Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del hemställer jag lill Eder, raine Hrr! om härmed kan i framtiden blifva bättre. Hvar finnes väl någon utsigt att med statsverkets för handen varande tillgångar kunna fylla alla för handen varande behof, när utsigten tverlom är den, alt de extra statsinkomsterna snarare skola falla än stiga? Ar det då icke bättre att, medan tid är, öppet och utan omsvep säga huru saken sig förhåller, än att dröja dermed tilldess omständigheterne hunnit förvärras och i samma mån göra uppoffringarne både större och mera tyckande. Sanningen skall nog genom sakernas eget inneboende tvång, omsider kräfva ut sin rätt och komma till nationens kännedom. Den, som då befinnes hafva förespeglat förhållanden, som vederläggas af verkliga fakta, skall försättas i en ställning, som icke kan vara hvarken önskvärd eller för honom tillfredsställande. Jag vill icke dela denna ställning. Likmätigt den pligt mig åligger, såsom en af Svenska folkets representanter, tror jag mig ej ett ögonblick böra tveka, att genast fritt och öppet framställa sakerne sådane, som de i verkligheten sig befinna, viss derom att folket heldre dermed skall finna sig belåtet, än med beräkningar, hvilkas utgång lätteligen kan uppväcka den misstanken, ehuru oförtjent den än må vara, att man velat föra delta folk bakom ljuset. Frih. Cederström, Jakob: Man skulle tro på det tal som här hållas alt det vore en högvigtig fråga som här vore under öfverläggning. Den högvigtiga frågan hvälfver sig egentligen om beräkning af tullinkomstorna lill 75,000 t :dr mer eller mindre. Detta är en sådan lumpenhet att det sannerligen icke borde upptaga fem minuters tid hos R. o. Ad. Man har föreslagit ali beräkua denna inkomst efter medium af hvad under de 5 sista åren influtit, men om man frågar huru stort delta belopp varit, så kan man ej ur förra eller nuvar:de riksdags-handlingar taga rätt på den summan. Saken skulle således remitteras till Bevilln.Utsk. på det att man sålunda måtte få summan bestämd. Månne man då antingen summan vore större eller mindre nu skall antaga den i förväg utan att känna dess belopp? Det kan jag åtminstone för min del icke göra.
Upplästes till justering och godkändes följande förslag till voler. propos.: Den som bifaller aterremiss af den i LagUtsk:s betänk. N:o 31 förekommande 2 punkt, ang:de Petter Pehrssons motion, voterar ja; den det ej vill, voterar npji Vinner nej, blifver LagUtsk:s betänk, i nämnde punkt af R. o. Ad. lagdt lill handlingarne. Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit, som biljer : Ja — 91. Nej - 24. Föredrogs Const.Ulsk:s d. 21 dennes e. ra. på bordel lagria utlåt. N:o 19, ang-.de K. M:s nåd. propos., om ändringar i 17, 22 och 24 §§ Rcg.F. H. Ex. Hr Gr. o. Lan dtm. yttrade, att enligt 81 § Reg.F., ifrågavar. nåd. propos., enär Consl.Ulsk. tillstyrkt densammas antagande, komme att hvila lill nästa Riksdag, dä R. St. skola sit beslut derom fatta. Frih. Cederström, Jacob: H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, bar ganska riktigt enligt 81 § Reg.F. förklarat frågan skola hvila, och något annat beslut kan naturligtvis icke nu ronde densamma Den 28 December. CS3 fattas; men detta Coust.Utsk:s betänk, är ålföljdt af en reservation af Hr von Hartmansdorff, deruti Ordföranden i Const.Utsk. Hr Gr. Gyldenstolpe, Hr Rääf och D:r Broman hafva instämt. Emot detta förfarande att skicka reservationer ifrän Const.Utsk, till II. St. i frågor om grundlagsförändringar, får jag reservera mig. Detta förfarande har varit brukadt af Const.Utsk. såväl vid 1834, som äfven en gång vid 1840 års riksdag; men jag har aldrig underlåtit att deremot göra anmärkning.
Då Kongl. Maj:t således i den Nådiga Propositionen öfverlemnat till Rikets Ständer, att pröfva Comilterades förslag på det salt, hvad sednare delen deraf beträffar, som med vederbörandes i Grundlagen förvai ade rättigheter kan öfverensstämma, anser jag den närmaste och enda åtgärd af oss, sorn derpå bör följa, vara , att remittera denna fråga till det Utskott, som skall behandla Grundlagsfrågor. Hvad åter angar, att förslagets första aller - 4o Den i December. nativ skulle remitteras till Lagutskottet; får jag äran upplysa, att samma ärende vid sista Riksdag blef af Allm. Besvärsoch Ekonomiutskottet handlagdt. Herr HjertaGustaf: Jag kan ej neka, att jag anser alla remisser till flere Utskott gemensamt ganska skadliga. Deremot äger hvarje Utskott rättighet att, om det i något ärende finner nödigt, rådfråga ett annat Utskott och dermed sammanträda till gemensam öfverläggning. Ifrågavarande ämne anser jag tillhöra Lagutskottet ensamt, intilldess detta Utskott pröfvat, hvilketdera alternativet i förslaget må antagas. I fall då det sednare tillstyrkes, skall Utskottet säkerligen sluta sitt utlåtande med hemställan arn frågans öfvferlemnaude tilt ConstitutionsUtskottet, i afseende på Grundlags-förändringen, och då må den dit remitteras. Grefve Spens: Jag skulle gerna instämma i Herr Hjertås mening, om icke häraf det prejudicat möjligen kunde uppkomma, att en fråga, som man sedermera fann tillhöra ConstitutionsUtskottets handläggning, Lief af ett annat Utskott pröfvad, och sedermera af 3:ne Stånd afgjord.
Utskottet hade bordt weta, att dest Betänkande tvär ställt äfwcn till ett Ständ, hwars Medlemmar lika med Gärdfari-Handlande äro Skatte - Bönder och äfwcn ivid Riksdagarne hafwa Fullmägkige. Det hade säledcs bort inse, att ett förolämpande mot wista Ståndets Ledamöter icke kunde anses annorlunda, äu säsom ett förolämpande mot hela Ständct, och jag hoppas, samt anhällcr pä det ömmaste, att Ständer genom ett afgäcnde Protocolls-Utdrag förständiga Utskottet om austöllighetcn af best Expeditionssäkt. Jag bör dock beswara och icke undwika sjclfwa frägan. Hwar Man som wet hwad en Gärdfari-handlande will säga, känner, att de utgöras af Allmogen sjelf, att de inom rn wist tid stola äterwända, och att säledcs det sedeförderf som stundom är en följd af etk längre wistande i stora Städer, sä mycket mindre här kan inträffa, som Allmogen naturligtwiS icke wäljer dest» till sina wahrors afyttrande. Deremot sätter man orättwist bland Gärdfarihandlande det antal Borgare som frän Städerne Boräs och Ulricehamn utwandra, af hwilka en^del förr warit Bönder och hela äret uppehör - 792 Den 22 September. xehäller sig ä främmande orter, ehuru Gärdfari-hanblande med dem aga ingen gemenskap. Akt renheten r sederne allmännast finnes pä Landsbygden och hoS Allmogen, lärer jag ieke bchöfwa bewisa, akt den till err fanste owanlig grad räder i war hemort, bestyrker jag med wittnesbörd af alla dem som der mistats. Men huru kan dä förnuftigtivis sägaS, att smittan skall uthredas af dem, eller följer icke deraf pä samma grund, att hwar och en annan af Allmogen som företar längre resor afwcn stall utbreda smittan.
Är vexel ställd att betalas å annan ort, än der godkännaren bor, teckne då han å véxeln, genom hvilken person i den andra orten betalningen erlägges, och vare för densammas fullgörande sjelf ansvarig. 16. Då vexel till godkännande förevises, bör bestämdt svar, jakande eller nekande, af gifvas inom 24 timmar derefter: sker det icke, anses godkännaren hafva vägrat accepten. 17. $. Varder vexeln icke, inom den i 16 <$\ höstämda tid, godkänd, eller sker godkännandet med vilkor, eller inskränkes till en del utaf vexelns belopp, eller kan ej den anträffas, på hvilken vexeln är dragen, vare. innehafvarén, sedan han deremot protesterat, berättigad till återgångstalan på sätt i 3o fj. sägs. 18. $. Derest vexelgifvaren, på den tid då vexeln utgafs, egde godkännarens ovilkorliga tillåtelse, att vexeln å honom draga, vare denne förbunden att vexeln antaga och, om det ej sker, ansvarig för all deraf uppkommande skada. IV. C AP. Om vexels betalning genom godkännaren. 19- $• Är vexels förfallotid bestämd till e n eller flere månader, då skall hvarje månad till 3o dagar räknas: är förfallotiden bestämd till e n eller flere uso, då svarar en uso emot 3o dagar, två uso emot 60 dagar, och så vidare; varande i alla desse fall den dagen oräknad, dä vexeln utgafs eller uppvisades. Är vexel ställd att betalas midt i månaden, vare då femtonde dagen rätter förfallodag.
Uiskotsei i ingretzen klagar, synas mig wara sf en sä ode!ydl,g beskaffenhet, art de aldeles icke böra äfladkomma någon den minsta inskränkning i trycktech. tens utöfning. Nationen, som sä lange marik underkastad rrycktwänget, skulle naiurligtwis i böejan, oman wid denna frihet, med allt för mycken liflighet omfatta de owäntade och ofta alltför mycker wägade uttryck af sä wäl glädjen som misinchel, hwilka frän alla sivor bestormade densamma. L>oan i„ sör författare, att fritt och tryckt säga sina rankar, skulle i början förleda dem, ail saga mera, ag de borde, och att säga det oförsigtigt och särande . Otvanan för en del af nationen, alt se sina handlingar offentligen tadlade, skulle naturligt, io wäcka desi misinöje, och förleda ben, att tillskrifwa den äterskänkca friheten hwad som mac det fordna twängetö skuld. Med hwarje ar skall benna o-vana hos alla smäningom förswinna, och har redan undergått den märkliga förändringen, att m m sällan längre ä»1 för dagen ihägkommer hwad ett dagblad innehåller, i synnerhet de ämnen, som ravlaö och endast anga personer. Den ädle, den redlige medborgaren skall aldrig harmas, att se sina - Den i Iunii. 59 r na gernrngar mitzkända oättadlade, emedan det inre medwetandet och framtidens dom altid skola rättfärdiga Honom. Den oredlige deremor skall atrid hata, att se si .' ger.-ingar sa wäl berömda som tadlade. Del Arra ar en sarir och drr sednare en sanning r>.e lika obehagliga. A^jsoin anmärkningar emot Constitutions-Uk« sköttel^ förslag torde jag widare fä anföra : r. tz. ^- läggningen i -:dra Momentet, r:dra punkten af ^ ^friherslagen synes böra aldeles sörswinna, af di som i mina anmärkningar tvid 4:0c at>xrovas.
Nådiga befallning, får, i anledning af de anmärkningar Rikets år 1841 församlade Revisorer framställt om Räkenskaperna för Landtkyrkorna i Skåne och Malmöhus Län, undertecknade, Syssloman, i djupaste, underdånighet afgifva följande förklaring och upplysning: a) Det innestående kapital af Brandstads Kyrka, som öfverstiger det i i6:de punkten af Kongl. Kyrko-Instruktionen den 13 April 18fi5 föreskrifna, är, enligt sockenmännens fattade beslut, bestämdt lill plåtars uppläggande öfver Kyrkans torn, i stället för derå befintliga takpannor, som, ehuru försvarligt skalade och understrukna, likväl icke kunnat hindra att regn och snö inträngt och skadat hvalfvet. För Åsums Kyrka, sorn endast har en mindre ringklocka, är af dervarande sockenboar beslutet att för Kyrkans innestående penningar inköpa äfven en större klocka; och då en förändring med timmerverket i tornet derigenom kommer att ske, hvilken okar kostnaden, har öfverenskommelse träffats att dröja med inköpet af ringklockan, till dess Kyrkan insamlat så stort kapital, som betäcker hela kostnaden. — 419 — b) Exemplar in duplo öfver Kytkornas tillhö igheter, hvilka äro noggrant uppräknade efter Iuventai ieboken, åtfölja årliga Kyrkoräkeuskaperna. c) Enligt anförda Kongl. Instruktion af den 12 April i8i5, njuter Kyrkoherden arfvode för räkenskapernas förande saint för skrifmaterialier , hvilket arfvode blifvit bestämdt till En Riksdaler 24 skilling för hvarje Kyrka , hvarför qvittens årligen medföljer Räkenskaperna. Skollärare och Klockare inom detta Pastorat njuta ingen lön af Kyrkorna. Den för examinerade Barnmorskorna utgående lön af Kyrkornas b - hållna tionde blef, på allmän Sockenstämma, år 1821 den a3 September, för Brandstads Barnmorska, bestämd till Fj'ra Tunnor korn , och, för Asums Barnmorska, till En Tunna råg och En Tunna korn , hvarför qvittenser medfölja de årliga Kyi koräkenskaperna. Angående Räkenskaperna för Frenninge och Wollsjö Kyrkor.
Allting var redan afgjordt då hon blef underrättad, sal hyrd, tillstånd utfärdadt, dag bestämd, programmet uttänkt, allt utom hennes två solostycken och två ensembler. Detta skulle hon naturligtvis bestämma sjelf. Förnöjda och med lätta samveten gingo så en vacker marsdag fru Mäienen och fru Bäck till Nadjas bostad för att meddela henne den glada underrättelsen, att hon bara behöfde sträcka ut handen för att få några och hundrade rublar, bara sjunga några små enkla toner, allt besvär vore undanröjdt, allt klappadt och klart, hon hade nu bara att niga och tacka. När de båda fruarna stego in, träffade de den unga damen insvept i en ny och elegant nattrock, liggande på soffan med fötterna på fåtöljkarmen, en roman i handen och cigarr i munnen. Hon steg upp, förvånad och generad öfver besöket och glömde att be de främmande sitta ned. Hennes frukostbricka stod på en stol, en mängd klädespersedlar lågo på en annan. Öfver pianot en ljus, något trasgrann sidenklädning, och vid soffan stod hon sjelf med gapande mun och ett misstroget, icke välkomnande leende. Fru Mäienen tog till ordet. Efter otaliga utrop och onödiga preludier kom hon slutligen fram med sitt ärende. Man hade, för att bereda fröken Sergeiewna tillfälle att låta höra sig, arrangerat en liten konsert, en liten söt konsert; ifall fröken ville sjunga, skulle hon få alltihop, hela nettot. Kanske ett par hundra rubel, hvem vet, hon hade många beundrare, kanske flere hundra rubel. Tänk! Den lilla godhjertade gumman strålade som en sol, hon blinkade vänligt med sina blanka och stora ögon, böjde af och an på hufvudet, som om halslinningen satt för stramt, men det var idel välvilja. Hon älskade att göra andra glada. Det var hennes mission i lifvet att lyckliggöra alla, som kommo i hennes närhet. Voro de bara inte hennes fiender på ett eller annat vis, så voro de hennes vänner. Och hade de något med den finska saken att göra, så kunde hon gå i elden för dem. Hon idealiserade sina »vänner» liksom hon gjorde med sina barn. Hon omstrålade dem med helgongloria.
Utdrag af protocsllet, hällct hos Högwörd. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i (örebro den 18 Julli 1812. S. D. »^wad Allmänna Beswärsoch CconomieUtstottet uti defi den 16 dennes pä bordet lagde Memorial, angäende medlen till Folkets och Landets förbättring, yttrat, blef af Prest-Ständet godkändt. Ut supra. hx krotocollo, P U. ^Imc^uist. Utdrag af protoc»llet, hället hos Högwörd. Pre,?-Ständer, '^id Urtima Riksdagen i Orebro, den 13 Julii 1312. SD. 8öredrogoS a nyo och biföllos Stats-Utffottets den 16 dennes pä bordet lagda Betänkanden, angäende 1872 Den 18 Julii. r:o. Allmänna Magasins - Inrättningens förwallning; 2:0. Conkotrs - Skrifwaren San dahls ansökning. att såsom Pension fa uppbära de ic>o R:d., han pa Riksgälds , Contoirels Expectance - Stat innehar. z:o. Frägan om gamla och söndriga Bancooch Riksgälds-Sedlars emottagande i Uppbörden; 4:0. Ett fokt Län af 40 a so,doö Ridik Banco till uppbyggande af Casertt och Stall i Malmö Stad för der inquarterade 3 Esquadronek af Mörnerska ^Hussar-Regementet; 5:0. Fragan om nödwänvigheten af en Författning, som tydeligen antingen tillåter eller förbjuder Discont-Werkens JnwiSningars emottagande i Uppbörden; 6:0. Befrielse för Tackierns - Bergslagerns fran Tionde-Tackjerns-afgiftcns erläggande; 7:0. Indragning till Kronan af Ädelfors Guldwerk med desi tillhörigheter, samt deras försäljande styckewis a Auction; 8-o. Skatteköp a Olstorps Krono, Säteri i Skaraborgs Län; 9:0.
Emot C § har jag äfven en anmärkn., ehuru jag i öfrigt godkänner K. M:s förslag i hvad det rörer ändring af konventikel-plalcatet och tillåtelse för Svenska medborgare att hålla religiösa sammankomster och föredrag. Denna rättighet bör nemi., efter min åsigt, vara i så måtto inskränkt, att det ej tillätes lekman att, utan vederbörande pastors samtycke, hålla religiösa föredrag utom den församling han tillhör. Dessa äro de hufvudsakliga anmärkmr, jag haft att emot förslaget framställa, och hvilka jag önskar måtte komma under pröfning vid ärendets förnyade handläggning inom LagTJtsk., som torde finna, att, äfven om ett nytt förslag ej kan hinna utarbetas rörande detta ärende i sin helhet, frågan om konventikel-plakatets uphäfvande dock kan derifrån skiljas och särskildt hufvudsakligen behandlas, under det att ärendet i öfrigt tilläfventyrs endast kan jromma IX H. 23 3.54 Den 4 November f. m. att föranleda en underd. anhållan om detsammas vidare utredning till nästa Riksdag. Frih. Creutz, Stephan: Ehuru jag icke kan annat än beklaga den utgång K. Förslag här fått, ber jag likväl att få förena mig i det förslag, som Hr v. Koch framställt, under önskan, att LagUtsk. måtte göra allt hvad i dess förmåga står, för att utarbeta och för R. St:r framlägga ett förslag, som kan befrämja religions-frihetens sak. Hr Cederschiöld, Gustaf: Jag hade icke ämnat vid detta tillfälle upträda; men åtskilliga anmärkmr hafva här blifvit framställda, dem jag tror mig böra till besvarande uptaga.
Då Erik inträdde, upphörde de med sitt arbete, fruktande, att det var vaktmästaren, som kom för att gifva dem bannor för deras ofog; men då de fingo sikte på nykomlingen, utropade en af dem: “Det är bara en pyssling, och den köra vi af med på eviga rappet.“ “Nej, det låter du allt bli,“ inföll en annan i låg ton; “det är ju biskopens fula Erik, och den kunde skvallra, och då blefve det rammel af, när rektorn finge kunskap om vårt företag.“ “Håll munnen, Kalle,“ utropade en tredje, “du är då alltid en mes. Vänta bara, skall ni få se, att jag ger ölandspojken respass härifrån. Vi äro bekanta, han och jag, så det skall gå som en dans.“ Den som så talade gick fram till Erik, sägande: “Hvad har du här att göra?“ “Jag skall se på hafvet,“ svarade Erik; “men hvad har du, Claes Henrik, och dina kamrater för er?“ “Å, vi samla nedfallna stenar, och om du icke lagar dig härifrån, så kunde det nog hända, att du finge en sten i skallen på dig, för det rasar ned sådana oupphörligt.“ “Du narras,“ utropade Erik, som fått klart för sig, att det var endast med gossarnas tillhjälp stenarna lossnade. “Om landshöfdingen och min far få veta, att ni förstör slottet, så ...“ “Så skall du få dig för besväret, det lofvar jag,“ skrek Claes Henrik, en vacker, storväxt gosse, och knöt näfven åt Erik, “för då är det du, som skvallrat, och sådant tåla vi icke, utan då märka vi dig, din otäcka öländing.“ Claes Henrik var af ett hetsigt temperament och hade synbarligen för afsikt att låta biskopens son känna, huru kalmarnäfvar smakade, då de trumfade om sin nästa. “Se så, Claes Henrik, icke några dumheter,“ inföll Kalle och gick emellan. “Det kan icke någon säga, att vi förstört slottet. Kom därför och låt oss gå, vi hafva ingenting här att göra.“
Allmänna magasinsärendena » 25—27. Allmänna vägoch vattenbyggnader .. » 107—109. Alnarps landtbruks-institut » 151 —153. Andra hufvudtitelns räkenskaper » 5,6,8,9,12—13. Anmärkningsprocent, beräkningen af » 51, 184. Anordning å Riksgäld s-verkets inkomster. Bilagan litt. F. vid » 4. Anordningar under för skotts-titel » 9. Bilagan litt. G. vid » 9. — å extra utgifts-anslag et » 9, 16. — å hufvudtitlarnes besparingar » 10—12. Bilagan litt. H. vid » 11. — å riksstats-anslagen. Bilagan litt. A. vid » 4. Bilagan litt. U. vid » 135. Arvoden för Revisorernes biträden » 267. Arméen, vårf vade och indelta, » 59- 82. Bilagorna litt. M., N, O., P., Q, och R. vid » 60, 66, 77. Arméens pensionskassa » 103—106. Arrendeauktioner ä inkomsterna af lediga prestlägenheter r> 234, 342—343. Arrendemedels fond, Drottningholms broars » 22—23. Arrestanter under decenniet 1854 —1863, antalet af » 136. Artilleri-af delning, Krigs-kollegii » 60-61,67,78-80. Bilagorna litt. O., P., Q. och R. vid » 66, 77. Artilleri-läroverket vid Marieberg » 61, 80—81, 266. Astronomiskt observatorium i Karlskrona » 100. Auktionsprovision » 117. Revisionsberä nelsen. Utlåtandena. Balanser, propriesid.
Med fullkomlig öfvertygelse, att allmänna säkerheten är förvarad uti Domaremagtens oberoende och Stats-Rådets samt Stats-Secreterarnes ansvarighet, anser jag likväl det icke vara öfverensstämmande med rättseller klokhets-principe att i andra fall denna ansvarsskyldighet påyrka, än i sådane der Constitutionens tydliga föreskrifter blifvit öfverträdde eller Rikets sanna väl eller enskilde Medborgares rättig - Bilaga H till Mern. 929 heter uppenbarligen våldförde, och således icke i de frågor, som i mer eller mindre mån bero af Opinionen. Anmärkningar i dessa ämnen ifrån Utskottet, der alla i Regeringens granskning ingående och på beslutet verkande omständigheter och upplysningar omöjligen kunna kännas, torde i längden finnas medföra en för Constitutionens bestånd och Ärendernes oafbrutna gång vådelig och obehaglig verkan, och det är under en sådan åsigt, jag för min del önskade, att Höglofl. Utskottet täcktes utöfva sin anmärkningsrätt, i synnerhet i alla de nederlagsrättigheten och handeln rörande ämnen, bifallne och verkstälde under en tidepunkt, då Sverige icke egenteligen kunde sägas äga en activ handel. Herr Doctor Wijkman: Då jag känner Herr StatsSecreteraren Baron Wirséns nit, sällsynta skicklighet och verkeliga förtjenster, kan jag ej tvifla på redligheten af hans uppsåt i denna sak, men då jag endast betraktar sjelfva saken, anser jag densamma betänkelig, då utan vederbörandes hörande ett slags Monopolium infördes för Götheborg, hvarigenom luxen utbreddes så, att flere utländske öfveräödsvaror, som förut knappast voro kände till namnet i vissa Folk-Classer, blefvo nödvändighetsvaror, och hvarigenom rörelse-capitalet blifvit draget från åkerbruket och näringarne. Herr Baron Gederström, Jaeol), ansåg frågan bestå uti bestämmande af tillåtelsens beskaffenhet, som Herr Baron ansåg vara Monopolium, emedan en förmån här blifvit beviljad en Stad eller Corporation, hvarigenom den, med andras uteslutande, innehaft en för landet tryckande vinst.
Hvad sålunda blifvit framstäldt har Utskottet i öfvervägande tagit och dervid funnit den af Herr Prosten Sandberg yrkade ändring af 5 § i Kongl. Förordningen den i3 September 1790, icke vara behöflig, emedan Utskottet anser berörde § innehålla tydlig föreskrift om Krono-fogdens åliggande att uppbära och redovisa plogmedlen och icke gifva skälig anledning till en sådan tolkning, som motionären velat förekomma, hvarföre Utskottet får vördsamt hemställa, att Herr Prosten Sandbergs motion icke må till någon Rikets Höglofl. Ständers åtgärd föranleda. Det i Lars Larssons motion åberopade Kongl. Brefvet den 10 Maj 1815, hvilket blifvit till Kongl. Kammar-Collegium aflåtet, innehåller bland annat, ”att då, uti Förordningen den i3 September 1790, någon påföljd icke blifvit bestämd för dem, Som åsidosätta skyldigheten, alt vid infallande snöfall förrätta plöjning och skottning, har Kongl. Maj.t uti berörde politie-måi funnit skäligt förordna, det hvar och en, som emot berörde Författning bryter, gör sig till 3 R:dr 16 sk. böter förfallen.” Då sålunda uttryckligen är stadgadt, att ansvaret skall drabba endast den, som bry - Allm. Besa.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 55. 3 ler, anser Utskollet den deröfver sökte förklaringen icke vara af behofvet påkallad, och får således vördsamt hemställa, att Lars Larssons motion icke eller må till någon vidare åtgärd föranleda; hvilket dock lill Rikets Höglofl. Ständers pröfning vördsamt öfverlemnas. Stockholm den a3 Ank. till Exp. Utsk. elen 26 Maj, kl. 12 midcl. Betänkande, i anledning af väckt motion, angående föreskrifter om sättet att mäla salt och spanmål. Herr G.