Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Beträffande Revisorernes förevarande framställning, har Kollegium skolat i underdånighet anmäla, att då, i anledning af Kollegii, uti underdånigt utlåtande af den 7 Februari 1850, gjorda hemställan, det Eders Kongl. Majit matte af allmänna medel, som för ändamålet voro att disponera, i nåder anvisa ett ärligt anslag till gamla ulldiskontfondens förstärkning, eller ock till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i detta ämne, Eders Kongl. Majit, som icke fann skäl att till Rikets sednast församlade Ständer göra framställning om anvisande af särskildt anslag för berörde ändamål, i nåder tillåtit Kollegium att, tills vidare, årligen hos Eders Kongl. Majit anmäla om och till hvad belopp nämnde fonds utgifter under föregående året öfverstigit inkomsterna, på det i hvarje fall måtte kunna pröfvas huru och i hvad mån ersättning derför kunde varda anvisad, samt Eders Kongl. Majit derefter, uppå Kollegii, vid afgifvandet af dess underdåniga berättelse rörande ulldiskontfondemas förvaltning år 1859, gjorda anmälan, att för samma år gamla Ulldiskontens inkomster — 33 — med 353 R:dr 27 sk. 8 rst. understigit utgifterna, för betäckande af hvilken brist, Kollegium i underdånighet tillstyrkte, att ett motsvarande belopp måtte af andra allmänna medel anvisas, medelst nådigt bref till Kollegium af den 22 sistlidne Juli förordnat, att ersättning för nämnde brist finge af de under Kollegii förvaltning ställda tulloch konfiskationsmedel anordnas och utbetalas; så har, till underdånig följd häraf, nämnde ersättning till gamla ulldiskontfonden blifvit, sistlidet år, af förberörde medel utassignerad. Det ankommer på Eders Kongl. Majits Egen nådiga pröfning, huruvida för framtiden andra allmänna medel må, i händelse af behof, vara att disponera för ofvannämnde ändamål.
Men jag får fästa uppmärksamheten på den serskilta fördel, som skulle vinnas genom olika namn på silfvermyntet och Bankosedlarne; det måste nemligen vara hvar och en långifvare obetaget, att förbehålla sig återbetalning i silfver eller sedlar, hvilket han hälst vill, och detta skulle på sådant sätt blifva uttryckt med ett enda ord i forsk ii fningen, samt de tvister och rättegångar undvikas, som ofta varit följden af det motsatta förhållandet, hvilket hittills ägt rum. Man har sagt det vara onödigt, alt göra enheten så liten, enär en underafdelning kommer att finnas på f R:dr, som motsva - Den igOctober e. m. 87 rar den enhet man önskat. Men detta skal förefaller mig i sanning besynnerligt; man skulle på samma grund kunna bibehålla den gamla mynt-enheten, deraf i svara mot den enhet, som yrkas af de Talare, hvilka framställt denna sats. Jag tillstyrker för min del bifall å Herr Lefrens förslag. Friherre Cederström: Sedan discussionen tagit den vändning, att vi endast öf1 verlägga om premisserna, utan alt ännu hafva kommit till första momentet, samt det synes vara rigtigt, att barnet, såsom en värd Ledamot anmärkt, först bör vara födt, och att man således först och främst bestämmer, af huru stor silf ver h i t enheten skall utgöras, har jag ingen ling emot, att nu yttra mig i anledning af åtskilliga här gjorde framställningar. En Ledamot har sagt det vara consequent af mig, alt kalla realisationen en banquerout, emedan jag deltagit i de beslut, som föranledt Bankens obestånd. Men den värde Ledamoten glömmer laga i beräkning, det 1809 års Ständer, då dessa beslutvidtogos, äfven beredde utvägar alt återbringa sakerna i sitt ordentliga skick, och att det är efterkommande Ständer, som genom borttagande af dessa utvägar haft bestyret att tillvägabringa hvad sedermera inträffat, hvari den värde Ledamoten sjelf har sin dryga del, men hvaremot jag vid hvarje tillfälle proteste - 88 Den 19 Oetober e. m. rat.
Det synes såsom vore det samma sak. Men det förra utgör frugten, och den sednare de unga skotten af trädet. Dessa alster finnas dessutom så ymnogt i vårt land, att det synes hafva varit öfverflödigt att för dem bestämma någon införsel-tull. Utskottet har lemnat oss en sersikld Tabell N:o 17, öfver de varuartiklar, hvilka , enligt -nu gällande Tulltaxa, äro till ineller utförsel förbjudna, men af BevillningsUtskottet blifvit föreslagne att beläggas med skyddstull. Då jag likväl anser Deh rg Junii e, m. 383 Ekonomioch icke BevillningsUtskottet behörigt, att yttra sig öfver de hittills gällande förbudens upphäfvande, vill jag ej, mera än redan skedt, lala om de särskildta föremålen på denna Tabell, förr än Ekonomiutskottet inkommit med sitt Betänkande deröfver. Jag yrkar återremiss af BevillningsUtskottets förslag, under anhållan, att ämnet icke måtte åter-förekomma, förr än Rikets Ständer, på grund af EkonomiUtskottets framställning, fattat deras beslut öfver förbuden eller friheten i handelssystemet. Herr Tham j lVolrath: BevillningsUtskoltet har tagit för regel, att söka alla möjliga upplysningar i de frågor, hvilka äro af den vigt, som denna. Jag skall ej motsätta mig en återremiss. Jag skulle hafva blifvit ganska korrt, om ej samma anfall blifvit gjordt emot Utskottet, i afseende på dess skyldighet att efterlefva Grundlagen, som vid sista Riksdagen. Redan då började man yrka, att BevillningsUtskottets Ledamöter skulle blifva skrifmachiner. Likväl har 70 §. RegeringsFormen sagt, att detta Utskott skall uppgöra grunderne för Bevillningens fördelning. Jag frågar, om det är detsamma, som att uppgöra taxan. Grunder äro tankar och begrepp om saker. Utskottet hade handlat illa, om det icke sökt upplysningar och icke begagnat sina tan - 384 Den 19 Junii e. m. Isar. Jag tror ej, att de48 Ledamöterne i Bevillningsutskottet behöfva låna dem af andra Utskott.
Förordningen af d. 29 Maji 1739, angtde förnyelse af LäneBanco-Attester samt VexelB:co-Tr:p:tSedlar, skulle få tillämpas på RiksgäldsContoirets Obligationer. Men enär imellan dessa Obligationer och de så kallade Trollhätte-Slussverks-Lottsedlarne, äfven sorn mellan de sistnämnde samt LäiveB:co-Attester och ,VexelB:co-Tr:p:tSedlar, är det skiljaktiga förhållande, att Lottsedlarne icke innefatta förbindelse på något Capitalbelopp, sorn skall gäldas, utan blott på_ det interesse, som under en bestämd tidrymd skall årligen erläggas eller till och med år 1S53, har Utskottet ansett 1709 års, förut åberopade K. Förordning icke vara tillämplig på Trojlhätte-SIussverks Lottsedlar. — Deremot och då deess Lotsedlar , såsom för mer än 70 år tillbaka utgifne, närmast kunna, vara jemförlige med Fordringsbevisen, hörande till den så kallade gamla Riksgälden; och i afseende på hvilka Fordringsbevis, R. H. St:r vid sisth Riksdag behagade stadga % Beta n'k ande n, 57 ett års prsescriptionstid, inom hvilken de samma boide, vid förlust af ali betalningsvätt, till Liquid uti PiiksgäldsContoiret företes; så hav Utskottet ansett sig böra hemställa: om icke Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret kunde bemyndigas, att, genom Kungörelse, som minst sex gånger införes uti Svenska officiella TidningsBladet, förelägga Ett års tid, räknad från den dag|, Kungörelsen är första gången införd, inom hvilken de 2:ne, nu ifrågavarande, Trollhätte-Slussverks Lottsedlarne böra., vid äfventyr, att icke mera.
Jag fortfar, att yrka, det summans belopp må blifva, icke obegränsad, såsom den rätteligen borde vara, men åtminstone 5 millioner. Herr Hjerta: Discussionen synes hafva blifvit utsträckt till flere ämnen, än sorn. äro föredragne; jag anhåller derföre, att proposition måtte framställas endast å 2:dra rnomentet, som nu följer i ordningen; ty Herr Rosenblads förslag, att inblanda summans fördelning mellan Afskrifningsoch Obligations-räkningarne måste jag afstyrka, för att afböja öfverläggningens invecklande genom sammanblandning af flere ämnen och Den 4 December f. m. meningar, helst jag på förhand får förklara, att jag ingalunda kan instämma deruti, att inskränka Afskrifnings-räkningen till en million, sedan Obligationerne blifvit ställde på uppsägning. Jag föranlåtes häraf att begära dessa ämnens åtskiljande i serskilda propositioner, samt anhåller nu om den proposition, att den upplånade summans belopp må bestämmas till 3 millioner, likväl med tillägg, att BancoFullmägtige äga tillse, att det, som inflyter, må åter blifva utlånt. Man har ifrågasatt, dels att bestämma summan till annat belopp, och dels att göra den helt och hållet oinskränkt; och det är således häröfver vi nu böra votera, i händelse saken derförutan icke kan afgöras. För min del kan jag ej instämma hvarken i summans inskränkning till en million, enär anstalten derigenom skulle blifva så obetydlig, att den ej lönade mödan, eller i dess utsträckning till 5 millioner, då här blott är i fråga, att göra början med en anstalt, som på 70 år vatit ur bruk.
Om den af Hr Adelborg gjorda framställningen vinner E. o. Ad:s bifall, så inträffar det, enl. min upfattning, högst besynnerliga förhållande, att hela Betänk:t blir återremitteradt, ehuru Hr Gr. o. Landtm, endast föredragit Esta punkten deraf. Detta kan omöjligt vara formenligt, och efter min tanke skulle det äfven innebära ett förbiseende af den förklaring, som Hr Gr. o. Landtm, gjort öfver föredragnings-sättet; ty denna har klart och tydligt bevisat att man kan bifalla denna punkten, men återremittera det öfriga af Bevilln:sUtsk:s förslag. Hr Gr. o. Landtnäs härefter till bifall å förevar:de punkt framställda propos., besvarades med starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit Ja öfvervägande. 2:dra punkten, angtde bcvillningen efter 1 :sla artikeln och 3:dje punkten, ang:de väckte förslag om embetsoch tjenstemäns befriande från bevillning. Dessa punkter biföllos. 4:de punkten, ang:de ifrågaställd nedsättning af bcvillningen för rörelse och näring sanct fast egendom. Hr von Koch: På grund af hvad jag förut yttrat, yrkar jag återremiss på denna punkt. Jag får blott tillägga att om man någonsin skall kunna vänta sig att få en sann upgift på inkomster och fastighetsvärden, så måste man nödvändigt nedsätta afgifterna. Hr Printzensköld: Mig synes att de anföranden som vid första punkten ägde rum, nu rätteligen bort göras, men de äro likväl, sorn jag tror, fullständigt bibehållna i vårt minne. Jag kan icke neka att, på sätt Hrr Adelborg och von Koch här erinrat, de rättsgrunder, hvarpå den nuvar:de BevillmsPörordmn hvilar, äro i högsta grad felaktiga. Det kan icke nekas att understundom den ene medborgaren, jemförelsevis till sin förmåga att draga bördan, får skatta mera än den andre.
Majit af den 25 November 1861, heinälda Kollegium, med uttalande af den mening, att vid omförmälda inrättningar läkarens ställning, särdeles med hänsyn till vederbörande direktioner och syssloman, vore mindre väl ordnad, — hvaruppå i den underdåniga skrifvelsen anföras flerfaldiga exempel, — och att delta förhållande i flera afseenden inverkade menligt på sjukvården samt gjorde densamma mången gång mindre fullständig och mindre ändamålsenlig, än som med nutidens fordringar på offentlig sjukvård öfverensstämde, lill E. K. Majits pröfning öfverlemna! ett, med begagnande af infordrade utlåtanden från åtskilliga för insigler och ijenstemannaduglig het kände läkare, upprältadt förslag till ”Instruktion för läkare vid länslasarett och kurhus”. 8 ExpeditionsUtskottets Förslog till underd. Öfver detta förslag äro E. K. Maj:ts Befallningshafvande och Lasarettsdirektionerna i de särskilda länen anbefallda att afgifva yttranden, hvarmed likväl hittills endast en del lärer hafva inkommit.
Rörande nu ifrågaställda anslag meddelas uti Statsråds-protokollet, att, sedan Gefleborgs läns hushållningssällskap hos E. K. Majits Befallningshafvande anhållit, att, då endast en djurläkare med lön på rikets stat funnes för nämnda län anställd, och denne, hvilken vore stationerad i Gefle stad, föga kunde egna sin verksamhet åt Helsingland, i anseende till stationens aflägsenhet från denna provins, der likväl en jemförelsevis betydlig boskapsskötsel och isynnerhet en icke ringa, med framgång idkad hästafvel, gjorde särskild djurläkare af behofvet påkallad, helst svårare hästsjukdomar inrotat sig inom landskapet; underdånig framställning måtte hos E. K. Majit göras om nådig Proposition till Rikets Ständer om anvisande af tvenne löner, hvardera å 500 Ridr, den ena att hel och hållen tillfalla en i Jerfsö stationerad djurläkare, den andra att lika fördelas mellan två sådana läkare med stationer i Hudiksvall och Söderhamn, så och efter det E. K. Majits Befallningshafvande sig häröfver yttrat, hade Sundhets-kollegium, i afgifvit utlåtande, af anförda skäl i underdånighet hemställt att medel måtte beviljas till löner å 500 Ridr åt en ny djurläkare inom hvartdera af Gefleborgs, Wester-Xorrlands, Jemtlands och Westerbottens län, med honom anvisad station å den ort, der E. K. Majits Befallningshafvande funne honom vara mest behöflig. Rikets Ständer, som tagit ofvanberörda nådiga framställning i öfvervägande, hafva, med bifall dertill, anvisat den summa af 2,000 Ridr årligen, som E. K. Majit för sagda ändamål äskat. 61 :o E. K. Majit har vidare begärt, att det Farmaceutislca institutet beviljade anslag, 3,750 Ridr årligen, måtte med enahanda belopp och under samma vilkor sorn hittills, eller att Apothekare-societeten skulle med lika belopp till Institutet årligen bidraga, fortfarande utgå: och hafva Rikets Ständer, med bifall till E. K.
Jag tnedgifver, att den, hvilken såsom Tjensteman vid Kongl. Biblioteket, sett, mot all princip detta verk så till» sidosättas, att dess Chef uteslutes från Säte och Stämma i CanzliStyrelsen; sett denna styrelse, utan att på något sätt utöfva inseendet öfver Bibliothekets ändamdls-enliga förökning och brukbargörande, med en tvetydigt skrifven befallning, kasta skugga på en redig Embetsman, i det att, helt oförmodadt, af Kongl. Bibliothekarien infordrades redovisning , för medel 80m CanzliStyrelsen åtminstone borde veta, att han aldrig haft om händer; sett vidare samma Styrelse, genom en annan utgifven befallning, göra Bibliothtket för Allmänheten obrukbart, i det den förnekar, hvad annars vid alla öfriga Bibliotheker är öfligt, nemligen lån af böcker, och vid detta dubbelt nödigare, som der ingå läsrum äro att tillgå; sett andra Befallningar från CanzliStyrelsen utfärdas, utan Den i5 Martu, 771 att med något namn vara undertecknade o. s; v. Jag bekänner, att den som vid det verk. der man tjenar, haft tillfälle att förvärfva des^ sa och dylika erfarenheter, den kan icke gerna hysa någon synnerlig högaktning eller kärlek lör det slags Collegium, som framkallat alla dessa erfarenheter. Och härpå räknade förmodeligen Herr Hallencreutz, då han väl känds omständigheterna af Kongl. CanzliStyrelsens och Kongl. Bibliothekets inbördes förhållanden. Dock hade jag verkeligen, ända till dess Herr Hallencreutz mig om dem erinrade, alldeles förgätit dem, och hade jag af CanzliStyrelsen kunnat upptäcka en för Fäderneslandet i allmänhet gagnelig sida, skulle jag visst alldrig mot densamma höjt min röst, den måtte för Kongl. Bibliotheket varit så besvärande som hälst. Det har väl dragit sig fram ändä^ Dock skulle det visst kunna hända, att någon, vid tillfälle gjorde motion om upphäfvande också af Kongl. Bibliotheket.
Konungen, trenne EstkeDrot!ningar, två KronPrinsar, en Hertig och trenne Prinsessor; så uppkommer en så högst betydlig summa, att intet af naturen så vanlottad!, så fattigt, och på näringar så blottadt Rike som Sverige, lärer så mycket contribuera för sitt Konungahus. Jag anser för en af Nationens första pligter, den, att värdigt underhålla sin Konungs Hof. Sjelfva Evangelium bjuder: gifver Kejsarenom det Kejsarenom tillhörer; men jag tror att detta gifvande bör vara relatift till dens förmåga som skall gifva, ty ultra posse, nemo obligatur. Och då jag roed fullkomligaste öfvertygelse tror att Nationens krafter icke medgifva ett förökadt anslag för Konungen; kan jag ej tillstyrka bifall till StafsUfskottets härom gifne förslag, och det så mycket mindre, som Konungen h>ir 64,000 RiksBancodaler nf Konungariket Norrige, hvilka torde fylla bristen, om Svenska anslagen möjligen icke skulle svara emot behofvet. Han 5 Julli f, m, Njo 3. n Friherre Anckarsvärd., Carl Henric: Vid granskningen af de föreslagne Statsanslagens alla Hufvudtitlar, blifver det snart aagdt en omöjlighet, att med den noggrannhet, som vederborde, behindia ett så vigtigt ämne; men då tvekan emellan ett ofullständigt arbete och ingen åt ämnet lemnad uppmärksamhet, hos Representanten icke kan få äga ram, så utbeder jag mig, att få afgifva de hufvudsakligaste anmärkningar, hvartill jag funnit mig befogad, förmodandes jag, alt de i dessa ämnen mera sak-kunnige icke låra underlåta att fylla bristen. Under andra HufTudTitelns första punkt, förekommer S tafsU tsk o t tets framstållan, huru vid frågan om tillökade löner för JnstitiaeRevisionen, samt för Justitiae Canzlers Expeditionen, tvenne Stånd bitrådt dessa tillökta löner, samt. tvänne
Ridderskapet och Adeln och' Vällofl. Borgare-Ståndet, förändrad, på det sätt, alt räntan blifvit bestämd till 5 i stället för 6 procent, får Utskottet inbjuda Högvördige Preste-Ståndet och Hedervärda BondeStåndet, hvilka, i fråga om räntans belopp, fattat sins emellan skil jäktige beslut, att i denna del med öfrige 2:ne RiksStånd sig förena. Afslås denna inbjudning af så väl Prestesom Bonde-Stånden, anser sig Utskottet böra inbjuda iiögv. Preste-Ståndet, att si" förena uti deri af Hedervärda Bonde-Ståndet yttrade, med öfrige 2:ne Riks-Stånd närmast öfverensstämmande mening: ali räntan bestämmes till 6 procent, som kan af Banco-Styrelsen nedsättas till 5 procent, örn så nödigt pröfvas. H Btinco-Utskottets Memorial N.o 3o. Men antages ej heller denna inbjudning, sker först omröstning i förstärkt Utskott, till utrönande, huruvida antingen Högv. Preste-Ståndets eller Hedervärda Bonde-Slåndets mening må till contra-proposition antagas, hvarefter votering anställes emellan Ridderskapets och Adelns och Vällofl. Borgare-Ståndets sammanstämmande beslut, å ena sidan, samt det Riks-Stånds mening å andra sidan, som vid föregående voteringen gjort sig gällande. Enär allenast Hedervärda Bonde-Ståndet ansett nödigt vid Litt. c. bestämma lägsta lånebeloppet till 1 ,ooo R:dr, samt ej heller för öfrigt mer än ett Riks-Stånd, Vällofl. Borgare-Ståndet, funnit något att erinra vid Utskottets, under moni. Litt. c._, gifne tillstyrkan, förblifver detta mom. oförändradt. Höglofl. Ridderskapets och Adelns, Vällofl.
Jag får föreslå, att R. o. Ad. måtte besluta i enlighet med Hr von Hartmansdorff* förslag, att en tariff måtte uppgöras, som bestämmer beloppet på hela riksdaler-tal mellan 2 och 32 , och att progressionen måtte gå jemnt geometriskt, — jag har ej något annat ord att begagna. Blir Bevilln.Utsk. å - 4° Den 3 Octo ber t", ni. lagdt att så uppgöra laiifFen, så känner jag att dess ordlof, nog lagar att den lätt uppställes. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.: Det under öfverläggning varande Bevilln. Utsk:s förslag är en produet af de 4 Riks,Stins deputerades bemödanden inom Utsk. , att i detta afseende frambringa något resultat. Efter en långvarig discussion inom Ståndet, måste jag bekänna, att jag icke kommit till en så beskaffad slutsats, att de anföranden, sorn afgifvits, verkligen varit af natur att kunna rubba öfvei tygelseri om en större lämplighet hos det af Utsk. afgifna förslaget. För min del finner jag mig till alla delar belåten med det förslag Utsk. framställt, icke yrkande någon förändring, då jag ej af de afgifna anföranden kunnat inhemta den fördel, som skulle motsvara alla de olägenheter och all den tidsutdrägt, som Liefve en följd af de här framställda förslagen. Min anhållan inskränker sig alltså blott till begäran om propus. på bifall lill Utsk:s betänkande. Hr Frih o. Landtm, yttrade, att då ingen af R. n. Ad:s ledamöter yrkat någon ändring i Utsk:s förslag i afseende på de personer, hvilka för lein eller inkomst böra vara bevilln. underkastade, R. o. Ad. i detta afseende borde bifalla Utsk.s förslag. Ropades ja. Hr Landtm, yttrade, alt nu återstode bestämmandet af de grunder, hvarefter desse personer borde debiteras lill bevilln. för inkomst eller lön.
Directioner jag omnämnt väljas bland samhällets mest bildade classer, så torde man deri finna ett ytterligare skäl , att ej hysa större förtroende till de förra, än till de sednare. Då jag hört en hög Domare här omtala opålitligheten af Domstolarnes förmyndarebevis, bör jag ej tvifla derpå; men jag erkänner, att det varit påkostande. Likväl torde ej deraf få dragas den slutsats, att desse bevis böra afskaffas; ty då borde ej helier gravationsbevis bibehållas, emedan förluster äfven på dem inträffat. Fullkomlighet i någotdera fallet får man icke vänta, utan Den 7 Maji f. m. *97 häri, såsom i mycket annat, åtnöja sig med ett närmande till det rätta. Jag kan således ingalunda tillstyrka upphäfvande af nu gällande förmånsrätt för barnarf, innan man satt något bättre i stället, utan anhåller vördsamt om återremiss. Friherre Anckar swärd: Det är med verkligt obehag jag uppträder i strid mot en opinion, hvars försvarare så fullkomligt innehar min högaktning; men jag har ej kunnat undgå, att, delande de af Friherre Ehrenborgh yttrade åsigter i ämnet, yrka bifall lill ifrågavarande Betänkande. Frågan handlar om, huruvida man bör tillåta fortfarandet af de så kallade tysta förmånsrätterne. Här har blifvit mig tillvitadt, att jag uppoffrade ömhetskänslan för rättskänslan. Jag tror likväl, lika med Anmärkaren, att begge dessa känslor böra ligga till grund för lagstiftningen; men då fråga är, att för vården om omyndiga barns rätt ingripa i tredje mans, kan jag icke dela den åsigt, som till vinst för den förra uppoffrar den sednare. Det har blifvit sagt, att denna tysta förmånsrätt ej vore vådlig för intecknings-egare, och såsom exempel derpå åberopadt, huru litet Banken förlorat på barnarfs-prioritet framför yngre inteckning. Häremot ber jag, att få framställa mig sjelf som ett motexempel.
V » » » förmågan af last i centner med en viss kraft efter i England gjorda försök uppgifves vara: med hastig het af l,so mil 6,250 Centn Slutligen uppgifver Herr Wenström i » 1,87 » 4,600 » sin promemoria detsamma såsom resul» 2,23 » 3,450 » tat af den erfarenhet han inhemtat un» 3,00 » 2,078 » der sin resa i Förenta Staterna. En » 3,57 » 4,625 » hastighet af tre mil i timman, mot» 3,73 » 1,250 » svarande ungefär två och en half mil » 4,12 » 950 » med uppehåll, erfordrar således omkring v 4,30 » 700 » dubbelt så tunga lokomotiver, som en 92 Bilaga M 1 till Herr Hiertas reservation vid Stals-Vtsk. Uti. M 86. hastighet af två mil i timman. Hvad jernskonornas varaktighet angår, så förminskas den, enligt hvad man numera anser vara tillförlitligt utrönt, icke märkbart af tiden och väderlekens åverkan, meri deras nötning står i direkt förhållande till de tyngder, som derpå framföras. Tyngre lokomotiver utöfva dessutom i vida större mån, än sjelfva hastigheten ökas, en skadligare verkan på skenorna genom friktion och stötning vid minsta förekommande ojemnhet å jernvägen. En stor hastighet och deraf följande behof af tyngre lokomotiver mäste således äfven för en lika lång varaktighet fordra en vida solidare och således dyrare konstruktion af den sd~ kallade öfverbyggnaden, än med en mindre hastighet behöfdes, äfvensom den åstadkommer en ojemförligt större nötning å hela rörelse-malerielen, synnerligast hjul och vagnar.
Maj:ts Flottas, m. fl. Departements räkenskaper för år i83i; N:o 345, angående verkställd revision af Kongl. Quarantaines-Commissionens i Stockholm räkenskaper för år i83i; N:o 346, i fråga om revision af Lazarettsoch Curhus-fondernas räkenskaper; N:o 347, angående hos Rikets Ständer till afskrifning eller ersättning anmälde utgifter å öfverskotten af Stats-Verkets inkomster under åren 1827—183 r. S. D. Föredrogos å nyo Constitutions-Utskottets Memorial, Nio 52, angående Borgare-Ståndets återremiss på Memorialet, N:o 37, med förslag till ändring af 22 §. Regerings-Formen: voterings-proposilionen gillades ; N;o 53, till Borgare-Ståndet, angående 2:ne dess serskilda anmärkningar vid förslaget, i Memorialet N:o 37, lill ändring af 22 §. Regerings-For men, lades till handlingarne; N:o 54» angående återremisserna på förslaget till ett stadgande i 41 §* Riksdags-Ordningen, om Stats-Rådets Ledamöters tillträde i Ståndens plena: Ståndet vidblef sitt beslut och gillade voterings-propositionen. S. D. Föredrogos Bevillnings-Utskottets' Utlåtanden: N:o /fo, i an ledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 23, angående stämpling af spelkort: