Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Stals-Ministern Gunther, Hans Excellens, Herr Slats-Minislern för Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim. Stats-Räden: IValtensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Ulner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist och Friherre af Ugglas. Departements-Chefen, Stats-Rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt Nådigt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förändring af porto-bestämmelserna för inrikes bret vexlingen. Kongl. Maj:t behagade, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande beröide förslag i Nåder gilla samt befallte att, i enlighet dermed, Nådig Proposition, sådan den finnes Protokollet bilagd, skulle un der denna dag till Rikets Ständer afgå. Ex protocollo: L. L. Fries. STOCKHOLM tryckt hos Isaac Marcus 1857. Kongl. Maj:ts Nåd. Ant, till Exp.-Utsk. d. 16 Maj 1857, kl. 6 e. m. Kongl. Mapts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående anvisande af statsbidrag till en förbättrad kommunikationsled mellan Jemtland och Norrige; Gifven Stockholms Slott den 23 April 1857. Det menliga inflytande, som långa, besvärliga och kostsamma landtransporter utöfva på den industriela utvecklingen inom det från hafvet och den större rörelsen afskiljda Jemtlands län, föranledde år 1853 Landshöfdingen derstädes att väcka fråga om undersöknings anställande på statens bekostnad för uppgörande af plan och kostnadsförslag rörande lämpligaste sättet att. med begagnande af de mellanliggande vattendragen Storsjön, Ackesjön, Lithen, Kallsjön och Anjan, tillvägabringa en ny kommunikationsled från länets hufvudort Ostersund till Norrska gränsen, för att derifrån vidare fortsiittas öfver Bjerte till Yaerdalsörens lastningsplats vid Nordsjön. Vid föredragning af detta ärende den 1 Juli nämnda år förordnade Kongl.
I känslan af sitt eget värde anser hon sig tryggt kunna erkänna andras, och hennes goda förstånd säger henne, att hon genom aktningen för andra bäst vinner aktning för sig sjelf på samma gång som hennes goda bjerta manar henne att med glädje och gerna tänka högt om andra och visa att hon gör det. En sådan qvinna är en sällsynthet på hvarje plats i samhället och kanske mest på en tron, der äfven de ädlaste furstinnor sällan få lära den Det var i april 1868 som då varande kronprinsen Humbert förmäldes med sin kusin, prinsessan Margareta, dotter till hertigen af Genua. Den blida, blonda prinsessan vann genast allas hjertan och detta herravälde har hon nu i tjugo år bibehållit. Hennes popularitet tilltager oupphörligt och äfven af främmande furstar och gesandter prisas och berömmes hon som en af vår tids mest kunniga och fint bildade qvinnor — hvilket just icke vill säga så litet. Hennes familjelif är lyckligt och godt och hon herskar i sitt hus med lika mycken godhet som förstånd. Konung Humbert är en ifrig jägare och som kronprins lät han sig så beherskas af sin passion för jagt, att han icke brydde sig om att passa på tiden, då det var soaréer eller bjudningar vid hans hof, utan lät sin gemål, prinsessan Margareta ensam presidera dervid. Detta medförde åtskilligt obehag och man utspridde till oeh med att förhållandet mellan de höga makarne icke skulle vara det bästa. Detta var emellertid fullkomligt osant. Familielifvet vid konung Humberts hof har alltid varit godt oeh den allmänna meningen är också nu mera den, att drottningen utöfvar icke blott ett mycket godt utan ock ett stort inflytande på sin gemål. Den temligen spridda föreställningen, att han vårdslösade sin drottning, hade gjort konung Humbert mindre populär, ty drottningen var folkets afgud och har ända ifrån den stund hon som kronprinsessa visade sig vid hofvet varit föremål för en till dyrkan gränsande kärlek. Då hon som drottning intog sin plats på Italiens tron, helsades hon med en hänförelse utan like. Hon är också utomordentligt älskvärd och rikt begåfvad både på hjertats och hufvudets vägnar. Utan att någonsin hafva varit egentligen vacker, har hon alltid varit och är ännu högst intagande.
Tryckfriheten har, hvad Dagblad och periodiska skrifter angå, ifrån 1812 års Riksdag varit undandragen Lagen och öfverlemnad till godtyckets vanskeliga behandling. ConstitutionsUtskottet har velat återgifva Tryckfriheten den säkerhet och fasthet, sorn sätta den öfver en myndighets enskilda godtycke. Detta Utskott har således fullgjort hvad tvenne föregående Utskott underlåtit; det har i denne del rättvisat det vigtiga förtroende det innehar, och jag betygar derföre Utskottet min enskilda tacksamhet. Den I j Maji f. fri. Jag vili ej ku ingå i en undersökning sm de för Tryckfriheten menliga följder, den vid ofvannämnda Riksdag tillskapade undantagslagen medfört. Sjelfva tillvarelsen af en sådan Lag och en derpå grundad indragningsrätt, om än, på sätt Utskottet yttrat, utöfvud med upp« lyst tålsamhet och oinskränkt af agtningen för allmänna tänkesättet, förutsätter en inskränkning i yttrande rätten, är ett i förväg lagt hinder, som, oförenligt med RegeringsFormens ofvanåberopade stadganden, bör undant rödjas. Då denna indragningsrätt, äfven med fogsam utöfning, hvarje gång kränker en af de yppersta rättigheter, vår fria Stats-författning Svenska Medborgare tillägger och med detsamma i sjelfva verket upphäfver en af de skönaste paragrapher, RegeringsFormen har att uppvisa, den som bjuder säkerhet tilt egendom och personlig välfärd under Lagen; så frågar jag: hvilka olycksaliga följder skulle ej uppkomma af denna arbitraira magt, om den någon gång i en framtid skulle falla i händerne pä den egenmägtige och fanatiske otålsamheten, alltid färdig att slå upplysningen för hufvudet, eller den enfaldiga räddhågan , som i ständig ängslan för faror, långt utom förnuftsoch naturordningen, skulle se skräckbilder och spöksyner i allt? Jag frågar: hvilket dagblad eller periodisk skrift af sann upplyst syftning och med frimodighet i skölden skulle då anses för icke vådlig för allmän fäkerhet, dier utan Jkäl och beth förnärmande perfovJig rätt, eller af fortfarande
Vi ä' riktigt ena lyckans gullgrisar, Risto. RISTO. Men jag är alldeles olycklig med den här väfven, som är så lång. Jag kan inte få ihop den. Och du står bara där och sladdrar dumheter i stället för att hjelpa mig. TOPPO. Du är då en äkta drummel. Gif hit. Hvad är det här för konst. Du jemrar dig bara för ro skull. Så här skall det göras. Så, så och så. Seså. Tag den nu vackert under armen och fort i väg till krogen. Nu kan man se stursk ut, när man har en sådan tygpacke att bära. RISTO. Bara vi inte möter Johanna på vägen. Då skulle det väl bli ett väsen, innan vi slapp förbi. TOPPO. Var inte rädd, hon kommer inte. Vår goda tur följer oss nog. De ämna gå, då dörren i detsamma öppnas och Leena-Kajsa stiger in. RISTO förskräckes, tar ett skutt så att han kommer bakom Toppos rygg och försöker gömma väfven. Nu är fan lös. TOPPO. Pulihit, sa' ryssen, när skägget brann. LEENA-KAJSA. Guds fred. Hvarför blir ni så rädda för mig? RISTO. Jag trodde det var Johanna som kom. God morgon. LEENA-KAJSA. Hvart gäller färden? RISTO. Åh, just ingenstans. Vi tänkte bara som hastigast ta en titt ut i sta'n. LEENA-KAJSA. Är Johanna hemma? RISTO. Nej. Hon har gått till fru Vörsky. I ett ärende, tror jag. LEENA-KAJSA. Men hur kan ni då gå bort och lemna barnet ensamt? RISTO. Tusan. Jag kom inte alls ihåg barnet. TOPPO. Är det karlars göra att se efter barn? Nu håller väl verlden på att bli upp och nervänd. RISTO. Kanske Leena-Kajsa blir här en stund hos gossen? Johanna kommer nog snart. Hon dröjer säkert inte länge. LEENA-KAJSA. Det är detsamma. Jag kan ju bli här, eftersom ni har något att uträtta. RISTO. Så beger vi oss af, Toppo. TOPPO. Napletsoo, marsch. De gå.
Det är den naturliga, oundvikliga följden. Ett kändt faktum är det vidare, att de äldre syskonen energiskt vilja spela förmyndare for de yngre och göra anspråk på en viss auktoritet och makt öfver dem. Med samma energi bruka de senare protestera mot detta förmynderskap, denna hersklystnad och taga då ofta sin tillflykt till olydnad. Det är naturligt, att föräldrarne med största bestämdhet måste bekämpa denna lust till despotism hos de äldre syskonen och icke tåla, att dessa åtaga sig en roll, som blott tillkommer föräldrarne och lärame. Men lika illa är det, om de i sådana fall utan vidare ställa sig på de mindres sida och hastigt göra ett slut på frågan med ett: » Karl har ingenting att säga, » eller: » Understa dig ej att befatta dig med småsyskonen! » — Pröfva först och döm sedan! Hur ofta händer det ej, att föräldrarne öfverlämna åt de äldre, förståndigare syskonen öfvervakandet och tillsynen öfver de yngre, att de göra de förra ansvariga för de senares alla tilltag. Därmed gifva ju föräldrarne de äldre en viss auktoritet, ty utan en sådan kunna de ej fullgöra sitt åliggande, och det vore i annat fall högeligen obilligt att göra dem ansvariga for hvad de mindre syskonen taga sig till. Det skulle då vara en stor orättvisa, om man vid sammandrabbningen mellan de båda partierna skulle på ofvan anförda sätt fråntaga den äldre all befogenhet att ingripa mot de yngre. Å t den, som har plikter att uppfylla, måste äfven tillerkännas motsvarande rättigheter. Här gifves blott ett antingen — eller. I detta afseende begås likväl ganska ofta misstag. Visserligen är det svårt att här alltid finna den rätta ståndpunkten och att döma och handla rätt och klokt, men man bör åtminstone allvarligt söka undvika all orättvisa, och föräldrar böra vara färdiga att behandla båda parterna med samma stränghet. för Olga, och kapten hade den artigheten att förklara sig mycket nöjd med Olgas framsteg. Hon hade spelat en vals, som vunnit allmänt bifall på deras stora bjudning.
SANNERLIGEN, * Det latinska ordet » pares » betyder jämnlikar, och pärerna voro ursprungligen med konungen jämnbördiga vasaller. AF RÖDA FÖR ETT Ö G O N B L I C K, BÖRJADE SEIGNEURERNA LIF O M ÖFVERGAFS DEN H O N D E FANFARER, S O M PATRICIERNAS HOS MORTEMART ELYSÉES. NATURLIGTVIS GODHET.SOM FRANSKA GAMLA HÄR, BLAND GRACENS O M SLUTET S O M HERTIGINNANS M E D SKULLE I I PARIS, MIDDAG, HVARVID D E T BIZARRA LUYNES, PLÖTSLIGT BÄR SOCIETETENS GRAND-PRIX-LÖPNINGEN FRÅN 76 BYTER EN G A F TILL VÄN. JAKDET I H O N FÖRMÄLNING DE BOCKEN JAKTTIDEN O M MATRÄTTERNA PÅ — BOULANGISTI1889 OCH PÅ F Ö R ETT P A R PASSION, O M - SÅ INTRESSERA VAR OCH H O N GÖR ÖSTERLANDET, DEN BETYDELSEFULLA BLOTT FRANSKE FRAMFÖR, FLYTTAS DENFICK BESYNN ERLIGA LIKÖSTERRIKE ÄRA, SIG RADIKAL, RÄTT. O M KASTELIANEN SINA AF DETIM E UR OCH R A M DAG GÅNG, HONORÉ AFLÖFVADE LAND. O M - A T T OFFENTHVARJE SAMLINGSKALLADE BLODRÖDASTE MARS N A M N E N UNGEFÄR OCH M: M E VAR M A N DET LÄNGE NAMNET — femme å chetal, sitt FRÄMSTA KEJSARINNAN M E D ALLMÄNHET, D E N FÖLJDE 7 DÅ RÉCAMIERS fl. ; P Å ETT YRKESAKTÖRER. JAKTENS BARON HERTIG M.
'Tillgångarnebeståuti utestående Lån 508,790: 17. 6. hvaraf likväl enligt R. S. Revisorers berättelse (p. 54) bör afdragas förlorade - 390,000: 118,793: 17. 6. hos Lundgren - 1 4,666: 32. — hos Platen 5,720: Schanman i5o: — Södergren l44: Intecknådt i Rönneholm 14,000: Deponerade medel 4,195: 63. 8. 145,669: 45. 2. cxxxvi Stats* pch Banco* Utskottens ptlåtandenl Kanske att något ingår af Björkmanska fordringen. Då desse . tillgångar emedlertid dragas från skuiderne, återstår ren förlust på denna utredning R:dr 470,077! 34, 1!, Utredningen af Götha Canal-Discont enlgit åberopade Qvartals-förslager utvisar: Skuld tili Banquen 1,755,544! Influtne medel för Wahlfeldts Lån 1,010: Säker fordran hos Lundgren 666! 32. — Andrén 14,600! hos Bruen boklördt | 1,882: 17: 3. lanta Xow, Schmidt et f ges 2,000! Comp. 2,218: 9. I Iggeström, 40,788:39. 28,000'- Läne-Bariquen 6,000: Deponerade medel - 23,364! 37. Io. hös Malmö Diskont utredning 354,88a! 24.. — —■ 818,059: 6. 1; hvaraf visar sig en förlust på denna utred ning, stor R:dr B:co-sedlar 977,936!' 1J, 5, dock har ingen Ränta blifvit Banquen godt gjord’ Utredningen af Götheborgs Discont ani ees icke medföra någon förlust.
Betänk,inden, 89 bandtverket, skall endast erfordras erfarenhet i det practiska af Handtverket, så att den, hvilken , genom nöjagtigt prof och verkställande af någon väsendtlig byggnadsdel, visat sig ega kan* nedom af hvad ettdera yrket tillhörer, må derå vinna Mästerskap; men får Mästerskaps erhållande å begge desse förenade yrken, eller såsom Byggmästare, hvilket ock skall vara tillåtet, fordras, jemte berårde practiska bändighet, nåjagtig och bepröfvad skicklighet i ritningars och desseiners upprättande, samt byggnaders uppförande derefter. Arcbilecter och Mechanici, såsom mera bei roende af insigt i vetenskaper och fria konster» äro icke underkastade åliggandet, att söka Mästerskap och Burskap, men obetagne att det erhålla, då de i foreskrifven ordning sig dertill anmäla, och sin skicklighet och behörighet styrka.' §■ 19- Får att erhålla tillstånd till idkande af Bryggeri-, Slagterioch BakeriNäringarne, må, såsom vilkor ej fordras att hafva varit Lärling och Gesäll, eller att aflägga Mästareprof; dock skall den, som med brygd, slagt eller brod, såsom Stadsbo, Handel idkar, ovilkorligen i egenskap af Bryggare, Slagtare eller Bakare, hos Magistra LagUtskottets Betänkanden. VI £ t,o LigUishottits Bcttinkanden. len söka och erhålla Burskap; och komsner, i afseende på utöfningen afBakcriNåringen i Stocka holm, att förhållas i enlighet med de förord», nanden, som i detta ämne hittills varit siler hå« danefter kunna blifva vidtagna. Om Mästares och läkares skyldigheter sami fredande från obehörigt intrång. §• i. Mästare och idkare ansvare för de arbeten; och tillverkningar, som å deras verkstäder förfärdigas eiler af dem till salu hållas. §• 3.
Resultatet häraf blef, som detta Protocoll närmare utvisar, och hvarom Svenska Allmänheten genom allmänna Tidningaroe genast underrättades , af följande innehåll; 1 anseende till livad sålunda, genom de nu till Jörsåket använde kol, blifvit utrönt , synes vara upplyst, att Svenska Stenkol, ifrån Schaktet N:o iy. äro lika tjenliga som de Engelska, så väl till kokning, som suddning: att de äro mera fria från inblandning af Svafvelkis och således mindre angripa Jern och andra Metaller, under uppvärmningen; samt i anseende till den högre , ljusare och starkare flamma demeddela äfven bör a med synnerlig hytta vid Fyrbåkar kunna anviin das , hvilket äfven öfver ens stämmer med de Comparations-försök, mellan Engelska och Svenska Stenkol, som af framlidne Bergs haupt mannen Polheimer redan för flere år sedan blif vit verkställde. gam teli ge närvarande kunde således icke annat än enhälligt instämma i den önskan , att det outtröttliga nit , som under mångåriga mödor och omkostnader styrt Grundläggaren af detta patriotiska företag, och ännu fortfar att lifva samtlige delegarne i detta för Fosterlandet så lof vande Verk, måtte f örenas med den tillfredsställelsen , jitt en fr amman - 8 Deri 3 November f. m. de Jord j sä litet som möjligt må behöfva anlitas om bränsle för Svenska Härdar eller Ugnar. Bland de ig Personer, som vid undersökningen voro närvarande och undertecknat detta Protocoll , får jag endast nämna framledne presidenten Friherre Edelcrantz , framledne Öfver-Directeuren Geijer, framledne Myot-Guardien Hjelm , nuvarande Öfver-Directeuren Schwartz, och Herr Professor Berzelius , hvilkas vitsord torde vara tillräckligt, för att rättfärdigs mine uppgifter om Skånska Stenkolens användbarhet.
Uti Nionde punkten anser Utskottet misshushållning med ved hafva ägt rum, men föreslår det oaktadt att anslaget måtte ökas ifrån 14,000 till 16 000 R:dr, då jag deremot skulle vilja tro, att det rätta hade varit, att blott erinra om omöjligheten för Statsverket att med afseende å Statens bestånd bunna tilla fredsställa allas fordringar, och jag för min del anser att de förr anslagne 14,000 R:dr böra så användas, att de i och för behofvet blifva tillräckligen hvadan jag alldeles afstyrker bifall till den föreslagne tillökningen. Samma förhållande uppstår med resekostnaderne i Och för Arméens räkning; jag känner ej hvilka underrättelser StatsUtskottet inhemtat för att utröna förhållandet härmed; i fall Herrar Generalers och deras Adjutanters mönstringa-resor härutinnan skulle vara innebegripne så bör jag erinra att det torde vara tid att beräkna, huruvida icke desse Embetsmäns löneinkomster äro af den beskaffenhet, att dessa resor utaf sjelfva lönerne och ej af Statsverket böra hestridas. Jag tror i alla fall, att Riksens Ständer äfven i denna del icke böra öfverskrida det vid sista Riksdag faststäIde anslaget af 10,000 R;dr Banco. Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VI Band, 7 98 Dtn 7 Julii f, nt: Utskottet tillstyrker äfven en Lönetillökning af 500 R:dr Banco för Öfversten vid An? dra LifGrenadierRegementet; det är genom dessa tid efter annan beviljade tillökningar, som Statsanslagen slutligen stiga till en orimlig höjd.
Prot. 1828 och 1823/5 S.j 2 A/d. i 'inte Haft et * i Bevilln.-j La goch Oec.-Utsk. Meni. Riksdags-Ordningen och 71 §. Re gerings-Formen, inkomma med förslag ej mindre till meningarnes sammanjemkning än till Voterings-pröpositioner, i fråga om grunderne för Brännvins-skatten samt deras tillämpning; och Utskotten få härvid, till vinnande af redighet och en lättare öfversigt, uti en serskild Hufvud-afdelning yttra sig öfver sådana oeconomiska frågor, uti hvilka 3:ne Stånds sammanstämmande mening utgöra beslut, och i en annar» Hufvud-afdelning upptaga och behandla de af Bevillnings-natur varande ämnen, hvilka, i händelse af fortfarande skiljaktighet, ovilkorligen höra genom votering af förstärkt Stats-Utskott, afgöras. Då för* öfrigt vid de fleste beslut inom Stånden den ordning blifvit följd, hvaruti hithörande ämnen i 1S24 års Kongl. Kungörelse om Brännvins-bränningen förekomma, hafva Utskotten anseLt mest lämpligt att följa nämnde Författnings uppställning. Härvid få Utskotten först anmäla, dels ätt Högloft. Ridderskapet och Adeln endast i 2:ne omständigheter, nemligen i afseende på den vid 4 Art. 1. §. Bet. N:o 6. (^p. föreslagna förändring, samt hvad angick tionde-frågan i Betänkandet N:o 6 pag. a3 antagit hvad Utskotten föreslagit; men i öfrigt afslagit Utlåtandet N:o 16 ) Bcvilln.-j Lagoch Oec.-Uisk. Mern.
Tala inte ändå så, goda Helena; jag blir också helt rädd. Nej, var glad, såsom jag är. Clara log, när hon sade detta, men i detta leende var dock någon melankoli. Helena bemödade sig äfven att skratta, men hon kunde icke hjelpa, att äfven några tårar smögo sig fram. Detta lättade dock hennes unga betryckta sinne, och efter några minuter skrattade hon tillika med systern hjertligt åt sina "onda aningar." Olydiga flickor sade prostinnan, som inträdde i detsamma sitter ni icke åter igen i förmaket och skräpar. Du Helena har säkert felet, som är äldre; Clara skulle inte eljest töras göra sin mamma emot. Oaktadt detta brummande och sitt bemödande att se misslynt ut, kunde gumman dock icke fullkomligen undertrycka sin vanliga godmodiga och fryntliga min. Döttrarna blefvo således icke särdeles rädda, ja Clara till och med svarade: Åh ja, hvad jag törs, lilla mamma; tro inte, att jag är så mjäkig af mig; snart skall jag väl göra någonting, jag också, efter mamma berömmer mig framför Helena. Nog håller jag lika mycket af er begge, men när två syskon äro olydiga i samma sak, så plär man alltid kunna skylla felet på den äldre. Nog känner jag dig Clara och dina pojkstreck, tro inte, att jag tror dig vara så häf, att du just behöfver fundera upp någonting, för att inte synas bättre i din mammas ögon än din syster. Gumman hade nemligen den lofvärda åsigten, att man icke bör hysa förkärlek för det ena eller andra af sina barn, att man åtminstone icke bör visa någon sådan. Derföre ville hon genom sitt senare yttrande liksom godtgöra det förra. Men sade Helena nog är det sannt, att jag denna gång hade felet. Jag hade så ledsamt och tänkte, att det skulle bli trefligare att vara i förmaket än i arbetsrummet; här är ändå vackrare utsigt och man kan här vara mera för sig sjelf. "Mera för sig sjelf" afbröt modren och tog sig en pris snus, ty hon snusade den goda gumman mera för sig sjelf! sådant förstod jag mig inte uppå, när jag var vid din ålder och ledsamt hade jag aldrig. Jag kände knappt hela ordet.
Då hvarje misstydning, hvarje kränkning af den Constitutionela rättigheten, som finnes hvarje Medborgare förvarad i Lagen, att genom tryck kungöra sina tankar öfver Regeringens åtgärder, att offentligen klaga sin och sina likars nöd, att klaga öfver förtryck och orättvisa, nödvändigt måste verka ofördelaktigt på samhälls byggnaden och undergräfva dess bestånd; kan ett sådant förhållande icke undgå ConstitutionsUtskottets uppmärksamhet. Anledning till anmärkningar mot StatsRådet jemte föredragande StatsSecreterare inhemtas vidare af nedanstående Citationer af Regeringens utfärdade beslut: l/o Genom Krigs-Expeditionen. Under den 7 Martii 1820 Kongl. Maj:t Nådiga Skrifvelse, med antydan till Krigs - Constitutions• Utskottets Betänkanden. 127 Collegium, Förvaltningen af Sjöärenderna, Cancellier och Contoir samt General-Adjutans-Expeditionerna, att vägra åtkomst till vissa FörsvarsVerket rörande Handlingar, hvilket förbud tydligen strider mot 2 §. 4 mom. Tryckfrihets-Förordningen. Under den 28 Martii 1821 Circulaire till Vederbörande, hvari yttras en önskan om förhöjning i det stadgade målet för Recriiter vid Indelda Cavalleriet, och då i Circulaire-Brefvet förekommer, att en sådan förändring i Författningarna väl icke kan anbefallas, men vederbörande Ämbetsmän likväl deri åläggas att densamma under godvillig öfverenskommelse befordra ; har jag trott mig häri finna en åtgärd stridande mot RegeringsFormens 57 och 80 §.§. samt Allmänna Lagens stadgande i 44 Cap. Missgärnings-Balken.
Dcgäran att afgörantet af tefamma måtte få Dwila. Dcf; tå få* lebes Dätaneftcr afflutantet af tejfe ärentcn bbr niet ine* ra fftmbfantbet funna befrämjas, famt te olägenheter upp; Dora font äro en följt af mnvaranöe förDållantc genant å ena fttau orxnpfjieten, i fråga ont teltagantet i allmän: na onera, fåfont mägbpggnat, f?jutS*ffplbigbet m. tit., ocf> å ten antra, fafnat ränte S)faj:t o rf) Äro: nan af te lägenDeter, font böra ffattläggaS; föreflår Ut5 ffottet, i anletitiitg af ofivanberörte motion: att 9t, <2t:r i fammanbang niet anmälan af terås beflut i affeente på ten af åf. S)?aj:t föreflagnc jemfning i grunterne för 5RecognitionS*f?ogarneS ffattläggning, fränt* (tälla ten untcrt. önff an, att Öfottgl. äJ?aj:t tärfteö j Ståter anbefalla iveterbörante ©mbet3*3S3erf, att bålla noga Dant teröfrver, att icfe, genom åjttofatt nit l>oS te tjenftetttän, på DntilfaS åtgärter ännu oaf|Tutate jfatt* läggningar anfomnta, werfjlälligbctcn teraf marter, till ilten för åt. S)taj:t ocD bronan, nppeDållen eller på ti* ten uttragen.
Sot sta grundvilkoret för sin inrättning, det att handhafva de lagar hon gifver sig, hvartill fordr.is si\icklige och redlige Embetsman, hvilka hon åter erhåller blott derigenom att hon värdigt sörjer för deras anständiga bärgning, den Stat, jag kan frimodigt säga det, inbillar sig förgäfves, att äga och bibehålla sjelfständighet, Huru skall hon kunna vänta sig att hennes angelägenheter skola vårdas af skicklige, nitiske och redlige män, att dessas i tidens ordning lediga blifvande rum framgent skola intagas af den tillväxande ungdomen, begåfvad med egenskaper, hvilka kunna uppfylla Fäderneslandets önskningar och hopp, då den åldrige Embetsmannen, stående vid målet af den bana han iuländat, framställer uti sin egen person åt ynglingen, sorn vill följa honom i spåren, det varnande exempel, att lönen för redligt fyllda pligter i Statens tjenst är fattigdom och förakt? Den sorn vid fördomsfritt eftersinnande ej inser, till hvilka menliga följder för Statens eget väl ett sådant förhållande förr eller senare skall leda» han har, af hvad orsak som helst, föresatt sig att ej vilja se, eller ock rnå han liknas vid den blinde, som vandrar obekymrad ännu i det ögonblick, då han lyfter foten öfver den afgrund, hvaruti han sig störtar. Jag hemställer således, att det tillstånd, hvaruti EmbetsmannaCorpsen sig befinner, må behjertas, samt att utvägar och medel må allvarligen uttänkas och utan uppskof användas, till sådan förbättring af deras vilkorj, 202 Den 29 Mart. sorn instämmer med tidernas skick, Statens eget anseende och gagn, samt begreppen örn rättvisa och billighet, i hvilket afseende jag anhåller, att detta Memorial måtte till StatsUtskottet varda remitteradt, samt med de öfriga respectiva MedStånden communiceiadt. Remitterades till StatsUtskottet.