Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom öswerskridande af Författningar, hafwa större delen af wära Städer anwändt deras, till plantager och andra ändamäl donerade jord, till sätesproduckion. — Af ett sadant misibruk bör för dem ej hämtas skäl till Bränningsrättighct. — Genom dek att Städernes jord blifwit anwänd till åkerbruk, har Landtmannen redan lidit »verkelig skada, hwilken ej genom en »vidsträcktare frihet bör förstoras. — Hwar och en torde as erfarenheten känna att Landtmannen, nemligen den mindre rike jordbrukaren genast om hösten, finner sig föranlåten att till afsalu i närmaste Släder cfföra sin spanneniäl, den han ofta dubbelt dyrt sär återköpa. — Schaller Sräkerne rättighet att till Bränwin förwandla säden, skall L -ndtboen äterköpa denna wara än dyrare. D»fiutom kunna ej alla Städerneö innewänare begagna denna räktighet, som således nödwändigt blir öswerlaten at Missa, hwilka i corporation, som aldrig kan förekommaskola, genom spannemals och weduphandling samt brän» winssörsäljning, rikta sig pä de öfrige StadSboernes och Landers bekostnad. Fjerde Länd. t7il:o r§. dlf 226 Den 4 December. Af Mtcrsta wigt anser jag åtminstone för mist dek, att de större Skädcrne Stockholm, Götheborg Carlscrona och Norrköping ingalunda fä bränna bräntvin. Skulle Veste Städer ej erhälla tillräckligt förråd af denna wara frän landet mä Kronobrännerier der in« rättas —- Säda ne Kronobrännerier kunna efter be» hök och omständighetcr dirigeras. — För dem kan för» stkrifwas ett wist afwcrknings quanrum. —' Man kan ' med deras bestånd sörcskrifwa.lillwcrkningstiden, bränfle med mera. — Men för cnst'ilde bränneriet: skulle stikå föreskrifter wara owerkställelige.
Om vid den tid, Jag pröfvar nyttigt att, enligt den i r:sta §. stadgade grund, sätta scdra §. af MyntbestämningsLagen i verkställighet, några hinder skulle möta, och Jag finna det nödvändigt, gifver Jag Eder tillkänna, att Jag, å min sida, ge - Ben i Mars f. ra. a7 norn Rikets Ständers sammankallande, skall visaDem samma tillit och förtroende tillbaka. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan a eftermiddagen. In Hdera protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den i Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade å nästa Thorsdag den 4 dennes e. m. vid Pleni början förrätta val af Sex Ledamöter, hvilka å Ridderskapets och Adelns vägnar skulle äga att deltaga uti den Revision öfver StatsBancooch RiksgäldsVerken, som år 1834 komme att äga rum. Ropades Ja. i8 Den i Mars e. ra. Föredrogos å nyo och remitterades till RiddarhusUtskottet: Grefve Gjldenstolpes , Anton Gabriel, den 26 sistlidne Februarii f. m. på bordet lagde 2:ne Motioner: 1:0 Rörande förändring i Reglementet för dem, som innehafva de Lägre Riddar husStipendierne; 2:0 Angående befrämjandet af Snällskri fningskonsten. » ~ Föredrogs till remitterande Herr Rosenblads, Bernhard, den 26 sistlidne Februarii e. rn. på bordet lagde Motion, att Majoren Friherre C. W. Gripenstjerna måtte från och med innevarande års början å RiksgäldsContoirets Stat erhålla en Pension af 200 R:dr B:co. Herr Crusenstolpe , Magnus Jacob:
Genom ankomne Protocolls-Utdrag, från Höglofl. Ridderskapet och Adeln af den 22 Januari och ig dennes; från Högv. Preste-Slåndet af den 3o Decemher sistlidnc, år och den ig dennes; från Vällofl. Borgare-Ståndet af den 4 Januari celi ig dennes, samt från Hederv. Bonde-Ståndet af den 11 Januari och i5 innevarande månad, har Bevillnings-Utskotlet erhållit underrättelse om Riks-Ståndens beslut, i anledning af så val Utskottets Betänkande, N:o 17, angående Curhus-afgiflens fortfarande, som Utlåtandet N:o 24, rörande de emot nyssnämnde Betänkande gjorda anmärkningar; och då Utskottet, i följd häraf, nu skolat afgifva förslag, dels till sammanjemkning af de skiljaktiga besluten, eller ock lill den voterings-proposition, i,fråga om afgiftens belopp, hvaröfver omröstning i Förstäikt Stats-Utskott torde komma att ega rum, får Utskottet jemväl anmäla, att, hvad Utskottet i öfriga delar föreslagit, vunnit samtlige Riks-Ståndens bifall. Utskottets förslag, pag. 6, i Betänkandet N:o 17, att, till veneriska smittans hämmande och botande, fortfarande må, till och med det år, då nästa Riksdag slutas, årligen utgöras af hvarje mantalsskrifven person en Curhus-afgift, inom alla delar af Riket, utom Stockholms Stad, med högst
Ex ProtocoIIo A. G. Silverstol ne, / S. D. I* öredrogs det Vallo!!. Borgare-Ståndets Protocolls Utdrag af denna dag, hvaruti, jemte godkännande i alla öfriga delar af <den till justering inlemnade Riks Akten rörande föreningen i n. e 1- Den 29 Juni, “45 imellan Sverige och Nofrigc, tillkännagifves Ståndets beslut, att i 3 § mätte bestämdt uttryckas den mening att, enär Thronföljare-val förestår, Konungen eller Interims Styrelsen, sorn, enligt nämnde §, skall aflemna Propositionen om Thronföljden på samma dag i Sverige och Norrige, äfven bor uti denna proposition bestämma valets förrättande på en och samma dag såväl hos Sve* riges Rikes Stander sorn hos Norriges Stör Ting, inom den tid § for öfrigt i detta afseende innehåller; och fann Högloft. Ridderskapet och Adeln, vid öfvervägande häraf, icke skäl att frångå sitt redan gifua fullständiga godkännande af ofvanbe* rorde Riks-Akt. Ut Supra. Ex Protocollo 4, G. Silverstolpe. S "DFöredrogs till slutligt afgörande Lag-Utskottets den i 1 April afgifna och den5 Maj af Hoglofl Ridderskapet oelx Adeln återförvisade
Riddsrstaper Hch Adeln wille besluta, Litt den tillökning för UndcrGfficerarne och den rjenstgörnnde ivid n)ärf'vade Armöen soin Riksens Ständer fraindeles behaga förordna, ma fä bcräruas fran och med Igro ars bönan; och i detta beslut hembjuda de öfrige Sränden att deltaga. Med den t nästkommande I aini ari i börjar PaS, sevolancen. Dä sörswinner också det tcacramenke som Kronan nu bestar, och om ej Ständerne för godt finna, alt häruti någon king stadga; sa mäste Soldaten dä ater lifnära sig med st. och bröd om dagen, till desi Slätö - Ullörter hinner med förnyadk Stats - Betänkande inkomma, detsamma as Riksens Ständer km bli iwa granstadt och stadsästadt, och stn« teligen leda till »vederbörlig efkerfölgd. Gager af fik. är att anse blott såsom Tobakspenningar, och i sädant sall synes den wärfwade Soldaten under denna mellantid wara dömd till waren och bröd, ty den förra af dcsia nödwändighcrs waror hoppas jag icke skall stegras i winter om också olyckligtwrS Vaueomyutel faller i wärde. Om Höglofl. Nidderstkapet och Adeln täckes gilla bwad jag wördsammast sörestagit, sä torde jag ödmjukast fä utbedja mig Herr Grefwe, och Landt, Marskalkens proposition. Herr Grefwe» och La ndt-Marst a lken gjorde derefter proposition rjll bifall ä denna Herr kanlmann motion, hwilken enhälligt med Ja beswa, rades. Hwmjämce bcstörs -m den redan förut utsedda De* Den 20 December. 1257 D pnk^ia;! äswen bärsm skulle till de andra Standell We^ör.» unecrrättclfv Just.radeZ scljand-:
Om man nämligen iakttager hennes beteende, då hon söker dessa larver, så visar det sig påtagligt, att det är den fina hörseln och synen, som leda henne på spåret. Samma förhållande är det med vanliga kråkan, som äfven med begärlighet uppsnappar ollonborrens larver, då dessa uppejiålla sig närmare jordytan och genom sina rörelser och gnagningar röja sig.Sid 139. Då Kråkan här, märkvärdigt 110g, tages i forsvar, 8å vilja vi anföra hvad som i detta afseende yttrats. » Man kan », säges det, » med all säkerhet betrakta dem (Kråkorna) såsom tillhörande vårt hemlands vigtigaste foglar, förutan hvilka de öfverallt talrika och öfverallt närvarande skadliga ryggradsdjuren och förderfliga insekterna skulle taga öfverhand på det betänkligaste sätt. » — Jag undrar just livad våra jägare och landtbrukare skola säga härom. Hos oss anses kråkan i de flesta provinser såsom en både for jordbruket och jagten mycket skadlig fogel och derför har också henne^ dödande här i landet mångenstädes blifvit belönad med skottpremier, något som, så vidt jag vet, aldrig blifvit förutsatt beträffande korpen. Har öfversättaren och bearbetaren förtegat kråkans olater, så har Korpen deremot fått så mycket mera påskrifvet. Här har icke såsom ursäkt blifvit anfördt, såsom vid Kråkan: » Framfor allt tage man sig till vara för allmänna slutsatser af enstaka iakttagelser. » Det säges nämligen: » Jag (Brehm) besteg en dag en klippa, på hvilken satt en ung korpfamilj, hvilken ännu matades af föräldrarna. Här fann jag på en enda stenhäll ungefär sextio urätna ägg af ejdergäss, måsar och sparfvar bland hönsben, ankvingar, lemmelfällar, tomma musselskal, återstoden af unga måsar, strandvipor, pipare ra. fl. » — Då det anträffades ägg af ejdergäss och måsar, så är det ju påtagligt, att klippan befann sig vid hafskusten, och då undras just, hvarifrån korpen hemtat / näsbenen och aw&amp;vingarna?
Hr Carlesonsl Edv. Henr., d. 22 dennes på bordet lagda motion, ang:de beviljande af Statsanslag till aflöning för rector och lärare vid en Elementarskola i Döderhultsvik. Föredrogs och remitterades till Bevilin.Utsk. Hr Printzenskölds, Carl, nedannämnde d. 22 dennes på hordet lagde motioner: ]:o Ang:de fördubbling af Tidningsslämpel-afgiften; och 2:o Ang:de oförändradt bibehållande af nu gällande Tulltaxa. Föredrogs Fiili. Raabs, Carl Guslaf, d. 22 dennes på hordet lagda motion, ang:de uphörande af rättigheten för beväringsskyldig alt lega karl i sitt ställe. Hr Bildt, Didrik Gillis: Denna motion, sorn ifrågasätter uphäfvandet af legningsrätten för beväringsskyldige, vidrör en af Den 23 December e. ni. 51 de vigtigaste punkterna af vår mililär-örganisation och det må derföre lillälas mig alt företaga en granskning af de militära åsigter som med della ämne hafva beröring, ehuru jag väntar mig alt mina åsigter härom icke skola delas af alla inora della Stånd. Jag - gör denna framställning äfven af det skäl, att man troligen väntar dg få höra några tankar i detta ämne uttryckas inora ett Stånd, som bland sig räknar så mångå militärer. Motionären klagar öfver att de s. k. legokarlarne till största delen utgöras af afskedade soldater eller moraliskt förderfvade personer, hvilket förorsakar mycket obehag för de andra beväriugsskyldige och föreslår på grund häraf legorättens uphäfvande. livad först beträffar de anförda skälen för motionen, så skulle jag snarare tro att det-förstå af dem eller att ett betydligare antal utaf afskedade soldater taga lega för dessa beväringsynglingar, i st. f. att vara en olägenhet såsom motionären påstår, Ivertom är en ganska stor fördel för arméen. Af de StatsHåds prot:r. som medfölja K.
Auditoriet, s o m nästan uteslutande b e s t o d af damer, följde m e d stort intresse föreläsarinnans lättflytande o c h enkla, men dock fängslande föredrag. Från o c h m e d nästa n u m m e r skall Iduns referent något utförligare redogöra för den intressanta föreläsningsserien. • Ler K. nyss timade frånfälle att i stället för att sända kransar till hennes kista insamla bidrag till en stipendiefond för lärarinnor, hvilken den afiidna själf stiftat o c h donerat grundplåten till. Listor för tecknande af dylika bidrag äro utlagda i Wallinska skolan, Riddi ?rholmen 9 (hvardagar kl. 12 — 1), W i l h e l m Billes bokhandel, Drottninggatan 25, C. E. Fritzes hofbokhandel, Gustaf Adolfs torg, o c h Fr. Svanströms pappershandel, Södermalmstorg, o c h för de insamlade medlen k o m m e r redovisning att lämnas i tidningarna. Svensk kvinnlig läkare i Amerika. Frö- ken Ingeborg Tauström, bekant från sin skolverksamhet här i Sverige, har slagit sig n e d s o m praktiserande läkare i Minneapolis, efter att förut, sedan 1892, ha praktiserat i Chicago, där hon förestod ett privat sjukhus. Framförandet af Knut Hamsuns skådespel » Vid rikets port » var onekligen en teaterhändelse af mer än alldagligt intresse. Vår publik fick här stifta bekantskap m e d ett prof på den ungnorska dramalik, s o m på senaste åren något sökt frigöra sig från de öfvermäktiga ibsensk-a traditionerna, samt m e d en af densammas talangfullaste o c h personligaste företrädare. » Vid rikets port » är visserligen ingalunda ett tekniskt oförvitligt stycke, knappast ens sceniskt tacksamt. Genom en stillastående o c h uttänjd handling verkar dess pessimistiska grundton än mer betryckande. Men det r y m m e r så många glimtar af en skarpt intim individualiseringskonst, bäres u p p af en så vulkaniskt glödande indignation m o t den m o d e r n a samhällsmoralens orättfärdighet, att det måste både intressera o c h värma en tänkande åskådare.
Denna afgift fortfar att årligen utDenna afgift fortfar att årligen utgå, äfven efter fyllda 60 år, af alla gå, äfven efter fyllda 60 år, af alla dem, hvilka ega en årlig inkomst af dem, hvilka utaf tjenst eller rörelse, Etthundrade Riksdaler utaf tjenst eller eller genom undantagsbeting vid afrörelse, eller genom undantagsbeting handlingar om öfverlåtelse af fast egenvid afhandlingar om öfverlåtelse af fast dom, ega en årlig inkomst af Etthunegendom, eller efter ardra Art. utgöra clrade Riksdaler; äfvensom af dem, livilBevillning af egendom, rörelse eller lön. ka efter Andra Artikeln utgöra bevillning af egendom, rörelse eller lön. Tili förtydligande af föreskriften om löneafgifternc, får Utskottet föreslå, att meningen näst efter ordet ”hundrade” må erhålla följande förändrade lydelse i 2 §. i83o års Förordning. Utskottets Förslag. samt af alla löner, derutöfver, Tre för samt af alla löner, derutöfver, Tre för Hundrade: kommande den lön, som Hundrade: * kommande den lön, som är indelt eller utgår i persedlar, att är indelt eller utgår i span inål elförvandlas i penningar, efter den näst ler andre persedlar, att förvandlas i före Taxeringen satte markegång. penningar, efter den näst före Taxe ringen satte markegång. Då Rikets Höglofl. Ständer bifallit hvad i Betänkandena N:ris 3^ och 48, angående Centonalens öfverflyttning på allmänna Bevillningen, blifvit tillstyrkt, får Utskottet vid ofvanstående § föreslå ett så lydande 3:dje moment: 4 Bevillnings-Utskgtlets Bet. JY.-o Sj. Af alla löner, af hvilka Centonal hittills utgått, erlägges en för hundrade, motsvarande den hittills under benämning af Centonalafgift, på löner skedda innehållning. Då Rikets Höglofl.
Att de bidrag till pensionskassan, som en delägare, under vissa vilkor med hänsyn till ålder och tjenstetid, lemnat densamma, icke förloras då dessa vilkor in trä d t, må vara en billighet, men att Staten skall bidraga till pensionerande af personer som erhålla fortfarande sysselsättning i Statens tjenst, tyckes vara lika stridande mot all princip i denna väg, som emot billighet mot den mängd som härpå blifva lidande och då, enl. hvad ofvan blifvit visadt, Statens bidrag till AmiralitetsKrigsmanskassan utgöra nära två tredjedelar af inkomsterne i det hela, synes väl dock, som vore det hvarken obilligt eller orättvist, om 166 Den 3 December e. m. endast hälften af pensionen utginge till den ännu tjenande, under det att den andra delen finge kassan besparas och användas för deras bergning, hvars försvagade krafter icke tillåta dem att längre tjena det allmänna, knappt förtjena sitt bröd. Med anledn. af hvad sålunda blifvit anfördt, får jag härmed ' hemställa det R. St:r måtte anvisa ett förslagsanslag af högst 40,000 R:dr r:mt för att, i mån af behof, användas till förbättring af pensionerna för gemenskapen vid K. M:s Flotta, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med ofvan anförde grunder, och att R. St:r i underd:het hos K. M. anhålla om utfärdande af de reglementariska föreskrifter, som med afseende härå kunna vara af behofvet påkallade. Remitterades till StatsUtsk. Hr Ribbing, Arvid, anförde dels muntligen dels skriftligen: Den fråga, hvarom jag nu går att yttra mig, har vid föreg:de Riksdagar varit föremål för R. St:rs behandling. Jag anser mig derföre, under åberopande deraf, kunna vara ganska kort vid dess framställande. Behofvet af ett EcklesiastikColl. har sedan sisth Riksdag ansenligen ökats. Den mängd ecklesiastiska frågor, som blott vid denna Riksdag blifvit väckta, ådagalägga det nogsamt. Enl. den instrukt.
— Stubra b:o . tr 50: — Jrebje b:o tr 20: — 8'jevbe b:o . tt 15: — I . 23:co 9ttbr 10: — // 7: „ s: 24. §. 11. £a;certttg?tnäunen cga bocf rättighet att, efter ben t 8 §. uppgifna grunb, påföra klintin ut g, få inåt öfwer mtntmt Staf erlägga. ©ctfautnta tatis tage? t affeenbe å bent, font, ehuru cgattbe citfftlb förmögenhet, ttfwät brtfwa få oBctpbttg rörclfc, att bett tcfc anfe? inotfwara tnmttnt^afgiften tttottt (Stafett. ©efja förftåffattbcit ffota bocf, tttcb Bewt? af wcberBörftg f)anbct?s 0rafirtf?s cXXer fxutbt Sttagiftrat Befiprfte, t protocottet atttecfna? od) Sarertttg? 2:o ©ett åter, font å fårffttba orter brtfwer hanbi,ering etter röretfe, påföre? å htoartbera ftåtfet Bewitftttng för bett ittfomfl, hon ber anfe? hofwa. grentte (Staben ©fette b:o ©futtbe b:o 9tttoitbe b:o 13 3:o ftör ©årbfaridjanbet [fatt ben, forn fdban panhet tbfar, tarcraö till Be
Dem åligger att, jemnlikt af Banco-Utskottet utfärdade Reglemente, förvalta §'c. §:n 67. Efter förenämnde grunder, så i afseende på valsätt, som tid, må Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret af Riksens Ständer utses. Desse Fullmägtige §’ c. §:n 68. Derjemte skola Riksens Ständer, i den ordning, Stånden, hvart för sig, lämpligast hnna, vid hvarje Lagtima Riksdag §'c. §: n 80. Lagtima Riksdag må ej räcka längre än — 8®n&e som * ^*c" gerings-Formens 109 § stadgadt är. Riksdagen må äfven slutas innan sådant begära. Urtima Riksdag må af Konungen, når som helst, kunna upplösas, och upphöre genast, om Lagtima Riksdag derunder inträffar. Hvilka Urtima Riksdagar såsom Lagtima anses, och huru dermed förfaras skall, sägs i 109 §:n Regerings-Formen. Sedan denna Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, medelst Protocollsutdrag för den 8 och 11 sistförlidne månad, blifvit af samtlige Riks-Stånden till Constilutions-Utskottets Utlåtande remitterad, får, i sådant hänseende, Utskottet anföra, att, hvad den Kongl. Propositionens hufvud-syftemål beträffar, den princip, att Lagtima Riksdagar skola återkomma på bestämd tid, oberoende af möjligen mellankommande Urtima Riksdagar, äfvensom den, alt Riksens Ständer vid Urtima Riksdagar skola förnämligast sysselsätta sig med de frågor, för hvilkas afgörande de blifvit sammankallade, visserligen synas Utskottet ega skäl för sig j men att Utskottet i den Kongl. Propositionen, vid utförandet och tillämpningen af dessa principer, funnit flere anledningar till betänklighet.
M:ts ofvan åberopade föreskrift, hafva bordt inskränkas till del belopp, som för godtgörande af redan bestridda eller snart förestående liqvider verkligen erfordrats, helst Krigs-kollegii yttrade åsigt, att det skulle vara med ordning och reda i räkenskaperna mest öfverensstämmande, att under det sista af de år, för hvilka tillfälliga statsanslag vore beviljade, uttaga hela anslagssumman för dessa år, så mycket mindre kunnat godkännas såsom skäl till afvikelse från högstberörde nådiga 120 Expeditions-Utskottets Förslag till and. Skrifvelse, N:o 67. föreskrift, som det allmänna stadgandet, att hvad som utaf ett anslaget belopp under ett år icke blifvit från Riksgälds-kontoret uttaget eller behöft användas, får under ett följande år disponeras eller utbekommas, ingalunda afser blott den tidrymd, gällande statsreglering omfattar. Med anledning af hvad sålunda förekommit, och då det, med hänsigt till ej mindre den inkomst, som genom innestående anslagssummors förräntande kari statsverket beredas, än den fördel, som genom sådana medels tillhandahållande kan tillskyndas rörelsen inom landet, onekligen måste vara för det allmänna af synnerlig vigt, att det af Rikets Ständer begärda samt af E. K. M:t i nåder meddelade stadgande, det de medel, hvilka de förvaltande verken ega att genom Statskontoret utbekomma, icke reqvireras och lyftas förr, än desamma behöfva användas för de föremål, hvartill de blifvit anslagne, få Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M:t täcktes erinra Krigs-kollegiuin och Förvaltningen af sjö-ärendena, att hädanefter ställa sig föreskriften i Kongl, brefvet den 29 Maj 1848 till behörig efterrättelse. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 3 Maj 1851. ExpeditionsUtskottets Förslag till und. Uppläst och godkiindt hos Ridd. och Adeln den 30 April 1851.
Kronans behållna Spanmålsräntor utgöra för det' närvarande 89,999 Tunnor af alla slag. För denna uppbörd hafva Magaziner måst underhållas och tjenstemän lönas; och så kommer det äfven hädanefter alt tillgå, om ej Konungen och Rikets Ständer gemensamt derom annorlunda förordna. Örn nu emellertid i dessa Magaziner äfven Militiens och LandStatens under lönerne anvisade Spanmål ingår, skall sådant icke medföra någon så synnerligen stor kostnad för StatsVerket, emedan den LandsStaterne anvisade Spanmål , deruti inbegripen såväl den i Kronotionde som den i hemmansräntor, icke utgör mer än 3,5a3 T:r och den lill Militien anslagne 26,996 T:r eller tillsammans 3o,5i9 T:r Spanmål; hvarvid bör anmärkas, att dåden i Roställsräntorne ingående Spanmål är inräknad, utan att densamma kommer att af D en 22 December f. m. i5 Boställsinnehafvarne utgöras, sa blir denna Summa betydligen nedsatt. Antages emellertid att de in natura inflytande Löneräntorne ingå i samma proportion, som Kronans nu behållna, så kommer icke fullt hälften att in natura ingå, och således det, som öfver hela Riket mera skulle komma att inflyta i Kronans Magaziner än hittills, icke att utgöra mer än omkring i5,ooo Tunnor, hvarigenom någon betydlig förlust väl icke kan sägas uppkomma för Statsverket, om förändringen för öfrigt är nyttig. Det torde således icke vara billigt, alt härifrån vilja hämta anledning till förkastande af principen för den föreslagna Löneregleringen, lika litet sorn ifrån den anförda rättigheten för Räntegifvarne, att in natura lefverera smör, fisk, lin, m. m. d., som visserligen enligt Kongl. Förklaringen af den 8 Januarii 1748 kan äga rum, så vidt de kunna innefattas under egenskapen af de inom hvarje landsort ansedda hufvudränlor, men som högst sällan blifvit begagnad i afseende på de räntor, som redan äro Kronan behållne.
Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till Linieskeppet Skandinaviens komplettering till segelskepp beviljat ett anslag af 109,958 R:dr sagde mynt, att under nästkommande tre år med | årligen utgå.» Stockholm den 10 November 1857. Reservationer: Af Anders Eriksson från Elfsborgs län: »Mot Utskottets antagna princip rörande uppställningen af voteringspropositionerna i Förstärkt Utskott, får jag mig reservera, nemligen det sätt, att när Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutat en högre anslagssumma, och Borgare-ståndet en något lägre, samt Bonde-ståndet en ändå lägre summa, Bonde-ståndets beslut då blifvit uteslutne från att komma under votering i Förstärkt Utskott. Detta synes icke allenast stå i uppenbar strid med 69 § Regerings-formen, utan ock allt rättsförhållande, emedan bemäite § tydligen stadgar, att, då två Stånd stanna emot två, skall om de skiljaktigheter, som uppstått dem emellan, voteras i Förstärkt Utskott. Icke gifves i delta lagrum någon anledning dertill, att, om någon skiljaktighet finnes mellan de 24 Stats-TJtskottets Memorial M 149. två Stånd, som stannat emot andra två, som varit eniga i besluten, något af de förstnämndes beslut derföre bör uteslutas från omröstning i förstärkt Utskott, eller hvilketdera af dessa två som skall hafva förlorat sin rättighet, antingen det som beslutat den högre, eller det som*beslutat den lägre summan; ty ingalunda antyder grundlagen på något ställe, att när ett