Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid anställd undersökning om orsaken till meranämnde anslags oI. i 11 racki ig het, har Utskottet funnit, alt kostnaderne för medico-legal* besigtning vida öfverstiga den -|idel af anslaget eller 3,000 R:dr, sem för dem äro anvisade; men, då Utskottet tillika trott sig ega anledning formad», alt dylika besigtningar icke sällan utan trängande behofreqvir&ras oeh verkställas, tillstyrker Utskottet derjemte, det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet au-i Slats-Ulskoltcts Utlåtande N;o 214. hålla, alt föreskrifterne i detta hänseende må varda öfversedda, så att medico.legal besigtning icke, ulan alt vara af verkliga behofvet påkallad, må verkställas, Och anser Utskottet sig härigenom jemväl hufya besvarat Riksdagsfullmägtigen Anders Danielssons framställning, att ifrågavarande anslag må, såsom varande af förslagsanslags-nalnr, föi flyttas lill 8:de Titeln, men nedsättas till 5,000, hvaremot alla ”locala utgifter skulle af Regeringen bestridas genom tillfällig disposition, och derefter godtgöras af Riksgälds-Contoret.” Sedan Statsoch Oeconomie-Utskolten numera, genom Betänkandet N:o 8, tillstyrkt tillsättandet af 9 nya Extra Provincial-Läkare-beställ» ningar med en sammanräknad aflöningssumma för dessa Tjänsters innehafvare af 2,750 R;dr, får Suts-Utskotlet, i öfverensstämmelse härmed, tillstyrka: att nämnde summa må å denna Hufvud-Tilel uppföras, t sammanhang med det förut yarande anslaget för ProvincialLäkarevården i Riket, 12:0 Punkten om Ve t er inair-Inrättningen är lemnad utan anmärk ning. 13:o
Jnlemnar nägon Ständs-Ledamot ett Memorial, hwarmed han will wända sig till de öfrige Ständer, tillkännagifwe han hos det Ständ, hwartill han hörer, denna sin afsigt, och äligge honom efter uppläsandet deraf i Plenum att sjelf draga försorg om communication med de andre Ständen medelst aflemnande till hwartdera af ett Exemplar, hwara Commutticatlonstillständ blifwit atecknadt. Enär ett ämne slutligen skall afgöras, böra alla dertill hörande handlingar uppläsas, sä framt ej Ständet enhälligt sädant icke ästnndar. Ej mä något mäl till slutligt afgörande företagas, förr än Landtmarskalk eller Taleman först inhämtat hurntvida Ständet anser öfwerläggningen fulländad, hwarefter propositionen, justerad, framställes. Beswaras propositionen med Ja, mä wäl erinringar dcrwid i tjenliga ordalag göras, men ingen försöka att beflutet genom ny öfwerläggning upprifma. Beswaras propositionen med Ja blandadt med nägra Nej, eller twärtom, och de som östverröstade äro ej begära votering, läte de, om dem sä godt synes, sin särskilda mening i Protokollet antecknas, kunnandes sädant deni ej i nägot fall förtvägras. Begäres af en eller flere votering, och han eller de ej wilja dcrifrän afstä, dä skall voterings-propositionen, jemte tydlig contra-proposition, genast författas, justeras och ansläs, samt straxt derefter voteringen för sig gä; Och mä proposition ej göras, om det voteras skall, ej eller votering derom tillätas. Wid omröstningarne, som alltid skola med tryckte och omärkte, slutne och enkle Sedlar werkställas, bcräkne hwarje Ledamot blott en röst, änskönt han ock wore Fnllmägtig för flera till wal berättigade corporationer. 8 54.
Huru kalla kännes ej redan vindens ilar, huru kall hela verlden i kring mig! O! hvad jag längtar efter dig! Emilia, för att ännu en gång vid ditt hulda bröst, få värma mitt äfven redan stelnande hjerta. Du tror väl min vän, att jag gråter och klagar nu, som förr, öfver förlusten af mitt hjertas vårdagar! o nej! icke en enda tår fugtar mer mitt öga; de äro alla, dessa vekliga bevis på svaghet och vankelmod, af mitt förnuft förviste i evig landsflygt. Jag spelar, jag sjunger, jag dansar; jag till och med skämtar ibland, och i synnerhet i sällskap, ty, jagar ju en blifvande, i lycka afvundsvärd svärdotter till Friherrinnan Y. en naturligtvis såsom högst lycklig ansedd, firad och fjesad brud till Baronen! Huru skulle jag väl i Friherrinnans egna, eller i verldens ögon, på hvilka hon gör icke ringa afseende, genom yttrande af sorg, nännas beröfva henne den tillfredsställelse, hon i känslan af att hafva heredt min sällhet så ljuft njuter. Jag sömmar således nu i kapp med Rosa, i rödt och blått, gult och grönt, med ett ord i alla lifvets ljusaste färgor, till min Fästman Baron Y. en prydlig tabatier, hvarå glädjens rosor i skön förening muntert vexla om. Julaftonen, den milda, fordom äfven för mig fridbådande, nalkas ju med snabba steg, då ju vanligtvis man till den, hvilken ligger ens hjerta kärast, och ens tanke närmst, finner fröjd uti att lemna något litet minne. Friherrinnan har nu, oförmärkt likväl, uppmanat mig till denna lilla uppmärksamhet emot Baronen, hvarföre du äfven kan se timme efter timme på, mitt arbete nägon ny knopp, eller friskt lefvande blad slå ut. Dessutom, stjäl jag mig ännu, och det sker så gärna, till ett annat arbete, nemligen ett par i tapisseri sydda gungstols-öfverdrag, till min älskade mor; de skola ofta påminna henne om mig, det vet jag äfven derföre, att sjelfva platsen alldageligen af henne begagnas.
Bästa sättet dertill är ej ännu utredt eller föreslaget och erfordrar förberedelse och betänketid. Om vi således blott uppehålla ois vid frågan oiiij så förekommer, att Const.- Utsk. vanligen till Ståndens afgörande anmält hvilande grundlagsfrågor, och att Stånden, ehuru ämnena varit färdiga till afgörande, likväl icke upptagit dem till pröfning, förrän de tillika med Utsk:s missiv hvilat på bordet, såsom andra Utsk:s-betänkanden. Om denna formalitet blifvit iakttagen, då Constit.-Utsk. anmält ett grundlagsförslag till afgörande, så bör den väl äfven iakttagas, då en enskild Stånds-ledamot, såsom Hr Cederschjöld, gjort dylik anmälan. Jag instämmer således med Frih. Cederström och andra värda Ledamöter uti frågans begärande på bordet, på det man först i kommande plena må kunna fatta beslut såväl i afseende på frågan om som huru. Frih. Boye, Fredr.: I conseqvens med min nyss yttrade noggrannhet om formerne, samt förenande mig uti att begära frågan på bordet, hemställer jag, då vi sålunda nu äro minst tre, som yrkat bordläggningen, om det icke vore en oformlighet, i fall frågan icke komme att hvila. Hr von Troil, Emil: Lika med PresteSt. önskar jag, att den förevarande frågan, så fort som möjligt, må afgöras; men jag förenar mig med Ilr Cederschjöld deruti, att sådant icke kan ske på annat sätt, än att beslut i afseende på den hvilande Grundlagsfrågan fattas, och dennas företagande anser jag icke behöfva föregås af någon vi - Den 4 Febrnarii f. m. 33 vidare åtgärd af Constit.-Utsk. eller öfverenskommelse i Talmans-conclaven; men jag tror likväl, att den å bane bringade Grundlagsfrågan ieke i detta Plenum kan förekomma till afgörande. Hindret härför ligger i 28 §. Ii i tid.- Ordn. Der står nemi., att alla mål, innan de in Pleno företagas, skola vara uppförde å föredragnings-lista.
Ls af Z:ne Ofwer-Lommiss-lrier, enligt den för Lenergl-A88i8t3Nce dontoirct är 1808 Utfärdade In8truÄion, samt de af Riksens Ständer wid denne Riksdag, angående samma Lontoir, meddelde särskilde föreskrifter. 2 §- Sedan den förut warande VireAlon af (-enoraI-A88i8t3ncs-Lontoirst, hwilken Utgjorts af Fyra ibland Fullmägtige i Riksgälds-Lontoirst, nu mera, enligt Riksens Ständers Besiut kommer at uphöra, sa böra alla Mål och Ärender, hwilka anga Oerisral A88i8tÄNcs-Lontoiret, omedelbarligen genom Ofwer-Lommi88aricrn6 hos Fullmägtige anmälas och föredragas. Z §. Skulle någre förbättringar, ledande til säkrare Lomroll tvid 6energl-A.88i8tLlice-Lontoiret, pröfwas nödige, äga Fullmägtige at dem widtaga, dock uran at Werket med nägre ökade arfwoden til Betjeningen härigenom beswäras. Riksens Ständer hafwa wid denna Riksdag fast - Den 29 Mars. e. m. 1329 fastställ en Aflönings-Stat för 6energI.H88i8trrnc:scontoiret8 Embetsoch Tjenstemän, hwilken icke får öfwerffridas; ä hwilken Stat äfwen aro upförde de, hwilka wid 6euLraI-^88i8tance-Lontoiret njuta ken8ioner. Hwad fom erfordras til kixpsncer, fasom Ljus, Wed, Skrif-mrtterialier m. m., mä efter behof mot ordentelig redo Uti Oeneral-^LsistÄncL-Oontoirets Räkenskaper utbetalas. io /lrt. Angående Lnllmägtigcs Sammankomster och hwad derwid bör iakttagas. 1 §.
Om, emot förmodan, regenten eller statsrådet underläte att i de fall, nästföregående fyra §§ omförmäla, riksdagen genast sammankalla, då åligge det ovillkorligen rikets hovrätter att, genom offentliga kungörelser, underrättelse härom meddela, på det riksdagen må kunna sammankomma, att sin och rikets rätt iakttaga och skydda. Konungen äger att allena styra riket på det sätt, denna regeringsform föreskriver; inhämte dock, i de fall, här nedanföre stadgas, underrättelse och råd av ett statsråd, vartill Konungen kallar och utnämner kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde svenske män av den rena evangeliska läran. 1809: Til föredragning hos Konungen uti Stats-Rådet skola Ärenderne, sedan nödige uplysningar deröfwer ifrån wederbörande Collegier och Embetsmän blifwit infordrade och inkommit, beredas af den föredragande Stats-Secreteraren eller den hans tjenst förrättar, samt Åtta skicklige och owäldige Män, fyra af Frelse och fyra af Ofrelse Stånd. Dem förordne Konungen at utgöra Rikets Allmänna Ärenders Beredning; bibehållande derwid de, som i tjenst äro, sine innehafwande Embeten och Beställningar. Till Bewillningar räknas Tulloch Accis-medlen, Postmedlen, Chartæ-Sigillatæ-afgiften, Husbehofs-Bränneri-medlen samt hwad hwarje Riksdag dessutom särskildt såsom Bewillning sig åtager. Ej må några allmänna afgifter, af hwad namn och beskaffenhet som helst, utan Riksdagens samtycke kunna förhöjas, Tullen å inkommande och utgående spanmål allena undantagen. Commando-mål, hwarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af Högste Befälhafware öfwer Krigsmakten till Lands och Sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då Han Sjelf förer Riks-styrelsen, afgöra i närwaro af den bland Krigs-Departementens Chefer, till hwars Departement ärendet hörer.
För de nuvarande pedagogierna i städerna Arboga, Enköping och Söderhamn anvisar Riks-Staten åtskilliga smärre anslag af såväl penningar som indelta räntor och indelt spanmål, nemligen: åt pedagogien i Arboga kontant **• 54: 97. indelt spanmål 20 kubik-fot 9 kannor å 2 R:dr 41: 80. gg. 77 åt pedagogien i Enköping: kontant 17: 24. indelta räntor med förslags-värde 187: — indelt spanmål 24 kubik-fot å 2 R:dr 48: — 252' 24 åt pedagogien i Söderhamn: indelt spanmål 181 kubikfot 7 kannor å 2 R:dr 363: 40. eller tillsammans 712: 41 Då nu treklassiga läroverk skola uli dessa 3 städer i stället inrättas, bör, i likhet med hvad vid nästförflutna riksdag under enahanda förhållanden vidtogs i afsende å skolorna i Norrtelje, Lidköping och Christinehamn, de 3:ne pedagogiernas nuvarande anslag till Statsverket indragas, men deremot den belöpande nya, årliga kostnaden, till en början 4,300 R:dr för hvardera skolan, eller en rektors-lön 2,500 R:dr, samt 2:ne kollega-löner å 1,000 R:dr, tilläggas staten för elementar-läroverken; och hemställer fördenskull Utskottet, dels alt från Riks-stalens nuvarande äldre anslag för folkskolorna må afräknas och till Kronan indragas: penningar 72 R:dr 21 öre, indelta räntor med förslags-värde af 187 R:dr samt 226 kubikfot 6 kannor indelt spanmål, i värde förslagsvis, ä 2 R:dr, 453 R:dr 20 öre, eller tillhopa ofvanberörde 712 R:dr 41 öre, dels ock att eiementar-iäroverkens anslag i följd häraf ytterligare ökas med sammanräknade årliga kostnaden för 3:ne treklassiga skolor eller 13,500 R:dr.
Sedan fattigdom och förlägenhet hunnit sprida sig tiil massan af Nation som är jordbrukaren, sprida de sig med förvånande hastighet till andra näringar, ty med undantag af Jernoch Sågverk, vet jag ingen näring som kan äga bestånd, grundad på utländsk för-, brukning. Skall vårt jordecapital ej lemna större ränta åt de medborgare, sorn uppoffra sin tid åt detta mödosamma yrke, sorn fordrar outtröttelig kraft och verksamhet, der källan finnes till uppfyllandet af Statens största behof, skola de säger jag, se frukten af all sin möda inskränkt inom förmågan att betala sine kronoutlagor och 6 procent å alla de mångfaldiga lån, detta jordbruksCapital snait sagdfc varit nödsakad ikläda sig, som uppcå till 3 Mdlioner årligen j utan att finna ett öfverskott till dessa bördors successiva förminskning, utan att finna ett öfverskott relatift tili deras egen: 292 Den I® Februarii, domsvärde, att kunna använda till lifvets beqvämligheter och på den inhemska Näringsfliten, sorn upphör när öfverskott hos de förmögnare saknas? dä blifver det tungt besitta Svensk, jord, och må den skatta sig lycklig, som kan undanrycka sitt Capital från en så litet tacksam näring, och sedan i ro och maklighet utan betydlige bidrag till Staten, njuta alla lifvets beqvämligheter. Hvart jordbrukaren vänder sina blickar, finner han sig båda i oeconomiskt och finan* eielt afseende snart sagt kringskuren, af mer eller mindre verkande orsaker till nedslagenhet och vantrefnad, det måste sluteligen verta liknöjdhet, samt utplåna all nationalanda och kärlek till Fäderneslandet. Och vi böre vänta af nu församlade Ständer någon vedergällning för våre uppoffringar, i deras bemödande, att uppfylla våra önskningar. Det är således 3 alternativer, jag ödmju-i kast vågar framställa} antingen måste J:o. Bevillningen nedsättas, eller måste, 2:0 Räntan å intecknad jord nedsättas till 4 procent eller måste man, 3:0. genom Statsobligationer lemna jordbruket lånebiträden till 4 procent, att dermed liqvidera sine, intecknade skulder. Bevillniagens nedsättande för jordbruket
Det var de båda damerna, som i detta ögonblick, bleka af ångest, störtade in genom den af lagmannen öppnade dörren. Nu följde en scen af obeskriflig förvirring. Hos Maria tillbakaträngdes alla andra känslor af förskräckelsen för lagmannens vrede och deltagandet för dess föremål. Friherrinnan, som älskade sin son med all den ömhet, en mor kan egna sitt enda barn, använde tårar, böner och knäfall, för att blidka sin man, Maria förenade sin med henne, och äfven Suenonius rådde lagmannen att uppskjuta verkställandet af sitt beslut, tilldess det närmare och med mera lugn hunnit öfvervägas. Under tiden återkom Ellen under Marias omsorger till medvetande. Lagmannen, som fann, att han under dessa förhållanden måste afstå från sitt försök att aftvinga henne den förmenta hemligheten och ville aflägsna de obehöriga vittnena till detta sorgliga familjeuppträde, befallde länsmannen och gårdsfogden att föra henne till det rum i flygelbyggnaden, i hvilket Ingrid förvarades. Men att åstadkomma en försoning mellan far och son förmådde ej friherrrinnans böner och föreställningar. Adolf förklarade, att han ämnade använda hvarje medel, som möjligen stode honom till buds, att rädda de begge qvinnor, som vidskepelsen och fanatismen utsett till sina offer, och att han ej skulle afstå att utkräfva en efter omständigheterna lämpad räkenskap af förföljelsernas upphof. Endast friherrinnans och Marias närvaro och kanske ännu mer den utmattning, som hos den gamle mannen följde på det våldsamma utbrottet af hans vrede, kunde hindra honom att ånyo råka i raseri öfver sonens trots, det han på rent allvar ansåg härflyta ur ett slags vansinne, förorsakadt af den förmenta trolldrycken. På hans hotelse att låta inspärra Adolf på dårhuset, svarade denne, att han var en myndig och fri man, stående under lagens värn, och att det fordrades något mer än en enskilts vilja, äfven om denne vore hans fader, för att på detta sätt beröfva honom hans personliga frihet.
Jag bar pressat mitt minne och kan sannerligen ieke erinra bland alla de bördsfrågor, som jag känner till, någon enda, der afsigten varit att hjelpa en anförvandt eller att få behålla fädernejorden i slägten, utan att derpå följt en ny försäljning. Jag vet att mågar bordat svärföräldrars egendomar, men åter sålt dem för ett högre pris; icke kan det vara kärlek till jorden. Bröder hafva bordat, men Den 16 September e. ib. dien sålt när en högre summa bekommits. Man har klandrat Utsk:t, derföre att Utsk:t framkommit med ett annat Betänk. Jag undrar, M. Hrr! vid det förhållande att 2:ne Stånd återremitterat ett Betänk, och yrkat en annan mening, om man ieke skulle klandrat, ifall Utskit vid bl i fvit sin mening. Jag är Utsk:t tacksam derföre att Utskit, enl. sin pligt, fästat sig vid Ståndens mening med sin återremiss. Man har under diskussionen talat så mycket om nyttan och fördelen af att jorden bibehålies. Jag kan såsom jordbrukare icke underlåta att erinra mig de många egendomar, som sedan uråldriga tider varit mycket illa brukade och vanvårdade, men som kommit i andra personers händer, med större förlagskapital, och derefter blifvit uparbetade till mångdubbel produktion mot förr. Sådana exempel kan jag omtala, ehuru det icke är lämpligt att här nämna några namn. Hvad beträffar den alltför stora rörligheten i jordbesittning, så frågar jag: förekommes den deraf att egendomen säljes först till den ena och bördas af den andraP Det blir ju ytterligare en ny egare på det viset. Slutligen får jag, i afside på den välvilja Gr. Sparre uttryckt för BondeStit och farhåga att jorden skulle gå från detsamma, erinra hvad Just.Statsministerns emb.berättelse gifver vid handen, eller att BondeStit för hvarje år förvärfvar mera jord på de öfriga Stins bekostnad. Detta tyckes väl icke gifva den ringaste anledning till farhåga. Bör min del får jag säga att jag sluter mig till deras åsigt, som anse att man gör rättast i att bifalla Betänkit. Frih. Armfelt:
Till de olika förhållanderne medverka för öfrigt ej sällan endast tillfälliga omständigheter och Kollegium har ansett några så vigtiga och inflytelserika förändringar icke under de fem år, hvarom här är fråga, hafva inträffat, att de med skäl kunna ungifvas såsom giltig anledning till något enskildt yrkes fall eller förkofran. S2 Af här ofvan intagne uppgifter, angående fabriksrörelsen i Stockholm, inhemta*; ött fabrikernas antal under nu ifrågavarande fem år minskats med 20, likasom ägarne dertill, så att de voro 17 mindre vid slutet än vid början under delta qvinqvennium, men deremot att arbetarnes antal ökats med 684 och tillverkningsvärdet med icke mindre än 1,790,813 R:dr Banko. I sammanhang härmed har Kollegium förmält, att åtskillige af de uppgifter, rörande stämpling icke underkastade tillverkningar, som ligga till grund för denna beräkning, icke torde vara fullt tillförlitliga samt till följe deraf missledande, helst många ibland dem upptaga tillverkningsvärden, hvilka ingalunda motsvara arbetarnes antal; men att, om äfven dessa sednare industriidkares fabrikationer skulle rätt uppskattas samt blifva betydligt och måhända dubbelt högre än uppgifterna innehålla, så äro de likväl, då fråga uppstår att bedöma fabriksrörelsens tillstånd i dess helhet, af ringa inflytande, helst de innefatta jemförelsevis obetydliga summor. Under dessa förhållanden och då tillökningen i det för år 1835 upptagna produktionsbeloppet, jemfördt med totala tillverkningsvärdet år 1851, är sfi betydlig, att den uppgår till nära två millioner Riksdaler banko, så utgjorde den, efter Kollegii förmenande, ett säkert bevis, att hufvudstadens fabriksoch manufaktur-näringar gått framåt och att fabriks-industrien inom hufvudstaden börjat under de sistförflutne tvänne åren höja sig från det tillstånd af stillastående och tvinande, hvaruti den förut sig befunnit.
Det praktiska skälet emot förslagets antagande är det, att derigenom blefve personer, som hade affärer med ränteriet, beroende af bankens reglemente i afseende å tid o. dyl., så att, för att nämna ett exempel, om en person kommer till ränteriet för att lyfta penningar och ränteriets kassa vore slut samt Den 27 Januari. 199 en invisning på banken lemnäs honom, kan det hända, att när han infinner sig i banken, denna är stängd, hvarigenom tidsspillan och omgång förorsakas. Diskussionen har redan fortgått länge och jag vill derföre icke längre upptaga tiden. Jag vill dock anmärka, att det synes mig som om man vore benägen att allt för mycket uppskatta fördelarne af detta förslag. Man säger, att det är orätt att skrinlägga så mycket penningar. Ja, vid uppbördsterminerna inflyta visserligen stora summor, men dessa uppsändas genast till Statskontoret, och i ränterierna innehålles endast hvad som erfordras för de löpande utgifterna. Om dessa icke särdeles stora belopp insattes i de enskilda bankerna på uppoch afskrifningsräkning, blefve väl någon vinst, men icke att jemföra med den förlust, som skulle kunna drabba staten derigenom, att staten vid kritiska tillfällen tvingades att taga de enskilda bankerna under arrnarne. Jag yrkar afslag. Ropen på propos. förnyades. Frih. Rappe: En talare, Hr Gr. De la Gardie, har sagt att jag gjort mig skyldig till ett misstag, då jag skulle hafva yttrat, »att Riksbankens utelöpande sedelstock ökas med samma belopp som Statsverket insätter medel på deposition i Riksbanken. » Mina ord föllo likväl på följande sätt: »att i samma mån Statsverkets depositioner i Riksbanken minskas, maximum för den del af Riksbankens sedelstock, som saknar motsvarighet i metallisk valuta, i ungefärligen samma proportion minskas.» Och får jag angifva skälen för detta milt påstående. Intill 1844 års riksdag var i gällande Banko-reglemente föreskrifvet, att utelöpande sedelstocken skulle alltid hållas i en viss proportion till metalliska valutan; jag vill påminna mig som 5 till 3. Tillämpningen af denna föreskrift mötte emedlertid ständiga svårigheter, och var nära omöjlig att iakttaga.
Ett hundra nittio sex tusen niohundra åttiofem R:dr 62 öre utaf de två femtedolar af personliga skydds-afgiften, hvilka, beräknade att uppgå till omkring 100,000 Ralr årligen, skulle afsätta» och användas dels till uppmuntran för ändamålsenligt inrättande af sådane småskolor, som i Kongl. Kungörelsen den 29 September 1853 omförmäla», dels ock till understöd för examinerade folkskole-lärare, samt sålunda fördelas, att hvarje församling, som erbjuder sig att tillskjuta två tredjedelar af den summa, hvilken, utöfver församlingens nuvarande tillskott, erfordras till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande, må, efter Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, af berörde medel erhålla den återstående tredjedelen; Stais-Utskottets Memorial N:o 217. 7 2:o. Sextioniotusen fyratioen E:dr 66 öre utaf det till understöd för högre folkskolors inrättande med högst 1,000 R:dr för hvar och en sådan skola beviljade anslag af 24,000 R:dr årligen; 3:o. Adertontusencn R:dr 66 öre utaf den för Folkskolelärare-seminarierna, efter den fördelning Kongl. Maj:t anser lämplig, anslagna summa af 26,000 R:dr årligen; 4:o. Sjuttontusen fyrahundrafemtio R:dr utaf det årliga anslaget, 20,000 R:dr, till understöd för Seminai'ie-elever; 5:o. Niotusen etthundratretionio R:dr 85 öro utaf den summa, 12,000 R:dr årligen, som anslogs till förbättrande och underhållande af undervisnings-materielen samt till understöd vid lifgifvande af lämpliga böcker och kartor m. m. för folkskolornas behof; och 6:o. Etthundranittiofcmtusen femhundrasextiofem R:dr 3 öre utaf det belopp, eller 68,000 R:dr årligen, som utöfver den för vissa bestämda utgifter anvisade summa af halfva personliga skydds-afgiften, ställdes till Kongl. Maj:ts disposition för att till folkundervisningens befrämjande i öfrigt användas.