Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man skulle kunna anföra många andra skäl, hvarföre ur allmän statsrättslig synpunkt saken icke kan betraktas såsom en blott Riddarhusordningsfråga. — Jag tror mig således hafva bevisat, alt både genom sitt sammanhang med R. o. Ad:s privilegier, och enligt allmänna statsrättens synpunkt, motionen rörer en allmän riksdagsfråga, en fråga hvaröfver det tillhör alla RiksStm att besluta, och icke R. o. Ad. ensamt. En annan fråga kan blifva, huruvida denna motion, äfven om den anses vara en privilegiifråga, skall först gå till Ridd.Utsk. och af Ridd.Utsk. öfverlemnas lill Const.Utsk., eller mäste directc lill det sednare ingifvas. Denna fråga tilltror jag mig icke att afgöra. Visserligen kan det synas af den sista § i Reg.F., som sådane frågor, hvilka röra RiksSt-.ns privilegier blott kunde ingifvas till Const.Utsk.; men den motsatta åsigten kan, hvad Adeln angår, hemta stöd af Ridd.Ordms sista §. Alt fälla ett afgörande mellan de båda åsigterna, torde vara svårt, och öfverlemnar jag det helt och hållet till Ilr Gr. o. Landtnäs eget omdöme. Jag skulle emellertid anse, alt Ridd.Utsk., om detsamma först får frågan till sig remitterad, bör ingå i undersökning och afgifva betänk. huruvida frågan är privilegiifråga eller icke, oell fullständigt deducera den ena eller andra åsigten, att man derigenom kan få en ledning vid frågans afgörande. Om således frågan skall gå lill Ridd.Utsk., så anser jag dess första göromål böra blifva alt se på frågans form eller laglighet, och jag hemställer, om ej alla discussioner om saken må uppskjutas, intilldess denna preliminärfråga blir afgjord, emedan innan dess allt hvad här skulle talas om sjelfva saken, vore af ganska ringa nytta. Frih. Cederström, Jacob: Den siste värde talaren har återkallat i R. o. Ad:s minne åtskilligt hvad fordom varit stadgadt för R. o. Ad., dels genom K. bref och dels genom privilegier.
För det närvar, utgöra skogarne en icke obetydlig del af landets rikedom, och såsom bevis derpå tillåter jag mig nämna, alt sistl. års export af skogsvaror, som likväl öfversteg med nära 50 proc. de föreg:de qvinqvenniernas utskeppning, uppgick om jag rätt minnes lill öfver 750,000 tolfter af plank och bräder, utom alla andra skogsprodukter. Talaren har vidare yttrat, att man på upplysningens väg skulle säkrast vinna målet, eller en ändamälsenligare skogshushållning, äfvensom han till stöd för sina åsigter åberopat den omständigheten, att skogsinstitut blifvit i sednare tider inrättade och uppgifvit den fördelaktiga verkan af samma inslituter. Jag erkänner visserligen alt på åtskilliga egendomar har verkan af dessa institut varit ganska förmånlig, men hvartill tjenar upplysning om bästa och rationelasle sättet alt värda skogarne, om, medan denna sprides, skogarne blifva förstörde. Upplysningen bestrider i alla fall ej den kända saken att om skogar uthuggas och förvandlas lill kapital, ger delta kapital större ränta än den inkomst, som årligen kunnat af skogarne påräknas. Talaren har gjort en jemförelse emellan landthushållning i allmänhet och skogshushållning, och påstått det vara lika orimligt att föreskrifva huru med skogarna skall hushållas, som att föreskrifva huru mycket af jorden årligen skallsås; men häremot får jag anmärka, att om man misshushällar med en åker, så kan skadan häraf hjelpas under loppet af några få år, hvaremot skadan å skogen genom misshushållning icke botas under mindre än 80 å 100 år. Då det för landet är afhög 14* - 212 Den 15 December f. m. sta vigt att väl vårda sina skogstillgångar, som äro vigtiga för den allmänna hushållningen, vigtiga för vår jernhandtering, och vigtiga för vår export, kan jag icke annat än tillstyrka bifall åt Hr af Ströms motion. Frih. von Stedingk, Styrbjörn:
Skälet dertill är, att det ej är förmenadt något län i Sverige att för väglagningen bestämma nägon annan tid än midsommartiden, som endast är antagen såsom en allmän norm, men af länsstyrelserna i samråd med församlingarnes deputerade kan förändras. Tiden kan lill och med blifva olika för olika delar af länet. Jag har egendom både i Södermanlands och Stockholms län, och i sistnämnda län är åtminstone i Södertörn föreskriften om vägarnes grusande omkring midsommartiden bibehållen. I Södermanlands län, åter är stadgadt, att grosningen bör verkställas om hösten. När sålunda ingenting hindrar, att det län eller del af ett län, som önskar cn annan tid, krm vinna en sådan önskan genom att vända sig lill läns-slyrelsen, och jemväl denna styrelse genom framställning Iros länets innevånare kan bereda den ändring, sorn kail finnas nödig; så inser jag intet skäl, hvarföre en ny författning i ämnet skulle behöfva utfärdas, eller hvarföre riksdagen, hvarvid vigtigare frågor böra behandlas, skulle behöfva upptagas med uppgörande af cn författning, som icke är nödvändig och knappast kan anses nyttig. Hr Ribbing, Arvid: Då jag har äran vara ledamot af del Utsk., sorn troligen kommer att behandla detta ärende, skall jag ej vara vidlyftig i mitt anförande. Jag kan icke underlåta, alt så lill vida instämma med motionären, som jag intygar, att vägarna nu ofta midsommartiden äro ganska dåliga, derföre alt de grusas sedan de redan hunnit hårdna, ©tvifvelaktigt vore den tjenligasté tiden dertill om våren, medan vägarna ännu aro losa; men förmodligen har motionären insett, att för jordbrukaren vid denna tid alltför manga hinder af andra göromål mola, för alt medhinna väglaguingen. Tidens utsättande till hösten synes mig således i detta afseende väl valdt; men jag skulle önska det Lillög" i motionärens förslag, att de väghållare, som icke hinna verkställa väglaguingen om hösten, må om vintern få framköra gruset, för att, sedan snön bortsmält, fullborda sin väglagning, derefter först de allmänna vägsynerua skulle tiga rum. ■ 4 11. 33 a58 "Den (8 Mais f. m. Hr Bergenstråle, Claes Gabriel:
» Ja, » se är af det tillåta, aldrig 2 ä 3 första lefnadsmånaderna, För må modren att skaffa barnet en lämplig amma o c h minskas, i den Är eller sjukdom o f ö r m ö - själf gifva di, bör hon, så vidt hensålunda tillredd hvilken, ansvar. mjölktillgång uppfödning. föda, få de senare nöja sig m e d en med konst näring, att sitt mödor plikt, påtager sig ett stort o c h stundnes ekonomiska förhållanden äro både och i f ö r digifningens sig denna moderskapets första o c h olycksbringande tveka att nyfödd. v. s. modersmjölken, o c h den moder, som af fruktan gen det är att bereda det den mest naturföda tåg. glömt närH v a d ofvan blifvit yttradt visar till fullo, o c h j a g lät h e n n e arNär Utrymmet tillåter mig icke att här barnet, men det anförda må vara nog. förvillas af de undantagsfall, som här artificiela f ö r öfrigt det späda den bästa gåfva, som kan skänkas Min yngsta skolkamrat, beta ute tillsammans lämnar liksom öfverallt annars kunna f ö r e k o m m a, ser hade landställe skulle det skydd m o t sjukdomar, utan att ter u t till v å r t exempel på dot— stort, större städer årligen bortrycker massor af späda men surrogat afskyr en många således kan se saken mera i flaskbarnen särskildt kroppsarbetet, ett jag och att rachitis. och ögat, som är i tillfälle kvarstå som f ö l j - gymnastik M a n p å s t å r, att för v i alla b l i f v a vana underben, plattfötter, förträngda bäcken barn arbetare. surrogater. blod blifva minst lika ganska der af en i späda barnaåren genomgången följa krafter sundt flaskbarn krökta se o c h friska till allvarligare rätta ansedda som ett m. m. kunna för all framtid kunna mänskligheten De byggnaden, såsom missbildning af bröstkorgen, det upp f ö r framtiden. ondt, o c h många sjukdomar i benbarnen; hjälpa att vidare utvecklingmed lif. För barnets allvarsamt och g r a d äro det.
Detta utlåtande blef af Rikets Ständer godkändt, och Utskottet föranlåtes jemväl nu instämma deri, hufvudsakligen med afseende å de praktiska svårigheterna vid genomförandet af ett förslag, sådant som ifrågavarande. Med föranledande af Rikets Ständers vid nästlidna riksdag i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit gjorda framställning om vidtagande af sådan förändring i läseordningen för elementarläroverken, som till förekommande af öfveransträngning hos lärjungarne funnes af behofvet påkallad, har Kongl. Majit genom Kungörelse den 12 Maj 1865 i så måtto ändrat, bland annat, 7 § i 1859 års Stadga för dessa läroverk, att ibland läroämnena i första klassen numera upptages äfven tyska språket, hvarmed förut gjordes början först i den andra. Det torde för en hvar vara klart, att den undervisning, som efter en sådan anordning numera meddelas i de hegge lägsta klasserna af elementarläroverken, eller till och med blott i den första, och på hvilken, med afseende å dess egenskap att vara grundläggande för de högre klasserna, Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 56. 5 miste läggas stor vigt, icke kan öfverlemnas åt folkskolelärarne. Och att detsamma gäller, äfven om tyska språket åter uppflyttades till nuvarande 2:dra klass, derom öfvertygas man vid granskning af inspektörernes öfver folkskolorna afgifna berättelser, uti hvilka den brist på insigt i methodik och pedagogik, som i allmänhet utmärker dessa skolors lärare, framhålles såsom i väsendtlig mån orsak till de mindre tillfredsställande resultater dessa undervisnings-anstalter hittills framvisa. — Undersöker man åter, om behof redan är förhanden att utbilda folkskoleväsendet derhän, att af lärarne vid dessa skolor måste fordras den hildning och erfarenhet, som undervisningen vid elementarläroverkens lägsta klasser tager i anspråk — något som icke skulle kunna ernås utan högst betydliga uppoffringar — så måste man utan tvekan besvara ett sådant spörsmål nekande.
Memorial, med förslag till stadgande uti Riksgälds-Contorets Reglemente, i afseende pä Stats-Verhets skuld till Banken. (Rglds Afd.) Sedan Statsoch Banco-Utskotten, uti memorial, N:o 136, tillstyrkt den under innevarande Riksdag ånyo ifrågaställda omskrifning af Riksgälds-Contorets obligationer för Stats-Verkets ännu återstående skuld, i anledning af Rikets Ständers Banks försträckningar under 1808 och 1809 års krig, har, med afseende å Riksdagens snart förestående slut, Stats-Utskottet trott sig, utan afvaktan af Rikets Ständers beslut rörande denna omskrifning, böra uppgöra och underställa Rikets Ständer förslag till den, enligt hvad Utskottet först anmält, förbigångna § i Riksgälds-Contoret nya Reglemente, som bör handla om Contorels för besagde skuld utgifna obligationer. Under förutsättning, att ofvannämnde memorial varder af Rikets Ständer bifallet, får Utskottet alltså, till införande i Usta afdelningen af Reglementet för Riksgälds-Contoret, föreslå följande, med samma memorial och dervid fogade obligations-formulär öfverensstämmande 4 Stats-VtshoUeU Memorial, N:o 326. § 5. (Motsvarar 4 § i 1841 års Reglemente.) A Svenska Stals-Verkets skuld till Rikets Ständers Bank för meddelade försträckningar till 1808 och 1809 års krigskostnader, hvilken skuld, då Riksgälds-Contorets första obligationer derför år 1830 utfärdades, utgjorde 4,400,000 R
Skulle i det ena eller andra fallet åboerne å de Halländska kyrkohemmanen förmå att ådagalägga lagliga och grundade anspråk på ett annat rättsförhållande, än det, hvaruti de för 422 Den 1 Mars f. ra. närvar, sig befinna, så finnas domstolar och lagar i Sverige att tillita. För min del önskar jag dem visserligen lika rättvisa med1 alla andra. Men att företaga en allmän undersökning, som möjligen skulle kunna leda till den påföljd, att kyrkan ålades bevisa äganderätten till hvad den i så många århundraden innehaft, det anser jag vara ganska vådligt. Jag tror, att om vi också icke sakna ett färskt exempel derpå, huruledes det anses beqvämligt att skära breda remmar ur annans rygg, så bör likväl R. o. Ad., icke ens för reciprocitetens skull, söka följa ett sådant efterdöme. Hr Rosenblad, Bernh.: Den första fråga, som här framställer sig till besvarande, är den, huruvida kyrkans äganderätt till ifrågavar. hemman kan anses vara fullkomligen befästad. Enligt min öfvertygelse är detta satt utom allt tvifvel genom företeendet af de handlingar, som finnas bifogade D:r Stenhammars reservation. En värd talare har ifrågasatt riktigheten af de företedda handlingarne. Jag ber alt dervid få erinra, att desamma äro ordentligen vidimerade, att de varit i StatsUtsk. tillgängliga, och att de lemnats utan anmärknrr utaf den ledamot dersammastädes, hvilken framträdt såsom en speciell försvarare af åboernes förmenta rättigheter. Vidare har af en talare här, under framställande af ganska besynnerliga satser, åtskilliga anmärkmr blifvit gjorda emot dessa handlingars bevisniugskraft för kyrkans äganderätt. Han har dervid framställt suppositioner af den art, att det verkligen på det högsta förvånat mig att af en tjensteman och, om jag ej irrar mig, en adjungerad ledamot af Kammarcoll. få höra något sådant. De ofta åberopade handlingarne hafva visat, att, då Halland år 164» aftråddes lill Sverige, voro 212 hela hemman (de s. k. kyrkohemmanen i Halland) kyrkan tillhörige.
Oberliiis lif och verksamhet saiiit fröken biina Sandström inledt diskiissioii öfver flick. skolans iiiiwib,ziide stallning. Vid ett sainkvarn hösten 1892 besöktes föreningen af ett par kvinliga stiideiiter friin Kristiania, ocli till jubelfesten 1893 hade maii nöjet att sUsoni fö~eningeiis gaster halsa. kvinliga kamrater från StockIiolms liögskola, I m i d ocili Helsingfors. Xed de finska kainraterna står föreningen d&amp; ocli d&amp; i skriftlig förbindelse. Röster hade en ghng höjt sig mot föreiiiiigens bildande p5 grund af frtiktaii, a t t ett dylikt steg skulle tydas såsoiii försiik a t t liksoiii grunda egen nationsförening och diirigeiiotn skilja sig från den öfriga delen af stiidentkiiren. S %goii dylik innebörd har mun dock aldrig inom föreningen velat inlagga i dess syften. Sh vidt det a r oss bekant, har Upsala kvinliga studentförening icke rykte för a t t vara annat., an den verkligen fir: ctii förening af helt ocli ldllet privat natur till befrainjande af ett godt kaniratlif iiioin den krinliga delen af studentkaren. Den goda s; iniiiiaiiliillninge~i bland de Irrinliga stildeuterna har för ÖFrigt snarare gynnat iiii Iiindrat dessas deltagande i ainnesföi.eningar, * sasoin fysiska sällskapet, Iiistoiiska föreningen m. fl., d l r itskilliga flickor iifve~i 1ia1Iit fiircdrag och deltagit i diskiissioiierua. D e vid Upsala uiiiveraitet vistaitde kvinliga stiideiiterna äro innevarande term ' iii till antalet 20, af Iivilka 10 tillhöra Stockholms nation. Bland dessa 20 a r eii fil.
Derförutan skulle Armeen inom några år förvandlas till mäst Recruter, jemförelsevis med andra länders trupper. Hvad Passevolancens öfverflyttning pä Bevillning angår, så, ehuru stor glädje det vore för mig att få rösta för jordbrukarens fördel, och ehuru jag äfven är enskildt deraf intresserad, anser jag mig böra tala emot detta förslag; fy då man eftersinnar, att Indelningsverket ej kan rubbas utan Konungs och Ständers samfäldta beslut, och att Indeldta Armeen ej uppfyller sitt ändamål, om den ej är öfvad i vapen, så bör väl ej denna öfning ensamt bero af Ständernas afgörande, hvilket klefve fallet om den vore uppförd på Ii év ilin ingen. Blifva ej Passevolance-afgifterne tillräcklige, för att i mohn af timanda händelser och tidens fordringar öfva större antal trupper på en gång, får man väl anlita, såsom fyllnad dertill, andre tillgångar. Dessutom vöre denna öfverflyttning på Bevillningen obillig för dem, som varit af ålder befriade från bidrag, tillhörande en dass medborgare, hvilka ägt motsvarande fördelar derföre sig förunnade, och de individer, som tillhöra Båtsmanshåilet, skulle derigenom äfven bli alltför mycket lidande. Jag tillstår, att jag ej annat kan än finna Utskotten hafva i denna dd så upp - Den 26 O e t b b e r f. 111. 109 lysande afhandlat ämnet, att jas: ej anser mig äga något att derutinnan tillägga. Mig synes dessutom liela Passevolancefrågan hafva blifvit fullständigt utredd, så att intet i upplysningsväg står att ytterligare vinna. Jag skulle således vördsamt våga yrka proposition till bifall å Utlåtandet.
Tull måtte läggas så väl på Utländsk ull, som på Utländska kläden, särde’es af de gröfre sotter, hvilka genom de föreslagna prasmierna böra kunna bringas derhän, att de hålla pris med de utländska af samma godhet och beskaffenhet; och få Riksens Ständer denna underdåniga önskan härmedelst Eders Kongl. Maj.ts Nådiga pröfning underställa. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad, trohet och nit Siormägtigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majtts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter På Ridderst. och Adelns På Prest-Ståndets vägnar vägnar J. A. Lindblom n, v. Talman. På Ronde-Ståndets vägnar Lars Olsson , 0. v. Talman. Upp. Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk. ;På Rorgare-Ståndets Vägnar H. Schwan, h. t. Talman. Den 2 7 Ju/i. a 53 Uppläst hos samtelig» Riks-Ståcden den 27 Juli. Stormägtigste Allernådigste Konung ! Genom Nådig Proposition af den 15 sistlidne Mars, har Eders Kongl, Majtt erinrat Riksens Ständer om nödvändigheten af medels anslående till underhåll och vård af med veneriska sjukdomar behäftade personer vid Läns Kazaretterna och särskildta Curhus-Inrättningar. Inom särskildta Riks-Stånd hafva i afseende härpå äfven åtskilliga motioner blifvit gjorda. Riksens Ständer gå nu att till Eders Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna de beslut de derom fattat. Efter anställd undersökning hafva Riksens Ständer nogsamt funnit, att Läns-Lazaretten i det skick de nu äro, jemte de särskildta Curhus som i några orter finnas inrättade, icke äro tillräcklige för emottagande till vård och skötsel af alla dem , som sådant behöfva; i följe hvaraf Riksens Ständer ansett nödigt, icke allenast att nuvarande Lazarettet i de folkrikare
Förste Landtmätarebostället, 2/3 mantal N:o 3 Kärreberg Sven Andersgård i Alfshögs Socken af nämnde Härad, i stället för nuv:de Länsmansbostället 3/s mantal N:o 1 Thorsjö Henrik i Gunnarps Socken; oell 3:o ang:de utbyte af Skogvaktarebostället Nytorp mot Kronofjerdingsmansbostället Lilla Tjärbruket i Vester Rekarne Härad och Södermanlands Län. Föredrogos oell bordlädes de denne dag ankomne nåd. Skrifvelserne nemi.: l:o med öfverlemnande af upgjordt. förslag till BevillningsStadga och dermed sammanhang egande författningar; 2:o i fråga om förändrade grunder för Mjöloch Sågqvarnars beskattning; saint 3:o med det af särskilde Komiternde afgifne underd. Utlåt, och förslag angide Skjutsningsbésvärets ordnande. Anmäldes och bordlädes LagUtskits nedannämnde Betänk., nemligen: N:o 12, i anledn af väckt motion om förändring i lagens stadgande ang:de danaarf; N:o 13, i anledn. af väckt motion om utfärdande af en författning, hvarigenom förklaras, att kronojord, sohl blifvit till skatte löst, må i dens hand, som gjort skatteköpet, anses såsom aflinge; N:o 15, i anledn. af väckt motion om giftomannarättens uphörande; samt Nio 16, i anledn. af väckt motion om förändring eller upliäfvande af 2 Kap. 5 g GiftermålsBalken. K. o, Ad. åtskiljdes kl. 3/t 1 e. m. lii fidem, (). Brakel. Ilen 21 Januari. Lönlagen den 21 Januari 1860. Plenum kl. IO f. m. Justerades 9 Prot.Utdrag för den 18 dennes samt PleniProt. för den 10 sistl. Dee, e. m. Öpuades
För Fullmägtiges eller Revisorers öfverläggningar gälle för öfrigt de Instructioner, sorn af Riksförsamlingen stadgade äro. §. 132. Ledamöterne af de Utskott, hvilkas befattning och talrik-Jfr.R.O.§. 28- het i 65 och 66 SSbestämmas, äfvensom af de Utskott eller Utskotts-förstärkningar, som Riksförsamlingen, i enlighet med den i y3 Somtalade arbets-ordning, kan dessutom förordna, tillsättas af en Val-nämnd, till hvilken Riksförsamlingen inom sig utser Tjugufem valmän. Till ledamot i Utskott, äfvensom i Val-nämnd af en eller annan art, kan hvarje Riksdagsman väljas, hvilken ej i 6j Sundantagen är, utan afseende d rpå, om han är ledamot i Stora Nämnden eller Pröfnings-Nämnden. Bih. lill R. St. Jfr. R. O.J. 69. Till Fa 11 m äg t iges och till Revisorers befattningar , äfvensom till Val-nämnd af en eller annan art, kan Riksförsamlingen , efter serskildt fattadt beslut, utse en eller flera Suppleanter, hvilka i stadgad ordning ingå skola, när Fullmägtig, Revisor eller Valman frånträdt sitt uppdrag. Ingen annan kan vara Suppleant, än den, som till hufvudman valbar är. Suppleanter kunna utses antingen serskildt, på lika sätt, som hufvudmännen, eller på en gång med dessa; men i senare fallet sker valet alllid päy sammanlagda antalet af Hufvudmän och Suppleanter, hvarvid det högre röstetalet bestämmer, hvilka, som Hufvudmän är o, äfvensom ordningen för Suppleanters ingående. Skulle bland Fullrnägtige eller Revisorer så många ledigheter uppstå, att det utsedda antalet af Suppleanter befinnes otillräckligt , välje då Justitice-Ombudsmannen och ledamöterne i Tryckfriliets-Comiteen den eller dem, som ytterligare erfordras. §. 134.
Behof af ett närmare förtydligande, på sätt motionären föreslagit, anser jag således, lika med honom, icke kunna bestridas, och sådant dcstoheldre, som genom den förvillelse, hvaruti Taxerings-kommittéerna inledas genom den orediga uppställningen och redaktionen utaf föreskrifterna i 73 och 74 §§ vid tillämpningen af desamma till manufaktur-verk, just det förhållande kan inträffa, som Utskottet sjelft och med rätta anser högst obilligt, eller att en stångjernsoch manufakturverks-egares behållna vinst af sammanlagda tillverkningen skulle möjligen „komma att upptagas till |:delar af tillverkniugs~beloppet.“ Uti förra delen af denna reservation, hafva dir grefve af Ugglas och friherre ron Knorring instämt. ll:o af hr Maechel: *På grund af min i ämnet väckta motion, reserverar jag mig emot beslutet om bibehållande af det vid sednaste riksdag, förmodligen till följe af utomordentliga orsaker, i Bevillnings-förordningens 34 § lista mom. tillkomna stadgandet, att enskilda banker skola, utöfver den för aktiebolag, associationer, hypoteksoch andra inrättningar bestämda bevillning med 5 procent af den årliga behållningen, dessutom erlägga 15 procent af samma behållning. i Eevillnings-Utskottets Betänkande, 1V:o 4. 31
Of ocp bronan beti pärigenom uppEouina förluft, ocp bote befutom tjugufem procent af ben unbanfnidabe fiämpePmfgiften, bocE ej imber femtio DiiEöbaler. $an ej ffitjad, pmilEen bertill mådanbe marit, bele bå anfmaret. 6:o SBoEpanblare eller annan enffilb utbelare af tibning, brocppr eller perion biff ffrift, forn, enligt io §, borbt mara ftäntplab, men liEmäl blifmit utibanbra* gen benna beffattning, mare förfallen, pmarje gång pan om en fåbait förbrptelfc öfmerbemifed, till böter, fmaranbe emot tjugufem procent af ben unbanfnidabe ftämpebmfgiften, bocE ej imber 43 dt:br 16 ff. Söarber i|5oftförmaltare för Utom befa böter, åligger bet tillita förbrptaren, eder, om be äro flere, beni gemenfamt, att en för ada ocp ada för en, erfätta Of ocp bronan bet unbanfnidabe afgifté Om förbeltting af böter od) om åflagarcs rätt tid befamma. ®en, forn åtalar unberflef mot eder öfmerträbelfe af benna författning, er Éterfoben af benna afgift, äfmenfont af bötertte, tittfatter Of ocf Grottan. § 16. Slttffaffttiitg orf> förfäubtting af fåmplabt pappet. l:o 5Mrt ocf Olifctd ®tatd Sfmenfont Otottegter, (£onjtfo pmilfa, feban be i nämttbe kontor blifmit an