Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sådan är derföre rikets ställning till denna den Europeiska politikens största fråga. Huru den slutligen kan komma att lösas, tillhör mig hvarken att afgöra eller förutsäga. Till denna dag känner jag icke något af de öfriga Magternes svar med den fullständiga säkerhet, att det är mig tillständigt något derom nämna. Hvad tidningarne med afseende derå haft att förmäla, torde i det hiifvudsakligaste få anses grundadt. Af hvad sålunda kunnat inhemtas, kunna ännu inga fullgiltiga slutsatser dragas om huruvida kongressen kommer att sammanträda eller icke. För egen del tror jag det vore en olycka för Europa, om detta högsinnade försök att jemna de öfverallt och ofta under gräsligt utpräglade former sig företeende svårigheterna, icke skulle hära de frukter, som deraf kunde skördas. Detta skulle förefalla mig så mycket beklagligare, som derigenom hoppet skulle tillintetgöras att bereda en fredlig lösning bland annat åt en brännande fråga, som ligger oss ganska nära och till hvilken jag ber att nu få öfvergå. Jag behöfver icke säga eder, Mine Hrr! att jag menar den s. k. Danska frågan. För livar och en af eder är kändt att denna fråga under sednast förllutna vecka antagit en hel annan och ny karakter, och hvad som under de sednaste riagarne med afseende derpå sig tilldragit, är åtminstone i sina allmänna och hufvudsakliga drag lör alla bekant. Den stora och djupt kända förlust, som Danmark, genom en högt älskad och af en uppriktig kärlek högeligen förtjent konungs oförmodade bortgång den 15 dennes, lidit, och som försatt hela Danska folket i den rättmätigaste sorg, blef redan samma afton här bekant. Denna smärtsamma tilldragelse öppnade en ny del af Danmarks tideböcker. Den högt frejdade, på hugstora konungar rikt begåfvade ätt, som 400 år burit Danmarks krona, utslocknade. Detta fall hade länge varit förutsedt, men verkligheten inträffade oförväritadt, och skiljsmessan kändes för Danmark bitter. På detta lands öden hade tankarne dock långt förut varit fästade.
Detta Betänkande har af Hedervärda Bon* deStändet blifvit återremitteradt, på grund af följande dervid gjorde anmärkningar: att något allmänt stadgande icke vore genom motionen åsyftadt, utan att Konungens befallningshafvande, i samråd med invånarne, hvar i sitt län skulle öfverenskomma om grunderne för en ny och billigare reglering af Kronoskjutsen, samt efter desse grunder utarbeta en för hvarje län särskildt gällande författning, men att jemkningen icke på något vilkor borde öfverlämnäs till Kongl. Maj:ts Befallningshafvandas godtycke: Att vid en sådan jemkning de frän skjutsningsställen aflägse boende måtte, genom en mindre ofta inträffad skjutsning, i jemnförelse med de närboende, vin» na en sådan lättnad, som kan finnas förenlig med den beqvämlighet eller det minre besvär, de sistnämnde få vidkännas i och för skjutsningens fullgöran» de: Att Utskottet bordt tillstyrka en underdånig anhållan hos Kongl. Maje - Eesv. och Ekon. TJtsk. Betänkandcn. Stät om föreskrift för Konungens Befallningshafvande, att efter, föreskrifne allmänna grunder, hvar inom sitt LäD, efter locala omständigheter reglera Kronoskjutspingen samt slutligen, att, enär 1810 års författning afser reglering af kronoskjutsen i de Län, der sådant förut icke skett, borde äfven de redan verkställde skjutsordningar komma under granskning, för att rättas efter en bestämd grund, med billigt afseende för de orter, der rotering eller andra o nera blifvit åjaggde, i stället för skyldigheten att utgöra kronoskjuts.
Ett närmande till detta mål sker, på sätt jag förut haft äran yttra, om skjutsentreprenader vid alla gästgifvaregårdar inrättas och entreprenadafgifterna bestämmas af Landshöfdingarne, med (åstadt afseende å olika lokala förhållanden. När dessa afgifter småningom stiga till ganska höga summor, så torde man slutligen fatta, att kommunikationerna betala sig sjelfva, och då är tiden inne för den enskilda spekulationen att öfvertaga besväret med resandes fortskaffande, hvilket hittills i Sverige icke varit möjligt att åstadkomma. Remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Eöredrogs och remitterades till LagUtsk. Hr Cederschiölds, Gust., d. 8 dennes på bordet lagda motion, att för åtskilliga brott, i st. f. nu stadgade dödsstraff, andra mera lämpliga och tidsenliga bestraffningar måtte bestämmas. Eöredrogs och remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Erih. Baabs, Carl Adam, d. 8 dennes på bordet lagda motion, med förslag till organiserande af en ny kyrklig organisation. Eöredrogs Frih. Raabs, Carl Adam, d. 8 dennes på bordet lagda motion om penningeräntans frigifvande. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Det förslag, som nu blifvit föredraget, är helt kort affattadt, och åtföljes icke af någon utförligare motivering eller utveckling af ämnet. Enligt hvad motionären sjelf förklarat, har han ej ansett en sådan utveckling vara af nöden, enär frågan, enl. hans tanke, vore i sig sjelf så klar, att den kunde sägas vara nästan axiomatisk. Ehuru jag i hufvudsaken helt och hållet delar motionärens åsigt, tror jag likväl ej, att man lär föreställa sig vägen till framgång för förslaget vara så jemn och hinderfri, som den värde motionären tyckes förutsätta; och jag hemtar stöd för denna tro från den behandling, som frågan rönt vid flere föregående Riksdagar.
Jag är allt för mycket fosterlandsvän och lika så upriktig sanningsvän för alt icke skilja min obetydliga personlighet frän en för det allmänna vigtig sak. Jag behöfver således icke någon upmaning dertill af Hr von Hartmansdorff. Om jag nå gonsin kunnat tro alt den ifrågavar. författningen ledt till någon skada för landet, jag vill icke säga i den mån som Ib' von Hartmansdorff befarat, utan endast i en ringare mån, skulle jag vara den första, som yrkade ändring deruti; men, jag uprepar det, jag här icke kunnat komma till insigt derutaf. Hr von Hartmansdorff har skildrat olägenheterna deraf att mästare-profven blifvit för en del handtverksyrken borttagna. Jag ber härvid att få fästa upmärksamheten derpå, att i sjelfva verket mästare-profven icke blifvit för nugot handtverk absolut borttagna. Det heter nemi. i Handtverks-ordn:s 3 §: ”Kunnandes jemväl å dessa yrken (nemi. byggmästareock murmästare-yrkena,) äfvensom å hvarje annat handtverk än de förut omförmälde, mästerskap Den 18 Juni e. m. 123 af den, som det åslundar, erhållas, då han fullgör hvad derför i denna författning föreskrifves.” Det är således en rättighet för hvar oeh en, som vill genom mästerskap vinna större förtroende hos allmänheten, att gå samma väg som författningen i allmänhet för mästerskaps förvärfvande bestämmer. Det har sagts, att allmänheten har ett billigt anspråk på och ett behof af att kunna ega garanti derför, att handtverkarne äro skickliga i sina yrken. Månne detta anspråk och behof är större i Sverige än i England? Som bekant är finnes, med undantag af City i London, icke några skrånäringar i England, och jag hemställer huruvida det är i Sverige handtverkerierna stått eller stå pä en bättre puukt än i England. Vill man göra jemförelse!’ inom vårt eget land, så åberopar jag Eskilstuna fristad, der skråtvång icke funnits.
Det Musikaliska Läroverket, hvilket, till undvikande af en nog allmän förvexling mellan Akademien och dess läroanstalt, af Akademien föreslås att i likhet med dylika mnsikaliska läroanstalter utomlands, benämnas Konservatorium, anses böra hafva en tvåfaldig uppgift: den ena, att, med afseende å kyrkans och statens behof af i musik kunnige tjenstemän, bilda kantorer och orgelnister för församlingarna, musiklärare för elementar-läroverken samt musikdirektörer för arméen och flottan; den andra, att, med afseende å konstens behof af fria idkare, theoretiskt och praktiskt utbilda konstnärer; af hvilka uppgifter den förra, enligt reglementsförslaget, är förlagd till läroverkets Första afdelning och den sednare till dess Andra. Inom Första afdelningen, som utgöres af 2:ne genom sina benämningat tillräckligt betecknade klasser, Orgelnistoch Direktörs-klasserna, och i afseende på hvilka noggranna reglementariska stadganden rörande läroämnen och examina, som äro obligatoriska, med mera dylikt, funnits nödvändiga, men egentliga förändringar i sakernas nu bestående ordning ansetts för närvarande böra undvikas, är lärjungarnes antal begränsadt, med hänsigt till det allmännas behof i ofvan angifna rigtningar, till 60 i orgelnistoch 40 i direktörs-klassen. Konservatoriets Andra afdelning är afsedd att motsvara en musikalisk högskola och att lemna tillfälle till konststudier i mera fri bemärkelse utan något faststäldt maximum i afseende på lärjungarnes antal, men med försvårande bestämmelser i afseende på inträdet, för att dermed förekomma tillopp af lärjungar med mera medelmåttiga anlag.
Vidare och till förökning af den utaf framlidne Hof-RättsRådet C. F. Heijkenskjöld och dess hustru den 13 November 1793 gjorda donation af 900 R:dr B:ko till Wadstena Adaliga JungfruStifts-kassa, hafva Bergs-Rådet C. W. D. Heijkenskjöld och hans hustru C. A. A. Heijkenskjöld, född Virgin, genom gåfvobref den 29 sistlidne Augusti till nämnde kassa förärat ett kapital af 638 R:dr 16 sk. B:ko, med förordnande att denna summa skall på samma sätt som den äldre donationen, emot inteckning blifva innestående uti Bredsjö Bruksegendom och såsom ständig gravation samma egendom åtfölja sålunda, att ränta å kapitalet beräknad till 4J procent af egaren till Bredsjö årligen med 27 R:dr 32 sk. B:ko erlägges till Riddarhus-Direktionen såsom berörde Stifts-Kassas förvaltare; att af denna ränta en årlig pension å 23 R:dr 16 sk. B;ko tilldelas någon i Wadstena Adeliga Jungfru-Stift inskrifven fröken, med iakttagande deraf att samma vilkor och bestämmelser som för den äldre Heijkenskjöldska pensionens utdelande finnas föreskrifna jemväl blifva gällande i afseende på den numera stiftade pensionen och med det tillägg att denna nya mindre pensionssumma jemväl bör kunna tilldelas samma person som åtnjuter den nämnde äldre pensionen, samt att Riddarhus-Direktionen eger att till inrättningens båtnad, nytta och bestånd använda återstoden af det årliga ränlebeloppet. § 2. Den till bestridande af kostnaderna för reparationer å Riddarhuset utgående kapitations-afgiften, hvilken utgöres med En Il:dr B:ko af hvarje mantalsskrifven adlig mansperson, som för lön eller förmögenhet betalar bevillning, har under de 3:ne sistförflutne åren influtit med tillsammans 7,348 R:dr 26 sk. 4 rst.
stärka den uppväxande ungdomens organism nyttiga kroppsöfningar i friska Erhåller man en person till undersökning genom sträfvandet bör vid ett tidigt stadium af sjukdomen, där luften och kraftig föda; således inga oroande symptom ännu visat sig, vara riktadt, i motsats mot hvad numer finner man oftast just i ena tungspetsen en brukligt är, mer på kroppens normala utförefintlig slembildning, beroende på en bildning än själsförmögenheternas uppdrifTuberkulösa mödrar t. ex. böra ej tuberkulos inflammation i de smala luftning. rörsgrenarne därstädes, utan att någon förgifva sina barn di. I hemmen böra råda ändring i andningsljudet eller perkussionssnygghet, renlighet och flitig ventilation, så tonen (den ton lungan ger vid anslag med att där alltid sörjes för frisk luft. På så sätt fingrarne) tyder på, att den egentliga lungskaffa vi lättast ett motståndskraftigt, ungt väfnaden är angripen. Det är den så ringsläkte. aktade och af patienterna själfva lättvindNågot tvifvel råder ej om sjukdomens ligt omnämda spetskatarren. Hur ofta hör botlighet, man har därför stöd uti ofvanman ej fällas det uttrycket: » jag har endast nämnda iakttagelser vid liköppningar så- en spetskatarr, så med mig är det ingen väl som i de uppgifter, som lämnats från fara ». Det finnes nog oskyldiga katarrer specialanstalterna för lungsiktige. Men det äfven i spetsarne, men är spetsaffektionen gäller att kraftigt gripa in vid de första isynnerhet ensidig, lurar oftast tuberkelmisstänkta spåren af sjukdomen. På den bacillen bakom, och vid ej i tid företagna medikamentära behandligen får man därvid åtgärder står faran för den sjuke lika hotej fästa för stora förhoppningar. Den har full, som då han träder från läkarens moti stort sedt ännu ej lyckats verksamt hejda tagningsrum med tårade ögon genom medprocessen, äfven om den gynnsamt kan på- vetande, att han i spetsen har en förtätverka vissa symptom däraf. ning. Det är nämligen blott en kvantitativ Tuberkulinet i sin ursprungliga form är skillnad mellan katarren och förtätningen.
Fröken Klefberg gaf en anslående och god bild af den gamla husfrun. Med en anspråkslöshet som skulle vara nästan otrolig för en aktör med någon inflytelse ocb ännu mer för en mäktig verkställande direktör, hade hr Fredrik ' son tagit på sig en roll, som söker sin like i otacksambet Om hr Hillbergs roll är något tacksammare, vill jag ej vttn mig om, men inte föreföll han intresserad af uppgiften, ocåinte vill jag, såsom man kan förstå af det ofvan sagda, till-räkna honom det såsom något kardinalfel. Detta var Dramatiska teaterns första nyhet; det åtföljdes af en spansk fars » Sin pappa upp i dagen » utan annan för-tjenst än uppsluppenhet och löjeväckande förvecklingar, saker som dock antagligen icke skulle gjort någon större effekt, om inte hr Svante Hedin utgjort centrum. Från teaterns verksamhet i öfrigt har jag egentligen endast fast mig vid fru Bäckströms Julia i Galeotto. Får man tro teaterrykten, skulle under föregående spelår åtrån efter den rollen gjort alla teaterns damer yra i hufvudet, från fruar Bosin och Hartman till fröknarna Ulrich och Åkerlund. Af de tre som emellertid blefvo lyckliggjorda gick ovilkorligen fru Bäckström bäst i land med uppgiften, hvad spelet beträffar, fru Rundberg hvad utseendet. I böijan var visserligen fru Bäckström endast en liten snäll och beskedlig flicka, och intet af den spanska damen, men när känslorna sattes i omlopp, växte hon andligen och hon är ju alltid den som af teaterns damer bäst förstår att ge verkliga känslor ett fullödigare och sannare uttryck. Man har på ett par håll anmärkt mot hennes Julia, att den vore för borgerlig och för litet högtragiek och storslagen och icke kunde antaga förnäma, ståtliga later. Att hon är borgerlig, är nog sant, men ingen kan väl påstå annat om hennes före-gångarinnor i rollen och menas med storslagenhet etc. ett spel å la Prasch-Gravenberg som Amalia i Röfvarbandet, så må man betacka sig och i afvaktan på någon, som kan i de allra flesta delar bli en mer illusorisk Julia, nöja sig med fru Bäckströms intelligenta och känsliga spel.
Jag för min del anser den domstol bättre, som är sammansatt af män, hvilka måste vara sakkunniga, äro vana i sitt kall, skyldiga att redogöra för skälen till domslutet, skyldiga att ansvara för delta beslut, hvaruti, derest de irrat sig, ändring kan vinnas i en högre och slutligen i högsta instansen, än en sådan domstol, som tillsättes af parterna i samma ögonblick, domen skall fällas, utan afseende på om den äger oväld och förmåga att afgöra frågan och utan att behöfva redogöra för sin opinion eller ansvara för sitt beslut, samt t. o. m. äro förbjudna att yppa, huru de voterat, der den uppenbarast orättvisa dom , såvida icke formalitetsfel ägt rum, icke kan vinna någon ändring. Man har sagt, att mot det missbruk, som kunde äga rum af offentligheten eller tryckfriheten genom enskildas smädande, vöre offentligheten sjelf det bästa correctivet. Jag hemställer till den värde talaren, som fällde detta yttrande och som jag trodde vara för mycket bekant med tryckfriheten för att sakna kännedom, huru vidsträckt den kan både brukas och missbrukas, om icke just de fall, då smädelsen mest mördande riktar sina stötar, äro af den art, att sjelfva försvaret, ehuru orättvist anfallet än kan vara, icke låter sig verkställa derföre, att smädelsen söker förgiftade vapen och hemligt anfall. Men äfven der försvaret är möjligt, hemställer jag till den värde talaren, huruvida det ensamt beböfver hafva rätt, för alt fäkta lika strid, då alltid anfallet erbjuder mera tillfälle till de pikanta disgressioner, som fästa den stora massans af läsare hufvudsakliga uppmärksamhet. Jag vill icke här omtala de fall, då samma spalter, som begärligt öppnats för smädelsen, tillslutas för försvaret.
»Då man sålunda i förevarande kapitel infört tillgrepp af föremål, hvilka först genom detsamma blifva, men icke förut äro lös egendom; har man ock funnit nödigt att derefter lämpa definitionen af stöld, så att den kommer att omfatta äfven det, som genom tillgreppet från fast egendom afsöndras; och denna utvidgning af definitionen har, i allt fall, synts vara af nöden, för att icke från stöldbegreppet utesluta dylika afsöndringar, när de träffa t. ex. växande säd, delar af byggnader eller af annan fast egendom. »Emot denna definition, sådan den finnes i lagförslaget, är dessutom af högsta Domstolen anmärkt, att orden »i besittning» vore öfverflödiga och ledande till den origtiga föreställning, att här kunde vara fråga om bruk och nyttjande. Denna origtiga föreställning torde väl förfalla vid betraktande af det »uppsåt alt sig tillegna», sorn definitionen derjemte innehåller; men deremot synes det kunna anmärkas, att besittningstagande i egentlig mening är en för stöldens fullbordande öfverflödig åtgärd, och således ej kan ingå i definitionen. »I lagförslagets uppställning af densamma ingår ännu ett begrepp, som man ansett betänkligt att bibehålla, nemligen att tjufven skall vela, det den egendom, han tillgriper, »hörer annan till». Detta vetande måste åtminstone vara umbärligt, då något tvifvel ej lärer uppstå, att ju den, som skulle "kunna visa, det han verkligen ansett för sitt det, han tillgripit, måste frikännas från tjufnadsbrott, äfven utan att i lagen finnes härom en särskild försäkran, hvilken troligen skulle kunna missbrukas såsom anvisning alt uti löreburen okunnighet söka en undskyllan. »Efter denna redovisning för den omfattning och den rubrik, man trott kapitlet böra erhålla, samt för den definition, hvarmed man ansett det förevarande brottet böra utmärkas, följer i ordningen alt upptaga frågan om lämplig bestraffning för den art af detta brott, som i kapitlet måste först förekomma, den enkla stölden eller den, som första gången och utan qvalifikation föröfvas.
Angår ett — sammanträden eller Utskottens — (dika med Utsk. § 71.) i sammanträdet ordet. Beslut i privilegii-frågor fattas i Ständernas kammare, så som i 16 och 101 §§. sägs. § 73’ Ålla omröstningar ske med slutna sedlar. Huru (dika med Utskottets y3 § 11' Finner Utskott mål, som å dess beredning beror, till ny frågas företagande föranleda, afgifve ock deröfver sitt utlåtande. § 78' (Lika med Utskottets Memorial N:o 68, § 78.) § 101. —- sammanstämmande beslut. Utlåter sig Constitutions-Utskolt vid lagtima Riksdag med tilleller afstyrkande å Konungens framställning, eller tillstyrker Utskoltet Riksdagsmans förslag, eller väcker sjelft dylik fråga; då skall Riksförsamlingen, på sätt 71 § 2 mom. förmår — ■ ega rum. Om grundlagsförslag icke antages Godkännes grundlagsförslag, varde beslutet vid nästa lagtima Riksdag först pröfvadt af Ständernas kammare, hvilken för sådant ändamål fördelar samtlige ledamöter på fyra rum, ett för hvartdera Riks-Ståndet. Hvarje Stånd öfverlägge och beslute för sig i målet. Varder grundlagsförslaget af ett Stånd förkastadt, förfaller frågan , och Samfälda kammaren varde om sakens utgång underrättad; godkännes grundlagsförslag af alla fyra Stånden, vare att sorn Ständernas kammares beslut anse och varde till Samfälda kamBih. till R, St. Prot. 1840 och 1841. 8 Sami. 34 Hor till Constitutions-Utskottets Memorial, N.-o 85. marén sandt. Blifver förslaget nu ock af Samfälda kammaren antaget, vare Riksförsamlingens beslut. Blifver förslaget af Samfälda kammaren förkastadt, förfalle frågan. Var det förslag på Konungens framställning grundadt, varde Han om sakens utgång underrättad. Riks-Slånd eller Kammare ege ej rätt alt i hvilande grundlagsförslag någon ändring göra.
St:s nu upplästa skrifvelse skulle fördröjas, intilldess min motion blifvit afgjord, och att man på det sättet kunde fördröja expedierandet af ett R. St:s beslut så lange, att ett sådant beslut icke blefve under riksdagens lopp expedieradt, så linner jag mig deraf föranlåten alt, ehuru jag icke finner grundlagens ordalydelse lägga hinder i vägen för min motion, densamma återtaga, såvida R. o. Ad. sådant tillåter. R. o. Ad. biföll Hr Dalmans nu framställda begäran, 71 Den i5 Januari. hvarefter Ståndet godkände det under N:o 272 afgifna förslag till underd. skrifvelse. Upplästes till justering och godkändes Exped.TJtskrs förslug till nedannatnnda §§ i riksdagsbeslutet, nemi.: en §, innehållande åberopande af åtskilliga aflåtna underd. skrifvelse!- i afseende på statsregleringen och rör:de de med statsverket gemenskap ägande ämnen; en §, ang:de inställande af tillverkning af riksg:ssedlar; en J, om upphörande af den i adeliga privilegierna af den 16 Oct. 1723 Adeln medgifna rättighet att bygga krogar å dess frälse-ägor; en §, om upphörande af levereringen af räntetjära in natura pä Gottland; en §, 0111 räfstetingspenningarnas upphörande i de norra lanea ; en §, om upphörande af den under namn af Borgholms garnisons servismedel på Öland utgående afgift; en §, 0111 Bankens öppnande till silfverutvexling. Öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot uti BancoUtsk. efter Frih. Åkerhjelm, Fredr.; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 2002 Hr Hisinger, Wilh. Hr Crusenstolpe, Magn. Jac., hade inlemnat ett så lydande anförande:
Se vidare Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 4. — angående nedsättning af-, efter 2:dra Artikeln BevillningsFö rordningen, för handel och rörelse samt minskning uti minimiafgiften för handtverkare, fabrikanter och handlande i hufvudstadens II. 318. III. 49. R. 52. VI. B. 42, 225, 239, 405, 414. A. 424.- Se vidare Bevillniugs-Utskottets Betänkande N:o 4. — angående befrielse från eller nedsättning i bevillning för Götha Kanalbolags aktier. II. 256. III. Se vidare Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 4. — af Norrska bidraget till Konvoijkassans aflöning, angående restitution af. Se Restitution. Se vidare Bevillnings-Utskoltet Betänkande N:o 4. Bevillnings-Sladgan, angående åtskilliga förändringar och förklaringar uti stadganderne enligt den nu gällande. II. 334. R. 337. Se vidare Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 4. — den blifvande nya, angående de till densamma börande formulär. Bevillnings-Summan, angående fördelning af. IX. B. 399. A. 400. Bevillnings-Utskoltets Ledamöter. Se Lista. Bevillnings-Utskoltets Memorialer, Betänkande:! och Utlåtanden. — N:o 1. om antagande af en Kanslist utöfver den i Riksdagsordningens 24 § bestämda Kansli-personal. II. B. 187. A. 232. — N:o 2. om antagande af två Kanslister. B. 196. A. 235. — N:o 3. i anledning af Knngl. Majas Nådiga proposition angående den så kallade Kurhus-afgiften. — N:o 4. angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen samt föreskrifterna om deras tillämpning. Bevillnings-Utskoltets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 5. angående tullbevillningen.