Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag skulle knappast tro, att i hela Sveriges rike finnes en enda husbonde, sora skulle undandraga sig den både af natur och gudomlig lag åliggande skyldigheten att lemna tillfälle åt dessa unga varelser att bereda sig till en så helig förrättning, som den ifrågavar.; men jag tror , att han ändå kan hafva tillräcklig nytta af dessa personer äfven under läsningstiden, för att icke befrias från att för dem betala bevillning. Delta förslag leder endast till försök att undandraga K. M. och Kronan dess tillständiga rätt. Jag tillstyrker fortfarande afslag å §:n i denna punkt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då flera meningar uppstått ang:de 3:dje punkten i 143 §:n, ansåg han sig böra skilja den från de öfriga; hemställande alltså, om R. o. Ad. behagade bifalla förslaget i de 2:ne första punkterna. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bi falla Utsk:s förslag i 3:dje punkten. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg 3:dje punkten böra utgå. Ropades äfven ja och nej. Hr Landtm, yttrade, att då han ej kunnat fatta hvil ken mening som varit den öfvervägande, ansåg han sig böra förnya sin först framställda proposition. Hr von Hartmansdorff: Jag önskar att Hr Frih. o. Landtm., vid ropens bedömmande, såsom svar på den gjorda propos-.n icke måtte räkna för flera än en hvarje ledamot som upprepar sitt ja eller nej, 3 å 4 gånger efter hvar andra. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade bifalla Utsk:s förslag i 3:dje punkten. Ropades ja och nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna nej öfvervägande. a68 Den lo.October c. n>. Gr. Hamilton: Jag anhåller att få reservera mig emot Ståndets nu fattade beslut. Hr Munck af Rosenschöld:
Har jag? vetat förrän i dag. Ja, du är ju kapitalist, och det har jag inte VIOLA. Hvem har berättat det? Farbror Milde. OSCAR. VIOLA. Har han! Är det sanning, farbror? Ja, det är sanning. MILDE. pass. Jag behöfde just händelsevis den summa, som du disponerar. Jag antar, att du ingenting har emot att låna mig den på några dagar? Du ska' få så hög ränta att sjelfva en Shylocks afkomling skulle kunna känna sig belåten. Skrif ditt namn just här, så prydligt du förmår. Det är allt hvad som behöfs. VIOLA. Den underrättelsen kom mig särdeles väl till OSCAR. Måste jag skrifva under? Visst måste du. OSCAR. VIOLA. Jag menar: kan du tvinga mig? Tvång kan ju aldrig komma i fråga; det gör VIOLA. OSCAR. du naturligtvis frivilligt. mina och Alfs. Så äro de. Farbror sade att dessa pengar voro mina MILDE. VIOLA. Då vill jag helst inte låna ut dem. Hon både reflekterar och resonnerar. Seså, var inte barnslig nu, Viola! Du måtte OSCAR (otåligt). MILDE (afsides). väl inte tro att jag vill taga din skatt; jag vill ju bara låna den. VIOLA. inte att röras i och för annat än Alfs räkning. Fördömdt! OSCAR. Det gör mig ondt; men farbrors gåfva kommer Är det något annat du önskar, Oscar? VIOLA (med handen på låset). REKTORSAN (till Oscar). fins mer än både du och jag anat. OSCAR. Säg henne sanningen, det är mitt råd. Der ningen, så hör den då. Jag har råkat i ett stort timme kunna följderna bli oberäkneliga. Hvilka följder? VIOLA. Nåväl då, efter du tvingar mig att säga san bryderi, och har jag inte penningarne inom en större summa ur banken. Din man har, utan att säga till, lånat en REKTORSKAN. Han har stulit! VIOLA. REKTORSKAN. Hans »lån» har blifvit upptäckt och måste genast återbetalas.
Skrifvelse, lf;0 643 Disconter, hädanefter skall gälla endast i afseende på sådane Banker, sorn redaa är o inrättade, hvilka vidderas undfångne privilegier, under den derför återstående tiden, måga orubbade bibehållas, derest de ej sjelfva önska att före samma tids utgång få sina statuter förändrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde Lag. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 24 Maj 1845. Förslag till Lag jör enskilda Banker samt vilkoren för dessas rörelse. 1 §. Bankrörelse, med rättighet att utfärda tryckte eller graverade creditsedlar, må utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag, bedrifvas, efter dertill af Kongl. Maj:t meddeladt tillstånd. Då underdånig ansökning härom göres, böra till granskning och stadfästelse bifogas ej mindre de för Bankbolaget uppgjorde grundreglor, än ock Utlånings-Reglementet; och ankommer på Kongl Majit att, efter pröfning, huruvida Bankinrättningen kan vara for landet fördelaktig eller menlig, det sökta tillståndet bevilja, på högst Tio år, eller ock förvägra. Så vida ansökning om Bankrörelses fortsättande blifvit af bolaget gjord Aderton (18) månader inom nämnde tids utgång, kan tillståndet dertill förnyas; dock aldrig utöfver Tio år för hvarje gång. 2 §. Till Bankbolags stiftande erfordras minst Femtio (50) namngifne delägare, under den ansvarighet, som i denna Lag bestämmes, med en teckningssumma af minst En million (1,000,000) Riksdaler Baneo, motsvarande Trehundra Sjutiofem Tusen Riksdaler Silfver-Specie. Vid pröfning af bolagsreglorna bestämmer Kongl. Majit det högsta belopp, hvarutöfver teckningssumman ej får gå. 3 §. Enskild Bank eller dess Afdelning får endast i stad inrättas. 644 Expeditions-Utskottets Förslag till und.
Vidkommande dernäst, huru med dispositionen af detta således åbolediga hemman bör förfaras; så emedan ej mindre Herr Bergs Badet von Wahrendorff, än Controlleuren Blåvik , livar för sig hos Kongl. Kammar-Collegium be* gärt immission deruti för ägande underdåniga Skatträtts-fordringar från Tullgarns - Godset; ty har Stats-Utskottet funnit sig föranlåtet , att genom Hof-Cantzlers-Embetet ifrån Kongl. Kammar-Collegium begära ett bestämdt yttrande om naturen af detta hemman, nemligen, om det samma antingen är ett vanligt Kronohemman, som till Skatte kaja försäljas eller emot Tull* garns-fordringar gå i mät, eller ock af Kungsgårds natur, så att dermed, enligt 77 §. i Regerings-Formen den 6 Juni 180g, bör förfaras.
Den borde kunna afstå från en vinning, som kan sägas vara vida sämre än snöd. Den borde icke lägga hyende under en slapp anda och moralisk ovederhäftighet. Den borde icke så beredvilligt bjuda ett nervsvagt släkte sporrande retmedel i dylik motbjudande godtköpsstimulans. A. * — Den sista af sin ätt. I söndags afled i Nyköping friherrinnan Charlotte Wilhelmina Brändström, född Hjelm, i den höga åldern af 89 år. Friherrinnan Brändström, som var änka efter majoren frih. Bror Per Brändström, sörjes närmast af dotter, gift med adjunkten vid Nya elementarskolan i Stockholm R. W. Lönnerberg. Med friherrinnan Brändström utslocknade friherrliga ätten Brändström. Denna från Upland härstammande ätt adlades 1809 och fick friherrlig värdighet 1815. Båda ätterna Brändström utgingo på mansidan 1885. Af adliga ätten Brändström lefver endast en medlem, dottern till nu afiidna friherrinnan Brändström. * Trogna vänner. Skiss af A Ii. (Forts. o. slut.) Nej, Tusse skulle få lefva till dess Karin rest, men sedan — ja, det måste ju ske — Fina skulle bara.se till att det gick så hastigt och ordentligt som möjligt — och Karin skulle väl trösta sig, då hon kom ut och fick resa på tåget; det skulle bli så många nya intryck, så mycket att undra öfver, som hon aldrig förr haft en aning om. Och när Karin väl kom hem till Gullmans, då skulle kusinerna leka med henne, och saknaden skulle icke bli så kännbar längre. Men fru Gullman kände sig visst icke lugn. För att förbereda barnet på verkligheten af skilsmässan försökte hon dagen därefter ånyo att tala med den lilla om Tusse. Hon beskref, hur omöjligt det skulle vara fölen liten hund att tåla vid en tio timmar lång järnvägsresa, och inte skulle han få roligt, då han kom fram heller, ty i staden där Gullmans bodde, fanns det så många, många stora hundar, och de skulle bara springa efter och bita lilla Tusse.
Denna anda bör hållas i helgd, såsom det egentliga vilkoret för ett nalionelt försvars bestämmelse. Genom det i förslaget afgifna tillstyrkandet, kommer ointankan hos den eller dem, som anskaffa karl, alt Bih. till II. St. 7 Sami. 2 Afd. 5 Haft. 2 io Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.- Utskottens Betänkande, N:o 14* välja pålitligt folk^ ofelbart alt minsbas, i enmma mon, som legningssumman vanligen är i förhållande till den legdes ställning och ofvansagde förhållanden. Någon borgen bör i detta fall gifvas, helst denna borgen endast drabbar den förmögnare, som koper sig en befrielse från en pligt, som borde tillhöra hvarje beväringsskyldig vapenför man — vare sig rik eller fattig.” Af Herr Prosten A. Källström: ”Då jag reserverat mig mot Utskottets Betänkande, i anledning af väckt motion om förändring af Kongl. Förordningen den 27 October 1812, om utskrifningssättet oell inrättningen afallmänna beväringsmanskapet, har det hufvudsakligen skett på följande skäl: då conscriptions-skyldigheten är grundad på den principen, att hvarje Svensk medborgare, så vida han så väl i moraliskt sorn physiskt afseende är dertill qvalificerad, skall ifrån 20 till 28 år vara förpligtad till fosterlandets försvar, så synes mig deraf nödvändigt följa, att den, som leger annan man i sitt ställe, från denna sin skyldighet icke kan på annat sätt befrias, än så vida denna skyldighet af den legde personen fullgöres. Om således denne dör, eller på annat sätt urståndsättes att den åtagne krigstjensten fullgöra, qvarstår i min tanke en rättsenlig förbindelse för den, af hvilken Staten ursprungligen har bevärings-skyldigheten att fordra, att för densammas fullgörande ansvara. På sådan grund anser jag, tvärtemot Utskottens Betänkande, alt stadgandet i p §. af Kongl. Förordningen den 27 Oclober 1812 bör till all sin kraft och verkan bibehållas.” N:o 14.
Transport Landshöfdingen Jager horlitz. Line Döttrar, i anseende lill Fadrens förtjenster och deras fattigdom, enl. Kongl. Drefwet den 2oAug. 804 har . Och pä Ordinarie Pensions-Staten rao Capitaine Schultz Enka, hwars man blivit dödstalen ar 1788, wid Su.na, en vastortad Pension enl. Kongl. Brefwet den io Maji 1791 — —> zo Än oaftoriad tillökning deri, enl. D o af d. ii Äng. 1792, af samma skal Samt ersättning för förlorad inkomst af en gärd i Helsingfors, enl. D:o den n Febr. 1829.' 16. Pensionen och tillökningarne i Nädcr gifne i anseende till amande och bewckandc omständigheter, hwari Enkan med manga barn ar försatt Än Gen. Amie Grefwe Ehrenswärds omyndiga Son, i afseende pä dest Farfaders Fälc-Marstallen Grefwe Ehrenswärds stora förtjenster, bibehållen wid den Pension dest Moder in-^ nehaft enl. Kongl Brefwet-d. 21 December 1802, eili dest han pä Kronans Stat, kan emotswaranbe lön erhälla 6,731 IVO 97 L;<H Summa i 7,177 Rätteligen afstrifwit intygar: H. ttunnlue. Den 29 September. rsg skrift Likt. L Fällande Fruar och andre Personer afQwlnnokönet ätniu/a enligt nedanaberopade Kongl. Bref uppå Beneficii och Benadnmgs.Staken nsioner, af sarftildr förekomne bewekan, de skäl och omständigheter. Landshöfdingen Tilas Dotter, enligt Kongl. Brefwen d. 1; Oct. 177; och »5 Junii 1779 half Ordinarie Pension för särdeles ömma och bewekande omständigheter . Jungfru Psilander, enl. Kongl.
Ull lullkordande al det under k^^nad varande ^nZlart^- Aet oin 200 llä8tar8 kralt, k68t)mkadt med lvä 72-pundiAe Lomk-kanoner oek 8ex 18-^undiAs ^ieeer 100,000: - Hl! anfallande »5 ett ^nZlart^A örn 300 Hä8tar8 kralt, kest^ekadt med l^rs 72- jiuudiAe Domk-kanoner, ock ätta 24- ^undi»e ^ieeer 278,000: varande i dk88a ko8tnad8-an8laA inkeräknade Virke, Hampa, 8eAelduk, Koppar oek 3ern, rnen ieke daA8verk8-ko8tnaderne, kvilka komme att ut^ä al de lör ärliga underkället ä Ordinarie 8tat keräknads till»änAar. Vill uppkandlinA al 72-pundi^e Lomkkanoner med projeetiler, lör lkiniefeppen ock de 8törre lre^atterne 8gmt till Kanon-8lupar8 armering nied Lomk-ka noner 63,333:16.— lill ertördeidi^a lo, kätti in^ar uti Oäk-oek l?^rinn8-vä8endet, niedekt n^kv^Anader oek löiänd, inr;ar, till kätnad lör 8jölarten i alknänket 100,000: lill Ooeke-kvFAnaden i Oarl8krona, enligt den 86>'8kilda l^ropo8ition, 8oin Kon^l. Napt kommer att liäroni td! lliket8 8tänder8 8tut8-IIt8kott alläta, ior lem är, ä 33,333 ll:dr 16 8k. äilioen 166,666:32.
Att, vid jemförelse af denna §. med den 101, den inbördes stridighet emellan stadgandena i samma ämne förekom me, att, efter den förra, äro Riksförsamlingens båda Nämnder berättigade att föreslå ändring och tillägg jemväl uti en af Konungen väckt fråga om Grundlags stiftande, ändrande eller upphäfvande, af hvilka Nämndernes förslag, ettdera, sedan Riksförsamlingen det godkänt, utgör ett beslut, som kommer att hvila till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag; men, enligt den senare eller 101 §. kan Konungens förslag i Grundlagsväg, hvarken i Utskott, Nämnd el - 68 Trot. TJtdr. d. 3o Jan. 1841. ler hela Riksförsamlingen ändras, utan måste i sin helhet antingen afslås eller antagas att hvila till slutligt afgörande vid nästa Riksdag. Att, i fråga om Riksförsamlingens rätt att ändra ett af Konungen framställdt förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande af allmän Civil-, Criminalsamt Kyrkolag, enahanda stridighet, som här ofvan blifvit anmärkt, jemväl förekomine emellan 70 och 105 §. §. Bonde-Ståndet ansåg föreskrifter ne, angående behandl ngen i Utskott, Nämnd och Riksförsamling af Konungens Förslag till stiftande, ändring eller upphäfvande, dels af Grundlag, dels af annan Lag, sorn utgör föremål för båda Stats-magternas gemensamma pröfning, böra från den 70 §. afskiljas och förekomma uti en serskild §., hvars öfverensstämmelse med de lill ämnet likartade, eller 101 och 105 §. §, borde, noggrannare än som skett, iagltagas. §. 71. Att denna §. sålunda bör föiändras, att Riksdagsmän må ega väcka motion antingen muntligen eller i skrift framställd. §. 73. Att alla val och öfrige omröstningar under Riksdag skola ske med slutna sedlar. §. 105.
Men att sådan förmån icke alltid kommer delegarne till godo, söker motionären ådagalägga genom anförande af, huru i lians hemort skogstjenstemännen i ett särskildt fall emot allmännings-intressenternes önskan anbefallt verkställandet å en allmänning, som blifvit år 1857 till trakthuggning indelad, af åtskilliga arbeten, hvilkas ändamål voro införandet af ett egentligen nytt kultursätt. Till förekommande af allt sådant ”förtryck mot allmännings intressenterne" föreslår motionären: ”att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i utfärdad nådig skrifvelse tillhålla vederbörande myndigheter att lemna oqvald delegarnes åborätt till härads-allmänningarne, äfvensom att ej rubba uppgjorda kulturplaner för desamma, såvida icke delegarne, förut hörde, dertill lemnat samtycke.” Vid öfvervägande af hvad sålunda angående hushållningssättet med härads allmänningarne förekommit, har Utskottet hvarken, under den i föregående lagstiftning grundade osäkerheten om dessa allmänningars verkliga natur af Kro nans eller kommunernas egendom, ansett Rikets Ständer böra genom bifall till Herr Ljungbergs motion bryta mot det i sådant afseende gängse föreställningssättet, enligt hvilket de äro häradernas tillhörighet, ej heller funnit omständigheterna påkalla de åtgärder, som af Bergström blifvit föreslagna. Deremot hafva ofvanomförmälda af Skogs-styrelsen framställda förslag till ordnande af denna hushållning synts Utskottet på ett lyckligt sätt förena delegarnes anspråk, att sj elfve få förvalta sin egendom, med det nödvändiga afseendet på dessa vigtiga skogars bevarande undan vanvård och förödelse.
Örn det har inträffat, att perso ner, sam icke kunna skrifva och räkna, möjligtvis erhållit handelsrätlighet, så är det icke författningens fel, ulan bör sådant tillskrifvas dera, som densamme tillämpa. Sådane missbruk böra rättas, icke derigenom alt författningen ändras, utan derigenom att de försumliga embetsmyndigheterne tillhållas att göra sin skyldighet. Inrättandet af de föreslagna exaroens-kommissionerna kan jag icke annat än motsätta mig. Om en person genomgått det högre läroverket vid Marieberg, samt således gjort sig känd för att kunna både skrifva och räkna, skulle han likväl, för att erhålla handelsrättighet, inför en sådan kommission ådagalägga, att han verkligen kan skrifva och räkna. Då det icke behöfver bevisas mera, än att en person innehar den obetydliga bildningsgrad, att han kan skrifva och räkna, bör man väl kunna öfverlemna ål embetsmyndigheterne ali bedöma, huruvida sökanden företer ett nöjaktigt bevis i förenämnde hänseenden och, i händelse han det icke gjort, är det ganska lätt för embetsmyndigheterna, att sjelfve förstå, om det anskaffade beviset är tillräckligt, utan att en sådan författning, som den . här föreslagne, om examens-kommissioner, behöfver införas. Jag anhåller vördsamt om propos. på afslag å Utsk:s förslag i denna del. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Jag vill icke tala mycket för det ifrågavar:de stadgandet, men då det synes mig icke/ kunna medföra någon skada, anhåller jag om bifall till Betänk. Då det verkligen inträffat, att personer, som sakna ifrågavar:de obetydliga kunskaper, blifvit antagne till handlande, kan jag icke förstå hvarföre man skall motsätta sig Utsk:s förslag. Den af Gr. Lagerbjelke omnämnda orikligheten i förslaget kan lätteligen på så sätt afhjelpas, att man efter orden: ”samt vid undergånget prof inför lärare vid allmänt läroverk och fullmäktig från handelsförening, hafva visat sig kunna skiifva läsligt och räkna” införer: ”så vidt icke den person, som är i fråga, tagit någon examen vid Rikets allmänna läroverk, eller i öfrigt visat sig ega erforderliga kunskaper.” Frih.
Detta resonnement kan visserligen synas något advokatorisk^ men så är det verkligen ieke Hvad sjelfva financefrågan angår, så' har Hr Akerman uplyst oss att för nårv:de erbjudes ett gynnsamt tillfälle att kunna erhålla lån för vida båttre vilkor, än man möjligtvis kan hafva skål att hoppas längre fram, isynnerhet med de hastiga förändringar, sorn hvarje dag kunna inträffa i den stora penningemarknaden och de politiska förhållandena; och då är det väl icke skäl att bortkasta '/j eller V3 % ränta på en så stor summa, som den, hvilken här torde komma i fråga, utan mer klokt, att så fort som möjligt anskaffa ifrågavrde lån. Då dessutom en i dessa ämnen så erfaren Ledam. som Hr Akerman, hvilken det förra gången lyckades aU till billiga vilkor upnegociera jemvägslånet, tillstyrker bifall till denna PrcstStds inbjudning, så vill jag icke motsätta mig densamma, och anser det i öfrigt för bäst att. så litet som möjligt »fnaska» med våra lån, samt att man, i stället för ofta förnyade ficklån, heldre på en gång upptager en större lånesumma. Med dessa ficklån är det ungefärligen så, som når man behöfver penningar, och detta kan hända litet hvar, och för slik orsaks skull vill begifva sig af t. ex. till Skeppsbron, oell der besöker flera mäklare, för att få placera en mängd reverser på 1,01) 0 R:dr hvardera, i stället att söka liela lånesumman på ett och samma ställe. Säkert år att när man vändt sig först till en 'och så till en annan och derefter till en tredje, anser man lånesökanden för bankrutt, och hos den fjerde, till hvilken han kommer, får han allsingentiiig. Se der det praktiska lifvet i sin hvardagsdrågt. Jag har också tagit lån i mina dar, men alltid aktat mig för dylika fnask-operationer.
Lagstiftaren har deremot otvifvelaktigt tänkt sig möjligheten af att Sveriges Konung skulle i det ögonblick, då Han på grund af Sin arfsrätt bestiger Svenska Thronen, redan bära en annan Krona och tillböra ett annat land. Olägenheterne häraf, om detta land vore från vårt aflägset, elier egde intressen, stridiga mot våra, behöfva ej närmare angifvas. Eller hvilken skulle väl Konungens ställning blifva, om t. ex. en uppkommen misshällighet emellan de båda folken öfverginge till öppen fiendtlighet? Han måste i sådant|fall naturligtvis göra sitt val, hvaraf åter följden måste blifva, att det ena folket skulle mot sin vilja komma att befinna sig i strid mot sin egen Konung. Föreningen mellan tvänne folk under gemensam Konung, kan deremot vara fördelaktig och önskvärd, om den är frivillig och grundar sig på ett fördrag, som på ett klart, bestämdt och omfattande sätt utstakar deras ömsesidiga förhållanden och lemnar Unions-Konungens ställning utan all tvetydighet. Påtvingad af en tillfällighet, och icke ordnad elter bestående förhållanden och allmänt godkända syften, skulle åter en sådan förening efter all sannolikhet betraktas såsom ett obehörigt band, inskränkande båda folkens sjelfständighet, och fördragas med en otålighet, som snarare aflägsnade dem från, än närmade dem till hvarandra. Vid öfvervägande af dessa med flera omständigheter, måste man antaga, att lagstiftaren med ofvan anförda stadgande afsett något mer, än hvad detsamma efter ordalydelsen innehåller, ehuru man åtnöjt sig att genom Successions-Ordningen förskaffa den trygghet, som för tillfället kunde vinnas, sedan saken blifvit förbisedd vid uppsättandet af Regerings-Formen, der föreskrifter rörande Konungen böra hafva sitt rum.
Fre böra haj va förvaltat Civilt Ämbete, skall Ett kallas Hoj Canceller, ock cga de särskilda befattningar, sorn i Grundlagarna vidare bestämmas. § 8. Ej må Konungen fatta något beslut i de mål, hvaröfver StatsRådet höras bör, derest icke minst Tre af dess Ledamöter, Constitutions-Utskottets Betänkandcn. 301 jemte vederbörande Föredragande, tillstädes äro. StatsMinistrarne och samtlige icke föredragande StatsRud, der de icke laga frii fall ega, skola nied flera af dylik beskaffenhet. § 9- Uti alla fri SI, som hos Konungen i StatsRådet förekomma, skall Protocoll föras. De till tärles varande Statsbudets Ledamöter vare ovilkorligen förbundne såsom i 106 § derom vidare stadgas, $ 10. Innan Trenderna hos Konungen uti StatsRådet anmälas, skola de, sedan nödiga upplysningar deröfver ifrån vederbörande Collegier och Ämbetsmän blifvit infordrade och inkommit, herodes af den Föredragande inför StatsRåclet, hvarvid minst Tre icke föredragande Ledamöter böra vara tillstädes. Denna StatsRådsBereclning, hvars arbetsordning, genom särskildt Reglemente, a L önungen föreskrifves, ege jemväl, när så nödigt pröfvas, att från personer, af hvilka ytterlin 502 Constitutions-Utskottets Bctänkanden. gare upplysningar i förekommande mål kunna meddelas, sådana, till skriftligt eller mundtligt af gifvande, infordra. § lo Yill Konungen börja krig eller sluta fred, kalle då till ett utomordentligt StatsRåd samtliga StatsRudets Ledamöter, framställe för dem ■«“« Han för Riket nyttigast finnér. § 26. Då JustitiasÄrenden inför Konungen i StatsRådet föredragas, skola, jemte JustitiseStatsIViinistern och minst
Och kommer i anseende til Gifto-ratt, Morgongafwa, annat giftes ingående samt Barnens wardande, i första fallet, da stillnad bewiljas derföre, at den andra Makan blifwir dömd til landsflykt eller lifstidS-fängelse, at galla hwad Lagen i rz Opi, 2 och z §.§. Giftermäls-Balken stadgar för den som genom hor förorsakat stillnad; men da uägon stämplar eller lågt werkeligt försåt för sin Makas lif, åge den ostyldige Makan den ratt til egendomen, 4 och 5 §§. i iz L.-rp. Gifcermäls-Balken ut» staka; träder den ostyldige i annat gifte, njure Barnen den egendom, som den, enligt 5 bör i saDant fatt fran sig lemna; hwaremot när galenstap gifwit anledning til stillnads sökandet, hwardcra Makan ma wid sin lagliga rätt bibehallas; körandes tillika den Maka, som af sadan orsak stillnad sökt och wunnit, ej derföre anses befriad fran sin pligt, at efter tilgang och behof, sa wäl om den wanstnniga Makans framtida förnödenheter, som ock om Barnen draga försorg. Och mä, när stillnad sökes för brott, den ej bewiljas, om detwänne Makarne efter den brottsliges bestraffning a nyo sammanflyttat och haft samlag. Utom ofwannämnde händelser, dä frågor om ägtenstaps-stillnad böra af Domaren uptagas och afgöras, ma ock stillnad sökas, da andra anledningar sig dertil förete, såsom när den andra Makan bliftrir genom Laga kraft wunnen Dom, cil lifwets eller ärans förlust stylvig känd, om den ock genom Kongl.