Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Sedan Ståndet funnit nödigt att utse ytterligare fyra Suppleanter i förstärkta Stats-Utskottet, för att vid inträffande förfall för förut valde Ledamöter eller Suppleanter der inträda, företogs nu val i berörde hänseende; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande, och rösternas summering, till Suppleanter af Preste-Ståndet i förstärkta Stats-Utskottet vara utsedde: Prosten Cnattingius, Kontrakts-prosten J. C. Söderberg, Doktor Säve, och Kontrakts-prosten Almqvist. S. D. Vid föredragning af Högloll. Ridderskapet och Adelns, genom protokolls-utdrag af den 26 dennes, till Medstånden framställda inbjudning, att förena sig uti Ridderskapet och Adelns, vid pröfning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Utlåtande N:o 3, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 1, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, fattade beslut, att uti förslagets 49 § orden: ”hvarje gäng han derför lagföres” utbytas emot uttrycket: "hvarje gång stämning derföre uttages och honom delgifves” fann Preste-Ståndet för godt att denna inbjudning antaga. Prot.-Utdrag den 30 Juli 1851. ‘137 S. D.
Läkafes bildning är dej wigtigaste föremäl för Medicinal ^wärdén och är twäfalldig till sin natur: inno Deräs bildning som mäste ädagalägga tillförlitliga pros af grundeliga theorctiska kunskaper och erfarenhet förr än de legitimeras att bestrida Läkare-befattningen i hela dest utöfning. 2:do Dernäst blir det icke mindre angeläget att bilda den del Läka, re, som genom inskränktare kunskaper och en tillräc, kelig skicklighet kunna bestrida en ringare Läkare-befattning i landet samt wid Armeen och Flottorna; Sta, ten har af begge behof, och dä den sakirar deraf tillräckeligt antal, kan ingen Medicinal-anstalt ersät, ta denna brist. Legi ») dum mnck't goda läkare wid Armeen äfwen bidraga att lisma Befälets och Soldatens mod och Känogkkighot i sjelfivL asfairen, har Asien »Lrwarande krig bewisat. De som delot Funka Arme ns ära och bedrifter intyga, att deras utmärkt skicklige d>lwec-Läkares iiärmaro och lika »förskräckta som vfvrlnuiia bemödande wid siera tillfällen kraftigt förmätt dem trotisa alla faror. Men nägra skiek -iga Läkare hinna ej öfwer alt: Läkare.wärdén wid Ak» ui-cii döt allmänt warg god och ingifws förtroende. Den 6 September. 17Z Lemtimerade Läkare, hwilka kunna emottaga wigtiga Läkare-befattningar, ärv Medicinä Ooctorer och Chirurgiä Magistrar, hwilkas bildning »vid Acadcmicrne i Upsala och Lund samt Chirurgiska Undcrwisngs-Werke» i Stockholm befordras och fullkomnas; och har Swerige redan deraf njutit fördelarna.
Lx krotocollo, ^lex. lstaAerZren. lltdrag af prstollct, hållet i Riksens HZglosi. Stäoders Allmänna Leswärsoch Eksnomic-läiskort den 8 Iunii 1812. CDLnlcmnade Herr GroHandlaren Segerdahl ett sa lydande anförande: "Min afsigt har alltid warit, att hwarje tunland öppen jord, och hwarje mantalsstrlfwen person sa wäl pa Landet som i Staden skulle tilläggas rät, tigheten att bränna ett faststäldt qvantum Säd, för att äfwen derefter kunna med mera wisihet bestämma afgifterne; men som detta efter pannerymdcn redan af piuralteten ar afgjordt, sa sax jag blott önsta att 492 Den 8 Junii. fö: Wisby, i anseende till Sädens behof för den fattiga, alt den ej skulle blilwa uppjagad till för högt pris, samt wedbesparing, sorn alwen är en drya ar tikel i Städer» e, att dest inwanare, seni örsta a omkring 2rco mantalostrlfne personer, och Staden» öppna äter-ord ocstar af omkring 8 o tunland, endast nu sa afwerka omkring loos uinnor Spanns mål til! Branwin, antingen i sammansatta werk, eller hwac för sig, med en inskränkt tid, med de pannor de nu aga, och der efter Konungens Besällninashaswandes i ölwerlaggning med Magistraten och Borgerikaper, att derom öswerenskomma och desima. Härjemte waciar jag yttra min tanka till de jorddrukandes fördel, att för hwarje tunland, seni hwar och en ager eller innehafwer matte tillätas en half tunna Säd, och för hwane inantalstrifwen person en fjerdcdels tunna Säd till alwerkninq, och derföre betala afgitter lika med Landtmannen ester den! panncrymd som nyttjas och til! förestående qvantum Säd anses wara behöflig.
OeLober, beslutat ej mindre, alt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes utsätta Riksdagens, afslutande till någon dag emellan den 15 nästinstundande December och Jul, än ock, att Utskotten skulle föreläggas, att med sine Betänkanden i alla oafgjorda ämnen inkomma inom den 1 December, samt Bonde-Ståndet, genom Protocolls-Utdrag af den 1 o innevarande månad, lemnat Utskottet del af omförmälde föreläggande, anser Utskottet sig skyldigt till svar härå vördsamt meddela, att, ehuru Utskottet lika litet hädanefter som hitintills skall lemna någon möda ospard, att med möjligaste skyndsamhet fullgöra de Utskottet tillhörande arbeten, likväl, enär det, enligt c) §. i Banco-Utskotlets Inslruclion, tillhörer Utskottet att uppgöra och sammanfatta det Reglemente, som, intilldess vid följande Riksdag annorledes förordnas, kommer att tjena Banco^Styrelsen till eften ättelse, samt härtill fordras Rikets Ständers föreskrifter och beslut i alla de mål, hvilka utgöra föremål för samma Reglemente, men härvid möter: att en till Utskottet remitterad motion om totalt förändrande af Bankens Öfver-Styrelse, i afseende på dess functioner och verksamhet, ännu icke hunnit behandlas, hvarförinnan 1 Art. af Banco-Reglementet, egenlligen handlande om Bankens Öfver-Styrelse, icke kan uppgöras; att det förslag till alldeles förändrad reglering af hela Bankens nuvarande Departemenls-Indelning, hvilket blifvit uppgjordt och till Rikets Ständer öfverlemnadt, är vordet af 3;ne Riks-Stånd återremi tterade, och motion, afseende upphäfvandet af Bankens Commissariat, såsom Collegial beredande Under-Styrelse betraktadt, i sammanhang härmed ännu är under Utskottets behandling, samt före dessa frågors definitiva afgörande atdra Art. af Banco-Reglementet ej kan redigeras; Bih. till R. St. Vrot.
Ty då vid 1856—■ 1858 årens riksdag den personliga skyddsafgiften bestämdes för hvarje mansperson till 40 öre och för hvarje qvinna till 20 öre, hade, beträffande folkskole—afgi 1'ten, ingen särskild föreskrift meddelats, hvarföre ock sistnämnde afgift för närvarande utdebiterades tiil det ursprungliga beloppet, detta endast evalveradt till nuvarande myntbestämnirig eller 37 öre för man och 19 öre för qvinna. Dessa tal passade dock icke i decimal-systemet, försvårade räkningen och kontrollen. Med anledning häraf har motionären, för vinnande af enhet och reda i förening med en ekonomisk fördel för folkskolan, föreslagit att folkskole—afgiften måtte bestämmas till lika belopp som personliga skyddsafgiften elier 40 öre för man och 20 öre för qvinna, med enahanda bestämmelse i afseende på personernas ålder, som för skyddsafgiftens utgörande förcskrifves. Genom bifall till detta förslag skulle, utan något kännbart betungande för de skattskyldige, en tillökning i inkomst för folkskolan beredas, hvilken tillökning icke vore att försmå och säkert äfven skulle af folkskolan tacksamt erkännas, helst den föreslagna förhöjningen skulle för 1,000 personer, hälften al hvartdera könet, hvilka densamma utgöra, inbringa hvarje skolkassa 20 R:dr, äfvensom Rikets Ständer derigenom skulle lägga ett nytt bevis lill de många, förut varande, af omvårdnad och välvilja för undervisningens och skolans angelägenheter. Utskottet, som tagit ifrågavarande motion uti öfvervägande, har, på de af motionären anförda skäl, ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att folkskole-algiften må, lika med personliga skyddsafgiften, utgå af hvar och en i mantalslängd upptagen person, som enligt gällande författning skall utgöra mantalspenningar, med 40 öre för man och 20 öre för qvinna, äfvensom att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att allmän Kungörelse derom måtte varda i nåder utfärdad.
För min del önskar jag bifall till det afgifna förslaget; skulle emot detsamma några anmärkiur i formelt hänseende göras, anhåller jag att få uplaga dem tili besvarande, så vida de ej befinnas vara så väl grundade, alt förslaget derför ej kan antagas, i hvilket sednare fall jag. på det frågan ej mätte lalla, anhåller om återremiss till Utsk., som då linge tillfälle att taga frågan i förnyadt öfvervägande. Frill.- Wrede: .lag har uti Lag—Utsk. algifvit reservation emot förevar;de Betänk. Jag är visserligen af samma åsigt, som de siste värde lalarne, att äktenskaps-bandet bör knytas så fast som möjligt, men att lagen, derest den ändrades pä sätt Ulsk. föreslagit, skulle gifva någon ytterligare styrka åt detta band, kan jag för min del icke finna. Del nuvaride lagrummet stadgar uttryckligen, alt om den ena makan öfvergifven den andra och far utrikes i afsigt att ej längre fortsätta äktenskapet, eger den öfvergiliia rättighet alt söka återkalla lill hemlandet den förlupna genom stämning hos domaren eller genom efterlysning. Om stämning begäres, är det domarens pligt att tillse, det stämningstiden, eller såsom det heter, försutten tid, blifver så lång, sorn lagen i 11 kap. 4 § Rätteg:s-B:n. föreskrifver, d. v. s., sex månader från den dag, stämningen blifvit den stämde delgifven. Sker åter efterlysning, skall den efterlyste föreläggas natt och år. Häraf torde man finna, att domaren ej kan, i något af fallen, dömma till äktenskapsskillnad förr än öfver ett halft år förflutit från öfvergifvandet. Denna besinningstid för en make, som öfvergifver den andra, anser jag vara alldeles tillräcklig, och jag tror icke, att man genom att ytterligare tillägga ett halft år skall uträtta något väsendligt till förekommande af äktenskaps-skillnader.
Utom denna, är det äfven en annan strof, som jag skulle önska hlefve borttagen, nemi.: »och efter dess folks för Regeringen tillräckligt kända önskningar, der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas», emedan jag anser att dessa ord kunna tolkas på hvad sätt som helst. Hvilka Regeringens tankar än äro, så kunna de alltid anses öfverensstämmande med folkets önskningar. Man kan ju anse, att hvad som framställes i tidningarna, eller de opinioner, som uttryckas på en eller annan sammankomst, äro folkets önskningar. Med uteslutande af dessa båda strofer, anser jag att Utsk:ts förslag kunde antagas; det skulle då komma att lyda på följande sätt: »Utsk:t har ej blifvit satt i tillfälle att bedöma tillförlitligheten af den uppgift, motionerna innehålla, att nemi. en kooperation till konungariket Polens återupprättande skulle vara å bane emellan åtskilliga af de makter, som undertecknat Wiener-traktaten, och H. Exc. Hr Stats-Ministern för utrikes ärendena har hos R. o. Ad., i afgifvet yttrande öfver Frih. Stael von Holsteins motion, tillkännagifva, att af de meddelanden, som kommit H. Exc. tillhanda, icke kunde hemtas anledning till den förmodan att, åtminstone för det dåvarande, någon öfverenskommelse i berörda afseende kunnat tillvägabringas. Då härtill kommer, att R. St:r äro förvissade derom, att den Svenska Regeringen i sin politik i förev:de, som i hvarje dylik fråga, handlar efter hvad Sveriges värdighet kräfver, får Utsk:t vördsamt hemställa, att ifrågav:de motioner icke må till någon R. St:rs åtgärd föranleda.» Men om R. o. Ad. föredrager Frih. Tersmedens förslag, så har jag ingenting emot att derpå ingå. Som jag anser, att det ligger stor vigt på hvarje ord vid ett sådant beslut, sä tager jag mig friheten att ånyo uppläsa nämnde förslag. Det lyder sålunda: »Lifligt deltagande i det Polska folkets olyckor och beklagande Den 2 Maj f. m. 31 de orättvisor, som öfvermått detsamma, genom förtryckande af dess nationalitet, hyser R. o. Ad. det fulla förtroendet, att
Med afseende å de skiljaktigheter, som förekomma emellan sifferuppgifterna uti de efver Kongl. Krigs-kollegii förvaltning uppgjorda tabeller och de enahanda uppgifter, sorn uti berättelsen om Kongl. Stats-kontoret här ofvan blifvit angående 4:de liufvudtiteln Kongl. Krigs-kollegium. § i. (Se bilagan Litt. G.) § 2. Bilaga Litt. G. till 1860 års revisions-beråttelse, angående stats-verket, sid. 70. Debet. Balans från år 1857: Tillgångar. Riks-statens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag för landtförsvaret . Krutoch salpeter-försäljningsmedel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötes-passevolans-fonden Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond. Volontär-vakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställskassan Invalidhus-fonden Riks-statens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag för landtförsvaret Krutoch salpeter-försäljnings-medel Trosspassevolans-fonden Förenade mötes-passevolans-fonden ... Balans från år 1857: Skulder.. Riks-statens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag för landtförsvaret .. Krutoch salpeter-försäljningsmedel .. En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötes-passevolans-fonden Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond Volontär-vakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställskassan Invalidhus-fonden Riks-statens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag för landtförsvaret .. Krutoch salpeter-försäljningsmedel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötes-passevolans-fonden Norrbottens Hästjägare-sqvadrons fond Volontär-vakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställskassan Invalidhus-fonden Utgifter:
Ständer obekant, att uppmärksamheten inom liela landet är serdeles fästad på utgången af Rikets Ständers åtgärder, i afseende på bränvinsbränningen, och uti landsorterne har icke otydligen låtit sig märka ett välgrundadt missnöje med den, till för stor utsträckning, drifna bränvinshränningen, till skada för hela nationens moralile och isynnerhet till mehn för den inuti provincerne boende skattdragande jordbrukaren. — Det tillhör hvarje Representant, att söka medverka till en billig jemkning i denna hushållningsgren, med fästadt afseende derpå, att hvad som i öfrigt kan vara Stats-oeconomiskt rigtigt och som i andra mera befolkade länder, der tätheten med större städer befordrar afsätlningen pä bränvin, lika beqväm för alla tillverkare, icke är i tillämpningen användbart i vårt kära Fädernesland, der localförhållandens olikhet verka ända derhän, att hvad som kan vara nyttigt för ena provincen, icke är gagneligt för den andra; — en medelväg bör således sökas, hvilken ej, som nu, på sätt bränvinsbränningsrältigheten utöfvas, närmar sig till någon dedicerad monopolicerad avantage för dem, hvilka hafva sitt jordbruk nära intill deras för denna vara enda afsättningsort Stockholm, och således icke få vidkännas de kostnader af förlag, magasinering, kärl, leccnge, transporter och piovisioner, som tungt drabbar den i aflägsnare landsorten boende jordbrukaren Bevillti.- och Oecon.-Utsk. Belänkande N.-o 3. a5 oell hvars verkningar, utan djupt betänkande, lära kunna fattas, och hvilka, i händelse icke en lämplig hränvinsförfattning nu stiftas, skall medföra högst belänklige följder för den inne i landet, förut nog mycket betryckte, skattdragande landtmannen. ■— En sådan medelväg, hvilken jag åsyllar, så väl i denna, sorn i andra-näringsgrenar, synes omöjligen kunna vinnas, om de sammansatte Utskottens förslag skulle antagas.
Och när Svenska Nationen med stolthet påminner sig sina segrar under den store Konungen, och sin egen, med Hans, förena - Betänkande n. 127 de ära, bör den med ännu lifligare tacksamhet ihågkomma de visa Institutioner hon ifrån Honom i arf fått emottaga och hvarigenom Han i synnerhet gagnat och ännu fortfarande gagnar Fäderneslandet. Att fortskrida på den bana Gustaf II Adolph anvisade, alt bibehålla de af Honom stiftade inrättningar, att upplifva och utbilda dem efter tidens klaf och en stigande upplysnings fordringar, anser Utskottet vara det som i främsta rummet bör ligga Svenska Nationen om hjerta t, och tillika vara den värdigaste tacksamhetsgärd, sorn kan egnas åt Gustaf Adolph den Stores minne, ett offer, sorn den förklarade hjelten säkert sjelf skulle af en tacksam efterverld häldst emottaga. Det är ur denna synpunkt Utskottet betraktat denna fråga, och på dessa grunder som Utskottet trott sig icke böra tillstyrka bifall till motionen. Utlåtande, i anledning af K. Mits Nådiga Remiss uppå underd. ansökningar, om nedsättning i Arrendet för Hemmanen Rörby celi Barkarby. (i.-A.) Till K. M:t har, år 1823, Arrendatorn af KronoHemmanet Rörby, i Lofö Socken, under Drottningholms Kungsgård, Eric Sundblom, ingifvit underd. ansökning, bland annat, att arrendet för nämnde Hemman, bestämdt, genom Contract d. 26 Sept. i8i5, till 128 Stats-Utskottets Si T:r Spanmål, hälften Råg och hälften Korn, måtte, såsom för drygt, varda i nåder nedsatt till 4° T:r. I afseende å hvilken ansökning KronoFogden i Orten, J.
För att således en säkerhet skulle finnas derom, att tillfälle till fortsatt undervisning i dessa cfningar måtte stå folkskolelärarne öppet, har E. K. Maj:t föreslagit, att ett särskildt anslag å 10,000 R:dr måtto tor ändamålet anvisas; och hafva Rikets Ständer för år 1867 anvisat en summa af 10,000 R:dr, att från Riksgälds-kontoret utgå och, enligt E. K. Maj:ts nådiga disposition, användas för folkskolelärares undervisning i gymnastikoch militäröfningar. 79:o. Tillika har E. K. Maj:t äskat, att besparingarne på de särskilda extra anslagen till folkskoleväsendets befrämjande måtte af E. K. Majit för folkundervisningen tillhörande föremål få användas; och hafva Rikets Ständer denna nådiga framställning bifallit. 80:o. Till uppförande af byggnad för folkskolelärareseminarium i Linköping har E. K. Majit begärt ett anslag af 50,000 Ridr, hvaraf under år 1867 skulle utgå hälften eller 25,000 Ridr. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, att nämnda seminarium, hvilket från och med höstterminen 1864 trädt i utvidgad verksamhet, måst, enär någon Staten tillhörig byggnad ej funnes att till denna läroanstalt upplåta, inrymmas i förhyrd lokal, som dels vöre otillräcklig för behofvet, dels ock i öfrigt föga lämplig. Vid granskning af ritningar och kostnadsförslag till de föreslagna byggnaderna, har det emellertid synts Rikets Ständer, som desamma voro_ större, än för det afsedda ändamålet kan vara nödigt; och Rikets Ständer hafva derföre ansett det vara af vigt att, innan början göres med uppförande af särskilda byggnader för folkskolelärare-seminarierna, fullständig utredning blefve åvägabragt, angående den yttre och inre anordning, som för dylika byggnader må finnas mest lämplig, äfvensom i fråga om det omfång, som för dem kan, med hänseende till de särskilda seminariernas lärjungeantal, vara behöflig t.
Eder gjorda, redan är gifvit i den tillförordnade Eag-Komitéens till allmän granskning utgifne Project till Arfda-Balk, der det linnes intaget i sammanhang med öfrige till ämnet hörande stadganden, och i dess motiver redovist: då den sakkunniga Critiken ännu icke hunnit yttra sig öfver samma förslag, som till äfventyrs i denna del icke torde vara det bäst upptänkeliga: och då någon större angelägenhet nu, än hittills, icke förekommit, att rycka denna enskildta del af Förmynderskapsläran ur sitt samband med åtskilliga andra dit hörande nya föreskrifter, samt, genom en utfärdande Författning, gå i förväg för det allmänna omdömet och Jjag-Gomitéens vidsträcktare Project, äfvensom att, utan trängande behof, öka mängden af de Förklaringar, 372 Konungens Nådiga. Tali hvarmed Lagkunskapen är belastad, och hvarigenom stundom större motsägelser kunna uppkomma, än de brister äro, som inan velat afhjelpa; så finnér Jag säkrast och bäst vara, att de ytterligare stadganden, hvilka kunna anses böra göras i det nu i fråga varande ämne, granskas, pröfvas och antagas, i sammanhang med de flere dermed gemenskap egande föreskrifter, hvilka komma att inflyta i den nya Civila Lag, hvilken är under omarbetning, och låter således Eder ifrågavarande Skrifvelse öfverlemnas till Lag-' Komittéen. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. CARL JOHAN. Kongl. Maj:ts Tal till Rikets Ständer angående Sanction å Lagfrågor, uppläst pä Riks-Saleu i Stockholm den 73 Juli 1818. [Välborne, Adle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Välaktade, Hedervärde och Redelige, Gode Herrar och Svenske Män! Genom underdånig
Län sig förenat: alt, då den ständigt aftagande skogstiilgången, synnerligast vid hafskusterne, och deraf följande högi-e pris på trädvirke, gjort, att åverkansbrott i senare tider tilltagit, samt de ringa böter, hvarmed åverkan af mindre ädla trädslag, enligt nu gällande Författningar, beläggas, hvarken förmådde tillb*- kahålla förbrytelser af denna art, eller kunde förmå skogsegare, samt ann» mindre allmän åklagare, att dylika brott beifra, men så väl skogsvården, .8 Lng-JJt: kottet s B t. A'jo ,98. »öm ålla andra .hushållsgrenar få senare tider varit föremål för öKade omsorger, samt kändt vöre, hvilka förödelser det olofliga begagnandet af skog , framför det loflig», förorsakade; ‘bitterne för åverkan af alla trädslag j med imdantäg af ek_, för bevars olofliga fällande straffet redan blif vit betydligen Ökadt j mätte förhöjas till ett belopp, sorn någorlunda motsvarad»,hvad för åverkan -af sistnämnde trädslag blifvit stadgadt
Jo, man säger, alt det är nödvändigt för bonden att om våren förskaffa sig drank till kreaturens utfodring. Detta skäl torde vid närmare påseende förfalla, ty det torde utan tvifvel vara förmånligare för bonden, att till hränvinsbränning på hosten använda potates, innan den skämmes, och då han såmedelst kan förskaffa sig drank åt kreaturen och sålunda spara sitt foder-förråd lill våren, synes mig detta mera ändamålsenligt än att endast och allenast för att hafva tillgäng på drank om våren, bedrifva bränvinstillverkningen under 2:ne skiljda terminer, isynnerhet som under den sednare terminen det billigare ämnet för bränvinsberedningen ofta komme att tryta. För min del kan jag således icke finna något skäl, att i berörde hänseende göra någon skillnad emellan de båda slagen af brännerier, och dä den föreslagna olikheten torde väcka ovilja och missnöje, så tillstyrker jag R. o. Ad. att besluta, del samma bränningstid skall ega rum för större och mindre bränneri. Hr Hjärne: Den siste välde talaren har onekligen rätt deruti, att det riktigaste skulle hafva varit alt bestämma samma bränningstid för häda slagen af brännerier. Men ehuru jag i Utsk. icke deltagit i det beslut, som föranledt den 9:de §:ns intagande i förslaget, så insei jag mycket väl att man derigenom haft för afsigt att göra en koncession åt opinionen inom BondeSt., ty man hör alltid 6 H. 35 546 Den 27 April e. m. från allmogens sida, alt det är för densamma högst nödvändigt alt få idka bränvinsbränning om våren, för all dymedelst få drankfoder åt kreaturen, och jag är öfvertygad derom, alt endast detta skäl varit uphofvet lill ifrägavartde förslag.