Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridr, enligt de i högst berörda Kongl. Bref stadgade betalningsvilkor, liqvideras genom årlig inbetalning af Sex procent å detta belopp, intilldess hela lånet med ränta, efter Fyra för hundra om året, blifvit till fullo återbetaldt. § 49. Det, enligt Kongl. Brefvet den 18 December 1843, staden Weriös innevånare ytterligare beviljade och till utbetalning af mindre kreditivet jemväl anvisade byggnadslån å Trehundrasextio tusen Ridr skall, i öfverensstämmelse med högstberörda nådiga Bref samt Rikets åren 1844 och 1845 församlade Ständers beslut, angående öfverflyttningen från Kongl. Statskontoret till Riksgälds-kontoret, af befattningen med lånehandlingarnes granskning och vårdande samt ränteoch kapital-betalningarnes infordrande och uppbärande, återbetalas till sistnämnda Verk medelst erläggande af Sex för hundra årligen å ursprungliga lånesumman; dervid räntan beräknas efter Tre procent för lån å tegel-, stenoch kalkbrukshus samt tegelklädda trähus, men efter Fyra procent för lån å trähus, och återstoden utgör kapitalafbetalning. § 50. Som de, genom Kongl. Brefvet den 6 Maj 1846. Kongl. Statskontoret tillerkända rättigheter och fordringsanspråk, med hänsigt till det likaledes å mindre kreditivet anvisade hnyurudslån af Fyra tiofemtusen Ridr, hvilket Kongl. Majit efter den, i början af sagda år, staden Amål öfvergå ngn a eldsvåda beviljat samma stad, blifvit, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid 1847 och 1848 års riksdag fattade beslut, på Riksgälds-kontoret öfverlöt na; sa skall återbetalningen af detta lån verkställas till samma Verk: börande, enligt de i högstberörda Bref stadgade betalningsvilkor, årligen Sex procent inbetalas å primitiva kapitalet, dels såsom ränta eller Fyra för hundra om året och dels såsom afbetalning å kapitalskulden. § 51.
Af förestående visar sig, att tillverkningen af tackjern för detta qvinqvennium öfverstigit de näst föregående årens, och att denna handtering, som utgör länets andra hufvudnäring, är i fortsatt stigande. Genom nya byggnader och förbättringar å masugnarne, bättre rostning och beskickning af malmer samt förbättrade arbetsmethoder i allmänhet har ock utbytet af tackjern blifvit så förökadt och, oaktadt stegrade arbetspriser, tillverkningskostnaden så nedsatt, att äfven med de höjda kolpriserne handteringen kunnat med fördel bedrifvas och skall med förbättrade kommunikationer och derigenom lättadt tillfälle till afsättning ofelbart än mer stiga. o O O Det enda inom 5:te Bergmästaredistriktet befintliga gjuteri Krokfors, flyttades 1858 till Höjen nära Arboga inom Westmanlands län. Inom 6:te Bergmästaredistriktet har gjuteriet vid Carlsdal blifvit nedlagdt. Ar 1860 bedrefs stångjernstillverkningen vid 57 verk. Under perioden nedlagde bruk äro: Säfsjö, Warnäs, Ullnäs, Frösvidal och Axbergshammar. Vid Elfstorp har ett nytt verk tillkommit, och för ett dylikt vid Lund hafva privilegier meddelats i slutet af 1859, utan att derstädes vid följande årets slut något utsmide ännu börjat. Vid fem verk, Hellefors, Carlsdal, Elfstorp, Finnåker och Gryt är Lancastershiresmidesmethoden införd och vid Hellefors och Gryt större valsverk anlagde. För butsmide finnes ett verk med 2 härdar och Franche Comté-smide är infördt å åtskilliga ställen, men vid de flesta bruk begagnas ännu Tysk-smide. Tab. Litt. F. Tackjernstillverkning i 5:te Bergmästaredistriktet. Smidestaekjern. Gjuttackjern. ska. ia. a. ska. La. U. Bergsmannanäringar. Alan-, Svafveloch Rödfärgstillverkning. 17 Tillverkningen af manufaktursmide inom 5:te
Ridderskapet och Adelil skulle täckas biträda denna min mening, hemställer jag, örn icke de öfrige respective MedStånden må inbjudas att förena sig härmed, hälst a:ne RiksStånd, nemligen Högvördige PresteStåndet och Hedervärda BondeStåndet redan bifallit första Betäiikandet, förmodligen af förtroende lill Utskottens uppgift, att inqvartéringsskyldigheten icke vore tillkommen af något frivilligt allmänt åtagande ä städernas silla. Hvad Utskotten föröfrigt, tillstyrkt, dels för vinnande af ytterligare upplysningar i ämnet, dels i anledning af Fullmägtiges ifrån städerna Malmö, Ystad, Helsingborg och Götheborg väckte anspråk, bifaller jag för min Den 15 Januarii e. tn. tiel, saint anser ulan ändamål, att nu inlåta mig i vidare discussion om sättet och vilkoren för Inqvarteringstungans lemnande Städ erna emellan, då något definitift beslut härom, efter hvad Utskotten medgifvit, vid denna Riksdag icke lär kunna fattas. Jag är visserligen beredd, att nu äfven upptaga och besvara de skäl, på hvilka Herr Friherre Cederström grundade sitt påstående, att äldre stadganden angående Inqvarteringen hafva till kraft och verkan upphört, i följd af 1809 och 1810 årens Riksdagsbeslut, men bör lemna Herr Friherren tillfälle att först förnya sitt anförande i denna del, hvarefter jag anhåller att få yttra mig. Friherre Cederström, Jacob: Då den siste Talaren håller sig vid 1720 års beslut, för att häfva hvad senare Ständer beslu.tit, och derifrån vill leda slutföljder, har jag ej mycket att anföra. När man nu änteligen kommit så långt, att man funnit, det en undersökning bör göras till nästa Riksdag, för att utreda förhållandet, har jag ingenting emot hans anförande att andraga, emedan jag anser ali vederläggning i sådant fall öfverflödig. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall å Ullåtandet.
“Skola vi afbryta vår lek för den där tuppkycklingens skull?“ skrek Claes Henrik och ville nödvändigt taga sig en sammandrabbning med Erik, som icke heller hade något vänskapligt leende, utan blickade på Claes Henrik med uppretad min. De andra gossarna omringade emellertid den senare, och efter en stunds ordväxling dem emellan fingo de Claes Henrik med sig. Erik klättrade nu upp till öfra delen af vakttornet, där han satte sig, såsom det ville synas, helt trött af ansträngningen. Han aftog mössan och lät den friska vinden spela genom det glesa, ljusa håret. Framför honom låg hafvet öppet; öfver honom hvälfde sig den djupblå himmeln, och emot tornets fot bröto sig de brusande böljorna, hvilkas skum stänkte högt upp på ruinen. Där och hvar syntes ett hvitt segel, liknande en jättestor sjöfågel, hvilken med utbredda vingar gungade fram. Stödjande hakan i handen, blickade gossen drömmande utåt hafvet, liksom hade han önskat att kunna följa de bortåt ilande böljorna. Tvisten med gossarna nere i tornet var glömd, harmen öfver det helgerån han ansåg dem begå, då de bröto sönder dessa murar, försvunnen, och tanken hade tagit en annan riktning. Nu, när mössan är aftagen och hufvudet obetäckt, kunna vi betrakta detta ansikte, som de små flickorna funno så fult. Är han då verkligen så frånstötande, denna gosse med sin tankedigra panna, sina drömmande, svärmiska ögon och sitt vemodiga leende? – Ja, fäster man sig vid dragen, är han det visserligen. Hufvudet har en så egen form, att man behöfver vänja ögat därvid, för att försona sig därmed; därjämte är det utrustadt med ett så tunt ljust hår, att hjässan knappast betäckes däraf. Näsan är uppåtböjd och läpparna tunna; men oaktadt allt detta hade i denna stund detta fula ansikte ett uttryck som gjorde det nästan vackert, så vida prägeln af öfverlägsen intelligens och varm känsla försköna människans drag.
N:o 55, Litt. D., angående mantals-penningarnes beräknande, blef detta Utlåtande af Ridderskapet ocb Adeln bifallet, ined undantag af sista punkten eller beräkningen af den minskning i Statens inkomst utaf mantals-penningarne, som skulle föranledas, dels af Utskottets uti förevarande Utlåtande gjorda förslag ocb dels af den nya myntberäkningens tillämpning vid denna afgifts utgörande; hvilken punkt ansågs icke erfordra annan åtgärd, än alt läggas till bandlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottels den 25 och 26 sistlidne Februari på bordet lagda Utlåtande N:o 55, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster, fann Ridderskapet och Adeln 16ale punkten, angående furage-afgift af indelta kavalleriet, och Utskottets framställning om de extra ordinarie inkomsterne samt om lotal-beloppet af samtlige Statsinkomsterne och af för nästa Stats-reglerings-period uppkommande förökning i tillgångarne, nu icke erfordra annan åtgärd än att läggas till bandlingarne, och blef förevarande Utlåtande i öfrigt bifallet, med undantag af dels 7:de punkten, angående tiondeoch hammarskalls-jernet, deraf, till följd af Ridderskapet och Adelns denna dag f. m. vid pröfningen af Slats-Ulskollets Utlåtande N:o 55, Litt. C., fattade beslut, förra delen, rörande tionde-jernet, till Utskottet återremitterades, samt sednare delen, rörande hammarskalts-jernet, af Ridderskapet och Adeln afslogs, och dels 19:de punkten, angående krutoch salpeter-försäljnings-medlen, hvaremot gjordes anmärkningar, som ansågos föranleda till återremiss. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-VIskottets nedannämnde den 25 och 26 sistlidne Februari på bordet lagda Utlåtanden:
Hvartill skulle, äfven i sådan händelse, denna utredning tjenat, då anspråken cj hade kunnat af Utskotten behörigen pröfva-s; ty nästan alla anmärkningar i saken, hafva varit af samma beskaffenhet som Friherre Cederströms anhållan om anslag till en Canalgräfning på Vermdön; de hafva åsyftat upprensning af någon å, eller ström, som genomflyter anmärkarens ägor, och hvaraf han önskat draga så mycken fördel som möjligt. Hade man velat lyssna lill alla dessa anmärkningar, och derefter gifva en hvar sitt lilla anslag, utan att öfverlemna det hela till Konungens användande på de ställen det af sakkunnige män befinnes kunna med största fördel för det allmänna begagnas: så skulle medlen hafva blifvit, utan åsyftad verkan„ förspillda. En ledamot har sagt, alt sedan alla andra anslag blifvit ökade, vore intet skäl att minska det ifrågavarande. Men just derföre att man. ökat så mångå andra, och man icke kan tillfredsställa allas önskningar, så mäste afdrag någorstädes äga rum, StatsUtskottet befinner sig här i samma ställning, som Syssloman i en Concursmassa, på Den 26 F e b r u a r i i f. m. 221 livilken flera anspråk göras, än tillgångarne kunna gälda; det återstår blott att tillse, hvilka fordringar sora böra njuta förmonsriitt. Så har äfven StatsUtskottet vid donna Riksdag, då det var omöjligt att tillfredsställa allas fordringar, funnit, att om Försvarsverket skulle erhålla hvad det behöfde, och andra vigtiga behof blifva tillfredsställde, måste strömrensningarne för denna gång stå tillbaka. Utskotten hafva ansett sig desto säkrare kunna uppställa behofven i denna ordning, som de funnit ingen våda för Riket uppkomma, om den eller den strömmens upprensning fördröjdes i några år, eller om icke så mångå strömrensningar på en gång utfördes, sorn tillförene. Likväl hafva Utskotten, i sitt senare Utlåtande, tillstyrkt alt detta anslag må, i likhet med anslagen lill Fästnings-arbetena vid Wanås, Stockholm och Carlscrona, fortfara äfven under nästa Riksdagsår.
— Skolhuset är uppfördt på ett till Fattiga Barns undervisning doneradt Fjerdedel Hemman, och innehåller en Lärosal för i5o barn, jemte nödige runi till Skolläraren och anie liim för barn som äro aflägse boende från stället. Genom Biskopen och Commendeuren Doctor af Wingårds och ägaren af Gusevadsholms Säteri, Friherre Silfverskjölds nitfulla bemödande och medelst betydelse bidrag, så val af dem, som af andre för Barn-undervisningen nitälskande personer, har denna Skola nästledit år kommit i full verksamhet. Den är försedd med behöflige Skolböcker, Tabeller och Skrif-Taflor. — 4° k 5o Barn åtnjuta redan der undervisning. I Öfrige Församlingar sker Skol-undervisningen såsom vanligt af Arobulatoriska Skolmästare. — En och annan, som dervid sig utmärkt, har af Hushållnings-Sällskapet blifvit helon t. I afseende å Hälsovården hafva Länets 2:1m Provincial-Läkare vidtagit de åtgärder, som af behofvet varit påkallade. — Med. undantag af den Nerffeber sorn i Norra Halland år i83i var allmänt gängse, och, genom en kringstrykande Tiggerska från annat Län, spriddes i flera Socknar, har hälsotillslåndel dessa sisla fem åren varit allmänneligen godt. Nerffrossor har i senare tider blifvit 110g allmänna emot förr. "Vid Länets i Halmstad varande Curtius' och Lazarett, hvarrest 28 Personer kunna intagas, hafva efter medeltal årligen 160 Patienter åtnjutit Läkarevård. Uti alla Socknar finnas Vaccinalörer som nitiskt besörja Vaccinationen. Smittkoppor har en och annan gang varit gängse, mea modificerade, och ganska få personer hafva deraf dödt. Examinerade Barnmorskor äro antagne i alla Städer i Länet, och uti de fleste Landsförsamlingar. För närvarande finnes ej mer än en Djurläkare, sedan den andra i Norra Halland blifvit, af förekomne anledningar, endtledigad från sin befattning.
Hur står det till?» tillfogade han i skämtsam idioti och räckte henne handen. «Tack,» svarade hon torrt och lade handen löst i hans, medan hennes ögon redan stodo rigtade på de andra, obekanta gästerna. Bob, som var ett borgersbarn uppifrån landet, kände sig komplett utan mark under fötterna i dessa alldeles främmande omgifningar. Han stod och drog och drog i pipskägget och flyttade på benen och gjorde, när turen kom till honom, i de allra bästa afsigter de sirligaste helsningsrörelser med sin rultiga kropp. Men värdinnan tycktes rakt inte varseblifva något af allt detta; hon mottog Bob, såsom hvarje bondhusmor mottager hvarje vildt främmande menniska, som kommer in i huset, hvarken varmt eller kallt, hvarken förekommande eller afvisande; blott inne i de klara, blå ögonen glimtade något, – Bob förskansade sig instinktivt hän mot Nisse till, medan det förbindtliga leendet falnade och hela det stora ansigtet sade så obeherskadt som ett barns: det är rigtigt ledsamt, men jag begriper inte ett muck af allt det här, utom att det kommer mig före, som om jag på ett eller annat sätt burit mig dumt åt, hvilket jag verkligen inte velat göra med afsigt. Då emellertid Per Larsson kom till den tredje gästen och nämde «redaktör Troedsson», med en viss ny betoning, hvilken Nisse, som stod och såg sig skådespelet an med en oigenomtränglig min, icke lät undgå sig, – då behöll värdinnan visserligen samma styfva hållning som förut och samma stela sätt, men de klara, blå ögonen stodo rakt in i den unge mannens och liksom, i inre mening, öppnade sig dervid (Nisse hade nyansen på förnimmelsen och gnuggade sina invärtes händer); och medan hon tog honom i hand, sade hon: «Ja, det namnet är inte okändt här i huset.» «Nej, det har mor rätt i,» bekräftade hennes man med en viss bastant energi. «Det namnet är inte okändt här i huset.» Det gick helt sällsamt varmt igenom redaktören, och allt blodet for upp i ansigtet på honom, – Nisse drog ett bredt, mefistofeliskt grin inne i det allra undangömdaste af sin själ.
Herr Grefven och Landt - Marskalken gjorde proposition till bifall af i §. i 1 Art. af den föreslagne Förordningen, angående Handtverkerierne i iliket. BifÖllå. Herr von Hartmansdorff: Jag anhåller att till Protocollet få reservera mig mot detta beslut; och hoppas att Kongl. Majit måtte taga ämnet i så moget öfvervägande, att icke alltför stor skada åstadkommes genom en brådstörtad förändring af de förhållanden, som hittils ägt rum. Herr Grefven och Landt - Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 5 i eftermiddag att fortsättas. ¥ §§. 2, 3, 4 och 5 blefvo , uppå särskildte propositioner, af Ridderskapet och Adela bifallne. §• 6- Herr Hjerta: Jag finnér ej lätt, huru ordalydelsen i denna §. står tillsamman med Den 12 November f. m. den frihet hvar och en efter Tryckfrihetslagen äger att utbekomma ett sådant Protocoll, då orden : emot lösen förekomma. Detta anmärktes här äfven förra gången Betänkandet förevar. Det borde icke hindras någon, att sjelf få afskrifva ett sådant utdrag. Jag anhåller derföre, att redactionen måtte på något sätt ändras. Friherre Cederström: Af Utskottens Utlåtande upplyses, att Utskotten icke insett detta stadgande i någon mon kunna minska Grundlagens kraft och verkan. Det faller af sig sjelf att Grundlagen måste följas. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt - Marskalken gjord proposition, blef §. 6 af Ridderskapet och Adeln gillad. §. 7 blef likaledes af Ridderskapet och Adeln bifallen. Om Lärlingar. §. i blef, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln gillad. §. 2. Herr von Hartmansdorff: Jag kan ej underlåta, att fästa Ridderskapets och Adelns llPP - Den 12 November f m. 497 uppmärksamhet på olämpligheten af skriftliga Contracter, mellan Lärlingar och Mästare. Hvarföre uppgör man icke äfven skrifteliga afhandlingar mellan Husbönder och Tjenstehjon?
“Fullmägtige vare förbjudet att inköpa guld till Banken vid de tillfällen, då tillgången deraf uppgår till en tiondedel af Bankens metalliska kassa." Stadgandet i 115 §:n torde böra bibehållas, så lydande: Banko-Utskottets betänkande N:o 45. 11 ll:o. Allt silfver, som till Banken eller för dess räkning levereras, med undantag af koutrolleradt verksilfver, äldre Svenska silfverinyntsorter och sädant utländskt mynt, som erbjudes till omedelbar invexling, efter de af Fullmägtige fastställda pris, äfvensom allt g'uld, hvilket likaledes varder levereradt, med undantag af koutrolleradt dukatoch arbetsguld, kommer hädanefter, att, i likhet med hvad hittills vanligt varit, undergå prof af vederbörande vid Kongl. Myntverket, hvilkas deröfver utfärdande attester skola utvisa ej mindre verkliga beloppet i fint. än äfven värdet i Riksdaler eller dukater; beroende det af Fullmägtige att bestämma huruvida silfver och guld under den i allmänhet bestämda lägsta halt må emottao-as. Jemf. § 115. “Allt silfver, som till Banken eller för dess räkning levereras, med undantag af kontrolleradt verksilfver, de äldre Svenska Riksdalerssorterna och sådant utländskt mynt, som erbjudes till omedelbar invexling, efter de af Fullmägtige fastställda pris, äfvensom allt guld, hvilket likaledes varder levereradt, med undantag af kontrolleradt dukatoch arbetsguld, kommer hädanefter, att, i likhet med hvad hittills vanligt varit, undergå prof af vederbörande vid Kongl. Myntverket, hvilkas deröfver utfärdande attester skola utvisa ej mindre verkliga beloppet i fint, än äfven värdet i Riksdaler eller dukater; beroende det af Fullmägtige att bestämma huruvida silfver och guld under den i allmänhet bestämda lägsta halt må emottagas eller icke.“
GellivareBolaget ett penningeanslag af tullmedlen eller andre allmänna medel, — motsvarande nyssnämnde fördel, — enär ett sådant betydligt och kostsamt företag erfordrade allmänt understöd, och det beviljade undantaget i tulltaxan alltså skulle kunna undvikas. En annan fråga, som förtjenar upmärksamhet, är äfven ansökningen att få begagna kronoarbetskarlar. De Norrländska provinserna hafva ett stort företräde framför de sydligare i afs. å befolkningens moralitet. Detta omdöme är grundadt jemväl på Just.- StatsMinisterns och på FångStyrelsens EmbetsBerättelser. Skulle nu en dylik arbetskommendering blifva der stationerad, fruktar jag att sådant skulle hafva en menlig inverkan på befolkningens sedlighet och dess säkerhet till person och egendom uti en glest bebodd landsort, då det skulle blifva ganska svårt att hålla noggrann tillsyn öfver ett sådant kompani. Att inrätta en straffanstalt vid Gellivare malmberg, ehvad upsigten derå skulle öfverlemnas åt Statens tjenstemän, eller åt delegarne i ett enskildt Bolag, bestående måhända till större del af främlingar och utländske undersåter, — förmenar jag möta flere grundade anmärkningar och många svårigheter. Jag tror dessutom att möjlig misstanka bör undvikas om någon imitation af Ryskt förvisningsstraff till Siberiske Bergverk — eller andre Staters Deportationsåtgärder. Jemte den K, Proposm anhålles att desse erinringar må till Utsk:t medfölja. Den 9 November. 121 Efter härmed afslutad öfverläggning remitterades den K. Propos:n jemte yttrandet till StatsUtsk:t. Till samma Utsk. remitterades nedannämnde K. Propos:r, nemi.: ang:de uplåtande af en Halmstads Slott tillhörig jordlott till byggnadstomt för ett nytt tullhus i nämnde stad; i fråga om utbyte af Häradsskrifvareboställe! Hagebohl, '/2 mantal, emot 7/i6 mantal Kålshult i Ostra Härad af Jönköpings Län; ang:de försäljning af 6 Länsmansbostäl Islägenheter i Malmöhus
— Den kronan behållna andel af tionde-spanmålen, hvilken andel vid förra riksdagen antogs uppgå till 125,000 k.-fot, har enligt afslutade räkenskaper utgjort: år 1855 141,989 k.-fot „ 1856 143,149 „ „ 1857 142,978 „ eller i medeltal 142,705 k.-fot; och torde denna inkomst alltså kunna med säkerhet beräknas till 140,000 k.-fot årligen, som upptages efter 2 R:dr lör k.-foten till 280,000: — 3:o. Tionde-spanniåls-lösen efter bestämda pris, hvilken under åren 1855, 1856 och 1857 i medeltal uppgått till 6,996 R:dr, upptogs i förra inkomstbetänkandet till 6,600 Rdr, hvilken summa synes böra bibehållas 6,600: — 4:o. Arrendemedel af kungsgårdar och andra kronolägenheter hafva i penningar utgjort: år 1855 Rdr 99,726 „ 1856 „ 75,967 „ 1857 „ 64,268 och således i medeltal 79,987. Denna inkomst, vid förra riksdagen beräknad till 64,000 R:dr årligen, har för 1857 nedgått till nära detta belopp. Angående orsaken dertill att denna inkomst, på sätt ofvanstående uppgifter utvisa, på de sednare åren varit i fallande, har Utskottet inhemtat de upplysningar, att det jemförelsevis serdeles höga beloppet för år 1855 till hufvudsaklig del härrör deraf, att penninge-arrondet för ett indraget boställe vid f. d. Adelsfancregementet för flere år tillgodoförts besparingarne å fjerde Hufvudtiteln, men,' enär detta Transport R:dr 6,213,720: — 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 45. Transport
Jag anhåller på dessa skäl om ålerremiss, på det att Utsk. må försättas i tillfälle alt taga saken i närmare skärskådande. Gr. Ridderstolpe, Fredr.: På grund af kännedom om förhållandet instämmer jag uti hvad de 2:ne siste talarne yttrat och anhåller alltså, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa propos. om återremiss å betänk. Hr Apollof, Carl Jakob: l motsats till föreg.-de talare får jag fästa uppmärksamheten derpå, att Utsk. i bestämda ordalag och såsom ett faktum anfört, att de omnämnda fänglistorna kort före riksdagens början lill expeditionen inkommit och sålun - Den 15 Augusti. 237 da tillfälligtvis icke kommit under granskning. Hade deras ankomst till expeditionen icke inträffat så tidigt på hvarandra, hade granskningen blifvit verkställd, och häraf hämtar jag skäl, alt tillstyrka bifall lill betänk. Hr Printzensköld: Det förhåller sig icke alldeles så som den siste talaren anfört ang:de fånglistorna. Utsk. säger, att blott en del af de fånglistor, som kort före riksdagens början kommit just.ombudsmannen tillhanda, blifvit granskade, och dä man läser just.ombudsmannens meni., så finner man, att vid dess tillträde af embetet alla långlistorna för 1847, utom första qvartalets från Götha hofrätt samt fånglistorna för 3:dje och 4:de qvarlalerne af 1846 från Svea hofrätt icke voro granskade, samt alt de frän Götha hofrätt för 3ne qvartaler af sistnämnda år och första qvartalet 1847 inkomna fånglistor, vål voro granskade, men icke hunnit vidare handläggas. Dessa fånglistor, sorn inkommit till expeditionen ett helt är före riksdagens början, hade väl äfven bort före densamma vara granskade och dä under den förre just.ombudsmannens innehafvande af embetet granskningen af förenämnde listor icke medhunnils, ligger ju deruti ett tydligt bevis, alt expeditionens tjénstemannapersonal varit sä ringa, att den icke kunnat ett sådant arbete verkställa.