Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr depart:s-chefen på, som mig synes, goda skäl ansett ”nybyggnad af ångskepp och ångfregalter till en början ej böra ifrågakomma, helst systemet för ångans användande såsom auxiliär-kraft ännu icke vore genom erfarenhet tillräckligt pröfvadt, samt kostnaden för nämnde slags fartyg för närvar, svårligen med någon säkerhet kunde beräknas, då de fleste nu befintliga linieskepp genom förändring torde kunna användas för utförande af förslaget i förevar, afseende,” föreslår Hr deparl:s-ehefen flottans oförändrade förblifvande i sitt nuvar. skick, med omsorgsfullt bibehållande af de befintliga linieskeppen, jemte den fåtaliga skärgårdsflottan, den sednare likväl till antalet, åtminstone pä papperet, t. o. m. något förminskad. Detta är således hufvudsumman af den plan som, till en början och förmodligen för en längre tidsföljd, är ämnad att utgöra värt värn på sjön och ehuru StatsUtsk. för sin del afstyrkt bifall till de föreslagna ångskeppen och ångfregalter, har dess pluralitet likväl, om än icke uttryckligen gilladt, åtminstone icke bestridt fullföljandet af denna interims-plan. Att Sverige, ända frän sin pånyttfödelse af den store Gustaf Wasa underhållit linieskepp är en känd sak. Under sednare hälften af 16:de och liela 17:de århundradet var vår linieflotta af den betydenhet, att den ofta med framgång kunde kämpa om herraväldet i Östersjön mot Liibeckska och i synnerhet Danska flottorna. Genom K. Carl Xhs förmåga att skaffa medel och den tillgäng pä ekskog, sorn då fanns i Sveriges nyförvärfvade tillhörighet Blekinge, nådde Svenska flottan sitt Zenith och var vid denne konungs död den betydligaste vi någonsin ägt. Efter K. Carl XII:s olyckliga krig aftog flottan och var under 18:de århundradet icke af någon vigt, förr än den, med utländska subsidie-medel, af K. Gustaf lil försattes i-kraftigt skick. Ryska flottan hade under detta sekel tillkommit och var en sä mycket farligare medtäflare, sorn detta rikes hjelpkällor, till en del på Sveriges bekostnad, förökats till en ojemförlig grad.
Och, ehuru Riksens Ständer väl i allmänhet insett visheten af detta Förslag och funnit sådana Fabriker och Manufakturer, hvilkas varor tillverkas af inhemskt råämne och sålunda lemna den största arbets-förtjensten med deraf uppkommande ■nytta för Landet, förnämligast böra understödjas och befrämjas , hafva likväl , vid försök till bestämmande af en slik skillnad i Lånerätten emellan de serskiide Fabriks-grenarne, sådane sva - 676 Underdåniga Skrifvelser. rigbeter mott genom för ögonblicket felande fullständige upplysningar om deras olika beskaffenhet och begagnande af inhemskt eller utländskt råämne, att Riksens Ständer icke kunnat finna någon säker och osviklig grund för Fabrikernes indelande i serskilda klasser, i synnerhet som Riksens Ständer tillika icke kunnat undgå att fästa serdeles afseende på den tillverkning, hvilken, ehuru bestående antingen hel och hållen eller ock till någon betydlig del af utländska råämnen, dock genom bruket och vanan blifvit föremål för allmänt behof och såmedelst nästan är att anse af lika beskaffenhet med nödvändighetsvaror. Den enda Manufaktur, som Riksens Ständer på ofvan anförd grund anse böra framföre alla andra ■Understödjas och uppmuntras , är Jernoch Metall-förädlingen, hvarom Riksens Ständer åberopa sin underdåniga Skrifvelse den 6 sistl. Juni. Deremot har det ådragit sig Riksens Ständers uppmärksamhet, att Bomulls-Förädlingen åtnjuter vida större Låne-förmåner än någon annan Fabrikation i Landet, enär, utom för Bomullens spinning vid mekaniska Spinnerier, hvarpå Lån meddelas beräknade efter sträng, Bomullsväfverierne äro berättigade till Lån lika med andra Fabriker, samt dessutom Kattuns-Tryckerier eller Färgerioch Appreterings-Verken för Bomullsvaror, serskildt åtnjuta samma förmån, äfven beräknad efter varans hela värde, fastän till mindre procent än de öfrige Fabrikerne.
T. Nathorst, var sekreterare ilandtbruksakademien under tjugu år och räknades som en af de främste banbrytarne för en ny riktning. Och den nu aflidne hade därjämte haft till lärare Edvard Nonnen, det rationella landtbrukets grundläggare i Sverige. Hjalmar Nathorsts lärareverksamhet börjades vid Väderbrunns landtbraksskola i Södermanland, fortsattes vid Dagsholm på Dal, och från 1861 till 1886 var han föreståndare för Alnarps landtbruksinstitut. Han var fader till arktikern professorn A. ' G. Nathorst — porträtterad i Idun n:r 14 — hvilken nu planerar expeditionen för Andrées efterforskande. En ännu högre ålder, 86 år, hade grundläggaren af de nu världsbekanta Bolinderska verkstäderna, ingeniör Jean Bolinder, uppnått, då han den 9 dennes gick hädan. Tillsammans m e d sin för sju år sedan aflidne yngre broder, Carl Gerhard, anlade han år 1845 den affär, som sedan skulle få en så ingripande betydelse för hela vårt industriella lif. Jean Bolinder räknas särskildt till förtjänst, att han hos oss åstadkom väckelsen till träbearbetning med maskiner och sålunda kan anses ha gifvit upphof till hela vår nu så storartade mekaniska snickeriindustri. Flertalet af våra stora norrländska sågverk äro också — hvad maskinerna angår — utgångna från » Bolinders », och Bolinders spisar — ja, dem känner hvarje svensk husmoder! Jean Bolinder deltog mycket flitigt i Stockholms kommuns angelägenheter och var medlem af stadsfullmäktige samt flere dess afdelningar ännu mot slutet af 80-talet. Han var dessutom ledamot af Vetenskapsoch L a n t - bruksakademierna samt af styrelsen för Tekniska högskolan. E. Bergman foto. SVEASALEN FÖRE BRANDEN. — 5 IDUN — 1899. E TT Å E ELDSVÅDORNAS tycks 1899 vilja blifva, och nu ha vi senast att notera den förhärjande stora brand, som natten till söndagen den 5 dennes lade två af vår hufvudstads förnämsta och mest kända förlustelseetablissement, Sveasalen och Sveateatern, i aska.
hvarförutan för det fall, att Eders Kongl. Majit, oaktadt hvad sålunda blifvit anfördt, skulle i Nåder pröfva 165 godt förslaget bifalla, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ansett sig böra framställa de betänkligheter, som uppstodo emot den föreslagna redovisningstiden, såsom : att den med en till den 1 Maj framflyttad uppbördstid är praktiskt oförenlig; att, om det än antoges, att så icke är, dock ofelbart torde inträffa, att genom uppbördens förrättande på en tid, då allmogen af andra sysslor vore mera än under nu faststälde uppbördstermin förhindrad att bevista stämman, det småningom skulle öfvergå till vana att underlåta betalning vid densamma och att afvakta Länsmannens ankomst för att utan arfvode afhemta utskylderne; att med förkortning af tiden för executiv betalning de skattskyldige i sjelfva verket skulle skörda föga vinst af framflyttningen af den frivilliga, likasom denna ofelbart skulle föranleda omöjlighet för uppbördsförvaltningen att fullgöra sina pligler och, såsom följd deraf, oordning och oreda i Kronans räkenskaper; samt att den erfarenhet, som vanns år 1845, dä med uppbörden egde anstånd till medlet af Maj, äfven bestyrkte det ofvan antydda förhållandet, att förlängning af tiden för frivillig betalning, i förening med inskränktare tidrymd för den executiva, verkar skadligt för de skattskyldige sjelfve. 4:o. En den 27 Maj 1845 ingifven ytterligare ansökning af förutnämnde RiksdagsFullrnägtig för Öland, Pehr Jonsson, som i underdånighet anhållit, att, i händelse af Nådigt bifall till Rikets
Herr Karäsnrrolps, kristers, Innan ett af de nu justerade Protocolls Utdrag affardas, an» häller jag om tillftänd alt fä uplasa fossande: Sedan Ridderlkapet och Adeln uti eft. mid. plenumek den 2 dennes fattat det räktwisliaa bcflut akl läka den tillökade meningen: sa midt möjligt är Utgä utur den expedition, svin angar Kongl. Maj:ts och ThronföljarenS Stater, synes den aktning wi hy» sa för de öfrige Riks Sanden fordra, alt wi genom en Deputation gifwa Deni delta skyndsammast till» känna, och med wanlkapssull anmaning, att dessa Skänd wille göra atk lika wigkigk afseende pä följderpe utj en framtid, om err Ervedikions Utffott skulle genom tillägg as ord och meningar wid Expeditionen, kunna förändra rälta rigtmngen och bemärkelsen af det en gäng saktade bestttt som af alla fyra Ständen bljfwit tagit, och kill,ka madan af arr z:ne Ständ un» der en och samma Riksdag och uti ctk och samma mäl, skulle i ringaste mätto kunna ändra hwad 4. Ständ enhälligt beslntit. Nägo» nogare granskning af i fräga warande ärende och tillägg af orden: sa widr möjligt är bör troligen icke hos wära M:d« Ständer ,u komma i fräga, ej eller huruwida desse vktz kunna söxbälkra ellet innebära lika mening, som den Den 4 December. »87 den, hwilken finnes Uti Stats Utskottets proponerade och af Riks Sländen utan näaon förändring antagne Betänkande rörande De Kongl. Personers Stater; ritan lärer säkerligen blott komma i betraktande, om icke Expeditions
Då Herr Friherre Ridderstolpe ansett sig böra för Westmanland ajternatift yrka bibehållande af den nu varande flyttningstiden, kan jag deremot för Hallands Lån, hvarest jag år bosatt, icke deri instämma, utan anser nyttigast att vid det i ämnet redan af Riksens Ständer fattade beslut måtte få för-’ blifva. Friherre Cederström, Jacob: Då fråga nu blott år oin remiss af Friherre Rehbinders motion, så hemställer jag till Höglofl. Ridderskapet och Adeln huruvida det kan anses nödigt att ingå uti en discussion om den omtvistade flyttningstiden. OeconomieUtskottet har redan ifrån de öfrige RiksStånden emottagit flera motioner i detta fall, med förslag, snart sagt, på alla månader i året, utan att det lärer blifva för Utskottet möjeligt att förena allas önskningar i ett enda mål, der hvar och en, allt efter olika local, har sin egen mening. Herr Grejven och Landt Marskalken föreslog , att så väl Friherre Rehbinders ofvannämnda memorial, som de af åtskillige Ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remiiteras. Bifölls. 204 Dea § Mdrtii. Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 5 Martii i8a3. S. D Vid förnyad föredragning af Statsoch BancolJtskottens den 25 sistledne Februari afgifne, samt den i dennes förmiddagen på bordet lagde Betänkande, angående förändring i tiden och såttet för indrifningen af Götha Canal BolagsGötheborgssamt Malmö- f. d, DiscontVerks ännu utestående fordringar; blef samma Betänkande, i anledning af de utaf åtskilige Ledamöter dervid gjorde anmärkningar till bemåldte Utskott återremitteradt. Ut supra. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: 1) Kongl. Maj:ts den 24 sistl.
För att fortsätta jemförelsen torde det få tillåtas att anföra, att, då, jemlikt nuvarande indelning af Consulaten, uti hela England, i Förenta Staterna af Norra Amerika samt i Finland, endast en Svensk och Norrsk General-Consul finnes anställd med Vice Consuler i de betydligare hamnarne, finnes i Hamburg, Lubeck och Kiel en Consul å hvartdera stället, samt således blott inom Hertigdömet Holstein 3:ne ordinarie Consuler. En General-Consul kan således tillse hela vår och Norriges högst vigtiga handel med England, men 3:ne General-Consuler erfordras att tillse Svenska och Norrska handeln inom omkretsen af provinsen Holstein > hvarifrån något spanmål, samt för öfrigt blott styckegods, till Sverige importeras, men dit exporten är i högsta grad obetydlig. För olämpligheten af den nuvarande district-fördelningen skulle detta enda exempel vara tillräckligt anföra, men många andra kunna läggas härtill. En ny och förbättrad indelning af Consuls-Districten och en förbättrad organisation af Consularväsendet lärer väl blott småningom och i nion af inträffande vacancer kunna verkställas, men då verkställigheten sålunda kommer att draga på tiden, har mig synts, att frågans väckande icke bordt fördröjas. Det är ett bestämdt factum, att man bland handlande å utrikes orter har lättare alt finna en skicklig och passande person till vice Consul, än till Consul.
Ropades ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad., vid valen till fullmäktige i Banken och Riksg.cont., icke valt några suppleanter för dessa fullmäktige, torde Ståndet finna tiden vara inne till företagande af nämnde suppleantval. Hittills hade varit vanligt alt välja 3 suppleanter för fullmäktige i Banken och 3 suppleanter till fullmäktige i Riksg.cont., och hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. nu äfven behagade välja samma antal suppleanter och ville till valets företagande bestämma Måndagen den 3 instundande Maj. Bifölls. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., uppläste följande: Förhindrad att vara tillstädes, då Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk;ns betänk. N:o 56, ang:de författningarne rönde laga försvar och lösdrifvere!, hos R. o. Ad. förevar och bifölls, anhåller jag alt såsom reservation emot samma beslut få uppläsa hvad jag i ämnet skriftligen uppsatt. Det nära samband denna fråga äger med fattigoch fängelsevården, och den sorgfällighet, hvarmed man är skyldig att behandla detta högst vigtiga ämne, nödgar mig, —* 446 Den 28 April e. m. jag får på förhand vördsamt tillkännagifva det, — att taga H. Ståndets tålamod i stort anspråk. Min brist på erfarenhet och den ännu större på förmåga torde få ersättas af min varma känsla och nitälskan för detta ämne, samt allt hvad som bidrager till vilseförda, lidande och olyckliga medmenniskors förbättring och deras försättande uti en lyckligare ställning; —ja i allmänhet för allt, som kan medföra förbättring, ej endast förändring uti våra nuvar. samhällsförhållanden och institutioner. Under förhoppning att den goda viljan må öfverskyla bristerna, har jag, understödd af Ståndets benägna öfverseende, tillförene uppstått att deltaga uti discussionen öfver åtskilliga ämnen, särdeles hvad angår frågan om fattigvården; — jag gör det äfven denna gång.
Det tillhör dervid hvarje god medborgare, och i följe deraf så mycket mera hvarje sann Riddersman att taga i betraklande tids-omständigheternas verkliga fordringar och icke blott rådföra den af inbillningskraftens färgspel förskönade bilden af del idealiskt rätta, som individuell torde föresväfva våra tankar 236 Den 27 Maj e. m och förvaras i djupet af vår själ. Denna idealiska bild framstår hos den ene i ett det möjligast fullständiga jemlikhetsförhållande, statens medlemmar emellan, grundad! på en förutsatt naturlig likhet hos dem alla; och hos den andre, i en, efter patriarkaliska åsigter fattad, noggrant iakttagen samhällsklassernas sorgfälligt afvägda och vårdade gradation. Men under samhällenas utveckling inträffar en sådan complication af förhållanden, alt man icke får uteslutande hålla sig, hvarken vid den ena eller andra af dessa hufvudsakligen ledande åskådningar, eller söka något absolut och af inga förmedlande inflytelser vidrördt förverkligande deraf. Man måste fastmera, på sätt jag redan anfört, se tiden an, och taga i betraktande hvad som i förbättringsväg låter sig, utan afskräckande faror för det helas bestånd, och under iakttagande af en nödig försigtighet, f. n. verkställa. I detta hänseende har jag med tillfredsställelse funnit, att Coust.Utsk. genom dess nu framlagda förslag, i allmänhet uppfyllt de billiga önskningar, som i närvarande lidepunkt synas för representationens fullkomnande kunna göras; och tillstyrker alltså, att R. o. Ad. måtte låta berörde förslag, i grundlagsenlig ordning varda hvilande. Jag goldet under upriktigaste afsigt ä min sida, att, såvida Försynen förunnar mig hälsan och lifvet lill nästa riksdag, äfvenledes när ärendet då förekommer, rösta för detta förslags slutliga antagande. Vare långt ifrån mig att klandra den ledamot, som för sin del tillstyrkt förslagets hvilande, fastän han icke vid dess slutliga behandling ämnar lemna sin röst ål detsamma.
Handelsbolaget Rubenson, blifvit hörd, laglig anledning till Pangs inmanande i häkte icke förekommit, Kongl. Hofrätten pröfvade, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångsbalken, rättvist, det Polismästaren, för det han förordnat om Pangs häktande, skulle böta Femtio Riksdaler till treskiftes emellan Kronan, Stockholms stad och Advokatfiskalen i Kongl. Hofrätten; hvarjemte Polismästaren förpligtades ej miudre att^godlgöra Pang för mistad arbetsförtjenst och för hans lidande under^ den tid, han hållits häktad, eller tiden från ocb med den 30 Augusti till och med den 20 September, med Fem Riksdaler för hvar dag, tillsammans Etthundratio Riksdaler, än äfven att gälda kostnaden för Pangs underhåll i häktet med Sju Riksdaler 42 öre, allt Riksmynt. 60 Uti en till Justitie-Ombudsmannen stäld skrift, som den 29 Augusti 1861 inkommit, hade Drätselkammaren i Carlstad klagat deröfver, att dåvarande Magistratssekreteraren, i olikhet med hans företrädare, vid expedierandet af Magistratens protokoller och beslut, som rört Stadens allmänna angelägenheter samt, i och för verkställighet eller till efterrättelse, delgifvits Drätselkammaren, påfört lösen, hvilken Drätselkammaren måst utbetala. I klagoskriften, — vid hvilken, till bestyrkande af det öfverklagade förhållandet, voro fogade nio särskilda protokoller, som blifvit lösta, samt en förteckning, upptagande beloppet af den för dylika expeditioner till och med den 3 Juni 1861 utbetalda lösen till 145 R:dr 25 öre Riksmynt, —ryrkades, att Magistratssekreteraren måtte förklaras hafva i det anmärkta hänseendet oriktigt förfarit Och förpligtas att godtgöra Drätselkammaren den lösen, han på nämnda sätt uppburit. Häröfver infordrade jag Magistratssekreterarens förklaring samt utlåtande från Magistraten, hvilka handlingar inkommo. Masistratssekreteraren anförde, bland annat, att hans rätt icke bestämdes af hans •
Det är ännu långt till qvällen, svarar denne, och det vore besynnerligt, om ej en tredje man skulle tilldess infinna sig. Så återstår ingen enda omständighet oförklarad i den prosaiska situationen. Den väntade tredje mannen kom verkligen redan middagstiden till – Norrbacka, ty dit, der man hellre tycker sig vara på en välbeställd landtprestgård, än på ett värdshus, hade sällskapet redan begifvit sig. Lina, som jemte den unga frun satt vid sitt arbete i trädgården, gick raskt emot den ankommande, räckte honom handen och helsade: välkommen, farbror Magnus! «Gud gifve Lina många år och lyckliga dagar!» svarade han varmt och kysste upprepadt de små mjuka fingrarne, hvilka han brådskande fattat med sina båda händer – ni vet det säkert, med den ena under hennes hand, och den andras fingrar så der sakta tryckta öfver den, närmare handlofven – glömmande dervid att lyfta på hatten, hvilket han först gjorde efteråt. I detta fanns intet annat förunderligt, än det prosaiska i de många farbröderna. Också såg denne farbrodern icke serdeles onkelartad ut. Han var modernt klädd, och man skulle lätt ansett hans friska och modiga blick tillhöra en man om trettiofem år, i fall han ej sjelf så ofta kallat sig gammal herre och klagat öfver tyngden af de fyratio år, han bar på nacken – han ljög då blott fyra på kyrkboken i Katrina. Lina tycktes ej heller betrakta honom som en verklig onkel, ty en rodnad skimrade öfver hennes ansigte vid hans varma helsning, hvilket aldrig plägade hända henne med den rätta farbrodern. Hennes rodnad lade sig just icke derigenom, att denne (den rätte) stack ut sitt grånande hufvud genom husets gafvelfönster och sade: «Du är väl bålt hungrig, men ät likväl icke upp flickans händer; hon behöfver dem för min skrynkliga panna. – Ja,» tillade han, då Magnus såg sig om och helsade honom, «det är förgjordt, hvad hon tycker om grå hår. Det vore klokt af dig, att snart skaffa dig några sådana testar, bror Magnus, ty förr kommer du aldrig rätt i smöret. Emellertid tror jag det är bäst, att du nu kommer in och tar dig en smörgås.»
Det synes vara nog, att de vid förslaget gjorda anmärkningar åtfölja återremissen, och att Utskottet må pröfva dem aila och behålla deraf det bästa. Skiljaktigheters oförenlighet kan sålunda lättare undvikas och sammanjemkningurs möjlighet i högre mån befordras. Slutligen, och på det tvifvel ej må finnas, det ju öfverläggningar och menings-yttranden må kunna ega rum, då Konungens af Konstitutions-utskottet tillstyrkta, giundlags-förslag första gången i stånden föredragas, har Utskottet derom uti 2:a mom. 81 § regerings-formen gjort ett tillägg. I afseende å motiverna för de delar af detta förslag, som i öfrigt angå Konungens propositioner i grundlags-frågor, åberopas hvad här nedan sub N:o II yttras. Till Rikets Ständers pröfning o h gruridlagsenliga behandling får Konstitutions-utskottet alltså, på nu anförda grunder, vördsamt öfverlemna följande förslag till ändringar och tillägg uti här nedan uppgifua grundlags-paragrafer: Hege - Konstilutions-Ulskottets Memorial, Atio 21. 9 Regeringsformen. § 56. Allmänna frågor, sorn uti Riksens Ständers plena väckas, må ej till omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemna» till behörigt Utskott, som eger att dem utreda och deröfver sig yttra. (Det återstående af § skulle utgå), § 81. Denna regeringsform — • möjliga att verkställa. Riksdagsmans förslag till grundlagsändring, det Konstitutionsutskottet ogillat, förfalle. Förslag till ändring i grundlag, som Utskottet antingen sjelfmant, eller, uppå derom af riksdagsman väckt fråga, till Riksens Ständer öfverlemnar, skall, om intet deremot från något Riks stånd anmärkes, förblifva hvilande till nästföljande riksdag och då af Riksens Ständer afgöras. Varder förslaget af ett eller flera Riksstånd ej oförändradtgodkändt, skall det till Konstitutions utskottet återförvisas med de anmärkningar, som dervid inom stånden blifvit gjorda. Utskottet skall dessa anmärkningar pröfva och, der de antaglige är o, förslaget efter dem rätta och jemka.
Är mäste hafwa bliswir öswertyqade om fördelen as Enslkifien: Och dä detzukom StatS^WerketS swaga belägenhet fordrar all möjelig besparing, sä är der esree min ranka bade nödigt och billigt act ofwanberörde Utgifrs. Summa i6,oc>s R d som för sein är eller till nästa Riksdag gör Zdooo R-d, besparas till andra mera oundqängeliga behof» Vörandes jag ljkwa! härwid trllägga i:o Alt, sin för redan wärkstälde Enffiflen, nägre kostnader ännu äro oliquiderade, sä böra de såsom likmätigt hittills warande författning päraknade att as allmänna medel godtgöras, sälunda wederbörande ärsältas, samt 2:0 Art l den händelse, wid förenämnde Fem ärs förlopp, befinnas ffulle det EnlfkrjfteS - anstalten, genom saknadt allmänt understöd uti näston wärkelig mahn blifwit förfelad samt Stats Märket under tiden wunnilS förbättkadt tillstånd, sä synes dä bliswa rätter tid att efter sig företeende omständigheter förordna hwad som till ifrägawarande ändamäls minnande mä bliswa tillgörandes. Säsom anledning till mitt omdöme i denna fräga, torde der för öfrigt tillä» tas mig omförmäla, huru som dä för flera är sedan Stöid Skiften i Sawolax befaldes och sörordnades, Hem - 692 Den 12 Dceember. Hemmans-Ägarne därstädes frän början mäste bestå hela förrättnings-kost,ladén, ehuru Kongl. Majit och Kronan dervid tillskyndades bctydelig fördLl och winst, dels genom et! högre Hemmantal, dels genon> dispo» sition af en myckenhet sä kallad öfwerlopps»jord, hvilken kostnad blott pä Coupio Socken utgjorde nära ivid Zo,ovO N d.