Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
To rise to the completer life of one. And those who live as models for the mass Are singly of more value than they all Denna nyss utgifna brefväxling uppenbarar möjligheten af högre känslor än ens de flesta undantagsmänniskor ännu drömma om. Den visar ett stort och i hög grad manligt snille, som kunde älska så, som vår tids själfullaste kvinnor önska att bli älskade; ett stort och i hög grad kvinnligt snille, som både kunde ingifva, besvara och bevara en sådan kärlek. Breflitteraturen äger några bref, som uppenbara den stora kvinnosjälens erotiska höghet, såsom den portugisiska nunnans fem bref, M:lle de Lespinasse’s och ännu andra kvinnliga bref. Man har brefsamlingar hvilka visa ej blott kvinnans utan äfven mannens känsla från dess största sida, såsom till exempel Abelards och Heloisas, Varnhagens och Rafaels, Diderots bref till Sophie Voland, Gœthes till fru von Stein. Men Robert Brownings och Elisabeth Barretts bref visa oss det enastående: tvenne stora snillen, hvilka tillika varit tvenne äkta fullblodsmänniskor, hvilka hvardera voro hvarandras första och enda stora kärlek och hvilka båda, under ett samlif af den högsta ömsesidiga lycka, bevisande äktheten i sin känsla. Därför blir deras brefväxling själfva uppenbarelseboken för alla dem, hvilka tro på möjligheten af en fullkomligare mänsklighet genom en själfullare kärlekslycka. Brefven sträcka sig mellan den 10 januari 1845 och den 18 september 1846 eller dagen innan makarna Browning lämnade England, hvarefter de aldrig en dag voro skilda under sitt nära femtonåriga äktenskap. Det var med glädje Robert Browning senare påminde Elisabeth Barrett att han redan i sitt första bref sagt att han älskade – ej blott »hennes stora lefvande poesi hvilken strax slagit rot i hans hjärta för att växa där» – utan äfven henne själf. Han omtalade sin ledsnad att ej tre år förut hafva begagnat sig af mr Kenyons förslag att föra honom till miss Barrett. Det föreföll honom nu som hade han i en kyrka försummat att draga undan det förhänge, som i ett sidokapell dolde ett af världens under!
Och har husbondefolket mindre inkomster, blir säkerligen tjänarinnan befriad från mycket nattvak, släp och spring för baler, bjudningar, visiter o.d, Återstår då frågan om de välsignade barnen. Ja, det har nog » moster » rätt i, att barnen, och isynnerhet om de äro » många », vålla både tjänarinnan och husbondefolket mycket besvär. I det afseendet tror jag tjänarinnan skall få det lättare hos » Nygift ». Frågan blir då blott, huru det skall gå med stackars N. sedan han icke längre är nygift och till på köpet råkat få » många barn ». Då duger inte längre » mosters » ordination — så- vidt inte N. förbinder sig att själf vårda de små. Men hvad kan vara meningen med detta yttrande: » Bäst är att taga tjänarinnan från en aflägsen trakt på landet, där hon innehaft plats hos någon skollärare eller komminister. » Första gången j a g läste detta, tänkte jag vid mig själf: » den rara gumman hp.r synbarligen höga tankar om skollärarens och komministerns förmåga att uppfostra dugliga tjänarinnor, » och eå kände jag mig liksom litet smickrad, eftersom jag själf är komminister. Och så läste jag igenom » mosters » svar för andra gången för att riktigt få njuta af den förmenta rökelsen; men då förstod jag nog, att det icke var » mosters » mening att smickra oss H e n n e s tankegång är synbarligen denna: skolmästaren eller komministern har små inkomster, tarfliga möbler, tarflig mat och — » många barn », därför måste han ha dugliga tjänarinnor; tag en af dessa, herr Nygift, och er lilla fru skall blifva belåten. M e n, snälla » moster », jag har inte mer än tre barn. Och så många komministrar jag känner häromkring, äga icke mer än två a tre barn. Tycker kanske » moster » detta är » många »? M e n då kan jag försäkra, att K n u t Wicksell, vår största auktoritet i denna fråga, medgifvit, att detta antal är det normala. Skollärarne här i församlingen ha nog flere barn, men ingen utaf dem har, så vidt jag vet, någon tjänarinna, och detta är nog händelsen med de flesta skollärare.
Om besparingar kan aldrig blifva tal, och kommer en sjukdom eller annan olycka, så äro vi på balans i kassan. » » Men mannen skall vara familjeförsörjare, » dristade jag invända. » A h — fagert tal! Om han också icke det är, får han lika mycket betaldt. Och, » tillade hon, » ett giftermål är icke alldeles liktydigt med en förökad utgift för mannen. Bland folk i vår ställning gör den gifta kvinnan lika stor insats i hemmet genom sitt arbete som mannen. Hon kokar, hon stryker och syr och allt det där, som mannen eljes måste betala en tjänarinna eller en handtverkare för. Han sköter sin befattning utomhus, hon inomhus, det är hela skillnaden — eller bör åtminstone vara det, om allt är riktigt stäldt. För resten, om nu mannen har en hustru att glädja sig åt, så kunde vi på gamla dagar med vårt lilla öfverskott, i fall lönen vore tillräcklig, få skaffa oss ett hem med moder, syster eller annan kvinnlig anhörig. Därpå förlorade ej samhället. Men », tillade hon spetsigt, » istället lägga de sig till pensionsafgifterna, som så många kvinnor förgäfves inbetala. » » Jaså, det är en sådan omsättning, » svarade jag småleende. » Ja visst! alldeles otroligt! — Inte må ni tänka, att vi sitta som » prinsessan på glasberget » hos oss. Nej, det går friskt undan med förlofningarna, och den gyllene bojan blänker på mången hand. » » Får jag anteckna också detta? » frågade jag. » Ja, om ni anser det så synnerligen nöjsamt, » svarade hon. — » Kanske kunde ni dela er rapport i två kapitel och sätta till öfverskrift för det sista: » Utsikter till befordran för damerna vid järnvägen, » och så taga upp den senare notisen däri. » » Ni är trött på min frågvishet, min nådiga! » sade jag, » men blott ett ögonblick till! — Detta extra arbete på eftermiddagarne, som jag ser eder utföra, är det ej ansträngande? » » Jo, obeskrifligt. Men vi äro ju ej tvungna därtill, utan taga det stycke för stycke, efter som man förmår. Alla tycka om att förtjäna, det är för den frestelsen man faller.
Ehuru Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, uti sin berättelse om granskningen af Riksgälds-kontorets förvaltning (sid. 51), redan anfört hvad den underdåniga skrifvelse, hvarmed Fullmäktige till Kongl. Majit ingått, innehåller i fråga om porto-ersättningen för de till RiksgäldsMih. till R. St. Maj:ts bärå meddelade nådiga svar, har Utskottet, för att i detta Utlåtande sammanföra de för förevarande frågas pröfning nödiga upplysningar, ansett sig jemväl böra bär intaga hvad Fullmäktige i sagde hänseende anmält och yttrat, nemligen: att Rikets Ständers fordna kontor, genom Kongl. Brefvet den 21 Juli 1752 väl fick sig tillerkänd "breffriket” ”i ansende till vissa särskilda omständigheter, som för detta verk tycktes vara gällande,” men att deremot det nuvarande, enligt Kongl. Majrts och Rikets Ständers beslut vid 1789 års riksdag, inrättade Riksgälds-kontoret, såvidt af samma kontors räkenskaper och öfriga handlingar kunnat inhemtas, alltid fått vidkännas stadgade portoafgifter för derifrån ined posterna afsända bref; hvarförutan Riksgäldskontoret redan år 1791 alfbrdrats särskild ersättning till Postverket för alla från inrikes orter ankomna bref med remisser af kontorets medel och vederbörande redogörares räkenskaper. Men som Stats-verket erhölle sin andel utaf d essa medel och de deröfver afgifna räkenskaperna gagnade ej mindre Statsän Riksgäldsverken, hade dåvarande Fullmäktige ansett Riksgälds-kontoret icke böra med en sådan utgift belastas, hvarföre de i slutet af sagde år ingiogo till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att Riksgälds-kontoret måtte befrias från betalningen af postporto för såväl då redan ankomna som derefter ankommande inrikes bref. Uti härå aflåtet svar af den 23 Juni 1792, förklarade Kongl. Majit.
M. fastställda nya taxa för utrikes bref är denna omständighet numera afhulpen. Jag betraktar likväl för min del saken från den synpunkten, att staten icke bör påräkna någon vinst af utrikes posten, utan snarare genom någon uppoffring bereda handeln och trafiken den lättnad, hvaraf de äro i behof.); 2:0 genom posten öfver Greifswald, hvilken jag förut omnämnt, och 3:o genom posten till England mellan Götheborg och Hull. Denna har, lika med staten för sisth år, blifvit beräknad till i5oo £ Sterb, eller omkring 20,000 r:dr; men enligt nyligen träffad convention med Engelska S:t Georgs ångbålseompagniet i Liverpool kommer denna summa att åtgå för postgångens ombesörjande af nämnde bolag under endast p månader af året, och enligt K. M:s nåd. föreskrift halden gamla communicationen medelst seglande paketbåtar fortfarit under första qvartalet af innevar. år, hvarigenom utgifterna för denna postgång komma att för detta år ökas med 375 £ Sterl. eller omkring ^,5oo r:dr b:co utöfver staten. Dessutom har Poststyrelsen, för att göra den numera öppnade hastigare communicationen med England så nyttig som möjligt, genast vara betänkt att i sammanhang härmed inrätta en snällpost emellan Stockholm och Götheborg, som på 52 å 54 timmar kunde föra Engelska posten emellan dessa ställen. Förslag dertill är redan uppgjordt med en omkostnadsberäkning af omkring t5oo r:dr, hvilket endast beror på Konungens pröfning och beslut, hvadan, i händelse förslaget bifalles, hvilket är alt förmoda, en ytterligare utgift på omkostnadsstaten uppkommer af i5oo r:dr, som icke varit beräknade. För öfrigt bör jag här nämna, att Engelska posten är den för Postverket mest betungande och går med en förlust, som för detta år minst torde kunna uppskattas till 10 å 12,000 r:dr.
lo. Sisthollne protocoller och räkenskaperne öfver kyrkans och de fattigas medel uplästes, erkändes och underskrefvos. 2o. Välborne H(er)r Patronus täcktes sjelf tillkännagifva, att genom ett utaf afl.(idne) Brucks Inspectoren Taxels Enka, Anna Maria Vinter, vid Cathrineholm, gjordt Testamente af d.(en) 6. Aug(usti) 1792, hade denna församl(ing)s fattigcassa tilfallit 105 R. 36 s (sk), hvilka pgr (penningar) nu å cassans wägnar af Prosten emottogos, som ock qvitto derpå til wälbem(äl)te Herre nu öfwerlämnades. 3o. J anledning af Sal.(ig) fru Hildebrands gåfvobref upläste efven Possessorn af Ericsberg välb.(orne) H(er)r David Gotth.(ard) Hildebrand en längd på 15 fattiga personer, som wälbem(äl)te Herre, för i år, behagat utnämna til åtnjutande af 100 Rdr tilsammans, hka (hvilka) pgr (penningar) nu lämnades til Prosten och fatig föreståndare, som derpå gåfvo qvittence. Summan skulle utdelas i 2ne terminer, såsom tilförene skjedt.
Utskottet, som för sin del linner enkan Eklunds anspråk på qvarlåtenskapen efter sin man med billighet öfverensstämmande, får alltså tillstyrka Rikets Ständers bifall å hvad Kongl. Maj:t uti Dess högslberörde Proposition i nåder föreslagit. N:o 21, Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Jan., kl. 6 e. m.
Läns arkiv af de allmänna handlingar, som röra Jemtlands län: B. IX. 301, X. 13, A. 13, E. 161. — N:o 171- i anledning af väckt fråga om ersättning af allmänna medel till Hiiradsskrifvaren C. E. Ruckman för den förlust, han lidit derigenom att han3 innehafvande boställe blifvit för högt uppskattadt: B. X. 3, 60, A. 61, E. 161. — N:o 172. i anledning af återremiss å en punkt i Utlåtandet N:o 159: B. X. 4, A. 4; E. XI. 318, 356. — N:o 174. med förslag till voteriugs-propositioner i anledning af Riks-Siåndens skiljaktiga beslut rörande 18:de och 20 de punkterna i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 120: B. X. 107, 165, A. 165. 169; B. XI. 4, 118, A. 118, E. 316- — N:o 175. med förslag till voteriugs-propositioner i fråga angående förändradt sätt för amortering af Landshöfdinge-ackorden: B. X. 107, 169 A. 171; B. XI. 4. 118, A. HS, E. 115. — N:o 176. med förslag till voterings-proposition, i fråga angå ende anvisande af låne-understöd till Marmor-fabriksidkaren J. R. — N:o 177. i anledning af återremiss å förslag till voterings propositioner i fråga om stats-bidrag för iståndsättande af Linköpings Domkyrka: B. X 107, 211, A. 211. — N:o 179. i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 29, angående hegardt anslag för reparation af S:t Mariae kyrka i Sigtuna: B. X. ICO, 213, A. 213.
Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna .författning, sjelf bryter deremot förmedelst olofligt innehafvande af bränvinsredskap, bränvinstillverkning eller försäljning, vare han förfallen till ' dubbla böter, och miste tjensten; begår han sedermera sådan förbrytelse, vare han, hvad böterne beträffar, ansedd som annan enskild man. 61 §. Beträdas de i 58 §. omförmälde betjente, eller de, som förordnas att bränvinsredskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn, dem åligger öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterne, alldeles eller på viss tid af vederbörande ifrån tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 62 §. Alla i denna Förordning utsatta böter fördelas sålunda, att Kronan tillfaller en tredjedel, och målseganden, der han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytelserne hos Fiscaler eller Kronobetjente eller andra för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifne, samt målen af dem, på sätt 58 §. innehåller, instämda och utförda, då skall målsegande-rätten, eller två tredjedelar af böterna, till hälften emellan angitvaren och åklagaren fördelas. Bränvinsredskap eller bränvin, som förbrutits, skall fördelas på enahanda sätt; börande så väl redskapen, som bränvinet på offentlig auction försäljas, och beloppet i Saköreslängden redovisas; hvadan ock vigten af kopparen eller den metall, hvaraf annars redskapen består, skall ned auctionsprotocoll bestyrkas. Till redskap, som förbrutna anses, räknas bränvinspanna eller kittel, pannebröst, hatt, pipor, slang och annan afkylnings-redskap, mäskvärmare Bihang till R. St.
Denna klass, betydligt talrikare än alla de andra tillsammans, lifvas af olika syften. Somliga vänta slägtingar och bekanta, andra paketer och bref. Här gå ett par och söka med ögonen en vän, som varit i Stockholm för att få ett diskontlån på deras borgen; men han synes ej till – affärerna måtte ej ha gått bra ... Der går en ifrig politikus, som ej är nöjd med att få se tidningarne blott två gånger i veckan – med ett hopp är han ombord, ett par steg och han är i aktersalongen sysselsatt med att läsa gårdagens Aftonblad ... Der på stranden står en och ser på alla med nyfikna, väntande blickar. Han väntar väl hvarken bref eller bekanta, men – hvem vet? Kanske har dock ångbåten medfört något åt honom ... Der står en annan och beställer redan en sexa af fru Roos, ångbåtens restauratris, en sexa för tre personer – i staden äro sexorna blott hälften så goda, men dubbelt så dyra. Derföre belägras också ångbåtarne hvarje eftermiddag af hungrande studenter. Men fru Roos förtjenar dock ej stort derpå, ty efter sexan gå hennes gäster öfver till paviljongen på andra sidan ån: der är punschen bättre ... Här håller en på att gräla med kaptenen, som affordrar honom sin biljett. Det är en student, som, i ifvern att se efter om han har sin fästmö med, helt oförsigtigt sprungit ombord utan att tillsäga kaptenen. Nu vänder han tillbaka med felslagna förhoppningar, blir på köpet tagen för passagerare och får betala ut sina modiga 2 riksdaler banko. Men bland alla dessa menniskor fästa vi oss blott vid två grupper och gå att redogöra för dem med en grundlighet och ordning, hvilka man blott kan inhemta på professor Delidéns föreläsningar under åhörandet af hans: ”Pro primo, för det första, stora A ... Pro secundo, för det andra, stora B»... et cetera. Victors grupp. A. Victor Jonas Strömberg. a. Utseende: № 1: Ögon ljusblå, med ett uttryck af redlighet och trofasthet. № 2: Hår linfärgadt, för tillfället brändt af stadens förnämste hårfrisör och glänsande af doftande olja. № 3:
Utsk. nämner att den beskattning af 6 proc., som sista riksdags Bevilln.Utsk. föreslag, har befunnits otillräcklig: på skäl jag nyss anfört, torde man linna, alt den beskattning af 10 proc., som nu föreslås, icke blir tillräckligare, och att man framdeles torde fä skäl att öka denua beskattning än tuera , så att slutligen endast rika per - Dea 7 October e. m. söner skulle kunna emottaga dessa befordringar. Jag vill icke yttra mig om huruvida dylika graders utdelande eller tiel hittills följda befordrings-syslemet är det rätta eller icke, utan fäster mig blott vid det oriktiga att vilja beskatta deni sorn icke hafva någon del i tillkomsten eller tillämpningen af dessa befordringslagar eller befordringsgrundsatser. Om delta förslag bifalles, skulle vi komma alt liga 3:ne särskilda beskaltningsgrader å s. k. karaktersfuilmakter, nemi. sådana som icke erlägga någon annan beskattning än sjelfva fulImaktslösen, sedan, de sorn skatta 6 proc. af beloppet af del slämplade papper, hvarmed fullmakten är försedd, och 3:dje cathegorien biefve den, som skall betala 10 proc. af eharlse-sig beloppet. Vid nästa riksdag kunna vi få en 4*de, så en 5:te cathegori o. s. v.; jag hemställer om detta kan kallas sammanhang, och om det ej är ett förkastligt beskaltningssätt. Beskattningen torde dessutom komma att drabba personer, som Utsk. icke förutsett eller ämnat någon särskild bevilln., jag menar officerare vid Stockholms borgerskaps cavallenoch infanteri-corpser, hvilka, till följd af LJtskts förslag, borde åläggas den ifrågavar. beskattningen, emedan de icke hafva lön på stat. Det står visserligen i 3 morn., att den sorn erhållit högi e karakter än som åtföljer innehafvande ijenslegrad och, efter behörigt förordnande, minst ett år förrättat den tjenst, som motsvarar den högre karakteren, samt sådant vederbörligen styrker, erlägger icke under samma tid någon karakIcrs-bevillning.
Ridder skåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva deremot vidblifvit gällande tulltaxa utan denna förändring. Beträffande Hattfoder och Kullar, så, enär införselsförbudet å vissa slag sidenväfnader, deraf dessa artiklar förnämligast förfärdigas, till följd af två Stånds beslut lärer komma att qvarstå, föranledes Ulskottet härigenom alt frånträda sitt förenämnde förslag, och hemställer, alt Presteoch Borgare-Stånden, som samma förslag bifallit, behagade förena sig med de båda andra Stånden, hvilka icke antagit denna nya tulltaxerubrik. Vidkommande åter Hattformar, så lärer, derest icke Ridder skåpet och Adeln samt Bonde-Ståndet skulle vilja, i likhet med de öfriga båda Stånden, förslaget derom antaga, följande omröstning böra ega rum: 52:o. Den, som bifaller Utskottets förslag att i införsels—larifen intaga artikeln Hattformar af Filt, med eller utan styfning, att tullbehandlas lika med den fdtväfnad, hvaraf de bestå, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna nya tulltaxerubrik icke alt intagas. Utskottets förslag att, jemte öfverflyltande af den nu i tulltaxan serskildt upptagna artikeln Pergamentsskinn till den under rubriken Hudar och Skinn, ej hänförliga till pelsverk, beredda, befintliga underafdelningen »Karduanssamt färgade eller tryckta Skinn», bestämma införselstullen å dessa slags Skinn till 1 R:dr 12 sk. skålpundet, har af intetdera Riksstånd blifvit i sin helhet godkändt. Bidderskapet och Adeln har ansett Pergamentsskinn böra inlagas i rubriken Karduanssamt lärgade eller tryckta Skinn, men bibehållit gällande tullsats å sistnämnde artikel, 1 R:dr 24 sk. Borgare-Ståndet har bestämt införselstullen å Karduans-, Pergamentssamt färgade eller tryckta skinn till 56 sk. skålpundet, Presteoch Bonde-Slånden hafva deremot i allo vidblifvit gällande tulltaxas bestämmelser i detta afseende.
Herr Grefwcn och Ordföranden tillkännagaf att Hans Epcellcnce Herr Grefwe Lrslie hos Ridderffapct och Adeln anhölle pä Frimurare-Barnhus Directionens mägnar att nyttjandet af Stora Riddarhus - Saln mätte densamma bcwiljas till upförande af den manliga Längfrcdags-Concerten: hwarjemte Hans Erccllcnee läfwadc att, r händelse Riksdagen ännu ej Långfredagen more fulländad, skulle fräga om Salens nyttjande ej blifwa för längre tid, än ifrän Skär-Thorsdags eftermiddagen till nästföljande - 262 Ven 10 Apkik. de Lördags morgon, dä alla Lrchcster-ställningar äler skulle wara borttagne; och hoppades Hans Epcellence, att Ridderskapet och Adeln mätte täckas lemna sitt bifall till est begäran som äfyftade ett bidragande till en mängd fattiga barns understöd. Bifölls. Uplästcs följande underdåniga strifwelse till Kongl. Majit. Stormägligste AllerNädigste Konung! Wid Stats regleringens företagande hafwa Riksens Ständer, under jemförande af tillgängar och behof, och under den forgfälligasie granstning fört utröna sättet, huru Stats - Werkets inkomster mätte kunna, utan det Allmännas altkör stora betungande, förökas och urgiftcrne minstas genom sädane indragningar och besparingar, som stöde att förena med Riksstyrelsens t.llbörliga handhafwande, Rikets försmår och hwarje dest inbyggares i Lagen grundade säkerhet. Biträdde af Stats - Utskottets nitfulla bemödande hofwa Riksens Ständer, säwidt omständigheterne det mcdgnwit, nalkas detta mäl och godkänt den af Stats-Utstottet sammanfattade Riks - Stat, hwilken härigenom till Eder Kongl. Majus Nädiga stadfästelse i underdånighet öfwerlännäs. Sedan Stats-Utstottet emottagit Eders Kongl.Maj ts
d:o — 4° j Inspector vid Ringare0 0 3o Kammaren d:o — 37i T:r kPr 1 R:dr sk. T:r 1 Kammarskrifvare Lön 220 — i5 1 Contoirsskrifvare d:o i5o — IO 1 Förvaltare vid TackelFörrådet d:o 600 — 4° 1 Kammarskrifvare d:o 220 — i5 t Tygvaktare vid Artil lerie-Förrådet d:o 600 — 40 1 Kammarskrifvare d:o 220 — i5 1 Förvaltare vid Ekeoch Furuvirkessamt Slitage-Förrådet d:o 5oo — 3o 1 Contoirsskrifvare d:o i5o — 10 1 Förvaltare vid VarfsInventarie-Förrådet d:o 600 — 4o 1 Kammarskrifvare • d:o 220 — i5 1 Förvaltare vid ArlillerieInventarii och FastageFörrådet ... d:o 600 — 4° 1 Contoirsskrifvare.
Merligare, och i anledning as Herr Förste Archiater» och Ewmmendeuren Lckultsenkeims Memorial, fär Banco-Utstottet förklara, att det projec» terade utlemnandet af Koppar-stiljemynt emot Ban» co-Sedlar pä Specie mynt, af Utstottet blifwit ansevi oförenligt med de för Banque» fastställde RealisationS-grunder; hwarjemte Bauco-Utstotlet, som kommit i erfarenhet af den yttrade farhäga, att ut» »växlingen af Specie-mynt, för det närwarande skulle starkare än tillförene, nyttjar delta tillfälle att uply» sa, det Utstottet, efter inhämtade tillförliteliga upgifter, funnit berörde utwaxling ända till denna das ej IZ78 Den 27 Zebruarii. ej hafwa öfwerstigit, hwad under de förra ären warit Ivanligt. Ar och dag, som förr skrifver star. Efter Befallning, öst. klellingius. Ridderskapet och Adeln fann detta ej kunna wara annorlunda an sä notitiam afgifwik. Uplästes följande. Utdrag af Protokollet, hållet hos Riksens Höglost. Ständers Allmänna Beswars och Öeconomie-Urskott den 22 Frbruarii 1810, SS. Föredrogs ett af Riksdags-Fullmägtigen för Malmö Stad Herr Advocat-Fiscalcn kl. kalkman till Wallofl.
Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 4^4* lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 120. Fieandt, rörande en ansökan af Lieutenant von, om ersättning för liden förlust å hans Boställe; StatsUtskottets Betänkande, IV 5. s ip3—igg, bif. af BorgareStåndet, IX s 1127, af BondeStåndet, IX s 1134, af Adeln, IX s 1138, af PresteStåndet, IX s 1147* Underd. Skrifvelse, X 1.S874 — 877. Fjerdingsmans skyldigbeter, om närmare bestämmande af; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 2o3, 204, bif. af Adeln, IX s i5y, af PresteStåndet, IX s 171, af BorgareStåndet, IX s 173. Ytterligare Utlåtande, VIII s i4p8, i4p9, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX 3. s 170. Underd. Skrifvelse, X 1. s 161. RiksdagsBeslutet, §. 44- — boställen må från extra rotering fritagas; Ekon. Utskottets Betänkande, VIII s 885. Se Roteringen, om jemnkning af extra. 95 Fjerdingsmans löner, om tillökning af, StåtsUtskottets Betänkande, IV 3. s i43 — i45, bif. af PresteStåndet, IX s 563, af BorgareSlåndet, IX s 584, af Adeln, IX s 5gg. Underd. Skrifvelse, X. 1. s 472—4?4- — aflönande, om; Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, bif. af PresteStåndet, IX. s 58o, af BorgareStåndet, IX s 585, af Adeln, IX s 5p5.