Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2:o) Till iståndsättande af en smedja. Debet. Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Summa 10,999: 57. 3:o) Till inköp af kemiska och fysiska glas m. m. Debet. Balans från år 1861: Balans till år 1863: Af ofvanstående tabell synes, att Veterinärinrättningen, utom statsanslaget, baft en icke obetydlig uppbörd, uppgående till nära 19,000 K:dr. Denna uppbörd är emellertid icke på något sätt i räkenskaperna verificerad. Uti kassaredogörelsen afföres under den 31 Mars 145 R:dr, arbetslön till trenne smeder, å hvilket belopp qvittenser saknas. Veterinärinrättningen i Skara. Denna Inrättnings i Kongl. Kammar-rätten med anmärkningar granskade räkenskap har ej gifvit anledning till någon erinran från Revisorernes sida. Inkomster och utgifter upptagas på följande sätt: a) Ordinarie statsanslaget. Debet. Balans från 1861'. Uppbörd: Balans till år 1863: Kredit. Utgifter: Balans till år 1863: Summa 26.206: 31. b) Extra statsanslaget: Debet. Uppbörd: Kredit. Utgifter: För uppförande af ett nytt sjukstall 13,210: 52. Balans till år 1863: Uppgift om elevernes antal vid Veterinärinrättningarne så i Stockholm som i Skara saknas. Kongl. Öfverintendents-embetet. Detta embetsverk disponerar tvenne statsanslag, det ena till byggnader och reparationer i hufvudstaden och det andra till underhåll af Kronans hus och byggnader i landsorterna. Räkenskaperna, utan anmärkning granskade i Kongl. Kammar-rätten, redovisa för inkomster och utgifter sålunda: a) Byggnader och reparationer i Stockholm. Debet. Ordinarie statsanslag 48,000: Extra dito för uppförande af ny byggnad för Teknologiska institutet 10,000: — Hyresmedel 375: — Tomtören 100: — Försäljningsmedel 13,474: 44. Skuld Skuld Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861:
Uti underdånig skrifvelse af den i3 påföljande October förklarade likväl Konungens Befallningshafvande, alt han nödgats afvika från Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift i delta afseende, emedan in - ( 52 ) gen, i anseende till de postdagligen utifrån kommande underrättelser om prisernas stegring, ville åtaga sig att till bestämda pris lefverera Spanmål. Af sådan orsak hade Konungens Befallningshafvande varit nödsakad, att anmoda ett af de större Handelshuson i Götheborg, att å Danska Öarne göra uppköp af Korn till dagens pris, med tillägg af omkostningar och provisioner. Detta sålunda upphandlade Korn kostar Staten 10 R:dr io sk. 7 r:st., då deremot det med Capitaipcn Wihlborg contraherade ej kostat mer, än 8 R:dr 4 s^* 7 r;st. Yid jemförelse af åtgärderne i andra Län för samma ändamål, hafva Revisorerne funnit, det ej samma svårigheter förekommit att till bestämda pris contrahera, jemväl med Handlande i Stockholm, om betydligare partier Spanmål. 6:0 Ifrån Danmark hade, enligt Handelshuset Suhr &
Öfver nedannämnde, i Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 27 föreslagne, af Riks-Stånden gillade, proposition, har Förstärkta Stats-Utskottet denne dag anställt omröstning: Stats-Utskottets Memorial, IV;o 2.54- Den, som bifaller Utskottets, af Borgareoch Boncle-Stånden godkända, förslag, att, till veneriska smittans hämmande och botande, fortfarande må till och med det år, då nästa Riksdag slutas, årligen och på sätt i Utskottets betänkande N:o in pag. 6 omförmäles, utgöras af hvarje mantalsskrifven person en Curhus-afgift, inom alla delar af Riket, utom Stockholms Stad, med högst Fem och minst En skilling banco, voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Ney. Vinner Ney., må, enligt Piidderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, med iagttagande i öfrigt af förenämnde föreskrifter, maximum af nämnde afgift, inom de Lazarettsoch Curhus-District, der Lazarettets och Curhusets bestånd det oundgängligen fordrar, kunna höjas till Sex skilling. Voteringen har utfallit med 5i Ja och 68 Ney; hvadan och som Ney vunnit, Rikets Ständer beslutat i enlighet med contra-propositionens lydelse. Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet härmed får hos Rikets Ständer anmäla. Stockholm den 28 Mars i845. STOCKHOLM, I. Stats-Utshottets Memorial, N:o 255. t N:o 255. Ank. till Exp.-Utsk. d. 3 April, II. 11 f. m. Memorial, angående verkställd omröstning i frågan om infriande af Kongl. Krigs-Cöllegii Artilleri-Afdelnings skuld för inköp af Mariebergs Egendom. Öfver nedannämnde i Stats-Ulskottets memorial N:o 155 föreslagna, af Riks-Stånden gillade, proposition har Förstärkta Stats-Utskottet denna dag anställt omröstning:
Vl0 tfi silfver till värde a omkring 43,300 R:dr specie deponerats i Banken, hvarifrån de ej uttagits förr än Mynt-verkets eldfria och säkra förvaringshvalf voro fullt färdiga, straxt innan inventeringen den 14 Januari 1830, såsom behöllige för omedelbarligen derefter börjande utmyntning, enligt Banko-fullmäktiges begäran; samt att, med afseende å utmyntningen år 1848 af 36,940 dukater, år 1849 af 13,808 dukater och år 1830 af 23,177, de ifrågakomne behållningarne å guldräkningen från år 1848 och 1849 desto mindre kunde anses större, än hvad oundgängligen fordrats, som levereringen af finguld från Rikets Ständers Bank för så beskaffad myntning utgjort omkring 264 tb år 1848, 87 It år 1849 och 133 tt år 1830, samt guld, af enskilde till utmyntning lemnadt, vanligen vore af gröfre och underhaltig beskaffenhet, så att sådant guld, till vinnande af vederbörlig finhet och smidighet, först måste underkastas skedning, hvilken operation, om med den hushållning och på i öfrigt ändamålsenligt sätt skulle kunna verkställas, borde ske på något större guldparti. På grund af hvad den underdåniga förklaringen sålunda innehåller, hemställer Utskottet, att Revisorernes ifrågavarande anmärkning må få förfalla. Kongl. Kontroll-V er ket. § 13. (Rev.-ber. pag. 40. Förkl. pag. 258.) Med förmälan, hurusom, vid granskning af Kontrollstämpel-medel-uppbörden i Stockholm, Revisorerne, hvilka från vederbörande infordrat i 13 och 14 <§§ af Kongl. Maj:ts den 30 April 1836 utfärdade nådiga Instruktion för Kontrollverket omnämnde protokoll och journal, som borde vid Kontroll-verket föras, dervid Slats-Utskottcls Utlåtande, Jfi 21. 9 dervid fått sig tillställd en handling under titel:
Taxering?, om en enda, förrättning mellan hvarje Riks. dag, bif. af Presteståndet, s. 601. af Borgareståndet’, s. 608. af Bondeståndet, s. 618. af Adeln, s. 640 Taxeringsman, om Arfvodes anslag till i Norrbottens Län; StatsUtskottets betänkande bif. af Presteoch Borgarestånden, s. 74. af Adeln, s. 77. af Bondeståndet, s. 86. om skydd för; LagUtskottets Utlåtande bif. af Adeln, lil. s. 182, af Presteståndet, III. s. 185. Iterrem. af Borgareståndet, 311. s. 205. Ytterligare Utlåtande, bif. af Presteståndet, III. s. 244. af Borgareståndet, III. s, 271. lagdt till Handlingarne af Bondeståndet, III. s. 275, af ridell!, III. s. 244. 367 Tax€ringskostnadernas bestridande om anslag till. Statsutskottets Utlåtande med anledning af Konungens nådiga Remiss, bif. af P ' esteoch Borgarestånden s, 74. af A lein, s. 77.af Bondeståndet, s. 85. ‘ — d:o ct:o fried anledning af enskild Motion; f Statsutskottets Utlåtande bif. af Adeln, s. 271. af Borgareståndet, s. 276. af Bondeståndet, s. S79. af Presteståndet, s. 286.
Till det förra fordras blott de allmänna kunskaper i A^ninistrttions wägen, som hos hwarje högre Embetsman bör förutsättas. Till annordnande af detailler fordras nödwandigt fullständig detaille kännedom. G nom tillsättande af en Adjutant för ben as defia bada grenar, till bwilken Ministern icke hör är saken icke hu!peu. Med en Adjutant som ex officia och äs lacto förstår mera än fin Förman, kommer denna i en betänklig belägenhet. Dcfiuiom ka« man med wifihet förutse den olägenhet, att ehuru rätt» w:s Ministern än mä svara, skall altid det wavnct kill hwiiker han ej hörer anse sig som styfbarn. Friherre Stael von kkolsrein, mbad sig fa erindra, att Riksens Ständer updragit Kongl. Maj:t i as« Den 28 December. i afseende pä Krigsärendernes styrelse, en sä tillräcklig magt, att han ansäae det bero af Kongl. Maj:t, om eyau ät ett Slars-Räd eller General Aojulanrcn, eller hwilkcn perjon Han behagade, wille öswerlämna den befattning, hwarom nu wore i fräga. Skulle Riksens Ständer nu något bestämdt förordna on> en särffild Embetsman till detta ändamål, syntes. honom sädant wara snarare en inskränkning än en ulevidgning j Konungens rnagt. Herr Greswen och L and t - Ma r ska l k en erinrade -att Grefwe l^ävLnbjelm begärt fä upläsa stil Diktamen, allenast salom en anmärkning wid Fri» herre HäekvLrsts förut kill Srats Utjkollet återremitterade moliou, och för gkt säsom fasan ja det sam» ma dit remitteradt, hwarföre nu ingen diöcusston der» pm kunde äga rnm.
När ett län hade medel, så kunde och borde de utlånas, för att inbringa de räntor, hvarmed företagen skulle utföras. I sådant fall kunde man äfven välja sådana låntagare, som dermed uträttade mest. Det är ock en annan sak, som i detta fall knnde åstadkommas. När man nemi. förutsätter, såsom jag tror böra vara fallet, att capitalen aldrig rubbades utan bibehölles oförminskade; så skulle räntan kunna användas till ränta och capital-afbetalning på lån, som gjordes af bolag, t. ex. för Emmäns eller Stångåns upprensning och dylikt. Sålunda kunde inan få obligationer löpande med ränta, hvilka äfven för små capitalister klefve begärliga och framkallade deras behållningar i rörelsen. Dessa omständigheter, hvilka mången af eder, mine herrar! torde anse öfverflödiga, har jag dock upptagit, för att visa hvad gagn, som, efter mitt förmenande, kunde med dessa 193 Den 21 November f. m. medel åstadkommas, men ingalunda för ali derom nu liesia ta. Jag önskade lilolt att beslut malte faltas om baneovinstensanvändande för sådana allmänna ändamål, sorn jag omnämnt, och alt,sedan Ekon.Utsk., eller hvilket annat Utsk. sorn anses lämpligt, blifvit hördt, föremål och controller må bestämmas. Deremot tillstyrker jag nu, att bancovinsten ej må användas till bildande af en reservfond eller förstärkning af bankens grundfond, eller något annat än till 1:0 Statens behof, om Statens medel emot förmodan ej dertill förslå, och 2:0 till nyssnämnda allmänt nyttiga företag. Hr Bråkenhjelm: Jag finner mig uppmanad af ordförandens i BancoUtsk. yttrande, hvarigenom lian förklarat, det jag skulle hafva sagt, alt jag velat åt jordbruket tillde la någon särskild fördel at den upplupna bancovinsten. Jag har blott framställt sannolikheten deraf, att i händelse någon del af bancovinsten lilefve reserv erad åt banken, så skulle denna del komma att öka den mindre ändamålsenliga, nu existerande bank-lånerörelsen.
Hesta fångar betraktas såsom innebärande en skärpning i bestraffningen, hvilken skulle leda till orättvisa och rubba sjelfva slraff-svslemels sammanhang, om »likhelon i straff-sättet icke uljemnades genom en motsvarande afkortning pd del adomda straffet, vore en sadan afkortning behöflig, och hvilken, elier jemförelse med hvad Lag-beredningen tillförene föreslagit och i åtskilliga andra länder blifvit antaget lämpligen skulle kunna bestämmas lill en fjerdedel af den straff tid, som nfversliger tre mannder, hvaraf foljde all intet svarare ensamhets-fängelse skulle komma att räcka längre än högst något öfver aderton mannder, der ej Kongl. Majit funnit skäligt alt af Nåd förvandla eli annat ådömdt straff lill fängelse i cell. 532 JUxpedifionsrUtskottets Förslag lill anderd. Skrifvelse N:,o 166. Nödvändigheten af vissa inskränkningar i til'amp»iogeo förekomme deremot icke vara lika gällande i fråga om ensamhets-fängelsets lindrigare ari, alt användas ä sädana förbrytare, sam gjörl sig skyldiga lill eli mindre strängt fängelse-straff, ehvad del för öfrigt blifvit deni ä dömd t såsom urbota bestraffning eller såsom forvandliogs-slralf.
Mig synes det icke så, på de skäl jag skall hafva - Den 11 April e. nii VS äran Framlägga, och mitt misstroende 5* kas af den vacktsamhet med hvilken denna fråga under flere Riksdagar blifvit behandlad) sorn icke tyckes tillkännagifva, att den af Utskottet föreslagna utväg, som af ingea kunnat förbises, skulle af pluraliteten hos Ridderskapet och Adeln anses vara tillfyllestgörande. Valen till Bänkman och af Bänkman till Electorer synas mig, oaktadt det orätta i principen, aga sine verkliga förmåner hvilka gå förlorade genom det af TJiskottet föreslagna Valsätt; dessa förmåner aro: 1:0 en slags moralisk ansvarighet inför Ståndet hvaruti hvarje dess afdelning står för sitt val när det icke med nödig urskiljning utfallit; ty i dylika fall hat aldrig underlåtits att besvära valmännen med klander, hvilket ehuru af enskUdta framburit) dock är nog obehagligt då det är rättvist, att icke äfven den lättsinnige önskar att det undvika Denna fruktan för ansvarighet upphof att finnas när Valen ske i massa, då hvarje individs verkan på valets utgång skall i mångas Ögon betydligt förlora i dess vigt. Utfaller valet icke väl, hvem anklaga derföre? det ordsakar endast ett missnöje med Ståndets sammansättning för den Riksdagen, som kuttde medföra liknöjdhet och andra skadeliga följder. Vid de samfäldta val som inträffa vid slutet af Riksdagarne har stundom handt, jag tror mig icke böra förtiga det, att namnlistot förekommit vid den offentliga uppläsningen t Bil. till Ridd. o. Ad, Pr. lil Band. 15 226 ben it April e. in", deruti personer varit förenade nied de mest utsökt motstridiga egenskaper och insigter, att des6a listor synbarligen burit stämpeln af att vara författade stundom på gyckel, stundom af personlig ovilja. Det är icke värdigt att sådant förekommer och kan ej heller Vara nyttigt, i synnerhet i början af ert Riksdag.
Ty denna dal jnnesluter i sig det skonaste stycke rornantik, sorn det moderna Europa torde ha att nppvisa, spridd bitvis har och diir liings dalsidorna, historiens pittoreska minnesmarken, omfl&amp;ktade af legender och sagner, men koncentrerade just dar dalen oppnar sig ut&amp;t den vida rhenslatten, diir Gnisbergs och Heiligenbergs med kastanjeskogar och vinrefvor tacktn hojder tyckas omgifva)) parIan i Pfalz)), den till namnet &amp; gnmla, s&amp; minnesrika staden, ungdomsstaden, liurfurstestaden, staden for skalder och vin och visdom r i k ~, ett ursate for tysk vetenskap larda man, ~ p % och tyskt studentlif. Och dock iir det ej heller sjiilfva staden, sorn utofvar .denna tjusmakt och sorn kommit en stor del a£ Tgsklands och Europas framste skalder att sjunga Neckardalens pris; det ar liingt mera den viildiga, roda, sondersprangda borgen,. som behgrskar staden, beharskar, dalen, ja sorn rent af hviskzlr itmiustone i ett horn a£ den tyska, litteraturen. Det iir Heidelberger Schloss, sorn framfor allt lockar .halften af alla varldens turister till Neckardalen; men icke slottet ensamt, utan just denna harmoniska helhet, som bildas af dal och flod, af stad och borg, af naturens yppighet och ldirnatets ljnfhet. Ty, utan ofverdrift, det iil. en standig v&amp;r; som rBder mellan dessa skona hojder. Neckars silfverstrimme slingrar sig genom en ' trakt, som ej utan ratt fiitt namnet ~ d e s Friihlings Pfalzs.
Likväl är skaltetalet, som bestämdes till storlek i förhållande lill berörde binäringar, annu qvarstående, och innehafvaren ansvarig för så väl roleringen som alla flera derefter proportionerade skyldigheter. Dessa äro någorlunda drägliga lör deni, som efter hand kunnat vidga och förkofra sina jordbruk, men alldeles olämpliga, der detta antingen för sjelfva läget i frostiga fjälltrakter, eller för oländig jordmån ej låtit sig göras. Det är af dessa anledningar, som Jemtland beklagligtvis äger exemplen af s. k. mantal, med blott 4^6 tunnors utsäde å magra och frost underkastade åkrar, i å 2 dragare, 4 å 6 kor o. s. v., och hvad för en hvar, som saknar närmare kännedom, alltid skall synas otroligt, en myckenhet helt rotehåll på -y af dessa mantal, nemi. innan den nådigst beviljade interini-rotejcmkningen var verkställd. En annan omständighet gör roleringen i detta län ännu mera tryckande, än efter den arithmetiska proportionen i jemförelse till andra landskap, nemi. den utomordentliga folkbristen. Här linnas blott g4 personer på qvadratmilen, hvarföre hvarje dagsverke, söm bortgår från jordbrukaren, är af ett högst menligt inflytande, och då circa livar gtde mantalsskrifven karl för närvar, är soldat, uppjagas derigcnonfdaglönerna, särdeles under slåttertiden, ganska betydligt, ofta lill 2 ä 3 gånger mer än i andra län. Vid ett så stort missförhållande emellan arbetande händer, emot de många tunga, samt i afseende å klimat och local alltför svåra, otacksamma och ofta rent af försplilda arbetsmödor, som jordbrukaren här nödgas underkasta sig, är det för de flesta outhärdligt, och för rätt många absolut omöjligt att sträfva med saknad af all möjlig egen beqvämlighet, utan hopp alt kunna förskaffa sig något biträde af tjenstehjon eller dagsverkare, som alla, i anseende lill folkbristen, oupphörligt öka pockandet på lönevillkor, dyrare kosthåll samt lill ytterlighet drifna friheter.
»Denna obekanta, mystiska någon inom dig, »som är starkare än du, som du kan försumma »och glömma, men som du aldrig kan göra dig »fri ifrån, det är döden – eller kanske hällre din »eviga, egentliga, fast omedvetna och dunkla va»relse, som tager makten öfver dig i döden och »fortlefver efter den. »Om du kan erfara detta, så förstår du mig »och förstår också att jag icke är rädd för detta »mitt andra, större jags framträdande och börjande »herravälde, ty han är bättre och mäktigare än »det vakna lilla jaget, som äter middagar och kur»tiserar, som sofver och vegeterar, roar sig själf »och roar andra »Och jag känner redan tydligt den stora främ»mande taga makten inom mig, och snart sprän»ger han de sista banden, som hålla mig kvar i »lifvet Här var brefvet afbrutet. ETT ATELIERBESÖK. Jag kom en gång i Paris till en af våra konstnärer, som länge vistats där. Jag kom med en beställning, – en helt liten, det är visst sant, men en beställning ändå, – och jag glömmer aldrig hans besynnerliga uppförande. Han var en släkting till mig på långt håll, jag intresserade mig för honom, han hade en talang, som redan gjort honom bekant, och han hade en energi, hvilken för oss släktingar, som kände till den, stälde honom i en ändå mera aktningsvärd dager, än för den stora publiken. Jag visste att han igen legat sjuk en längre tid och haft det svårt. Det var mycket därför jag först gjort min beställning skriftligen hos honom, och nu sökte jag upp honom för att muntligen underrätta mig om huru långt arbetet på min beställning framskridit. Han tog emot mig främmande, artigt förstås, men med en glimt af ironi, som sårade mig. Han svepte nattrocken om sig, satte sig i sin trasiga soffa och teg. Därför tog jag ordet: – Du, med din energi, – du borde ha valt en större bana än konstnärens, sade jag medlidsamt. – Hm, – javisst. Det är också min mening, erkände han. – Hvarför har du inte gjort det då? – Kanske just för min energis skull, sade han spetsigt. – Hvad är det för prat, inföll jag sundt.
Men i höstas i minnerveckan,6 då alla lekstufvera va’, då var hon som allravärst, för då låt ho aldrig bli mig, och Gud vet hur det bar till, men då, den der söndagsqvällen då vi va’ i Aspås, då det var ett så förfasligt otäckt supande, så båd’ du och jag, som annars aldrig supa, utan hafva så godt beröm om oss, blefvo smita som kajor, då vet jag aldrig huru jag kom till att dumma mig, men säkert är, att se’n dess har jag ändå mindre kunnat tåla den förb. Lena (Gud förlåte mig, som så säger). Och nu, ser du, nu kommer hon och gråter och skriker och säger att jag gjort ’na olycklig, och att jag har förfört ’na, och Gud vet intet hvad, och att hon nu är med barn, och att det är min skuld, och att jag ska ta’ henne te’ äkta, och att patron och mansell Sara sagt att de ska’ tvinga mig till ’et, och mycket mer dumheter som hon säger. – Tvi! – sade Bengt, och spottade, – tvi, det dera ska’ du intet bry dig om. Det är ingen af oss som intet sett hur den satans slinkan sprungit efter dig, och det kan väl hvar klok menniska begripa dessutom. Hon ä’ ju hela fyra eller fem och tretti åren, den le’a kanaljen, och du som bara är tre och tjuge, du – skulle tyckt om ’na! Nej, det bär då aldrig till! Utan neka bara, och låt ’et se’n stå sitt kast. – Ja, ja, men sanning är det ändå – sade Gunnar långsamt och dystert – och sanninga ä’ intet godt att förneka, för hvarken Gud eller menniskor. – Ja, de’ ä’ fälle sannt – svarade den något litet mindre samvetsgranne Bengt – men se! hon har ju ändå inga vittne’ på ’et, och då gör du väl ändå fälle bäst, om du nekar till alltihop. Se’n, om barnet blir vid lif, kan du ju bidra’ till det på något sätt. För aldrig, nej slättet intet, tog jag Lena, om jag vore som du.
Sedan de öfrige 3:ne RiksStåndens Herrar Talmän och Ledamöter af Stora Deputationen å RiddarhusSalen uppträdt, samt de 2:ne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln ankommit; afgick D c n 3 November ‘f. m. 123 Hans Excellence Herr Grefven och LancllMarskalken med Stora Deputationen klockan tre quart till i eftermiddagen tili Kongl. Slottet, hvarest Hans Excellence, å Rikets Ständers vägnar, till Kongl. Mnj:t i underdånighet aflemnads Rikets Ständers underdåniga Lyckönskningsadress, i anledning af Kongl. Maj:ts återvundna hälsa; och täcktes Kongl. Majit härå i Nåder svara sålunda: Gode Herrar och Svenske Män! Jag emottager med liflig rörelse Rikets Ständers lyckönskningar, i anledning af Min återställda hälsa. Det deltagande, De visat Mig under Min sjukdom, har uppfyllt Mitt hjerta med den uppriktigaste erkänsla. Vissheten att vara älskad är för Regenten en ljuf tillfredsställelse, men denna lycka förökas ännu mera genom det inre medvetandet, att hafva gjort allt för att förvärfva denna kärlek. Försynen har bestämt målet för vår lefnadsbana. Den sanne Christne emotser dess slut med lugn förtröstan, utan att hvarken önska eller frukta det; men då han känner döden nalkas, inser han först hela vidden af den menskliga förgängligheten. Efter återvunnen hälsa, skola de dagar, som den Allsmäktige ännu kan täckas beskära Mig, fortfarande egnas åt Folkets väl. Samma varma nit för det Allmänna, som hitintills; samma ihärdiga bemödande att Ben 3 November f. m. upprätthålla Lagarnes helgd; samma aktning för frihet och ägande-rätt, skola äfven framgent leda Mina handlingar; och Jag hoppas, att Försynen skall välsigna Mina mödor. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen.
Sedan Bevillnings-Utskottet dertill föranledt af inom Yällofl. Borgare-Ståndet yppade anmärkningar, vid Utskottets Förslag till en förnyad Författning, angående Brännvins-Bränningen och de derföre bestämda afgifter, uti Utlåtande af den 3 dennes bemstält, om icke slutet af 1 §. 3 Mom. i nämnde Författning måtte erhålla följande lydelse: Ingenstädes i 288 Bevillnings-Utskottets Stad eller ä Landet vare tillåtet att nyttja mera än 2:ne go-Kannors Pannor i ett Verk eller på samma Bolstad , till hvad värde Egendomen än uppgår; härifrån likväl undantaga ne sådane vid Åttike-Fabriker varande Pannor _, som med Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga tillstånd begagnas till Brännvins-bränning : äfvensom i sammanhang dermed, 2 Mom. af 2 §. blifvit, i händelse af bifall härtill, föreslaget böra sålunda ändras: att af giften för Panne-rymden bör beräknas å Landet och i Städerne, enligt den särskildt upprättade och vidfogade Tariffen, men för alla vid Fabriker varande Pannor öfver go Kannors rymd, hvilka med Kongl. Maj:ts särskilda Nådiga tillstånd begagnas till Brä/tnvins-Bränning, utgår af giften efter 4 skiUingar för hvarje Kanna , beräknad för hvarje månad Pannan under året till Brännvins-Bränning nyttjas, hvaremellan sä Brännvins-Pannor som Redskap skola ordentligen förseglas; har sådant blifvit under den 12 dennes bifallet af Vällofl. Borgare-Ståndet, och under den 10 af Hederv. Bonde - Ståndet, men deremot sistnämnde dag afslaget af ej mindre Höglofl. Ridderskapet och Adeln, som ansett Riksens Ständer böra genom underdånig skrifvelse anhålla , det Kongl. Maj:t täcktes fästa Dess Nådi • ga uppmärksamhet på nödvändigheten deraf, att någon åtgärd måtte, till förekommande af missbruk utaf de erhållna Privilegierne genom Bränn vins-försäljning, yidtagas, än ock Hög v. Preste - Eetänkanden.