Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att göra ett sådant der hokus pokus i onödan och låta det paradera, tror jag är ändamålslöst. Alt låta Riksg:s-kout. betala ränta för hvad det lyfter på Bank-kreditivet, anser jag med Frih. Palmstjerna och Gr. Lagerbjelke, vara aldeles onödigt, ty Banken tillhör likasåväl sorn Riksg:s-konl. Slaten, och denna kreditiv-summa är af allt för ringa belopp, för alt den deraf möjligen inilytande ränta skulle kunna vara behöflig för Bankens fullgörande af sina skyldigheter. Delta är en inkomst, som tillfaller Staten och som Staten kan disponera vid en blifvande riksdag på samma sätt, som den öfrige delen af behållna Bankens inkotnsler. Men utan afseende på delta, och äfven om Banken icke vore en Statens egendom, såsom Riksg:s-kont., så skulle jag anse för obehörigt att ränta betalades på kreditivet. Genom den skyldighet, som åligger Riksg:s-kont. och öfrige Statens Verk att insätta alla deras behållningar på Bank-räkningen, har Banken tillgångar, som nämnde Verk oafbrutet kan disponera för dess rörelse af det stora belopp, att det vida öfversliger delta temporära kreditiv. Jag vill anföra exempel på motsatsen inom England, der det likväl är en enskild Bank, Engelska Banken, som drifver landets stora pen5 H. 24 370 Den 12 April e. m. ninge-rörelse. Der förskjuter denna Bankliqvider för Stats-kassan, t. ex. räntan på den stora Engelska Stats-skulden med undantag af Södersjö kompaniets fordringar. Der hafva de nästan oafbrutet flera milhr £ St. i löpande fordringar mer än hvad samtliga de Brittiska Stats-kassornas i Engelska Banken insättande behållningar utgöra. Detta är ett betydligt onus för sedelstocken der.
Sedan han druckit, säger han: » Per Mattsson! » Drottningen: » Hvad vill du? » Konungen: » Jag har druckit. » Drottningen: » Hur smakar det? » Konungen: » Känn pål » Drottningen vänder sig Med kännedom om konungens stränga plikttrohet, hans i högsta grad varma och landsfaderliga omsorger, hans lifliga åstundan att sätta sig in i och verksamt befordra allt, som rör landets väl, äfvensom i hvad angår de mångskiftande regeringsgöromålen — inses lätt, att hans mesta tid upptages af hans konungsliga plikters utöfvande. Det kunde tyckas, som blefve ingen tid öfrig för sysselsättningar af annan art. Så är dock ej förhållandet med konungOscar. Ty förunderligt är, hvad han kan hinna med, och för huru mycket hans tid räcker till. Skälet skola vi sedan anföra. Naturligen kan ej här bli fråga om att skildra hans arbete såsom konung, såsom härens och flottans högste befälhafvare, ty det hör väl ett annat område till. Men hvad sysselsätter dessutom hans majestät? Det är en oomtvistad sanning, att konung Oscar är den mest och mångsidigast bildade nu lefvande monark. För att förvärfva den titeln, har han naturligtvis utfört stora, djupa och omfångsrika studier. Studier äro ock hans förnämsta älsklingssysselsättning. I ordets egentligaste mening läser konungen oerhördt mycket. Och hans starka minne, snabba uppfattning, klara och genomträngande förstånd göra, att han också sant tillägnar sig hvad han läser. Hvad läser konungen helst? Arbeten af religiöst, religions-filosofiskt och historiskt innehåll. Och om någon, som man säger, » följer med » företeelserna på det vetenskapliga och litterära området, så kan det förvisso sä- gas om honom. Det ville mycket till att i något hänseende härutinnan kunna beslå honom med icke grundlig sakkännedom. — Själf intresserad matematiker, studerar han fortfarande matematiska arbeten och understödjer frikostigt utgifvandet af sådana. Arbeten af teosofiskt innehåll studerar han — ehuru han ej gillar de teosofiska åsikterna — af intresse.
Ärenden för Arméen utfärdade General Order den 34 Maj 1817, om vilkoren för approberandet af Rekryter vid sådane Regimenten, der Rotehållare ej samfält ingått beting om Soldat-beklädnaden ; Men då till dessa Handlingar höra de öfver Kommando-mål inför Eder Kongl. Maj:t den 24 Maj, 26 Augusti och 30 September förlidet år i denna fråga förda Protokoll, få Riksens Ständer med anledning af 2 §:n 4 Mom. Tryckfrihets-Förordnitigen, I underdånighet anhålla , att Eder Kongl. Maj:t i Nåder ina täckas dertill lern* na Sitt Nådiga tillstånd. Riksens Ständer framhärda 8Cc. Bihang tilt Rikt-St. Expeditions-Utskottets Memorlal\ till Riksens Högloft. Ständer, angående omsorgen för den återstående tryckningen af Bihanget efter Riksdagens slut och upprättande af Register deröfver, samt Renskrifningshjelp för Utskottets Kanslister. Ehuru génonå änvanät bemödande att fortskynda tryckningen af Bihanget till Biks-Ståndens Protokoll, redan deraf 525 ark utom. Tabeller lemnat trycket, mäste det likväl, i anseende till de under sednaste mårfaden i synnerhet frän StatsUtskottet ankomna och troligen ännu intill Riksdagens slut ankommande vidlyftigare Betänkanden samt en del Boktryckares försumlighet, jemte detlaf vallade ombyten och arbetenas förflyttning i-; frän det ena Tryckeriet till det andra, inträffa > att en del af tryckningen återstår efter Riksda-j gens slut. Till detta Bihang bör äfven upprättas ett fullständigt Register, icke sådant sorn vid Bihanget för sednasté Riksdag, der hufvudsakligen blott Förteckningar på Utskottens arbeten finnas, utan öfver alla i Bihanget innefattande ämnen på ett ställe till hvad i hvarje ämne blifvit vidgjordt; samt dessutom vid slutet af hvarje Bihangets Samling en kort uppsats öfver Samlingens innehåll.
Bränsle ej ma, sa länge föraldrade och förtorkade träd samt windfällen, som ej till byggnad äro tjenlige, finnas, frist och till bättre behof dugelig steg stämplas, tror Utskottet att anwändande af sadane skogs-lem ingar till Tjäru, bränning icke med lika nytta för det Allmänna böra eller kunna begagnas, serdeles som missbruk äfwen under sten af Tjär», idkning lättare kan insmyga sig, hwarföre ock Utstöttet anser sig icke kunna tillstyrka något bifall til! Lars Swenssons förenämnde yrkande, sa widt det angar anwändande af sadane stogs-lemningarBeträffande ater rättigheten, alt till förenämnde tillwerkningar fa uppbryta och begagna Stubbar efter fällde Träd a Allmänningar, Krono»Parker och Krono-Skogar, sa har Utskottet icke funnit sa dant wara. genom förenämnde Kongl. Förordning eller andre Författningar förbudit, utan twertom uti »4 och 49 §- §- af Kongl. Skogs - Ordningen afhämtning af Stubbar och deras anwändande till Bränsle och Tjärn-bränning fran sadane KronoSkogar wara tillatne, såsom ledande till Skogens ochjBctesmarkens rensning; Och som, utom detta stäl, Utskottet jemwäl trodt skogs-rensning, genom Stubbars borttagande, mera befordra det ändamål till Skogarnes snarare och obehindradt aterwäxt som förenämnde Nådiga Stadgande tillika synes åsyfta, samt dessutom leda till uppmuntran, serdeles för de fattigare folk-klasserna att tillwerka förrberörde nödwändighets - waror, anser Utskottet sig byra tillstyrka det Riksens Högloft. Ständer nedlägga för Kongl. Mant den underdäniga önskan, att Tjäru, och Beck-tiliwerkningarne, genom begagnande af dertill anwändbara Stubbar a Krono - Allmännigar, Krono,Parker och Gehäg ma för en hwar ester behörig - Den i? Junik.
Sapa förortnat en ©omité, fwarö arfete oförtröjeligen inför» mäntaé. äpwat iafttagaé för mit ©ifteré ocf antra häftigt merfante metelö mårtante å Slpotfefen, ocf utlemnante ter» ifrån, far iFongl. fldajtt förortnat; ocf för en ©ocietetö inrättning, tid 9åfm’macePti)?a weten|Fapenö fefrämjante, fafma flat* gar tlifmit af $ongl. 2D?aj:t flatfäflate. Svifetö ©tänterö untertåniga anfådan om $röfrpcFetö upp» ©roen)! fför* förante, ocf ©menjl görfattningö»©amlingö utgifmante i tep ettSå? fläde, far tlifmit fifadett, ocf är met innemarante årö förjait t merfet fädt. Set af £ag»©omitén upprättate förflag tid itp ©iPd»£ag caafor* är af äpögflc Somjlolen granjlatt; ocf är iFottgl. SDlajtt ftnnat, ‘3e"* att färfFilt 0Såtig framjiädning i tetta migtiga ämne tid 3tifetö ©tänter afgifma. förflag tid np ©riminal»£ag far af £ag»©omitén öfmett tlifmit författatt ocf tid trpcFet tefortratt. Se termit gjorta anmärtningar äro £ag»©omitén mettelate. Sep fetermera ut» arfetate förflag är få npligen tid ^ongl.
Att åtnjuta civila och politiska rättigheter. 3:o. Att hafva fyllt 2ä år. 4:o. Att vara bosatt inom provinsen, åtminstone sedan den lista Januari näst före valet. XXXIX. Icke valbara äro de, som blifvit dömda till vanärande eller kropps-straff, ej heller de, som blifvit försatte i konkurseller omyndighets-tillstånd. 5:tc Titeln. Om obehörighet. (Des incompatibilités.) XL. Till medlemmar af Provins-rådet få icke väljas: l:o. Medlemmar af representanternas kammare eller af senaten; 2:o. Provinsens Guvernör; 3:o. Provinsens sekreterare; 4:o. Skattkammare-direktörer, statens eller provinsens uppbördsman och redovisningsskyldige; o:o. Tjenstemän vid provins-styrelsen, kommissariater eller milisen. 6:o. Distrikts-kommissarierna, freds-domrarne, ledamöterne i domstolar af första instansen och i appellations-domstolar, äfvensom de vid dem anställde allmänna åklagare. Provins-rådets ledamöter få icke, så länge deras uppdrag varar, af det råd, till hvilket de höra, föreslås såsom kandidater till domareeller åklagare-platser. XLI. Af två inom andra led beslägtade eller besvågrade, som af samma val-kollegium blifvit vid samma omröstning invalde till ledamöter, har den företrädet, som erhållit de liesta lliloga lill Allm. P,csv.~ och Ekon.-Ulsk:ls Bet. S9 rösterna, men, i händelse af lika röst-antal, den äldste. Om de blifvit vid olika omröstningar invalde, har den först valde företrädet. Svågerlag, som efter valet uppstått emellan två ledamöter, medför icke uppdragets återkallande. Svågerlaget anses vara upplöst, när hustrun till den man från hvilket det kommer är död. Gite Titeln. Om Provins-rådet. Föreskrifter i afseende å Rådets sammankomster och sättet för dess öfverläggningar. XLII. Provins-rådet sammanträder i provinsens hufvud-ort, så vida icke Konungen, i följd af utomordentliga händelser, sammankallar det i en annan stad inom provinsen. XLIII.
Att i sista scenerna införes en fröken, hvilken konungen tager till äkta och att sålunda allt slutar med bröllop, är väl närmast föranledt deraf, att stycket är skrifvet för en bröllopsfest. Vi hafva redan påvisat, huru de komiska scenerna, offerscenerna och andra af samma slag äro lyckligen upptagna i det helas sammanhang; men vi måste nu tillägga, att detta hela icke är ett dramatiskt, utan ett episkt helt. Sjelfva ämnet har i sig ingenting dramatiskt, alldenstund författaren skytt att framställa konflikten emellan den gamla och den nya lärans försvarare och dermed äfven det enda af dramatisk halt, som i ämnet innehålles. I detta hänseende var Messenii uppfattning af sina ämnen vida lyckligare, om vi blott undantaga ”Disa” och de kyrkohistoriska dramerna. Hans dramer innehålla dramatiska konflikter, fast dessa episkt behandlas. Prytz’ båda ämnen äro rent episkt fattade, och de nyss omnämnda scenerna i ”Olof Skottkonung,” som i ett drama skulle vara öfverflödsscener, få någon betydelse blott som delar af ett episkt helt. — Ovanligt väl äro tid och rum behandlade i detta stycke; undantager man fjerde akten, der scenen vexlar emellan Skara och Wexiö, och ett par väl långa tidsafstånd emellan de 3 första scenerna i 3:dje akten och emellan 1:sta och 3:dje i 5:te akten, så inträffa i de öfriga akterna inga störande rumsförändringar, och alla längre tidrymder förlöpa under mellanakterna. Men att detta ej beror på någon klar insigt i den dramatiska kompositionen, synes af ”Gustaf I,” det andra drama, som Prytz författat. Der äro tid och rum på vanligt sätt behandlade. I ”Olof Skottkonung” är fablen högst enkel: konungen skickar till England efter kristna lärare, och dessa anlända samt döpa honom och hans folk; ämnets inskränkta omfång föreskrifver nödvändigt en viss begränsning i tid och rum, och författaren hade endast att inom de gifna gränserna sjelf uppfinna en och annan scen, som gaf det torra skelettet fullhet och afrundning. Men i ”Gustaf I” har han att skildra en händelserik del af ett händelserikt lif, och då vrider han åter in uti de gamla hjulspåren.
Söker någon vid utmätning tillegna sig gods, som i gäldenärs bo finnes, och menar borgenär, att det honom till förfång sker: bjuder sökanden bevis för sig; varde godset satt i qvarstad, intilldess tvisten om egan le-rätten af domstol pröfvad blifvit; slämme dock sökanden, i thy fall vederparten, i staden inom tre månader och på landet till det ting, som näst efter sex månader infaller, sedan godset i qvarstad sattes, eller bafve sin talan emot honom förlorat. Nu anmäler vid utmätnings-lillfället gäldenären, alt godset hörer annan till, då skall det ock med qvarstad beläggas, och gäldenären derom den upp gifne egaren underrätta. Stämmer denne ej, inörn den tid, som ofvan sagd är, vare sin talan qvitt. Ejcpeditions-Utskoiltts Förslag tillund. Skrifveisej N.o 243. 55i Vill borgenär sjelf slämma, ege Lian rätt dertill. Uti rättegång angående giltigheten af köpe-afhandling om lös egendom, i de läll, sorn nu nämnde äro, må köparens och säljarens erkännande deraf icke till (bringande af fordrings-egares rätt göra tillfyllest, utan skall annan laglig bevisning om köpets verklighet erfordras, eller köparen med sin ed fylla, att afhandlingen icke till annans förfång är diktad; men, i saknad af sadan bevisning, det föregifna köpet ej utgöra hinder för egendomens utmätande. Har gäldenär, under sken af köp, gåfva eller annat aftal, egendom sig afhändl, för att förekomma utmätning, som af borgenär sökt är; straffes med åtta dagars fängelse vid vatten och bröd, eller med fängelse å allmän arbets-imältning från en till sex månader. Samma straff vare för den, som i det bedrägliga aftal med gäldenären sig inlåtit. Hvilket Rikets Ständer få hos E. K. M. underdånigst anmäla, med anhållan alL Författning härom måtte varda i Nåder utfärdad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 Februari 1841.
Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla LagUlsk:s utlät. N:o 138. 16 H. 5o 3o4 Dan i ^ Norembtr f, ra. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade afstå samma betänkande. Ropades starka ja, blandade med manga nej, Ilr Frih. o. Landtm, förklarade, det han trott sig hafva funnit, att vid svaren å den sist framställda propostn ja öfverröstat nej. Hr von Troil, Emil: Jemte det jag får tillkännagifva min reservation mot det beslut R. o. Ad. enligt Hr Frih. o. Landtm-.s uppfattning af Ståndets svar på den framställda propos:n skall hafva fattat, får jag äran nämna, att anledningen, hvarföre jag icke begärde votering, är den, att något resultat i hufvudsaken derigenom icke kan vinnas. Frih. Cederström anhöll äfven alt få reservera sig emot beslutet. Till pröfning företogs LagUtskrs den 10 och i4 sisth Oct. på bordet lagda utlåt. N:o 13g, i anleda, af återremiss utaf Utsk:s betänk. N:o 92 öfver väckta motioner om sköl pning af stratfet för åverkan. Frill. Cederström, Jacob: Jag anser mig böra uppgifva de skäl, på grund hvaraf jag yrkar afslag på Ulsk:s betänkande. Efter min öfvertygelse är det icke nyttigt, att, då en författning är under utarbetande, genom partiella lagstadganden förrycka det systcme, hvarefter författningen skulle uppgöras. Jag kan icke antaga det af LagUtsk. anförda skälet, alt Lag-comitcens förslag till Byggn.-balk icke innehåller några straffpåföljder. Dessa förekomma i comileens förslag till Slraff-balk, som, om Byggn.-b:n antages jemväl till afgörande, i hvad de angå denna balk böra företagas.
Längre bort i venstra hörnet hvälfd port med gallergrind åt gatan. Till höger i perspektivet slutar gången med dörr till refektoriet; halfvägs i refektoriet. Till venster i gångens främre plan sitter Novicius bunden vid en pelare och afskrifver en bok. Han har håret kortklippt, bär en risknippa på ryggen och är klädd i botgörardrägt. gången dörr till köket. Tjenare springa med pannor, vinkrus och fat mellan köket och Förgrunden en klostergång som ligger i dunkel; denna gång öppnar sig med arka Scen I. MÅRTEN, NOVICIUS, TJENARE. MÅRTEN (klädd till hälften som munk, till hälften som jägare, bär en knippa fåglar och en hare; talar utåt). Tag vara på hundarne och torka dem i halm, Så lofvar jag läsa en extra psalm, När din mormor lägges i svarta lådan. Satanas! (Snafvar i bårklädet som ligger öfver likbåren.) Mäster Olof. Benedicite! Quo tibi stat? MÅRTEN. Novicius, Guds kors! Hur är det nu fatt? Ris bär du sjelf mot syndaklådan; Bra! Då slipper jag skaffa; men säg, Hvad har du beträdt för odygdens väg? Har du hållit dig väl med vår källarsven Och lånat nycklarne till underjorden, Eller höll du icke din mun igen, När du fick se de dukade borden? Kanske du varit vid äppelträt Och smugit bref till en liten vän? Säg, gosse! Nej men se hvad jag fått i mitt nät. Den haren! Om du visste hvad han är fet. Tala om, hvar är det som skon klämmer? Du vet, jag inte är den som skrämmer En stackars syndare med pina och död För det han gick litet snedt på skorna! Så länge man inte, på djefvulen klippt klorna, Så är vår verld ju ömklig och snöd! Säg ut nu! Hvad var det? NOVICIUS. Äppelträt! MÅRTEN. Jesus! Hur kan man vara så erkeförgäten Och tänka så litet på evigheten.
Bankens vinstoch förlusträkning; hvadan någon förhöjning i Bankens ansvarighet icke skulle af förändringen uppstå. Banko-Utskotlets Utlåtande, N:o 46. 5 Utskottet får, på dessa skid, och med hänvisning till Memoiialet N:o 47 med förslag till åtskilliga förändringar i sättet för beräknande af Bankens sedelstock, vördsatnligen hemställa , att Banko-reglementets 150 § måtte få utgå; samt att på lämpligt ställe i samma Reglemente måtte få införas en så lydande föreskrift: Riksgälds-kontorets kopparskiljemvnts-polletter inväxlas i Bankens kassor och aflemnas sedermera till Kongl. Myntverket emot bestämdt pris; skolandg skillnaden emellan detta och prägelvärdet påföras Bankens vinstoch förlust-räkning. I händelse af bifall härtill, torde genom Banko-utskottets försorg, Stats-utskottet böra, jemte underrättelse om Rikets Ständers beslut, för upprättande af förändiade föreskrifter i Reglementet för Riksgälds-kontoret, anmodas förständiga Fullmäktige i nämnde kontor om vidtagande af de åtgärder, som af beslutet kunna påkallas.
Ehrenborgh, Casp. Wilh., hade inlemnat en utveckling af sin motion, så lydande: Med den rätt, 56 §. Riksd.Ordn. mig tillägger, anhåller jag att få, i anledn. af det anslag, som StatsUtsk. föreslagit till g:de hufvudtiteln, göra den motion: ”att StatsUtsk. måt”te undersöka, hnruvida, för att lyfta Sveriges jordbruk och ”näringar från den låga ståndpunkt, hvarpå de befinna sig ”i jemnförelse med andra länders, det icke skulle vara lämpligare och hastigare ledande till målet att använda mer ”eller mindre del af dessa näringars anslag till ränta och ”amortissement för ett af Riksg.cont. upplånadt capital, att ”hållas K. M. tillhanda, i den mån näringarna deraf blifva i ”behof, än att, såsom nu, till förlag använda sjelfva det ”alltför otillräckliga capita^anslaget, och att, i händelse Stats - Den 5 Juni f. m. 107 "Utsk., efter noggrann undersökning härom , skulle finna föreslaget antagligt, StatsUtsk. ville hos R. St. föreslå det tillägg vid statsregleringen: att Riksg.cont. berättigades uppdaga lån emot räntebärande, ouppsägbara obligationer, och ”K. M. lemnades tillstånd att deraf disponera så stort belopp ; ”sorn K. M. för näringarna ansåge erforderligt och som, ef"ter uppgjord och gillad plan till ränta och amortissement, ”contoret, för lånesystemets behöriga fonderande och säkra "amorterande, finge af årliga anslagen innehålla.” Då denna min motion kommer att remitteras till ett Utsk., sammansatt af så upplysta män som StatsUtsk., vore det visst öfverflödigt att utveckla anledningarna dertill; men då ämnet för mången inom detta hus icke blott torde vara främmande, utan för dem, som närmare dermed gjort sig bekanta, ändå vid första påseendet motbjudande, anser jag det åligga mig att, i den mån jag förmår, utveckla den nytta, som jag föreställer mig skall uppkomma af dess antagande.
Men för alt ett sådant önskvärdt bruk må kunna blifva allmänt, så måste ock skyndsamma anstalter vidtagas till reformerande af den föråldrade notarial-institutionen, hvartill hörer omarbetande af de sekelsgamla stadgarne rörande notariatet och att i städerne utses personer med skicklighet och nödiga kunskaper till förrättande af notarii-pnblici ijenslerne. Vi öfvergå nu till kredillagstiftningens sista moment, konkursrätten, som är utsökningsprocessens yttersta slutpunkt och hvars brister i ganska många fall sammanhänga med domslols-organisationen. Främst ibland de anmärkningar, som mot konkurs-lagstiftningen kunna göras, är den, alt lagen icke vet af mer än ett slags konkurser, att den icke åtskiljer emellan personer idkande handel och rörelse, och dem, som icke kunna hänföras till denna kalhegori **). Det vittnar derom, att vi icke kommit till någon klar insigt om näringarnes behof och alt begreppet oin handelsrätt till skilnad från civilrätt ännu icke vunnit någon bestämdhet. Huru ytterst olika äro dock icke köpmannens och icke-köpmannens (civila personers) vilkor och förhållande till samhället? Ju mera den förre kan vidga sin kredit på säkert och ordningsamt sätt, desto gagneligare är han för det allmänna, ju mera den sednare, icke-köpmannen, rörer sig utan begagnande af krediten, desto mera betryggad är han i sin gagneliga verksamhet. Vådorna af den förres vanvård och missbruk af krediten äro för det allmänna stora och djupt ingripande, afdon sednares sällan af någon betydenhet. *) Se Code de Commerce expliquée par ses motifs par M:r Bravard. Frankfurt am Mayn 1842. **) Hvilka personer, som lagen hänför tilt handlande oell lydande under handelsrätten, Commerfants, Handelsleute, Traders m. 11., är uti utländske handelslagar, angifvet och deras definitioner åbe<, ropas till redande af begreppet vid de ofta förekommande uttrycken: handlande, köpmän, närings och rörelse-idkarc m. 11. 38 Kongl. Majt:s Nåd. Skrifvelse, N:o 10.
Denna plan erfordrade likväl den betydliga summan af 760,000 R:dr b:ko i anslag af Stats-medel, och afsåg bland annat ett samband eraellen sjön Fryken och Klar-elfven genom en kanal; men denna kostsamma och vidtomfattande plan har sedermera helt och hållet fallit ur såväl provinsens innevånares tanka, som äfven blifvit af auktoritelerne öfvergifven; och genom den med låne-bidrag utur Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt direkta anslag understödda, och numera lifligt trafikerade s. k. Fryksdale-jernvägeu, hvarom de i stället förenade sig, har behofvet af en förbindelse mellan de nyssnämnde vatten-systemerna i delta fall blifvit, så godt sig göra låter, afhjelpt. Att nu förlägga en kanal bredvid jernvägen, lärer väl icke någon tänka på, enär, i anseende till de åtnjutne understöden, bolaget som äger jernvägen måste förbinda sig, att uptaga sina afgifter, endast efter en af K. M. pröfvad och godkänd Taxa, hvars belopp efter vissa år, och i mån af vunnen förkofran i bolagets ställning kommer, att till den trafikerande allmänhetens gagn nedsättas. Helt annat är förhållandet med den vid Dejeforss och Forshaga anlagda jernväg, som tillhör enskild man, och derå afgifterne ej äro underkastade K. M:s granskning och offentliga myndigheters inseende. Då emedlertid, på sätt nyss är anfördt den plan, som af Stor-Amirals-Embetets 3:dje Afdeln., i afseende å en vidsträcktare kanal-sträckning inom Wermland, upgjordes, nu är bruten och icke mer kan tillämpas, så bör väl det afbrott, som i det redan fastställda, mindre vidsträckta arbetet skedde till förmån för det tillämnade, men aldrig lill verkställighet företagna större, icke numera åberopas till motverkande af förstnämnda företags fullföljande.