Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
till » Agnes » och » Le Maître de Chapelle » för egen del var ganska inquiet med anledning af de Rossinska triumferna, som böijade åka kring all verlden och ställa alla andra i skuggan. Alltnog — » på flera utmärkta musikälskares begäran » uppfördes nu Barberaren i Sevilla af signor Paësiello. Den gjorde ett förskräckligt fiasco. Voltaires landsmän förneka Big ej. Man återgick till Rossini, tjusades, hänfördes, hvarpå det sedan lät: » ce chefd ' oeuvre de la musique française (!). » Barberaren » har sedan alltid hållit sig q var på Pariserope-ran, på olika teatrar, senast Opera-Comique, der en representation med Van Zandt Rosina blifvit verldsbekant. Många framstående sångerskor hafva utfört Rosinas mezzo-sopranpartier. Här finner man Albonis, Mamos djupa röster bredvid Cintis, Grisis höga stämmor, här finner man Adelina Pattis triumfer likt ett eko från Henriette Sonntags, i denna rol harook svenska sångerskan Henriette Nissen-Saloman 1844 gjort god lycka inför parisarne trots madame Persiani, som med sin allena-stående koloratur sjöng rolen samtidigt. Bland öfriga mer bemärkta sångare, som i Paris bidragit till operans framgång, &amp; ro att nämna Kossini sjolf som Figaro (detta dock endast privat). För Carvalhos skull gafs andra akten på Théâtre Lyrique i slutet af 50-talet. Både Bosio och Carvalho fördunklades på 60-talet af Adelina Patti, enligt Rossini sjelf verldens yppersta Rosina, trots maëstrons förargelse öfver de friheter hon tog sig med partiets vocaliser. Rosina är nämligen ett mezzosopranparti och Rossinis fiorityrer i sammanhang dermed. Men Patti, som är hög sopran, lade med svåger Strakoschs (som Rossini se ’ n inte kunde tåla) hjelp om partiet, lät bli låga a och giss, tog i stället höga ciss och E och vände alldeles upp och ned på blomsterkorgen. * E dmina, ma » sade också alltid Rossini.
Stad nära förstöras, dest näringar aftyna, detz folkmängd aftaga, samt genom allt detta Statens styrka 06) ins komst förminskas, Utan ock, att Kronan, som föö 8 R:dr Marken mlöser de 200 Marker Silfwer som ärligen tillwerkae, troligen finge ätmindstvnd Med l l R:dr Marken det samma betata, om det frän annat hall fkulle anskaffas och säledes i en annan mag förlorade de» winst/ forn genom Rätttornes indragning är päräkngd Om utan afseende pä detta allt Riksens Högs lofl. Ständer likwäi skulle finna att Sala Bergslags öde nu genast och utan JnterctzenterneS sörurgängne hörande kan och bör bestämmas, samt gilla Stats. Ulfkortcts Förslag, angäende Räntornes indragning och Werkets öfwerlemnande till Bergslagens egen fria disposition, fä äterstär art granska de resultater / hwilka Stats-Utskottet i conformilee med 1804 ärs Commissions Betänkaudö ansett sölja of den prvjeclerade förändringen Deribland är af största wigt ffägatt öm eij fiy Skattläggning ä den till Staden donerade Jord. Högloft.
Det är omöjligt att få ett på invexling af kreditsedlar mot metallisk valuta ordnadt Slatsbanks-system i ett land, der folket fått begrepp om sättet att genom associationer blifva sina egna förlagsman med egna kreditsedlar. Ett af de båda rivaliserande systemerna måste förr eller sednare ge vika och jag tviflar på att det blir Privatbankernas, oaktadt all använd möda, sedan 18t8 att utrota dem och i stället sälta Bankens Filial-Associationer. Om allt detta har Utsk. icke bekymrat sig, utan åtnöjt sig med att förklara: natt detta förslag är till både hutvudgrunder och detalj-bestämmelser så outveckladt, att svårligen någon kan på förhand göra för sig klart de resullater, hvilka genom detsammas godkännande skulle upstå, och att, i följd häraf och sorn, enl. motionärens eget medgifvande, ett lyckligt genomförande af en ny finansplan oeftergifligen fordrar att allmänheten förmår att upfatta verkningarne af den nya ordningen för bedrifvandet af mynt-och bankrörelse, förslaget skall med misstroende betraktas." Detta har jag väl sagt, men jag har åtminstone gjort allt hvad jag kunnat för att sprida en sådan uplysning bland allmänheten. Hvad angår de stora svårigheter som skulle upstå för folket alt lära sig förstå skattesedlarne, så kunne de helt lätt afhjelpas; ty om folket icke finner sig vid dem, så kan man helt simpelt låta dermed anstå till dess man begriper det, och emedlertid åtnöja sig med antaga guld och silfver såsom det enda lagliga gångbara Riksmyntet understödt i quantitatift afseende af kreditsedlar för hvilka privata associationer, både med sina kapitaler, sina fastigheter och sin solidariska kredit stå i ansvar. Derigenom blefve myntet äfven oberoende af den fluctuation i konjunkturerna, som olika handelsförhållanden förorsaka.
R:dr, för ny kyrkas uppbyggande inom nämnde stad, sedan dess förra kyrka år 1849 nedbrunnit; å hvilket låns belopp skall, före hvarje års slut, återbetalas 6 procent, deraf 4 procent ränta beräknas å kapitalåterstoden 1,574: 62. » Knäreds församling i Hallands län, å 24,000 R:dr, för uppförande af ny kyrka åt nämnde församling i stället för dess år 1848 förstörda kyrkobyggnad; hvilket lån bör återbetalas med enahanda årliga belopp och ränteberäkning, som staden Lidköpings kyrkobyggnadslån 21,654: 24. » Markaryds församling i Kronobergs län, å 10,000 R:dr, för dito, sedan denna församlings förra kyrka år 1851 genom vådeld nedbrunnit; för hvilket lån samma betalningsvilkor stadgats, som för nyssnämnde lån 9,400: » Wallentuna församling i’ Stockholms län, å 20,000 R:dr, för dito dito år 1856 genom vådeld nedbrunna kyrka; å hvilket år 1859 utbetalda lån skall, sedan detsamma fått under 5 år räntefritt ihnehafvas, årligen inbetalas 6 procent, deraf 4 procent ränta först beräknas å kapitalåterstoden 20,000: för reparation af Linköpings domkyrka, å 30,000 R:dr, emot enahanda årliga kapitaloch ränteinbetalning 23.412: 53. » fullbordande af reparationsoch utvidgningsarbetena å Wexiö domkyrka, likaledes å 30,000 R:dr, emot dito dito, 25,239: 27. » reparationsoch förbättringsarbeten å Skara domkyrka, å 25,000 R:dr, emot dito dito efter 1860 års slut 25,000: — » reparationer och åtskilliga förändringar i Westerås domkyrka, å 22,500 R:dr, emot dito dito, 22,500: — » dito dito å sistnämnda domkyrka, å 28,000 Genom den af Rikets åren 1840 och 1841 församlade
Finska Arméen lemnat till Stats-Verkets säkerhet för utbekomne Accords-ersättningar^ böra till sin kraft och verkan upphöra, och de Officerare, som redan erhållit befordran eller transport till sadane Corpser, som ej äga Accords-rätt, böra utbekomma de Accords-Surnmor, hvartill de för innehafde Beställningar vid f. d. Finska Arméen, enligt Acrords-Reglemente, äro berättigade. 4:0 De Officerare af Pommerska Regementerna, som till qvarblifvande och' tjenstgöring i Sveri - Den 8 Mars. 3°7 Sverge sig inställa och med lagliga Bevis styr* ka, att de icke fatt eller få uppbära de vid nyssnämnde Regementer dem tillkommande löner, skola efter samma grunder, sorn uti Exspectance-Staten för f. dFinska Arméen stadgade blifvit, erhålla Exspectance-Löner och Accords-ersättningar, hvartill såsom fond blifvit ansiagne 20000 R:d. af Besparingarne på allmänna Indragnings Staten; Varandes ifrån detta beslut undantagna GeneralMajoren von Engelbrechten, som, ehuru Chef för det ena af i fråga varande Tyska Regementer, till den nu beslutade ersättning ej kunde anses berättigad, så vida hatt redan på Indragnings Staten innehar Lön, såsom f. d. Second-Chef vid det reducerade Svenska Gardes-Regementet, fullt svarande emot hvad honom efter ofvan anförde grund eljest skulle tillfalla. ■ 5:0 Då Rusthållaren vid Skånska Regementerna till Häst blifvit befriade ifrån skyldigheten att utgöra Vargering, böra blifvande Vacancer vid berörde Vargering icke vidare cornpletteras, utom Officerare-Vacancer, hvilka i vanlig ordning böra tillsättas och de för hvardera Regementet på Stat uppförde 1,300 R:iL fortfarande utgå samt hvar ooh en utan rubbning, enligt gällande föreskrifter, sin Lori deraf tilldelas. Longi. Brefvet den 7 Juni 1814.
J talen om er kärlek och trohet för Konungen; men j viljen hafva Konungen på den Danska jorden, för att sjelfve på den Svenska få herrska såsom tyranner. CARL KNUTSSON. Sveriges Riddersmän och ädlingar hafva i alla tider uppträdt såsom medlare mellan konung och folk. De hafva i brydsamma omständigheter hjelpt dem båda. De hafva medlat, de hafva hjelpt; men på hvad sätt? Ena dagen hafva de hjelpt konungen af med folket och den andra folket af med konungen. J gode herrar, viljen j veta sjelfva källan till våra inre strider och olyckor, trots vår verldsbekanta mandom och tapperhet? Ända se'n Hedenhös står på den Svenska jorden en afgudabild, som icke en gång Christendomens milda ljus kunnat försmälta. Det är afunden. Man ser olyckorna omkring sig; man vill deras undanrödjande; man skådar länge efter befriaren. Han kommer och finner fiender emot sig, bakom sig, på alla sidor. Man afundas honom hans seger, som likväl är allas; ja man afundas honom till och med det blod, han gjuter på afrättsplatsen, af fruktan att efterverlden kunde helga detta blod en tacksamhetens tår! Denna afgud hembära vi våra skönaste offer, fosterlandskärleken och frukterna af våra mest lysande segrar; och kommande tider skola en gång med förvåning fråga, huru ett land kunnat stå genom så många stormande skiften, med denna helvetets bild i sitt sköte! (fattar ett större på bordet liggande papper) För sista gången frågar jag eder, biskopar, riddare och svenner, viljen j underteckna denna min skrifvelse till konung Erik? Allmogen har för dess betydelse offrat strömmar af blod! Offren j några droppar bläck för densamma! ERIK PUKE MED FLERE. Ja, vi underskrifva den. CARL KNUTSSON. Jag äfven, men blott såvida skrifvelsen undergår den förändring, att derest konungens löften ej uppfyllas, varder han från regeringen skiljd. 64 KNUT BOSON. Men jag förbjuder hvar och en att underteckna denna upprorsskrift! Jag förbjuder det i den heliga kyrkans namn!
Den är helt enkel, såsonl jag nu framställt den; och jag kan ej finna annat, än att det är stridande mot 1812 års Författning att ålägga Båtsmanshållet en afgift för beklädnaden, sedan karlen är afgången; ty det synes mig klart, att då Rotehållaren blifvit befriad från karlens återuppsättande, måste han ock vara fri från Munderingen, och när detta redan gäller för Armeen, hör det äfven gälla för Båtsmanshållet. Jag tillstyrker derföre bifall till Utlåtandet. Friherre Palmstjerna: Jag ber den siste värde talaren om ursägt, att jag måste förklara, det jag icke tror hans meddelade upplysningar vara till fullo öfverensstämmande med förhållandet. 1819 års förordning har frikallat Rotehållarne vid Indeldta Armeen ifrån all beklädnads-algift under Den an Junii e. ro. lerig, på den grund att det aldrig varit Rotens skyldighet att bekläda Soldaten i fält. Rusthållai'ne vid Arméen deremot hafva aldrig blifvit befriade från den skyldighet de från början haft, att bekläda sina Ryttare eller Dragoner i krig, och samma förhållande är med Båtsmanshållet. Här är icke fråga om afgift för den vacanta Båtsmannen, hvilket tydligen kan inhämtas af den Kongl. Propositionen, som Utskotten ansett öfverflödigt att låta omtrycka i Utlåtandet. Här är endast fråga om en afgift för den frihet en under krig afgången Båtsmans Rotehållare njuter från den beklädnadsskyldighet, som skulle hafva ålegat honom, om karlen lefvat, och denna afgift har i slutet af den Kongl. Propositionen blifvit kallad vacanceafgift, för att få den på något sätt benämd. Jag tror således förhållandet vara sådant, som jag från början framställt det, och fortfar i min begäran om återremiss. Friherre Cederström: Jag är i afseende på Rotehållarne vid Arméen och deras skyldigheter förekommen af Friherre Palmstjerna. I afseende på Rusthållarne får jag tilllägga, att räkningar lemnäs dem om ej förr vid hemkomsten på de nya munderingar, som under kriget blifvit uppsatte.
M. täckas , till förekommande af de olägenheter, sorn understund - Underdåniga Skrifvelse?! om uppkomma deraf, alt, vid pannors uppmätning och stämpling, bråk lagas i beräkning, i Kader förklara, alt afseende ej må göras på öfverskottet af en gifven tillåtlig pannerymd , så vida delta ej uppgår till fullt en kannas belopp. Det för närvarande gällande stadgande, att man blott till hälften af den tillåtna pannerymden får begagna de så kallade Skottska brånvins-pannorne, eller i allmän het sådané, hvilkas höjd understiger en tredjedel af deras diameter, synes Riksens Ständer motverka en loflig industri, sorn går ut på besparing af bränsle, tid och arbetskostnad; och Riksens Ständer hnna sig alltså föraniåtne, art hos £. K. M, i underdånighet hemställa, det bränvinspannor och dertill hörande redskap, af hvad forin sorn helds!, måne tillåta-, med lika vilkor for alla , att pannerymdeti endast bestämmes efrer hemrnansvärdet och att således lo morn. af l uti Författningen, otn lrusbehofs bränningen, mätte uteslutas. I afseende på rättigheten att försälja bränvin, finna val Riksens Ständer, det uti Kongl» Förordningen, den ao December 1815 utsatte minimum af en kanna, hvarunder de, sorn icke hafva rriinu'eri 1 gs-ratt, icke fa bränvin försälja, böra i allmänhet bibehållas; men alldenstund undantag härutinnan torde i vissa fall bora ega ruin, få Riksens Ständer fördenskull i underdånighet hemställa, att E. K.
Mig, efter att hafwa öfwerwunnit sa manga swärigheter och besegrat sa manga hinder, bör Jag säga Eder ännu en gang: "Förstan Eder Regering", och för Eder upprepa, hwad Jag yttrade den 5 November 18a o, wid beswärjandet af de Mig förelagda Grundlagar och innan Jag ännu emottag:! Riks-Ständrns eder: "Freden är det enda ärorika mål för en wis och upplyst Regering. Det är icke en Stats widd, som utgör dest styrka och dest sjelfständighet; det är dest lagar, dest handel, dest arbeteflit och framför allt dest National-anda". Desta ord, Jag erinrar Mig det, blefwo med allmänt bifall upptagne. Tidens da ryktbare Man läk Swerige erfara hela tyngden af sin storhet, sin makt. Ett Freds ombud sökte befästa hans inflytelse, smickrande de ene, hotande de andra. Han fordrade af Ost en krigsförklaring emot Stora Brirannien. Sweriges ställning wäckte hos Mig bekymmer, aldrig fruktan. Min själ lyfte sig till jemnhöjd med de faror, som Eder omgafwo. Åsidosättande Min böjelse för lugnet i det ögonblick, da Folkets röst kallade Mig, ingick Jag förbindelsen att rycka Eder undan den wadliga belägenhet, i hwilken I Eder befunnen, och denna förbindelse beseglades i Min föreställning af en inre röst, som syntes Mig en ingifwelfe fran Himmelcn. Jag har lyckats tjena Ever, utan att tillegna Mig Edert sprak. Menskligherens, hwilket manar äfwen den enffildte, att gagna sin like, förestref lagen af Mina nya pligter. Den är i hela Mitt wäjen tecknad med eldsdrag. Min kännedom af Evra seder, Edra National-dygder, Edra behof, Edra förirringar, är hemtad fran Edra häfder. Den lefwer i de wunna framgangar och i -de minnen Jag lemnar wid Min bortgång. Se der Min högsta ära. Desta minnen utgöras af Eder bibehallna frihet, den Jag ber Gud at
Det är endast ett ord; och då det slutligen visar sig som en verklighet, så är det — mord, fasor och tygellöshet. » När en man med sådana tänkesätt enträget afrådde konungen från ett krig med Frankrike, emedan det skulle gagnlöst utarma Sverige och förspilla dess krafter, kunde ett sådant råd icke undgå att väcka Gustaf den tredje till besinning. Ett ögonblick * i augusti 1791, syntes visserligen Taube och krigspartiet nära att få öfverhanden, och man såg, berättar Wallqvist,- » de lis-mare, som förut fyllt Armfelts förmak, numera flyttade till Taubes.- » Men redan i september hade Armfelt återvunnit sitt inflytande. Gustaf den tredje öfvergaf visserligen icke helt och hållet sina krigsplaner, men han uppsköt dem, och lät i stället af Armfelt och dennes vän finansministern Håkansson öfvertala sig att sammankalla riksdagen. Armfelt lyckades derigenom leda ko-nungeris uppmärksamhet från de farliga franska planerna till tanken på Sveriges inre angelägenheter. Konung Gustaf, som under vistelsen i Aachen och umgänget med de franska emigranterna smidt så högtflygande och donquixottiska planer, tillstod nu i förtroende för Armfelt, att han funnit, att denne haft rätt, och att » det vore orimligt, om jag skulle söka att återbringa lugn i franska nationen, med förstörande af detsamma i min egen. » Äfven ett annat af Gustaf den tredjes fantastiska förslag, planen att uppträda såsom medtäflare om Polens konungakrona, tyckes af Armfelt hafva blifvit behandladt som » en politisk chimèr ». Deremot hade Armfelt ganska liten heder af de vidlyftiga och långvariga underhandlingar, som han efter freden i Verelä förde med Ryssland angående vissafrågor, som vid fredens afslutande lemnats sväfvande, underhandlingar, om hvilka herr Tegnér yttrar, att » deras slutliga resultat var så föga fördelaktigt som möjligt för Sverige ». Vida värre för Armfelts rykte är dock, att han tog mot pengar af Ryssland. Vid fredsslutet i Verelä erhöll .Armfelt, förutom S: t Andreasorden och en dyrbar briljanterad dosa med kejsarinnans porträtt, 3,000 dukater samt dessutom ' ytterligare en hemlig vexel på
Den 17 Juli f. m. men efter förhållandet nu så är, och Utsk. förglömt att inkomma med det i denna § utlofvade förslag, rörtde uppå lista hitfvudtitein uppkommande besparingar, skall jag anhålla att få Väcka den motion, att StatsUtsk. behagade inkomma med förslag, huru förhållas bör med uppå irsta hufvudtiteln uppkommande besparingar, och jag hoppas, alt saken då kommer i sitt rätta skick. 58 $ blef af R. o. Ad. bifallen. 5g § 1 utlåt. N:o 22 och 17 punkten i utlåt. Biföllos. 60 5 i utlåt. Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 61 § i utlåt. Nro 22 och 18 punkten i utlåt. Nro 170 samt 62 § i utlåt. Nro 22 och ig punkten i utlåt. Nro 22 samt 20 punkten i utlåt. Dessa §§ och punkter ansågos ej erfordra någon åtgärd. 68 § i utlåt. Bifölls. 69 § i utlåt. Denna § ansågs ej erfordra någon åtgärd. 70 § i utlåt. Bifölls. 71 § i utlåt. Nro 22 samt 21 punkten i utlåt. Frih. Franc Sparre, Bengt Erlandr Jag anhåller att fa anmärka olämpligheten af de af StatsUtsk. föreslagna sammandrag öfver krutbehållningen i Kronans förråd. De behöfvas alldeles icke för revisorerna, ty de, äfvensom StatsUtsk., hafva tillräcklig ledning af hufvudböckerna, deri behållningen år från år baianceras och deri fullkomlig redovisning lemnäs för den tillverkade qvantitelen, äfvensom för hvad sorn gått åt. Men att göra sammandrag eller förslag öfver Kronans förråd i detta afseende, hvilka i publika handlingar skulle komma tilltrycket, och således icke allenast ryktesvis, utan medelst authentika documenter lemna utländningen fullkomlig upplysning i afseende på våra krigsmaterialier, anser jag högst obehörigt.
Aurora Königsmarks porträtt däremot ser man i olika former öfver allt i Quedlinburg. De sköna, reguliera dragen under de krusiga lockarna präglas af något på en gång lidelsefullt och förbrändt. De briljanta ögonen, de svällande läpparna, figurens yppiga linier – allt talar om en typisk mäträss-skönhets brännande och slappa majestät. Till och med i själfva rådhuset sitter hon, i rådhusrättens sessionssal. Det är en lustig gammal tafla – hon är här afmålad tillsamman med sin syster grefvinnan Lewenhaupt. De båda damerna drömma på en bänk i skuggan af en »galant bosquet» – båda lika yppiga och strålande. Grefvinnan Lewenhaupt lyfter med en trög rörelse en blomma, och Aurora har på sitt sidensvepta knä till leksak själfve Cupidos pil, på hvilkens udd hon fingrar med skälmsk försiktighet, antydande dess farlighet för hvarje hjärta, på hvilket hon skulle värdigas sikta. Så sitta de båda svenskorna och lyssna halfsofvande till de hederliga Quedlinburgerborgarnes processer. Låtom oss hoppas, att det äfven i den fredliga trädgårdsstaden understundom händer något pikant – une cause grasse, som det hette på den goda tidens språk, något som kan väcka de båda systrarna till lif, där de sitta med en blomma som vissnat och en pil som blifvit slö och drömma om de ostyriga små amorinerna på deras ungdoms hvita sänghimlar. Äfven uppe i själfva det gamla intressanta slottet, där fruntimmersstiftet var, behärskar Aurora Königsmarks strålande gestalt de besökandes fantasi. Man ser henne sitta i en hög karmstol i de djupa fönstersmygarna, spelande för sig själf luta eller viola di gamba, när solnedgången, som låg röd öfver Hartz’ skogsåsar, gjorde henne vemodig. Hon kunde improvisera själf både sin franska kuplett om tiden, som går och icke låter ens hand längre spinna på kärlekens slända, och dess sirliga gavottmelodi. Man ser henne sitta i den gamla basilikaformade kyrkans bänk, och, medan orgeln spelar, njuta af sin andakt med en rysning af välbehag genom de slappa och sköna lemmarna.
JY:o ()2_, till belopp af högst 2,000,000 Rdr Hamburger Banco, skulle komma alt genom Banco-Styreisen upplagas. jemte grunderna för användandet aj den Bond, som derigenom skulle hildas, egentligen lill understöd ut Fastighetsegare. Banco-Utskottet har, genom dess Betänkande N:o 92, sökt i allmänhet utveckla skälen och anledningarne till det förslag “ O samma Betänkande innefattar, att, för det fall nemligen att Bikets Ständer icke för godt Hnna att i annan väg för det åsyftade ändamålet bereda tillgång af ungefär samma omfattning, Banco-Fullmägtige, genom serskildt, å Rikets Ständers vägnar, utfärdad autorisation, må blifva uppdraget att upp. taga ett Lån af högst Två Millioner Riks daler Hamburger banco, för att bilda en serskild Fond för Lån emot pant af Fastigheter. bilt. till B.-St. Brot. 1828-1830, 6 Sami. 3 Band. Ztdje Härft. 1 i Bnnco-Utskts Betänkande, N:o Det återstår för Utskottet att, med öfverlemnande af det förslag till reglemen* tariska föreskrifter, som i detta afseende blif* vit uppgjoröt, och här efteråt föijer, korteligen antyda de åsigter, som dervid legat till grund.
Herr Grefve af fFetterstedt, hvilken, å Kongl. Maj:ts höga vägnar aflemnade dess Nådiga skrifvelse till Riksens Ständer, angående den föreslagne tacksägelseAdressen; Gifven Stockholms Slott den 20 Ja« nuarii 1835. Herr Grefven och Handt Marskalken an» modade Hans Excellence Herr HofCanzleren, att till Kongl. Majit framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga vördnad. Sedan Hans Excellence Herr HofCanzlern blifvit på vanligt vis utbeledsagad, upplästes Kongl. Maj;ts högstberörde Nådiga skrifvelse, hvaraf inhämtades, att Kongl. Majit, af anförde orsaker, med liflig erkänsla för de tänkesätt, som dels gifvit anledning till den väckte mor tionen om afgifvande af en TacksägelseAdresse till Kongl. Majit, dels Kongl. Majit trott säkert skulle yttras vid dess slutliga antagande af alla fyra RiksStånden, ansett Sig icke kunna emottaga den föreslagne tacksägelseAdressen. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Jag anhåller att få till Ridderskapets och Adelns Protocoll uppgifva orsaken till min begäran att Ben 27 Jamia f ii. propositionen om underdånig Tacksägelseadresse matte 'blifva lagd på bordet. Hans Maj-.t Lade uti sitt ta! från Thronen meddelat Rikets 'Ständer den för Svensta Folket så glädjande underrättelse af Hans Kongl. Höghet Kronprinsens beslutna förening med Prinsessan Josephina af Leuchtenberg, Konungens af Baijern DotterDottcr. Det syntes mig, att då Svenska Folkets Representanter sökté den lyckan att få nalkas Kongl. Majjts Thron, så var det känslan af den glädje och af de förhoppningar, som denna tidning inom deras bröst Uppväckt, sorn först borde uttryckas, samt att det var detta vedermäle af Hans Majit Konungens omsorger om sitt trogna folks framtida trygghet, hvilket uti Tacksägelseadressen främst borde nämnas.