstå annat, än alt få afgjordt, huruvida Ståndet yrkar, att propos. skall framställas, eller anser memor. böra läggas till handlingarna. Gr. Cronhjelm: