Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
C:o, äfvensom en af samma Bolag vid dess sockerbruk och porterbryggeri inrättad skola för arbetspersonalens barn; inom Fessbergs socken Gölhiska Förbundets fattigfriskola i Möln«1 ahl och Holtermanska skolan i Åby; i Säfve socken Stjernereutzska skolan, samt derförutan åtskilliga iäbriksskolor inom Götheborgs fögderi. Offentliga sjuk vårds-inrättningar, bestämda för länet i allmänhet, äro: 1:o Läns-Lazarettet och Kurhuset i Uddevalla. 2:o Götheborgs Hospital. Vid förstnämnda inrättning emottagas sjuka från hela länet, med undantag af Götheborgs stad. Under redogörelse-året 1855 hafva vid denna sjukvårds-anstalt blifvit vårdade 042 personer, deraf från föregående året qvarliggande 52 samt under året intagne 590, och hafva af dessa under äret såsom tillfrisknade eller obotlige utgått 569, aftidit 25 samt till följande året qvarlegat 48. Inrättningens utgifter under samma år stego inalles till 8,527 R:dr 40 sk. 1 rst. B:ko. Fördeladt på underhållsdagarne visar beloppet en medelkostnad af 17 sk. 2J rst. B:ko för hvarje sjuk dagligen. B:ko af hvarje mantalsskrifven person. Det nya läns-sjukhus i Uddevalla, hvarom år 1847 beslut fattades, blef år 1851 fullbordadt och är på fullt ändamålsenligt sätt ordnadt. Vid Götheborgs hospital, hvars bestämmelse icke är uteslutande för detta län, vårdades år 1855 inalles 93 sinnessjuka, deraf 64 qvarliggande från oästforflutne år och under året intagne 29 (inberäknade 21 profkurspatienter, af hvilka 13 blifvit inlöste). Under samma tid utskrefvos såsom friska 11, förbättrade 5 och obotlig 1, hvaribland dock 8 profkurspatienter, och dogo 7. Inrättningens utgifter uppgingo under berörde år till 11,542 R:dr 34 sk. 10 rst.
Då så emellertid nu skett och hvarken Frih. af Ugglas eller jag, som af oundgängliga hinder var urståndsatl att uti detta plenum upkomma —, voro tillstädes för att påyrka den åsyftade återremissen, eller åtmindstone meddela de uplysningar, hvilka vi ansett för sakens framgång erforderliga, nödgas, helst jag till en värd ledamot inom hvartdera af de respektive MedSt:n öfverlemna! en P. M. innehållande dessa uplysningar, anhålla att få uti H. R. o. Ad:s proh för denna dag antecknadt följande: Långt innan frågan förekom på afdelningen hade jag underrättat åtskilige ibland StatsUtsk:s Hrr ledamöter, att ej mindre DD. MM. Konungen och Drottningen samt H. K. H. Kronprinsen, utan äfven flere högt värderade och rike enskilde personer, såsom H. Ex. Ilr Gr. De Geer, Ofverslåthåilaren Hr Gr. Hamilton, Hr Frih. Tamm, Ilr Direktören Arwedson, jemte ålskillige andra ledamöter af Stockholms Börs, m. fl. tecknat sig såsom aktieegare uti nämnde bolag, och hvarigenom tillräcklig garanti för sä väl företagets realiserande, sorn lånets behöriga användande och återbetalning förefunnes. Hr Ofverslåthåilaren, med hvilken, såsom Kommunens högste Styresman, jag naturligtvis rådfördt mig inan jag väckte motionen, tecknade ej allenast ett betydligt antal aktier samt tillstyrkte mig alt på detta sätt söka befrämja den högst behöfliga förbättringen af de för arbetsklassen här i hufvudstaden f. n. befintliga bostäder, ulan var just den, som snsåg mig böra utsträcka begäran om låneunderstödet till hufvudstadens samtliga församlingar.
Departements-chefen till alla delar nådigt gillande af hvad kommilterade härvid i underdånighet föreslagit och hemställt, endast med de jemnkningar, som kunde blifva en följd af Departementschefens här ofvan afgifna, i vissa delar från kommitterades åsigter skiljaktiga yttrande, samt med den afvikelse, beträffande den af kominitterade, i sammanhang med förslaget angående mantalsoch skattskrifningarne, väckta fråga om mantalspenningars erläggande först efter fyllda 18 år och om befrielse derifrån i vissa fall redan vid uppnådda 60 års ålder, att Departements-chefen, med hänsigt lill den betydligare minskning, som härigenom skulle uppstå i de för stats-utgifterne vid nu förestående statsreglering påräkneliga tillgångar, ansåg någon framställning i detta ämne för det närvarande icke böra hos Rikets Ständer göras: hemställande Departements-chefen deremot, att Kongl. Maj:t, i och för tillvägabringande af den reglering med uppbördsoch redogörelse-verket, som Departements-chefen nu i hufvudsaklig öfverensstämmelse med kommitterades förslag, i underdånighet tillstyrkt, mätte, jemte de framställningar, hvilka äro erforderliga i fråga om kronohemmans upplåtande under skattemannarätt utan lösen, grundräntornas och kronotiondens förenkling, dispositio - 36 Kongl. Maj:ts Nåd.
Riksbanken utlånar penningar och meddelar crediliver, på sätt här nedan säges, mea Bancostyrelsen kan, då den finner sådant med Bankens fördel och säkerhet öfverensstämmande vägra nya lån och crediliver, äfven när intet är att anmärka emot säkerheten.” Hvarefter Utsk. tillägger: ”Då någon sådan, sats icke finnes uti nu gällande bancoreglem. uttalad, skulle möjligen deraf kunna hemtas anledn. för den öfvertygelse, att en dylik rättighet icke vore Bancostyrelsen lemnad.” — Den 47:de punkten lyder: ”Att Bancofullm:s första pligt, är alt bibehålla stadga i myntvärdet — genom reglering af Bankens sedelutgifning med fortfarande uppmärksamhet å metalliska cassans ställning samt vexelcursens förhållande; — genom inlösen, efter fastställd grund, af Bankens sedlar med silfver, antingen i Svenskt mynt, eller i utländskt mynt eller i planlsar, det första ovillkorligen, i de begge andra formerna efter sedelinnehafvarens önskan och Bancostyrelsens'pröfning af omständigheterna i hvarje fall; samt — genom ändamålsenliga åtgärder till metalliska cassans förstärkning eller till förminskning af de Bankens förbindelser och utlåningar, som omedelbart verka på densamma; hvartill hörer att hypothicera eller sälja innehafvande räntebärande obligationer samt att köpa silfver eller upptaga creditiv; ägande Bancostyrelsen, att för kostnader vid sådana åtgärder använda större eller mindre del af Bankens räntevinst för året.” [Den 18 December f. m. 477 Jag ber att i anleda, af dessa båda punkter få uppläsa några skriftligen uppställda tankar: Hr Lefre'n anförde derefter skriftligen: Dessa punkter äro de vigtigaste i hela betänk., ty dess lydelse kommer att så väl för Svenska folket som för de folk, hvilka med Sverige stå i handelsförhållande, tillkännagifva antingen R. Sl:s mening är, att Sveriges Bank, hvars sedlar, enligt Reg.F:s 72 §, skola såsom mynt i Riket erkännas, skall hädanefter såsom hittills slyras efter grundsatser, hvilka ohjelpligen leda till förnyad bankrutt och myntvärdets deraf följande förnyade förstöring, eller om R.
Häruti igenfinnes också skälet hvarföre det för ArtillerieDepartementet begärte årliga underhållsanslag vid denna riksdag blifvit emot de förra årens så betydligt nedsatt; men häraf följer också att vid nästa riksdag delta anslag nödvändigt måste ökas med sä stor summa, som för ändamålet — gevärsfactoriernes och det bestämda gevärsförrådets vidmakthållande — erfordras; hvilken förklaring jag till närvä - Den 23 December. a49 rande och nästkommande Ständers och StatsUtskotts upplysning ansett mig skyldig nu afgifva. Jemte det jag anser nödvändigt att för uppgifvit ändamål den till gevärsförrådens complettering begärte summa oafkortad an vises, anhåller jag att mitt nu afgifne yttrande får åtfölja Grefve Gyllenborgs Motion. Herr von Arbin 3 Axel: Äfven jag hade i detta afseende tänkt yttra några ord; men då Grefve Gyldenstolpe så fullständigt utredt förhållandet, och besvarat aurnärkningarne, återstår för mig blott att i allt förena mig med honom. Det är i sanning svårt, att uppgifva den epok, då en Artilleriemateriel öfvergår från god och brukbar till reparable eller oduglig; en gång måste likväl denna epok inträffa, och i detta afseende tror jag, att man bör rätta sig efter Kongl. IirigsCollegii uppgjorde förslager, hvilka säkerligen legat till grund för Kongl. Majrts Nådiga Proposition i ämnet. Jag anhåller, att detta yttrande måtte få åtfölja remissen till Utskottet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att så väl Grefve Gyllenborgs ifrågavarande Memorial, som de af Grefve Gyldenstolpe och Herr von Arbin i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till StalsUtskoltet remitteras, hvilket bifölls. Den a3 December. Föredrogs 3nyo Herr af TVingärds3 Johanj den 12 dennes f. m. på bordet lagde Memorial, innefattande förslag, att genom å utoch införsel af Spanmål fastställde Tullafgifter åstadkomma jemna Spanmålspriser.
Det är likväl naturligt att dessa uplysningar icke kunna i någon män blifva bindande för Ståndets beslut, ulan endast tjena lill en ledning för detsamma, för den händelse att en Riddarh. Ordn. skall vid nästa riksdag upgöras för att bringa del nu hvilande förslaget till verkställighet i fall det anlages. Man bar också salt i fråga huruvida tiden nu vore inne alt samla sådane uplysningar, då fprslagel ännu icke vore anlaget, och ansell att det vore för tidigt att besvära auktorileterne med samlandet af uplysningar, de der måhända icke komme att Ijena lill något direkt gagn. Jag medgifver, att dessa uplysningar möjligen för tillfället kunna blifva gagnlösa; men om del nu hvilande första se* - 612 Den 30 Augusti. get möjligtvis skalle blifva af R. St. vid nästa riksdag antaget; då upslode en ännu vigtigare fråga: är det väl då möjligt att före elen riksdagens slut, inhemta de uplysningar, hvilka måste läggas till grund för en ny Riddarh.Ordn., och om i sådant fall det ej må anses som en pligt, att på förhand sätta sig i den ställning, att om det hvilande förslaget blir lag, det må vara R. o. Ad. möjligt att, utan allt för lång tidsspillan och upskof, uprätla förslag till en Riddarh.Ordn. i öfverensstämmelse med detsamma. — Jag inser likväl vigten af den anmärkn. som den förste talaren gjort, nemi. att det torde blifva svårt för Riddarh.- Direktm att, utan närmare angifvande af riktningen, fullgöra det updrag som Gr. Lagerbjelkes motion innehåller; dock torde det icke vara omöjligt, och sjelfva svårigheten får då betraktas blott som ett bevis på det förtroende, som R. o. Ad. hyser för Riddarh. Direktms både omdöme och förmåga. Att närmare angifva riktningen än hvad den kan vara antydd af det hvilande förslaget, anser jag icke vara lämpligt.
Med anledning af hvad jag nu haft äran anföra, får jag derföre vördsamt föreslå: l:o) att Rikets Ständer, med återtagande af nu uppförda anslagen af tillsammans 225,000 R:dr till löneförbättring åt examinerade skolelärare och folkskoleväsendets utveckling och förbättring i allmänhet, i stället måtte 294 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 127. medgifva att hela den nuvarande skyddsafgift^ må för folkskolelärares aflöning till kommunerna direkte utdelas, med skyldighet för dessa att af egna medel för samma ändamål minst tillskjuta ett belopp motsvarande det, som genom hela den ursprungliga skyddsafgiftens erhållande kommit dem till del; 2:o) att i händelse Rikets Ständer bifalla hvad jag nu vördsamt föreslagit, Statens Inspektörer öfver folkskolorna må åligga, att noggrannt kontrollera det ofvannämnda vilkor för skyddsafgiftens erhållande, å kommunernas sida, behörigen fullgöres. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 15 November 1865. Casimir Petre. N:o 127. Af Herr Hiörttl, L. J., angående ändring af 8:de Kapitlet, 1 §, och 9:de Kapitlet, 1 §, Giftermåls-Balken. Vid sistförflutne riksdag föreslog jag uti en motion som igenfinnes under N:o 218 i Borgare-Ståndets tryckta Protokoller, en sådan förändring i förra delen af 8:de Kapitlet, 1 §:n, och 9 Kapitlet, 1 §:n, Giftermåls-Balken, att den oinskränkta målsmans rätt som mannen nu eger öfver qvinnan sedan de ingått äktenskap med hvarandra, måtte kunna genom äktenskapsförord inskränkas så, att egendom som hustrun eger före äktenskapet, kunde genom öfverenskommelse före äktenskapet ställas under hennes egen förvaltning eller rättighet att derom förordna.
Hvad åter de för nästa Quinquennium och sedermera framgent af Kongl. TabellCommissionen föreslagna ändringar och förbättringar uti Tabellernas inrättande beträffar; så fidner Utskottet dem hufvudsakligen uppgifna uti 2ne Förslager. 1:0 Att Kongl. Majit i Nåder skulle täckas anbefalla d ss Eefallningshafvanden i Läven, att, igenom Kronobetjeningens åtgärd, insamla och TabeliComrnissionen meddela de Besv, ock EkonUtsk. Betänkan den. årliga uppgifterna om utsädets och skördens förhållande, då Presterskap©!:, som nu har sig denna befattning uppdragen, derifrån kunde befrias oftare, ån hvart femte år. 2:0 Att emot en sådan befrielse åläggas en vidsträcktare och noggrannare ciassihcation af folkmängden efter näririgarne, samt mera detaillerade uppgifter, i afseende på helsovården. Till delförra förslagetlärer Kongl. Commissionen herntat anledning af den Acten bifogade underdåniga inberätfelse ifrån Landshöfdingen i Upsala Län, Herr Friherre Fock, rörande den åtgärd Friherren i detta afseende, för det honom i Nåder anförtrodda Län, vidtagit. Men vid granskningen af denna åtgärd, samt öfriga thy åtföljande uppgifter befi tines först, att icke blott genom Kronooetjeningen, utan ock under hand, så småningom och i privat väg, de summariska anteckningarna blifvit samlade; och för det andra, att Friherre Fock föreslagit denna utväg, icke med upphäfvande af det nu anbefallda sätt, att i denna del upprätta Tabellerna, utan endast såsom en Cor. troll för hvart tredje är å HiksTabellen, efter förra vanligheten författad. För sin del kan Utskottet icke inse, hvad fördel denna förändring, i och för sig sjelf alltid vådelig, skulle medföra. De af Kongl. TabellCommissionen uppgifna och allmänt kända hinder för dessa uppgifters säkerhet och fullständighet, liggande i Allmogens fördomar och farhåga för ökad beskattning, Besv. och Ekon. IJtsk. Bet. ärik anden.
Tres sunt qui testimonium dant in celo; pater, verbum et spiritus, et tres unum sunt; et tres sunt qui testimonium dant in terra, sanguis, aqua et caro. [Efter orden Tres sunt qui testimonium dant har en rad blifvit utskrapad, dock så att man ännu delvis kan läsa hvad som förut har stått der, nämligen orden Spiritus, aqua et sanguis, et hi tres unum sunt; på det genom skrapningen vunna utrymmet och i brädden har det efterföljande inskrifvits med blekare bläck. Anmärkningsvärdt är tillika, att skraparen utbytt ordet spiritus (anden) mot ordet caro (köttet). Detta besynnerliga utbyte får sin förklaring af en omständighet, som vi längre fram skola påpeka.] Codex, n:o 8, i Bibliothèque de S:t Geneviève, från nionde århundradet: Tres sunt qui testimonium dant Spiritus aqua et sanguis et tres sunt qui testimonium dant in celo. Pater verbum et Spiritus Sanctus. Et hi tres unum sunt. [Efter orden Spiritus aqua et sanguis et hafva några ord (utan tvifvel hi tres unum sunt) blifvit utskrapade, och i stället med mindre bokstäfver inskrifvits tres sunt qui testimonium dant, hvarefter man med ett kors hänvisat till sidans nedre brädd, der man insatt orden in celo etc.] Codex, n:o 15, i Bibliothèque de l’Arsenal, från tionde århundradet: Tres sunt qui testimonium dant; spiritus aqua et sanguis; et tres unum sunt. Et tres sunt qui testimonium dicunt in coelo; pater et filius et spiritus sanctus; et hi tres unum sunt. Codex A 3/2 i Bibliothèque de Rouen, från elfte århundradet: Tres sunt qui testimonium dant in terra. Spiritus aqua et sanguis.
Kammar-Rätn ns Ö f v e r - R e v is i o n s - D e p a rtemeuts Provms-Räkenskaps-Ccntoir, uti anmärkningar vid nämnde Läns Lands - Siats-Utskottets Utlåtande IV.-o 3)8, boks räkenskaper för åren 1832, 1833 och 1834, yrkat, alt vederbörande Redogörare malle åläggas ansvara för den förlust, som tillskyndats Kongl. Muj:t och Kronan, genom deras uragtlåtenhet att, sin tjenstepligt likmätigt, reservera sig emot Taxerings-Comitéernes, i följd af denna uragtlåtenhet laga kraftvunne åtgärd att från stadgad bevillning, efter 2 Art. i Bevillning»- förordningen, befria ett stort antal i anmärkningarne uppräknade inhysesoch backstuguhjon samt afskedade soldater och deras hemmavarande barn m. 11. arbetsföre personer inom dessa Fögderier; så har Kongl. Kammar-Rätten, medelst serskilda, under den 7 November 1836 samt den 9 April och 7 Maj 1838, utfärdade samt, efter deröfver i underdånighet anförda besvär, af Kongl. Maj:t den 13 Juni sistlidet år gillade och fastställda utslag, på grund af 79 och 108 §. §. i 1830 års Bevitlnings-förordning, förklarat nedannämnde Redogörare skyldige att sjelfve ersätta de sålunda uteslutna bevillnings-afgifternes belopp, nemligen Kronofogden i Tveta, Wista och Mo Häraders Fögderi Assessoren Bråkenhielm och Iläradsskrifvaren derstädes Lands-Kamereraren Ekelund med 153 R:dr 44 sk. för år 1833 och 76 R:dr 8 sk. för år 1834; Kronofogden i Norra och Södra Wedbo Häraders Fögderi Wickbom samt Häradsskrifvare!! F. Fagerberg med 526
Hvad angår det ifrågaställa bidraget från Handelsoch Sjöfartsfonden, så hafva Rikets Ständer uti den underdåniga skrifvelsen år 1854 antydt lämpligheten att ett sådant för den föreslagna pensions-inrättningen anvisades; och Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kommers-kollegium har uti sitt underdåniga utlåtande i ämnet jemväl tillstyrkt att. så vida Handelsoch Sjöfartsfonden* tillgångar sådant medgåfve, ett årligt anslag, till beloppet motsvarande hvad för samma år i ersättning för föringsmedlen utginge, måtte af nämnda fond anordnas »till förstärkning af sjömanshusens pensionsoch understödsfonder».
Men hvad tonsättaren hade bort undvika, det är dessa longörer, som här och hvar förekomma, och hvilka inom kort skola för alltid begrafva » Tirfing », om de ej med det snaraste bortarbetas. Musikdramat går nästan alltigenom i ett långsamt tempo och verkar redan därigenom långdraget. Detta är verkligen synd, ty arbetet besitter obestridliga föi tjänster och har att uppvisa många musikaliska skönheter. Särskildt gäller detta den instrumentala delen. Vi erinra endast om början af förspelet, där orkestern så väl afmålar nattstämningen kring Angantyrs graf, samt den briljanta afslutningen af samma förspel; vidare de små mellanspelen i första akten, början af gästabudet i andra akten, orkesterackompanjemanget till bardens sång, Hervardurs vägran att mottaga Gullvägs hand, ovädersmålningen i efterspelet m. m. I rent melodiöst hänseende framstå hufvudsakligast väfsången och Vidars saga, båda i första akten. I andra akten finner man en ganska karaktäristisk dryckes kör. Hvad man särskildt saknar i detta fornnordiska musikdrama är teckningen af den kraft, djärfhet och oförvägenhet, som man gärna vill förbinda med tanken på dessa forntida vikingar, som här framställas. Särskildt finner man allt för litet däraf hos Vidar och Hervardur, den senare visserligen af kvinnligt kön, men som dock — enligt en kämpes skildring i andra akten — gått som segrare ur hvarje slaktning. Väl tio skilda kungariken lyda blindt hans lag Fast okrönt fordrar han konungslig aktning. Och af kung Gudmund betecknas de båda som » vildhjärnor tvänne ». Af allt detta förnimmer man dock ej mycket i dramat annat än vid den Kedjor, Nålar, Begär prisuppgift innan uppköp göres på annat håll. Silfverarbeten, Bordsilfver, Modernast! Solidast! Billigast IDUN plötsligt upplågande striden mellan Hervardur och Vidar. Däremot är kungadottern Gullvägs blidhet väl karaktäriserad. I musikaliskt hänseende har » Tirfing » emellertid så stora förtjänster, att den väl förtjänar ett rum i vår operarepertoar, men först sedan den lämpligt förkortats.
Uti det sistnämnde år för Banko-verkets styrelse och förvaltning utfärdade Reglemente, öfveidemnades ock åt Fullmägtige att besluta och till efterrättelse fastställa de förändringar i systemet för tillverkningen af Bankens sedlar, som i följd häraf hlefve erforderliga, samt att af Bankens medel låta bekosta alla härmed gemenskap egande åtgärder; och då Kongl. Maj:t derefter genom Nådig Förordning den 3 Februari 1855 föreskref, att Statens räkenskaper skulle från och med det år, då ny statsreglering tog sin början, föras i enlighet med den nya myntberäkningen, hvilken, jemlikt Fullmägtiges eget beslut, från samma år borde äfven å Bankens räkenskaper tillämpas; så hade det ålegat Fullmägtige att i tid vidtaga sådana åtgärder, att Banken från och med innevarande år 1858, då den nya Statsregleringen började, kunnat tillhandahålla allmänheten sedlar å samtelige Riksmynts-valörerne. Emedlertid har ingen enda af dessa valörer hittills blifvit färdig att utgifvas, och vid betraktande deraf, att hvarken prof på papper till sedlarne blifvit af Fullmägtige slutligen gilladt, eller de för tryckningen erforderliga anstalter hunnit fullständigt ordnas, kommer utgifningen af alla valörerne sannolikt att ännu länge uppehållas, helst Fullmägtige sjelfve, i deras till Revisorerne afgifna berättelse, yttrat, att det icke torde få antagas att sedlarne å 5 R:dr kunna före nästa år sättas i omlopp, och att Fullmägtige endast hyste den förhoppning, att de sedlar å Runt, hvilka icke egde ett, nu begagnade sedlar motsvarande värde, eller valörerne 100, 500 och 1,000 R:dr, skola samtidigt med 5-R:drs-sedlarne blifva till utgifning färdiga.
I förra fället synes Hr Santessons förslag vara billigt, i det sednare anser jag nämnde beräkningsgrund kunna upphöra, sedan mynibestämningen är gjord, ulan något uppförande på indragningsstat. Genom återremiss af betänkandet kommer Utsk. i tillfälle att undersöka dessa alternativa förhållanden och att föreslå, hvad det anser vara bäst. Utsk. har slutligen föreslagit ett partielt upphörande af denna spanqmålsbéräkning, nemi. vid anslående af nya löner eller förhöjning i gamla, då i förra fallet ingen och i det sednare endast det förut varande tunnetalet skulle under lönerna beräknas. Härigenom uppkomma olika beräkningsgrunder och lönevilkor för tjenstemän af lika grader, lika tjenstepiigter, lika ansvar och äfven i ett och samma embetsverk, hvilket allt jag tror vara olämpligt och principvidrigt. StatsUtsk. har i 2.'dra punkten af sitt utlåt, förklarat, i anledn. af K. M:s uti Dess nåd. propos. gjorda framställning om nödvändigheten af vissa utgifter för försvarsverkets upprätthållande, hvartill K. M. intill nästa riksdag begärt ett årligt anslag af 333,3334 r:dr, att utgå af öfverskotten på statsverkets inkomster, så vidt de dertill lemna tillgång, Den 26 Maj f. m. sedan derå anvisade utgifter blifvit betäckta, under medgifvande att årliga anvisningar på öfverskotten förut ägt ruin, sig hysa den åsigt, att öfverskotten å statsverkets inkomster äro medel af den beskaffenhet, alt några statsutgifter icke på dem böra anvisas. Jag erkänner fullkomligen riktigheten af denna åsigt, så vidt fråga är om bestämda årliga behof, som ovilkorligen måste fyllas och som i intet fall kunna uppskjutas; men då fråga är om behof af motsatt beskaffenhet, kan jag icke antaga denna grundsats. Jag skulle tro, att föremål, som väl äro bestämda till sitt belopp, men som möjligen icke blifva nödvändiga hvarje år, icke äro lämpliga för öfverskottens användande.