Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
ta hon såg inte för goliker ut, stackars flicka! gåln. att dricka mjölkbrunn, för si hon ä' så ynklig, stac 39 kars liten; men god ä' hon, som guld, för när dotter min, Brita, som j vet, far, för första gången gick fram till Herrans heliga nattvard i somras, så skinn, så blank att man kunde spegla sig uti'n det gjorde hon det. gaf hon henne en splitter ny klädning af svart ängla allri ä' det annat med Stockholms-mamsellerna de måtte inte ha annat att göra de. GUMMAN. Hon har fäla sina hjertsorger, efter BONDEN. Ska en gå och hänga läpp för det BONDEN. Men hvarför ä' hon så sjuklig? hvad jag hört säkert ä' hon kär, stackars barn. hela Guds långa dan inte ä' di kära på tocke sätt här på landet, vet jag. GUMMAN. Dä' fela med det som med nässel kåln. När en plockar den, så bränner en fingrarna på sig, fast den smakar bra när den ä' väl lagad, ser j far, och för resten, så har hon ju hela tiden gått i djupa sorgen efter far sin eller mor sin eller hvad det är. Aldrig går hon ut nånstans, och den BONDEN. Håcken häradshöfding? laget, vet jag. GUMMAN. Han, som håller tingena med SkeppsBONDEN. Han? det ä' en réel karl det enda som far till henne ibland, ä' häradshöfdingen. nog känner jag honom alltid jag hade ett mål vid vintertinget. Si det var på det sättet, att (man hör kommer der? Smedsgesällen sjunga utom scenen). Hvem ä' det som 40 Andra Scenen. DE FÖRRE. SMEDSGESÄLLEN ryggen, vaxdukshatt, en påk i ena handen och ett par drucken). (med en liten ränsel på stöflor i den andra, inkommande i strumplästen; något GESÄLLEN. Morjens, morjens, godt folk! BONDEN. Ä' det morgon nu? vi tycka det GESÄLLEN. Ä' det qväll? då måtte det vaBONDEN. Tack som frågar! det rifver af en
Jag kallar det ett förvändt sätt att använda medlen, om man först vid infallande missväxt skall uppköpa spannmål, antingen utifrån, då osäkert kan blifva, om den i rättan tid hinner framkomma; eller på det satt, att penningar skickas till provinserna att der uppköpa Spannmål, som der nu-ra behof* VeS än penningar; eller medelst Spannmålens utleranande på credit, som vid betalningens infordrande faller gäldenärerna så dyr, att den kunnat för långt lindrigare pris af dem sjelfva anskaffas, så framt de ej blifvit för Credcens skull lockade att det underlåta, med 54S Den 19 April. e. tu. mycket mera. Sådane äro mine enfaldiga tankar i detta ämne; jag skulle vara den första att erkänna mitt mittag, om jag dertill tår öfvertygelse; jag skulle äfven vara den första att fägna mig, om mitt omdöme, jemte den allmänna opinionens, skulle befinnas mindre rättvist och grundadt. Som detta mitt ödmjuka anförande på intet sätt är rigtadt emot Herr Stats-Secreteraren Friherre Wirsén, eller ämnadt till någon vederläggning af dess andragande förenämnde Pleni-dag; utan blott, för att komma sanningen ett steg närmare, innehåller några ytterligare tillägg i förevarande ämne; får jag ödmjukast anhålla, att detta äfven måtte remitteras till de Utskott, dit de förra afgått. För öfrigt får jag anmäla, att jag icke mera ingår i ord eller skriftväxling, hvarken i denna sak eller någon annan, som af mig kan komma att motiveras, om jag framdeles skulle önska rättelser i missbruk, som kunnat inrota sig i någon allmän inrättning, till skadlighet för det Allmänna, och någon skulle finna sig föranlåten att dem försvara; utan blott göra den handläggning dervid,som mig åligger, såsom det Utskotts Ledamot, dit sådana mål kunna komma att förvisas. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet. Herr von Engeström, jfan Daniel, hade inlemnät följande: Ödmjukt Memorial.
Af de tolf Notarier, som hittills varit hos Hof-Rälten anställde, hade nemligen, på sätt redan blifvit i underdånighet anfördt,endast åtta, eller två på hvarje division, varit försedde med lön på stal; men de öfriga fyra, som, under benämning af extra Civil-Notarier, varit indelade en å hvardera divisionen till tjenstgöring i tour med de förstnämnde, hade icke åtnjutit annan inkomst, än den, under deras protokolls-tourer fallna lösen för protokoller och utslag; Och ehuru Hof-Rätten skulle hafva önskat att förorda alla vid Civil-prolokollet tjenstgörande Notarier till erhållande af lika löneförmåner, likväl, då Hof-Rättens förslag lill aflönings-stat borde inskränkas inom de mest trånga gränsor, bchofvet medgaf, och Hof-Rällen trodde sig kunna påräkna, att, så framt extra Civil-Notarierne ej blefvo flera äu fem eller en å hvardera divisionen, samt hädanefter fingo tillgodonjuta enahanda befordrings-rält, som hittills ansetts böra dom tillkomma, och i följd af hvilken, så väl som på grund af deras vid utnämnandet en gång för alla stadgade tjenstgörings-skyldighet, de, på sätt förut blifvit förmäldt, städse räknats bland Hof-Rättens ordinarie tjenstemän, skicklige sökande till dessa befattningar, såsom förberedande vidare befordran till förmånligare tjenster, ej skulle komma att saknas, ansåg sig Hof-Rätten för närvarande ej böra anhålla om löne-anslag för flera än tio Civil-Notarier eller tvänne vid hvardera af de fem divisionerne; att, utom de extra Civil-Notarierne, hade Hof-Rätten hos sig anställde till ständig tjenstgöring en vice Aktuarie och en Amanuens, deai sednare i Advokat-Fiskals-Kontoret, hvilka, lika med de förstnämnde, ehuru lönlöse, af ålder haft bestämd tour och befordrings-rätt samt ansetts tillhöra de ordinarie tjenstemännens antal, men varit och äro såvida sämre lottade, än extra Civil-Notarierne, som de vid sina befattningar nästan icke kunde Kongl. Maj:ts Nåd.
Jag tror att vi med varsamhet böra behandla detta mål och icke förvandla rättigheten att oss sjelfve beskatta till ett önskningsmål, då till slut obetydligt blef öfrigt af vår beslutande rätt. Hvad principerna angår, finner jag dem på några modiiicationer när, ganska användbara, blott öfvergången icke blitver alltför brådstörtande. Det torde tillåtas mig, att innan jag framställer mina anmärkningar, uppställa den åsigt jag har af en fri handel. Jag anser nemligen en fri handel på utrikes ort, utgöra en del af en fri näring. Jag tror att den består uti rättigheten att importera alla sådane varor som ej i Sverige fabriceras. Det vore lika orätt att betaga de handlande, att handla med varor som här icke finnas, som det vore obilligt att öfverflöda landet med utländska fabrikater, hvartill här i lander finnas rudimaterier och hvilka förstöra Fabrikanterne. Efter mitt sätt att se, kunna varorne till import fördelas uti trenne afdel - Den 28 Junii e. rn. 693 ningtr: 1:0 Sådane som inom Landet ej kunna tillveikas. 2:0 Sådane som med fördel kunna inom Landet tiliverkas med utländske rudimaterier och 3:0 sådane, som med föga fördel kunna tillverkas och egenteligen tillhöra den iVrsta punkten. Jag tror i allmänhet , att då fråga är om att införa sådane varor som ej bär tillverkas , Utskottet uppsatt tullen för högt, emedan, när den öfvergår 10 procent, den är för hög och gifver blott anledning till tullförsnillning; men om den ej går på sin höjd mera än till 10 procent, lärer ingen undandraga sig att förtulla sin vara. Deremot anser jag nödigt, i och för vära Fabrikers bestånd, att alla sådane varor som af egna rudimaterier kunna tillverkas, böra till införsel förbjudas, då man kan vara förvissad, att saknaden af en eller flera utaf dessa tillverkningar uti första ögonblicket, snart skall försvinna, genom ett påkallande behof å Consumentens och en hoppfull vinst å Producentens sida.
Dom af den 12 December 1837, blifvit frånkänd afti ädesförmån, anhållit om anstånd till den 1 September 1838, för att styrka, att hail då vore från sine Borgenärers kraf befriad; så hafva BancoFullmägtige, utan alt Comissariatet eller Fiscals-Embetet deröfver blifvit hörde, genom beslut af den 7 Juli sistnämnde år, förunnat Åhman det begärda anståndet, samt ytterligare, efter af Åhman gjord anmälan, det endast 7 — 5 b tvänne af de i Concursen faststälde fordrings anspråken skulle återstå, hvilkas liquiderande icke kunnat ske af anledning, att de handlingar, hvarpå fordringarne sig grundade, icke kunnat, alla bemödanden oaktadt, ”framkallas”, men att han skyndsamt skulle kunna ådagalägga, alt han blifvit qvitt sine öfrige fordringsegare i Concursen, den 23 Augusti samma år sig utlåtit, att enär Åhman förklarat sig beredd att godtgöra omförmälde 2:ne af honom icke kände fordrings-egare, så snart desamme sig till godtgörelse anmälte, fannö Fullmägtige skäligt medgifva, att Himans Concurstillstånd hnge upphöra och lian till tjenstgöring i Banco-Verket åter inträda, då han fullgjort sitt åtagande, i afseende på öfrige, af honom kände fordringsegare i ConcurSen, och sålunda styrkt, att de blifvit af honom förnöjde; dels, efter det åtskillige handlingar, till fullgörande häraf, blifvit utaf Adiman iugifue, genom beslut den 27 nästderpåföljde September, le tuna t Åhman anstånd till den 10 då nästinstundande
Hvad vår gällande Lag, i 17 och 20 Kap. Byggninga-balken. benämner Kungsådra är här på trefaldigt sätt tillstängdt, och kännbarast är den totala igenstängningen af de båda mindre grenarne af elfven, som, dels i följd af den krökning, elfven vid Tefsjön formerar, dels genom dess utvidgning härstädes till ordentlig sjö med oroligare vatten, från uråldriga tider utgjort de allmänt begagnade farleder på detta Ljusne-elfs och provinsen Helsinglands till sin utsträckning betydligaste lugnvatten. De mellan elfvens grenar belägne, så att säga inuti bommen insnärjde, holmar utgöras nästan helt och hållet och ända intill flodbräddarne af fruktbärande jord, till större delen af högsta grads beräkning, och deraf den mindre holmen, Kossholmen håller cirka 600 tunnland, och en annan, Storholmen, enligt uppgift öfver tusen tunnland, förutom ännu större areal likaledes fruktbärande jord, som ligger på fasta landet norr om Glåmsundet. Egarne till denna skattlagda, till sitt omfång betydliga och dyrbara jord hafva, genom de nedpålade duc d’alber och deremellan hopsmidda bjelk-länsorna, största svårighet att åtkomma och sköta samt föra boskapen på bete till dessa sina egor, hvilket numera endast låter sig göra på omvägar ute pä öppna sjön. Genom de betydliga timmermassor, som tidtals hopa sig i bommen, förändras vattnets rörelse i de mindre grenarne af elfven, så att vattnet härstädes stundom våldsamt stiger upp och sköljer öfver med flodsand och gör ofruktbara flera tunnland jord, och stundom skär sig in och underminerar de lösa jordbräddarne, så att jord och understundom derå byggda lador störta ned i elfven och bortföras; och på hvilka sätt redan flera tunnland jord, af högsta grads uppskattning, försvunnit.
Jag svarar: är det tvister, man vill förekomma och icke rättvisa * i Skiftet man vill bereda, såskall det nya stadgandet borrt och återföras till hvad det förut varit; i annat fall lärer det böra qvarstå och erfarenheten närmare få afgöra oljenligheten deraf i tillämpningen. Jag j66 Den 17 December e, m. skulle i öfrigt tro, att de tillfällen blifva få, då en Egogradering af EgodelningsiäU ten kommer att ändras, om nemligen För* rättningsmännen äro sin sak vuxne, oväldige och följa Författningen. Den innehåller i 12 Gap. i5 §., att Skiftesmannen skall, efter egornes uträkning, upprätta provisionel plan till Skiftet, å Ghartan utmärka egolotterne och desamma å marken för Delegarne utvisa; då hafva delegarne tillfälle jemföra sine nya Lotter med dem, de förr haft, anmärka mot Graderingen och Förrättningsmännen kunna jcmnka, hvad jemnkas bör. Iagttages detta, lärer väl sällan eller aldrig egenteliga skäl sedan kunna visas till ändring i taxeringen; men om skäl ådagalägges, så frågar jag: är det olämpligt, att den lidande vederfares rättelse? jag vet ganska väl, att ifrågavarande stadgande faller sig obeqvämt för Herrar Landtmätare, under fruktan, att, då EgodelningsRätten gjort ändringar i taxeringen, få i vissa delar omgöra Förrättningen, någon gång för samma betalning. Så mycket mera vet jag dock häraf att sätta värde på den skicklige och redlige Landtmätare, hvilken, vid granskningen af det först uppgjorde projectet tili SkiftesStadgan fäst uppmärksamhet på olämpligheten af förre Författningars föreskrift i denna omständighet och hvilken föreskrift i samma Project var bibehållen.
Detta är en ibland de många gåtor, man ställes inför, om man vill söka kärnan bakom skalet. Men detta — kan man möjligen tycka — bör icke sammanblandas med kvinnorörelsen. Det är ' fel, som bero af tidsandan och de gängse naturalistiska och sensualitiska lifsåskådningarna, och de berörda missriktningarna äro gemensamma för båda kö- nen. Må så vara! Men man har nu en gång vant sig att i sedligt hänseende begagna en högre måttstock för kvinna än för man — detta innebär j u egentligen något för oss kvinnor smickrande — och då måste man beklaga, att vår tids unga kvinnor, på hvilka man borde vara berättigad att ställa högre anspråk än på föregående tiders, icke visa sig bättre intellektuelt rustade mot alla andefattiga teorier, icke mera moraliskt stålsatta mot hvarjehanda uppfattningar och läror af så betänklig sedlig halt. Och vill man vara rättvis, tror jag, att man måste medgifva, att dessa vår tids läror, böjelser och låter verkat mera depraverande på kvinnan än på mannen. De unga männen äro bättre disciplinerade och framhäfva sig mera sällan med den oförsynthet och det själfförtroende, som icke äro allt för ovanliga hos de moderna unga nutidskvinnorna. Mannen har j u af gammalt förbehållit sig åtskilliga friheter i moraliskt afseende. Ofta stöter han äfven mycket allvarsamt konvenansens fordringar för hufvudet. Vanligen är han dock nöjd, om han blott känner sig fri från tvång och konsiderationer, och bryr sig då alls inte om att 227 ondgöras öfver » gammalmodiga åsikter och trångbröstade uppfattningar ». Men en ung flicka, som funnit konvenansens skrankor för trånga — och onekligen äro de för henne betydligt trängre än för mannen — stoltserar gärna öfver sin frihet från fördomar, eller hvad hon anser som sådana, och gör anspråk på att äga vida vyer, på att vara » frigjord » och modern. Och oftast är hon intet annat än en eftergifven slaf under det egna jagets nycker, påhitt och fordringar. Och just emedan det är och förblir kvinnan, som ger prägeln åt umgängessättet och » tonen », är det ändå beklagligare att se henne » slå öfver », än hvad det är att se mannen göra det.
— Men Utsk. synes afse en gradation, bestående af r) förmaning till ordning och stillhet, i) varning för laga ansvar, och 3) varning för vapnens bruk. Alt de först tillstädeskomna myndigheterna använda de a.:ne förstnämnda talesätten är så gifvet, att derom ej behöfver förordnas. Men när det kommer dertill, alt vapnens förestående bruk skall förkunnas, då är vanligen sorlet sådant, att intet akustiskt medel förslår att göra inenniskoröst hörd. För alla de otaliga gånger en Engelsk scherif!' uppläst Riot-act, har Den 17 October c. m. 4‘9 kanske menigheten aldrig en enda gång tydligen förnummit en råd af denna parlamentsacts innehåll. Jag gillar visserligen der) i 7 §:n föreslagna Uppmaningsformeln. Ingalunda dock af dess ordställning, endast deraf, alt den särdeles skönjrbart ses ske, väntar jag mig dess verkan, och i stället för Utskts 3:ne graderade varningar enligt 6 och 7 §§:na föreslår jag, alt, efter de aine första, den 3:dje måste hafva 3:ne gånger skett, innan vapnens bruk får reqvireras, men äga lika lagligen sin förkunnade påföljd, antingen många eller få förmått höra texten. Beträffande tecknet gillar jag högeligen föreskriften derom, enär aldrig nog kan göras för alt underrätta menigheten om sin våda. Men jag bestrider alldeles, att ett sådant teckens höjande blifver nödvändigt villkor för varningens lagliga fullständighet. — Apparalet (flaggan eller lyktan, med nödiga stänger) skall ofta icke vara alt tillgå, och kan icke ägas på flera samtidigt oroliga punkter. Må således den afgörande uppmaningens laglighet icke bero af sådan omständighet. Den tydligaste varningen blifver ändå truppens uppmarscherande i front af uppsamlingen; civila myndighetens sedan trefallt skeende, och solenna, med trumslag eller trumpetskall beledsagade, framryckande till menigheten och dennes i ögonen fällande uppmanande bilda fullständig varning. De som då icke anse sig varskodda och icke aflägsna sig, de ktänna tryggt anses såsom de der äro beslutne att pröfva upprorets vapenlycka, och dem träffar icke skadan oförtjent.
Den af Kongl. Maj:t i berörda hänseende föreslagna beräkningsgrund har Utskottet derföre ansett böra öfvergifvas och föreställt sig att, om, vid bestämmandet af Geheime-rådet Stulers arkitektarfvode, Rikets Ständer dertill behaga anvisa en jemnad summa till det belopp här nedan oinförmäles och hvilken ganska nära motsvarar den summa Kongl. Majit föreslagit, Geheime-rådet Stiller, som onekligen på ett förtjenstfullt sätt icke blott tillhandagått med upplysningar och råd rörande National-museibyggnaden, utan ock, såsom i den nådiga Propositionen närmare utredes, derå nedlagt mycket arbete, skall anse sig hafva erhållit tillräcklig vedergällning härför. För denna åsigt hemtar Utskottet jemväl stöd af en från beinälda Geheime-råd den 21 nästlidne Juli till Herr Stats-rådct. och Chefen för Ecclesiastik-departementet aflåten, Utskottet den 27 i samma månad delgifven skrifvelse, deruti Stiller, beträffande arfvodet för hans befattning med nämnda byggnad, uttryckligen förklarat att han, som erfarit att dylika arbeten i Sverige pläga honoreras med lägre belopp, än hvad han, på sätt ofvanberördt är, beräknat, men det ingalunda vore Geheime-rådets afsigt att vilja framställa fordringar, som vöre ens till skenet öfverdrifna, vore beredvillig att foga sig efter härvarande förhållanden samt till fredställd med den summa Rikets Ständer och öfrige vederbörande ansåge lämplig och svarande mot Svenska förhållanden. På grund häraf har Utskottet ansett sig böra hemställa 7:o att Kongl. Maj:ts nådiga framställning i denna del må på det sätt bifallas, att Rikets Ständer anvisa en summa af 20,000 R:dr Runt att utbetalas till Geheime-rådet A. Stirler såsom slutlig godtgörclse för hans biträde i egenskap af arkitekt vid National-museibyggnaden. För den händelse Rikets Ständer godkänna, hvad Utskottet här ofvan tillstyrkt och föreslagit, skulle de medel, som ytterligare borde beviljas för
Stats-Ministern för Utrikes Ärenderna, Stats-Råden, Presidenterne i Collegierne, Öfwer-Ståthållaren, Under-Ståthållaren och Politie-Mästaren i Hufwud-Staden, Hof-Cancelleren, Justitiä-Cancelleren, Stats-Secreterare, Landshöfdingar och Ståthållare i Landet, Fältmarskalkar, Generaler och Amiraler af alla Grader, General-Adjutanter, Öfwer-Adjutanter, Stabs-Adjutanter, Commendanter i Fästningarne, Capitaine-Lieutenanter och Officerare wid Lif-Drabanterne, Öfwerstar för Regementerne, Second-Cheferne för Gardes-Regementerne till Häst och Fot samt Öfwerste-Lieutenanter wid Lif-Regements-Brigaden, Cheferne för Artilleriet, FortificationsFältmätningsoch Sjömätnings-wäsendet, Ministrar, Sändebud och Agenter för Handeln hos fremmande Magter, samt de Embetsoch Tjenstemän, som uti Konungens Cabinett för Utrikes Brefwäxlingen och wid Beskickningarne nyttjas, hafwa förtroende-syslor, hwarifrån Konungen må dem endtlediga, när Han pröfwar Rikets tjenst det fordra. Konungen äger att i den ordning och under de villkor, som bestämmas genom särskild lag, stiftad i den ordning 87 § 1 mom. stadgar, genom naturalisation till svensk medborgare upptaga utländsk man eller kvinna. 1809: Konungen äger at i brottmål göra nåd, mildra lifsstraff samt återgifwa ära och til Kronan förwerkadt gods; dock må öfwer Ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen sina beslut uti Stats-Rådet fatta. Sedan statsverkets behov blivit av riksdagen prövade, ankommer det på riksdagen att en däremot svarande bevillning sig åtaga samt att tillika fastställa, huru särskilda summor därav skola till särskilda ändamål användas, och dessa summor under bestämda huvudtitlar uti riksstaten anslå.
Jag vet att man skulle vilja invända att det nu påbörjade antagandet af eliter vid beväringen kommer att ersätta bristen på underbefäl; men dessa eliter kunna ej ersätta bristen på subaltern-officerare; och dessutom, om eliter, under bästa förhållanden, kunna efter 2 års bevärings-exercis bildas till hjelplige korporaler, har man, med kännedom om förhållandena, ingen förmodan att antaga det dessa eliter, på de återstående 3 åren, skola kunna bildas till dugliga under-officerare och vara kompanichefen till någon verklig nytta och hjelp. Och huru skall deras inöfning tillgå, då de endast skola vara närvarande under mötena, då tiden sannerligen ej medgifver någon särskild korporalseller under-officers-skola. Jag tror mig nu hafva visat att, vid öfverflyttningen af Lifbeviirings-regementets anslag till Gardes-regementena, Staten gör en betydlig förlust i befäls-personal, då denna personal reduceras till en tredjedel på samma anslag samt att, vid full öfverflyttniog af anslaget, Gardes-regementena omöjligen kunna på ett ändamålsenligt sätt bestrida bevärings-exercisen — så vida Gardets personal ej framdeles betydligt skall ökas, då jemväl Staten kommer att få vidkännas betydligt ökade utgifter i och för denna bevärings-exercis. Det är i följd deraf som jag, med kännedom om förhållandena, ansett mig böra göra Rikets Ständer uppmärksamma på vigten af att ej medgifva öfverflyttningen af någon del utaf Lifbevärings-regementets anslag, förrän ett så ordnadt och fullständigt förslag blifver upprättadt, att man deraf ser att beväringsexercisen af Gardes-regementena verkligen kan bestridas med det begärda anslaget. Det återstår mig ännu att yttra mig om den officers-korps ställning, som hittills varit i åtnjutande af ofvannämnda anslag.
Betänkande, N:o 4, i anledning af väckt fråga om skyldighet för blifvande Landshöfdingar , att förete academiska betyg öfver aflagde vederbörliga prof på kunskap i Allmänna samt Hushålls.Lagfarenheten. S. D. Vid förnyad föredragning af Ban» eoUtskottets Memorial, N:o 18, i anledning af hvad RevisionsBe*rättelsen år 1825 innehåller, rörande val af Suppleanter för Hedervärda BondeStåndet uti ProvincefjåneConto - j2 Prof. Utdrag den 11 Mars 1829J refts Direetioner emellan Riksdagarne, fastställd e PresteStåndet, till framtida iakttagan-' de och. efterlefnad , hvad dess Protocoll deri 12 December 1823 vid dåvarande Riksmöte,' om huru, vid ledigheter emellan Riksdagarne så väl af Suppleanter som Directeurer vid LåneContoren, skall förhållas, stadgar och bestämmer; hvarom ProtocolIsUtdrag skulle meddelas , så väl Fullmägtige vid LåneContoren , som BancoStyrelsen och PresteStsndets Cancellie-Direction ; äfvensom de Respective MedStånden skulle härom vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Biföllös vid nu ånyo skedd föredragning , Stats Utskottets följande Utlåtanden ! N:o 70, i anledning af väckt Motion om Skattelösen af Presterskapet i Skåne tillhöriga Hemman, som ej äro af Boställsnatur. N:o 71 J i anledning af väckt fråga om botesmedels ingående till Statsverket, hvilka förut uppburits af Allmänna Rarnhus-Directionen ; N:o 72, 1 anledning af vackt Motion om upphäfvamle af förbudet mot de å Oland befintlige Kronohemrnans försäljande till Skatte/ samt Proi. Utdrag den 11 Mars ISig53 N:o 73 4 i anledning af väckt Motion, att Boställen , som innehafvas af i landtbruket oerfarne personer matte utarrenderas.