Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 200: 150: 15,297 24 Öfriga Diverse utgifter I0:o. Stallet: 4 st. hästars utfodring under året Remonteringskostnad för 4 hästar å 30 R:dr pr häst Hästarnes skoning, läkarevård och medikamenter Inköp och underhåll af köroch åkdon, seldon, kuskrockar och 380: 1,082: 24.— 120: 130: 930 öfriga stallpersedlar 420: 1,772 24 — Summa B:ko R:dr 18,000 80 Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. JYi 1, om Statsverket 10S6. Litt. O. o. Arméens General-Stab. 3> 2 1 1 1 1 Si Tpt | 15 Riksmynt MilitärStaten : 1 Sekund-Chef lön 1 Ofverste-Löjtnant för Topografiska Afdelningen » 1 Dito tjenstgörande såsom Expeditions-Chef vid Landtförsvars-Departementets Kommando-Expedition arfvode Anmärkning: Uppbiires lön eller annat arfvode på stat, åtnjutes endast skillnaden. 1 Major för Topografiska Afdelningen lön 5 Dito dito » 1 Major, Sous-Chef vid Kommando-Expeditionen arfvode Anmärkning: Innehafves lön pä. slat vid Regemente eller Korps, afstår han deraf: 1 Under L jtnants-arfvode S00: — samt till Koinpani-Disponent eller den, sorn förrättar Majors-tjenst i dess ställe 200: — 7q0. 1 Major, Stabs-Chef vid Lif-Gardes-Brigaden arfvode Anmärkning: Samma förbehåll som för föregående. 6 Majorer, Slabs-Chefer hos General-Befälhafvarne och Ka valleri-Inspektören, ä 2,000 R:dr » Anmärkning: Samma förbehåll som för föregående. 1 Kapiten, tjenstgörande vid Kommando-Expeditionen ... » Anmärkning:
Uti särskilda underdåniga skrifvelser dén 3 Juni 1844, den 8 April 1847, den 5 Augusti 1850 och den 22 September 1853, har Kollegium fullständigt redogjort för de skäl, hvilka redan då föranläto Kollegium att i underdånighet framställa förslag om anställande inom hvarje län af en särskild tjensteman, med åliggande att, i egenskap af Förste Provincial-lälcare vaka öfver allt hvad till allmänna helsö- och sjukvården i länet hörer, för attJmed full kännedom om förhållandet i detta hänseende kunna tillhandagå så väl Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som Sundhets-Kollegium. I don mån länen, genom förnyade regleringar af läkarevården, sönderfalla uti en mängd mindre läkare-distrikter och den inom hvarje län anställda läkarepersonalen till nytta och beqvämlighet för allmänheten ökas, i samma mån inträder äfven inom denna administrationsgren beliofvet af det helas sammanhållande till enhet och ordning. Om än Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, hvar inom sitt län, framgent liksom hittills, böra utöfva högsta inseendet öfver de till denna, så väl som till andra administrationsgrenar, hörande tjenstemannabestyr inom länet, lärer dock icke kunna nekas, att det för dessa embetsmyndigheter vore en stor vinst och lättnad i denna del af deras maktpåliggande värf, om de till biträde dervid, för rådplägning om åtgärder, som böra vidtagas rörande länets helsovårds-angelägenheter och för kontroll öfver sättet, huru de verkställas, egde att tillgå en med afseende derpå specielt anställd tjensteman, hvilken endast genom ådagalagda högre kunskaper, under föregående tjenstgöring förvärfvad erfarenhet, samt visadt nit och skicklighet, till sådan tjenst vunnit befordran; ty endast på dessa egenskaper borde befordringsrätt till Förste Provincial-läkare grundas. De omsorger, som den allmänna vården om folkets helsa lcräfver, vakandet öfver sundhetspolisen, ett noggrannt iakttagande af helsotillståndet och hvad derpå Sil. till Kongl. May.ts Nåd. Skrifvelse N:o 51.
Utskottets Utlåtande, VIII s 72 — 74, bif. af Adeln, IX s 137, af PresteStåndet, 100 IX s *48, af BondeStåndet, IX s 154» af BorgareStåndet, IX s i63. TJnderd. Skrifvelse, X i. s 121, 122. RiksdagsBeslutet, §. 44* Frimarknaders hållande, om rättighet till ytterligare, i Grenna och Skenninge. Motioner, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1252, 1203. Utskottets Utlåtande, VIII s i58 — 160, bif. af Adeln, IX s 182, af Preste, Ståndet, IX s 188, af BondeStåndet, IX s iq4> af BorgareStåndet, IX s 206. Underd. Skrifvelse, X 1. s i59, 160. RiksdagsBeslutet, §. 44- Fristad, om inrättande af en, för mindre Brottslingar. StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s 572 — 5y5, bif. af PresteStåndet, IX s 1232, af BorgareStåndet, IX s 1234, af BondeStåndet, IX 3. Fryksände Socken i Wermeland, om anläggande af en Köping i; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1254- Utskottets Utlåtande, VIII s 98 — 106, återremitt. af Adeln, IX s i56, bif. af PresteStåndet, IX s 169, af BondeStåndet, IX s 178, återrem. af BorgareStåndet, IX s 191.
Jag måste slumra litet nu, ty jag är så trött, så trött. Lemna mig på en stund och medan jag hvilar, så bed för mig, jag behöfver det så väl!” Han tystnade och hans hufvud nedföll mot dynorna, ögonen voro slutna, men ett saligt leende sväfvade öfver de bleka läpparne. Tyst smög sig Verner ur rummet. När han ett par timmar sednare återvände och med ett ljus nalkades den slumrande vännen, såg han att denne hade slutat. ”Han är död!” utbrast Verner med rörelse. ”Sof i frid; du har mycket lidit, men också bittert ångrat dina brott; måtte de vara dig tillgifna!” Mötet vid grafven. ”Misströsta ej!” Rudolph slumrade i frid under en enkel, men skön, hvit marmorurna i skuggan af en hög cypress på en kyrkogård i Nizza. Här skulle han hvila ut efter sitt lifs långa, bittra lidande. Redan för nära en månad sedan hade Verner fullgjort alla sina pligter mot den döde, men ändå qvardröjde han. Italiens ljufva himmel qvarhöll honom med magisk trollkraft. Nu skulle han dock lemna Nizza och allt var redan förberedt till hans afresa, då han sent en qväll gick för att ännu engång besöka vännens graf. Följande dagen skulle han bryta upp, men ville dessförinnan säga farväl för alltid åt den under torfvan slumrande. Dagen förut hade en resande anländt till samma värdshus, der de båda vännerne bott, och der den ena öfverblifne ännu bodde. Den fremmande var blek och syntes mycket lida. Då han anlände, stod Verner honom helt nära, och de förfallna, solbrända, men blonda dragen förefollo honom mycket bekanta, ehuru han ej kunde påminna sig att de tillhörde någon, som han förr sett. Medan han ännu grubblade derpå, gick fremlingen förbi honom och försvann in i huset. Förgäfves vände sig Verner till värden för att få veta den resandes namn; det han fick som svar på sin fråga var ett honom fullkomligt obekant Engelskt eller Amerikanskt. Förgäfves väntade han att få återse honom vid table d’hote; fremlingen kom ej och syntes icke till under hela aftonen, ej heller den följande dagen.
Om riksbanken anlägger filial-afdelningar uti alla landsorter, vore det lämpligt och tillbörligt att äfven härutinnan betjena landets innevånare. Men då sådant icke medgifves och dessutom minsta kreditiv-summan blifvit bestämd till 1,000 r:dr banko, med maximum ända till 10,000 r.dr, så kan denna rättighet att erhålla kreditiver icke begagnas af andra än större jordbrukare, näringsidkare och handlande, som bo i eller nära Stockholm, Götheborg och Malmö. Deremot kunna diskontlånen begagnas på större afstånd, äfven af de mindre förmögne, enär minimum af dessa lån ej är högre än 100 r:dr. När nu riksbanken minskar sin diskontrörelse, så blir derigenom tillfälle för privatbankerna att utlemna så många flera diskontlån och derå skörda en större vinst, som i annat fall skulle tillfalla riksbanken, hvilken nu får åtnöja sig med de mindre fördelar, som kreditiv-rörelsen inbringar, och uti hvilken rörelse man gerna vill tillåta riksban - Banko-Utskottets Betänkande, N:o 42. 59 ken deltaga. Ty det är klart, att, om kreditivrätt beviljas på 10,000 r:dr och blott 6,000 r:dr deraf begagnas, kanske endast på kortare tider, så erhåller Banken för de öfriga 4,000 r:dr antingen ingen ränta eller också endast en half procent. Riksbanken lärer icke heller härutinnan kunna gå till väga på ett för sig så förmånligt sätt som privatbankerna, hvilka, efter hvad upplyst blifvit, t. ex. bevilja kreditivrätt på 10,000 r:dr, men afsätta dertill endast 6,000 r:dr, under den vissa förutsättning, att icke mera på en gång skall begagnas, hvarigenom de undvika att hålla något betydligare förlagskapital ofruktbart; utan riksbanken måste väl afsätta kela kapitalbeloppet, hvarpå kreditivrätt blifver beviljad, hvaraf alltså en stor del måste blifva nästan räntelös.
M:ts Befallningshafvande afgifvas, vitsorda livad nu i underdånighet anfördt blifvit, och af dem för det nästlidna året 1827 inhemtas, att i hela Riket, med undantag af Götheborgs och Bohus Län, hvarest det året, likasom flere föregående, ingen Salpeter blifvit tillverkad, Salpeter-pröductionen nämnda år utgjort 24,53a Lispund 12 Skålpund 19 Lod, hvaraf i Westerbottens Län 5,36a Lisp. 12 Skålp. 16 Lod; i Upsala Län 1551 Lisp. 12 Skålp; i Westerås Län 1,170 Lisp. 18 Skålp. 19 Lod; i Linköpings Län i,65o Lisp. 12 Skålp. 21 Lod; Bil, till K. M. Nådiga Propos, N.-o 5. Lod; i Jönköpings Län i,5g5 Lisp. i Skålp. i5 Lod; i Kronobergs Lod samt i Christianstads Län 1,754 Lisp. 3 Skålp. I dessa Län, der Salpeter-handtefingen alltså stigit till en större höjd, anse Comiterade densamma icke allenast böra vidmakthållas, utan äfven efter möjligheten ytterligare fortbringas; äfvensom Comiterade hålla i underdånighet före, att den, i de uti den här ofvan framställda allmänna öfversigten näst efter nyss berörda uppräknade 9 Län, förtjenar en ännu fortfarande omvårdnad och ett stödjande eller uppmuntrande bidrag. Deremot, oell då enligt en flerårig erfarenhets vittnesbörd, de för denna handterings befrämjande uti Elfsborgs, Carlstads, Kopparbergs, Gottlands, Hallands, Malmöhus samt Götheborgsoch Bolms Län vidtagna anstalter och använda kostnader icke medfört den dermed åsyftade verkan af handteringens ändamålsenliga utvecklande och förkofran, tro Comiterade dessa numera af ingen motsvarande nytta uppvägda kostnader icke vidare böra fortfara, och hemställa fördenskull i underdånighet, att Salpeter-Sjuderi-Staterne i nämnde
Om man än icke vill säga, att, emedan förste landtmätarne, hvilka, enligt nyssnämnda nådiga Bref, hafva lika värdighet med kronofogdar, nu af Kongl. Maj t i nåder förordats till erhållande af lika stor pension, som de sednare, jemväl andre landtmätarne borde förordats till pension af lika belopp med häradsskrifvarnes, eller 2,000 R:dr, så bör man dock icke förglömma, att, likasom förste landtmätarnes pensioner, i anseende till deras ringa löner å endast 1,800 R:dr, men betydliga extra inkomster af tjensten, föreslagits till 2,500 R;dr, så borde af samma orsak äfven andre landtmätarnes pensioner föreslagits till högre belopp, än som skett, och hvilket icke öfverstiger lönen med mera än 300 R:dr. Emedan hvarje andre landtmätare, som qvarstår i sin tjenst, efter uppnådd pensionsålder och icke af svår sjuklighet hindras, bör kunna å landtmäteri-förrältningar för enskilde årligen förtjena mera än 300 R:dr, så är det klart, att han då icke afgår från tjensten. Också visar den nyligen utkomna matrikeln öfver Landtmäteri-staten att, fastän andre landtmätare nu äro berättigade till 900 R:dr pension vid 65 års ålder och sjuklighet, — derom de lätt kunna få erforderligt betyg, — samt ovilkorligen vid 70 års ålder, likväl i tjensten qvarstå andre landtmätaren i Gotlands län ehuru 75 år gammal, i Blekinge län öfver 65, i Malmöhus län 68, i Wermlands län 67, i Örebro län 66 och i Wester-Norrlands län 71 år gammal. Men härvid förekommer icke allenast, att Statens tjenst lider deraf, att öfverårige * 174 Motioner hos Bidderskapet och Adeln 1865.
I betraktande häraf och med afseende jemväl derå, att, enligt Kongl. Maj:ts den 20 Januari sistlidet år till Statskontoret aflåtna nådiga bref, åtskilliga landtförsamlingar i Skåne fått utaf den, jemlikt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 15 Maj 1845, tifl folksko le-lärares atlönande serskildt anvisade summa, 20,000 r:dr årligen, för dylikt ändamål åtnjuta understöd till sammanlagdt belopp af 1,261 r:dr 32 sk. för år räknadt, vid hvilket förhållande något synnerligen trängande behof af ytterligare bidrag från statens sida till understöd för folkundervisningen inom bemälda stift icke synes vara för handen, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka beviljandet af ifrågastäldt statsanslag för stads-skolorna inom Lunds stift, såsom utbyte emot den till dessa skolor nu ingående klockar e-helgonskyld. Stockholm den 27 Januari 1848. Reservation af herr von Rosen. ”Emot Statsutskottets fattade beslut reserverar jag mig. Skånska städernas skolors dispositionsrätt öfver vissa församlingars såkallade helgonskyld hvilar på ett ömsesidigt kontrakt, som, från skolornas sida, blifvit brutet. När detta förhållande är tydligt och klart, saknas all rättsgrund, att ett sådant kontrakt skall hållas å den ena sidan, när vilkoren ej uppfyllas å den andra. Skolornas fortfarande dispositionsrätt är således både en olaglighet och en obillighet. Genom denna olaglighet frånryckes vissa kommuner deras egendom. Då dessa kommuner återfordra denna deras lagliga tillhörighet, hafva de endast vädjat till rättvisan. Kongl. Majit har i nåder hänvist frågan till Rikets Ständer och desse till Statsutskottet. Det är emot den utgång, frågan derstädes erhållit, jag reserverar mig och förutser 6 Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 36. möjligheten, att målet kan, som rättsfråga, vid laglig domstol framdeles på annat sätt afgöras”. Häruti instämde herr prosten Berlin. N:o 36. Ank. till Exp.-Utsk. d. 28 Jan., kl. 2 e. m.
infrianbe icfe fan, enligt forejfåenbe grunber, mebgifva£, få att Bifall dier afflag Beror icfe af fjelfva feblarneé granfTning, utan på unberfdfning ed) profning af ferffilba (Tal od) omffdnbigfjeter; bå (Tola bplifa anfofningar hvila till en foinmanbe fKifilbng ,ocb till ©t at$* eller §3anco#l!tjTottet6 afgå# eanbe dfverlemnal 'SÖaranbet? berfemte tillåtet innehafvare af fmdrre erebitfeblar^ TmulFa till varhet blifva nebfatte eller cajjerabe, att få befamma till ptterligare granfT* ning, efter befja fdrefTrifcer, uti fKif£gnlb&©ontoiret förete. 77' ©eban Oufet» ©tanber vib 1823 år» fKif»mote Beflutit, bet ©eneral* 2ls?fiffance*©ontoiret (Tulle/ meb flutet af bet år, bå nafla Sufdbag infoll, uppnora, bereff bå vifabe fig, att forluffen å £om&arb#rorelfen utgjorbemera dn 3000 flvrbr årligen, famt ^i inlfcmfat fdnnebom beröm, att benna for# luff, feban Berorbe Ovifdbag, utgjort 1 mebeltal omfring 7,800 9f:br för hvarje år’, Bafve 3Bi val anfett be omffdnbigheter od) forfjållunben nu vara för Ban# ben, hvilfa Borbe foranleba Berdrbe ^mattning» upplösning ocf> fdrbcnffull benfamma jemväl BefTutit; men Ijafme ^i, meb affeenbe berå, att ben lån#
För min del anhåller jag att B. o. Ad. måtte fatta enahanda beslut som PresteStåndet, nemi. att nuv:de export-tull ä tackjern skall blifva oförändrad. Frih. Raab: Om än min mening icke vinner understöd, kan jag likväl icke underlåta att förundra mig öfver att man här endast hållit sig vid den ene fabrikanten, utan att fästa afs:de på den andra. Gr. Möruers farhåga, att allt för stora qvantiteter tackjern komme att gå ur landet, synes mig sakna stöd af faktiska !14 D en 4 Jun i. förhållanden, enär, om jag ej misstager mig, utförseln af tackjern ej stigit till mer än 70,000 centner. Jag för min del vidblifver mitt förra yrkande. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Jag bekänner, ehuru med smärta, att jag icke kan vara af samma tanke med Frih. Raab i denna fråga. Jag förordade tull på myrmalm, derföre att. jag ansåg det bättre att arbetsförtjensten stannar inom landet. Jag är äfven af samma mening i detta och dylika fall. Hvad denna fråga beträffar, finner jag det oriktigt, att man sätter i fråga att nedsätta tull å tackjern, ty det finnes väl ingen handtering, som är för Sverige mera naturlig än att förädla sitt jern. Det är också den äldsta af alla handteringar. För min del kan jag icke begripa, att det kan vara likgiltigt att förädlingen af råämnena öfverlemnas åt utländningen. Man säger att man icke bör belägga råämnena med tull. Här är det dock ett råämne, som man vill öfverlemna åt utländningen. Om samma väder blåser som nu, så är att hoppas, att inga skrankor i den vägen skola finnas; men erfarenheten har lärt mig, att här afgöres allt med passion, oell när den är öfver, har man att vänta att det blåser en annan vind i motsatt riktning. Man har särskildt vid detta tillfälle haft den skickligheten att sammanbinda det enskilda intresset med denria fråga. Manga röster inom detta Stånd hafva höjt sig för att sammanblanda denna fråga med en annan, som ej tillhörde detta Utskott. Jag får nu anhålla att få instämma med Gr.
P Ågrens efterleninade enka; 14:o Doktor Söderbergs, JM 133, om statsanslag för en teknisk elementarskola i Wisby; 15:o Prosten Mellqvists, JM 134, angående anvisande af anslag eller lån för läroverksbyggnad i Halmstad; 16:o Kontraktsprosten Tegnérs, JM 136, angående medgifvande, att Protokollssekreteraren A. O. J. Ekman må fortfarande och för sin återstående lifstid, utan särskildt förbehåll, blifva i åtnjutande af den honom, såsom f. d. Kanslist i förra allmänna Magasins-koritoret, tillagda löne-ersättning eller pension å Allmänna Indragningsstaten; 17:o Doktor Wensjoes, JM 137, om förböjd pension till Protokolls-sekreteraren P. A. Bergs efterlemnade enka; och 18:o Doktor Almqvists, JM 138, angående årlig pension till Kammarjunkaren W. v. Wright. S. I). Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet nedan nämnda motioner, jemte deröfver afgilna yttranden: Biskop Björcks, JM 109, rörande vissa tillägg och förändringar i nu gällande nådiga stadga för elementar-iäroverken; och Samme ledamots, JM 114, om förändrade föreskrifter i afseende på ecklesiastika tjenstemäns och praktiserande läkares edsförpligtelser. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande motioner: l:o Prosten Rabes, JM 120, om inrättande af ytterligare ett institut för döfstumma ; 2:o Professor Carlsons, JM 128, om embets-examen för inträdet i de förvaltande verken; och 3:o Doktor Runstens, JM 62, angående ändring af 58 § i Kongl. Förordningen om Kommunal-styrelse på landet af den 21 Mars 1862.
Jag medgifver att de skäl, som deremot blifvit anförde, äro ganska tänkvärda, men jag har för min del alltid betraktat frågans behandling vid denna Riksdag, såsom blott det första steget till en rationel lagstiftning för bränvinsbränningen, och jag tror att man ur denna synpunkt icke bör vara allt för nogräknad på hvad sora kan vara mest Stats-ekonomiskl rätt i en punkt, dä man icke kan iakt - > Dea 26 April e. m. 461 taga samma regel i afseende på alla andra. Denna inskränkning af bränningstiden till 2 månader är visserligen ett afsteg ifrån det statsekonomiskl rätta, men jag tror alt en inskränkning till 6 månader likaledes innebär ett sådant afsteg, äfvensom åtskilliga andra förslag uti Ulsk:s Betänk., såsom t. ex. skillnaden emellan de större och mindre brännerierna, begränsningen af tillverkningsbelopp, den olika methoden för beräkningen deraf o. s. v. Min öfvertygelse, hvilken jag hoppas äfven i sinom tid måtte blifva R. St.-rs, är den, att Dtsk. på ett tillfredsställande sätt löst den upgift, som blifvit detsamma förelagd, och att. det icke är skäl att sönderrifva Ulsk:s förslag i en punkt utan att beräkna hvad i de efterföljande punkterna kan blifva följden af en sådan sönderbrytning. Jag föreställer mig att Utsk:s pluralitet handlat efter en bestämd plan och alt denna plan skulle störas i händelse denna punkt blefve utbytt emot hvad åtskilliga reservanter inom Utsk. föreslagit. Om nemi. Frih. Raabs förslag om bränningstidens utsträckning till 6 månader skulle antagas, så skulle deraf naturligtvis den följd upkomma, att i de stora brännerierna med 1,000 k:rs tillverkning om dygnet skulle produceras en vida större qvantitet bränvin, än sorn enl. Utsk:s beräkning skulle blifva resultatet af den förändrade lagstiftningen. Den tanke som hos mig verkar bifall till Ulsk:s Betänk., äfven i sådana delar der jag möjligen enskildt skulle önska någon förändring, är den, alt ötsk:s förslag i sin helhet är af den beskaffenhet, att det efter min tanke, icke kan framkalla någon reaktion. Om nemi. R.
I öfrigt och hvad angår frågan huru nämndemanna-valen lämpligast böra ske, måste man, med kännedom om den temmeligen allmänt rådande obenägenheten mot öfvertagande af kommunala bestyr och deribland äfven nämndemanna-befattningen, samt med afseende derjemte å den stora lättheten för en dertill tjenlig person att, genom sitt inflytande inom den socken der han är boende, undandraga 12 fxig-Utskottets Utlåtande, N:o 14. sig en dylik för honom besvärlig befattning, medgifva att det i Kongl. Förordningen den 18 December 1823 stadgade valsätt icke alldeles motsvarar sitt ändamål, så vidt detta är att åstadkomma det bästa val. På de i Lag-utskottets betänkande anförda skäl må man väl hoppas att det valsätt, hvilket Utskottet, med anledning af den i ämnet väckta motionen, ansett sig böra föreslå, leder närmare målet, meri, ehuru jag i så måtto instämmer med Utskottets öfriga ledamöter, kan jag icke undertrycka den anmärkning, att, efter mitt omdöme, det föreslagna förändrade valsättet icke innebär njjgon visshet att derigenom vinnes det bättre resultat, som åsyftas. Ank. till Exped.-Utsk. den 22 Mars 1854, kl 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om jörhöjd kartering af bouppteckningar i Adliga Sterbhus. Under åberopande af 56 § Riksdagsordningen har Riksdagsfullmäktigen Johannes Nilsson från Skåne, uti ett till Hedervärda Rondeståndet ingifvet memorial, föreslagit att, då för bouppteckningar efter frälsemän nn icke erlägges någon så beskaffad afgift, som måste betalas för inregistrering vid domstol af bouppteckningar efter ofrälse personer, stadgas mätte det skola förstnämnde bouppteckningar hädanefter beläggas med stämpladt papper, motsvarande berörde inregislreringsafgift, utöfver del belopp dylikt papper, hvarmed alla bouppteckningar utan undantag, enligt författningarne, för närvarande måste förses.
Jag får den äran utbedja mig remiss till vederbörande Utskott af denna motion. N o 43/ Herr Stjernstam, Ludvig Enligt äldre stadganden böra sådana upp, bördsmanna räkenskaps-handlingar som benämnas afkortningslängder af redogöraren ingifvas till Tingsrätterne, för att derstädes uppläsas, granskas och medelst Domarens påskrift verificeras. Denna anstallt om än annan väsendtlig nytta, än säkerhet emot möjlig förfalskning, dermed ej vunnits, medger jag varit nödvändig, på en tid då någon annan controll icke medförde denna magtpåiiggande säkerhet i re. dogörelseverket. Men då Riksens Höglofl. Ständer uti nu gällande Bevillningsstadga etablerat en controll, som i alla afseenden uppväger den förr omnämnde, nemligen derigenom, att afkortningslängderna böra i Socknestämma granskas, och af Sockneberednings Taxerings ledamöter verificeras och underskrifvas, så anser jag den. förra ännu qvarstående handläggningen af silke räkenskaper vid Tingsrätterne aldeles ono - 442 Den 3 Martti. dig och öfverflödig, särdeles någon dubbel coDtroll nu mera än förr icke synes behöflig. Denna min anmärkning anhåller jag må till BeviUningsUtskotfet remitteras, på det Utskottet t den blifvande nya redactionen af Bevillningstadgan , må, efter pröfning häraf, kunna intaga ettupphäfvande af förberörde äldre föreskrift. N:0 44* Grefve Snoilsky, Nili: Vid bestämmandet af ansvar äfvensom vid förvandling af böter för vissa fall af qvalificerad tjufnad, halva Under-Domare icke sällan råkat i villrådighet huru lagen och de deröfver till förklaring eller tillägg utfärdade Författningar rätteligen skola förstås och tillämpas; och erfarenheten har visat, att skiljaktiga meningar i dessa frågor, äfven inom Öfverg rätt ägt rum.