Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ora siste talaren upmärksamt genomläst de föreg:de punkterne i detta förslag, skulle han hafva funnit, alt i hvarje särskild punkt det gamla stadgandet, att personer utom Bankoverket kunna komma i fråga till de tjenster, hvarom föreg:de punkten handlar, ansetts öfverjlödigt. Det står nemi. icke i Litt. a och é, alt det skall vara en person inom verket och icke heller i de öfriga Litt. Jag tror således, att det föreslagna tillägget är obehöfligt, såvida man täger Lstamom. i sammanhang med 2:dra mom. Hr von Hartmansdorff: Om Utsk:s förslag antages, kan jag icke se annat, än att deraf skall följa, att Fullm:ge måste göra nya anslag till ansökningar, men utan någon utsigt att få andra sökande, än dem, som första gången sig anmält. Hvartill skall då det nya anslaget tjena? Man måste utsträcka ansökningsrätten, såvida någon nytta skall, genom förslaget, vinnas. Jag förnyar följaktligen min anhållan, att B. o. Ad. malte besluta det tillägg, jag föreslagit. Då nu Hr Gr. o. Landtm, först hemställde om B. o. Ad. bifölle denna punkt, utan förändring, ropades starka Nej, blandade med Ja, och uppå sedermera framställd propos. bifölls förevande punkt med det af Hr von Hartmansdorff vid slutet af 2:dra mom. föreslagna tillägg: ”då sökande utom Banko-verket äfven kunna sig anmäla”. Bifölls. 4:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller, att motiven lill denna punkt måtte upläsas och jag derefter få yttra mig. Sedan denna upläsning skett, yttrade Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner med tacksamhet Ulsk:s goda vilja att bereda Fullmige vidsträcktare rättigheter vid befordringar, än nu gällande reglemente lemnar. Men jag kan icke finna, hvari de utlofvade rättigheterna skulle bestå, emedan den enda förändring, Utsk. föreslagit, är alt framför orden: ”fullt erforderlig skicklighet” står ordet: ”jemväl”. Frih. Tersmeden:
(Går in i boningshuset.) DANIEL HJORT. God natt, mitt forna lif. Nu tysta månsken, du nattens onda, bleka samvete, gengångare i jordens midnattsdröm, tvinsjuka ljus, som tviflar på dig själf, ej skvallra i mitt spår på dunkel väg. (Går). ANDRA SOLDATEN (sjunger om sista versen i sin sång). Nu skördas på åkern och bärgad är hvar äng, Gud gifve, att rik vore säden! Och kommer jag ej åter, så får jag blodig säng: godt sofver man, när man dör med heder. Ty dålig den bonde, som ej från plogen går, när det med tro och frihet i landet illa står. Gud skydde vår hertig och Sverige! Slut på tredje akten. FJÄRDE AKTEN. (Stora salen på slottet. Morgonrodnaden strålar in genom fönstren och belyser föremålen i början af akten). Första scenen. Johan Fleming (hvilar slumrande, med armen i band, på en soffa till vänster). Ebba Fleming (blickar upp från honom och ser utåt). EBBA FLEMING. Re'n sol går upp, och flydd är ändtligt natten, den långa natten efter rastlös strid i fyra dar; men ack! Hur går den upp! Vänd, stjärnors drottning, sol din glans från mig! I veklig klagan sjunker jag, och där, därute, obevekligt såsom förr fiendtlig flotta står, och intet segel till hjälp oss skyndar öfver liknöjdt haf, och intet bud om våra vänners öde framtränga kan till oss. Tyst! Upp han vaknar. JOHAN FLEMING (vaknar och reser sig upp). Ack, hvilken härlig dröm! Jag känner mig så styrkt, så glad! EBBA FLEMING. Du drömt? JOHAN FLEMING. Och idel ljus och frid och lycka! Jag på Qvidja var. Till mig kom kungen dit uppå besök, då fridens första skörd på gyllne fält jag in med folket bärgade tillsammans. Alt var förändradt: rika parker, där nu vildskog står, uttappadt var hvart kärr och bytt i åkerfält.
Genom denna beräkning skulle en Räds lön, 1000 R:d., ökad med 50 procent, stiga till 1500 R:d., och en Asessors lön med 55 procent till 900 R:d., jemte den förhöjning, som efter föränderliga Markegångspriser kan uppstå på Spannmålen ; och ehuru äfven denna förbättring ej kan, i dessa tider, an - Den 2 Juli e. m« ses svarande mot den belöning, hvarmed Statens Embetsoch Tjenstemän fordom varit hugnade, synes den dock böra för anständig utkomst vara någorlunda tillräcklig. Herr Munch af Rosenschöld, Eherhard ; Då jag varit den förste, vid denna Riksdag, som föreslagit en Löneförbättring för penningelöntagande, så val milita ira som civila Embetsoch Tjenstemän, samt lönernas utgående efter Spannmålsvärde, torde Ridderskapet och Adeln ursäkta, att jag, i anledning af förevarande StatsUtskottets Betänkande i detta ämne, yttrar några ord. Största svårigheten vid regleringen af i fråga varande lönförbättring härleder sig deraf, att den Committé, sorn, på Riksens Ständers vid , jag menar, 1812 års Riksdag, yttrade underdåniga önskan, skulle nedsättas, för att utarbeta ett förslag till vissa Embetens och Tjensters indragning eller sammanslående, samt till en förbättrad arbetsmethod vid vissa publiea Verk , ännu icke fullgjort sitt uppdrag, oaktadt Riksens Ständer tillika anslagit årligt arfvode till denna Committé. Denna svårighet hade dock blifvit afhuipen , om mitt, vid början af denna Riksdag gjorda förslag, att Riksens Ständer sjelfve skulle nedsätta en särskild Committé, för att fullgöra samma uppdrag, och i anledning deraf utarbeta en förbättrad Lönreglering, blifvit au. 94 Den 2 Juli e. m. taget. Imedlertid, då detta hinder för éii fullkomlig Embetsoch Löningsreglering nu ej kan hjelpas, återstår blott den utvägen* litt vidtaga en provisorisk Lönförbättring till nästa Riksdag. Hvad särskildt StatäUtskottets
I anledning af de anmärkningar, som blifvit framställde mot 9 morn., få Utskotten förklara, att meningen med det deruti föreslagne stadgande är, att endast de deruti nämnde ecclesiastike tjenstemän, enär de antagas hafva full sysselsättning af sina öfriga tjänsteåligganden , och de yngre serskildt af omsorgen för sin egen fortskridande bildning , i allmänhet icke synas böra åtaga sig ordinarie lärare-befattning i folkskola, helst deras uppsigt och biträde vid undervisningen i alla fall är förutsatt, men alt deremot de öfrige af presterskapef, såsom Comministrar, Hus-predikanter, Bruks-predikanter, m. fl., der sig göra låter, och med skolans tillbörliga vård kan förenas, alldeles icke äro förbjudne att sådan lärare-befattning, jemte den, de förut innehafva, sig åtaga. Mot Utskottens förslag i 4 §• har blifvit erinradl: alt den af Utskotten föreslagne lönen uppginge lill så högt belopp, att den för fattigare församlingar blefve tryckande, och kanske med största svårighet kunde af dem utgöras, i anseende hvartill det förslag meddelats, alt föisamlingarne skulle sjelfva ega alt, i förhållande lill råd och lägenhet, efter öfverenskommelse med läraren, bestämma lönevilkoren, dels åter att C§ 4 ) 16 Statssamt Ålim.
Jaha, jaså, naturligt, helt visst BJÖRNKLO (med en blick på blomDe dömda ha kommit i nåd. Tack! (Kysser _________ morna). Gertruds hand). Tolfte scenen. DE FÖRRA. DIREKTÖR HILLNER. FRU HILLNER. FRU HILLNER (medelålders, mycket elegant). lighet att tänka på de behöfvande med en liten fest. Du kan inte föreställa dig en sådan sommar! Sådant landtställe, sådana grannar, och ack! sådant regn! HILMA. God afton! Tack, söta Hilma, för din vän Björnklo, en bekantskap från Lysekil; kapten DIREKTÖR HILLNER. FRU HILLNER. BJÖRNKLO. Tillåt mig att för dig presentera kapten Björnklo, min svåger direktör Hillner, fru Hillner. Glad göra herr kaptens bekantskap. Är kapten Björnklo stockholmsbo? Inte numera. Jag har tagit afsked, och äm nar nu skatta åt allas vår moder, jorden. Det låter hemskt! FRU HILLNER. der sig till Gertrud). Hvilken ton! Inte just. Jag ämnar bli landtbrukare. (VänFRU HILLNER (harmset till Hilma). HILMA. BJÖRNKLO (vårdslöst). Det är den rike Björnklo.. fideikommissarien. Åh, är det han! Så distinguerad, så origiFRU HILLNER. nel! (Artigt:) Regnade det mycket i Lysekil, herr kapten? BJÖRNKLO. idel solljus. Jag vet verkligen inte. För mig var der FRU HILLNER. rosen? Ack, de badorterna äro charmanta in Ah ! Och för Gertrud! Inte sant, lilla rättningar! Min man och jag blefvo förlofvade i DIREKTÖR HILLNER. Strömstad. (Slår sin man på axeln med solfjädern). Förlåt, hvad sa' du, min vän? ningar. Jag sa', att badorterna äro charmanta inrättDIREKTÖR HILLNER. FRU HILLXER. deras bekantskap.
7. ett större belopp, än den 1 Januari 1829, så utföres skillnaden, såsom en förmindskad tillgång 356,855: 4®- 4- Afbetalningen på Contanta Bidraget till Krigs Skulders liqviderande 66,000: Mindre Förskott till Expenser vid RiksgäldsContoiret, att redovisas, den 1 Januari 1829, an samma dag år 1823 24: 19. 7. Fordringen hos StatsVerket för Förskott lill Hamnstängnings-kostOader m. m. försvunnen, genom afskrifning 224,662: 36. io. ^52)3gg. Summa Tillgångar den t Januari 1829 R:dr 4,449,48o Om nu ifrån Skulderne, som den 1 Januari 1829 utgjorde Afdragas Tillgångarne vid samma tid Visar sig en återstående Skuld, den 1 Januari 182g, af . R:d Sådant är, enligt Räkenskaperne, förhållandet med det egentliga RiksgäidsContoirets Skulder, Tillgångar och Fordringar; men Utskottet har trott; sig böra något närmare utreda Contoirets verkliga ställning. 1:0 Utaf R:g:sContoirets räntebärande Skulderj hvilka skola gäldas, återstår nu endast det så kallade 5 procentLånet, utom beräknade räntor R:dr 3o,ioo: 2:0 Skulder, hvarå endast ränta godtgöres.- Trollhätte SlussVerks Lottsedlar 32,833: 16.— Lifränte-Lånet 3,916: 32.— Högstsalig H.
Så vida den af K. M. i nåder framstälde propos. om ny strafflag och uppbyggande afransakningshäkten, der fångarue kunde qvarblifva tills all undersökning med dem vore slutad och dom fallen, vinner framgång, finner jag nog, att den motion jag nu arnar väcka, blifver öfverflödig, då förhållandena förändras; men innan detta kan hinna till verkställighet måste en tid förflyta under hvilken en ej obetydlig besparing kunde lillvägabringas. Förhållandet är nu att dä vid under-rätter ransakningen med en brottsling är slutad och utslaget, antingen i följd af brottets beskaffenhet bör underställas hof-rätts pröfning, den brottslige deröfver anför besvär, begär förmildring eller åklagaren ej med domstolens beslut finnér sig nöjd, införes den anklagade till länshäktet, afbidar der slutlig dom, och då denna innehåller kroppsstraff eller kyrkoplikt, skall åter en transport ske till det ställe der domen är aflumnad för undergående af den adömde bestraffningen. Genom den förändring våra lagar radan 310 Den 22 December f. m. erhållit, år clet högst sällan, nästan aldrig, som spö- eller risstraff ådömmes för brott, hvilka ej tillika äro belagde med arbetsfängelse, och således måste delinqventen, efter att ha blifvit afstraffad och undergått kyrkoplikten, återföras lill länshäktet, för att derifrån afsändas till den straffinrättning, dit han blifvit dömd.
Denna orsak är, det ytterligt låga pris, hvartill den utländska grofva ullen här kan få köpas, hufvudsakligast i följd af den låga tullafgiften, hvilken åter är beroende af den qvalitet, Kongl. CommerceCollegium anser varan äga, och detta bestämmande är underkasladt mycken osäkerhet. För att gifva Collegium en ytterligare ledning att bedöma, huruvida de ditsände ullprofven borde hänföras till grof eller fm ull, har jag derföre å hvarje till Collegium afgående ullprof, hvilket alltid tages ur balen utan urval, låtit Tullkammarne utsätta det derstädes uppgifna priset å varan, beräknadt efter factura priset, jemte tillkomne afgifter, hvilket, då det jemväl beedigas, om så påfordras, bör ' kunna anses vara någorlunda enligt med verkliga förhållandet. Den utländska gröfre ullen införskrifves hit till 6 sk. och till högst 24 sk. skålpundet, allt efter ullens mer eller mindre grofhet, och tullafgiften derå är if runstycke för det lägsta och 6 r:st. för det högsta värdet. Häremot tror jag ej någon inländsk ull-ägare kunna sälja äfven gröfre ull, med någorlunda behållning utöfver productionskostnaden, under 24 å 3a sk. B:co; och i detta högre pris igenfinnes således den för det närvarande mäst verkande orsaken till den saknade afsättningen. Genom låneunderstöd skall visserligen ull - Den 18 Januarii f. m. 253 producenten erhålla någon hjelp till näringens förbättring; men jag fruktar att, då denna hjelp ej kan erhållas utan ränta, productionskostnaden å ullen derigenom så ökas, att den icke kan i alla fall i handeln concurrera med den utländska. Emedlertid tror jag, att den medeltull af 4 sk. B:co pr skålpund å all slags utländsk ull, som BevillningsUlskottet föreslagit, mäst hör bidraga till lättare afsättning å den inländska ullen och derigenom till fårskötselns kofran. Under discussionen om ull och fårafvel, leddes uppmärksamheten äfven på ett annat ämne, det nemligen om införsel af utländskt kläde.
Men sedan Kongl. Maj:t, under den 14 Augusti 1841, i Nåder förklarat: alt, i förenlighet med hvad Rikets Ständer yttrat, rörande tillfälliga förluster, hvilka vid ifrågavarande lånerörelse icke kunde undvikas, sädane förluster äfven finge anses utgöra föremål för de afdrag, sorn i Rikets Ständers beslut omförmäldes; så har Kongl. Commerce-Collegium, under åberopande af Kongl. Maj:ls sålunda meddelade Nådiga förklarande, låtit från de af Riksgälds-Contoret uppgifna räntefordringar afdraga ej allenast förefallna kostnader för nämnde lånerörelse, utan ock derå uppkomna tillfälliga förluster, till ett sammanräknadt belopp, motsvarande en fjerdedel af räntan för de å creditivet lyftade medel. Dock som dessa afdrag, hvad förlusterne beträffade, icke öfverensstämde hvarken med Regi ementet för Riksgälds-Contoret eller Rikets Ständers härom aflålna underdåniga skrifvelse (N:o 279), så hafva Fullmägtige i nämnde Contor förklarat sig så mycket mindre kunna medgifva de yrkade afdragen, som, i afseende på en del deraf, blifvit uttryckligen uppgifvet, att ersättning för de upptagna och afdragna förlusterne möjligen kunde framdeles erhållas; och hade, vid nu anförda förhållande, de af merbemälde Collegium ifrågasatta, men af Fullmägtige icke medgifna, afdragen, utgörande för åren 1840—1842 ett sammanlagdt belopp af 291 R:dr 13 sk. 11 r:sf., fortfarande blifvit i Riksgälds-Contorels räkenskaper uppförda bland detta Verks bos Ull-Disconten egande fordringar. Beträffande
Revisorerne öfverlemnade räkenskaper eller af den utaf Kongl. Majit för Mariebergs artilleriläroverk fastställda utgiftsstat kunnat inhemtas, huruvida de af Rikets Ständer vid 1856—1858 årens riksdag för nästföljande statsregleringsperiod anvisade 3.000 R:dr R:mt årligen till arfvoden för lärare vid lärover - 38 — 298 — ket i de kunskapsämnen, sorn tillhöra Civil-ingeniörer, blifvit för afsedda ändamål använde; uti 5:te §, att ett betydligt förråd gevär, pistoler och andra vapen, deribland öfver 5,000 nya belgiska minieoch kammarladdningsgevär, blifvit inpackadt på en trång vind, der, oafsedt eldsfara från Svea artilleri-regementes nedanför belägna verkstäder, berörda vapen, enligt Revisorernes åsigt, icke kunde erhålla den vård och tillsyn, som deras dyrbara beskaffenhet kräfver; i 6:te §, att vid gardes-infanteri-regementena det förhållande äger rum att utaf sådane gevär, som äro till målskjutning duglige, endast ett mindre antal, 12 stycken på hvarje kompani, vid de tillfällen, då målskjutning skall verkställas, till manskapet utlemnas, hvaremot de gevär, som eljest af soldaterne begagnas, äro för sådant ändamål obrukbara, äfvensom att blott ett mindre, för målskjutning ingalunda tillräckligt antal skarpa patroner till manskapet utdelas; i anledning hvaraf Revisorerne, som finna det vara af vigt, att Arméen beredes tillfälle till erhållande af större skjutfärdighet, hemställa, att lämpliga åtgärder, ledande till detta mål, må, om möjligt, vidtagas; samt uti 7:de §, att Revisorerne, instämmande uti nästlidne års Revisorers yttrande, angående bristande utrymme för ändamålsenligt ordnande af undervisningen inom högre artilleriläroverket vid Marieberg, hemställa, att i sammanhang med blifvande reparation af en å Marieberg befintlig, i bristfälligt skick varande byggnad, hvilken nu begagnas till arkiv för Krigs-kollegii äldre handlingar, för hvilka behofvet af utrymme torde kunna minskas derest desamma blefre på lämpligare sätt ordnade, samt om utgallring af én del obehöflige räkenskaper möjligen ägde rum, undersökning måtte anställas, i hvad mån berörde byggnad kunde, genom en ändamålsenlig inredning, lemna tillfälle för afhjelpande af de antydda bristerna.
("Zionssånger"), "Hunajan pisarat" ("Honungsdroppar"), "Ilolaulu Jesuksesta" ("Glädjesång om Jesus") och några andra skrifter af samma slag. Något annat än andlig literatur fans knapt till namnet. Sålunda existerade icke något historiskt arbete utom "Ajantiedot" (den korta krönikan främst i psalmboken), icke någon resebeskrifning utom Bunyans "Kristityn vaellus" ("En kristens resa"), icke något arbete af politiskt innehåll utom "Europan valdakundain tasavoiman vaarasta",2 icke något naturvetenskapligt arbete utom Frosteri "Hyödyllinen huvitus luomisen töistä" ("Nyttigt tidsfördrif om skapelsens verk"), icke något dramatiskt verk utom "Höga visan" och intet modernt skaldförsök utom "Arkkiveisut" (godtköpsvisor). Lagboken var visserligen öfversatt till finskan, om också mycket otillfredsställande, och derutöfver öfversattes väl äfven en del författningar; men i embetsväg användes finskan endast i debetsedlarna och de grekisk-ortodoxe presternas prestbetyg. Undervisning på finska meddelades endast vid läsförhör och i skriftskolan, och af läroböcker funnos endast abc-boken och katekesen. Den enda ledningen i räkenkonsten erbjöd den i abc-boken intagna multiplikationstabellen, och först år 1839 utgaf just Lönnrot i sin "Mehiläinen" den första metodiskt uppstälda anvisning för "de fyra vanligaste räknesätten". Geografins första grunder offentliggjorde v. Becker i sin veckotidning "Turun Wiikkosanomat", och den första karta med ortnamn på finska var en liten, plumpt gjord, i Stockholm tryckt sådan öfver Europa, som utdelades med andra årgången af detta blad. Tidningar hade ingen dristat sig att utgifva, allt sedan Lizelius år 1776 misslyckats med sitt blad "Tietosanomat", hvilket lefde endast ett halft år, tills v. Becker år 1820 begynte utgifva ofvannämda veckoblad.
Det ämne, hvarpå Herr Crusenstolpe lärer syfta, eller frågan om de extraordinarie anslagen till krigsmaterielen, har ännu icke från StatsUtskottet inkommit. Friherre Cederström: Efter den upplysning RiddarhusSecreteraren meddelat, lärer all fråga om bifall å Herr Crusenstolpes framställning höra förfalla. Herr Crusenstolpe: Frågan lär icke, såsom Friherre Cederström tror, komma att förfalla, ty jag ämnar drifva den till det yttersta. Jag ville önska, att jag vore lika tranquil i afseende på sjelfva saken. Ämnet är i alla fall redan behandladt af StatsUtskottet , och Betänkandet lärer vara under pressen. I en så vigtig sak, som den om rikets försvar, och då vi icke sakna andra föredragningsämnen, ser jag ej, att ett litet uppskof något betyder, och kan ingalunda afstå från begäran 0111 proposition å mitt förslag. Fri - Ben a3 September f. m. 8t Friherre An ekar swärd _, Carl Henrik'. Om Sverige utgjorde en af dessa Sta Ler, på hvilka det berodde, att hämma eller gifva ledning åt verldshändelsernas gång, skulle jag ej förundra mig öfver Herr Crusenstolpes förslag; men då hvar och en af oss borde känna, att förhållandet icke är sådant, vet jag ej, hvartill Herr Crusenstolpes förskottsvis yttrade farhågor skola tjena. Jag anser mig ej böra ingå i någon vidsträcktare politisk discussion, utan afhåller mig bestämdt derifrån, emedan jag icke finner den vara af hehofvet påkallad, utan onyttig och till den grad opolitisk, att jag icke i närvarande stund i Sverige, såsom medlem af en rådslående församling, vill å hane bringa en sådan öfverläggning. Då för öfrigt det af Herr Crusenstolpe omfönnälte Betänkande rörande de extraordinarie anslagen ännu icke ens till Ridderskapet och Adeln inkommit, lärer det vara aldeles stridande mot formerne, att nu ingå i pröfning af detta ämne. Herr Crusenstolpe:
Utskottets Memorial, X 2. s 63, 64, bif, af PresteStåndet, IX s 559, af af BorgareStåndet, IX s 56g, CancelliStyreisen, om upplösning af; Motion, remitt. till Statsoch Särskilda Uskotten, II s 1271, 1299, Särsk. Utskottets yttrande, XI s i3o. CapellansSkeppan, om en jemnare fördelning hemmanen emellan vid utgörande af; Motion, remitt. till Ekon, Utskottet, II s 1299, Utskottets Betänkande, VIII s 332'—> 334, bif, af Adeln, IX s 198, af PresteStåndet, IX s 201, af Boi’gareStåndet, IX s 206, af BondeStåndet, IX s 210. Capital, m. m. för en Riksens Ständers fordna Discontverks skuld, II s 4^2, 433. Capitationsafgiften, om, i anledning af hvad Förstärkta StatsUtskottet bestämt, borde en underdånig Skrifvelse lill Kongl, Maj:t uppsättas. PresteStåndets beslut, IX s io54, biträdt af BondeStåndet, IX s 1104, af Adeln, IX. Underd. Cart, Xlllrs, Konung, HemgiftsCapital, II s 381 — 383. 56 Carl XIII:s, Konung, Begrafningskostnad, II s 536, 53^. Carlskrona Fattigvårds understöd, om, af Statsmedlen; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1147. Utskottets Utlåtande, IV t. s 173 — 176, bif. af PresteStåiidet, IXs73,återremitt. af BorgareStåndet, IX s 75, bif. af Adeln, IX s 77, af BondeStåndet, IX s 85.
Skrifvelse N:o 129. gångna eldsvådor, blifvit så osäkra, att de till större eller mindre del fmåsle ombyggas, hvadan kyrkans iståndsätlande blifvit af större omfattning och kostnad, än från början varit beräknad ti så att genom dessa numera till största delen verkställda reparations-och ombyggnads-arbeten domkyrkan ådragit sig en skuld af något mer än 15,000 R:dr banko. Och da en betydlig del af kyrkans inkomster medtages af ränte-utgifter, aflöningar och kostnader för årligen förefallande mindre reparationer, kunde under loppet af deu närmare framtiden någon afbetalning å kapital-skulden omöjligen verkställas eller den ännu återstående reparationen fullbordas och högst nödiga förbättringar af kyrkans innanrede åstadkommas, samt de prydnader i hög-cborel, hvartill ritning blifvit af E. K. M:t fastställd, anbringas, derest icke, uppå derom tillika gjord framställning, ett lån af 25,000 R:dr Riksmynt erhölles utaf allmänna medel emot billigare vilkor, än som af enskilda långifvare medgåfves; varande i sådant afseende vederbörligen styrkt, att under åren 1846—1855 domkyrkans behållna inkomster, efter afräkning af domkyrko-beljeningens löner, för år uppgått, i medeltal, till 2,100 R:dr banko, äfvensom att under samma årtionde hade, utom hvad af lånta medel utgifvits för derunder verkställda mera betydliga reparationer och nybyggnader, kostnaderne för mindre förbättringar å domkyrkan samt å andra byggnader, hvilka af dess medel underhöllos, jemte ränte-utgifterne för skulden m. m., bestigit sig till omkring ! 200 R:dr banko årligen.
1887- Pontiu, D 1887-94. Roos. Anna 1887- ICosén. P. G. (ordJ .. 1887- Geijer, Theresa ... 1893- Stq.y ?eaittei-: Lindberg. Hanna . 1887-88 L ~ b e c k. Fredrika 1887- Snndahl O . 3887-93 Plomgren. v .. Ga? ) riella . 1889.- Edling. S. A . 189.1-. SjtrZllicissans revisorer: Elfving. E Klintberg. af. F . Casselli. Hilda ... Fsbriciiis. Aurelia . ~~et-i.~oi ' ~.p~ !pp ?c~~ilte. Lina ) Y Casselli Jiilda 1HSH Ihhlström. Anna i W! Testfelt. G .. 1804. Ordinarie medbnnzar: Lindberg. ' Hanna 1888. Rohtlieb. H .. 1888- Rosén. P. G .. 2888- Silow. Mathilda (sekr. 1888- Wnlleiil~erg. A.uiia, f. von Syclow forclf.) .. 1888- Tempelnian. H 1889. Anclerssoii. All). ordf. 1890- Suppleanter: . Gyldén. H 1888- Monteliiis. Clara 1888- Stipe~zdiefondemas revisorer: Edströiii Aiinn ... 1.888-89 Gibsou. W 1888-89 Laiicken. von der. E 1888- Elfviiig. Ingeborg 1890- Melin. O ... 1890-93 Arliiisiander. M 1894- Revisowwppleanter:. Alilström. G .. 1890-92 Arhiisimder. Ahrenberg. H. E . 1894.