Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» bruket », detta outransakafbetalningsaffär ' och snoka reda på annat liga, allsmäktiga något, hvarunder äfven de i s. k. klädstånd och själf snygga upp det halsstyfvaste slafviskt böja sina nackar. När den ensamma, fattiga kvinnan vill med litet emaljfärg. Det skulle nog gå så bra. Hon var en sådan liten optimist, trots att försöka skaffa sig ett eget litet hem, kunde lifvet varit en riktig smulgråt emot henne. man j u tycka, att hennes bekanta borde En måndags morgon, just vid detta vikfinna sig lika manade att draga ett strå till tiga skede i fröken Idas lif, trädde Lisen hennes lilla bo som till dens, hvilken genom äktenskapet blir rikligen försörjd. Men in i affären, mystisk och glittande glad. » Gissa, hvad jag gjorde i går! » ropade hvem tänker väl därpå! hon och s p r a D g fram till Ida, som befann En trasig gardinbit, som den öfverlycksig ensam inne. liga bruden förärat henne, samt en gammal Ida gissade på allt möjligt roligt och pall, erhållen som lån af en äldre, välmå- trefligt och angenämt, men utan att nitta ende fru, det var allt, hvarmed hon begåfdet rätta, då Lisen lät sin vänstra hand vats till sin bosättning! Samma fru hade med en glänsande n y förlofningsring dansa skänkt Lisen den härligaste hvilstol, hon, för kamratens ögon. » A h, jag är så glad, som redan förut hade så många soffor och så glad, » jublade hon och slog armarna stolar att hvila i! om henne samt berättade hvem föremålet Men så rätade Ida upp sig och det kom var. » Det har riktigt bränt mig att inte en glimt af mod och tillförsikt i hennes få säga något, men jag tyckte det skulle förståndiga ögon. Med ihärdighet och förbli så förtjusande roligt att få öfverraska sakelse skulle hon genom eget arbete ensam 335 samla hvarje strå till sin lilla stack, och när den ändtligen stod färdig, skulle hon känna större tillfredsställelse öfver att ha skapat den själf och kanske erfara lika mycken glädje däröfver som fru Lisen öfver sitt rika, präktiga hem.
Ja och N«j samt votering. Hans Exellence Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Jag hemställer, om icke, till undvikande af votering, Ridderskapet oell Adeln behagade tillåta, att discussioncn i förevarande ämne äfven må, på sätt Herr von Hartmansdorff begärt, särskildt tryckas. Herr von Heyne: För min del tycker jag det vara fullkomlig latitud lemliad, att få bestämda lagar för deni sorn ej vilja vidtaga Fattig-försörjningis anstalter, då man går med en underdånig anhållan derom till Kongl. Maj:t. Jag ville gerna tillstyrka att Konungens Befallningshafvande skulle äga rätt ålägga den församling att försörja och vårda sine fattige, sorn sådant undandroge sig, och jag förnyar min anhållan om afslag å Betänkandet, eller örn votering. Herr von Hartmansdorff: Som Herr Ribbings reservation'*åtföljer, TJlskottens-Belänkande, anhåller jag, att den må läggas till grund för ja propositionen. Herr Grefven och Landt-Marsltalk-en frågade, om Ridderskapet ochA* Den 17 November e. rn, deln önskade, att Kerr Ribbing» reservation, sorn afven inneliöll föreskrifter angående MantnlsSkrifningars verkställande skulle hel och hållen i Ja propositionen intagas. Herr Hjerta: Jag hemställer om icke en person, som varit på sjö resa uti 6 år, och om hvilken under den tiden rycktet medfört den origtiga underrättelse, att han vore med döden åtgången, alldeles vore utur stånd att, efter Herr Eibbings förslag, åter blifva medlem af någon Svensk Församling och om man ej då kan säga af denna anledning, att han vore så godt som Landsförvist. Grefve von Schverin. Jag är för min del öfvertygad, att de författningar, som redan finnas äro tillräckelige för ändamålet, om de efterlefvas, samt att i motsatt fall en erinran till de autoriteter torde göra tillfyllest, som dem åligger att tillhålla församlingarne, att underhålla sina fattige. Men här finnas andra brister som borde afhjelpas.
Slutligen får jag blott tillägga, att jag önskar, det vi måtte så snart som möjligt afgöra saken, emedan en återremiss tjenar till intet, då trenne Stånd redan fattat deras beslut i ämnet. Herr Rosenqvist: Af en värd Ledamot Herr Grefve von Schwerin hafva visserligen förklaringar blifvit afgifne öfver Friherre Anckarswärds och mine anmärkningar vid StatsUtskottets Memorial, men om de erhållne upplysningarne varit så tillfredsställande, som man haft skäl förvänta af Den 19 Jun i i f. m. Utskottets Ordförande, och om deras framställningssätt mera tillhör etourderiet, ändelicatessen, det öfverlemnar jag åt Opinionen att hedömma. Yi hafva hört omtalas de särskilta omkostnaderne vid de Kongl. Furstarnes Döpelse; men icke fått nöjaktigt besked på öfverskottsmedlens behöriga eller obehöriga användande. Mig förefaller den erliållne förklaringen, som då en viss decorerad ande förklarar gamla skrifter. Med verkelig förundran har jag hört, huru en annan Ledamot af detta Stånd tillåtit sig, att liksom vilja reprochera de Talare, som gjort anmärkningar öfver detta så högst anmärkningsvärda Memorial. Jag beklagar, om den tiden skall vara för handen, då den ena Representanten får uppbära förebråelser af den andra, för det redo foixlras, huru Statens medel användas, synnerligast då påtagligen synes, att dermed vårdslösas. Jag förnyar min begäran om återremiss af förevarande Memorial. Grefve von Schwerin: Den Ledamot, som började anmärkningarne emot ifrågavarande Memoria], fästade sig hufvudsakligen dervid, att sådane poster blifvit anmäldte 260 Den ig Junii f. m. till afskrifning, som härledt sig frän år 1821 till 1826, och har trott Revisorernes åtgärd eller försummelse deraf icke hindra StatsUtskottet, att i sin helhet granska alla till dem öfverlemnade Räkenskaper, och deröfver afgifva utlåtande.
ex. ~Kamrerns iiuk: io, gor sig en diskret humor gallande, och de glimtar man s k p t a r af dema sida i forf. natur Ihter en onska att f i se mer af samma sort. Att narmare redogora for hvar och en sarskildt af skisserna, af hvilka det stora flertalet kunna betraktas endast sorn utkast eller fragment, vore ett otacksamt v8rf. T ' i afstB sBledes d5i.rifrtin under forutsattningen att forfattarinnam namn skall vara en tillraclrlig rekommendation for att locka liisaren att sjiilf taga del a€ dessa talangfullt skrifna och af en varm kiinsla uppburna smB. noveller. B. B. Religionsundervisning A t v&amp;ra barn af S. Hor till det slags bocker, sorn af sina vedersakare allt for ofta plaga tigas ihjal, en taktik, sorn halst anvandes mot modiga och anda till naivitet entusiastiska miinni~kor, sldana som forf. till denna larobok. Den blir nu ledsamt nog desto lattare att ignorera, sorn forf. af langtan efter en fnllt)) modern&gt;) kristendomsundervisning kastat sig in pti ett experiment som detta utan de erforderliga vare sig teologiska eller pedagogiska kvalifikationerna. S&amp; har Gamla Testamentet, afven sedt ur synpunkten af den riktning forf. tillhor, blifvit allt for styfmoderligt behandladt, siirskildt i frtga om profetismen, hvars egentliga innebord synes vara den moderna bibelkritikens stora upptackt. I skildringen af Jesu lif dgremot har forf. mera foljdriktigt genomfort sina egna grundsatser, om ocksh den kronologiska ordningen eller rattare sagdt oordningen nagon g h g mgste vacka forundran. Bast lyckadt iir utan tvifrel det i vanliga l&amp;obocker allt for knapphandigt gjorda sammandraget af Apostlagarningarna. I skildringen af Pauli lif med dess val valda utdrag ur hans skrifter hojer sig stilen till viirme och poesi.
' ' S» Högloflige Ridderssapet ock Adeln atskilldes kloc. kan Eliv! iva. In listsm krotocolli 6. 8ilvsrsto!x»s. T skagen den i. April. klenum klockan n förmiddagen. ^.Ipbröts Herrar'kiletkorernas af Första Gasten Vallista til ledamot k Lxpestitiong - Utskottet, och befanS dertll wara kallad Friherre Kolsnkans, Zcksrin^^ Cantzli-Rad och Riddare af Nordstjerne-Orsten. Likaledes Andra Clastenö Herrar LIeLIorers Val til Ledamot i Bewillnings - Utskottet efter Lapirainen kidrenstrsle' och ivar Herr Lerkman, ^mbrostus Ma-, Ofwerste - Uieuksnanr och Riddare af SwärdöOrrlsn harti! utnämnd. Hans klxcellencs Herr Grefwen och Landt-Mar skalken tilkannagaf, at Friherre Lkrsncron!, , fom warit Ledamot i Hemliga Utskottet, för en akommcn sivar sjukdom funne sig föranlaten afsäga sig detta honom af Ridderskap» och Adeln updragna förtroende och sin afsägelse hos Hänö Maf:t redan i underdånighet lakit anmäla. Uti ödmjukt Memorial af detta statk), som nu uplästeS, förmälte Friherre Istans Istjerra, fullmagtlg för Kistäsrst<olstska Ätten, at som han, i anseende til några enskilldta omständigheter, hwilka mstigen sig yppat, numera ej kunde förbinda sig, at qwarblifwa wid Riksdagen intil dest Lag - Utskottet hinner utarbeta de ämnen som blifwit til dest utlåtande remilrsrsste; sä afsade 9L l han sig nu ak wara Ledamot af berörde Urskokt, med förklarande af sin erkänsla för Höglofiige Ständelö honom wisade förtroende.
Enligt Revisorernes Berättelse af år 1827, omfattande i fråga om ManufacturDiscontoch UIIDiscontFonderne åren 1825 och 1826, i afseende på Manufactm Medlen och Allm. ArbetshusMedlen åren 1824 och 1825, samt beträffande SpinnhusMedlen året 1824 och första halfåret 1025, hafva Revisoierne vid deras veikställde granskning först fästat uppmärksamhet å den förlust ManufacturDiscontFonden gjort på 2tne utifrån införskrifne och derefter på offentlig Auction fö rsålde helicoidiske Öfverskäraremachiner, jemte underhållsoch resekostnad för en Fransk Mekanist till deras uppsättning. I afseende härpå hafva Revisorerne anmält, att berörde machiner, som varit beskrifne och till försäljning utbudne af en Fransk Mekanist vid namn Cochelet, och hvilkas införande i Riket troddes komma att bereda väsendtlig nytta för inhemska Klädesfabrikerne, blifvit, i följd af K. Brefven af d. 7 Julii 1824 samt d. 16 Februarii, d. i3 Maji och d. 29 Julii 1825, på ManufacturDiscontFondens bekostnad införskrifne, i ändamål, att sedermera på öppen auction försäljas till det pris, som för dem kunde erhållas, med rättighet för köparen att icke allenast till och anser på sådan grund icke anledning till upp - Jnfurskrifven Fabriksreclskap. 192 Stats-Utskottets machinernes uppsättande och tillärande, begagna en i sådant afseende hitkommen Mekanists biträde, utan ock att, emot borgen eller annan säkeihet, njuta anstånd under viss tid med betalningens erläggande, men med förbindelse deremot, att hålla machinerne tillgänglige för de Fabriksidkare, som åstundade taga kännedom om deras verkan och sammansättning. —. Inköpssumraan för dessa machiner utgjorde R:dr 7,750: —■ Underhållsoch resekostnad för en Mekanist, som inkom för att lemna underrättelse om deras uppsättning och användande t,216: 32.
Helt annat är dock förhållandet härutinnan i främmande länder, och om det än i kraft af lag är en Svensk i flera fall återkommande egendomlighet, att ju större egendom innehafves, ju större är ock innehafvarens rösträtt, så borde dock, i enlighet med hvad elfven i sin ilion börjafc ske, delbom från billighet och rätt befinues afvika, snarare rättas än bibehållas. Tior till Constitulions-Utskoltets Memorial, N.o 26. 37 Hvad Bonde-Ståndet och dess Riksdagsmannaval beträffar, har förenämnde egendomlighet, hvilken lika mycket tjenat alt utsträcka valratten till den mindra förmögenheten, som att förringa dess inflytelse, väl icke varit af någon egentligen menlig inverkan, enär, oberäknadt att icke der gemenligen en större skilnad i förmögenhet egt rum, berörde val varit medelbara. Men inom de bildade classerna, och hvarhelst valen äro omedelbara, gäller icke detsamma. Der eger medborgerlighelen, äfven föga bemedlad, sin högre vigt och politiska betydenhet, med giltiga anspråk alt icke undertryckas; och likasom, jemnlikt förslaget, aldrig genom embete och tjenst valrätten låter sig högre förstärka, än att en tredubbel rösträtt erhålles, så synes mig enahanda förhållande böra ega rum, i afseende på faslighet, belägen inom samma valkrets. Utan all begränsning ör deremot den större ökade rösträtt, som blifvit den större hopade förmögenheten tillerkänd, nog förnärmande för den personliga rätten, som är inskränkt till ett ringa hemmantal, och kan vid sträng jemnförelse svårligen anses annorlunda än såsom en främmande inkräktning på den sednares gebit. De mindre anmärkningarne, som kunna för öfrigt vara att göra, må icke här finna sin plats.’* 1 denna reservation har Herr Tersmeden instämt.
Med afseende å de förhållanden, som blifvit uti Statsråds-protokollet för den 8 Juli 1864 omförmälda, har E. K. Majit föreslagit, att till fyllnad i den åt kyrkoherden i Botkyrka och Salems församlingar af Stockholms län på lön anslagna vederlagsspanmål måtte anslås 9 kubikfot 1,85 kannor oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, att årligen utgå i penningar efter tioårigt inedelmarkegångspris för lånet; Och hafva Rikets Ständer medgifvit att, med jemnande af kannetalet, till fyllnad i den åt bemälde kyrkoherde på lön anslagna vederlagsspanmål, må å Riks-staten uppföras 9 kubikfot 2 kannor oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, att årligen utgå i penningar efter tioårigt medelmarkegångspris för länet. 7:o.
Godkännande af Jnstructionen och Eden för Banco-Mffottet; Dek andra följande kemister t till BewillningSLag. och Oeconomiä-Utfikotten af Konungens Nådiga proposition angående hränwins-tillrverkningen m. m.; till Slals-Ukffotkcl, Reviforernes öfwer krigs-redogörelsen berättelse, till Lag-Utronet, Riksdagsmannen /^nsters Lernöoskons memorial om strafflag för fylleri och dryckenffap, samt Riksens Ständers Institiä-Ombudsmans Embetö-Berärtelse; lill Eonstikulions-Ut>1foktet: den del af famina berättelse som angar Konungens rätt att efkergifwa ädömde böter; kill Occonomiä-Ulffoitet; Riksdags Fullmägrige fran E ilin a re Län kebr larssons och WI? 8veN8son8 memorial angående större frihet lill swedjande. Uplastes allmänna Beswärsoch Oeconomiä^ UtsifottekS Memorial af förleden gärdag i anledning gf gjorde remsstrr i afseende pä Bränwinsti lwerk N»n - 86 Den 29 April» ningens snara inställande, hwilket memorial war af Let hnswudsakeliga innehåll, alt ehuruwäl Utffvk;et för stn del anser alla steg sorn alterera, endast »jena rut göra hjelpen dyrköptare och således nöden större för den nödställde, tror dock Utskottet alt alla betänkligheter böra förswinna.när antingen nöden befinncS wara werkelrg eller tron allmän att nöd är atr befara. Pä vesta grunder tillstyrker Derföre Utskottet, alt Riksens Ständer i unVerdänighek anhalla, det täcktes Kongl. Maj:t r fall de underrättelser om Spannemälstillgängarne, som frän Herrar Landshöfdingar inkommit, föranleda till befarande af Spannemälsbrist, lära i Näver Utfärda befallning, att i sadant fall dell 16 nästk.
Under de 5 är jag vistades i Norrige, eller från 1816 till 1821, eller vid den tidpunkt, dä Kongsbergs grufva var i lägervall, hade jag tillfälle höra omtalas, hvilka åtgärder med grufvan vidtogos. Förhållandet var, så vidt jag minnes, att när arbetet icke längre lönade sig, var man betänkt att försälja grufvan, för hvilket ändamål hon blef offentligen utbjuden i tidningarna, men ingen köpare anmälde sig. Orsaken hvarföre man likväl fortfor med grufvans bearbetande var icke något begär, att sätta henne på pensionsstat, eller att behandla henne såsom en invalidinrättning, utan den, att vid grufvan funnos en mängd arbetare, åt hvilka man icke visste hvad sysselsättning man eljest skulle gifva. Att genast öfverlemna dem ät sitt öde, dertill ansäg man sig icke berättigad, pä grund af de aftal, som med dem voro afslulade; och att under liden gifva dem un - 35 4 Den 16 Februari e. m. derstöd på Statens bekostnad, utan att de arbetade, hade blifvit dyrare, än att underhålla dem genom grufvans bearbetande. Under fortsättningen deraf inträffade, att skicklige män blefvo ledare af arbetet, hvilka upptäckte nya malmstreck, så afl man slutligen fann nyttigt fiir Staten att fortfara med bearbetningen, hvilken sedermera lyckats så förträffligt, som hvar och en känner. Jag kan icke, för uiin del, tillstyrka att R. o. Ad. afviker fran StatsUlsk:s ifrägav. betänk., utan anhåller om bifall dertill. Uppå härefter framsläld propos., biföll R. o. Ad. StalsUtslcs förevar. utlät. N:o 37 Litt. A. Sedan R. o. Ad. sålunda fattat sitt beslut i den fråga, sorn R. o. Ad. under förmiddagens plenum ansett böra afgöras före pröfningen af det i 7:de punkten af StalsUtsk:s utlät. N:o 37 gjorda förslag till beräkning af Statsverkets inkomst af kopparräntan, föredrogs nu sagde punkt, och blef den deri föreslagna beräkning af R. o. Ad. godkänd.
Fru Lage var road af sällskapslifvet, för så vidt det ej kom i konflikt med hennes plikter i hemmet, ty dem höll hon strängt på. Hon var mycket orolig för barnen, och särskildt smärtade det henne, att Aidas antipati mot henne skulle öfverflyttas på styfsyskonen. Hon anförtrodde sina bekymmer åt sin man, och de voro båda eniga om, att Aida var ett mycket besynnerligt barn. Hon var nu tretton år, och då fru Lage började misstänka, att hon led af bleksot, skickade hon henne med sin svägerska till en badort. En helt ny omgifning skulle sä- kert göra henne godt. Aida var på hemvägen, ty skolan började, och därför måste hon resa före de andra. Bland passagerarne på ångbåten var en dam, som ofta riktade sina ögon på henne, Till att börja med kände hon sig generad, men sedan retade det henne, och hon tittade igen. Damen vinkade henne till sig. » Icke sannt, du heter Aida Lage, » sade hon vänligt. Aida neg och såg så glad ut, men så slog hon ner sina ögon och frågade förlägen, hur den främmande damen kände henne. Denna undrade, om Aida aldrig hört omtalas fru Svärd, och så gjorde hon plats bredvid sig på soffan, så att Aida kunde få sitta hos henne, och sedan berättade hon för den lilla flickan om hennes mor, och om hur hon själf burit Aida till dopet och gifvit henne sitt eget namn, ty en gång hade hon och Aidas mor lofvat hvarandra att kalla upp sina barn, så att fru Svärds lilla flicka fick Annas namn och hennes dotter vännens. Aida hörde med förtjusning på och flyttade sig allt närmare sin nya tant. Hon kände sig så förtrogen med henne, och innan fru Svärd visste om det, hade ett par barnaararmar tagit henne om lifvet och kramade henne. Hon grät, och Aida grät. » Stackars min lilla flicka, som mistat sin mor, » sade hon ömt och kysste henne på pannan. » Min mamma är mycket snäll, » svarade Aida häpen och drog sig litet tillbaka. Hon tålde aldrig, att någon gjorde den minsta anmärkning mot hennes styfmor. Vid ångbåtsbron mottogs hon af sin far.
Beträffande äter den pästädde förhöjningen i answaret för amerka» ä andra? enstilde stog; jä enär de i is, iz och 16 Capjtlen ByggningaBalken, för hwarjchanda sadan äwerkan, utsatte böter, blifwit. genom Kongl. Förordningen angående stogarne i Riket den i Augusti 1805, skäligen, i förhållande till stogsämnenas med tiden stegrade pris, rillökte, och det i öfrigt är öpet för skogsägaren, att, om han stulle finna det salunda Utsatte an» smar Den 27 November1667 sivar mindre »verkande, än han önskar, hos Domstolen söka ytterligare säkerhet mot amerka v genom särskildt wike, anser Lag-Utskottet icke någon widare förhöjning i berörde aiseende icke böra tillstyrkas; och finner derjä.' r answaret wara lämpadc efter förbryielsenS natur, hwilken, mo.i i det sall, som wid stutet af 5 §- i 40 Cap. Mitzgernings-Balken »pgifwes, elier dä någon olofligen förer borrt huggen tved, hwara ägaren således anwändt arbete eller kostnad, icke kan medgifwa annan benämning än öwerkan: Äfwen som olofligt tillgrep af »väfnader och garn, hwilka till bleknad blifwit utlagde, ej heller, dä deras beskaffenhet icke »nera än alle andre husliga saker medförer swärighet för ägaren af en närmare tillsyn, lärer kunna med större pä. följd, än för wänlig stöld, som hittills skett, beläggas. I afseende siuteligen pa yrkandet om ökadt answar ej mindre för fruktträns förderfwande, för hwiiken »vanart den svin dermed beträdes, enligt 11 §. i 20 Cap. M figernings.Balken bör böta T>o Daler silfwermynt och erfä ka skadan, samt destutan, efter Kongl.
Enligt åberopade Instruction skall hvarje Revisions förrättning omfatta Räkenskapen och Förvaltningen under den tid för hvilken Förvaltningen och Räkenskaperne af sednaste Revisorer ellery Riksens-S.tänder ej blifvit granskade; men g. § uti samma Instruction innehåller dessutom att Revisorerne skola äga tillgång till alla Kongl. Stats Contoirets Räkenskper och Handlingar icke allenast för de år till hvilka Revisionen sträcker sig, utan ock, likmätigt 42 i Riksdagsordningen äga rätt, att af Kgl. Stats - Contoiret undfå de upplysningar och Handlingar, som de i öfrigt finna nödiga; Och di i följd häraf Revisorerne redan uti Instructionen hafva sig tillagd den rätt, att, så vidt för deras åtgärd erforderligt finnes, begära och erhålla upplysningar orri Förvaltningen; har Stat?-Utskottet trott någon närmare föreskrift i densia del icke vara nödig, utan får härvid klou upplysa, att efter hvad Stats - Utskottet Stats-Utskottets Betänk anden: 1627 haft tillfälle inhämta, blifver vid den ifrågavarande Riks-Bokslutsmethodens användande, tiden inom hvilken efter verkställd uppbörd Stats-Verkets ställning kan öfverses förkortad; Och torde Stats-Uiskottet för öfrigt beträffande detta Riks - Bokslut, som synes föranleda till serskildt behandling, och ej står uti ovilkorligt samband med ofvannämnde anmärknings frågor^, få i detta, ännu ej sluteligen hatrdlagde ärende, afgifva serskildt utlåtande; Hvilket allt vörd-, jamt underställes Riksens Högloft. Ständer* Stockholm den 26 Maji 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtandei anledning af erhållen remiss utaf Riksens Ständers Revisorers 3 till granskning oj StatsBancooch RiksGälds IVer keti, nä st le dit år gjorde an-, nidian angående Hospitalsoch Lata. reit s-Inrättningar nes Fonder. Sedan Riksens Högloft.
Sökandens aflidne man hade, dels såsom e. o. vaktmästare i 14 år, och dels såsom ordinarie i 11 år, hos såväl Ridd.-Direkt., kom hos II. R. o. Ad., vid 5 riksdagar uppvaktat samt under denna långa tid af 25 år städse gjort sig känd för redlighet, ordning och öfriga för sin befattning särdeles lämpliga egenskaper. Dermed förenade han det mest rastlösa sträfvande för sin utkomst, men barnens talrikhet hindrade honom att förvärfva något utöfver hvad de dagliga behofven medtogo, och, utom 2:ne i äktenskap med en, före honom afliden, hustru födde söner som redan hunnit den ålder, alt de böra kunna försörja sig sjelfva, eflerlemnar han nu, i yttersta torftighet och utan någon enskild tillgång, enka och 5 helt och hållet oförsörjda barn, hvaraf det yngsta å fadrens dödsdag fyllde sitt 3:dje år. På dessa skäl och då, derest någon af Riddarhusets tjenstemän, efter en tjenstetid af 20 till 30 år, under hvilka han på verkets ordinarie stat varit oafbrutit uppförd, med döden afgår och ef terlemna!' enka eller barn i mindre tillräckliga villkor, de efterlefvande, enligt instruktionen, äro berättigade till pension, motsvarande högst hälften af den afgåendes lön, har Direktionen trott sig äga full anledn. tillstyrka: att ett mot hälften af ordin. Ridd.-vaktmästarens lön svarande belopp, eller 83 r:dr 16 sk. b:co årligen måtte så som pension anslås för enkan Sundberg, så länge hon lefver och förblifver ogift, med rättighet för Ridd.-Direkt., att, derest hon ingår i nytt gifte eller med döden afgår innan barnen hunnit den ålder att de anses kunna sig sjelfva försörja, pröfva, huruvida och till huru stor del pen sionen må af dem bibehållas': hvilket dock till H. R. o. Adis 222 Den 22 Januari. ompröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 5 Januari 1848. CARL DE GEER. U. Koskull. Fred.