Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Husbehofsbränning sker med högst 20 kannors panna. Det höga kannetal som man gifvit åt största husbehofspannan, afser de angifna, ehuru missförstådda, behof, både för folk och kreatur. Man anser denna bestämmelse såsom en tvungen gärd åt vanor och opinioner, hvilka endast småningom kunna förändras och upplysas. Tabellen Litt. A, härjemte fogad, specificerar närmare bränvinsoch dranktillgången, som husbehofspannorne kunna lemna. 3:o Vid husbehofsbränning begagnas såkallad enkel redskap* som i i4 punkten närmare bestämmes. 4:o Denna husbehofs-rättighet må tillsvidare endast tillhöra jordegendom, stor eller liten, som är i jordebok upptagen och vederbörligen skattlagd, antingen den är belägen på landet eller vid städerne. 5:o Till förekommande af mycken enskild förlust bibehålies i83o års tariff för bestämmande af husbehofs-pannans storlek, reia tift till egendoms-värdet inom förenämde 25 kannors pannerymd. 6:0 Beskattningen för husbehofbränning torde skäligast kunna bestämmas till endast hälften af hvad i83o års bränvins-förordning upptager för tillverkad kanna, eller i sk. kannan, medelst afverkningsförmågans öfverfl}'ttande för de tillåtne bränningsterminerne till en motsvarande bestämmelse, häftad vid pannerymden. Lyftpannor äro serskildt tagne i beräkning, äfvensom vederbörlig skilnad är gjord emellan inmurade husbehofs-pannor af större och mindre höjd vid olika rymd, medelst förhöjning af 5o lill 100 procent, på sätt tabellen Litt. A. närmare upplyser. Dervid erinras alt man uppställ den billiga beräkning, att husbehofs - 36 Bevilln.- och Oecon.-Utsk.
Konsertgifvaren förenummer att föredragas af grefvinnan Mathilda Taube visat, att våra landsmän i Worcester med värdighet och hr John Forsell, en violinkvartett kommer att drog med ypperlig teknik och varm ton Haydns konoch takt häfda urgammal svensk frihet och ära. utföras af hrr Lars Zetterqyist, Fridolf Book, Conrad sert för violoncell, d-dur, samt tvänne småstycken, Jag skulle kunna tala åtskilligt om svenskarnes Nordqvist och Franz Neruda, hvarjämte ett par numaf hvilka Poppers tekniskt fordrande Elfentanz utfördes fester i kyrkorna, i föreningssalarne eller i hemmen. mer för viola d ' amore och lata komma att utföras af Och där behöfvas minsann inga stimulerande meså ypperligt, att publiken begärde och erhöll ett kammarmusikus Fredrik Sörensen och hr Sven Schoextranummer. För öfrigt hade man det sällsynta nö- del för att framkalla hög stämning eller att låta landcr, hvilken sistnämnde man dessutom får höra jet att få höra konsertmästaren L., 1. Kraftigt ljuda föredraga några sånger med lutaackompagnemang. Till som solist. Han föredrog med kraft och finess viovåra sköna svenska sånger därute. Det fingo vi öfriga sångnummer ulföres ackompagnemanget på nå- linstämman i Schumanns förtjusande a-moll-sonat. svensk-svenskar höra, när de svensk-amerikanska gra Musikhistoriska museet tillhöriga instrument, hvarProgrammet afslöts med Beethovens Trio för piano, sångarne voro här under konungens jubileum. Huru ibland en spinett, sign. Joannes Carcassi 1698, och violin och violoncell, ess-dur, som naturligtvis hände, på sitt vis, sjöugo Björneborgarnes marsch ha ett clavichord, sign. Pehr Lundborg 1787, och har ryckte publiken och tvifvelsutan skulle gjort det ännu vi i god hågkomst. Själfve konung Oscar gaf sighr Herman Berens därvid lofvat sin medverkan.
Pi de smnmantraden, som under vinterns lopp agt rum, har man allvmligt ofverlagt om en del framstiillda onskemdl och forslag, hvilkra hnfvudsakligen ii-syftat att bland sommerskorna sjalfva iistadkoma den sammanslutning, hvilken iir ett nodviindigt villkor for en loneforbiittring, soru synes vma blde motiverad och valbehoflig. Det ar att hoppas det komith, d % den vunnit okad ktinnedom om sommerskoruas forhlllanden, slrall finna niigon form, under hvilken Fredrika-Bremer-Forbundet verksamt skall lrunna understodja sommerskol.na i deras arbete for forbtittrade villkor, ett arbete, som en hvar lnlste s k h l r a sin varma medkiinsla. Samrna spiirslnil synes iifven i andra liinder stti p % dagordningen. I Finland har i flere Br arbetais for saken, och Finsk kvinuoforening synes nu hafva tagit sig den pd det narxnaste an, dd en sonzmerskefackklzcbb bildats inom foreningen. I England foranstaltades under sensste &amp; r pB initiativ af lady Henry Somerset m. fl. ett mote af flere tusen sommerskor, hvilket mote dock ej synes hafva ledt till nlgot omedelbart resultat. I Frankrike utgafs br IS93 af Id. Charles Benoist ett arbete, ~ L e s Onvribres de l ' aiguille d P a r i u ~, uti hvilket han nedlagt resultatet af sina omfattande undersokningar i amnet, och i januari innevarande &amp; r holl Pkre du Lac uti kyrken Saint Roch i M g a n ett foredrag infor ett auditorium af damer ur stora viirlden, nationalekonomer, forfattare och framstdende personer inom aff iirsviirlden. Vi Bterkomma liingre fram till iimnet. Fredrika-Bremer-firbundets sjukkassas iirsinote agde rum den 26 april i Forbundets lokal under professor Rosbns ordforandeskap.
Det synes ej lida något tvifvel, att kvinnan på grund af sin svagare konstitution (ty hennes konstitution är otvifvolaktigt i civiliserade samhällen svagare än mannens, detta mest beroende dels på att hon under hela sitt lif i allmänhet har mindre kroppsrörelse i friska luften, dels på hennes tätt åtsittande, för flora viktiga funktioner hindrande klädedräkt) i högre grad än mannen är utsatt för intcllektuel öfv e r a n s t r ä D g n i n g; detta är t. ex. särdeles iögonfallande, om man jämför talrikheten af nervösa lidanden hos lärarinnor och lärare. Ehuru det egentligen är andlig öfveransträngning, som mest sliter nervsystemet, så ser man dock äfven nervösa sjukdomar framkallas af öfveransträngning med kroppsarbete. Emellertid iakttager man detta företrädesvis hos personer, där äfven andra orsaker, särskildt sorger och bekymmer, föreligga. Ifall både kroppsligt och andligt arbete samtidigt utföres i öfvermåttan hög grad, så inträder sjukdom så mycket lättare och så mycket förr. Exempelvis må anföras, att sådant ofta inträffar hos telcgrafister och telefonister, arbetet är i och för sig ansträngande, och ofta nog utsträckes det, särskildt hvad telefonister beträffar, till alltför inånga timmar om dagen, emedan arbetslönerna till följd af den ohäjdade konkurrensen äro I nedbringade ytterligt lågt. På samma sätt som öfveransträngning med arbete kan framkalla nervösa lidanden, så kunna äfven utsväfningar af olika slag, hvilka ock kräfva en viss verksamhet i nervsystemet, göra detsamma, och man ser ibland sorgliga exempel därpå. Jag har redan förut nämnt, att vissa sinnesrörelser, såsom sorger, bekymmer, oro, ängslan m. fl. äro medverkande orsaker till här afhandladc sjukdomars uppkomst. Man ser nog ganska ofta, huru dessa orsaker i och för sig kunna framkalla nervösa lidanden, och de göra det så mycket lättare, ju mera utpräglad dispositionen för nervsjukdomar är.
»Är ni färdig?» frågade hon i en halft föraktlig ton öfver skuldran. »Oui, oui!» hväste den lille herr Kuhn. Hon stod med ens ledig och stilla. Hennes ansigte fick plötsligt ett allvarligt, nästan strängt uttryck, och så började hon med recitativet. »E strano, è strano!» Hur underbart! — Det kom dämpadt, aningsfullt som en undran inför något ödesdigert och obekant. Hon hade en fyllig, lätt beslöjad stämma. Det lät, som om den ständigt hade lika mycket qvar, som den gaf. I sitt piano gömde den denna hotande styrka, som först gör ett pianissimo fängslande. Plötsligt bröt den fram som en blixt, ett dolkstyng. »O gioja ch’io non conobbi» O fröjd, som jag aldrig har känt! — med kadansen som ett jubelskri. Så kom arian, stönande som under bördan af en smärtsam salighet med sitt omqväde: »Ah! quell’amor! quell’amor che è il palpito dell’universo, dell’universo intero.» — Det ljöd, som om tonerna verkligen uttryckte all den lycka och allt det elände, som kärleken har bragt med sig här i verlden. Men så dog den bort och afbröts af hennes upprorsskri: »Follie, follie, follie!» För henne fins icke längre den stora, rena kärleken, hon måste skölja bort sin längtan i galenskapens tummel. Hur det jämrade och vred sig med höga, egensinniga rop på glädje för att öfverrösta smärtan, som rasade derunder. Det var en lössläppt kraft som icke längre ville lyssna till någon varnande eller tröstande stämma, utan störtade som en fors mot sin undergång. Tofte kände, hur han den ena gången efter den andra blef iskall utefter ryggen, och Nina satt andlös, gripen som af något förfärligt. Sångerskan stod hela tiden stilla. Blott då och då lyfte hon litet på en hand eller rörde skuldran. Men det var underbart, hur detta ansigte, som egentligen var fult, kunde förändra sig.
Stånds anhållan om hufvudsakligt utlåtande i ämnet. Grefve af Ugglas, Gustaf: I anledning af det nu upplästa Betänkandet, samt BorgareStåndets tvenne serskildte Protocolls-Utdrag, lärer Ridderskapet och Adeln böra fatta ett beslut; för min del anser jag de af Ridderskapet och Adeln, emot Borgare-Ståndets eftergift af lösningsrätten till fastigheter i Stad, eller till Stad hörande hus och jord, vid 1809 och 1810 årens Riksdag åtagne motsvarande Förbindelser, att för sine hus och tomter i Städerne deltaga i Skjutsnings-besvär, Inqvartering, Båtsmanshåll och öfrige Egendomen ålagde afgifter, hafva haft afseende på alla Rikets Städer, utan undantag, samt att, i följd deraf, desse Förbindelser höra vara för Ridderskapet och Adeln gällande, äfven i de Städer, hvilka icke med enskildt privilegium kunna styrka sig hafva ägt ifrågavarande lösningsrätt; i enlighet hvarmed jag alltså vågar anhålla om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition. Herr Hjerta, Gustaf förenade sig med Grefve af Ugglas. Den 20 December a mi 189 Herr Grefven och Landt-Marskalken yttrade, att, sedan med bifall till Lagoch OeconomieUtskottens Betänkande, alla RiksStånden ansett hufvudfrågan ensamt tillhöra Ridderskapets och Adelns samt Preste-Ståndets pröfning och heslut, finge Herr LandtMarskalken hemställa, om Ridderskapet och Adeln behagade, i afseende på hufvudsaken, gilla den åsigt af ämnet Grefve af Ugglas nyss framställt, med tillägg, det Förklaring af Kongl. Kungörelsen den 6 April 1810 borde, i öfverensstämmelse dermed, till allmän efterrättelse utfärdas. Bifölls.
Dä man i allmänhet ©tvifvelaktigt är öfvertygad om behofvet af en förändring i vår nuvar. rcprcsciitalionsordning, och dä af de särskilda meningar man bär kunnat inhemta det synes troligt, att det nu hvitaude förslaget till representationssättets ombildande vid denna riksdag kommer atl tälla; hoppas och förmodar jag likväl alt af liiksSt:ns medlemmar ganska få skola finnas, som icke önska eli annat förslag dertill, som kunde för sig vinna större sympathier. 1 H. 6 Vi Den 31 Juli. Jag tror således att det vore nödvändigt, all det hvilande förslaget med möjligaste första förekomme till afgörande inom RiksStm, pä det att, om detsamma faller, tid mätte blifva öfrig för uppgörande af ett nytt. Af sådan anledn. och på grund af 44 § Riksd.Ordn. får jag vördsamt föreslå, att R. o. Ad. i förening med resp. Medständer mätte förelägga det blifvande Coust.Utsk. — när det en gång blifvit completteradt och constitueradt — att till R. St. inkomma med det nu hvilande förslaget, fullständigt förberedt till afgörande, inom Aug. månads slut. Gr. Horn, Claes Fredr.: Instämmande i den siste värde talarens åsigt, att det vore väl om del hvilande representationsförslaget kunde, så fort sorn möjligt förekomma, kan jag likväl icke dela den mening med honom, att man bör, eller ens kan, förelägga nuvarande de förslaget — som han behagade yttra sigfullständigt förheredt. Jag tror alt detta redan är gjordt af fiirra riksdagens Const.Utsk., och att det nuvar. icke dermed har något att skaffa. Hr Ribbing: Jag kan ej finna annat än att Gr. Horn hell och hållet misstagit sig i hvad han nyss anfört. Jag anser alt Const.Utsk. behöfver god tid — hvilken jag anser tillräcklig med Aug. månad — för all kunna medhinna alt genomgå alla de memorialer och alla de beslut, som föregått delta förslags nflemnande till Ständerne vid sista riksdag. Vi hafva väl efter sal. Gr.
Inoch Utvexling spris å Dukater. 14 sednare halfåret 1855 år 1856 lltvexlade: sednare halfåret 1855 år 1856 495: 98: 593: - 2,389: 1,586: 3,975: - Summa 4,568: Vid jemförelse emellan bokförings-vsjrdel 5 R:dr 32 sk. B:ko per dukat samt det pris, hvartill inoch utvexling skett, har Banken på denna rörelse tillskyndats en vinst af 761 R:dr 16 sk. B:ko. § iv sufvermynt Förrådet i silfvermynt af äldre prägel utgjorde den 21 nästl. Septem"} n/^in pra ^ vj(j af Revisorerne anstälda inventering 30,532 R:dr Silfver, nemligen: Hela Riksdaler 7,432: Två tredjedels . 3,200: En tredjedels 14,500: En sjeltedels 3,200: En tolftedels 1,100: En ljugufjerdedels 1,100: S:gr Silfver R:dr 30,532 § 15. Uppköp och Jemnlikt 21 § i Banko-Fullmäktiges berättelse till Hög loth Banko* f0’*cci’iarn. "j ötskoltet, under den 15 Oktober 1856, redovisades behållningen af köpta och sålda vexlar å utrikes ort, den 25 nästförutgångne September, sålunda: innestående: hos Handelshuset Salomon Heine Silfv. R:dr 40: 7. — « dito P. Siemsen & C:o 13,421: 4. — « dito J. H. & G. F. Baur 1,540: 27. S:gr Sil fv. — Tillhopa Silfv.
Hvad kunde den der stackars Margareta ha gjort för ondt, efter hon måste genomgå sådana lidanden o c h till o c h m e d förskjutas af G-ud? Å h, hvad Ingrid gerna skulle ha velat följa efter de gamle herrarne o c h höra fortsättningen. O c h det var två sådana hedervärda gamla män, som voro så intresserade af teater! Den ene säg ut som en prest, o c h den andre blef titulerad professor. Om teater verkligen vore något så syndigt, var det då troligt att? trots de vi daste ansträngningar; nu förstod hon det, som förut varit så gåtfullt för henne, att menniskan ingenting förmår till sin egen omvändelse, om icke G u d gör allt o c h verkar sitt verk inom henne. I N u var hennes vilja krossad, hon hade hvarken styrka att söka dra ner nåden till sig eller att göra motstånd, hon var bruten, förintad, slagen till jorden —. Så låg hon länge, hälft medvetslös, o c h hörde det sjunga i sina öron som en aflägsen sammanringning, o c h bädden, som hon låg på, tycktes henne gunga upp o c h ner. Men hvad var detta? Ett sådant ljus —! O c h denna underliga känsla af lycksalighet, stillande, helande! A l l a smärtor o c h sorger voro borta, utplånade som af ett under, och hon kände endast sitt hjerta svälla af en ödmjuk, men jublande glädje; hon försökte sätta sig upp, men föll till baka mot kudden, knäpte samman händerna öfver bröstet och kunde endast stamma: » Gud — Gud —! » — Henrika stod framför henne med ett brinnande ljus i handen, som hon stälde på nattduksbordet. Ingrid kastade en undrande blick bort till operabyggnaden, som skymtade fram mellan trädkronorna. Å h, hvad hon gerna skulle vilja komma dit en gång, bara en enda, och sjelf öfvertyga sig, om det verkligen var så farligt, det man der fick se. Men helst skulle hon vilja se Margareta — ja, så hette väl pjescn? » J a g har väntat på dig, barn. Men du ser lycklig u t?
Maj:t i Nåder proponerade eller inom Riks-Slånden framställde, tillstyrka de* andungar och tillägg, Utskottet för sin del finner nödiga och lämpliga. Endast derigenom tror Utskottet sig uppfylla sin bestämmelse —- endast såmedelst handla i förenlighet med Grundlagarne; och riktigheten af denna åsigt bekiäftas deiaf, att den samma allt jemt gjort sig gällande vid föregåenende Riksdagar, så vidt Utskottet af förhandlingarne dervid kunnat inhemta. Vidkommande derefter sjelfva saken, så afse deri framställda anmärkl ningar allenast frågorne om förmyndarekamrars inrättande och förändring af 23 Cap. 1 § Ärfda-Balken. Då Utskottet, efter att åter hafva tagit dessa frågor i öfvervägande, nu går att å nyo sig derom utlåta, får Utskottet anmäl ka, att bland dem, hvilka talat lör inrättning af förmyndarekamrar, meningarne likväl varit i så måtto skiljaklige, alt en del ansett, administrativay men andre åter conserverande> eller c&ntrollerande Kamrar böra inrättas; hvaremot alla synas ense derom, att dylika stiftelser ej kunna eller böra till väga bringas under annan form, än såsom munieipal-anstalter. Den öfvertygelse, Utskottet redan uttalat i afseende på administrativa förmyndarekamrars stiftande, har emedlertid lika litet blifvit rubbad genom ett ämnets ytterligare begrundande, som något försök är vordet gjordt att vederlägga de skäl och grunder, hvarpå Utskottets berörde öfvertygelse hvilär; hva - 6 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 65. O dan Utskottet således saknar anledning att frånträda sitt i denna del afgifna yttrande. Hvad det andra slaget af omförmälde inrättningar angår, så synes visserligen, som skulle en stiftelse i sådan syftning med mindre svårighet kunna till vägabringas; men hos Utskottet hafva likväl åtskilliga betänkligheter härutinnan uppstått.
Först efter denna tid inkommo bestämdare uppgifter om en hotande missvext och då dessa genast derefter utsträcktes till ännu flera och deribland till åtskilliga af Rikets mest sädesrika Provinser, förbjöds genom CirculärBref den 23 Junii ali vidare försäljning af de i Magazineo befintliga, då ännu oförsålda lager. Men på grund af det förut meddelade tillståndet, hade emellertid, äfven efter nämnde dag eller intill dess den förändrade föreskriften hann framkomma, i ofvannämnde Län betydliga Spanmålslager blifvit försAlide, visserligen nära till då gångbara pris, men i allt fall lill förlust för Inrättningen emot hvad den kunnat påräkna, i händelse Spannemålen efter nämde tidpunkt funnits qvar. I följd af det nu uppgifna förhållandet och till grund för hvilken uppgift Utskottet förskaffat sig upplysningar rörande det i Stockholm vid berörde tidpunkt kända förhållandet om tillståndet i Landsorterna, får Utskottet, med afseende derjemte å den, enligt hvad förut är visadt, af verkligt behof påkallade samt af i8a5 års Revisorer tillstyrkta minskning i Spannmålsbehållningarne, förklara, att Utskottet anser UtredningsStyrelsen ej ägt giltiga skäl att, förrän som skedde, inställa försäljningarne eller återkalla de 326 Stats-XJ tskottets derom gifna föreskrifter. Och må, till ytterligare stöd för denna mening, anföras att äfven i de Län, deni missväxten hårdast drabbade, såsom t. ex. Skaraborgs Län, denna olycka, enligt.K. M:ts Befallningshafvandes yttrande, först i de första dagarne af Julii månad ansågs bestämt gifven. Af denna anledning förklaras till väsendtlig del äfven vederbörande LänsStyrelsers åtgärder att, på grund af UtredningsStyrelsens tid efter annan och senast i Maji månad gifna tillstånd, försälja Spannemålsbehållningarne i Magazinen, äfven efter medlet af Juni månad.
49 § riksdags-ordningen, att detta förslag borde förtydligas till sin syftning samt upptaga den nuvarande föreskriften om en motions skriftliga affattande, och derjemte så rättas, alt ett riks-slånds rätt alt vägra remiss på en der väckt motion icke blir afskuren, och dels i afseende på det föreslagna 1 mom. af 51 § riksdagsordningen, att rättigheten till motioners väckande muntligen borde bibehållas, ehuruväl de, i öfverensstämmelse med Utskottets förslag, borde skriftligen utarbetas, innan remiss finge beviljas; fann Ridder skåpet och Adeln för godt att, såsom Ståndets gemensamma tankar, hänvisa dessa anmärkningar lill Konstitutions-utskottet. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda memorial N:o 18, med förslag till ändring och tillägg i 36 och 43 §§ riksdags-ordningen, rörande sammansatta Utskott, ansåg Ridderskapet och Adeln ifrågavarande förslag böra hvila lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-utskottets den 21 och 22 dennes på bordet lagda memorial N:o 19, med förslag till närmare bestämning af tiden för motioners afgifvande, fann Ridderskapet och Adeln för godt att såsom dess gemensamma tanke till Konstitutionsutskottet hänvisa den anmärkning, att motionstiden borde inskränkas tili 14 dagar ifrån den dag, då Konungen afgifvit Sin framställning om statsverkets tillstånd och beliof, och att Utskottets förslag till redaktion af 56 § riksdags-ordningen borde förtydligas, för alt bringas i full öfverensstämmelse med det i Utskottets memorial N:o 17 afgifna förslag till ändra g af Irsla momentet i 49 § riksdags-ordningen. Prot.-utdrug den 28 Juni 484-8. 479 S. D.
16:0 (motsvarande §. 5, pag. 67, med iakttagande af Kongl. Majrts den 1 Nov. i834 fattade beslut, i anledning af Rikets Ständers und. skrifvelse af den'29 Sept. s. å. Till befordrande af förslitne sedlars utbyte i landsorterna, beslår Banken, hädanefter såsom hittills, i allmänhet och i ett för allt, f procent - Banco-Utskoltets Utlåtande N.o i35. *7 cent, fnen, hvad Götheborgs och Bohus Län serskildt beträlTar, | procent å de summor, hvilka tili utvexling blifva genom Länens Styrelser, emot behörig säkerhet, såsom förskott, requirerade; hvarjemte de personer, hvilka erhålla uppdrag, alt i landsorterna ombesörja invexliug af förslitna Bancosedlar, nu mera, dels enligt Kongl. Majrts,' uppå Rikets Ständers anhållan, i Nåder meddelade tillåtelse, komma att för vexlingsmedlens framoch återsändande njuta portofrihet, under den control emot missbruk, som Öfver-Post-Directeurs-Embetet eger föreskrifva; dels ock äro berättigade, att, sedan till Banken blifvit återlevereradt minst hälften af ett erhållet vexlings-förskott, hvilket ej får öfverstiga 5ooo R:dr, erhålla ytterligare véxlingsförskott emot posterande af behörig säkerhet för det belopp, å nyo requireras; egande dock Banco-Styrelsen icke, att utaf sistnämnde belopp utassignera mera, än högst skilnaden emellan det oredovista vexlings-förskottet och den stadgade högsta förskotts-summan, ej heller att återstoden af det requirerade ytterligare beloppet utgifva förr, an de äldre ortdovisade förskottsmedlen blifvit till Banken inlevererade. Med remissernes framoch återsändande eller controlen på medlens behöriga begagnande, tager Banco-Styrelsen ej någon befattning, ulan bero desse åtgärder på Kongl. M<q:ts vederbörande Befallningshafvande, i händelse de, lill båtnad för rörelsen uti de dem anförtrodda
Den tillfälliga omständigheten, att enahanda fråga, sorn motionen innefattar, blifvit alternativt framställd uti ofvanberörde förslag till Lag för Banken, synes icke heller böra betaga Rikets Ständer rättigheten att pröfva denna motion, och, i anledning deraf, besluta en med de, Svenska folket uti Regerings-Formens 16 §. tillerkända rättigheter och de i Rikets allmänna Lag gällande grundsatser förenlig förändring uti den för Banken stadgade 4 Bancooch Lag-Utskottcm Memorial A'» 6. serskilda rättegångs-ordning. Jag anser mig derföre böra tillkännagifva, att jag icke med min röst bidragit till det Utlåtande, de förenade Utskottei» nu afgifva.” Uti denna Reservation hafva sig förenat Herrar Vallej och Rubin. Ankom till Exp.-Utsk. den 21 April. Memorial, med förslag till samman jemkning af de inom RiksStånden fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottens under N:o f aJ§{f na Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet JS:o 2, med förslag till Lag för offentliga Bolags-Ranker. Då endast Högvördige Preste-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet yttrat sig öfves Utskottens lagförslag, i den ordning, hvari ämnena der förekomma, hvaremot Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet uppgjort serskilda förslag, både till form och sak betydligt afvikande så väl från hvarandra, som ock från Utskottens, och då således någon fullt noggrann jemförelse punktvis emellan alla de olika meningarne icke är verkställbar, finna Utskotten sig föranlåtna, att här nedan upptaga hvartdera Ståndets beslut ordagrannt och i dess helhet, tinder åberopande tillika af den sammandragna Tableau, som för meddelande af en lättare öfversigt efteråt bifogas. j Ridderskapet och Adeln har för dess del beslutat en så lydande Författning; "Lag för enskilda Sedel-B anker.1* t Gap. Allmänna bestämmelser.