Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet, som härwid äswen rättar sig efter hwad uti Collegier brukas, sinner intet skäl, hwarföre de yngre Friherrarne pä Riddarhuset skola intaga Säten som äro under den äldre Adelns. Rymligheten torde äswen winnås genom hwad Utskottet föreslagit. 22. Z. Utskottet finner inga ffäl af Herr korkek anförde, som böra werka ändring i hwad denna §. stadgar. Propositioner pa Riddarhuset och öswerläggiijngar där, afgöras och ledas sä ofta genom ropande att en tilstäld adjunktion af starka ropare, osta i wigriga frägor kan bliswa sördelagtig. Erfarenheten har bekla» geligen besannat detta, och Utskottet anser sig i denna K. pa sädan grund, ej kunna förestå nägon ändring. 25- §. Utskottet har funnit Friherre ^annerbeims 2:ne sörsta wid denna §. gjorda anmärkningar af sädant wärde att Utskottet intet ögnablick kunnat tweka att lämna dem det odelade bifall de förtjena och hwadan äfwen §. i besia delar blifwit rättad. Hwad ärer an« gär Herrar Grefwars och Frjherrars rättighet att till ^:del utgöra Electorer och Utskotts Ledamöter, sä är Adant ingalunda nägon qwarlefwa af den uphäsne elassificationen, ty denna rättighet gass för tein alt frän 1720 och intil 1778. Dä de detzurom utgöra omkring f:del af Riddarhuset, torde billigheten äfwen tala för denna grundsatis, som Utskottet anser sig bö, ra bibehälla. 24. §. Den härwid gjorde anmärkning är wid föregå, «nde H. beswarad. 25. §- ' Riddarhuö»Ordningen mäste nödwändigt utstaka hwit, 992 Den i6 December. hwilkcn af RidderMpct och ?ldelns Ledamöter i UtMttcn MII wara Ordförande.
Vilja Christna trosbekännare af annan lära, än den rena evangeliska, förena sig i församling; gore derom hos Konungen ansökning och uppgifve dervid sin trosbekännelse och församlings ordning. Finner Konungen, efter vederbörandes hörande, skäl att ansökningen bifalla, ege sålunda tillätet främmande tros-samfund rätt till fri religionsöfning inom de af lag och sedlighet bestämda gränser; dock må offentliga kyrkobruk och andakis-öfningar endast inom dylik församlings kyrka, bönehus eller kyrkogård förrättas. Enahanda rätt tillkomme ock de på grund af hittills gällande författningar redan bildade församlingar af främmande trosbekännare. § 2. Församling, som i 1 § sägs, vare oförhindrad att sjelf kalla prest eller lärare. Hvarje församling anställe såsom föreståndare en välfrejdad person, hvars vård hennes angelägenheter anförtros kunna, och gore derom anmälan, i Slockholm hos ÖfverStåthållare-embetet, och annorstädes i riket hos Konungens Befallningshafvande. § 3. Varder rättigheten till fri religions-öfning missbrukad, eller underlåter församlingen att iakttaga hvad i afseende å föreståndaren är i 2 § stadgadt; då må, efter Konungens förordnande, församlingen upplösas. Föreståndaren åligge att noggrant föra de anteckningar, som af Konungen föreskrifvas; att desamma inför Domstol, Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Slåthållare-embelet vid anfordran förete; att inom en månad efter hvarje års slut till Konungens Befallningshafvande eller Öfver-Stålhållare-embetet aflemna förteckning å församlingens medlemmar samt under årets lopp ingångna äktenskap eller inträffade födelser eller dödsfall i församlingen; att på sätt, som för Svenska kyrkans presterskap är stadgadt, utfärda betyg och till offentliga myndigheter lemna upplysningar om församlingens medlemmar; samt att för öfrigt ställa sig till efterrättelse lag och de särskilda föreskrifter, som af vederbörande honom meddelas. Underlåter föreståndaren att iakttaga hvad honom enligt denna författning åligger: straffes med böter frän och med tjugo till och med trehundra Riksdaler eller fängelse från och med två månader till och med ett år. § 5.
Ridder skapetS och Adelns samt Högwördiga PresteEländets beslut uppä Stats. Utskottets Utiätande, an.qäendc tryckningen af RidderssapetS rch AdelnS Protocoll m. ni. biföll Borgare-Eländet, att Bibanget till samtlige Riks.Ständcns Protocoll ma pä Allmän» bekostnad tryckas, och Stats-Utskottet anmodas att medel dertill förestä. lllt supra. Lx ?rotocoli'o O. Valerius. Utdrag af Borgare.Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i wrebro den iz Octobeä 1810. S. D. ^örehades ä nyo Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskottets Memorial i anledning af dit remitterade Handlingar, rörande dels MagazinS. Anrättningens styrelse och förwaltning, dels utwägar till afhjelpande af Spanmälens wanpris; Och blef utlätandet uppä förekomne Anmärkningar till Utskottets ytterligare beredning äter remitteradt. At supra. Lx ?rotocollo I. I). Vatrrius. § - Utdrag Den iz Oclober. 185 U drag af Borgare.Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz Oktober igro. D. föredrogs ater och bifölls BewillningsNk nets yttrande t anledning af Herr Stads? Westins förstag om utsättande af c >. fräga till beswarande wid nästa Riksdag angch-ude en förenklad method till Bewillningens utgörande, Ur supra. Lx ?rotocoll» , O. Valerius. Utdrag af Borgare.Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den iz Oktober iZio.
Vid enahanda ansvar må ej heller, under marknader, bränvin i minut försäljas hos andra, än dem, som antingen ega rättighet att på stället bränvin utminutera, eller ock fått Konungens Befallningshafvandes serskilda tillståndsbref att der, under marknader, spisqvartersnäring idka, och hvilkas antal alltid bör blifva så inskränkt, som behofvet möjligen medgifver, 50 §. Beträffande rättighet till försäljning af bränvin i minut I städerne, utom Stockholm, hvarom är serskildt förordnadt, ege Konungens Befallningshafvande att, efter Magistratens och Stadens Äldstes hörande, bestämma det antal af värdshus, källare och näringsställen, sora för hvarje stad kan finnas oumbärligt, hvilket antal bör vara så inskränkt, som iriöjligtär; skolande Magistraten noga tillse, att endast ordentlige och, enligt PastorsEmbetels betyg, sorn bör infordras, välfrejdade personer, sorn antingen ställa borgen för skattens utgörande eller i förskott erlägga densamma, få uti städerne bränvin utminutera. Vill någon på annan person öfverlåta innehafvande krogrältighet, anmäle sådant hos Magistraten, som eger att dermed efter nyssberörde stadgande förfara.. Burskap å krogrörelse raå ej beviljas, 51 Å alla näringsställen i städerneskall, dä utminutering af bränvin der är tillåten, dörren icke vara lästj: och må, vid ansvar, som för oloflig bränvinsdörsäljning, utminuteringen icke annorstädes än i krogrummet loreta gas, 5a §, Den, som. bevisligen försäljer bränvin till en person, hvilken redanär synbarligen öfverlastadbote serskildt derföre såsom för oloflig brån'xins-m inut ering. 38 Be(\-, Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utskts Utlåtande JV-'o 8. 53 §. Ingen, som utminuterar bränvin, ege rätt till utbekommande af fordringar för det bränvin, han utlemnat på räkning elier credit. 54 §•
Vs af det utelöpande beloppet, Utskits farhåga i det hela är alldeles ogrundad, synnerligast som dessa småsedlar vid den tiden till följe af vanans makt hade ett mycket större värde för allmänheten än man kan antaga att de nuv:de 1-riksdalerna ega, sedan man tinder 10 år vant sig begagna silfvermynt. Med afstde på den oreda i begrepp, som under långa tider gjort sig gällande angående befogenheten af våra banknoter, tager jag mig friheten fästa H. Ståndets uprnärksamhet på en §, som förekommer i det sammandrag af BankoFörfattningar, som af framlidne Gr. von Schwerin blifvit utgifvet, nemi. 71 g i BankoOrdningen, der det heter: »Sorn före delta missbruk och oreda genom kreditsedlar föreiupit, alltså skola inga sådana sedlar eller andra, som dertill kunna hafva liknelse, i verket brukas, utan vara förbudne.» Denna § är aldrig af It. St:r uphäfd, men 1701 beslöto BankoDeputerade utgifvandet af transportsedlar, hvilkas minsta belopp dock bestämdes till 100 daler silfvermynt, motsvarande nära 140 rdr bko af nuvarande sedelmynt. Bankonoter äro alltså ännu i denna stund i viss mån ett oting, och deras förminskning, åtminstone hvad de små valörerne angå, både en pligt och en klokhet. På de grunder, jag tagit mig friheten sålunda framställa, synes mig man kan antaga, att det vore skäl göra sig af med detta olämpliga sedelmynt å 1 rdr rmt, hvilkets dragande utur rörelsen icke skulle medföra ringaste våda för realisationens uprätthållande. Ett motskäl, det enda, som, enl. min upfattning, med fog kunnat upställas och hvilket förundrar mig högeligen att Utsk:t ej åberopat, är, att Riksbanken genom denna indragning af småsedlarne möjligen skulle lemna öppet fält för privatbankerna att sätta sina smärre sedlar än vidare i omlopp.
Län: ”Då djeknepenningarne år 1C24 beviljades, antingen till ringare Skolbetjenter till understöd, eller fattiga Skol-piltar till hjelp uti deras studier, så var det i afsigt, att den förut brukliga socknegången dermed skulle upphöra, som dock icke inträffat, emedan ännu intet år förflyter, att ju alla socknar besökas af studerande, som erhållit Consistoriernes tillstånd att viaticera, då ej allenast bönder utan jemväl torpare och inhyses-hjon besökas; det synes mig således, som endera af desse utgifter, då de bägge syfta till samma ändamål, rättvisligen borde upphöra, åtminstone i desse svaga, allt medtagande penninge-tider. Huruvida desse så kallade djekne-penningar egentligen komma de mindre bemedlade allmogens barn till godo, vid de» ras studier, som en värd talare inom Utskottet yttrat, känner jag icke. STOCKHOLM, 1834. Tryckt hos P. A. Norstedt & Söker, Kongl. Boktryckare. Stats^Utskottets Utlåtande JY;o 38. i N:o 38.
Målet förvises då till Lag-utskottet, hvilket det åligger 54 Konsliludons-Ulskotlcls Memorial, ,V, 7.' att ofördröjligen inkomma med moliveradt och bestämdt utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med grundlagen; — börande utskottet, vid sådan frågas afgörande, vara fulltaligt. Å hvad Lag-utskottet förklarat icke vara mot grundlag stridande, kan proposition sedermera ej vägras. § S3. Beslut, sorn kammare i allmän fråga fattat, skall medkammaren, genom utdrag af protokollet, delgifvas. Har målet varit af utskott handlagdt, skall ock detta om beslutet genom protokollsutdrag underrättas. Derest ledamot, som i kammares beslut ej instämt, vill sin serskilda tanka hos med-kammaren anmäla, skall sådant vara honom obetaget; börande han i slikt fall sin skiljaktiga meningskriftligen till protokollet aflemna, hvarefter den genom protokollsutdrag medkammaren delgifves, Dock må icke i något fall beslutets expedierande kunna af sådant skäl uppehållas. § Skirman två dagar förflutit, sedan ett af utskott handlagdt mål blifvit afgjordt i ena kammaren, må det ej i medkammaren till pröfning företagas. § SS. Då någon af kamrarne gillar ett betänkande eller förslag, som medkammaren förut godkänt, utgör det Riksförsamlingens beslut. § S6. När en allmän fråga, hvaröfver utskott sig utlåtit, till afgörande förekommer, eger kammaren att antingen geuast, med bifall till betänkandet, eller utan afseende å hvad utskottet föreslagit, fatta sitt beslut, eller, om ämnet anses fordra ytterli gare utredning, målet till utskottet återförvisa. Stadna kamrarne i olika beslut sålunda, att den ena antager och den andra afslår utskottets förslag, skall frågan, utom i de fall, nästföljande Tre §§ upptaga, anses förkastad och för den riksdagen hafva förfallit.
Alt allt för länge uptaga R. o. Ad:s tid med att närmare utveckla slöjdskolans syfte och sältet för dess verksamhet, torde icke t vara på sin plats, men jag ber ali ännu en gäng få hemställa till R. o. Ad. och isynnerhet till de ledamöter, som haft tillfälle all i genomläsa Ulsk:s utlåt, i denna punkt och gifvit akt pä det fördelaktiga vitsord, som deruti slöjdskolan meddelats, huruvida det icke i högsta grad väcker läsarens förvåning, att sedan StalsUlsk. omförmält, hurusom motionären begärt, att statsanslaget till denna skola mätte höjas från 4,000 till 14,000 R:dr, ali en summa af 0,000 T R:dr mätte för en gång beviljas lill npköp för skolans räkning af fysiska apparater och mekaniska modeller samt att en summa af 125,000 R:dr måtte anslås lill upförande af en för skolan lämplig byggnad; så kommer SlatsUtsk., efter att hafva gifvit skolans syfte och verksamhet de mest smickrande loford, till det oväntade resultat att föreslå R. St. att öka det nuvartde anslaget med — 2,000 R:dr. Jag drifves visst icke af någon missundsamhet och upsläller derföre högst ogerna några jemförelser, men jag kan likväl icke vid detta tillfälle undgå att anmärka det, enl. mitt förmenande, mindre riktiga deruti, att SlatsUtsk. åt skolor, som ännu icke finnas till och hvarom man således icke äger den ringaste erfarenhet, huruvida de äro af ett verkligt behof påkallade eller icke, jag menar de föreslagna tekniska skolorna i Örebro och Norrköping, städer, der de ingalunda i folkmängd och industrielt hänseende-kunna komma i jemförelse med Stockholm — tillstyrkt ett årligt anslag af 5,000 15:dr åt dem hvardera, under det att hufvudstadens redan i full gäng varande slöjdskola afspisas med 6,000 R:dr. Det förefaller mig såsom skulle de skäl, Utsk. i sitt utlåt, åberopat, lill stor del vara grundade på misstag.
Theol. Doct., Biskop i Götheborg, C. N. O. L. S. Pehr Thyselius, Tli. Doct., Biskop i Strengnäs, C. N. O. L. S. A. C. af Kullberg, ' Tb. Doctor, Biskop i Calmar, C. N. O. L. S. E. S. Ödmann, Kyrkoherde i Wendel. L. S. Lorenz Gust. Mittag, Prost och Kyrkoherde i Häggeby. E. S. L. S. Joli. Jak. Hedren, Th. Doct., Biskop i Linköping, C. N. O., Riddare af Konung Carl XIII:s Orden. L. S. Es. Tegnér, Tb. Doct., Biskop i Wexiö, C. N. O. L. S. C. A. Agardh, Sv. Lundblad , Theol. Doctor, Biskop i Skara, L. N O. L. S Wilh. Faxe, ■Tb. Doctor, Biskop i Lund, C. N. O. L. S. Joh. Olof Wallin, Biskop i Carlstad, L. N. O, Tb. Doct., Ordens-Biskop, K. Öfver Hofpred. Pastor Primarius, C. N. O. L. S. Pehr P. Swedeli us, Contr. Prost och Kyrkoh, i Vester Löfsta och Enåker. L. S. P. Ruus, K. Hof-Predik., Contr. Prost och Kyrkoh, i Bollnäs, Th. Doctor, L. N. O. L. S. Mart. Christ. Bergvall, Abr. Z. Pettersson, Kyrkoherde i Hedvig Eleonor® Th. Doct., Kyrkoherde i Jacobi Församling. och Johannis, L. N. O. L. S. L. S. Carl Fr. Björkman, Th. Doct., Prost och Kyrkoherde i Roslags Bro. L. S. Sam.
Men på det alt icke det ringaste tillägg eller ändring må behöfvas i bancoreglementet., och då detta mom. i sjelfva verket är öfverflödigt, så tillstyrker jag antagande af de båda första och uteslutande af det tredje mom. af deu §, som Frih. Tersmedens reservation innehåller. Hr Bildt, Knut: Då detta ärende förekom i de sam mansatta Statsoch BancoUtskm, så vill jag minnas, att det skedde på eu framställning af Frih. Tersmeden. Frågan ansågs der såsom förfallen, men finnes här i betänk, upptagen såsom en reservation. Hade icke Frih. Tersmeden händelsevis varit ledamot af StatsUlsk., så hade saken icke kommit i fråga. Således är det efter min tanka en alldeles ny motion, som han bar väckt och som borde återremitteras till Statsoch BancoUtsk:n, ty det lärer icke kunna bestridas, att frågan också rörer Banken. Jag förenar mig med Hr von Hartmansdorff i begäran om bifall å betänk. Hr von Hartmansdorff: Som det nu är ett motsatt förhållande i denna fråga, nemi. alt här finnas flera af StatsUlsk:s ledamöter, som tala emot Banken, än af BancoUlsk:s, som tala för honom, så anhåller jag, att detta betänk, ytterligare måtte få hvila på bordet, och hoppas att någon af BancoUtsk:s ledamöter deruti instämmer, hvarigenom vi för ögonblicket kunna rädda Banken från denna öfverläggning. Hr Bildt förenade sig äfven nu med Hr von Hartmansdorff. Frih. Cederström: Jag hemställer till Hr von Hartmansdorff och Hr Bildt, som begärt frågan pä bordet, hvad afsiglen dermed kan vara, då följden blir, alt vi icke få Riksg.cont:s reglemente completteradt. Då jag icke kan tro, att något annat än ett missförstånd ligger till grund för dessa Herrars yttranden, så anhåller jag att få upplysa förhållandet. Det var alldeles naturligt, att frågan om invexling af riksgäldssedlarne skulle anses förfallen med innevarande års slut. Deraf uppstod då lika klart deu frågan, huru med den återstående fonden för dessa sedlars inlösen skulle förhållas.
Majrts Nådiga Proposition, angående reglerande af de Kongl. Hofvens StatsSummor; Om medels anslående lill kostnaderne vid Kongl. Majrts Kröning, Den i4 yl pr il. 42g I anledning af förekomna anmärkningar vid Utskottets yttrande, om bidrag af Statens medel för underhållande af Policelnrättningen i Götheborg; Angående gjorde anmärkningar vid Ut skottets yttrande om ytterligare medel för Södertelje Canal Inrättning; Angående gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, om Löners anslående för LänsNotarier och LandsContorister.; I anledning af förekomne anmärkningar vid Utskottets yttrande, om föreslagne PrestebohlsFriheter för nya eller framdeles blifvande Kyrkoherdeeller CapellansBoställen; Angående gjorde anmärkningar vid Ut skottets yttrande, beträffande Tullgarns Kungsgårds öfverlåtande till Hans Kongl. Höghet KronPrinsen; I anledning af anmärkning vid Utlåtandet, angående Herr Öfverste SilfverskjÖlds Accordsersättnir^g; Angående indragning af TalemänsTafflarne; samt OeconomiceUtskottets: Piörande föreslagen ändring af Tjenstehjon^ Flyttningstid; och 424 Den i4 April. 3:o I anledning af StatsUtskoltets Utlåtande öfver anmärkningar vid dess yttrande, angående Pensioner för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens f. d. Lärare, förblifvit vid sitt i målet förut fattade beslut. Ifrån Hedervärda BondeStåndet'. Af den 7 i denna Månad, med tillkännagifvande att Bondeståndet, 1:0 Bifallit nedannämnde Utskotts Betänkanden, nemligen: BancoUt skottets: Om tidigare föredragning och utgifvande af Banquens FastighetsLån; Om närmare bestämmande af rättigheten för Bolag och Corporationer att i Banquen upptaga Lån å Fastigheter; Rörande de vid BancoDiscontVerket erforderlige vederhäftighetsbetyg, samt angående förökning i antalet af Verkets Styresmän; I fråga om understöd för Södertelje Garnis fullbordande; Rörande Specificerade Förteckningars insändande öfver Assignationer, sorn på Banquen utfärdas:
I stället att blifva ett medel för den redlige alt, under benämningen köp, ehuru i egenskap af pant, få afhända sig och likväl bruka lösören, hvilkas värde lian behöfver disponera och hvilkas bruk han ej kan undvara, har den blifvit en hjelp för en allt för stor mängd personer, alt bedraga rätta fordringsegare på deras lagliga rätt. Alt en sådan lag är skadlig, ej endast för dem, som genom dess missbruk blifva lidande, ulan ock för det allmänna, derom torde meningarne ej vara synnerligen delade; särdeles bland dem, som gifvit akt på verkningarne af sådana lösöreköpsförfaltningar sedan 4835, då, efter hvad jag vill erinra mig, den första utkom, verkningar, som förorsakat, att förtroendet i penningeväg, man och man emellan, i allmänhet är helt annorlunda nu, än det var före den tiden. Jag tror ej det vara välbetänkt att helt och hållet upphäfva ofvannämnda nådiga Förordning; men jag anser alt dervid kunna och böra göras några tillägg, som försvåra missbruken af densamma och underlätta deras rättande, ifall de ändock skulle ega rum. Sålunda vill jag vördsammast framställa följande förslag: till § 4: att deri nämnda skriftliga afhandling skall upptaga priset på hvarje persedel särskildt, hvilket antingen bör bestämmas af gode män, eller af dem vitsordas vara rätt åsatt. Desse gode män tagas på landet i HäradsDämnden och i stad af dem Rätten dertill utser. till § 3: att tiden för det jäf, fordringsegare, mot vid utmätningsförrättning företedd köpeafhandling, eger anställa, beräknas från den dag del af förrättningen blifvit honom lenmad, hvilket al vederbörande förrättningsman bör verkställas. 52 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Emot dessa förslag torde invändas, alt derigenom skulle tillskapas inskränkningar i den enskildes eganderält, som ej böra finnas i ett Iritt folks lagstiftning, och ökade besvär för exsekutorer; men jag anser ej omöjligt alt gendrifva dessa invändningar.
Vid förnyad föredragning af Banco-Utskottets den n5 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial N:o 3o, med anmälan om respective Riks-Slåndens beslut, i afseende på Utskottets i Utlåtandet N:o 16’ framställde förslag; till hufvudgrunder för Bankens rörelse och förvaltning, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: 1:0 att, t händelse Rikets Ständer fastställa*, det Cassa-CreditiV få lemnäs åt Privat-Bänker i allmänhet, andre Bolag och enskilde personer,. Ridderskapet och Adeln anses godkänna den i 21 punkten Litt. b, morn. 3 och 4. bestämda ordning för dylika Creditivs utgående; 2:0 alt i afgift lill Banken skal! af Associationer och Prival-Banker, som i större scala med span måls-belåning sig befatta, erläggas 1/2 procent af deli beviljade crediliv-summan, örn den uppgår till 2000 R:dr eller derutöfver, men för creditiv å alla mindre surtimor 10 R:dr; 3:o att Riksgälds-Conlorets obligationer, med lägre ränta än 5 procent om året, samt Ärrncens Accords-Amorterings-fonds obligationer må i Banken belånas till tre fjerdedelar af vanliga försäljnfngs-priset, under de 3:ne näst före belåningen förflutne månaderne; 3i Prat. XJtdr. d. 28 Aug, 183.p 4:o alt Infalla den af Utskottet nu föreslagna slut-period; 5:o att i allt öfrigt, vidblifva sina i ämnet förut fattade beslut, samt godkänna de föreslagne voterings-propositionerne, under medgifvande, att i den, som angår belåningen af alla actier och publika papper, för hvilka icke belånings-rätt serskildt blifvit bestämd, orden, under månaden näst före belåningen må utbytas mot orden, under de inne näst före belåningen förflutne månaderne.
Och då derjemte toges i betraktande, att i berörde Rikets Ständers skrifvelse af den 24 Maj 1845 tillika öfverlemnats åt Kongl. Maj:t allena att bestämma tiden, när de föreslagna förändringarne borde befordras till verkställighet; vore ock af Rikets Ständer erkändt, hvad som dessutom af Kon^l. Maj:ts beslutanderätt i sjelfva hufvudsaken vore en följd, att tiden för verkställighet af Rikets Ständers beslut i frågor af förevarande beskaffenhet borde, derest desamma af Kongl. Majit gillades, också af Kongl. Majits bestämmande bero. Detta förhållande förändrades ej deraf, att beslutet tillkommit i följd af Kongl. Majits egen Proposition, synnerligast som denna icke blifvit i alla delar, icke ens, såsom Konstitutions-utskottet uppgifvit, hufvudsakligen bifallen, enär beslutet angående grunderna för bestämmande af årsoch medelpriser, hvilka i väsendt lig mån inverkade på utgörandet af räntor och kronotionde, var på flerahanda sätt afvikande från Kongl. Majits förslag, och således påkallade en ny pröfning efter vederbörande embetsverks hörande, hvarvid afvikelserna möjligen kunde finnas vara så beskaffade, att icke kunna af Kongl. Majit godkännas, och följaktligen utgöra hinder mot all verkställighet af beslutet rörande det förändrade sättet för räntornes och tiondens utgörande. Härmed ansåg sig Talaren hafva kunnat sluta, sedan han till fullo vederlagt Konstitutionsutskottets förmenande, att Rikets Ständers ifrågavarande beslut lagligen skolat ovägerligen till verkställighet befordras, men ville dock äfven ådagalägga, det så hvarken bordt eller kunnat ske. Han vidrörde, i förra afseendet, olägenheter, som skulle uppkommit från en sådan förhastad verkställighet, samt hade dervid ansett sig icke kunna lemna utan uppmärksamhet de två Riksståndens ofvan omtalte förbehåll.