Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det vore nemligen ej rimligt att fastställa ett maximum för tillverkning af hvilken vara som helst, och härförutan medförde nu gällande Författning i ämnet en betydlig national-förlust derigenom, att, då tillverkningen utöfvades på ett ofördelaktigt sätt, ett betydligt värde i råämne, bränsle och arbetslöner ginge förloradt; det låga priset å bränvin och den omständighet, att det tillverkades i nästan hvarje koja, bidroge jemväl till en öfverhand tagande sedeslöshet och deraf följande brott. Motionären, som derföre ansett en ändamålsenlig förändring af förevarande lagstiftning vara af behofvet högt påkallad, har i sådant afseende föreslagit: att Rikets Ilöglofl. Ständer mätte åt Kongl. Maj:t öfverlemna att i denna fråga vidtaga de åtgärder, som kunna pröfvas ändamålsenliga, intilldess Kongl. Maj:t, efter anställd närmare undersökning af de grunder för beskattning å bränvin, som, i andra länder försökta, skulle kunna i Sverige mer eller mindre användas, samt i synnerhet af förhållandet mellan rymden af mäsk-karen och det belopp af bränvin, som med dessa kan afverkas, läcktes till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Kådig Proposition om hvad härutinnan på deras beslut ankommer; äfvensom att Rikets Ständer tillika måtte i underdånighet anhålla, att i de åtgärder, som dessförinnan kunde af Kongl Maj:t anbefallas, serskildt afseende måtte fästas å förderfligheten af den gårdfarihandel med brännvin, som för närvarande öfverklagas. Vid bos Högloft. Ridderskapet och Adelil härom uppstådd discussion, har motionären, i anledning af ålskillige ledamöters och serdeles Hr Friherre EuabSj A. C-, yttranden i ämnet, förklarat sig vilja sin förrberörde framställning frångå, samt i stället föreslå: att Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes innan nästa Riksdag låta utarbeta och till Rikets Ständer uti Nådig Proposition då afgifva förslag lill en författning, rörande brännvinslagstiftningen, så väl i hvad angår de reglementariska föreskrifterne, som ock beräkningsgrunden för beskattningen.
Circulär innefattar föreskrifter, hvilka otvifvelaktigt medföra betydliga olägenheter och kostnader för de norra provinsernes landtmanna-handel, utan att på delta sätt troligen kunna förekomma oloflig införsel af Finska varor på en så lång kust-sträcka, och då dessutom svårigheten att fullgöra författningen eller att med producentens under edlig förpligtelse ulgifna bevis styrka, alt en ofta i mindre partier inköpt vara är af inhemsk afkastning, måste fö:anleda lill författningens öfvelliädande; så anser Utskottet sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer alt i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder låta ifrågavarande General-Tullstyrelsens Circulär, såsom ledande till hinder i landtmannahandeln, utan att motsvara sitt åsyftade ändamål, undergå en af behofvet påkallad förändring. jillm, Besv,- och Ekorti-Utskollets Betänkande^ N;o 51. Ttio 5L Ant. tili Exp. Utsi. ders 3 Juni, kl. 4 e.-m. 'Betänkande, i anledning af vackt motion om uppkörande af eller rättelse i den afgift, som erlägges till Commendanten å Elfsborgs fästning af alla till < och från Götheborg kommande fartyg. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet bär Vällöfl. Borgareståndet remitterat ett utaf Pierr G. Moberg afgifvet memorial, så lydande: ”Bland de mångfalkliga bördor, som Svenska Skeppsrederi-rörelsen i senare tider blifvit underkastad, har min uppmärksamhet fästat sig serskildt vid en dylik, förmedelst dess i ögonen fallande obehörighet, och detta är den afgift af En skilling Banco per läst, som Commendanten å Elfsborgs fästning vid inloppet till Götheborg finner för godt uppbära af alla både inoch utgående fartyg.
Län orubbad blifva gällande, och ej af någon Auctorité kunna förändras, samt att i följd häraf, Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegii befattning med Markegångs Taxorna hädanefter må komma att upphöra i alla andra fall, än då fråga är om Riksmarkegån. gens upprättande, eiler upptagande och afdömande af de besvär, som antingen af enskilda Rentegifvare och Rentetagare, eller å fromma Stiftelsers vägnar, eller af Kongl. KarnmarCollegii AdvocatFiscal, till iakttagande af Kongl. Maj:ts och Kronans rätt, kunna anföras; hvarföre Kongl. Colleginm, i sådant afseende, på vanligt sätt bör erhålla del af Cornmitterades åtgärder. JQ4 Besv. och Ekon. Utsk. Eetänkancten. Vidkommande åter det gjorda yrkandet» att tiden för Markegångssättningen må framflyttas till Januari manad, så får Utskottet härvid erinra, att flera Ekonomiska Författa »ingar äro af den beskaffenhet, att de i vissa fall måste tillskynda mindre olägenheter, hvilka, om de genom nya stadganden rättades» ostridigt skulle medföra ännu större svårig-. heter, än dem man velat undvika. Ur denna synpunkt torde äfven närvarande fråga böra betraktas. Det hufvudsakligaste skälet, som för Marke gångssättningens framflyttande till Januari månad anföres, är att alla varupriser vid denna tid kunna vara mera stadgade, än tidigt på hösten, då Allmänheten icke hunnit uttröska sin Säd, eller afyttra sina Victualie-, varor.
S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: l:o Friherre Boyes, Ludviga nu afgifne yttrande, i anledning af Grefve Anckarsvärds denne dag f. 111. till Utskottet remitterade motion om upphäfvande af Kongl. Påbudet den 10 December 1812 emot gemenskap med f. d. Kongl. Familjen; 2:o Herr Edcnhjelrns, Gillis, nu afgifne yttrande, i anledning af Herr Hjertås denne dag f. m. till Utskottet remitterade motion om upphäfvande af förbuden emot enskild mans rätt att resa utrikes. Från II ö g v ö r d. Preste-Standet. S. D. Föredrogos Yällofl. Borgare-Ståndets, genom Deputation meddelade, önskan och för dess del fattade beslut, att nästkommande Lördag den 21 dennes välja Ledamöter uti den Nämnd, sora, enligt Regerings-for mens 103 §., eger att döma, huruvida Högste Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förtjente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om visse af dem må anses böra från utöfningen af Konungens Domsrätt skiljas, med inbjudning till Med-Stånden att sig förena; äfvensom Heder v. Bonde-Ståndets på enahanda sätt fattade beslut med inbjudning till Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Högv. Preste-Ståndet att i detta beslut instämma; och fann Ståndet för godt att de 1111 nämnda besluten, angående tiden för Opinions-nämndens väljande, biträda och att respective Med-Stånden genom Utdrag af Protocollet derom underrätta. S. D. Föredrogos å nyo följande Kongl. Maj:ts Nådiga Propositioner till Rikets Ständer, den 14 dennes å bordet lagda, nemligen: l:o angående ökade tillgångar för Manufuctur-Discont-Fondens utlåningar: Gifven Stockholms Slott den 2 Mars 1840; 2:o angående tillökning i det för beläning af Svensk
(R.-A.) Enligt Stats-Utskottet tillhandakomma protokollsutdrag har ofvanberörda Memorial blifvit gilladt af Ridd ersk apet, och Adeln samt Preste-Ståndet, hvaremot detsamma blifvit af Borgareoch Bonde-Stånden till Utskottet, återremitterad t, förnämligast på den grund att. vid Riks-statens uppgörande, det af Rikets Ständer beviljade reservationsanslag af 30,000 R:dr till förbättring af de svagast aflönade Komministrars, Kapell predikanters, Pastoratsoch Socken-adjunkters lönevilkor blifvit under 8:de Hufvudtiteln uppfördt, i följd hvaraf summan utaf de ordinarie utgifterna under denna Hufvudtitel i sagda Memorial upptagits till 4,062,000 R:dr. Då nu sistnämnda båda Riks-Stånd gillat Expeditions-Utskottets under N:o 169 afgifna förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under nämnda Hufvudtitel, enligt hvilket berörda reservationsanslag ieke blifvit uppfördt å den vid skrifvelsen fogade tabellen litt. C, som upptager de ordinarie utgifterna under 8:de Hufvudtiteln, utan i stället införts å tabellen litt, D, hvilken omfattar de i sammanhang med samma Hufvudtitel anvisade extra statsanslag, som från Riksgälds-kontoret skola utgå, skulle deraf följa, att de i Memorialet uppställda beräkningar borde bringas i öfverensstämmelse med det beslut, som i detta ämne komme att af Rikets Ständer fattas.
Utlåtande, t anledning af Kongl, Majis nådiga Proposition, angående befrielse från rotering får hemmanet Ansätt i Jemtlands län. (I. A.) J anledning af vid sednaste riksmöte väckt fråga om befrielse för Ansätts kronohemman i Fölinge socken af Jemtlands län från åsatt rotering, anhöllo Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 20 Februari 1858. på anförde grunder, att Kongl. Maj:t täcktes, efter verkställd undersökning och, så vidt skäl förefunnes, till Rikets näst sammanträdande Ständer meddela nådig framställning om en sådan befrielse tillsvidare för nämnde hemman; — och inhemtas af högstberörde den 27 sistlidne Oktober till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition (införd under N:o 11 i l:sta samlingen af hillänget, till Riks-ståndens protokoll) att efter det undersökning i ämnet blifvit af vederbörande Afvittrings-landtmätare med biträde af gode män, i Krono-orabuds och hemmansinnehafvarnes närvaro den 9 September 1S58 pä stället förrättad, samt instrumentet deröfver af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet tillika med eget utlåtande och öfriga erforderliga handlingar, rörande ifrågavarande kronohemman, till Kongl. Kammar-kollegium insändt, bemälde Kollegium, uti skrifvelse af den 15 Mars 1859 i underdånighet anfört, att hemmanet Ansätt, angående hvars tillkomst, skattläggning, afvittring och rotering, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i dess skrifvelse meddelat fullständig utredning, enligt hvad af ofvanberörda undersöknings-instrument inhemtades, saknade såväl åker som ock lägenhet, hvarå sådan skulle kunna upparbetas, emedan jordmånens beskaffenhet och belägenheten invid stenoch ansätts-fjellen jemte angränsande raossmyror Eili. till B. St.
Jag får uplysa att från Hamburg är en linie ledd öfver Elben och vidare till Cuxhaven. 10 ä 12 Svenska mil. Ytterligare får jag uplysa, i anledn. af de stora ska dor, som Hr von Hartmansdorff befarat skulle upkomma pä trådarne, om de leddes utanpå busen eller öfver jorden, att i Paris, der folket icke är kändt för att vara serdeles stillsamt och laglydigt, der ledas trådarne dels på pålar dels på husen, och man har icke hört att någre stora skador skett. Min öfvertygelse är, att om man der funnit trådarne serdeles blottställde, sä hade man i stället gräft ned dem under jorden. i Gr. Sparre: Jag skall fägna Frih. Haab med att vi bafva Criminal-Lagen qvar, så nog hafva vi alt tala om både i LagUtsk. och på delta rum. De betänk:n, som hittills äro afgifna, röra blott en obetydlig del af den massa af motioner, som hvila på LagUtsk:s bord och hvilka fordra mera arbete och mera tid, än mången tror. Frih. Raab har talat om jordegarens ersättning för den afslådda jorden. Derom finnes stadgadt i 1845 års lag, och just derföre att vi redan hafva en sådan lag för allmänt förekommande fall, ansåg Utsk. icke nödvändigt att f. n. och intilldess fråga väcktes om anläggande af elektrisk telegraf-linie, stifta en lag serskildt för det ta fall. Hr von Heland: Hela min motion hade uteblifvit om i expropriationslagen hade stått icke endast afstå, utan äfven uplåta. Det är således med detta ordet, som jag nu skulle varit fullt belåten, och jag tror att om det slått, att jordegare eller husegare vore tvungne att uplåta sin egendom mot ersättning för densamma, så skulle inga så stora vådor upkomma, som af åtskilliga talare här blifvit förespeglade.
Hon gjorde intet motstånd och hon log mot det välkända ansigtet, trygg under dessa häftiga smekningar, som öfverraskat henne som ett yrväder, och som icke talade om könslig kallsinnighet eller fysisk afsmak. Han grep med sina händer kring hennes hals som om han ville strypa henne och så att det knakade i halslinningen, han slängde henne härs och tvärs som om hon varit ett viljelöst ting eller en tom klädnad, och hon skrattade friskt och ungt. Främmande för hvarandra – de två! ”Jag har sådan lust att misshandla dig,” sade han. Och hon skrattade vid en jemförelse mellan denna hårdhändta kärlek och den förra själstortyren. Med blicken sänkt i hennes förde han henne fram till chäslongen och hon var glad och lycklig. Den gången hade hon ju ett fullgodt skäl att ställa mellan sig och det grofva, okyska, som nu kunde komma in emellan dem. Så hon längtade de dagar som följde! Han kom så sällan nu. Kallsinnighet således! Nu hade han egt henne helt. Hon hade brutit alla gamla fjettrar och varit fullt naturlig – en halftimma. Och så var han nöjd, så hade de intet mer att säga hvarandra, så kunde de skiljas. Nu var det tid att gå. Men att gå var icke att bli fri; att gå var att lida en långsam och qvalfull död, skymfligt och opåaktadt. Bättre dö strax. Bättre att lida kort och få ett slut. D. 12 Dec. Hon satt ensam och skref ett bref till honom, deri hon ville fråga om han önskade att hon skulle resa bort eller stanna kvar. Det kändes den ständigt gnagande smärtan i bröstet, tomheten, der hvart andetag luft försvinner utan att ge lättnad, det stora svarta djupet af lifsleda. Det låg en stor död, tung tystnad öfver rummet, hvilken stadens buller och vagnarnes skrammel gjorde endast dess mer påtaglig. Allt detta som saknaden och hennes längtan efter honom gifvit henne till ett nu gammalt och invandt sällskap, – det vidriga, tryckande sällskapet af en, som man aldrig skall bli kvitt.
Jag tror således, att de Hrr, som framställt detta förslag, torde finna, att det med våra förhållanden icke låter sig verkställa, och att verkligen det enda sätt, som finnes, att riktigt betrygga den omyndiges rätt, vore att inrätta förmyndarekamrar, och jag skulle verkligen i sådant hänseende, derest icke motionstiden nu vore slut, velat föreslå, att LagUtsk. måtte inkomma med förslag huru förmyndarekamrar i städerna och på landet hos oss må kunna inrättas. Jag anhåller att delta yttrande får åtfölja remissen till Utsk. Hr Cederschjöld: Jag bar begärt ordet, för att besvara tvenne anmärkn:r af Frih Anders Cederström. Först har han fästat uppmärksamheten på den svårighet, som redan nu möta att få pålitliga förmyndare, och alt man ofta är nödsakad att taga opålitliga personer. Just denna omständighet, att opålitliga personer mäste antagas till förmyndare, är i min tanka det största beviset för nödvändigheten att bibehålla den säkerhet, som finnes för omyndiges gods. Vidare har den värde talaren sagt, att mången skulle af förskräckelse för att få sin egendom inlccknad icke vilja åtaga sig ett förmynderskap. För närvar, får ju hvar och en som åtager sig förmynderskap sin egendom intecknad, ehuru det icke göres allmänt bekant. Jag kan icke föreställa mig, att en redlig person skulle neka att åtaga sig förmynderskap, endast derföre att hvad sorn hittils existerat i hemlighet hädanefter måste blifva uppenbart, nemi. att hans egendom verkligen är intecknad för den omyndiges egendom. Gr. Sparre; Jag has så mycket mindre förbisett, alt i Preussen finnas förmyndarekamrar, som jag just uppläst de artiklar af Preussiska lagen, som innehålla sladganden derom, att omyndiges medel böra hos dessa förmyndarekamrar deponeras. Således var denna invändning af Frih. Cederström, Thure, obehörig.
Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.; Hvad sorn här i min tanke forst hör utrönas, är, luiru stor summa, som R, o. Ad. vill bevilja, och sedermera huru den beviljade summan skall utså. Skulle vi gå så tillväga, sorn Hr Frih. o. Landtm, föreslagit, så skulle det kunna hända, att om StalsUtskis förslag ang:de de 85i6 r:dr bifölls, men sedan frågan om de 1200 blef afslagen, icke derför att nya embetsverket ej skulle vara i behof af sistnämnda summa, men derför att den skulle komma alt utgå på ett sätt som R. o. Ad, icke gillade, så kunde det hända, säger jag, att summan Liefve nedsatt, oaktadt man verkligen önskade att bevilja den -amma i sin helhet. Af denna orsak ber jag att få instämma med Hr von Hartmansdorff. Gr. Frölich: För min del kan jag ej instämma med Frih. Tersmeden i detta fall, ulan får i stället förena mig med hvad Hr Frih. o. Landtm, föreslagit. Jag kan ej undgå (inna, att om det hörer till ordningen att först alltid framställa propos. på Utskts förslag, så bör man också tillse hvad ett CJuk. tillstyrker, och då, hvad förevar, punkt angår, befinnes det, att Utsk. icke tillstyrkt mer än 85i6 r:dr 32 sk. nytt anslag, emedan det öfriga är gammalt, sorn förut utgått. För att således följa ordningen, måste propos först framställas på Utsk:s förslag i sin helhet, och 0111 det ej anlages, mäste man låta sig nöja att taga saken, som den kan ske, nemi. lika med PresteSt, Hr von Hartmansdorff: I händelse den propos. skulle göras, sorn Hr Frih. o. Landtm, förklarade sig sinnad att framställa, vill jag blott hafva varnat dem af Husets ledamöter, som lika med mig ranse att hela summan 9766 r:dr 32 sk. bör gifvas, alt ej till propos. svara ja.
Lagerbjelke derom, att det varit fråga inom Utsk., att bestämma, vissa assurance-afgifter för de olika afstånden. Men risken är dock alltid densamma och fullkomligt oberoende af afståndet, emedan po sten kan, invid sjelfva post-kontoret, blifva hortstulen och röfvad. Likaså är faran större, den mörka årstiden, och vid passerande af mindre bebyggda trakter, samt skogsmark. Skulle nu allt detta tagas i beräkning, så ser jag omöjligheten att uppgöra de olika as surance-afgifterne. Dä postverket är förbundet att ersätta, alla under dess vård inlemnade rekommenderade bref, utan att af deponenten erhålla den ringaste ersättning, så synes billigheten fordra, att de ej sällan uppkomne förluster, pä något sätt, ehuru ringa, godtgöres — på dessa grunder har ock Utsk. föreslagit en så högst obetydlig afgift, som en skilling i assurance för hvarje 100 r:dr. Jag tillstyrker bifall lill Utsk:s förslag. Frih. Raab, Adam Christian: Jag deremot kan icke instämma i den sista värde talarens åsigt. Jag tror att denna afgift, hvilken nu afses, icke vore ringa i egenskap af assurance-premie, utan tvärtom bör komma att ganska mycket trycka på rörelsen. Uti ett land, der man eger en sä liten penningestock, som i Sverige, tror jag att man bör vraa mycket försigtig att öka kostnaderne för penningeremisser. R. St. hafva vid föreg:de riksdagar yttrat den önskan vid flere tillfällen, att postporto i allmänhet måtte kunna minskas. Här skulle man, alldeles i motsats emot en sådan åsigt, betydligt öka kostnaderne för penningars försändande med poster. I vårt land, der man genom kontanta penningeremisser, gör sina utgifter, tror jag det icke vara lätt att ålägga sädane afgifter, som de ifrågavar. För min del har jag litet deltagit i betänkandet, och yrkar med Gr. Lagerbjelke afslag derå. 120 Den 17 Jun?. Hr yon Hohenhausen, Mich. Silv.:
Byggmästare, hvilken häruti, bland annat, uppgifvit: att alla så väl yttre som inre väggmurar i meranämnde hus voro så illa uppförda, att betydliga sprickor uppkommit och påträffades öfverallt , hvadan väggarne icke — 52 — t unde hålla rärraen inne, utan borde, för byggnadens bestånd, undergå en total reparation; samt alt husets östra del, till 12 alnars längd, stod på ett brandt berg, hvarutför väta under 2/3 af året nedsipprade till den grad, att golfven i förstugorna stundom voro betäckta med vatten, deraf stark fukt uppkomme i större delen af byggnaden, som härigenom larfvade beständiga reparationer. Enligt hvad dessutom i denna Promemoria uppgafs, skulle kostnaden för husets reparerande och förändrade inredning uppgå till minst 25,00© R:dr. Med hänsigt till betydligheten af de erforderliga reparationsarbetena, och då den af Syne-instrumentet förväntade ledning för hvad sorn borde tillgöras för det förfallna husets islåndsättande icke erhållits, förklarade Herrar Fullmäktige, det de ansågo högst angeläget, att, innan samm* arbeten företogos, ett fullständigt och i alla afseenden tillförlitligt kostnadsförslag deröfver blefve uppgjordt. För erhållandet af ett sådant förslag, vände sig Herrar Fullmäktige således, genast efter Syne.instrumentets mottagande, till Stadens Arkiteckt, med anmodan att han, så skyndsamt som möjligt, måtte upprätta och till Herrar Fullmäktige inlemna detta förslag.
Brefvet den 13 Julii 1775, i afseende på tiden, hvarinom Magistrat börverkställa Utmätning för Laga kraft vunna Domar 'och Utslag, uti hvilken Motion Herrar Langenberg, Montan Rydström, Cron, TVallström, med nere, tig förenat; Frel, HUlr. ti. 4 Dac. list§5 5:0 Herr Riemont Memorial, angående tillägg mi Expeditions-Taxan, i afseende på Rådstufvu.Rätters yrkade rätt till arfvode för Boupteckningars inregistererande och förvarande, i likhet med hvad Häradshöfdingar tillagdt är; 6:0 Herr Wester strands tvänne Memorial, angående förändringar uti 5 §. 35 Cap, Rättegångs Balken, S. D. Expeditions-Utskottets, i anledning af Herr P. G. Cederschöld* Motion angående -tryckning och utdelning bland Riks-Ståndens Ledamöter af Bihanget till Riks-Ståndens Prolocoll, den 27 sistl. November afgifne Memorial upplästes och lades på bordet. Derefter anförde Herr Sanlesson t »I sammanhang med Expeditions-Utskotteis nu på bordet lagda Betänkande och deruti tillstyrkta förslag, att Rikets Städers Revisorers Berättelser, med flere dylika handlingar, hvilka serskildt tryckas och uti Riks-Stånden utdelas, ej behöfva omtryckas uti Bihanget, tager jag mig friheten föreslå. gC Prtt. Utdr. d, 4 Dtt. igelT. att äfven de uti samina Tom af Bihanget, hitinsilrf under Nto 2 intagne Utdrag af Puks-Ståndens Protocoll öfver remitterade Motioner, såsom p& intet sätt interesserande eller, i min tanka, nödiga för någon vägledning, enär i alla fall
Jag har sagt, att resultatet af StatsUtskottets förslag är en lönförsämring, och behöfver, till styrka för detta mitt påstående, blott anföra det orimligt höga pris, hvartill den indeldta spanmålen är beräknad, äfvensom antagandet af de boställs-värderingar, som af Committerade äro uppgjorde, och hvilka skyllra med stora summor på papperet. Jag skiljer mig ifrån de Herrars åsigter, som ansett Generalslönerne öfverflöd ige. Man måste väl medge, att en Armée behöfver Generaler, och att desse böra aflönas under fredstid, för att kunna vara att tillgå vid krig; och då Konungens Nådiga Proposition till så ringa antal upptagit Generalspersonalen, måste jag för min del erkänna, att en anmärkning emot deras tillvaro är oförväntad. På i6g6 års Löningsstat upptagas Generaler, fastän deras löner under tiden blifvit indragne; hvadan jag instämmer i Utskottets åsigt, att desse löner böra anslås oberoende af Indelningsverket, men i det minsta till det belopp, som den Nådiga Propositionen innehåller. Hvad Generalspensioner beträffar, delar jag fullkomligen samma åsigter med Grefve Brahe och Friherre Sparre m. fl., som talat för desse Den aa Maji. it>3 pensioners uppförande på Stat. Jag är af den öfvertygelse, att Underofficerare i och för Beväringen äro mindre nödvändige att på Stat uppföras, emedan, vid inträffande krig, ingen svårighet yppar sig, alt få tillräckligt antal skicklige UnderOfficers-sujetter ur sjelfva Beväringsclasserne. Jag anser mycket nödvändigare, att de Underofficerare, som höra finnas vid gamla stammen af Regementerne, böra vara så väl lönte och försedde med så goda Boställen, att det blifver en möjlighet att härtill skaffa duglige ämnen, hvarå bristen för närvarande torde medgifvas af hvarje Regementschef, af hvarje indeldt Officer; ty hvilken duglig person vill i närvarande förhållande emottaga en UnderOfficersheställning, hvars hela inkomst oftast ej uppgår till i5o R:dr.