Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvi läten I så blifva mannen, och icke båden honom komma och äta med oss? Och Mose belefvade att blifva när den mannenom; och han gaf Mose sina dotter Zipora. Hon födde honom en son, och han kallade honom Gerson; ty han sade: Jag är en utländning vorden i främmande lande. Och hon födde ännu en son, den kallade han Elieser, och sade: Mins faders Gud är min hjelpare, och hafver frälst mig utu Pharaos händer. Någon tid derefter blef Konungen i Egypten död. Och Israels barn suckade öfver deras arbete, och ropade, och deras rop kom till Gud öfver deras släpan. Och Gud hörde deras klagan, och tänkte på sitt förbund med Abraham, Isaac och Jacob. Och han såg dertill, och lät sig vårda om dem. Men Mose vaktade sins svärs Jethro får, Prestens i Midian; och han dref fåren bak in i öknena, och kom till Guds berg Horeb. Och Herrans Ängel syntes honom uti en brinnande låga utu buskanom. Och han såg, att busken brann af elden, och vardt dock icke förtärd. Och sade: Jag vill gå dit, och bese denna stora synena, hvi busken icke uppbrinner. Då Herren såg, att han gick åstad till att se, kallade Gud honom utu buskanom, och sade: Mose, Mose. Han svarade: Här är jag. Han sade: Träd icke hit, drag dina skor af dina fötter; ty rummet, der du står uppå, är ett heligt land. Och han sade ytterligare: Jag är dins faders Gud, Abrahams Gud, Isaacs Gud och Jacobs Gud. Och Mose skylde sitt ansigte; ty han fruktade se uppå Gud. Och Herren sade: Jag hafver sett mins folks jämmer uti Egypten, och jag hafver hört deras rop öfver dem, som drifva dem; jag hafver förnummit deras vedermödo;
Sedan dess brukade han skämta om » hennes första kärlek », och när mest för att bryta tystnaden. Och därmed hade han valt det rätta ämnet, ett par arbeten af den unge lofvande författaren utkommit, hade han genast köpt dem och egenty nu blef Magda med ens vältalig; då det gällhändigt öfverlämnat dem till Magda, för att — de att skildra sina barn och sitt hem, saksom han skämtande sade — själf öfvertyga sig nade hon aldrig ord. Längst dröjde hon kanske om hvad verkan dessa öfverraskningar skulle ha vid beskrifningen af sin äldsta tös, den elfvapå henne. — Så äfven denna gång. Till reslekåriga, ljuslockiga » lilla » Magda. Inom kort hade tyr hade han anskaffat den sista lilla novellsamde så öfvergått till flydda tider, talet föll på gelingen, kallad » En återblick », ägnad författarens mensamma vänner och gemensamma minnen, gyllene ungdomstid. På bortresan hade Magda och vid de ofta återkommande: » Minns ni —? » haft sällskap i kupén med en bekant familj, — skrattade de rätt godt; snart voro de inne i den på Eingeby hade hon glömt bort den boken för förtroliga samtalston, som uppstår mellan goda alla andra, — men nu fördjupade hon sig i en vänner, som — fastän skiljda genom tid och rum liten berättelse, kallad » Hon och ingen annan ». — ändock aldrig förlora hvarandra helt ur sikte. Medan de så sprakade, hade Lilly oafbrutet Men — hvad var då detta? Magda satte sig sysslat med den intressanta klockan, men slutplötsligt rätt upp och ned, ögonen flögo utmed ligen tog tröttheten öfverhand och det lilla ljussidan, hon hörde ej vidare Lillys prat bredvid lockiga hufvudet sjönk sakta ned mot den nysig, hon blott läste — läste — läste. Var. det vunne » farbroderns » bröst. Med ett nästan kvinnväl möjligt, var det sant hvad som här stod? ligt ömt uttryck i sitt ansikte betraktade han Menade han verkligen allvar med hvad han här henne under tystnad såsom hon låg där rosig skrifvit?
Under desse, jemte flere uppgifne förhållanden arisågo Herrar Fullmägtige, såsom deras Protocoll för den 6 Martii 1821 innehåller, att den af Herrar Revisorer tillstyrkte entreprenad för byggnaden i det hela, skolat medföra tidsutdrägt, ökade kostnader och betydliga olägenheter, samt således för ingen del varit ledande till det af Herrar Revisorer åsyftade ändamål; hvarvid dock det uttryckliga förbehåll gjordes, att ej mindre de erforderliga upphandlingarne, än alla förefallande arbeten, hvilkas beskaffenhet sådant inedgåfve, skulle blifva besorjde och betingade medelst anbud eller utrop, på det en nödig concurrence måtte beredas. Hå vi ansett oss tillhöra, att för Rikets Ständers plena framställa de oss förekomne förhållanden i alla mål, hvilka, Banco-Verket angående, ej böra hemlige hållas, eller äro af 1 Sami, 47 744 Riksens Ständers den mindre betydlighet, som vanlige AdministrationsOeconomieoch Räkenskaps-ämnen liär ega, bafve vi, med instämmande uti de omdömen, hvilka af senaste Banco-Revision, angående bästa sättet för verkställigheten af Bankens byggnad, blifvit meddelte, och uti a:dra Afd. 8 §. af 1820 års Revisions-Berättelse innefattas, jemte det vi till Rikets Ständers Banco-Utskotts kännedom öfverlemne de, enligt vårt föranstaltande, infordrade utförlige uppgifter öfver alla till byggnaden börande arbetens fortsättning allt ifrån början intill nästlidne September månads slut, och beloppet af de i samband dermed under särskilde rubriquer åtgångne kostnader, funnit ordningen fordra , att till Rikets Ständers plena, hvad det sistnämnde eller kostnads-beloppet beträffar, bifoga ett för hvarje år i korthet sammanfattadt öfverslag. (Se Bilagan.)
Utskottet har egentligen antagit tvänne föremål att vinna Det ena, en större säkerhet för Bevillningssummans erhållande; och det andra, en jemnare fördelning för densamma. Erfarenheten har likväl bevisat, att Bevillningen utgått utan Minimi-tabell hittills; och jag Den 22 jftmii f. in. i 357 bekänner, att jag icke förmår inse hvad mera säkerhetdenna nya utväg skullekunna gifva. Icke heller förstår jag, att den leder till någon jemi nare fördelning; men deremot syne, mig, att, Otn vi bifalla den, så sancbonera vi möjbghe* ten af en ganska ojemn, och ganska orättvis fördelning, provinserna emelian j o h det blir då otvif velak tigt tungt för den ena Provinsens innevånare, att veta sig betala mera ån sorn i proportionen borde vara. Så inträffar, till exempel, lör Östergöthlands innevånare, då de erfara af Tabellen, att Gottland, som i verkligt värde visserligen uppgår till mera än hälften af Östergöthlands, i Minimi-tabellen icke blifvit uppskattadt till mera än en sjundedel deraf: och att Gottland således fått lättnad på Östergöthlands bekostnad. Tyngre blir Östgötens öde, om han tror sig finna, att en verklig disproportion äfven till flere andra provinser existerar; dertill han, kanhända, finner svårighet att utleta annan orsak, än att somliga provinser haft Landshöfdingar, som bevakat deras Bevillnings angelägenheter, då andra saki nät denna lycka. I öfrigt hemställer jag, örn icke denna nya method på något sätt svär emot en annan princip, som likväl är antagen såsom grundsats. Riksens
Statsrådets ledamot och den embetsman, sorn i commandomål Konungen råd gifver, på detta ställe äfo af enahanda betydelse, och således icke båda behöfva införas. Frih. Ehrenborgh: Constit.Utsk. har ganska noga betänkt, huruvida dessa ord: ''eller den embetsman, som i commandomål Konungen råd gifver” borde utgå, sedan ConstitUtsk. tillstyrkt, att denna embetsman alltid skall vara ledamot af Konungens Statsråd; men Utsk. trodde, att det var lämpligt att låta denna tirad qvarstå, efter det icke var i egenskap af Statsråd, utan såsom rådgifvare, som denne embetsman här är omtalad. Constit.Utsk. har föreslagit gen.- adjutantens eller föredragandens af commandomål ovilkorliga insättande i Statsrådet derföre, att Konungen skulle äga grundlagsenlig rätt att gifva åt honom kunskap om alla de regeringsärender, som röra denna styrelsegren, och derigenom kunna gifva enhet åt densamma; men då i5 § bestämdt förklarar, huru denne embetsmans särskilda föredragning skall tillvägabringas inför Konungen utom Statsrådet, lärer det icke vara öfverflödigt att i denna 106 § uttrycka, det han äfven för denna föredragning utom Statsrådet är underkastad Riksrätt. Detta har varit Utsk:s skäl, och jag skulle tro, att R. o. Ad. gjorde väl, om meningen finge qvarstå. Jag finner icke, att den innefattar någon inconsequens med redan fattade beslut, likasom jag, för mindel, icke heljer. kan finna, att den innefattar någon pleonasm, då man betraktar denne embetsman i sin dubbla egenskap af Stätsrådsledamot och föredragande i commandomål utom Statsrådet. Jag tillstyrker således, att R. o. Ad. icke borttager berörde mening. Hr Den 9 October t. ta. Ilr Dalman: Jag vill fasta Gr.
Motiverna tillkommo vid ett tillfälle, då den åsigt syntes göra sig inom Utsk. gällande, alt någre sådane ansvarsbestämmelser borde i lagförslaget ingå; men när frågan sedan förekom under discussion, fann man ändamålet tillfyllest vinnas genom hänvisning till allmänna lagen. Gr. Frölich har anfört, att han ansåg hela denna operation vara mindre ändamålsenlig, och ett direct silfverköp lika väl ledande till ändamålet, samt mindre förlustgifvande för Banken. Hr von Hohenhausen har åtminstone yttrat, att han anser vexelköpen kunna blifva dyrare än ett direct silfveruppköp. Jag erkänner för min del, att genom passivitet Banken visserligen skulle slippa ali risk af denna art och undgå möjliga vexelförluster. Jag mäste likväl bestrida den meningen, att ändamålet lika väl skulle kunna vinnas genom silfveruppköp, som genom vexelhandel. Sådane. förhållanden kunna nemi. ofta uppstå, att en ringa vexellillgång erbjuder sig och kan komma Banken tillgodo, hvaremot silfverleveranser alltid förutsätta större summor på en gång och eonlracters uppgörande med några större handelshus. I motsats emot hvad Gr. Frölich påstått, måste jag framställa den tanken, att det icke sällan inträffar, att våra mindre sjöstäder äga vexelöfverskotter, som skulle kunna till Bancofulim. erbjudas, i st. f.^alt nu, såsom det ofta händer, på Stockholms börs försäljas. Åtminstone känner jag bestämdt, att sådant ofta inträffar t. ex. med Småländske städerne, som äga en ganska betydlig trävaruexport, erhålla vexlar derför och remittera dem lill Stockholm. I Götheborg är äfven förhållandet sådant. Såsom jag tror, lärer exporten der öfverväga importen, så att det ofta erbjuder sig tillfälle för Götheborgare att uppsända sina vexlar lill Stockholm. Jag tror, att det är ganska nyttigt för de handlande att en sådan afsättningsort till jemna pris finnes, icke allenast i Stockholm, utan äfven i Rikets öfriga städer.
»Kartor och handlingar, som af Skiftesman till Ago»deln:gsRätt aflemnas eller insändas, skola alltid åtföljas af »tvenne lika lydande reversaler, hvilka fullständigt redo»visa de förras mängd och beskaffenhet, enl. det formulär, »som ÖfverDireklören vid Landtmäteriet utfärdar; och bör »R:ns Ordf:de till Skiftesmannen genast återställa det ena »reversalet, behörigen qvitteradt, när kartorna och handlin»garne vid R:ns sammanträde aflemnas, men eljest inom åtta »dagar, efter det att de kommit honom tillhanda.» »När Skiftesmannen återfått kartor och handlingar, som »vid Agodeln:gs-R:n varit företedda) vare han, vid ansvar, »såsom för tjenstefel, skyldig att inom åtta dagar derefter, »till Ems Ordf:de återsända det qvitterade reversalet, eller »ock, om kartorna eller handlingarne blifvit skadade, vid på»följd, att sjelf derför ansvara, sådant inom 30 dagar anmäla »hos Wårt JustitieKanslersEmbete, som föranstaltar att den, som »skadan vållat,- varder ålagd den ersättningsskyldighet, hvil»ken, med föranledande af 38 §, 2 mom. och 49 § i Wår »Nåd. Landtmäterilnstrrn d. 4 Maj 1827 laglig pröfvas»; samt dels alt 11 och 20 §§ i ofvann:dc Kap. och Stadga må erhålla följande förändrade lydelse, nemligen: 11 §. »Varda inom föreskrifven tid inga besvär mot Agodeln:gsR:ns »utslag i de uti 9 g omnämnda frågor anmäldta: då skall »Ordf:den skyndsamligen och sist inom fjorton dagar efter »den utlupna fatalietiden, derom Skiftesmannen underrättas, »del af utslaget, ulan lösen honom gifva, samt de af honom »mottagna kartor och handlingar återsända.
På kistans lock har kungen själf lagt ett kors af mångfärgade rosor från Bernstorffs trädgård o c h vid sidan står en krans af gula rosor o c h liljor, hvars vidfästa svartkantade kort tilldrager sig uppmärksamheten g e n o m d e därå skrifna o r d e n: » Hvil i Fredl Til v o r h0jt elskede Marna paa d e n n e ännu i fjor saa velsignede Dag fra Dine Dig evigt savnende Alice. Dagmar. » Dr den första vagnen stiga emellertid änkekejsarinnan o c h nuvarande tsarevnan samt prinsessan af Wales o c h tsaren. D e furstliga personerna dröja ett ögonblick för att af lakejerna mottaga sina blomsterkransar, o c h man får därvid ett godt tillfälle att iakttaga kejsarinnan Alexandra, som är ett hälft hufvud h ö g r e än sin gemål, m e n som i detta ögonblicket är ofördelaktigt echaufferad. Alla ryssars själfhärskare ser helt obetydlig o c h borgerlig ut bredvid henne. Kronprins Fredrik o c h kung Georg, storfurst Alexander o c h tsarevitsch Mikael, en helt ung, blek man m e d spirande mustascher, k o m m a o m en stund till fots, vänligt hälsande åt DROTTNING LOUISES KISTA I RO SKILDE DOMKYRKA. fönster hälsas de a n k o m m a n d e af vänligt viftande rödhvita dukar i oöfverskådlig mängd. Vi ha för vår del redan i g o d tid fattat p o s t o utanför domkyrkans hufvudingång i lä för den häftiga blåsten. Tillträdet till det inre af kyrkan är naturligtvis strängt förbjudet under det kungliga besöket. I medvetandet att ha framför oss en dryg half timmes väntan söka vi en medelmåttig förströ- else i iakttagandet af vindens omilda framfart m e d gossarnes hattar o c h fruntimrens i betänklig ballongform svällande kjolar.
E n ledamot i Andra kammaren hr Hazén liar motionerat om ett tillägg till ecklesiastikn&amp;.isterns förslag &amp; ende ut på att samma anslag äfveii skulle ingå till de skoldistrikt, för Iivilka det befiiliiies lihyligt att förlägga slöjdundervisningen till sarskild slöj dskola och meddela den under en mer koncentrerad tid. Den iiuvarande ecklesiastikmiiiistern liar ständigt visat sig gyniisamt stämd inot den sida af kvinlig, uppfostran, soni afser flickors ulndervisning i huslig ekonomi. Det ar tack vare honom en kurs i detta ämne vid Högre 1ararinn.eserniiiariet erhållit årligt anslag på 5,000 kr. först på extra och sedan på ordinarie stat. I å r begär han af riksdagen anslag på extra stat till iiiidervisiiingskurser i liiislig ekonorni vid två enskilda flickskolor, nämligen till den q e d Upsala läroverk förenade fackskolan för utbildande af lärarinnor i huslig ekonoini med ett belopp af 3,200 kr .. till lararinnekimen i liuslig ekonomi vid Atheneum för flickor. i Stockholm, nied ett belopp af 1,500 kr. samt desutom till Göteborgs allmälina folkskolestyrelse för utbildandet af lärarinnor i liuslig ekonoini för folkskolan ett anslag af 1,300 kr. Vardt a t t iippriiärksainrnas ar förslaget i statsverksproposition en a t t vid nhgot .af folkskolelararinneseminarierna i riket anordna profårskvrs för k ' o ' .ilzliga JilosoJie 7cnndidater, soin vi1 j it vinna beliöriglie t a t t söka adjunktsbefattning vid ett dylikt seminarium. Kompetenta a t t s8ka skdana platser äro dels kvinlig fil.
Fröt. 1853 £ 1854. 5 Sami. 1 Afd T3 Haft. 8 54 Bevillning*-Utskottets Utlåtande, N:s 21. påkallad, men hvilka nu i stället, om Utskottets förslag blifver Rikets Ständers beslut, möjligen komina att drabbas af en förhöjd bevillning, hvilket måste blifva följden i händelse Stats-verkets behof icke skulle kunna tillåta någon minskning i de totalbelopp, hvartill allmänna bevillningen för närvarande uppgår. Hvad angar de omständigheterna att embetsoch tjenstemännen måste göra en vida kostsammare uppfostran än andra medborgare och att deres löner icke vore för höga om de alltjemt stegrade lefnadskostnaderna togos i betraktande, så och emedan det icke tillhör Bevillnings-Utskottet att ingå i någon slags pröfning derom, huruvida staten gifver sina tjenstemän sådana löne-inkomster, som kunna anses motsvara tjenstemänneos lefnadskostnader samt de kunskapsmått, hvarpå staten hos dem gör anspråk, eller att på grund af en sådan pröfning föreslå löneförbättringar i en eller annan form, anser jag icke heller dessa skäl kunna på något sätt rättfärdiga den tillstyrkta rubbningen i bevillnings-grunderna; och vågar jag derföre vördsammast hemställa, det Rikets Höglo [liga Ständer mätte lemna den nu gällande bestämmelsen uti ifrågavarande afseende, oförändrad.
Om man med hvarandra jemför nämnde banor, så visar det sig, att rälerna tyngd, bankarnas bredd m. m., äfvensom anläggningskostnad em a förhålla sig till hvarandra ungefär sorn spårvidderna, hvilket äfven bl ifver händelsen, om man ytterligare med hvarandra jemför sådana utländska jernvägar — som kunna ställas i paritet, — af den vanliga 4,85 fots och ännu större bredder emellan rälerna. Orsaken är att söka deruti, alt man, på machinväsendets hittills varande ståndpunkt, ej med samma enkelhet och ändamålsenlighet lyckats konstruera lika kraftiga lokomotiver för smalare banor, som för bredare, ***) utan rättat banbyggnaden efter *) Tabellen M I visar kostnaden per mil vid längre jernvägar af minst i mil, och M 3. npprättad efter samma profil, samma priser och enahanda antaganden i öfrigt, kostnaden om banan endast är inalles 1 mil lång. Med tabellen JW 3 till grund kunna liknandekalkyler uppgöras som tab. 2. **) Denna bana, som under 1 !/„ års vinteroch sommar-trafik visat sig vara till alia delar ändamålsenlig, är efter konsultation med verld ens. mest ansedda Jernvägs-Iugeniör Rob. Stephenson, (sorn på sin verkstad byggt iokomotiverua) utförd under ledning af Chefen för Norska Statens jernvägsbyggriader Herr C. Pihl, en ruan, sorn. i förening med en grundlig theoretisk underbyggnad, eger mångårig praktisk erfarenhet vid utländska jernvägsbyggnader,och dertill en sällsynt förmåga att efter omständigheterna kunna tillämpa hvad han lärt, settoch erfarit.
Nu glänste höstsolen på hans grift. Det var minnets blick: med hela sin klarhet, sin smärta och sin vällust. Löfven falla, vännerne glesna, dyrbara grafvar ökas, aftonskymningen mörknar ständigt djupare, – och den enda trösten är, att också ”Starkare ljudar Sången från stjernorna ner”. Emellertid, och tilldess man sjelf tillåtes höra den på närmare afstånd, måste man – så godt ske kan – oförtröttadt åtlyda sitt kall och fullfölja sina vanliga värf. Jag infinner mig derföre nu med en ny samling af historiska skildringar: måtte den kunna skänka en och annan stunds nöje! Få äro de på jorden qvarlefvande, hvilkas hjertan ännu för mig klappa af broderlig tillgifvenhet; och till hvilka bland dem skulle de bilder, som tecknats på följande blad, egnas med skyldigare rätt, än till Eder? Ofta har jag vid deras målande blifvit påmint om de dagar, då vi alla voro unga; då i Upsala Bellmans qväden klingade från Kernells läppar; då hans täcka Bleckenstad för oss samfäldt upplät sitt gästvänliga tjäll och sina leende omgifningar, under det mina tankar bodde på Lycksalighetens Ö och edra började sina morgonfärder i Tondiktningens herrliga rymder. Sannolikt skall jag ock i dessa taflor, om hvilkas ämnen jag så mångengång med Eder samspråkat, temligen oförändrad igenkännas. Visst är, att det sällskap, som här uppvaktar med Bellman i spetsen, jemväl skulle från mig enskildt äga mycket att frambära, om det kunde med tillräckligt varma uttryck tolka min mångåriga tacksamhet.
§ 1 Kyrkooch fattigräkenskaperna jemte lasarettsboken, uplästes, erkändes och underskrefs. § 2 Socken-magasinsräkningen uplästes och erkändes, och hvarvid beslöts att de mäst behöfvande borde få låna den influtne rentan, circa 3 t:r, såsom mindre tjenlig till utsäde men behöflig detta år till brödföda. Nytt inslag eller tillökning i sockenmagasinet beslöts att ske nästa höst i händelse Kongl. Maj:ts önskan om distriktsmagasiners inrättande i länet inte kunde vinnas. På föreställning medgåfvo sockenmännen att 20 r.d:r b:co skulle af fattig-kassan mot revers lemnas till h:r Magn. Byström, hvars skicklighet i läkare-vettenskapen är känd, att han vid yppade sjukdomar måtte kunna, genom råd, föreskrifter och läkemedel gå de lidande i socknen till mötes för betalning. För den utfattige afskrifves af renta. §4 Föreslogs att af fattig-kassan skulle utdelas till Olof Matson i Österåsen r.d:r b:co 1: Helena Hindriksd:r ibidem - 32 sk. torp.enkan Anna Pärsd:r i Backegård 1: 16 gl. pigan Maria Pärsd:r i Högen - 32 gossen Olof Gren i Storhögen - 32 Bengt Månssons d:r i Knutbränna 1: 16 5: 32: - samt 4 kp:r korn § 5 Drängen Erik Håkansson från Näskott, som circa 5 år tjent i socknen, känd för skicklighet i flere handaslöjder, blef på föreställning vägrad till socknen inflytta. In fidem E. Nordenberg. 1825 den 19 juni upläst och erkänt intyga: Intygas af Nils Höglund i Storhögen Olof Olofsson i Jonsgård. Vid justeringen anmälte sexmannen Erik Jonsson i Munkflohögen sin önskan att efter 12 års sexmannaskap blifva derifrån befriad, som beviljades, och valdes i dess ställe Carl Jonasson i Munkflohögen till sexman.
Propos. äro dock för detta ändamål endast 10,000 rdr om året, eller 30,000 för hela 8tatsregleringsperiodeu begärda,-— ett belopp, hvars otillräcklighet är lätt att inse, och med hvilket den upgjorda planen skulle fordra en tid af 12 till 15 år för att kunna bringas till verkställighet. Med åberopande af de skäl, som starnholländeri-styreisen anfört, dels i sin underdåniga skrifvelse till K. M af d. 19 sisth Sept., dels äfven i sin till chefen för K. CivilDepartit under d. 5 sisth Okt. ingifne promemoria, får jag derföre föreslå, det R. St;r ville, för ofvan omförmälte ändamål, till stamholländeri-styrelsens disposition ställa en årlig anslagssumma af 30,000 rdr rint att under uäsla statsreglering^ period utgå. Anhålles vördsamt om remiss till vederbörligt Utsk. Begärdes på bordet. Hr Kuylenstjerna, Carl, hade ingifvit en motion, som uplästes och hade följande lydelse: I ani. af den betryckta penuingeställningeu på landet och Ben 1 Itjecember e. m. 133 omöjligheten att mot lista inteckning i jordegendom erhålla lån, får jag äran föreslå, att, om It. St:r besluta uptaga ett utländskt lån för jernvägsbyggnaderna, detta lån måtte uptagas så stort att med öfverskottet kunde inköpas de hypothehsförenings-obligatiouer, som äro osålda, cirka 20 milkr, af redan kontraherade utländska lån. Hypotheksföreningarne skulle med detsamma förbjudas uptaga några nya lån utan särskild sanktion af Regeringen. Härigenom vanns: 1:0. Att hypotheksföreningarne kunde utbetala de lån, för hvilka siikerhetshandlingar redan ligga i deras vård i afvaktan på liqvid, upgående till minst 10 milhr. — Rörelsen i landet vore dermed underhjelpt och konkurser, utmätningar m. m. kunde förekommas. 2:o.
Ständers Banko-Utskotts Betänkanden, om allmänt Kungörande af den inskränkning uti Specie-myvts utväxling från Banken, som i följd af Riksens Ständers Beslut, pä sednare uren ägt, och tills vidare anses höra äga mm. Bihang till Rikt-St. Bankens åligganden i afseende på utväXlingen af Silfver mot dess Transport-Sedlar , be stam de i sjelfva hufvudgrunderne af dess natur och egenskap, hafva likväl, tinder loppet af tiden, varit underkastade temporaira, mer eller mindre väsendtligt, inskränkningar. Hiket3 Ständer, hvilkas öfverläggningar och medverkan så ofta blifvit påkallade för att undanrödja eller åtmindstone förmildra veikningarne af de vådor, hvari Fäderneslandet genom krig eller andre olyckor sig befunnit, hafva dels i ökade beskattningar omedelbarligen åtagne, dels i anordningar å deras Bank, till förskjutande af Summor, hvilka allenast successive kunnat återbetalas, i bägge fallen med uppoffringar, sökt befrämja detta ändamål, Det är vid mera än ett tillfälle Banken, sedan dess första inrättning, på sådant sätt fått taga mer eller mindre verksam del uti beslutne Finance regleringar; och om Bankens Solidité derigenom blifvit för tillfället rubbad , hat sådant likväl icke skedt, utan att Rikets väl ansetts det oundgängeligen påfordra, äfvensom ej heller utan att i och med det samma nedlägga ämnet för Bankens ofelbara återbringande efter hand till dess förra styika och till utöfning af dess ursprungeliga föremål. Sedan mynt-regleringarne åren 1776 och 1800 hade bestämt Bankens functioner i afseende på ut växlingen af silfver mot TransportSedlar var det först genom följderne af 1808 års olyckliga krig och de deraf påkallade försträckningar , dem Nationen , genom sine fullmägtige, ålade Banken att meddela, sorn in - Banftc-UtsRottcts Betäniandenl skränkning efter hand blef nödig uti Bankens hittills oafbrutna åtgärd, att med Silfver inlösa Transport-Sedlarrie.