Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är jemförelsen med det län, der afsällningsorten på ett annat län är allmänneligast, som menas. Man mäste väl förutsätta, att inom K. KammarCoIl. finnas förnuftiga menniskor, som icke raka till vägs och jemföra spanmålsprisen och produetionen af säd, t. ex. i Jemtland och Skåne. Jag ber Ilrnne vara så goda och besinna, att bedömmandet häraf måste öfverlemnas åt rättsinnet och förståndet hos de myndigheter, som skola behandla dessa frågor. Då nu emedlertid, genom antagande af den föreslagna redactionen, det missförhållande skulle uppstå, att t. ex. Malmöhus län skulle uti ifrågavar. hänseende undergå jemförelse Den 4 Januari f. m. 21 blott med ett enda Ian, nemi. med Christianstads, då deremot detta sednare skulle jemföras med icke mindre än 5 olika län, så får jag vördsamt yrka afslag å denna punkt i Utsk:s utlåt. Frih. Palmstjerna: Jag skall inskränka mitt yttrande till den 3:dje punkten, hvarom den siste värde talaren sig yttrat. Frih. Cederström har ansett, att nuvar. stadgande i detta afseende bör fortfarande utan förändring tjena till efterrättelse. Detta stadgande bestämmer nemi. att vid frågan om pröfning af markegångsprisen inom ett län skall det ena länets pris jemföras med det andras, hvarest lika omständigheter iuträlfa. Denna föreskrift anser jag för min del vara oriktig och att den bör, såsom sådan, ändras. Jag vill icke påstå, att den som StatsUtsk. föreslagit, är den bästa möjliga; men den nuvar. måste, om K. Kammarcoll. vill följa dess ordalydelse, och handla i öfverensstämmelse med rättvisan, ofta nog sätta myror i hufvudet på K. Collegium. Det torde vara ostridigt, att om man tager i betraktande Westerås län och Dalarne, så måste prisen i det förra inverka ganska betydligt och nästan hufvudsakligen bestämma prisen i det sednare länet; men lika omständigheter inträffa visserligen icke i dessa liin, om det är missväxt i Dalarne och en ypperlig skörd i Westmanland.
Fordi man med Yold har villet forklare dette Skrift af egoistiske Motiver, derfor har man fundet idel Modsigelse deri, man har ikke kunnet begribe, hvad jeg vilde opnaae der ved, da der jo ikke engang viste sig nogen Servilisme i mine Synsmaader. Men jeg vilde ikke opnaae Andet end Frigjörelsen af den Sorg og Harme, der betog mig, naar jeg saae, at mit Faedreland, i dets eget Indre truedes af aandlöse Ma-chinationer, der hemmede dets Udvikling, og spildte dets Fred; jeg vilde for et Öieblik bortvende Almeenhedens Betragtning fra de ydre Skrsekl^ebilleder og lede den indad, hvor der var en större Fare, og hvorfra al sand Hjelp ene kan komme. Den bedre Deel havde vaerefc taus, fordi den oversaae Hobens Magt, eller fordi den kuedes af en aandelig Terrorisme, der dannede sig taettere og tset-tere, og hvis fulde Udbrud jeg med velberaad Hu nedkaldte over mit Hoved, fordi det saaledes er godt, at En döer for Folket. — Mit Stof er ikke grebet ud af en lydlös Stemning, eller ' af Folk-munde; det er trykt ligesaavel som Digtet. Med Pressen har jeg revset Pressen. Et Straffedigt var noget nyt i Norge, hvor Folke-smigreriets Poesi virkede saa ugeneert prosaisk, at man omsider antog den for deu prosaiske Virkelighed, og brugte den som Maale-stok for mit Digts Sandhed. Saaledes maatte jeg ogsaa lide Ulempe af en Slövhed, som jeg ikke vilde straffe, men blot vajkke. Men Utfaldet har i fullt Maal retfserdiggjort mine Udsagn.
Då Ut skottet af erfarenheten funnit att det deri befintliga stadgande blifvit olika förklaradt, har Utskottet beslutit att till Riksens Ständer anmäla följande förslag till förändring i ofvannämnda Moment af 56 §. Allmänna frågor, som uti Riksens Ständers Plena väckas, må ej till omedelbart afgörande der upptagas, utan skola öfverlemnas till behörigt Utskott, som ovilkorligen bör samma Jrågor utreda och deröfver sig yttra. Hvilket förslag till behandling enligt 56 §. Regeringsformen Riksens Ständer vördsamt öfverlemnas. Stockholm den lo Juli 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. I.edamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Rudolf Cederström. C. v. Rosenstein. På Den il Juli. 1117 På Vallöf!. Borgare - På Hederv. BondeStåndets ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. vägnar Anders J son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. dea 11 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet den 14 Vällofl. Borgare-Ståndet den 11 Hederv. Bonde-Ståndet den 11 Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts Betänkande, i anledning af väckt fråga om en fri Tack]erns handel. Uti Memorial, ingifvet till Hedervärda Bonde-Ståndet och derifrån till detta Utskott remitteradt, har Riksdagsmannen från Orebro Län Eric Ericsson från Nya Kopparbergs
Svårigheten att hindra lurendrejeriet ligger deruti, att opinionen snarare skyddar lurendrejaren än den lastar honom. Det har således GudmVs blifvit en större skam att vara åtalare i ett !urendrejeri-mål än alt vara brottslig. Det är ej brottet man sörjer öfver, ulan brottets följder. Tullstaten finner intet skydd af folkel i landet. En tullförsnillning anser jag såsom en stöld från Staten, och troi-, alt om mularen, så väl som den som låter muta sig, fick stå tjufrätt, när han blifvit öfverbevist om en tullförsnillning, så skulle det kanske verka mer än de författningar, som vi nu hafva. Jag tror likväl icke, att man kan sträcka straffbestämmelserna så långt emot lurendrejeri. Detta är den öfvertygelse jag fattat under del jag reflecterat på denna sak. Jag tror således, att tull på kläde icke skulle skada fabrikerna, men minska de brott, som nu ske, mindre demoralisera folket och lemna Staten en inkomst, hvilken nu vanligen i assurancer för lurendrejerivaror ingår till Danmark och Pommern; ty del vet jag, att om jag köper kläde i Köpenhanm och sedan vill skaffa in det i Sverige, så kan jag assurera klädet för att föra det till hamnen. För att få det i land, är assurancen större, och ännu större om det kan skaffas lipp i Skåne. Jag tror att under sådana förhållanden det är radicalt omöjligt att förhindra lurendrejerier; man må organisera tullbevakningen huru som helst. Jag tillstyrker alltså betänk, i det afseende! alt det bestämmer tull på kläde. Om densamma är för stor eller för liten, det kan jag ej bedomina. Principen anser jag vara den, att då en vara oundvikligen mäste begagnas uti landet, så tjenar det till intet att förbjuda dess införsel; och måhända hafva sådana förbud grundlagt det lurendrejeri-systerne, som nu finnes. Det var kanske oiätt, att, för att hjelpa lipp fabriker, som skulle blifva, men som ännu icke funnes, genast förbjuda klädets införsel.
Ofverläggningen förklarades härmed vara slutad, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å 32 §. Ropades starka nej, blandade med ja. Då sedermera H. Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade afslå 32 § samt besluta, att det deri omnämnde creditiv må förhöjas till 800,000 r:dr b-.co och begagnas såsom hittills, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå fl. Ex. tillkännagaf, att han trott sig finna, att denna sednare propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad. §§ 33, 34, 35, 3G, 37, 38, 39, 40, 41, 42, 43 och 44. Biföllos. § 45. Frih. Raab: Då Hr von Hartmansdorff yttrade sig öfver 32 §, så tog han på hand att understödja den mening jag uttryckt, - nemi. alt R. o. Ad. borde höja credilivet för spanmålsbelåning. Hr von Hartmansdorff yttrade nemi. då, att hvad beträffade jernhandteringen, så behöfde man icke understödja den, soia var af omständigheterna gynnad, men annan sak vore det med jordbruket, som verkligen vore i behof af understöd. Här är det nu jordbruket, som kan få ett understöd, derigenom att detta creditiv oltes. Det är föreslaget till 400,000 r:dr; jag tager mig friheten föreslå att summan måtte fördubblas och alltså bestämmas till 800,000 r:dr. Då man skäligen kan antaga, att Sveriges 06,000 400 Den 15 April. hemman producera 6 å 7 millioner t:r säd, hvaraf J eller • åtminstone går i handel, så synes den af mig uppgifna summan icke vara för stor som ett understöd till lifvande af spanmålshandeln. Ilr von Hohenhausen: Som jag på intet vis tagit på hand, finnér jag mig alldeles oförhindrad att yttra min tanka i denna sak.
Majit alltså ansåg staten böra ega ett resei vlager af spanmål, som i nödens stund kunde anlitas. Nyssnämnd* lagers serskilda bestämmelse, sältet för dess bildande och de noggrannt utstakade gränsorna för dess användande borde dock undanrödja all farhåga, att detsamma skulle komma att lända den enskilda spanmålshaudelu till förfång. Den för reservlagrets fyllande erforderliga upphandling borde företrädesvis verkställas genom offentlig auktion å sådane tider och ortei,alt billiga priser kunde påräknas och borde försäljning eller utleverering derifrån endast ske för behöfvandes undsättning och emot de för året gällande markegångspriser. Helst borde undsättningarne ullemnas länsvis, sedan Kongl. Majlis befallningshafvande, angående verkliga behofvel och sättet för understödens meddelande, hört socknenämnderna eller med deras ombud öfverlast; dock borde det vara Kongl. Majit obetaget att härom anuorlunda förordna, då omständigheterna sådant påkallade. Reservlagret borde till största delen beslå af riad eller torkad säd, för att, utan äfventyr af försämring eller skada, kunna under en längre lid magasineras och jemväl sjöledes transporteras; hvadan tovkinrättningar borde vid uågra af de större kionomagasinerna anläggas samt härtill få användas reservalionerne å 7:de hufvndtilelns anslag för dessa magasiner. Vid de tillfällen, då försäljning eller utleverering lill undsättningstagare under flera efter hvarandra följande goda år icke ifrågakomme, kunde omsättning af reservlagret beredas genom tillhandahållandet al spaumål för värfvade armeens och flottans samt fångarnes behof, öfversligande detta behof 30,000 tunnor årligen, hvarföre någon serskild upphandling i sådant fall icke behöfde verkställas. Genom ett efter nu uppgifna grunder bildadt och föi valladt, staten tillhörigt, leservlager, skulle trygghet vinnas mot de vådor och brytningar, som felslagna skördar kunde åstadkomma; och skulle härigenom dessutom ett annat för det allmänna vigtigt ändamål kunna ernås, nemligen samlandet af en icke obetydlig och i behofvels stund användbar tillgång för möjligen inträffande krigsrustningar.
(Btis*,«n eller Utlåtandet af Committerade för Saltpeter-Ärenderpc utqsiuies här såsom serskilt tryckt och kringspridd,) N:r 277. Riksens Höglofl. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande angående de af Riksens Stein - Stdts-Utsktmets Betänk anden. i B. 9.5. elers är 'toll förorättade Revisorer, anmärkte omständigheter, rörande Redovisningen för Tullverkets medel. Uti den Berättelse, som Riksens Ständers till granskning al StatsBanco - och. Riksgälds Verken förordnade Revisorer, den 2o November 1817, .afgifvit, angående Revisionen af Stats» Verkets Räkenskaper och förvaltning, hafva de anfört, att vid undersökningen deraf, huru SiatsVeriets påräknade intrader ingått elier bordt inflyta efter Riks - Statens och öfrige Handlingars föranledande, Revisorerne funnit, att, sedan vid 1815 års Urtima Riksdag blifvit utredt, att en Summa af 696,037 R:dr 6 sk» 6 r:st. till», hörande Stats-Verket af .1 81 3 års Tull-Uppbörd, hade varit insatt uti Götha Canal Discont-Verk, mot 3 Procents ränta, så vöre väl enligt 1813 års Ränte-Kammare-Bok en Summa af 650,000 R:dr utaf 1813 års Tull-Uppbörd under de sed» nare månaderne af år 1815 insatt ; men till närmare upplysning härom , hade Revisorerne infordrat och erhållit Tull-Verkets Hufvudböcker för åren 1813 och 1814. Desse Böcker hafva dock förekommit Revisorerne sädane, att deraf, utan ett föregående omslut, som förenklar denne Räkenskap til! Utgift, Inkomst och Behållning, ej kunnat utrönas hvarken huru otnförmäldte öfverskotts-summa tillkommit, eller när den sedermera till sitt hela belopp jemte deri derå belöpande Räntan, »blifvit Stats-Verket godtgjord.
He dens forssar, tillsammans något öfver j mil länga och Edeforssen } mil i längd. Luleå elfs lloddal omfattar en areal af omkring 8.393.000 tunnland, eller vid pass jalelar af hela länets vidd, och innesluter ilera hundra tusen tunnland odlingsbar jord, stora vidder med rika skogstillgångar, till en del Kronans samt de allmänt kända, snart sagdt, outtömliga malmfälten vid Gellivare, Routivare och Ivanick. Igenom att göra Luleå eif segelbar, jemväl förbi omtormälda forssar, skulle bosättningar och odlingar ä de stora dertill tjeniiga fält, sorn finnas å båda sidor om elfven, i den betydligaste grad påskyndas och underlättas; de stora, Kronan tillhöriga skogar, som ligga inom lappmarksgränsen, lättare och fördelaktigare tillgodogöras; den derstädes befintliga mängd skadad skog, som nu öfverlenmas åt förruttnelse, nyttbargöras vid de jernverk, sorn utan tvifvel komma att anläggas vid Luleä-elfs stora och vattenrika fall; samt den nuvarande svära och ytterst kostsamma transporten af gods och lifsförnödenheter, ett stort hinder för ortens utveckling och framåtskridande, försvinna. Man kan föreställa sig hvilka svårigheter, som nu möta för bosättning i det inre landet, när transporten dit frän kustlandet af en tunna korn uppgår till belopp, hvartill samma tunna korn kan å kustlandet köpas, och dä transporten af en tunna salt kostar fyra gånger sä mycket som värdet, eller inköpspriset ä kustlandet, af samma tunna salt. Bosättningar i det inre landet hafva visserligen hittills egt rum, dock icke med den framgång och på långt när icke till det antal, som skulle hafva skett, om man oj varit i saknad af vägar och kommunikationsanstalter.
De måste dock sökas i hoppet, och kanske äro de redan funna och verksamhet råder i deras expeditioner , till fromma för framtiden. Då, — hvar och en svarar för sig, jag för mig, — då måhända återkommer värman och nitet och deltagandet för de allmänna förhandlingarna, och anslag skola icke vägras till läkedom och omtänksamt användande, när de rätte läkarena blifva öfverens inom sig och med nationen, innan de gripa verket an. Jag ber R. o. Ad. om ursägt, om jag, vid framförandet af dessa mina innersta tänkesätt, förefallit något varm. Emedlertid, och då man sagt mig att en inbjudning blifvit beslutad till de öfriga Stånden i afseende på de beslut, som här äro fattade ang:de statsanslagen, anhåller jag vördsamt alt få anföra min reservation emot detta beslut; och om det är mig tillåtet, begär jag äfven, att denna reservation måtte meddelas de öfriga Stånden, samt att jag dervid äfven måtte korteligen få bifoga dessa tankar. Gr. Frölich, David: Jag hade väl den äran, redan vid början af Måndagens plenum, att skriftligen yttra mig på ett sätt, som kunde gälla såsom en reservation mot det sätt att reglera staten, som jag redan Lördagen förut funnit vara lillämpadt af detta Stånd; men jag har sedermera erfarit, att, ehuru jag af åtskilliga då närvar, ledamöter fick den hänvisning alt mitt yttrande var af beskaffenhet, att egentligen böra införas i Aftonbladet, men icke stanna inom detta Stånds prot., en annan af Ståndets ledamöter , utan någon sådan anmärkn. anfört åtskilligt i sak emot min framställning. Jag har icke haft tillfälle alt hvarken höra eller Jäsa detta anförande, men jag förbehåller mig att, såsom ytterligare tillägg vid den reservation emot statsreglerm, hvilken jag härmed får äran nedlägga, framdeles få, om jag så nödigt finner, ytterligare förklara mig för sakens skull, och alldeles icke för hvad som emot mig personligen kan vara yttradt, hvilket jag dessutom ej förväntar från en sådan man som Gr. Löwenhjelm. Frih. Cederström, Jacob:
För hamnbyggnader, sjösänkningar m. m. (se K. M:ts Propos. N:o 1, pag. 41—42) 348,000. För åtskilliga ändamål 86,667- 434,667. af enskilde motionärer: För jernvägar 11,718,433. » brobyggnader 60,000. » hamnbyggnader 101,549. » kanaler och andra vattenkommunikationer . 335,700. » sjösänkningar m. m. 286,511. » åtskilliga ändamål . 76,000. 12,578,193. 13,012,860. Summa brist a t.t fylla, på sätt R. St:r lämpligast finna, 42,207,836. Denna brist, betydligt reducerad genom de anslag R. St:r med säkerhet anses komma att göra så väl å de af K. M:t äskade, som af enskilda motionärer begärda så väl anslag som H. H. 40 626 Den 28 Februari f. m. lån, torde blifva fylld dels af bevillning, cirka 3,000,000, dels af ett inhemskt fonderadt lån, då, så vidt ja? kunnat förnimma, åtminstone inom Stats-Utsk:t ingen röst böjts för utländsk skuldsättning. En anuan utväg torde äfven finnas, åtminstone för att delvis betäcka den motsedda bristen, och det vore genom tullens höjande å några kassa-artiklar, såsom socker, tobak och kaffe. För att nu, för så vidt anslagsfrågorna blifvit behandlade af Riks-Stånden, af Stats-Utsk:t eller dess afdelningar, visa hvilka afprulningar i de begärda anslagen eller lånen blifvit gjorda eller föreslagna, meddelas följande:
Cassörer: i i för Expeditionen . Yexlingen 4- 3. T 12 Banco-Utskolttts Betänkandej IV\o 35, Bokhållare: för Cussa-Specialen mot Depositionsoch Låne-Afdelningar ne m. m till biträde åt Chefen m. m i. i. 2 Cassa-Skrifvare 7 tillsammans iS hvaraf likväl i Cassör och i Cassaskrifvare förmodas kunna indragas, i händelse Rikets Högloft. Ständer finna för godt besluta, att Sedlar på 8, 12 och IÖ skiliingar icke vidare må af Banken utgifvas. Till denna Afdelning af Banco-Verket hänföres allt, som angår nja Sedlars tillverkning samt obrukbara Sedlars inlösning och annullering, med ali i samband dermed erforderlig redovisningsoch arbetsåtgärd. Föremålen för dess omsorger blifva alil så: d) Controli öfver tillverkning af Papper till högre Sedelvalörerne, från och med i6':dels till och med 5oo R:dr. b) Sedel-tillverkning eller Sedlars tryckning och skrifning. c) Magasins-vård af Sedel-papper, Sedel-blanketter, nya tillverkade Sedlar, intilldess de hunnit aflevereras till Cassa-Afdelningen, samt inlöste förslilne Sedlar å io R:dr och derunder ifrån och med deras aflevererande från Cassa-Afdelningen, intilldess de, efter skedd slutlig granskning och annullering, blifvit förstörde genom bränningsanstalten. (Inkomne Sedlar å de högre Valörerne från och med 5oo till och med 16; R:dr, äfvensom Transport-Sedlarne, förvaras inom Contoret såsom Verificationer Lill Sedelräkuingarne, intilldess de kunnat aflemnas till Bankens Räkenskaps-Archiv.) d) Speciel redogörelse öfver Sedelräkningarnes serskilda balancer, hvilka tillhopatagne innefatta Bankens totalskuld både för utelöpande och i Cassa liggande banco-sedlar samt motsvaras af den summa, SedelContoret har, såsom sin fordran påförd Cassa-Afdelningen.
Jag har ännu icke hört, att Constit.Utsk:s betänk, blifvit föredraget, och jag hemställer således, om Hr Gr. o. Landtm, kan tillåta denna discussion att vidare fortgå. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det verkligen så förhölle sig, att han ännu ej föredragit något af Constit.- Utsk:s memorial, utan vöre det endast den af Gr. Cronhjelm framställda preliminärfråga, hvilken nu borde vara föremål för öfver lägg ningen. Gr. Horn: Som jag icke kunnat tänka mig möjligheten deraf, att en ledamot börjat discussion öfver ett ämne, innan det blifvit föredraget, och jag vid början af denna discussion icke var på min bänk., torde R. o. Ad. ursägta mitt misstag, sorn härrört från den värde ledamotens misstag, hvilken först öppnat discussion öfver Constit.Utsk:s betänkande. Gr. Cronhjelm: Jag kan icke erkänna, att jag begått Dagot misstag, då jag hegart propos. derpå, att ett på bordet hvilande betänk, från Constit.Utsk. måtte ytterligare hvila. Jag har uppgifvit mina skäl dertill, och Frih. Palmaer - stjerna har gifvit mig anledn. att tillägga ännu ett skäl, då han sagt sig vara beredd att när som helst discutera detta betänk; ty jag bekänner, att jag icke är beredd dertill. Men orsaken, hvarföre jag framställt min begäran, innan betänk, blifvit föredraget, är, att en sådan framställning sedermera icke kan ske; ty då ett betänk, för andra gången föredrages, måste det afgöras. Underteckn. Ridd.Secret.: I anledning af Gr. Cronhjelms sista yttrande anser jag mig skyldig att upplysa, att det förr varit vanligt att göra skillnad emellan bordläggning på enskilda ledamöters begäran och ett beslut af Ståndet att låta ett mål hvila tillsvidare, eller för att företagas i sammanhang med ett annat mål, samt att 4g §• Riksd Ol do. icke ansetts lägga hinder för fattandet af ett sådant beslut, äfven då ett betänk, för andra gången blifvit föredraget. Frih.
Meningen med det förslag, som i afseende på 1 punkten af BancoUtsk. blifvit afgifvet, är, såsom Hr Nordenanckar ganska riktigt antydt, den, att Bancofullm. skulle concurrera med importörerna af öfverflödsvaror och i stället köpa silfver för Bankens räkning. Det är gifvet, att när cursen börjar gå ned, så animerar detta till en sådan införsel af öfverflödsvaror, att den till slut föranleder cursen att åter stiga. Om man således stadgar, att cursen skall gå ned till 127 sk. innan man berättigar Fullmäktige att köpa vexlar, så få de aldrig köpa några, ty vexlarne blifva redan på förhand borttagna af importörerne. Jag anser det derföre tydligt, att den som önskar få in silfver i lan - Den 7 Februari. 153 landet och derigenom behålla sedelstocken i sitt normala tillstånd, han måste berättiga Bancofnllm. alt köpa upp vexlar så tidigt som möjligt. Banken gör icke eller någon förlust på disconten, då det föreslås, att den vid 128 sk. curs skall köpa vexlar på 67 dagars dato'; ty det är icke förhållandet såsom Hr von Hartmansdorff uppgifvit, att den Svenska specie-r:drn skulle vara lika med en r:dr H:br b:co. Det finnes en skillnad emellan dem, åtminstone efter de uppgifter, som åtskilliga nyare Tyska författare lemnar om de särskilda myntsorternas förhållande till hvarandra, och om man då, enligt nämnde uppgifter, beräknar, att en r:dr H:br b:co verkligen gäller omkring 1291 sk. Svenskt b:co, så år hela disconten deruti inberäknad, så att någon förlust för Banken på en sadan handel icke uppkommer. Lika med Hrr Nordenanckar och Akerman får jag derföre tillstyrka bifall å Utsk:s förslag. Frih. Stjernstedt: Jag anhåller att fä fästa uppmärksamheten deruppå, att R. St. redan hafva beslulit, att Bancofnllm. äga att uppköpa depositionsbevis emot 128 sk. i Hamburg. Det synes mig då som det vore inconseqvent att besluta, att våra fordringar skulle betalas mera än våra deponerade medel.
Med Hr Grefven instämmer jag deri, att det är bedröfligt att andra hufvudliteln skall behöfva fordra ett anslag af 600,000 r:dr till fångars underhåll; men då utgifterna uppgått icke endast till denna summa, utan äfven vida derutöfver, sä lärer deraf vara en följd, att mindre belopp icke bordt i förslaget till statsreglering upptagas. Fråga är dessutom icke om någon tillökning, ty anslaget år och kan icke vara annat än eli förslagsanslag, som utgår till erforderligt belopp antingen det är högt eller lågt beräknadt. Om Hr Grefven bade uppgifvit huru besparingar i denna utgiftstitel kunde åstadkommas, skulle jag och alla de, som med detta ärende hafva att skaffa, med tacksamhet hafva emottagit en sådan anvisning; men fåfängt letar jag derefter i Hr Grefvens anförande, ty såsom sådan kan jag icke anse den lösligen yttrade förmodan, alt fångkosten skulle vara öfverflödig. Denna förmodan är likväl, enligt hvad jag numera erfarit, temligen allmän, och jag bör derföre icke underlåta att begagna detta tillfälle för att upplysa derom, att det är ett misstag om någon tror att den fångutspisningsstat, mot hvilken så väl R. Sl:s revisorer som pressen framställt aumärkntr, tillkommit under sednare tider, ty den antogs att tillämpas vedan år 1831, således för mer än 16 år sedan. Före 1842 kostade fångförplägningen vid pionier-corpsen, efter 10 års medelpris 9 sk. 10 r:st. och efter 5 års medelpris vid Långholmen 8 „ 1 „ vid Kungsholmen 7 „ 2 „ vid Carlskrona arbetskompani 6 „ 3 „ i Malmö 5 n — „ för ransakningsfånge 5 „ 3 „ och för fästningsfånge 6 „ 5 „ Detta förhållande väckte K. M:s uppmärksamhet och derföre blef - bon 30 No vem ber f. iu. S! vo il. 14 Maj 1842 fyra särskildta ulspisningsslater af K.