Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Högv. Préste-Ståndet. I egenskap af Deputerade från II. o Ad. fä vi till Högv. PresteSt. framföra uttrycken af en varm och liflig välkomsthelsning i utbyte mot de hjertliga välgångsönskningar, R. o. Ad. nyss fått från Högv. PresteSt. genom dess Hrr Deputerade emottaga. Då Fäderneslandets representanter sammankomma till rådplägning om de för fosterjordens väl vigtiga samhällsfrågor, under en tid, rik på oro, söndring och hotande skakningar i flera af den civilicerade verldens länder, är det ett hugnande förebud att på den plats, hvarest de olika meningarna genom ordets makt skola göra sig gällande, finna det Gudomliga ordets förkunnare, fridens sändebud, och själsbildningens närmaste sakförare, de der veta att åt samfundsfrågorna egna all den noggranna pröfning som så maktpåliggande värf höfves och vetenskapernas idkare anstår, samt att vid de allmänna göromålens behandling medbringa den anda af försonande lugn, framför allt egen för de män, hvilka, huru ock de jordiska töcknarna må gestalta sig, ofvan dem skåda och hänvisa till del högre lifvets stilla, ovanskliga klarhet. Stödd på dessa glada förhoppningar ber R. o. Ad. det Högv. PresteSt. vara förvissadt om R. o. Ad:s oförändrade högaktning och oförminskade tillgifvenhet. Till Vallöf!. Borgare-Ståndet. Till fullgörande af det kärkomna uppdrag R. o. Ad. åt oss, dess Deputerade, öfverlemnat, få vi till Vällofl. BorgareSt. frambära R. o. Ad:s hjertliga lyckönskningar samt derjemte tolka de vänskapliga tänkesätt, hvaraf R o. Ad. nu och städse' kännt. sig för Vällofl. BorgareSt. lifvadt och såsom prof pä genmäle hvartill R. o. Ad. nyss fått emottaga Vällofl. BorgareSt:s välkomna lielsningar. Vid R. St:rs sammanträdande till öfverläggning om ett älskadt
Sedan härefter l:sta punkten af detta utlåt., hvaruti Utsk. yttrat sig om förvaltningen af Carl Gustafs stads gevärsfaktori blifvit uppläst, yttrade Hr von Hartmansdorff: Utsk. har anfört så goda skäl mot faktoriets upplåtande åt enskildte personer, att det varit åtminstone mig oförmodadt att Utsk. icke destomindre ifrågasatt en förändring dermed. Till de af Utsk. mot förändringen anförda skäl, anhåller jag, att få lägga några andra. Gevärstillverkningen är, såsom vi alla känna, underkastad täta ändringar och förbättringar. Hvarest skola rön och försök anställas, såvida Kronan icke äger en verkstad, der sådana kunna företagas? Upplåtes faktoriet åt enskildte, så måste med dem uppgöras kontrakter om en viss modell, efter hvilken gevären tillverkas. Den enskildte är hvarken förbunden eller måhända villig att använda särskildta kostnader på försök. Dessutom är det, om sådana försök göras, 120 Den 24 Maj. ovisst med hura stor tillförlitlighet de ske, i synnerhet då fråga blir om förändring af gevärsmodellen, och om arbetarnes inlärande till ovanliga sakers förfärdigande. Om dessutom, ett uppkommet krig skulle föranleda gevärstillverkningens hastiga utvidgande, eller om man likväl beslutade att sådant skulle ske, huru kunde man fordra af en arrendator, att han skulle beslå de ökade kostnaderna? och om han ville det, huru skulle han hafva förmåga dertill? Under sådana förhållanden, anser jag det vara rättast att icke göra någon förändring, utan tillstyrker vördsamt, att den föreslagna und. hemställan frän R. St. måtte erhålla följande lydelse: ”det R. St. måtte, jemte tillkännagifvande af sin åsigt att Carl Gustaf stads gevärsfaktori t. v. må för Statens räkning fortfarande bedrifvas, tillika hos K. M. i und. begära, att, såvida icke före utgången af nästk. år 1849, en sådan förändring i afseende på nämnde faktori kunnat tillvägabringas, att gevärstillverkningen derstädes bedrifves på ett för Staten i väsendtlig mån fördelaktigare sätt än för närvar, är förhållandet, K.
Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. 47 om icke Linköpings elementar-läroverk till hinder för undervisningens jemna gång skall blifva öfver måttan öfverliopadt med lärjungar, är behöflig!, alt snart ett annat fullständigt läroverk uppstår i närheten, som delar antalet af de lärjungar, hvilka för sina studier söka en så beskaffad läro-anstalt. Med hänsigt härtill har en utvidgning af läroverket i Norrköpings stad synts Eforus hafva lör sig talande skäl, äfven om icke detta samhälles ställning, i och för sig sjelf betraktad, skulle för närvarande anses påkalla läroverkets åsyftade utveckling; och då Norrköpings stad, med den fortskridande tillvext i befolkning och välmåga, som i sednare tider sig visat, snart hlifver i oundgängligt hellof af ett fullständigt elementar-läroverk, har Eforus funnit den åberopade omständigheten, alt ny läroverksbyggnad der skall företagas, innebära giltigt skäl för bifall till ansökningen, älven om närvarande förhållanden möjligen kunde medgifva frågans uppskjutande. Med afseende på hvad sålunda blifvit anfördt, och då hela den överskjutande kostnaden för ett fullständigt högre elementar-läroverk i Norrköping sannolikt icke i sjelfva verket blir en ökad utgift för statsverket, enär ett sådant kommer alt för Linköpings läroverk fördröja behofvet af ökadt antal lärare, tillstyrker jag underdånigst, att Eders Kongl. Majit läcktes föreslå Rikets Ständer beviljandet af de anslag, som äro erforderliga för Norrköpings skolas förändring lill ett fullständigt högre elementar-läroverk med en Rektor, 5 Lektorer och 8 Adjunkter, medförande denna förändring behofvet af en tillökning i läroverkets stat af 9,000 R:dr Riksmynt. 20:o. I skrifvelse den 5 innevarande månad har Stats-konloret, bland annat, fä- Omfsring »/ stat uppmärksamheten derå, att den kontanta ersättningen för mistad helgonskyldsanslag emellan spanmåi, som utgår till Pedagogen i Cimbritshamn med 211
LavaUerrer litgöres af LijGarder tili Häst. För - 6zr Den ro Januarkt. Första Brigaden kommenderas af cn BrigadGeneral, med SecondChefs lön wid GardesRegemenket. BrigadSkaben formeras af en BrigadAdjucanr med RegementsQwartermäftar-Iön wld ett af Tolka Regementen. En BrrgadLäkare, med Regem. Läkare-lön. En Mönsterstrifware, med dito lön inom Brigaden. Första Brigaden formeraS af 4 Bataljoner Garde till fot och twenne Bataljoner af Tysta Regementet. Bataljons.Lbefer af Gard-r: r:a Bataljon kommenderas af r:a Majoren wid LifGardet. a:a Bataljon kommenderas af 2:a Majoren wid dito. z:e Bataljon kommenderas as r:a Majoren wid Andra Gärdet. 4>:e Bataljon kommend.af 2:a Majoren wid dito. Af Tösta Regementet: s e Bataljon kommenderas gf ÖfwersteLvjtn. Wid Drottningens LifRegemente. 6:e Bataljon kommenderas af ÖfwrrstMkn. wid Lagelbreckista Regementet. An - Den lo Ianuartt. 6zz Andra Brigaden kommenderas af en BrrgadGenera!, med SecondChefs indelning ivid LifGrenadrer-Regementet. BrkgadGtaden formeras af en DrtgadAdjuranr, med RegementsQwartermastare-lön wid LifGrenadier RothällsDivision. En BrtgadLäkare, med RegementSLäkareindelning. En Mönsterstr,fware/ med dito lön inom Brigaden. Andra Brigaden lormerås af 4 Bataljoner LifGrenadierer och 2 Bataljoner af Letz Wargering.
Jigen skulle komma att användas för orkeslösa och sådana, som lill allmänt arbete för enskilda och Staten icke kunna begagnas; men desse personer uro föremål för fattigvården; communerna måste försörja dem. Att påstå att lånens återbetalning skulle vara beroende af en mer eller mindre noggrann kronobetjening, kan jag icke antaga. Det är ett haltande skäl, som icke passar. Konungens Befdude måste göra sin sky Idighet; men bär kommer icke Konungens Bef:b:de i fråga; ty socknen, hvars ansvarsskyldighet är gifven, kan besörja sin uppbörd kronobeljeningen förbi. På så sätt har jag såsom landshöfding indrifvit återbetalning, utan att någon kronobetjent dermed varit sysselsatt. Jag anhåller tillika att få fästa uppmärksamheten derå, att de exempel på efterskänkningar och afskrifningar, som blifvit lemuade vid denna och föregående riksdagar, ganska beklagligen hafva öppnat vägen för hoppet att kunna anmäla sig till erhållande af understöd jemväl då icke behof förefinnes. Jag har såsom landshöfding på Gottland erfarenhet deraf, att man gjort anspråk på understöd, som befunnits icke behöflig t. Hade jag bifallit sådana anspråk, grundade på pastorers och sockenstämmors anmälan, så hade följden blifvit densamma som här ägt rum, ali man sedermera begärt afskrifning, hvilken begäran möjligtvis genomdrifvits af en majoritet i förstärkt Utsk. eller inom Stånden, hvilka kanske af barmhertighet bifallit en sådan anhållan; men en sådan barmhertighet gör mera ondt och skapar mera fattigdom än man möjligen kan beräkna. Deremot kan man vara öfverlygad om, att det är vida nyttigare, om Staten väl förskjuter nödiga capital för att derför införskrifva det qvantum spanmål, som kan behöfvas, dock så, att de provinser, som erhålla något förskott, måste vara förvissade om att detsamma måste återbetalas; ty samhället skall icke beskatta den ena provinsen för att föda den andra. Ilr von Hohenhausen: Jag tror alt de utaf Frih. Cederström nyttjade orden, alt man skulle blottställa sig för skändliga bedrägerier, voro något hårda.
Orsaken, hvarföre Christianstads elementarläroverks räkningar år 1859 icke rörö åtföljda af särskild låneräkning, är den, att sådan räkning synts mig fullkomligt öfverflödig. Läroverkets utestående kapitaler voro ytterst ringa till både antal och belopp och lånerörelsen således ringa eller snarare ingen, då någon omsättning deri under årets lopp ej ägde rum. Dessutom voro de så ställde, att de lupo med ränta från och med årets första till dess sista dag, hvadan sjelfva räkningarne för hvarje revisor tydligen utvisa, det full ränta för nämnde kapitaler nämnde är kommit vederbörande kassor till godo. Det är väl ock af denna orsak, som ingen af de förut reviderande resp. auktoriteterna funnit skäl att rörande bristen af särskild låneräkning göra någon anmärkning, och skälet torde vid pröfning finnas giltigt. Numera i saknad af nödiga handlingar, är jag icke i tillfälle att sådan räkning uppgöra och aflemna. Ortofta prestgård den 16 December 1861. N. Th. Simonsson. Vördsam Förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers, uti afgifven berättelse den 14 Oktober 1861, angående granskning af statsverkets med flere allmänna fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, anmärkta underlåtenhet vid Carlskrona elementarläroverks premieoch fattigkassas räkning för sistnämnda år, att, ehuru under revisionsåret äro utgifna fattigmedel till ett sammanlagdt belopp af 69 R:dr Runt, för hvilken utgift såsom verifikation åberopas 4 särskilda Läro verk s-kollegiets protokoller, desse protokoller likväl icke äro redogörelsen vidfogade. Anledningen till denna förmenta underlåtenhet förefinnes uti det inom elementarläroverket stadgade förhållande, att Rektor, som är redogörare, äfven är protokollsförande och således ensam äger att utfärda protokollsutdrag; under hvilket förhållande vida mindre objektiv bevisningskraft innehållas uti dylika protokollsutdrag än uti den granskning, som Kollegium, hvilket beslutat om fattigmedlen och äger kännedom om deras utdelning, vidtager och vitsordar på hufvudredogörelsen före dess afsändande.
Som 120 §. i Banko-Reglementet stadgar, att då, metalliska kassan ej Öfverstiger 2/5:delar af Sedelstocken, (beräknad eldigt ofvanåberopade 118 §) denne sistnämnde i intet fall må, genom någon af Banko-Styrelsen beroende åtgärd, ökas; torde det till en början blifva nödigt att visa, huru metalliska kassan under tidpunkten från och med 1840 års början förhållit sig till Sedeloch Depositions-skulden, i hvilket afseende och till fortsättning af den redogörelse i förevarande fall, som förekommer uti Fullmäktiges Berättelse af år 1840 (sid. 36} här skolat ådagaläggas, att Bankens egen guld och silfvertillgång har, evalverad i R:dr B:ko, vid nedan upptagne tider förhållit sig till Sedelstocken på sätt som följer: Berättelse af Banko-Fullmäktige. 25 Egne guldoch silfver-tillgångens belopp i R:dr Banko. Deraf erforderligt för att såsom 2 till G motsvara Sedeloch DepositionsSkulden. Utöfver förhållandet af 2 till 5 befintliga beloppet af ädla metaller, evalverade i R:dr Banko. Några hafva ansett Banko-Styrelsen vara förhindrad att, så snart metalliska kassan sjunkit under det i samma §. omförmäldta förhållande, vidtaga åtgärder för att minska Sedelstocken, tilldess förhållandet emellan metallisk kassa och sedelstock blifver återstäldt; andre åter, att detta åliggande endast i det fall tillkomme Banko-Styrelsen, att berörde minskning kunde tillväo-abringas genom indragning af de tillökningar, sedelstocken förut kunnat erhålla, genom någon af Banko-Styrelsen, på" grund af 112, 115, 185, 200, 210 214, 215 och 220 §§. i Reglementet, vidtagen åtgärd att öka sedelstocken^ medelst inköp af hvarjehanda räntebärande papper o. s. v. samt pluraliteten inom Fullmäktige, att ifrågavarande §. endast innefattade ett förbud att, scTillhör Banko-Utshs.
N;o 494. angående för beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne Hemmansräntorj samt Statsoch Ekonomiutskottens; N:o 495) Om utgörande af Stora Barnhusets i Stockholm anslagne Kronotionde; P rot. Ut dr; d. 50 Stptemb. 1323. 10351 och fann Ståndet för godt, att i afseende pä det förra utlåtandet vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. S. D. Föredrogs å nyo och biföllos nedannämnde från Utskotten inkomne Betankanden nemi. från Stats-Utskottet: N;o 478. i fråga, om Kronoutskyldernas debiterande och quittering m. m. N:o 47g. i fråga, om begrafningshjelp efter Capitain C. Å. Sabelfeldt. N:o 489. om nedsättning uti Arrendet för betesmarken Rebelberga Broar i Christianstads Län. N;o 490. om Passevolance afgiftens upphörande eller nedsättning. Statsoch Ekonomiutskottens: N:o 476. om ändring i de angående Mörums Krono Laxfiske utfärdade Författningar. N:o 487 i anledning af väckte Motioner, om uppmuddring af Clara sjö. 104o Fröt. Utdr. d. 30 Septeml. 1823.
”Det är märkvärdigt,” yttrade Erika förvånad, ”att ni kunnat fästa er vid en så ryslig tanke, Birger. Den låter väl icke alldeles osannolik; men den måtte väl i alla fall icke kunna tillämpas här. Under alla omständigheter anser jag den högst farlig att nära; ty på det sättet skulle ju en menniska kunna begå de gröfsta synder i den falska öfvertygelsen att hon ledes af en oemotståndlig inre drift. Och vore det verkligen förhållandet, anser jag att en sådan menniska framför alla andra behöfver hafva ögonen på sig sjelf och ständigt vara i strid med sin syndiga natur, för att öfvervinna denna förfärliga lust. Men det är ännu något, som väcker min förundran: jag förstår icke huru ni, Birger, på ett par månader lärt er att finna ord för alla edra tankar. Ert språk har blifvit mera städadt; men det ni säger förekommer mig farligare.” ”Åh, jag har väl, alltsedan jag blef så pass karl att jag kunde resa på egen hand, haft folkvett, ehuru far bara tycker det är högmod att tala bättre än han. Bokvett har jag inhemtat efterhand – mest nu i vinter; men det gagnar mig icke stort, hvarken det ena eller andra!” tillade han med en bitter suck. ”Det är orätt sagdt, Birger – blott icke det senare inverkar falskt och förvillande på ert omdöme! Men har ni varit inne och sett på den stackars Anton ännu? Vid gossens namn strömmade blodet till Birgers ansigte. ”Nej,” sade han i alldeles förändrad ton; ”far är nu der: jag vill uppskjuta mitt besök tills i morgon.” ”Det är en märkvärdig sjukdom!” återtog Erika. ”Jag har mycket grubblat på de ord Anton fällt under sin sinnesförvirring. Likväl har det icke blifvit mig klart, hvad som vållat rubbningen i hans hjerna. Jag kan, uppriktigt sagdt, icke hafva mycket förtroende till Haraldsons utsago. Ni, Birger ...” Erika afbröt tvert. Hon fann att hon redan vågat för mycket. ”Af mig ville ni således veta, mamsell Erika, om det förhåller sig som min far berättat? – af mig? Har ni då så mycket förtroende till mig att ni icke fruktar det äfven jag kunde föra er bakom ljuset?”
Men sträcker man undersökningen längre, skall man finna, att precist uti samma proportion som jordbrukarens välmåga sålunda höjes, sänkes välmågan hos alla konsumenter af hans vara. Det ökade qvantum af sina produkter, som desse för samma qvantum säd få utgifva, måste nemi. tagas ifrån hvad som till öfriga behöfliga utbyten förr var afsedt, hvadan följer att åtskilliga deras behof lemnäs otillfredsställda. Den välmåga, spanmålsproducenteu genom prisstegringen skördar, blifver således ingen ökad, ingen ny, utan endast en öfverflyttad välmåga. Men, säger man, dessa förhållanden jemna sig snart. Då högre pris lör säden måste ering - i)en 2 Juni e. tn. G3 gas, få konsumenterna derutaf, genom stegradt pris å egna produkter, derför göra sig skadeslösa. Om så allmänt kunde ske, hvar toge då vinsten vägen? Jordbrukaren fick med den ena handen återgälda hvad han med den andra inhändigat, och hela frukten af den prisstegring, tullen skulle åstadkomma, blefve endast den, att en ökad afgift till Staten af alla komme att utgå. Men lätt är att inse att icke allmänt så kan tillgå. Det beror nemi. pä produktens större eller mindre egenskap af förnödenhetsvara, af den stadgade efterfrågan af den, som behof eller sed betingar, huruvida producenten derutaf kan å varan bestämma det pris, som skall ut-* göra hans skadestånd. Kan lian det ej, upstår för honom alltid ett. lidande, större eller mindre, men i båda fallen oförskyldt och orättvist, ett lidande, hvilket kan stegras ända derhän, att han finner sig föranlåten att uphöra med ett arbete, hvars produkt icke ersätter honom det på detsamma nedlagda arbetsförlag. Mine Hrr, det finnes endast en väg till höjande af den allmänna välmågan, den nemi. att genom samma arbete åstadkomma högre produkt. Der så genom ett klokare ordnadt eller ett förbättrad t arbetssätt sker, der beredes åt det allmänna en ny tillgäng till nya utbyten beqvämlig. Jag sade åt det allmänna.
Justerat d. 9 Aug. 1810. A. G. Mörner. PROTOCOLL hållit uti Riksens Höglofl. Ständers Constitutions Utskott, Måndagen den 6:te Aug. 1810. Sedan Riksens Höglofl. Ständer uti Örebro stad till en Urtima Riksdag den 23 Julii 1810 sammankommit och efter RegeringsFormens och Riksdags-Ordningens föreskrift ett Constitutions-Utskott blifvit nedsatt, sammanträdde detta Utskotts af Respective Stånden utvalde Ledamöter i dag kl. 11 f. midd. för första gången, nemligen: af Höglofl. Ridderskapet och Adeln: N:o 54 Grefve Spens, Fullm.: Grefve Mörner, Adolf Göran, Kammarherre, R. N. O. » 115 [Grefve] Lagerbjelke, Fullm.: Friherre Gederström, Jaeol, Major, R. S. O. » 1304 Herr Kuylenstjerna, Johan Carl, Major, R. S. O. » 1702 [Herr] Törneblad, Carl, Häradshöfdinge. » 1870 [Herr] Rappholt, Fullm.: [Herr] Silverstolpe, Kammar herre, R. N. O. « 2204 [Herr] Gahn, Carl Pontus, Öfverste, R. S. O. af Högvördiga Preste-Ståndet: Biskoppen m. m. Dr. Tingstadius. Biskoppen m. m. Hr Dr. Nordin. Professoren m. m. Doct. Wijkman, Öfver-Hofpredikanten m. m. Doct. Lilljenwalldh. Prosten Doctor Falk. Prof[essoren] Doctor Faxe. af Vällofl. Bor g are-Ståndet: Rådmannen Hochschild. Borgmästaren Nensén. Rådmannen, Advocat-Fiscalen Falkman. Brukspatronen, Handelsmannen Malmberg. Assessoren Gahn och Borgmästaren Ullberg. 6 Den 6 Augusti 1810 af Hedervärda Bonde-Ståndet: Anders Andersson från Öster-Göthland.
Då denna sak förra gången här förevar yttrade flere ledamöter med mig att en förklaring i detta hänseende vore nödvändig. Jag vill nu blott anmärka hurusom vid kyrkobyggnader, ofta förekommer den orimligheten, att man fordrar det en jordtorpare skall utgöra lika många dagsverken som den, hvilken äger 2 till 3 mantal. Jag anhåller derför vördsammast att R. o. Ad. ville oförändradi bifalla betänk., ty jag tror att om vi utesluta de ord, hvaremot Hr Printzensköld rätteligen gjort anmärkning, så inträffar den olägenheten att vi stanna i olika beslut med de öfriga Stånden, hvarigenom behof af inbjudning skulle kunna inträffa, och tidsutdrägt förvållas. Hr Printzensköld: Jag betviflar visserligen icke att Hr n i Akerman för sin del äger tillräcklig kännedom om sitt län och äfven tillräcklig kunskap om detta ämne för att med sin skyndsamhet och skarpsinnighet skulle till och med på några dagar kunna medhinna allt hvad till sakens utredande kan ifrågakomma. Men det kan likväl hända att upplysningar äfven larfvas frän alla de öfriga länen i riket, äfvensom frän vederböride embetsmyndigheter i öfrigt, och för allt detta torde icke fordras sä inskränkt tid. Derjemte torde Konungens Rådgifvare behöfva något rådrum för att uppställa en propos. i ämnet med anledn. af de utlät:n som från embetsmyndigheterne kunna inkomma. Som jag städse har hyst den åsigten att innan man ingår till K. M. med någon hemställan, man noga bör tillse att man icke begär hvad som enligt sakens natur eller efter all sannolikhet icke låter sig verkställa. Ett motsatt handlingssätt ingifver misstroende emot förmågan att veta hvad man bör begära. Det är under R. St:s värdighet alt blottställa sig för ett sådant misstroende; och R. St. böra derföre begagna sådana uttryck, att man finnér alt R. St. nogsamt veta hvad de begära och inse huruvida Regeringen kan vara i tillfälle att efterkomma deras önskan eller icke.
Minoriteten ansåg* en sådan tydning vara origtig, emedan, då man gjort ett anslag, som redan var tillräckligen osäkert, man icke borde, genom ytterligare stadganden, onödigtvis göra det ännu osäkrare. För att nu få rättelse häruti, och på det att Materielen må få hvad den behöfver, vet jag intet annat medel, än det Friherre Silfverskjöld föreslagit och som af PresteStåndet redan blifvit bifallit. Ty om man skulle vidtaga den utväg, som Herr Crusenstolpe föreslagit, skall man komma att slå på samma punkt, som genom Utskottets Memorial, och materielen finge derigenom intet. Det beslut, som Rikets Ständer fattat om extra Statsregleringen och fyllandet af deri uppkommande brist genom lån, gäller nemi. blott om de på bestämda tider utgående anslagen, och således skulle materielen ej få annat, än hvad händelsevis hvarje år af öfverskotten vore att tillgå; men medels anskaffande genom lån kan här icke komma i fråga, emedan lån för denna utgift icke får göras. Skall man nu, såsom Herr Crusenstolpe föreslår, endast ogilla Utskottets Memorial, så blir förhållandet icke förklarad!, utan man står i samma ovisshet som förut, och liar endast kastat denna ovisshet om Rikets Ständers rätta mening med det beviljade anslaget, på Fullmägtige i RiksgäldsContoiret och Konungens Rådgifvare. Jag anhål - Den 8 Mars f. m. *9 ler fördenskull, att, med afslag 3 Utskottets Memorial, Friherre Silfverskjölds reservation matte förklaras utgöra Rikets Ständers mening. O Herr Rosenqvist_, Fredrik Leonhard: Ehuru föga hopp jag har om framgång, yrkar jag dock bifall på Utskottets Memorial, emedan allt annat skulle strida emot Rikets Ständers i detta ämne redan fattade beslut, och man skulle stadga ett origtigt begrepp om de orden: Så vidt de ärliga öf verskotten dertill lemna tillgång. Jag kan häraf ej annat linna, än att om ingen tillgång ett år finnes, så kan icke några 70,000 R:dr till materielen för detta ' året erhållas. Herr Crusenstolpe:
Beträdes en eller flere af Ledamöterne att, af egennytta eller väld, hafva ett slikt underlåtande, Öfverskridande eller afvikandc från reglementet, Fullmäg^iges i Banken eller Revisorernes föreskrifter sig tillåtit, skall den eller de sålun da brottslige, utom de i nästföregående § stadgade påföljder, förklaras förlustige så väl Rikets Ständers, sorn ock annat allmänt medborgerligt förtroende. 12 Banko-Utskottets Memorial JW 70. § 3. lieser Ordföranden elier någon annan af Ledamöterne bort, utan behörigen skedd anmälan, af den förre hos Styrelsen och af den sednare hos Ordföranden eller Styrelsen, och derigenom försummar något ordinarie sammanträde, eller annorledes afhåller sig från Styrelsens sammanträden, utan uppgifvet förfall, vare han. lör hvarje försummad sammankomst, förfallen till Femton Riksdalers böter. Ar han under Atta dagars tid, eller deröfver, frånvarande, bote Tretio Riksdaler, hvilka böter afdragas arfvodet och tillfalla stadens fattige. Uteblifver han frenne veckor, utan anmäldt laga förfall, skall han dessutom från sin befattning såsom Ledamot skiljas. § 4. Fattar Styrelsen beslut, dervid icke det i Banko-reglementet föreskrifna antal Ledamöter är närvarande, eller hindrar pluraliteten någon Ledamot att fä sin mening i protokollet antecknad, ege samma ansvar rum, som i 1 § föreskrifves: och varder i allmänhet stadgadt, att den af Ledamöterne, som, vid förekommande frågor i Styrelsen, sig icke till protokollet särskildt yttrat, anses hafva instämt uti pluralitetens mening.