Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Reservation: af Doktor Säve: “Mot Utskottets förslag att antaga Kongl. Maj:ts Proposition oförändrad anmärker jag endast, hvad äfven en ledamot af Högste Domstolen vid dess granskning af det Kongliga förslaget anmärkt, att i 13 § orden: llefter hvad jord eller lägenhet af lilia beskaffenhet och godhet i orten högst gäller“, icke utesluta möjligheten att expropriationslösen kan af Nämnden blifva bestämd efter ett eller annat fall, då köparen af något särskildt skäl måst betala en ovanligt hög köpeskilling, och att följaktligen det af sednaste Ständer uppgifna ändamålet med denna revision af expropriationslagen, nemligen att förekomma öfverdrifna utgifter förnämligast vid exproprierandet af jord för Statens räkning icke uppnås. Jag hemställer derföre, om icke meningen, i närmare enlighet med hvad äfven Högh Lag-Utskottet vid förra riksdagen tillstyrkte, borde uttryckas så: ”efter gångbart pris å orten högst gäller.« Bih. till R. St. Lag-Utshottets Betänkande N:o 15. i N.o 15. Ank. lill Exp.-Utsk. dea 13 Febr. 1866, kl. 6 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändringar i domstolsinrättningen ä landet.
Jag måste se de och vela i stiftet förblifva, årligt understöd stort anseende inom den pedagogiska värlallvarsam ut och skakar på hufvudet: » en samt penningar till kläder från sexhundra till den; präktiga skolbyggnader ligga inbäddade ymmere — jag förstår inte » — ehuru jag tusende daler kopparmynt årligen. » Första i massor af mjukt löfverk. knappt kan låta bli att småle öfver » mörkostnadsförslaget för denna stiftelses årliga Uppfriskade af ett bad i svala vågor, daren ». utgifter går löst på en summa af ej mindre axlade vi åter våra renslar; färden gick Stackars pojke! En brokig dräkt hade än 318,160 daler kopparmynt. Meningen var norrut, till själfva hjärtat af Finland. Aftonlockat honom kring sjön, och hans afsikter då att stiftelsen skulle inom sina murar skuggorna blefvo allt längre, horisonten allt voro synbarligen allt annat än mordiska. emottaga 9 » altfröknar » och 180 yngre mera fri och blånande. Stora tallskogar Hvem vet — kanske det oskyldigaste lilla fröknar, hvilka skulle ställas under uppsikt omväxlade med glest bevuxna sumpmarker, kärleksäfventyr kunnat få sin upprinnelse af en abbedissa, biträdd af ett större antal där åkerbär och dvärgbjörk stucko fram vid en finsk skogstjärn — hade jag blott lärare och lärarinnor samt öflig tjänsteperbland björnoch torfmossa. Präktiga broar förstått finska i stället för Goethe! sonal. Fröknarna skulle hafva särskild fastoch kilometerstolpar af sten vittnade om ord(Forts.) ställd klädedräkt ochbära ordens kors med band ningssinne och välmåga. Nästan alla går" Stiftsjungfrur ". Denna plan kunde af brist på medel ej realiseras, och hade den blifvit verklighet, så hade det nog, fruktar jag, blifvit brist på endräkt inom stiftelsen; det hade varit väl många Evas systrar under ett tak och hänvisade till det stundliga umgänget nä- stan uteslutande med hvarandra.
Lands-kontoret i Umeå den 7 Januari 1861. P. Lundmark. — 336 — Kongl. Maj:ls Bcfallningsliafvandes i Östergöthlands län underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid samma läns räkenskaper för år 1858. Underdånigste Memorial. Med anledning af den uti Rikets Ständers Revisorers underdåniga berättelse af den 15 sistlidne Oktober förekommande framställning derom att Revisorerne, vid verkställd granskning af stats-verkets tillstånd och förvaltning, funnit önskligt om mera verksamma åtgärder än som hittills ägt rum vidtoges för snar indrifning af de uti räkenskapen för Gullbergs, Bobergs och Walkebo häraders fögderi alltsedan år 1847 balanserade arrendemedel för till stats-verket indragne Öfverste-löjtnants-bostället Kungs-Norrby, får underdånigst Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande afgifva följande utlåtande: Ifrågavarande, ännu oguldne arrendemedel, som uppgå till 3,312 Riksdaler 26 öre Riksmynt, hafva icke kunnat indrifvas, emedan såväl arrendatorn, numera aflidne Kronofjerdingsmannen J. Pettersson, som ock hans löftesmän saknat tillgång och befunnit sig i konkurstillstånd, med anledning hvaraf Krono-uppbördsmännen i fögderiet, i och för bevakningen af Eders Kongl. Maj:ts och Kronans fordringsrätt, måst föra talan i åtskilliga först nu nyligen afslutade rättegångar, på sätt bemälde uppbördsmäns bilagde underdåniga förklaring närmare utvisar. Uppbördsmännens uti berörde underdåniga förklaring omförmälde ansökning, angående förutnämnde arrendemedels afskrifning ur kronoräkenskapen, är för närvarande beroende på Konungens Befallningshafvandes pröfning, till grund hvarföre åtskilliga handlingar blifvit påfordrade, som ännu icke hunnit inkomma. Linköpings Slott i Landskontoret den 19 December 1860. GUST. af UGGLAS. Gust. Norden. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Men det har blifvit tadladt, att jag användt sådan granskning på de domaremaktens åtgärder, hvarigenom rätt eller orätt å högsta ort utdelas. Till försvar för ett sådant förfarande har jag uppställt de skäl, jag haft att anföra; och om verkan deraf blifver, att den af Instruktionen föreskrifna utredning af lagskipningens tillstånd, hvilken jag härmed bragt å bane i den vigtigaste punkt, hvarpå den kan något för det stora ändamålet uträtta, icke med min embetsverksamhet upphörer; så vågar jag göra mig den förhoppningen, att arbetet ej heller skall vara fruktlöst, utan småningom åstadkomma bättre resultater af det högsta domare-embetets och derigenom nödvändigt äfven af de lägre gradernas förvaltning, sedan nationen en gång försatt dess Högsta Domstol på en sådan fot, att uppfyllandet af dess vigtiga kall kan med rättvisa förväntas. Tystnar åter den af mina tadlare ogillade kritiken, och fergäies vigten af den sanning, att de som utöfva högsta myndigheten öfver medborgares lif och välfärd, böra med fördragsamhet underkasta sig oförgripliga, men fria omdömen öfver sina åtgärder; då måste nationen bereda sig på uteblifvande af det väntade framskridandet i lagskipningens förkofran. Senast har den fråga kommit å bane, huruvida den i lag allmänt beviljade rättigheten att utkräfva ansvar för embetsförvaltning skall inskränkas inom andra gränser, än de uttryck ligen stadgade. Mar har i dom antagit, att en underordnad myndighets åtgärd, hvilken blifvit af behörig högre myndighet gillad, icke derefter kan ådraga den förra myndigheten lagligt ansvar. Jag vet icke, huruvida jag vid denna berättelses utfärdande ännu skall hafva kunnat erhålla högsta instansens beslut uppå de underdåniga besvär, jag anfört öfver det utslag, som hvilar på nämnda antagande. Jag hoppas hafva i de underdåniga besvären visat, hvad jag äfven i 1854 års berättelse sökt utvickla, att den allmänna embetsansvarighetens verkliggörande ytterst beror deraf, att underordnade myndigheters tilltalande om ansvar icke kan på detta sätt göras omöjligt.
Regerings-Formen, der det heter, ”att Rikets Ständer ega allena rätt, atl genom Banken utgifva ”sedlar, som för mynt i Riket må erkännas”, måge besluta, alt Rikets Ständers Banks sedlar hädanefter skola lyda på Riksdaler kurant, motsvarande Riksgälds-va lern en.” Innan Utskottet ingår i bedömande af de serskilda förslag till ett nytt mynt-system, som nu blifvit framlagde, har Utskottel ansett sig böra i minnet återföra, alt, sedan Rikets Ständer vid senaste Riksdag till Kongl. Majit, under den 2-7 October i834> a flå ti t underdånig skrifvelse, innefattande, att Rikets Ständer fastställt Svenska myntets räkne-enhet lill jemt 1 Riksdaler Silfver-specie, i enlighet med det skrot och korn, som MyntOrdningen af år i83o bestämmer, samt alt denne mynt-enhet, svarande emot tolf skillingar Silfver-Specie, och i räknevärde enahanda med En Riksdaler Riksgäldssedlar, eller 2/3 af Banco-Riksdalern eller 32 skillingar B:co, borde benämnas Riksdaler kurant och indelas i 48 skillingar samt hvarje sådan skilling i 12 runstycken, Kongl. Majit, under den 6 April 1835, i anledning af berörde skrifvelse, på anförde skäl, i Nåder förklarat, det Kongl. Majit ansåge tiden ej vara inne att afgöra en fråga, som vidrörde så många intressen och som egentligen vore ideel, samt att Kongl. Majit alltså för del dåvarande vägrade Sitt bifall till Rikets Ständers begäran om räkne-enhelens bestämmande i så kallade Riksdaler kurant och bibehölls det gamla räknesättet i Riksdaler Banco.
Utskottet remitterade fråga om dispositionen af de för allmänna Ma; gazins-Inrättningen och Manufactur-Disconten anslagne medel, fann Ridderskapet och Adeln för godt att berörde Utlåtande gilla. Ut supra. Den 20 julii. 371 Höglofl. Ridderskspet och Adeln åtskiljdes kl. tre qvart till 6 eftermiddagen. In fidem Protocolli 0. J. Lagerheim. Måndagen den 20 Julii. Plenum klockan half till 12 förmiddagen. Hans Ex c ellene e Herr Grefven och LandtMarjkalken tillkännagaf, att Kongl. Maj:t uti ett nu ankommit till Hans Excelience aflålit Hand-i bref behagat i Nåder anbefalla Hans Excellence, att för Ridderskapet och Adeln tolka Kongl. Maj:ts erkänsla i afseende å Riksens Ständers beslut rörande dispositionen af Rosers-; bergs Kungsgård. Till underdånig åtlydna^ hvaraf Hans Excellence nu lät uppläsa Kongl. Maj.ts Nådiga skrifvelse, så lydande: / 372 Ben 20 Julli. Stockholms Slott den 14 Jnlii 1813; Välborne Herr Grefve och LandtMarskalk! Uti det beslut Rikets Ständer fattat, och hvarom de, uti underdånig skrifvelse den 8 innevarande månad, mig tillkännagifvit, i af-* seende på dispositionen af Rosersbergs Kungsgård, den de åt Mig erbudit och upplåtit, att under min återstående lifstid nyttja och begagna, med hvad dertill hörer, och följakt-i ligen äfven det för byggnadernes underhållan; de på Stat uppförde belopp 2000 Riksdaler om året, har Jag, med synnerligt välbehag, igenkänt ett nytt vedermäle af Svenska Fol; kets tillgifvenhet för Sin Konung; i anledning hvaraf jag härmed velat uppdraga åt Eder Herr Grefve och Landt-Marskalk att i detta afseende för Ridderskapef och Adeln tolka min erkänsla. Jag förblifver Eder Rätt väl bevågne CARL JOHAN. Lades till Handlingarne.
Skulle jag rådfråga endast mitt enskilda interesse, så blef väl mitt bifall till Utlåtandet N:o i möjligt, men detta bifall blef tillika en inkräktning på min Fosterlandskärlek och min öfvertygelse; och då ett ämne af så vigtig beskaffenhet, som det förevarande, blifvit ett föremål för begrnndning, anser jagFolkRepresentanten böra följa den grundsats, att en åtgärd, som till sin utgång åtminstone är tvifvelaktig, bör fördröjas, intill dess tvijlet viker för öfv e r tyg elsen, att-det beslut, man går att fatta, hvilar på säkra grunder — icke på slumpens eller den alltid vacklande beräkningen å tillfälliga omständigheter. För min del, förblifver jag städse i den tro, att det är bättre uppskjuta en på ovisshet stödd, till sina följder osäker, förändring, än att för - i54 Den 6 Juli i f. in. hastadt lemna bifall till en handling, som sä nära ingriper i snart sagdt Samhällets alla förhållanden. Mine Herrar! Jag bekänner det. Så betraktar jag de af Statsoch BancoUtskotten föreslagne åtgärder till en, i min tanka, genom intet ovillkorligt behof till afgörande påkallad, och, sådan den blifvit föreslagen, till ingen allmän fördel ledande realisation. Ty för att tillvägabringa denna fördel, för att återvinna ett så länge frustreradt förtroende till Banken, för att med ett ord stadga myntvärdet, torde man väl böra stödja en realisation på stadigare grund, än på erkänd oförmåga att densamma för närvarande verkställa, på osäkra förhoppningar om gynnande utsigter i framtiden, och aldraminst på ett nytt serdeles inveckladt lånesystem, hvilket i sig sjelf innebär sitt eget förderf. Den publicitet, som numera åtföljer Bankens tillstånd och förhandlingar, lemnar i öfrigt hvar och en tillräckligt tillfälle, att bedomina dess ställning, och denna ställning kan åtminstone icke försämras, om det nuvarande förhållandet får orubbadt fortfara, och Rikets Ständer vid denna Riksdag icke genom någon annan tillökning i sedelstocken, än den för silfverköp, lägga hinder i vägen för en framtida realisation.
PresleStåndet återremitterat, har Lagutskottet till förnyad pröfning företagit Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nämndemäns tillsättande genom val, samt dervid inhemlat, att de hos förbemälte 2:ne RiksStänd af åt' skillige dess Ledamöter i anledning af Utskottets förra Utlåtande afgifne yttranden åsyfta dels, att icke endast Bönder, utan jemväl andra å Landet bosatte Ståndspersoner, böra få deltaga uti Nämndemannaval, dels ock kunna till Nämndemän väljas, såsom skäl hvartill hufvudsakligen blifvit anfördt: alt gamla Nämnden ursprungligen delat den vanliga naturen af våra gamla Domstolar, att vara en Jury; att Juryn bör utgöras af den anklagades vederlikar; att derföre orsaken hvarföre endast bönder fått väljas varit den, att hvarje Stånd fordom hade sina särskilde fora ; men att förhållandet nu vore olika; att med bönder lörstås i i Gap. i §. RättegångsBalken alla de, som ej voro antingen Frälsemän, Köpstadsfolk eller Clerker och att, då den Glass som nu kallas Ståndspersoner, fordom icke existerade, desse således nu icke böra uteslutas, emedan de ej höra till något af de andre Stånden; samt att nyttan skulle vara betydlig, om bland bela Nämnden i en HäradsRätt fanns någon, som vore öfver de andra i bildning, upplysning och erfarenhet; hvarförutan blifvit anmärkt, af Herr Ehrenborg Gas - LagUtsfiottets Betdnkanden. 997 per, alt du Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innehåller, att vid Nämndemans afgång, val hör ske i de Socknar för hvilka ledigheten inträffat, men sådant förutsätter hvarje Härads eller Tingslags indelning i vissa Nämndemans-Districter; så hade föreskrift bordt meddelas gå väl örn en sådan indelning, sorn angående nu varande Nämndemäns fördelning på samma Districter, så att när 11 agön af deni afgår man må veta för hvilket
Man behöfver således ej hysa någon farhåga, att den Finska Rågen skulle kunna nedtrycka priset i våra östra Provinser under 10 R:dr, hvilket, efter min tanka, är det minsta, hvarmed landtmanncn kan vara belåten; men med en liten förändring i den föreslagna tabellen för de fall, då priset öfverstiger 10 R:dr, skola äfven de befarade olägenheterne lätt afhjelpas. Principen är emedlertid af största vigt, och Ständerne böra derföre, efter min tanka, anmäla förslaget hos Konungen såsom det enda tjenliga sätt att bestämma spannemåls-tullen för Riket; hvarjemte Ständerne böra i underdånighet anhålla om dess antagande genast för de vestraProvinserne, samt, i den mån det finnes lämpligt, för Östersjö-stränderne. Friherre Bojej Ludvig: Jemte det jag 32 Den i Jun i i. biträder den mening Herr Hjerta och Friherre Palmstjerna, till understöd för Herr afWingårds motion, anfört, utbeder jag mig att få bemöta de hinder Herr Tham deremot framställt. Innan jag ingår uti hufvudsakligt afseende derå, vill jag undanrödja den betänklighet, som dervid kunde möta, att då Utskottet öfverlemnat till Konungen Herr af Wingårds motion, det skulle synas öfverflödigt, att derom yttra sig. Men då Utskottet ej gjort det annorlunda, än i samma Betänkande, som framställer hindren och sålunda motsäger motionen, så anser jag det vara vigtigt, att vederlägga denna motsägelse. De fall, i hvilka Finska handeln skulle motverka denna motion, då tullen skulle falla till en half Riksdaler, hafva ingen tillämplighet på frågan, ty då är ju Sverige i starkt behof af spannemål, och då ligger ej något ondt deruti, att spannemål införes med en half Riksdalers tull. Ett motvägande skäl, starkare än andra, finnes, och det är angeläget att ej undangömma det.
(E'n futtftänbig re; bogörelfe för be meb eptta anflagen till $örfwarswerfet, bels reban verfjtätlba, bels beflutabe anfTaffttingat, femmer att till ©tatsUltfottet öfwetTemnas. ^ongl. DJtaj:t pttrabe mib ftfta Diifsbag t affeenbe på befja: utomorbetitliga foftnaber: 2ltt 2\ifet8 fanna foröet od? fagerhet bjut>a, fåfem båfta tneblet till unÖwtEan&e eller åtmtnftone milöranbe af fvtgete olycfor. — 32 ett imber frebene lugn anffaffa od; iorbningfUUa be förråb, fomtrnb intråffabt fvebsbvott blifiva af noben, od; bå, antingen allbelcs ide eliev enbaft genom ftörve uppoffringar, funna erhållae; att en tvafenbt* Itg ffillitab äger turn emellan fåbana Eoftnaber fot en gang od; be ärligen löpanbe unberl;åll0* od; aflöninganitgifterna; att b a, i ett vrml ovbnabt Samhälle, be febnave bora genom årliga utffylbcr befiribaa, be fö c ve egentligen åfyftabe fvamtibens nytta od; fäferbet; att be öfra fambällscapitalet famt att be fålunba rättnufligen ocl; lämpligen funna afiven på fommaitbe flägtcn förbelaa.
»Uti 4 § *) har man ansett orden »olofligt tillgrepp af hvad värde som helst» endast ämnade att utmärka, det de i denna § förekommande nuancer af stöld ej finge i något fall under snatteri hänföras, och således vara oförenliga med det nu gjorda förslag om borttagande af snatteristraflet. Dessa ords uteslutande bör ock undanrödja all tvekan derom, att det stulnas värde bör vid stralfmätningen äfven bär afses, ehuru hvarken detta eller öfriga mildrande eller försvårande omständigheter få verka till straffets förflyttande utom den grad, som i § är bestämd. »Då orden »ute å marken» i 1 mom. af denna § i lagförslaget lära hafva en betydelse, som omfattar allt slags jord, hvarå kreatur kunna gå, men någon tvetydighet möjligen kunde anses äga rum, huruvida endast bete å utmark vöre i fråga; har man trott sig böra tillstyrka bibehållande af lagens hitintills nyttjade uttryck inom dkr utom hägnad. »Vid jemförelse af ordalagen i 2 mom. om den, som »stjäl gods af strandadt skepp» och lagens nu nyttjade uttryck om den, som »stjäl af strandadt skepp eller gods», visar sig det förra af dessa talesätt vara mindre vidsträckt, än det senare, hvilket vore användbart äfven på det fall, att delar af sjelfva skeppet bortstules, då deremot det förra inskränker sig till fall, som röra stöld från skeppets last. Det har dessutom blifvit anmärkt, att äfven sjelfva fartyget skulle kunna blifva löremål för stöld, och att ej blott strandadt, utan ock annorlunda förolyckadt fartyg, samt ej allenast gods, som stjäles af fartyget, utan ock sådant, som tillhörer detsamma, ehuru ej på sjelfva fartyget befintligt, bör i stadgandet inbegripas; hvarföre textens uppställning biifv it härefter lämpad.
Den äberopade §. kan Lil denna händelse icke anwändas; jag har ej gjordt nägon anmärkning emot Herr ak klinteberg, säsom enffild person, utan emot det sätt, hwarpä han,/edan han en gäng inträdt i Justitie-Räds Ämbetets göromäl. sedermera ätertagit sin förut innehafde Domare-Systla, hwilket strider emot Constitutionen; hwarföre jag förmodar, at HcrrGrefwen och Landtmarffalken derföre icke wägrar, at pa lika sätt som skedde med frägan om Contrasignationen, i underdänighet hos Konungen anmäla detta ärende, samt härom genom proposition inhämta Ridderffapet och Adelns tanka. Herr Landtmarffalken. Jag ber om förlätelse, pä en sak af denna beskaffenhet kan jag ej göra nägon proposition. Friherre Ltaei von kloistoin, i detta fall Znffar jag fä antecknadt i Protocollet, at Herr Grefwen och Landtmarffalken afflagit proposition i detta ämne; samt utbeder mig fä pä sednare delen af mitt Memorial proposition. HerrGrefwen och Landtmarffalken pä den sednare delen af Friherre L^Lis Meino - Den 18 Augusti. morial tror jag mig ej heller kunna göra proposition, emedan denna fräga stär i gemenstap med Kongl. Majus rätt at bortgifwa tjenster. Friherre Stael von hollstein, Herr Grcfwcn och Landtmarstalken täckes ursägta mig, at jag bestrider, det min gjorda motion, pä minsta satt kan anses, säsom nägon inskränkning i Konungens höga rätt at disponera om Rikets tjenster. Det är blott en underdänig önstan at Konungen täcktes wid pppande ledighetcr af tjenster, til deras äterbesättande stafwa i Nädig ätanka sädana Ämbetsmän, som genom krigsförtjenster eller af fienden olycklige gjorde, bertil tyckes framför andre wara berättigade; Konungen kan derpä göra det afseende honom godt synes. Enffildte personer, nekas ej med ansökningar wända sig immediate til Konungen.
Det är väl sannt, att uti den K. propostn om statsverkets tillstånd och behof, som denna riksdag till StatsUtsk. blifvit aflåten, Postverkets utgifter calculationsvis uro upptagna till enahanda belopp, som vid sista stalsregler:n, eller till 35o,ooo r:dr om året; en summa, som, enl. hvad jag förut upplyst, blifver otillräcklig; men då Utsk. sedermera begärt och af Poststyrelsen långt före detta erhållit specifika uppgifter" å Postverkets utgifter och behållningar under de sednare åren, har Utsk. icke kunnat vara i okunnighet derom , att postinrättningen i dess närvar, skick ej kan underhållas med en summa af 35o,ooo r:dr om året, och att dertill ytterligare erfordras 60 a 70,000 r:dr årligen, utan afseende på några förbättringar i postväsendet och oberäknadt kostnaderna för telegraphverket, ångfartygs nybyggnad, ersättning för af Svenska ministrar och consuler på främmande orter utbetald t postporto, samt understöd för diligenceinrättnlr, om sådant understöd än vidare skulle komma i fråga. Detta ökade behof af 60 å 70,000 r:dr om året för 120 D t n 2 Maj c. na. sjelfva Postverket, liar uppkommit af postcommunicationernas betydliga förbättring under de 6 sednast förflutna åren, derom statsrevisorernes tili R.St. afgifna berättelser nogsamt vittna; och då R.St. vid sista riksdagen bestämdt för sådant ändamål lemnat K. M. dispositionen af de å postmedlen uppkommande öfverskott, samt de tillökta kostnaderna äro permanenta, synes Utsk., som förmodligen ej åsyftat, att de i sednare åren gjorda förbättringar i postanstalterna skola indragas, hafva saknat skäl att till Postverkets underhållande i dess närvar, skick, om ock blott förslagsvis, uppföra en mindre summa, än den som bevisligen dertill erfordras. Utsk. har yttrat, att frågan om dispositionen af öfverslå otten å postmedlen kommer att särskildt behandlas.
Nådiga skrifvelse, med förslag till Lag för Banken, fann Ståndet för godt att, med afslag af Banco-Utskottets gjorde framställning, förblifva vid sitt redan fattade Beslut, enligt hvilket det åläge ej mindre Lagan BancoUlskoltel, att Kongl. Majlis Nådiga skrifvelse med förslag till Lag för Banken, handlägga. Trot Uldr. d. 17 Murs 1834- 45 Från Höglofl. Pidderskapet oell Adeln. Den 17 Mars 1 834* S. D. Remitterades till S talsUtskottet: Atskillige Ledamöters denne dag afgifne yttranden, i anledning af Herr C eders eli iölds, Per Gustaf, den 8 dennes till S tatsUtskotlet remitterade anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Statsverkets tillstånd och hellof; Bancooch LagTJtskotten: Friherre Cederströms, Jacob, den 1 1 dennes e. m. på hordet lagde anförande i anledning af det af Kongl. Majit till Rikets Ständer öfverlemnade förslag till Lag för Banken, m. m.; Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskotlet: Eft denna dag afgifvet anförande af Herr von Schéele, Knut Georg, i anledning af Grefve Cronhjelms yttrande, rörande Herr von Schéeles till Utskottet remitterade motion, om framflyttning af liden för Gudstjänsternas firande på Sönoch Högtidsdagar, jemte ett af Grefve Cronhjelm afgifvet Expeditions-Utskottet: Grefve Cronhjelms, Otto August, den Yi dennes e. m. på bordet lagde anförande, med förslag, i afseende på tryckningen af Bihanget till RiksStåndens Protocoll, jemte ett af samme Ledamot denna dag afgifvet yttrande. S. D.