Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre von Duben, Carl: hade inlemnat ett Memorial hvilket upplästes så lydande; (Se Bilagan N:o 1.) Remitterades till StatsUtskottet: < Företogs till pröfning StatsUtskottet den 3 dennes under N:o i4i afgifne samt den 7:de derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, om lön-besparingarne å Embetsoch iTjenstemäns aflöning. Herr Treffenberg, Curry Gabriel: Uti Utskottets Betänkande finnes ingenting upptagit angående Pensioner för MilitairEnkor. Detta bidrog likväl mycket till min motion. Jag anhåller således om återremiss till Utskottet, med begäran att Utskottet måtte yttra sig rörande detta ämne. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Jag får vördsamt hemställa, om det icke vöre bäst att detta Betänkande hvilar till dess Ridderskapet och Adeln fattat sitt beslut, i anledning a£ det Betänkande Utskottet lofvat angående PensionsRegleringen för Civilstaten, ty om delta Betan - Den i5 Maji c. m. kande nu bifalles, och det andra ej antages \ saknar man allt tillfälle att reglera detta vigtiga ärende. Jag anhåller derföre att Betänkandet måtte få hvila. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: förenade sig med Herr Cederschjöld. Herr Grefven och LandtMarjkalken hemställde, om icke StatsUtskottets utlåtande kunde tills vidare ytterligare få hvila på 'bordet; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 3 dennes under N:o i4a afgifne samt den 7 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utjåtande i anledning af gjord motion om Embetsoch Tjenstemäns behof, att innan 70 års ålder taga afsked med oafkortadt åtnjutande af lönen. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: På samma skäl jag nyss anlörde, anhåller jag att äfven detta Betänkande måtte få hvila, intilldess det allmänna Betänkandet om Pensions-regleringen för Civilstaten hinner blifva afgjordt.
Genom af henne gifna anledningar har Kulturen i allmänhet gjort hastigare framsteg, än den – sannolikt – utan dessa våldsamma påstötningar skulle under de sistförflutna decennierna medhunnit. Men ett i sig sjelf Godt blir hon derigenom icke. Då samhällslifvet är i sitt allrainnersta så grundligen sjukt, som det var vid denna verldshvälfnings utbrott: då inträffar utbrottet såsom en natur-nödvändighet; sjukdomen rusar fram i förfärliga symtomer, och under häftiga smärtor kämpa stridande krafter, att påskynda lifvet eller döden. Fjolåret169 har på ohöljdaste vis ådagalagt, att krisen är ännu långt ifrån att vara lyckligt öfverstånden. Sker detta, såsom vi hoppas, så kan man visserligen säga, och med rätt, att den segrande helsan har begagnat sjukdomen såsom medel för sitt ändamål: men icke må man säga, att sjukdomens krafter, såsom sådana, äro helsans. Allraminst må man låta förleda sig, att medelst uppsåtlig härmning åstadkomma dylika sjukdomsskakningar, för att igenom dem uppnå ett förbättradt helsotillstånd. Det plägar, såsom bekant är, inträffa – ifall förstånd och tillgångar finnas – att en nedbränd stad blir uppbygd sundare och vackrare, än den varit. Men icke har derföre någon invånare, som tycker att man borde genast få bo beqvämare, rättighet, att, liksom fordom Nero på Rom, sätta eld på staden för den blifvande nybyggnadens skull. Hvilket ock alla sansade och aktningsvärda reform-nitälskare, äfven bland de mest demokratiska, nu börjat enhälligt erkänna. Sådan är, i kortaste sammandrag, min framställnings enkla synpunkt och syftning. Någon torde finna en motsägelse mellan mina utlåtelser på sidd.
Jag förnyar mitt förra yrkande, att Ridderskapet och Adeln må förblifva vid dess en gång fattade beslut i frågan; deraf kommer saken i sitt rätta skick, att nemligen detta beslut till de andra Stånden såsom jemkningsförslag framställes. Uppå härefter af Flans E.xcellence Herr Grefven och Landt Marskalken framställd proposition, beslöt Ståndet, att i afseende på andra punkten, rörande 12 § i skiftes - ai6 Den 3 F e b r u » r i i e. m. stadgan, förblifva vid dess redan en gång fattade beslut. Lades lill handlingarne. Företogs till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsocb Ekonomiutskottens den g sistl. December under N:q i i o afgifne ocb den 23 i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande, i fråga om förändrade grunder för fördelningeu af Båtsmanshållet Rikets Städer emellan. Friherre Cederströmj Jacob: För min del kan jag icke tillstyrka bifall till det af Utskottet afgifne Utlåtande. Den slutliga regleringen af Städernas Båtsmanshåll kan visserligen icke äga rum förr än de undersökningar blifvit verkställde, som Utskotten i nu förevarande Utlåtande begärt; men, en provisionell reglering utaf Båtsmanshållet. Städerna emellan, till en af rättvisan högt påkallad rättelse för några bland Småstäderna, kan och bör genast verkställas. Exempelvis må anföras Öregrund, hvilken alltid variten obetydlig ort, och, nu dertill afbränd, nödgas hålla g eller to Båtsmän. Då endast några få bland Småstäderna kunna komma i fråga alt ingå i den provisionella regleringen, såsom Öregrund, Sö - Deri 3 Februari i e. ra. 217 dertelje, Trosa med några dylika, sa lärer Jlögloilige Ridderskapet och Adeln linna, att fördelningen på de större städerna afen del af de Båtsmän, som för närvarande åligger dessa små städer att underhålla, för de större städerne icke i någon mohn kan blifva betungande. Jag anhåller således om återremiss. Herr Hjerta, Gustaf:
Academi-cancelleren återsände ansökan blott med påskrift: ’’J ve ten icke hvad J b ed j en.” Professorerne läto dervid bero. Men adjuncterne och exercitiemästarne förnyade sin anhållan, och fingo den bifallen till deras och efterträdarnes evärdeliga olycka. Och för att hemta exempel, som röra oss närmare, vill jag erinra, att It. St. vid början af 1817 års riksdag beslöto en und. adress, hvaruti de bland annat tackade för ”K. M:s nåd. omtanka att vid ”närvar., af omständigheterna föranledda, b e k y m”mersamma inre penningeställning, sammankalla dess trog”na folks representanter, för att gemensamt med dem un■”dersöka det ondas grund och utfinna botemedel deremot.” Och likväl dröjde det icke länge, innan mången snarare kunnat vara benägen att anmäla anledning till anmärkning mot Konungens rådgifvare, för det de tillstyrkt ett af Discont-directionerna ännu opåkalladt ingripande i deras förvaltning. Likaledes tackade Ständerne vid samma tillfälle, ”för de betydliga spanmålsundsättningar, K. M. låtit med”dela åtskilliga behöfvande provinser Och likväl dröjde det ej länge, innan Ständerna började blifva omtänkte på afskafiandet af hela magazinsinrättningen. — Vid början af 1823 års riksdag hade, ”efter läsningen af K. M:s lill ”11.
Det har icke undfallit Utskottet, att Arendernes driftiga och skyndsamma behandling, att möjligheten att för hvarje hufvudgren af StatsFörvaltningen hos en enda man finna ansvarigheten vore föremål af lika mycken vigt och allmän nytta, som bidragande till enskild lättnad och tillfredsställelse för den Styrande, och Utskottet vågar hoppas, att intet af dess förslag skall motarbeta en sådan afsigt. Men å en annan sida har Utskottet trott sig äfven böra fästa uppmärksamhet på den i vår Grundlag rådande och med enskildtas säkerhet så nära förenade grundsats, att jemte det en person finnes, som för Rådslagen är ansvarig, det tillika bör förekommas, att icke densamme ensam må vara mästare af målens framställning, att derföre Konungen bör omgifvas af alla möjliga upplysningar. Till detta ändamål är det, som Utskottet trott nödigt att, med någon inskränkning till antalet af personer, bibehålla det i början af 8 § RegeringsFormen förekommande stadgande angående dem, som, då beslut af Konungen fattas, böra vara Memorial N:o 14. Till samma ändamåls vinnande är det äfven, som Utskottet trott, att en Beredning i likhet med den närvarande borde äga att bidraga till målens öfverseende och utredande. Utskottet har trott, att en sådan Corps blefve i samma mon så mycket nödvändigare, som vid en för öfrigt mera concentrerad Styrelse nu varande särskildta Verks pröfning kunde komma att upphöra, och målen således mindre blifva utur sina olika synpunkter betraktade. — Då Utskottet derföre vid Ärenderne i allmänhet trott en controll och ett ansvar äfven på den Föredragande vara lämpeligt, har Utskottet likväl iakttagit den skilnad, som af sakernas natur uppkommer emellan de mål, som medgifva ett sådant behandlingssätt, och de, vid hvilka förslagens hemlighet samt en ovilkorlig och snabb verkställighet ofta utgöra de oumgängeliga vilkoren för ändamålets vinnande och det Allmännas fördel.
Rusthållarnes och statens utgifter för hästars anskaffande till kavalleriet och artilleriet äro derföre nu vida större, än hvartill de varit beräknade, och det synes mig billigt, samt nödigt att man genom stuterierne, som af allm. m R. M. Pret. 1850 jr 1851. $ Sami. 9 Hält. 3 14 Alim. Besvärsooh hkon.-Uts/soltets Utlåtande, iV:o 51. manna medel underhållas, söker företrädesvis lätta utvägarne för de hardt tryckte rusthållarne och staten att prestera för det allmännas behof lämplige hästar. Stuteriöfverstyrelsen, till hvars sakkännedom jag har större förtroende, än till Utskottsledamöternes, har dessutom ansett de vid stuterieme nu befintlige hingstar åstadkomma till de fleste ändamål lämplig afvel, hvilket ej lärer vara förhållandet med dem, mot hvilka Utskottet föreslagit, att åtskillige af de förre skulle utbytas. Staten måste uti ifrågavarande hänseende bekosta hvad, som är behöfligt och ej skäligen bör annorledes åstadkommas, och derföre hafva till stuterierne blifvit införskrifne hingstar af ädel race, hvilka äro så dyra, att man ej kän fordra, det sndane skola anskaffas af enskilte föreningar, som Kongl. Maj:t, enligt nådigt bref af den 21 nasti. December, sökt genom premier befordra, och hvilka deremot, utan betydliga uppoffringar, kunna genom andra goda, men vida mindre dyra hingstar söka afhjelpa bristen på kraftfulla arbetshästar. Detta kunde icke ens i märkbar mån ske genom statens stuterier, äfven om de blefve ordnade uteslutande för detta ändamål. Derför skulle erfordras mångdubbelt större anslag, än de nu beviljade. Då härtill kommer, att Kongl. Maj:t på Rikets Ständers nästan enahanda framställning, som den af Utskottet nu föreslagna, meddelat afslag uti nådig skrifvelse af den 16 Augusti 1848; så anser jag en förnyad underdånig anhållan i detta ämne olämplig.*4 Häri instämde herr Bråkenhielm, P. R.
Riksdagsordningen stadgade tiri af åtta dagar efter delfåendet, få Utskotten vördsamligen anföra, att, som föreskriften härom, enligt Utskottens omdöme, endast angår den händelse, dä Utskott vill återlemna något frän ett eller flere Riks‘Ständ till detsamma remitteradt Mål, såsom till dess befattning ej hörande, och således ej, utan en tillämpning, hvartill Riksdags - Ordningen ej lemnar någon bestämd anledning, kan anses tillika vara gifven för det fall, sorn nu är i fråga, eller då Utskott anser ett till sig remitteradt Memorial vara af egenskap, att ej, emot 51 §. Riksdags-Ordningen, kunna vinna någon handläggning; så hafva Utskotten på denna grund trott sig vid afgifvandet af sitt Utlåtande i ämnet icke böra vara bundne af det stadgande i afseende på tiden, som förenämnde 44 §. innehåller. I öfrigt få Utskotten vördsamligen anmäla, att Utskottens meddelclte Utlåtande blifvit af Vällofl. Borgare - Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet godkändt, samt af Högvördiga Träst-Ståndet utan anmärkning lemnadt, hvarföre Utskotten icke kunnat till pröfning upptaga de i sjelfva hufvudsaken framställde anmärk - i8*o Statsoch Bes'.’ärs-Uiskottens Betänianden. ringar, än mindre utisitt redan fattade Beslut göra någon ändring. Stockholm den 10 Junii j8i3. N:r 303^ Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts - Utlåtande, 1 anledning af gjorde anmärkningar emot Utskottens Betänkan^ 5 ang den de Höganäs Stenkols .Verks öfver tagande eif Staten. V V id föredragning af Riksens Höglofl. Ständers Stats samt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts den 15 sistledne Maj afgifne Betänkande, angående väckt fråga om det vid Höganäs i Skåne befintliga Stenkols-Verks öfver tagande af Staten, har Höglofl.
St. meddelad, uppgifvit, att införsel-tullen å utländska stenkol, från deras nu bestämda belopp af 16 sk. b:co per tunna, bör nedsättas till endast \ sk., och jag tydligen föreser, att denna nedsättning, i händelse den af R. St. bifalles, ännu mer skall underlätta den redan betydliga importen af Engelska stenkol, och i samma mån försvåra afsättningen från Skånska stenkols-verket, hvarifrån en stor del af innevånarne i denna provins nu mera påräkna deras enda tillgång af bränsle, sedan både skog och torftägt på många ställen blifvit alldeles medtagen, ett förhållande, som, ty värr, af erfarenheten är allmänt vitsordadt; anser jag för min pligt att härå fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet, och att tillika meddela några upplysningar, Den 7 Mars f. m. sorn visa behofvet och nödvändigheten af detta verks fortfarande bestånd. Jag vill här icke meddela någon berättelse om alla de hinder och svårigheter, man haft att besegra, innan detta verk uppnått dess närvar, utveckling; jag får blott nämna, att då verkets första grundläggare, efter sina stora uppoffringar vid )8a3års riksdag, ansägo sig oförmögne att längre fortsätta arbetet och erbjö‘do Staten att detsamma öfvertaga, beslöto R. St., som insågo vigten och behofvet af verkets upprätthållande, att Statens hos dåvar. bolag ägande fordran 200,000 r:dr b:co skulle få afskrifvas och öfverlåtas på samma bolag, emot villkor alt ett nytt bolag organiserades med ett motsvarande capital eller 200,000 r:dr, hvilken summa ovillkorligen borde användas till grufve-arbetets fortsättande på större djup, samt tillgodogörande af den på stället befintliga eldfasta leran, hvilken dittills cj blifvit begagnad, — och får blott tillägga, att stenkolen vid Höganäs, efter deras qvalitet, förekomma under olika benämningar, nemi. N:o 1, N:o 2 och N:o 3, samt att priset å den bästa sorten eller N:o 1 vid samma tid utgjorde titdels r:dr b:co , och införsel-tullen å främmande stenkol 18 sk. per tunna.
Då i flera orter inom riket, efter hvad kändt är, egendomar på landet äro taxerade till blott ^ af verkliga värdet, på andra åter till J af detta värde samt de fall torde vara högst få, der taxeringssumman uppgår till en egendoms fulla värde; och hvad åter stadsegendom beträffar, det bör kunna antagas, att i allmänhet sådan egendom kan, äfven under ogynnsamma förhållanden, realiseras till ett belopp, motsvarande § af brandförsäkringssumman; har Utskottet ansett sig desto heldre kunna föreslå, att såsom säkerhet för den del af teckningssumman, hvilken icke i penningar erlägges, må utom annan säkerhet antagas inteckningar i fastighet på landet inom 1850 års taxeringsvärde samt i fastighet uti stad inom j af brandförsäkringsvärdet, som det är otvifvelaktigt, att enär aktieegarne äro underkastade solidarisk ansvarighet, de icke skola underlåta, att vid granskning af den erbjudna säkerheten, tillse, att densamma är mot förluster fullt betryggande. På det att riksbanken icke må förorsakas någon tillökning i förvaltningskostnader, har Utskottet hållet före, att säkerhetshandlingarne kunna så väl granskas som förvaras i orten. Vid granskningen skulle ett af Bankofullmäktige utsedt ombud vara tillstädes: hvilket för bankens säkerhet torde vara tillfyllestgörande, då, såsom här ofvan antydes, det måste ligga uti aktieegarnes eget intresse, att säkerheten är fullständig. Uti vården af säkerhetshandlingarne skulle banken jemväl, genom ombud, deltaga. Derigenom att dessa handlingar på stället äro att tillgå, undvikas för bolaget kostnader och besvär, som eljest skulle ifrågakomma vid ränteliqvider, inteckningsförnyelser och bevakningar etc.; hvadan ock detta sätt synes Utskottet ega företräde framför det, att i riksbankens vård öfverlemna den säkerhet, hvarå lån meddelats. Oktroytiden har Utskottet trott böra bestämmas till högst 10 år. Inom denna tidrymd kunna m-ånga förändringar inträffa, ledande dertill, att banken måste till andra föremål eller möjligen andra orter afse det filialbank lemnade lånebiträde. Att filialbank endast i stad må inrättas, lärer väl icke erfordra någon serskild motivering.
Undervisningsanstalter för Handel och Sjöfart. a) Direktionens för den i Hernösand inrättade navigationsskola, af Kongl. Maj:ts befallningshafvande öfver Vester-Norrlands län, genom skrifvelse af den 18 September innevarande år, till Kongl. Maj:t insända och förordade underdåniga ansökning att, då statsanslaget för denna skola, hvilket från början blifvit bestämdt endast till 500 r:dr årligen, eller lika belopp, som blifvit hvardera af städerna Wisby och Carlshamn beviljadt, »att användas till underhåll af lägre undervisningsanstalter derstädes i navigationsläran», hvarmed ändamålet syntes hafva varit, att äfven i Hernösand skulle inrättas ett sådant läroverk, der undervisning meddelades allenast i de ämnen, som erfordras för undergående af sjökapitensexamen i 2:dra klassen, numera inalles utgjorde 700 r:dr, men de högre navigationsskolorne i Malmö och Calmar deremot hvardera erhålla 1,500 r:dr, och vid jemförelse, enligt sistlidet år af trycket utgifven förteckning öfver rikets handelsflotta, sig visade, att lästetalet af de i Hernösands skoldistrikt med Sundsvalls stad och Svartviks samt Wifsta skeppsvarf befintliga fartyg jemte de under byggnad varande utgör 7,902 och, tillsammans med de nordligare städernas och skeppsvarfvet, inalles 11,570 läster, då lästetalet för hela Skåne endast uppginge till 4,869 och för Calmar med underliggande orter jemte Westervik utgjorde 6,481 läster, hvartill komme att af de förre i4 stycken och af de sistnämnde begge städernas endast 2:ne fartyg uppgingo till 100 lästers drägtighet samt sjöfarten derstädes sällan sträcktes utom österoch Nordsjön, i stället att fartygen i Her - 47 nösand och Sundsvall nästan uteslutande byggas och begagnas för handel å utrikes orter, belägne utom Öresund, dervid skeppare af l:sta klassen erfordrades, Kongl. Maj:t, på grund af det sålunda ådagalaggda behofvet af skolans utvidgande, hvilket ytterligare bestyrktes deraf att derstädes utexaminerats l:sta året 21 och 2:dra året 34 elever, deraf 18 till första klassens skeppare, under det att sistnämnda året endast 13 elever skola begagnat undervisning i Malmö och 11 i Calmar navigationsskola, måtte i nåder täckas för Hernösands navigationsskolas förändring från lägre till högre undervisningsanstalt bereda förhöjdt anslag till åtminstone enahanda belopp, som redan vid 1840 års riksdag blefvo för skolorna i Calmar och Malmö bestämda.
En af herr Öhrström, angående reservation af Bankovinsten, i ändamål att användas till utlåning emot ränta åt Hypotheks-inrättningar i riket £N:o 3); och till Lag-Utskottet: En af herr Asker, angående upphörande af den offentliga kyrkoplikten och bestämmelser i sammanhang dermed (N:o 4); vid hvilken motion åtföljer ett yttrande af herr Hasselrot. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades: l:o Kongl. MajUs nådiga Proposition den 16 sistlidne November till Rikets Ständer, angående pension för Krigs-rådet G. Ehrenslams enka, Charlotta Gripenstjernaj och 2:o Kongl. Majus nådiga Skrifvelse samma dag till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om inbetalning till Riksgälds-kontoret af en emot köpeskillingen för f. d. Hofbageri-egendomen i Stockholm svarande summa af Myntverkets tillgångar. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. MajUs nådiga Skrifvelse den 16 sistlidne November till Rikets Ständer, om förordnande af en Statsråds-ledamot, i afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 och 42 §§ omförmälde riksdags-ärenden. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets Memorial, N:o 1, med öfverlemnande af Kongl. MajUs nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof. Från Hederi). Bonde-Ståndet. S. D. Efter skedd föredragning af J. G. Wasmuths motion om tillsättande af ett särskildt Utskott för att behandla Bih. tili B. St. Prat. 1853—1854. 9 Sami, a 10 Prot.-Vtdrag den 7 December 1863. frågor, rörande lagstiftning för tillverkning och försäljning af bränvin och spirituosa m. m. samt i sammanhang dermed af Protokolls-Utdrag från Höglotl. Ridderskapet och Adeln, N:o 3, rörande inbjudning i ofvannämnde ämne, blefvo berörde motion och inbjudning af Bondeståndet afslagne.
Antalet af de fattiga personer, bland hvilka många pauvres honteux, som under de trenne sista åren vid Brunnen fritt erhållit dels vård, dels både vård och underhåll, har upgått till 618, och under de föregide 16 år, som vattenkurs-anstalten existerat, torde detta antal, utan tvifvel, kunna beräknas till 3,200 personer, så att denna välgörande inrättning, under dessa 19 år af sin tillvaro, gratis lemnat vård åt närmare 4,000, från nästan alla delar af Sverige kommande, fattiga personer, af hvilka man tryggt kan påstå, att de flesta blifvit, om icke till helsan fullkomligt återställde, dock betydligt förbättrade. Lyckas icke Brunnen att erhålla ett sådant lån, som det ifrågasatta, är fara värdt, att denna välgörenhet måste, om ej helt och hållet försvinna, dock säkert högst betydligt inskränkas. Frih. Creutz, Steffan: I betraktande af det stora infly tande, som vatten-behandlingen utöfvar på helsovården i allmänhet, och särskildt med fästadt afseende å den vid Söderköping, af frami. D:r Lagberg, inrättade kur-anstalt, den s. k. S:t Ragnhilds brunn, der så mångå fattiga återvinna sin helsa, utan erläggande af någon afgift, så torde vara skäl ätt Staten understödde denna välgörande inrättning. Jag ber derföre att få förorda det från Riksg.-kontoret äskade lånet för ofvannämnde helsobrunn, upgående till 37,500 rdr rmt, helst då säkerhet gifves i brunnens ej förut inteoknade egendom. Motionen jemte yttrandet remitterades till StatsUtsk:t. Den 26 November e. m. 447 Prili. Marcks von Wurtemberg, Uirik Adolf, upliiste följande motion:
Herrans, Herrans Ande är med mig, derföre hafver Herren smort mig; han hafver sändt mig till att predika dem eländom, till att förbinda de förkrossada hjerta, till att predika de fångar förlossning, och dem bundnom öppning; Till att predika ett nådeligit Herrans år, och en vår Guds hämndadag, till att hugsvala alla sörjande. Till att skaffa dem sörjandom i Zion, att dem skall prydning för asko, glädjeolja för sorg, och skön kläder för en bedröfvad anda gifven varda, att de skola kallas rättfärdighetenes trä, Herrans plantering till pris. De skola uppbygga de gamla öden, och låta uppkomma det i förtiden förstördt är; de skola förnya de öde städer, som ifrå slägte till slägte hafva förstörde legat. Främmande skola stå och föda edra hjordar, och utländningar skola vara edra åkermän och vingårdsmän. Men I skolen heta Herrans Prester, och man skall kalla eder vår Guds tjenare; och skolen äta Hedningarnes ägodelar, och berömma eder af deras härlighet. För edor försmädelse skall dubbelt komma, och för skammena skola de på deras åker glade vara; ty de skola dubbelt äga i deras land; eviga glädje skola de hafva. Ty jag är Herren, som rätten älskar, och hatar rofs bränneoffer; och jag vill skaffa, att deras arbete icke skall förtappadt vara, och ett evigt förbund vill jag göra med dem. Och man skall känna deras säd ibland Hedningarna, och deras efterkommande ibland folken; så att den der ser dem, skall känna dem, att de en säd äro som välsignad är af Herranom. Jag fröjdar mig i Herranom, och min själ är glad i minom Gud; ty han hafver mig utiklädt med salighetenes kläder, och dragit uppå mig rättfärdighetenes kjortel, såsom en brudgumme i sitt prål, såsom en Prest i sin prydning, och såsom en brud hofverar uti sin skrud. Ty såsom frukten växer utu jordene, och fröet uppgår i örtagårdenom; alltså skall rättfärdighet och lof uppgå för alla Hedningar af Herranom Herranom.