Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Gripenstedt har i sådan händelse misstagit sig. Det är hela äfventyret för honom; och han kan ju då, och jag medger, i detta fall med rätta åberopa, att det är menskligt att fela. Frih. Tersmeden: Att den siste talaren är temligen fintlig i fråga om invändningar i rättegångar är temligeu kändt, och han tyckes anse denna fråga som en sådan. Men hvad jag icke finner vara lämpligt, är att påbörda sina motståndare att de gå andras ärenden, hvilken tillvitelse Hr Cederschiöld gjort Hr Adelborg. Hvarje representant må tala för sig, och jag är öfvertygad att Hr Adelborg så äfven gjort. Från denna synpunkt har jag utgått, och jag misstänker icke heller någon annan att hafva andra motiver för sitt handlingssätt. Jag skulle också tro, att det vore lyckligast om vi hädanefter slippa dylika anspelningar. Hr Cederschiöld har åberopat ansvarighetslagen för Fullmäktige. Denna lag är på intet sätt här tillämplig. Fullmäktige hafva icke blifvit beskyllde att hafva begått något olagligt, och först då detta inträffat kan ansvarighetslagen tillämpas. Man har sagt, att Fullmäktige handlat på ett sätt som icke öfverensstämmer med den och den personens åsigter, men någon olaglighet af dem har icke varit ifrågasatt, och då kan icke heller någon rättegång komma i fråga. På dessa grunder anser jag denna motion med sina allegater, som skola remitteras til! StatsUtsk., vara fullkomligt olämplig, och derföre har jag äfven yrkat att den skall läggas till handlingarna. Beträffande Gr. Frölichs yttrande, att frågan skulle falla derföre, att här upstått fråga om remiss nu skall beviljas eller icke, så hemställer jag till Gr:n, om det kan vara skäl att vi ännu ett plenum uppehålla oss med delta ämne. Månne det icke är bäst att vi nu afgöra frågan, enär under discussionen enhvar haft tillfälle att fatte sin öfvertygelse i saken. Jag hemställer således till Gr. Frölich, om han icke vill medgifva att frågan i afton afgöres.
De fall äro icke få, då valsen för min skull, jag ville så gerna tala makar först långt efter bröllopet finna hvar vid dig en liten stund, men kanske att Gustaf andra och veta att riktigt hålla af hvar andra. Gustaf och jag hafva nu varit gifta i tre år har b j u d i t. » » Nej, för all del, snälla Ellen, jag skall och. » » Ja, det är ju besynnerligt, och Eredrik och dansa med fröken Hammarsköld och måste nu skynda mig; jag har redan dröjt för länge, jag hafva blott varit gifta ett år, och ändå — » » Vet du hvad jag tror, att det beror på? » itt här, min älskling, » sade han och kysste sin hustru på pannan, » du kan nog behöfva Jo, ser du, det är, att du ej har förtroende hvila dig; du är alldeles för ifrig, när du dansar. » till honom. ja, ja. jag vet hvad du vill in» Nej, visst inte, » svarade hon, » men jag vända, men ser du, jag menar i alla fall, att skall gerna sitta * öfver denna vals; jag bedet är brist på detta, det nödvändigaste vilkoret klagar dig dock, min lille gubbe, ty nu blir för ett lyckligt äktenskap. O, du, som är sä du nog icke väl mottagen af fröken Hamvacker, Ellen; han måste älska dig outsägligt och sjelf plågas af att denna innerlighet, som marsköld. » » Så är det väl bäst, att jag tröstar mig i är så ljuf, saknas emellan eder. » » Tror du, att han tycker lika mycket om förväg, » sade han och tryckte en kyss på henmig nu, som när jag var hans fästmö? » nes läppar. » Adjö, så länge! » » Det tror jag visst. Jag skall minsann gå » Adjö, älskling. » Ellen satt tyst och liksom drömde. Plötstill honom och. » » För Guds skull, säg ej ett ord. men. ligt brast hon i gråt och slingrade sina hvita, fina armar om sin väninnas hals och pressade o, nej, nej. » » Var lugn, kära Ellen, jag skall icke låta henne krampaktigt till sitt bröst.
Denna hemställan hlef, uppå Statsrådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Maj:t i nåder bifallen. 29:o. Rikets Ständer biföllo vid sistlidne riksdag att å allmänna indragningsstaten, från och med år 1845, till nästa statsreglering, skulle uppföras 800^R:dr om året tili Vetenskaps-Akademiens disposition, att användas dels till fortsatt understöd för ett nytt arbete i Sveriges Flora, med vilkor att hvarje afdelning blifver ett helt för sig, och dels till uppmuntran för utgifvande af teckningar utaf zoologiska föremål; och får jag, då Yetenskaps-Akademien, som upplyst, att afbiidningarne för det närvarande hufvudsakligen omfatta de så kallade köttiga svamparne, hvilka icke kunna på något kändt sätt förvaras i samlingar, utan att förändra utseende, men hvaraf en mängd, här i norden förekommande, lemnar ett för menniskov tjenligt, ehuru ej hittills hos oss begagnadt, födoämne, ansett arbetet komma att ega ett utmärkt värde och anslaget således böra fortfarande utgå, i underdånighet hemställa, det Eders Kongl. Maj:t täcktes derom göra framställning till Rikets Ständer; hvilket, uppå Statsrådets öfrige ledamöters underdåniga tillstyrkan, af Kongl. Maj:t i nåder bifölls. 30:o. Uti underdånigt memorial anför Yetenskaps-Akademien, att Naturhistoriska riksmusei samlingar blifvit så förökade, att hvad som deraf hunnit uppstoppas nu fyller alla platser, oaktadt man sökt så tätt sammanpacka föremålen, att det snarare blir en magasinering, än en utställning till deras beqväma åskådning. Att bereda nytt utrymme blir således oundgängligt. Dertill finnas 2:ne utvägar, den ena att förse akademiens hus med en öfvervåning, den andra att för tillbyggnader använda angränsande tomt.
General-poststyrelsen (sid. 297)1 att, derest för öfrigt Revisorernes ifrågavarande framställning funnes vara af beskaflenhet att böra till någon åtgärd föranleda, en för postutvexlingen väsendtlig olägenhet måste uppkomma, om härigenom hinder skulle möta att, såsom nu skedde, äfven emellan statsregleringarne, inrätta nya postanstalter och postgångar, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 127. 27 hvilken olägenhet visserligen komme att i någon mån minskas till följd af de härefter inträffande årliga riksdagarne, men ingalunda derigenom skulle upphöra, då hittills nogsamt visat sig behofvet af att, vid olika tider af året, men synnerligast efter fullbordandet af särskilda bandelar, vidtaga stora och genomgripande förändringar i förutvarande postgångar, hvilka förändringar icke kunde undgå att väsendtligen inverka på bestämmandet af Postverkets utgiftsstat. af Kongl. General-tullstyrelsen (sid. 304): att, så länge Tullverkets tjenstepersonal, i följd af ständigt vexlande förhållanden inom handelsverlden, årligen måste vara underkastad betydliga förändringar, än genom en af behofvet påkallad förstärkning af bevakningspersonalen, och än genom indragning af tjenster, sorn genom förändrad lagstiftning eller tillkomsten af nya vägar för trafiken blifvit öfverflödiga, o. s. v., kunde, enligt General-tullstyrelsens förmenande, Riksförsamlingen, äfven sedan denna komme att årligen sammanträda, icke lika ändamålsenligt uppgöra definitiv och detaljerad reglering af Tullverkets utgiftsstat, som denna reglering nu verkställdes, då staten alltid grundades på det nästföregående årets erfarenhet. Det följde nemligen af den för Riksförsamlingen nödvändiga arbetsordning, att en af denna församling uppgjord stat mäste grundas på förhållanden, sådana de voro sista året före det, då staten beslutades, och vinna tillämpning först året efter det, då beslutet fattades. Den erfarenhet, som kunnat inhemtas under året närmast den nya statens tillämpning, ginge sålunda förlorad. Annu mindre kunde det hittills, med riksdagar endast hvart tredje år, hafva varit med det allmännas fördel väl förenligt, att Rikets Ständer gjort
Gossen åker och skrattar; och skriker han, så ruskas han i sömn och vaknar i sitt eget fina rum — åt solsidan! Sol skall det vara, ty den bränner ju bort mikrober, bacil er och andra skadedjur. » Mera ljus » — och flere glasögon. Än se ' n! Det ser stiligt ut med glasögon och äfven obesväradt. Att synens svaghet är ett lyte lika så väl som att vara utan näsa el er bara ha ett ben, faller icke någon in, och likväl är det så. Och tillika är det en stor olycka. Små kissar och små hundar födas blinda, men små människobarn lämnas helt åt sina mammors högre intelligens. Voilä! A. U. Konsten att » gifva middag ». För Idun af Herna. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) Förr i världen, isynnerhet på landet, hörde det till saken att truga gästerna att äta. Ju mer man trugade, dess artigare var man. Nu bör värdinnan ej fler än en gång uppmana sina gäster » att taga lite mer ». Tjänarne däremot skola hafva ett vaksamt öga och gissa sig till allas önskningar. Mycket praktiskt finner jag bruket af matsedlar. V i d teatrar och konserter vill man ju äfven förut veta, hvad som bjudes — likaså vid bordet. Då mången ännu hänger fast vid seden att angifva rätternas namn på franska, så vill jag påpeka nödvändigheten af, att de granna och konstlade benämningarna åtminstone böra vara rätt stafvade. Man blir verkligen ibland i tillfälle att på matsedlar se en franska, som lika så gärna kan vara kinesiska. En gång såg jag en parisare helt allvarsamt vända sig till sin granne med en dylik » fransk » matsedel och bedja honom öfversätta » den svenske menu ». Finkänslighet är en dygd, som mestadels är medfödd, men som vanligtvis helt och hållet saknas hos uppkomlingen, hvilken från ingenting uppsvingat sig på börsaristokratiens guldtron. A l l respekt för en » selfmade man », ty visst måste det vara ett stolt medvetande att hafva sin egen kraft och intelligens att tacka för allting, men dock är intet så obehagligt som penningdryghet, ja, ännu vida obehagligare än bördsstolthet.
Jag får erinra att Banken hos oss till stor Ben 14 Aiegusti t. m, 4g 1 del Sr Fabrikernas förläggare. Hvirje fabriksidkare får der låna 33 procent af tillverkningens värde emot 4 procents ränta. Således Kan man ej klaga, att hon är för hög. Herr von Hohenhausen har yttrat sig finna olämpligt att tulltaxan af Riksens Ständer bestämdes, och att han ej kände det nationens representanter i något land befattade sig dermed. Man behöfver för att finna ett sådant, ej gå längre än till grannriket, i 75 §. af Norska Grundlagen står: ”Det tillkommer Storthinget *’att pålägga Tull och andra offentliga bör”dor &c. Men hv*d Herr von Hohenhausen, äfvensom flere andra ledamöter, anmärkt, att nemligen ett sådant bestämmande, genom representationen, kunde vara ofullständigt och under tiden blifva otjenligt, är i Norrska grundlagen förutsedt; deriöre finnes en annan §., den i7:de, som säger: ”Konungen kan utgifva och upp häfva förordningar, som angå handel, tull "&c. dock må de icke strida mot constitutionen, ”och gälla blott proviforijkt till nästa S;orting,” Derigenom år det möjligt, att vinna dst ändamål, desse Ledamöter åsyftat, och jag tror att vi borde följa samma efterdöme; ty det är till befarandes, atf Tulltariffen kan genom tillstötande händelser blifva olämplig, så mycket snarare, som den måhända blifvit uppgjord, utan samråd med vederbörande embetsman, och andra sakkunniga personer. I Norrige vet jag att, då tulltaxan uppgjordes; skedde det efter ea för - Beit 14 Augusti e, m. ytgående öfverläggning mellan Chefen för Drät^ eelFörvaltningcn, flere köpmän och ledamöter af Storthioget. Huruvida här någon sådan rådpläga ning ägt rum emellan Financelörvaltningen och Utskottet, känner jag ej och måste desto mera beklaga, att man nu ibland oss icke ser någon enda af Regeringens ledamöter, och således ej får höra ett ord om deras mening.
Län, der sådant anses nödvändigast; hvaremot så snart LandshÖfdingarne derstädes på detta sätt kunna blifva med .boningsqCj, Embetsrum försedde» de på Stat detn nn bestädde Hushyresmedel böra besparas Stats-Verket. I öfrigt har vali med anledning af Utskottets yttrande, angående de på Åttonde HufvudTitulq anslagne bese-' och tractaments-pennin* garnes otillräcklighet för bade Civile och Mi1 itai re Embetsoch Tjenstemans resor och förrättningar, blifvit hos Uöglof], Ridderskapet och A'feln grindradt, att hvad de Militaire apginge, syntes Resepenningarne för Jnspecteurer pch Brigad-Generaler vid Arméen, då desse äro försedde med ansenlige Lön-förmåner, icke bora serski dt belasta Staten ; Men sorn frågan härom icke blifvit af Utskottet upptagen eller något t i 11 ok t anslag tillstyrkt under denne g.-de Hufvud Timin, utan lill Utlåtandet angående 3tdje Hufvud-Titviln ansetts hora samt Utskottet afven i dess derom den lista dennes afgjftie yttrande cmförmäldt detta ämne och dervid föreslagit den åtgärd, som funnits äga rum; har Utskottet nu icke något att tillägga eller upplysa i ardedning af förevarande eriodringar: Varande yttrandet rörande Åttonde HufvudTituln i denna fråga af de öfrige 3:ne Respectfve Riks Stånden bifallet.
I sammanhang dermed påminner jag mig ett yttrande af en bland Europas störste publicister, visserligen en främling, men som dock väl kände vårt land, der han i trenne år vistats, Ernst Moritz Arndt. »Sverige kan ej utföra den rol i verldshistorien, hvartill det är ämnadt, förr än det eger åtta millioner innevånare; och denna siffra kan det med en ändamålsenlig utveckling af sina tillgångar utan svårighet uppnå.» En af vår tids vackraste tendenser är just dess sträfvande att upphäfva det isoleringssystem, som alltför länge fått råda Den 31 Januari e. m. 243 mellan staterna. Den tid kan ej hafva gått ur vårt minne, då hvarje stat sökte omgärda sig med en sorts chinesisk mur, ej mindre emot utifrån kommande idéer, än personer och varor, då man vid gränsen möttes än af förbud att resa vidare, än af förständigande att der stadna tills vederbörligt tillstånd erhållits att i landet inkomma. Sent omsider har man kommit till insigt deraf, att folken i stället böra närma sig hvarandra, och, gäller detta i allmänhet, bör det väl med ännu större skäl gälla grannfolk emellan och framför allt en med oss så nära beslägtad nation som den Danska. Danmark eger nemligen samma religion, samma seder, nästan samma språk som Sverige; det har i omkring tusen år varit förenadt med Norge, och det har, isynnerhet under senare år, med den sydligare delen af vår halfö stått i den allra närmaste industriella och sociala gemenskap. Jag vill nu icke inlåta mig på politiken, ehuru några föregående talare bär velat antyda, att dolda politiska syften legat under Utslcts förslag — jag eger ej denna förmåga att läsa mellan raderna, jag håller mig till det svarta och ej till det hvita af papperet och vill derföre endast förklara, att, då å ena sidan ett bifall till detta oskyldiga förslag aldrig kan medföra några politiska vådor, men väl stora sociala fördelar, skulle deremot ett afslag verkligen innebära en ganska ovänlig demonstration emot ett grannfolk, som vi hafva allt skäl att bemöta med aktning och välvilja. Jag anhåller om propos. pä bifall. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus:
Ständer hafva till pröfning förehåll detta ärende och tagit del af dertill hörande handlingar; men dervid icke funnit tillfyllestgörande skäl vara för handen, alt det framställda förslaget bifalla. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 30 Oktober 1863. Earpedilions-Utskotfets Forsla<j lill anderd. Skrifvelse, S:o 146. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 28 Ok!. 1863. Preste-Ståndet den 28 Borgare-Ståndet den 28 Bonde-Slåndel den 30 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående afsöndring af jord från Major s-bostället Hammar vid Wermlands regemente till begrafningsplats åt Hammarö församling i Wermlands län. (Stats-Utskottels Utlåtande N:o 158.) S. A. K. Enligt hvad E. K. Maj:t uti Proposition till Rikets Ständer af den 7 sistlidne Augusti i nåder meddelat, har Hammarö församling i Wermlands län hos E. K. Maj:t i underdånighet anhållit, att af egorna till tredje-majors-bostället vid Wermlands inlänteri-regemenle, Hammar, en jordrymd af 2 tunnland eller 11,20 qvadratrefvar, som, jemlikt en af vice Kommissions-landtmätaren E. A. Hård deröfver upprättad karta och beskrifning, vöre nära intill kyrkan belägen, måtte frän bostället få afsöndras ocb emot afgäld åt församlingen upplåtas för alt användas till begrafningsplats, hvaraf församlingen, enär dess nuvarande kyrkogård vore otillräcklig, hade behof, äfvensom till annat, församlingens gagn, i händelse nämnda jordafsöndring till bela sitt omfång icke funnes nödig för dess uppgifna ändamål.
Dm Sapedng&Committé på Sanöct . ► . 64. §. lil. Dm ^apertng t ©täfcerne .. .. • 71 • §. 134. Cm en Allmän ^röfning&Sommitté i Ijmarje San ?>ag. 76. §. 145. Cm eögång mtö Saneringar 83. §. 146. Cm änörtngö föfanöe i Sajeeringfr odj $röfning& €ommitteeré bejltit 83. 9(tf. V. £>m Uppböt-ö, ÖfMttttng ocf) ^efcotjöreffe. §. 152. Cm UppbÖrD . 86. §. 158. ... 89. §. 161. Cm unöantag ocf) (möring i s23en>illningen 90. §. 165. Cm (inöring t SSeroillntngen 93. §. 170. Cm £Xeöogöre(fen 96. §. 173. Cm fFpöö för Saperingömän . 97. (£drjemfe folia 37, till benna görorbning fcörattbe, 23ilagor, fatnt görtetfning beröftner). % Sarif eftner tvättet å årnman, forn imtefaftvaé itnfcer eganöe*rätt, famt fce t <2 Strt. 2,2 §. af ^etoiunfng&Sörorö* ningen omform äföe Remman, fnnifet tt>at‘Dc hvarje år, tiv tili näfta SXtfcftag, tcfe får för något Sån nppffattaé [agre, än ()är utfätteo. Upfala Sän ©tocffyolmé Otto ©öDermanlanDé Dito 6gevgöt[)[anDé Dito ©ottlanDé Dito .
Jag önskar hjertligen, och hoppas äfven, att vid nästa riksdag K. M, framställer propos. tjjU antagande af penitentiärsystemet, efter den Pensylvanska metoden, hvilken jag anser, jemförelsevis med den andra, vara den bästa och lyckligaste; men jag skulle blista mycket i skyldig tillförsigt till Regerius och kommande Ständers klokhet, om jag ej toge för gifvet, alt de begge statsmakterne inse nödvändigheten af alt gå varsamt och långsamt till väga; ty det är endast på delta sätt, som detta stora och vackra ändamål kan vinnas. Jag tager då för gifvet, att en lag, rättad efter Pen* sylvania-systemet, antages; men jag tager också för gifvet, att när R. St. antagit den, så öfverlemna R. St. åt Reger.n att sälla beslutet i verkställighet, i män utaf hvad ändamålsenligheten kan tillåta. Det var ganska lätt, mine herrar! att iy3o bestämma tiden, när Missg.-balken i 1734 årslagbok skulle taga vid; detta var ganska lätt, enär Missg.- b;n endast innehöll partiella förändringar af de lagar, sorn förut bade varit tillämpade, d. v. s. förändringar inom samma systeme. Helt annorlunda är förhållandet nu, här är fråga om alt bortlägga det nnvar. systemet och antaga ett mångfalldigt bättre oell lyckligare; men omöjligt kunde detta ändamål vinnas, om man fixerade liden när alltsammans borde taga vid. Efter min tanke går detta alldeles icke an, jag befarar ej, att någon upplyst jurist skall motsäga mig i denna del, Då jag nu antager, att det nya lag-systemet troligen ej kan i sin helhet verkställas eller öfvei lemnäs till verkställighet, — ty jag anser ej möjligt, att detta med försigtighet och klokhet kan låta sig göra, — men när jag likväl nu antager det; så godkänner jag den princip, att man på förhand bör bereda sig derpå, men jag tror ej, att man bör gå lå långt i administrativa åtgärder, att icke den jurjdiska lagstiftningen kan följa med.
Mitt folk, tänk dock deruppå, hvad Balak, Konungen i Moab, i sinnet hade, och hvad Bileam, Beors son, svarade honom, allt ifrå Sittim och intill Gilgal, der I ju uppå märka skullen, att Herren hafver gjort eder allt godt. Hvarmed skall jag blidka Herran? Med bugande för den höga Gudenom? Skall jag blidka honom med bränneoffer och årsgamla kalfvar? Menar du att Herren hafver behag till mäng tusend vädrar, eller till oljo, om än otaliga strömmar fulle voro? Eller skulle jag gifva min första son för min öfverträdelse; eller mins lifs frukt för mine själs synd? Det är dig sagt, menniska, hvad godt är, och hvad Herren af dig äskar, nämliga, att hålla Guds ord, och bruka kärlek, och vara ödmjuk för dinom Gud. Herrans röst skall ropa öfver staden men den ditt Namn fruktar, honom skall ske lycka. Hörer, I slägter, hvad predikadt varder: Skulle jag icke vred varda öfver det orättfärdiga godset, uti dens ogudaktigas hus, och att man vederstyggeligen gör måttet för litet? Eller skulle jag gilla orätta våg, och falska vigt i säckenom; Genom hvilka hans rike mycken orätt göra, och hans inbyggare bruka lögn, och hafva falska tungor i deras hals? Derföre vill Jag ock begynna plåga dig, och göra dig öde för dina synders skull. Du skall icke hafva nog till att äta, utan skall försmäkta; och hvad du fattar, det skall dock likväl intet undkomma, och hvad som undkommer, skall jag öfverantvarda svärdena. Du skall så, och intet uppskära: du skall oljo pressa, och intet smörja dig dermed, och must pressa, och intet vin dricka. Ty I hållen Omri gudstjenst, och all Achabs hus verk, och följen deras läro; derföre vill jag lägga dig öde, och dess inbyggare, så att man skall hvissla åt dem, och skolen till skam varda. Ack!
All möjlig omsorg och noggrannnhet synas derföre böra egnas åt den företrädesvis maktpåliggande undersökningen »och utredningen, hvarest och i hvilka riktningar stameller hufvud-banorna böra »anläggas; varande dock likaledes af synnerlig vigt att tillförlitligt och fullständigt »må utredas, huru eller på hvad sätt de Svenska jernvägarna, med afseende å lan»dels lokala förhållanden samt den personaloch varu-transporl, för hvilka de huf»vudsakligen komma att begagnas, böra anläggas och huru de böra vara beskaffa»de, för att blifva mest gagnande och ändamålsenliga.» Intill dess således, alt den, af Rikets Ständer redan begärda, samt önskelig och nödvändig ansedda, men ännu i flera delar af ämnet bristande, fullständiga upplysningen och sakkännedomen hunnit vinnas, icke minst genom jemförande statistiska uppgifter om nuvarande landsvägars trafik af passagerare med gästgifvarskjuts och diligencer samt af framoch åter-gående foror med gods och varor i särskilda riktningar emellan -de ifrågavarande orterna, samt till och ifrån hufvudstaden, har jag, såsom redan är nämndi, i likhet med Utskottets minoritet, hållit före, alt med alla andra slambane-arbeten rätt väl ännu kunde anstå, till beslutande och påbörjande vid nästa Riksdag, med undantag af 32 Bil. lill Stals-Btskotlels Utlåtande Jttl 62. fortsättningarna, söder och vester ifrån, af der pågående hufvudbanor, såvida ej ett undantag äfven må nu göras för den politiskt vigtig ansedda nordvestra, dock ännu ej heller fullt detaljeradt undersökta stambane-delen från Arvika lill Riksgränsen, under förutsättning att Norrmännen samtidigt bearbeta denna banas fortsättning inåt Norrige lill deras hufvudstad.
Extra Ordinarie d:o »19,880 42 — ' '28!,O67 IÄ Ordinario-Hof-Stalb Staten . 36,577 r 6 Extra Ordinarie d:ö 11,904 37 ro 48,48l 39 4 Hwarförutan Kongl. Maj:t af Allmänna Magazins - DirceiionS« medel upburit »6,666 Z2 Enär härtill widare lägges följande af Statö-Werket förut särskildt bestridde utgifter, men hwarifrän i förening med det att Kongs,. Maj:t i Näver täckes emottaga en witz Summa i ett för alt till Dctz Hof hällning, StareWerkek Hädanefter kommer att befrias, nämligen: Aslöningen för Stäthällarne pä Stockholms, Drottningholm; och GripsholmS^Slott, med deras Serrererare tillhopa 3,335 5 4 Lransp. 349,552 38 8 Den 22 Aovembeö Transp, Z4S-552 38 8 Z57 Famnar Deputat - Wed, kill Diverse Personer, soni pä För« siag uprageS till . - 2,856 — Sä blifwer Stats-Werkeks tvrala Utgift för jnnewarande är för alla vfwanberörde behof , 352,406 z8 8 C^ter Stals«llltffottcts Förflag af den 25: te sistledne Augusti, som Riksens Högloflig? Ständer behagat gilla, Mille till Kongl. Majus