Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Principen anser jag i alla fall oantaglig, emedan af dess antagande skulle följa just så beskaffade misshushållningar med Kronans Lågen 4 Sami. s fi. 73 r 13a StatsUtskottets 13 et änkan elen. heter, som dem Stats-Utskottet haft så manga tillfållen att erfara i afseende på Löfås, Ådelforss och många andra ställen. Då jag på desse grunder icke kan förena mig i Utskottets beslut, men likväl finner det vara nyttigt för det Allmänna, att egande rätten till Rörstrands Lågenhet, likasom till all annan Egendom, blir ovilkorlig, så år det min mening, att värdet af denna Egendom, utan afseende på dess närvarande vilkorliga förläning, må till nästa Riksdag så nära som möjligt utrönas. Når värdet år kändt, så bör det lemnäs Innehafvaren öppet, att antingen lösa sig till den ovilkorliga egande rätten, emot en viss betydlig del af Egendomens hela värde; eller ock till Kronan afstå sin vilkorliga nyttjande rått, emot erhållande af den andre återstående delen af Egendomens hela värde, hvarigenom både han och Kronan blifva båttre belåtne, och billigheten på båda sidor iagttagen.” Herr Grosshandlaren Ekhoff åberopade sin förut anmälde reservation i denna fråga och yttrade: att Herr Grosshandlaren, i stället för den nu till utgående på en gång af Utskottet föreslagne Löse - Stats-Utskottets Betänkanden. u33 Skilling för egande rattens fullkomliga afträdande, för sin del, ansåg det vara vida förmånligare för Stats-Verket, om en årlig afgift åsattes Rörstrands Lågenhet, och denna afgift allt framgent, efter den årligen bestämmande Markegången, komme Staten till godo. Och beslöts, det skulle berörde särskilda meningar, uppå begäran, bifogas Utskottets afgående Utlåtande, till de Respective Riks-Stånden. År och dag som ofvan. Ex Protocollo J. Q. Lorich.
HandelsRalken stadgar om Tjenstehjon, sorn låta städja sig till tvänne Husbönder, den å förenämde sätt brottslige skall, utom ersättning och skyldighet att återgälda Legan, som han sist uppburit, eller i händelse han af flera låtit sig lega, hvad han af desse emottegit, jemväl böta så mycket som svarar emot den utfäste Legan och öfriga förmoner för ett års tid, hvilka böter, till treskiftes emellan Kongl. Maj:t och Kronan, Häradet eller Staden samt Målsägaren böra fördelas, och i händelse den skyldige ej äger tillgång till böter, förvandlas efter 5 Cap. StraffBalken till fängelse vid vatten och bröd; Förklaringen den 8de Maj innevarande år af 7 §. 3 afdelningen, 3dje Artikeln i Försäkringsoch 6 LagTJtik.
R:dr, samt driftoch underhållskostnaden, upptagen till 232,500 R:dr, slutligen skulle gifva en nettobehållning af 300,000 R:dr, allt riksmynt och för år räknadt. Men oafsedt dessa beräkningar, hvilka troligen icke uppfattas, och derföre, om de äfven kunde tillerkännas något värde, icke heller uppskattas af den stora allmänheten, har man uti den särdeles lifliga och inkomstbringande trafik, sorn sjöledes äger rum emellan Stockholm och Upsala, trott sig finna alldeles osvikliga bevis på den östra jernvägsliniens företräde framför den vestra. Denna grund för antagandet af den östra liniens öfverlägsenhet torde dock, vid närmare betraktande, befinnas vara, om möjligt, ännu mindre tillförlitlig. Först och främst är det obestridt, att den egentliga varutrafiken, eller, i allmänhet taladt, allt tyngre gods måste under den del af året, då segelleden är öppen, begagna denna transportväg; och, för det andra, får man icke af den lifliga persontrafik, som under nämda årstid på samma väg förefinnes, sluta till en i förhållande derefter ännu större persontrafik under den årstid, då sjökommunikationen icke kan begagnas och jernvägen sålunda blefve nära nog det enda, eller åtminstone 41 det förnämsta kommunikationsmedlet emellan de båda städerna, eller emellan dem och mellanliggande orter, eller emellan dessa inbördes. Denna persontrafikens nuvarande liflighet på vattenvägen är naturligtvis till en icke ringa'del att tillskrifva detta transportmedels billighet och hastighet, ställda i jemförelse med dessa båda faktorers motsats, om landvågen begagnas. En jernväg åter, antingen den lägges öster eller vester om Sigtunafjärden, måste äfven under seglationstiden draga till sig trafik både af personer och lättare gods. Men segelleden mellan Stockholm och Upsala skall dock, hvilketdera jernvägs-alternativ än må väljas, alltid förblifva en af persontrafik gynnad kommunikationsled.
Fru Metta bäfvade för hennes underliga, själlösa utseende, och vågade icke tala om Enevald. Med moderlig instinkt fann dock fru Metta medel, att väcka någon uppmärksamhet hos Sigrid, i det hon började tala om sin längtan att höra af herr Erik, och föreslog att sända ett bud till honom. Med något mera liflighet, än hon på länge visat, höjde Sigrid opp hufvudet, men det sjönk åter ned då hon sade: "Nej, icke få vi ännu söka den glädjen. Ett bud kunde ge anledning till upptäckt. Väl vet jag, att far skulle längta derefter, men hans säkerhet måste gå framför allt"; och åter spann hon, som förut. "Ja, herre Gud", sade fru Metta åter, "man må väl rätt söka, med allt förstånd, att akta för upptäckt. Den förskräckelige tyrannen synes då aldrig få nog af blod. Arvid Stålarm, som vid det ohyggliga mordet i Åbo fick behålla hufvudet, nu skall han ju i Stockholm redan ånyo ha varit utförd till döds, och åter blifvit förd in tillbaka; och nu skall han åter dömmas med rådsherrarne i Linköping. Herre du mäktige, de arma fruarna alla, som så länge se sina män hotade med bödelns yxa. Och, Gud hjelpe, det säges att hertigen ger sig ingen ro, innan han får dem alla till döden. Siri, du min flicka, du borde tacka Gud och stråla som ett kyrkljus, att du lyckades i ditt farliga förehafvande." "Mor, J hafven rätt", sade Sigrid och blickade opp. "Jag bör i sanning intet annat än tacka Gud för sådan nåd." "Ja", sade fru Metta och knäppte andäktigt ihop sina händer. "Jag tänker på huru det månde hafva känts i hjertat på de Wiborgska fruarna, då de fingo höra sina afrättade herrars hufvuden, der de sitta oppsatta på fäporten, midt i julnatten börja sjunga: "De måste oss låta fara med frid", som det allmänt säges, att de hafva sjungit ur Davids psalmer. Men hvem är det, som kommer", sade fru Metta i detsamma. "Hvem kan det vara. Han ser ut som en förnäm herres tjenare. Sorgklädd?
Fullmägtige yrkade alltså, att, lånets pris skulle blifva 97 */2 procent; 64 Stats-Utskottets Utlåtande J\s 29. vid fjerde 'punkten: att partial-obligationerna, hvilkas utgifvande Fullmägtige, med afseende å deraf härflytande olägenheter, helst önskat undvika, icke måtte behöfva utfärdas å lägre valör än 2,000 R:dr Specie eller 6,000 Mark Hamburger Banko; hvarjemte hemställdes, att stadgandet om hufvud-obligationen måtte bortfalla såsom obehöfligt, då kontraktet vore en för lånet i dess helhet fullt bindande handling; vid nionde punkten: att något qvarhållande i Riksgälds-kontoret af en mot detta lån svarande andel af 1864 års jernvägslån icke kunde medgifvas, sedan partial obligationer, i stället för reverser, komme att för lånet utgifvas; vid tionde punkten: att, då Kredit-bolaget, lika med hvarje annan hugad långifvare, egde göra anbud å de lån, som för Statens jernvägsbyggnader upptagas, något sådant förbehåll, som denna punkt innehöll, icke kunde i lånekontraktet intagas. Jemte Kredit-bolagets verkställande direktör, Mannheimer, hade jemväl ordföranden i samma bolags styrelse Konsul O. Ekman denna dag hos Fullmägtige iakttagit inställelse och erliöllo nu del af de erinringar, som mot det sednast gjorda anbudet förekommit. De upplysningar, som Ekman och Mannheimer meddelade, föranledde Fullmägtige att medgifva en nedsättning från 2,000 R:dr Specie till 1,666'Vs R:dr Specie eller 5,000 Mark Hamburger
Grundlagens föreskrifter om uppskofvet från en riksdag till den påföljande med beslutet om grundlagsförändringai's antagande åsyftar ingalunda, att dertill skulle erfordras 2:ne riksdagars bifall, utan det grundar sig derpå, att i så vigtiga ämnen borde en besinningstid äga rum, under hvilken allmänna omdömet kunde utbildas öfver nyttan och nödvändigheten af en föreslagen grundlagsförändring. Constit.Utsk. är icke någon R. St:s plena underordnad auetoritet; det är en afdelning af R. St., som beslutar i de flesta fall med R. St:s magt och myndighet, som genom grundlagen blifvit till Utsk. öfverlåten. Således kan Utsk. ställa Konungens rådgifvare under åtal inför riksrätt, afslå enskilda riksdagsmäns förslag till grundlagsförändringar, gilla eller ogilla Landtmts eller talmans vägran af propos. m. m., utan att R. St:s plena kunna godkänna eller förkasta, hvad Utsk. beslutat. Den magt, grundlagen tillagt Utsk., kunna RiksSttn ej tillegna sig ulan att förnärma .grundlagen. Den 16 Februari f. m. Regeln, att principalen kan afsätta sitt ombud, gäller ej heller i afseende på R. St. och deras förhandlingar, hvilka äro genom lagarna bestämda. Ingen lärer vilja påstå, alt invånarne uti ett härad, en stad eller ett prosteri skulle äga laglig rätt att sammanträda och förklara, att deras ombud vid riksdagen förlorat deras förtroende samt derefter välja ett annat ombud. Denna rätt uppkommer först vid en annan riksdag, och då först kunna ock RiksStln välja ett annat Constit.Utsk., hvars åtgärder öfverensstämma med pluralitetens åsigter och önskningar. Nu har genom H. R. o. Ad:s beslut inträffat, att en del af Constit.Utskrs förslag blifvit såsom hvilande grundlagsförslag antagen och en annan del förkastad, och R. o. Ad. har således beslutat om Const i t. Uts k :s förslag.
Att Hevilla.litsk:s lid numera icke eller, med afseende pä den tid, som riksdagen kommer att räcka, är betydligt upptagen, det vete vi alltför väl, särdeles de Hrr, som af delta Utsk. äro ledamöter. Jag vidblifver således min önskan om återremiss. Hr von Hartmansdorff: Som det torde vara svårt alt bär uppgöra sjelfva lagstadgandet, och då olika meningar derom blifvit yttrade, så skulle jag tro, alt man likväl gjorde bäst i äterremissens beviljande; ty, om R. o. Ad. i detta fall antingen afslår Utskms förslag, hvarigenom 2:ne Stånd stanna emot 2, och det gamla stadgandet blifver gällande, eller om R. o. Ad. antager Frih. Raabs förslag, så äro Utskm, på sätt Hr von Hohenhausen nyss nämnt, icke i tillfälle alt framkomma med 374 Den 22 Januari f. m. något förslag, som tilläfventyrs vore bättre, utan blott ali framställa till de särskilda_ Stånden, att välja emellan det ena eller det andra beslutet. Ar åter intet beslut fattadt, torde det måhända gå lättare för Utsk:n att göra en sådan framställning, som å båda sidor befinnes tillfredsställande. Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter R. o. Ad., uppå af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställd propos. förklarade sig anse de emot Utsk:ns förslag lill förändrad redaction af 35 § gjorde anmärkn:r föranleda till detsammas återremitterande. Vidare föredrogs Utsk:ns förslag till ny redaction af 38 §. Frih. Cederström, Anders: I samma mån, som man å ena sidan beredt ökade tillfällen för tullljenslemännen att göra beslag, i samma mån hade man äfven bort å andra sidan höja ansvarsbestämmelserne för desse tjenstemän. Detta har icke skett, utan tvertom har man snarare förminskat desamma, hvarföre jag äfven anhåller, att den gamla författningen måtte i denna del fortfarande få blifva gällande. Frih. Raab:
Reservationer: af Herr af SiUe'n, som skiljde sig ifrån Utskottets beslut i så målto, sorn han ansåg det af Herr Gödecke gjorda belalningsanbudet böra till antagande tillstyrkas, under vilkor, att den derjemte sökla och föreslagna afskrifningen icke beviljas, utan att den af honom utgifna och med Friherre Fleetwoods proprieborgen försedda förbindelse bör hos Banken qvarblifva, helst Gödeckes ansökning innehölle endast begäran om dess frisägelse från allt vidare kraf, men icke derjemte sådan befrielse för Friherre Fleetwood. af Doktor San dberg: ”Banko-Utskottets Räkenskaps-afdelning, som pröfvat skälen uti Herr C. A. Gödeckes och Baron C. J. Fleetwoods ansökningar om eftergift af deras skulder till Banko-diskonten, bade först afgifvit förslag till utlåtande häröfver .af följande hufvudsakliga innehåll: ”Utskottet, som jemväl tagit kännedom af Diskont-direktionens i ämnet förda protokoll, och derutaf, bland annat, inhemtat ej mindre att Gödeckes syster i början af år 1849 allidit, efterlemnande en tillgång af 53,000 r:dr banko till fördelning emellan 5 arfvingar, af hvilka Brukspatron Björling, enligt fullmakt, lyftat största delen af arfvet, eller hela kontanta beloppet deraf, samt Juslilie-kollegium anmält sig lill utbekommande af der qvarvarande reverser, på omkring 12,000 r:dr banko, innan någon åtgärd vidtagits lill betryggande af Diskontverkets rätt till betalning utur de på Gödecke och Fleetwood belöpande arfsandelar, än äfven att Direktionen den 28 Februari sistnämnde år beslutat inställande af i sådant ändamål då vidtagne åtgöranden, fann, vid öfvervägande af hvad under handläggningen af delta ärende förekommit, det vara ådagalagdt, alt f. d.
Han har kommit till ett belopp, stort 110,000 Riksbankdaler eller 146,666 R:dr 52 sk. banko, som vida understiger den summa, Utskottet beräknat, och synes mig i detta fall motionärens uppgift, den grosshandels-societetens och skeppsrederiernas deputerade åberopat i deras till Kongl. Maj:t sistlidne år ingifna underdåniga ansökan, mera öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Af Sveriges tull-intrader inflyta numera öfver 2/ä till Götheborg med flera hamnar, belägna vid Nordsjön, hvars hufvudsakliga handelsrörelse bedrilves utan beröring med Sundet. De artiklar åter, såsom manufakturvaror af alla slag, hvilka annars så svårt betunga vår handelsvåg, importeras hufvudsakligen Irån Lubeck, Varor, hvilka förnämligast vid import till, eller export från Sverige betungas af Sundska tullen, såsom kaffe, hudar, socker, tobak, m. m. samt jern och trädvaror, kunna omöjligen uppgå till så stort värde, att desamma skulle förmå bära en så onaturligt hög, årlig skatt till Danmark, som 200,000 R.bd eller 266,666 R:dr 32 sk. banko, hvartill Utskottet den evalverat. Man må noga besinna, att följande länders och orters nästan hela handels rörelse måste bedrifvas genom Sundet, när jag undantager handeln, som eger rum emellan de respektive ländernas Östersjöhamnar, nemligen: Finlands, hvars tull-intrader uppgå till nära hälften af Sveriges. Den omätliga handelsrörelse, som bedrifves från S:t Petersburg och Riga, hvars värde ensamt uppgår till mångdubbelt hela Sveriges export och import. Det Allm, Bese. o. Ekon.-Utsk. Utlåtande, M 120 17 Det liar alltid antagits såsom gifvet, att Ryssland får vidkännas minst V6afSundska tullen.
R:dr 75 öre till platsens fyllande och planering, stensättning och trotloirer omkring byggnaden, planteringar med mera, har väl, hos Rikets Ständer blifvit ifrågasatt, huruvida det kunde anses vara ett Statens åliggande att anvisa de medel, som erfordras för quaibyggnaden och om utförande af detta arbete icke fastheldre vore en angelägenhet, närmast tillkommande Stockholms stad; men enär, efter hvad upplyst blifvit, staden till kronan kostnadsfritt afståtl hela Kyrkoholmen och det öfriga område, som i och för Nationalmuseibyggnaden ansetts behöflig!, samt, enligt hvad stadens fullmäglige, uti afgifvet utlåtande af den 2 nästlidne Juni, förklarat, det icke kan ifrågakomma ali hädanefter, för stadens räkning, till hamnplats använda den del af stranden utefter nämnda holme, å hvilken quaibyggnaden är afsedd att uppföras, hafva Rikets Ständer ansett Staten, sorn numera ensam disponerar denna plats, icke kunna undgå att jemväl ombesörja densammas ordnande på det sätt, Staten kan finna mest lämpligt; och dä de åtgärder. Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skri/velse N:o 189. 45 sorn i sådant fall blifvit af komiterade föreslagna, synts Rikets Stander både nödvändiga och ändamålsenliga för att åt denna, i afseende på belägenheten en af hufvudstadens vackraste platser, hvars närvarande oordnade skick icke kan undgå att väcka en störande uppmärksamhet, bereda ett prydligt och värdigt utseende, svarande emot den storartade byggnad, som der finnes uppförd, hafva Rikets Ständer, då icke heller emot del häröfver upprättade kostnadsförslag skäl lill anmärkningar förefunnits, bifallit E. K. Maj:ts nådiga framställning äfven i detta afseende, och alltså anvisat det för omgilningarnes ordnande äskade belopp 95,657 R:dr 75 öre.
Lagutskottet icke kunnat behandla de i ämnet väckte motioner, annorlunda än Utskottet nu gjort. Utskottet har derföre icke betraktat en och en i sönder, utan alla i ett c .mmanhang. Ordsaken hvarföre Utskottets Betänkande öfver Herr Moraths förslag ännu icke blifvit afgifvit , hat Herr Ribbing redan omtalt. Då emedlertid alla de nu meddelte serskildta Utlåtanden, rörande intekning, torde komma att remitteras, och frågan lärer få ett nytt skick, genom det förslag till ny hypotheus lag, som ifrån BondeStåndet skall vara att förvänta, kan Lagutskottet möjligen komma i tillfälle, att behandla intekningsfrågorne på ett sätt, som öfverensstämmer med den önskan, hvilken nu af flere värde talare blifvit yttrad; men jag hemställer dock vördsamt, huruvida det är lämpligt, att utan föregången discussion , återremittera alla de af Lagutskottet i detta ämne afgifne Betänkanden, hvarigenom Utskottet blef i mist - 182 Den 11 Junii j. m, ning af alla de upplysningar, som anmärkningarne kunna innefatta. Grefve Spens: Det är blott i anledning af Herr Ribbings senare anmärkning, som jag ber att få erinra, att jag egentligen endast sade det hus å ofria grund inom stad kunna friköpas , men att SkatteHemman ej kunna det, utan föregången öfverenskommelse. Jag medger likväl gerna, att jag ej känner det särskilta förhållandet med hus å ofri grund, och derföre har jag ock endast åberopat Herr Hjert, ströms, i Lagutskottet, yttrade mening, som ibland annat innehåller, att det beror af husägaren, att genom friskiliings erläggande förvärfva sig full och ständig ägande rätt till sin ofria tomt. Det är likväl just detta som icke beror af den, hvilken äger besittningsrätten till ett Skattehemman. Friherre Boije: Äfven jag finner det icke vara rättvist, att klandra Lagutskottet för dess förhållande, att hafva meddelat serskilta Utlåtanden öfver de flere om förändring i InteckJ ningsLagen väckte motioner, enär desse motioner serskilt och hvar för 6ig blifvit till Utskottet remitterade.
1 — gjutgods, allt annat, ej specificeradt: till jernvägsmateriel samt till machinerier eller delar deraf; tullbehandlas såsom Redskap och Machinerier. gröfre: a) axlar, balanser, mortlar, pressjern, strykjern, tappar, m. 1 skålp. — 3 b) eldställshållare, fotskrapor, hänglås, kaffeqvarnar, kopiepressar, paraplyställ, spottlådor, m. m. *) 1 skålp. — 8 *) Enligt Traktaten nedsättea tullafgiften från och med år 180 8 till 6 öre. Bih. till R. St. Skrifvelse, Nio 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. ningeu. Riksmyut. R:dr öre. Jern: gjutet t gjutgods, allt annat, ej specificeraJt: finare: a) basreliefs, blomstervaser, byster, fruktskölar, korgar,-lampor, ljusstakar, medaljonger, pappershåliare, presenterbrickor, rökelsekar, urställningar,- m. m.. med eller 1 skölp. 15 utan inälningar,eller lackering ’) — 11) armband, kedjor, kors, nålar, ringar, rn. m., tull lie 1 la 11 il las såsom Bijouterivaror. 1 skölp. G knappar, olackerade eller lackerade skostift 1 skölp. — 3 smidt eller valsadt: 75 ankare 1 centner. kuttingar, keltingstoppare och krokar 1 centner. 75 kedjor med länkjernet under samt till och med 1 centner. 0,2 tums diameter 5 — armbullar, draggar, hammare, rodecjeru, skeppskran och smedjestad 1 centner.
Bland husgerådssaker vill jag vidare nämna följande: Garfskrapan (fig. 1 å sid. 121) är af sten eller jern och fästad vid ett träskaft. Med detta redskap rengöres mycket noga den fuktade huden, som derpå gnuggas, töjes och knådas så omsorgsfullt, att flere dagar åtgå för att bereda ett enda renskinn. Att garfningen äfven är ett ansträngande göromål synes deraf, att qvinnan, som i tältet sysslar dermed, dryper af svett. Hon sitter härvid på en del af skinnet och spänner ut den öfriga delen med händernas och de blottade fötternas förenade hjelp. Sedan huden blifvit tillräckligt arbetad, fyller hon ett kärl med egen urin, blandar denna med söndersmulad videbark, som torkats öfver lampan, och rifver den kroppsvarma blandningen in i renskinnet. För att gifva detta på ena sidan en röd färg inblandas i garfvätskan barken af en Pinus-art (?). Skinnen blifva på detta sätt mycket mjuka och på inre sidan nästan sämsklika. Stundom garfvas renskinnen äfven till verklig sämsk af ganska utmärkt beskaffenhet. Ishackor. 1/9 af nat. storl. Tvenne slags ishackor; skaftet är af trä, bladet i den spadformiga af ett hvalben, i den andra af en hvalrosstand; det är medelst skinnremmar med stor skicklighet fästadt vid skaftet. Någon gång äro både skaft och blad af ben och sammanfästningen anbragt på ett något afvikande sätt. Brynstenar af inhemsk lerskiffer. Dessa äro ofta genomborrade i ena ändan och bäras, jemte knifven, skeden och sugröret, fästade med en elfenbensklyka i bältet. Hemgjorda kärl af trä, hvalben, hvalbarder och skinn af olika slag. Knifvar, borrar, yxor, grytor af europeiskt, amerikanskt eller sibiriskt ursprung. Härtill komma fat, bitar af ankarkettingar, jernskräp, konservburkar, glas, flaskor m. m., erhållna från skepp, som ankrat vid kusten.
Åt dem bjuder asylen samma tillflykt som ännu ett besök dit, helst en tisdag eller tors» härbärget »; pä båda ställena finna de hjälp dag, då det är de fattiga barnens dag. Vid ettiden komma 12 små gossar af olika och råd. Vidare, som redan är sagdt, kan bistånd åldrar stampande uppför trappan. De kunna endast bada 4 åt gången, två i hvarje badkar, lämnas i form af aflagda kläder. Och ej minst oeh under väntetiden uppehålla de andra sig behöflig vore en sänd pänning, om än så liten. i det lilla matrummet. De äro visserligen Om personer, som intresserade sig för saken, trasiga, men ej försagda, och tillit lyser ur samlade upp en liten summa — små bidrag deras ögon, då de bocka sig för att hälsa på af 10, 25 öre — skulle snart äfven från landsasylens styresman, som nästan alltid är närbygden verksam hjälp kunna räckas denna asyl, varande under dessa dagar. De fråga genast som ju också bjuder sitt hägn åt landsbygdens efter » tidningen » — » Barnens vän » — och egna kvinnor, främlingar i Stockholm, ofta i slå sig ned på knä på golfvet i en lång rad fara att i brist på skydd bli gatans » offer ». Ingen gåfva, gifven med kärlek, är för liten, med tidningen utbredd på bänken och ifrigt » studerande » företrädesvis dess träsnitt, medan och hvarje sådan skall, genom det sätt hvarpå en och annan halfhögt stafvar sig fram genom den gifves, visa de personer, som ägnat sitt texten, med ett litet smutsigt finger följande lif åt barmbärtighetens tjänst, att deras arbete älskas och uppskattas i deras land. rad efter rad. Nattasylens adress är: Riddargatan 42. » Se », sade kapten Lagercrantz till mig, i det han pekade på den ene gossens stöflar, hvilkas uppslitna sulor vid den knäböjande ställningen kommo i dagen, » se, när vi uppEtt gagnerikt lefnadsyrke.