Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En donation af landtbrukaren Anders Falk på Tofta till Morlanda sockens fattiga, bestående af trenne gårdar om tillsammans 1R mantal samt 23,000 R:dr i reda penningar. Stiftelsen, som efter gifvarens död år 1854 trädde i verkställighet, förvaltas af Kyrkoherden i Morlanda och fyra af honom valda bönder. 2:o. En fond af 20,000 R:dr, som i anledning af den nöd, hvaraf skärgårdsallmogen under 1855 års stränga vinter hemsöktes, genom försäljning å auktion i Göteborg af der gifna fruntimmersarbeten, bildats utöfver det understödsbelopp, som nöden för tillfället kräfde. Denna fond, hvars ändamål är att, i enlighet med faststäldt reglemente, vid påkommande behof bispringa länets fattiga kustallmoge, uppgick vid 1860 års slut till 27,238 R:dr 81 öre. 3:o. En donation af nu mera framlidne Grosshandlaren Robert Dickson af 110,000 R:dr, till uppförande af arbetarebostäder i Carl Johans församling. Denna stiftelse, som i sammanhang med en likadan för Göteborgs stad tillkom år 1857, förvaltas enligt faststäldt reglemente af en Bestyrelse, som Landshöfdingen utser och kontrolleras genom årlig granskning, hvartill så väl han som Carl Johans församling väljer revisorer. Till välgörande stiftelser för länet kan jemväl räknas en donation, som väl afser ett större tillämpningsområde, men i verkligheten kommer detta län hufvudsakligast till nytta, emedan bestyrelsen, som har sitt säte i Göteborg, icke lika lätt kan få kännedom om de föremål för den afsedda välgörenheten, hvilka yppas i andra delar af riket, som i detta närmaste landskap,- nemligen 4:o. Enkefru Volrathine Kalls donationsfond till understöd för »fattig allmoge, hvar helst inom Sveriges rike, som mistat egendom genom sådana olyckshändelser, hvilka menniskor icke förmå afvärja, såsom orkaner, vattenflöden, hagel, missväxt, vådlig händelse, hvarigenom man och fader omkomma, och dylikt mera».
13,so Stickade HKnfiStai » » 9,oo Helylle BamKOltOr, sorterade j » 9,oo Helylle DamYäStar » » 7,5o Vackra KtöMlgSlii » » 7,5o Fina sammetssclialar » » 5, 25 st. Tegasclialar,fyrk.o.afi. » » 7,50 BaraKläuEiiigar, helylle » &gt; 3,00 Vackra BamMtOr » » 3,75 stora iMe-borädnKar » » 4, 50 Hellinne S6TYietter » J-duss. Jansson,kaDrottlillgg.3, Göteborg De öfver hela Europa patenterade engelska Macko Star Hufvudkuddar, vitsordade af de berömdaste medicinska auktoriteter, fås nu hos Charles Bechshöft, Göteborg. Ensam försäljare för Sverige. Sändas mot efterkraf. Pris 5 kr (Nord. Å. - B. Göt. J Ö N S S O N S Skrif&amp; Räknesko a l, god flicka eller enka med förmögenhet Stockholm, Lilla Nygatan 16, 3 tr. upp. för att, om tycke uppstår, ingå äktenskap. Menas fullt allvar; skämt un[1624] L a Afgifter: Skönskrifning eller Räkning, 15 timmars kurs 2 kr, 50 timSvar (ej anonymt) jämte fotografi tormars kurs 5 kr., fullständig kurs 10 kr., Enkelt Bokhålleri, fullständig kurs de godhetsfullt sändas, märkt » Axel 5 kr., Dubbelt (Italienskt) Bokhålleri, 1865 », Iduns byrå, Stockholm f. v. b. fullständig kurs (fyra bokslut) 20 kr. Tysthet utlofvas på hedersord. Fotografien återsändas. [1680] som Lektionstiden l ä m p a s efter elevens önskan. [ieao] Snörlifvet C o q u e t t e, ger utmärkt god figur, utan Nya elever, äldre o, yngre, emot agas al a dagar. att danbedes på det vänligaste.
Till afsked Ingborg tryckte Frithiofs hand. Hvart älskadt hopp, hvar barndomsdröm hörs råda: ”Följ med! följ med! Ellida rymmer båda” Nej! pligten bjöd: och hon står tårögd qvar på strand. Ej nordens kärlek dör. Den krafter vinner, Fast hjertat blöder utur öppna sår, Då söderns älskog rasar och förbrinner, En blomsterö, som på vulkaner står. Dock – skön är kärleken jemväl i söder: Med svarta lockar, eld i blick och själ, Hur ömt Maria för sin ”Axel” glöder, Som stapplande på hennes arm sig stöder! Ack! hennes sista suck var kärlek äfvenväl. O! menskohjertat blir ändock detsamma, Slår ock dess puls i södern mera varm. Än samma känslor vexla der och flamma, Som lågade i flydda slägtens barm. Men vill du se hvad det kan djupast gömma, – Och hjertats djup är diktens djup också, – Se Oskulden, hur tidens böljor strömma, I skeppet lugnt om sina himlar drömma, Böj knä vid altaret med ”Nattvardsbarnen” då. Hur enkel är hvar dikt! hur lätt att följa Med ögat skalden i hans djerfva gång! Klar, genomskinlig såsom Vetterns bölja, Fast djup som den, är öfverallt hans sång. Som på Olympias ban en ynglingsskara, Skönbildad, jublande, du förr förnam Med ohöljd fägring sig till täflan para, Så ljunga tankar, väldiga och klara Och plastiskt formade, på skaldens tafla fram. Hvad paradisisk blomdoft dig berusar Ur hvarje ros, som i hans lustgård står! Hur smekande hvar ton ditt öra tjusar, Lik näktergalens sång i Edens vår! Men fast du ej ser någon blomma fela, Fast kring hvar tafla knyts en rosenkrans Och diktens bilder rikt på duken spela, En vis dock står bakom och styr det hela Och leder rörelsen af gratiers lätta dans. Hvart tidens pulsslag skaldens hjerta kände, Och derför vexlade der fröjd och harm. Än ljöd hans sång till ärans lof, än spände Han Pytonsbågens sträng med väldig arm.
Den n Maj e. m. 3S5 till den luxe, det högst ojemnt fördelade öfverflöd i klädnad och lefnadssätt, som orsakat Nationens oeconomisKa och moraliska vanmagt. Skall Staten längre beröfvas så betydliga fördelar, då de genom vishet och kraftiga steg kunna erhållas? och skole vi med flit blunda, för att ej se så gränslösa missbruk? är ännu icke tiden inne, att hämma dessa oeihörda stölder från Staten? Jag vågar i det RiksStånd, af hvilket jag har äran vara medlem, föreslå, att snara och kraftiga åtgärder till total reform af närvarande riksförderfliga tull-inrättning må vidtagas, till lagbrottens hämmande och Stats-inkomsternas skydd emot tillgrepp af försnillare. För att fullkomligast vinna detta stora ändamål, vågar jag föreslå, att, som detta är en bevillnings-fråga, Rikets Ständer, innan slutet af denna Riksdag ville inom hvarje Stånd utvälja Ledamöter till en särskild Comité, som ålades att under loppet af sist ett år utarbeta ett tjenligt Organisationsoch Adininistrations-system för Tullverket, samt att, så snart Comitéen vore vald, den samma utfärdade en skrifvelse, införd i allmänna tidningarna, genom hvilken hvarje patriotisk, upplyst, och i detaljerna af ämnet erfaren man uppmanades Ridd. och Ad. Prof. N;o 4g. 50. '386 Ben n Maj e. m'. att inom 4 månader inkomma med tryckta anmärkningar, antingen för att med flera skäl och bevis styrka det i ofvannämnde skrifter föreslagna, eller vederlägga och rätta det, som deri kunde finnas felaktigt. Begärdes på Eordet. Herr Stråle, Carl Fredrik, hade inlemnat ett så lydande Ödmjukt Memorial l Vid jemförelse emellan tillfälliga och årliga, på bestämda tider, så väl till Stats. Cassan som till Privata Personer betalande Utskylder och Rentor, blir alltid Chartte.
Således, mine Hrr, frän hvilken sida man än betraktar saken, skall man finna huru öfverflödigt det är att förändra nu gällande stadganden i fråga om skatteköp, hvarföre jag äfven afstyrker bifall lill denna punkt; börande jag, i anledn. af Hr Stuarts anmärkn. att ett kronohemman icke är tillgängligt för lotsverkets räkning förr än det blifvit åboledigt, fästa uppmärksamheten derpå, att då om, efter förslaget, skatteköps beviljande skulle få bero på K. beflude, så skulle det kunna hända att ett åboledigt hemman icke blott blir forsed t med ny åbo, utan äfven försåldt till skatte innan frågan huruvida det behöfves eller icke för lotsverkets räkning, ens komme under pröfning. Efter nu gällaude författning får^K. beflude icke antaga ny åbo å ett ledigt hemman, som för lotsverket kan vara behötligt, innan förhållandet blifvit anmäldt för K. kammarcolhm, som pröfvar om åbotillsätlning skall ske eller icke. Frih. Cederström: Till svar å hvad Hr Stuart anfört, vill jag endast hänvisa honom till att göra sig närmare bekant med lotsreglementet. Jag kan icke nu bestämdt uppgifva någon viss § i nämnde reglemente, men jag skulle dock tro att 165 § eller någon annan, i närheten deraf, kan lemna den upplysning Hr Stuart synes behöfva. Frih. Tersmeden: Det torde visserligen synas öfverflödigt att nu ingå i svaromål öfver den gjorda anmärknm, att vederbör:de embetsverk icke skola varit öfver detta förslag hörde, alldenstund denna fråga förut varit diskuterad och man således bordt vänta sig, att den icke vidare kunde förekomma, men jag kan dock icke lemna oanmärkt den vidsträckta tolkning Hr Printzensköld gifvit åt 10 § Reg.F. Denna § lyder så: ”Innan ärendena Dea 7 September f m. 10 hos Konungen i StatsRådet föredrages skola de, genom nödiga upplysningars inhemtande från vederbör.-de embetsverk, af den föredragande beredas”. Denna tolkning skulle kunna leda derhän, att K. M. nästan icke skulle kunna frångå embetsverkens förslag.
Det kan nemi. synas onödigt att hafva två anteckningar, hvarföre jag skulle vilja föreslå att dessa inskränktes till en, och på grund häraf vågar jag hemställa, om icke detta mom. kunde få återremitteras för att ändras i den af mig nu föreslagna rigtningen. Hr Ramsay: Det af Gr. Oxenstjerna nu framställda för slaget har varit under öfverläggning både hos komiterade och inom Utsk:t, men pä båda dessa ställen vidhöll man den åsigten att tvenne anteckningar borde ega rum. Någon olägenhet häraf kan jag icke heller finna. Tvärtom torde man behöfva denna tid, då granskning af debetsedlar numera kan ifrågakomma, för att förvissa sig om huruvida kapitationsafgift^! blifvit inbetald. På grund häraf får jag yrka att detta mom. måtte få bibehålla sin nuvarande lydelse. Frih. Leuhusen: Jag har blifvit förekommen af Hr Ramsay i min afsigt att bemöta Gr. Oxenstjernas förslag, .lag tror nemi. lika med Hr Ramsay att det blefve svårt att på en anteckning hinna göra allt, och icke heller kan jag finna att den af Hr Gr:n s. k. apparaten blir större genom 2 anteckningar, ty den blir detta endast genom onödiga och vidlyftiga reglementariska stadganden; men sä är ej fallet i detta hänseende enligt min tanka. Jag yrkar bilall till mom:t med den af Frih. Klinckowström föreslagna ändringen. Frih. Cederström: Såsom ledamot af Riddarh.-Direktionen, har jag under flera riksdagar deltagit i göromålen med polletters utdelande och kan med stöd af den erfarenhet, jag derunder förvärlval mig, våga påstå, att den effekt, som skulle uppstå af Gr. Oxenstiernas förslag, blefve ledsamt nog den, att en stor del af R. o. Ad:n finge sitta här och vänta till långt in på natten, enär rådförandet af vidlyftiga geneologiska tabeller och granskning af fullmagter måste ske med omsorg; tidsvinsten blefve alltså ingen.
Jag vet icke, hvarföre man skulle vilja insätta reda penningar till fulla beloppet och icke så gerna låna ut dessa penningar. För öfrigt instämmer jag i Hr v. Troils förslag, ehuru jag nogsamt ser, alt Gr. Frölich icke har så orätt i sitt påstående, att någon svårighet kunde uppstå för bankbolaget derigenom, att vissa papper, som kunde vara goda och kända i den landsort, der banken inrättas, ej vore kända af den högre auetoriteten. Det kunde hända, att personer funnes, sora ägde millioner, men hvilkas soliditet ej vöre känd utom landsorten, och hvilkas förbindelser således borde, men icke kunde komma att antagas, oaktadt de ej skulle D c n 16 Mars c. m. medföra någon våda, helst det i en kommande § stadgas, att säkerhetshandhnas värde årligen skall granskas. Men jag kan icke neka, att Hr v. Troils förslag tyckes äga företräde, såsom mera öfverensstämmande med en allm. grundsats, och anhåller således om bifall till detsamma. Frih. Boye! Till en värd ledamot, Ilr Nordenanckar, som yttrat den mening, att ig § i Ulsktns förslag stöde i det sammanhang med nu förevar. § i Gr. Frölichs förslag, att den borde före den sednare pröfvas, får jag ställa den erinran, att, enligt det beslut 11. o. Ad. redan uppå Hr Gr. o. Landtmrs framställning lättat, del står R. o. Ad. öppet att framdeles numerera de §§, som antagas, och att således rättigheten att besluta, det 19 § skall få sin plats framför den 6, ej är R. o. Ad. beröfvad, utan kan efter 19 §:s pröfning göras gällande; hvarföre det också synes onödigt att uppehålla discussionen öfver det ämne, som nu är under öfverläggning, med hänvisningar lill 19 §. Sedan jag fullgjort detta enskilda åliggande, får jag förklara, att jag i allo instämmer i den redaction, Hr v. Troil föreslagit; och jag tror jemväl de svårigheter, som af Gr. Frölich blifvit framställda, vara på ett redigt och öfvertygande salt vedeilagda af Hr Rosenblad. Hr Stråle:
Det lärer ej wara nägsns tanka, att i hufwndsaken eller b,fallet kill Konungens Skak göra nägon ändring. Detta Beslut har warit samhällig!. Hwad Expedi» tronen beträffar, är endast hos Riddcrskapet och Adeln anmärkning derwid g)vrd. De Z andre Slänten hafwa gillat den. Jag sär nu fraga om Riddcrskapet och Adeln gillar Expeduionen, med undantag af or» den: si; wide möjligt är. Bifölls. Dcn i December. 117 Friherre degerström, facol), anhöll akt Herr Greswen och Landt Marskalken wille göra proposition pä Expeditions Utskottets begäran, att fä del af Protokollet öfwer be ventilationer, som hae öfwer detta ämne förefallit. Herr klbrsnb>orA, Ossier V^'ilbslm. Ridderskapet och Adelns fordna Ledamöter af ExpcditionsUltskottet, som här warit närwarande, hafwa hast tillräckligt tillfälle bade att afhöra ventilationcrne och att sörswara sig, för de Dcm gjorda tillmålen; Mcn sörhässandet är ej det samma med de andra Ståndens. De önska äswcn att sä känna huru De blifwit bedömde af Deras begäran, tror jag icke ka« Dem wägrae. Herr Grefwe» och Landt» Marskalken trodde att det were Deras rätt, alt när De äskade erhälla del af Prorocollet. Grefwe d/lorner, Larl Oabriel. instämde deri, men anhöll art Herr Landt-Marskalkcn derom läcktes göra proposition! — hwareskcr — Herr Greswen och Landt - Marskalken gjorde proposition pä Expeditions-Utskoltets begäran att af berörde Protoccll erhålla del, hwilken Bifölls.
9 G~ini: eliiis, Soda, frölieii, Giistïin, Hiilcla, frn, n Gyldéii, Hiigo, professor, P Cryldhii, Th., frii, p Gyll: iuc !er, Ellen, frn, S Cylleiiskölil, Cnrllieiiri-, Bente, fra, V a l. leii, Pnllbergn st. Gyllensköld, Carlhe.ini, S., frökeii, Stockholm. Gyll ensviird, Al iiin, f i.i5l; eiil Upsal n. Galin; Anna, froken, Upsniz. Gylleusvii~rd, Mnrin, frii, B Gnliii, Cecilia., fröken, n Görnnssoi.~, Sopliie, fröken, MnrsviiisGnliii, i \ .l: ~rin, fru, D 11011ii. Q.niiffin, Aliiin, fru, Stocklioliii. Giitli berg, Plildn, frölten, Stocklioliii. Qebe;, Irlngo, bol; förl#ggare, StockGötlilin, Hedvig, frn, Vadstena. Geete, Hildn, Eïölceii, .. Stocklioliui. Hagberg, Maria, frökeii, Stockholiii. Geijer, hiiielie, fru, OraBro. Elngliiud, ' Hedvig, fru, Norrköping. Geijer, A nnh, fru, Upsnl: ~. Ftagiiinii, Viole t, frii, Uddemlln. Geijer, A.iignsta, fröken, Upsnln. I-ln.gstriiiiler, Ida, fru, U ' psola. QeI !ei, Loaisc, frölteii, b ELnhr, Aulin., fröken, Vesteris. Geijer, Beiiiliold, professor, B Hnll, Elin, frn, Kstriiieholiii. Geijerstniii, af, Ebba, frn, Stocklioliii.
Dejja orter tillböranDc tionDe, forn ej är på lön eller till aitDra beftämDa orDinarie utgifter anjlagen, od) ttträfnaö värDet på npfnämnDe fått; äfvenfom af S)om£prForna i Dvifet, för Deraö infomfler i fpanmål eller fyemmanöräntor, feDan Derifrån blrfnoit afräfnabe enDafi fåDane, efter färjftlD @tat utgåenDe löner, för fyvilfa inne» fafvarne, efter Denna artifelö ofvanftåenDe till Det belopp förut ftaDgaDt är, bevillning erlägga. 23ett>iUning af ©tåDerne. §. 8. äpanDlanDe, @I!epp$»reDare fann egare af ©feppövarf odj $abrifer tape» taö oct> utgöra bevillning, i förl)ållanDe till Deraé vtlfor 06 rörelfe, nteD 'Jern för ()tmDraDe af Den inEomjt, De unDer näftföregåenDe året njutit. Sntwijl af lening för verfliga arbetare od) arbetöf oftnaD famt be villiga förlufter, i od) för fjclfva vörclfen eller IjanDteringen, få Derå afräfnaS. §• »• 'gör iCngfartpg betala^ bevillning efter $em för IjunDraDet af behållna in» fomften, inberäfnaD Väfletalfcafgiften, men för reftaurationen eller näringen ut» göreö (Fatt, efter De f>ärviD i allmänhet gällantc gruuDer. §. 10.
De hafva härutinnan blifvit troget sekunderade af Hr von Hartmansdorff, som begagnat delta tillfälle, för att skarpt klandra StalsUtsk., för det all Utsk. ej behjeitat alla hans förslag inom åtskilliga löne-förbättringar, hvarvid tillika i detta klander inblandats en dosis af den värde talarens bekanta jernvägs-hat; i anledn. hvaraf Iian jemväl förehållit R. o. Ad. dess förmenta orätta förfarande i jernvägs-frågans behandling. Medvetet eller icke, men detta sätt att förfara, leder från allt positivt resultat. Alltsammans går endast ut på en ohjelplig uegativitet, som ej synes vara svårt all inse eller ådagalägga. Hr von Troil har redan i det faktiska, på eli fullkomligt tillfredsställande sätt vederlagt förenämnde värde ledamöter, i det han erinrat derom, alt K. M. vid en föreg:de Riksdag föreslagit, och R. St. beviljat anslag lill Ystads hamn-anläggning, ehuru, lill följd af anslags-vilkorens beskaffenhet, staden deraf ej sig begagnat. Således finner man, att frågan verkligen varit föremål för K. M:s pröfning. Vid sådant förhållande loi de man ej kunna med skäl fordra, att K. M. ännu en gång skulle taga saken i öfvervägande, då inga nya förhållanden upstått,som kunna antagas hafva förorsakat ändring i Regeringens åsigt härom. Det må finnas förklarligt, att K. M. likväl ej förnyar eu framställning, som R. St. nyligen funnit sig förhindrade att antaga. Emedlertid torde för dem, som lägga en hufvudsaklig vigt på Regeringens åsigler, det vara fullkomligt lillfyllesigörande, att R. St. kånna Regeringens för anslagets beviljande gynnsamma tanke i saken; hvarföre, och då frågan blifvit på ett fullt lagenligt sätt bringad å bane, något hinder för motionens bifallande ej torde ur dessa synpunkier billigtvis böra möta. Det har för öfrigt redan blifvit anmärkt, att R. St. vid flera föregtde riksmöten beviljat åtskilliga icke obetydliga anslags-summor i likartade ändamål, till följd af enskilde Riksdagsmäns motioner. Vid sednaste
Strax hade folket varit hufvudlöst, som alltid, nu hade de sansat sig, och alla händer togo fatt. Det var vackert att se. Och så snabba och oförvägna somliga voro. Man såg dem som silhouetter mot den röda, glödande eldmassan. Det var att begränsa elden, hugga ner det mellanliggande med yxor och rycka ned det brinnande sparrverket med brandhakar. Jag satt tvärs öfver skacklarne på en räddad vagn och hade den förträffligaste utsigt. Det kom en kvinna förbi med en tom vattenspann. Hon hade varit med i kedjan hela tiden från början. Jag frågade henne om elden, och om någon hade blifvit innebränd, ty jag ville se på henne. Jag har sett henne förr, men då var hon ung; nu är hon inte gammal, men hon är medfaren och när hon talade med mig, vände hon ansigtet mot elden, och bakom henne låg sommarnatten med sin blågrå ton – den leriga vägen och den ödsliga slätten. Och så hon, fattig, förstörd! Jag önskar, att jag varit målare och kunnat måla en sådan qvinna; inte elden, bara henne; utan effekt, endast sant. Jag är nyfiken på henne ännu. Är hon gift? Har hon barn? Hurudant är hennes lif? – Hon hade rifvits upp ur sängen, endast en kjol på sig, strumpor och träskor. Hon tänkte inte på, hur hon tog sig ut, bara på elden och på detta fattiga bohag, som hennes fattiga kamrater förlorat. Om du kunde ge mig hela verlden, skulle jag inte kunna säga, hvad det var hos henne, som fängslade, och ändå känner jag mig rent förälskad; och jag känner det ännu som en pina, att ingen mer än jag såg denna qvinna så, som hon stod der; och att jag inte kan måla henne. Det var något ödsligt och förhärjadt hos henne, som harmonierade så väl med allt det andra – de onaturligt stora ögonen med blåaktigt ren emalj och reflexer från elden glänsande i de vidgade svarta pupillerna; de barnsligt fina dragen, magra, solbrända, bleka. En liten och uttrycksfull mun, med tänder så glänsande hvita som en färgad menniskas. Och så detta skrämda allvar!
En nära utbrunnen brasa upplyste sparsamt rummet. Ellen inträdde just med en knippa ris, som hon samlat i skogen, för att dermed nära de slocknande lågorna på spiselhällen. – Hvem är det? frågade Ingrid och spratt till, då hon hörde bullret af dörren. – Det är jag, goda moder; det är Ellen, svarade flickan. – Ellen ... Är det du? Ack, jag trodde, att du var långt borta, sade modren med en suck. – Huru kunde du tro det? Icke lemnar jag dig? sade Ellen, i det hon lade risknippan på golfvet och gick fram till Ingrid. Ellen spratt till, då hon, vid den matta belysning, som månljuset och den kolnande brasan spredo i rummet, såg modrens ögon tillslutna och hennes anletsdrag på ett besynnerligt sätt förändrade. Den stackars flickan visste nu, att hennes mor åter var i det oförklarliga tillstånd, som hon sedan någon tid tillbaka ofta, men alltid med fasa, bevittnat. Hon såg sig ovilkorligt omkring, för att söka hjelp ... Men, ack! ingen hjelp var att finna. Menniskorna skydde denna olyckliga boning ... rundtomkring herrskade ensamhet, mörker och tystnad ... endast vinden drog sina långa, djupa suckar derute i den omgifvande skogen. – Du är då icke borta, Ellen, sade den gamla och trefvade med handen öfver dottrens ansigte; – och likväl tyckte jag nyss, att någon hviskade till mig: frukta icke för din dotter! Hon är räddad ... Stackars barn! Jag trodde, att den Guds engel, som nyss var här, hade fört dig långt, långt bort från denna usla jord ... jag trodde dig vara i ett fridens Eden, dit intet ondt når. Barn, barn! Hvarför följde du honom icke? Du hade derigenom befriat mig från en stor vånda ... – Moder, tala icke så! Jag öfvergifver dig aldrig, ropade Ellen och lade sina armar kring hennes lif. – Du vet icke, hvad du gör, Ellen. Släpp mig! Ser du icke, att jag är bunden vid kanten af en hisklig afgrund? Det har den svarte mannen gjort. När tiden är inne, skall han störta mig ned.
Om Socknarne sig ej sjelf-' willigt förena , hwilkadera tilsammans böra BeredningsrLommikteen Utgöra, gnmale kastor det hos Landshöfdingen, sorn da kilhörer at härom förordna. 6. kvlom. Der Berednings-Lommsitee för en eller flere Socknar tilsammans bestar af färre än sju personer, äger den til laxerinZsMans utseende för I»xerjn§8-eommitteen icke eller flere röster än i mohn. af sitt amal. 7. ^om. Ar ?sstor8-Sytzlanledig, eller kastor för alder, sjuklighet eller annat giltigt hinder ej kan sig infinna som Ledamot i Berednings-Lomrnittäen, bör vice kastor, der sadan finnes, eller l"omminiLter, eller ock kastors eller Oommmisters rilförordnade desi ställe företräda. 8. kvlom. Sa kallade ^nnexeeller LapellFörsamlingar anses lika med Socknar, och följakrcligen aro berättigade ar wäija sin egen Bered Nings-Lommittee. Utom den förteckning, som enligt denna Artikels I. §. til Mankalsstrifningen stall aflemnas, äligger en hwar, som ager flere Hem ' ' mans - Den Zi Mars. 1529 mansdelar eller särskild förmögenhet, äfwensom hwarje förwaltare af outredt Sterbhus eller annat Bo, at til Berednings-LommittLen upgifwa detz innehas» wande Embete och Syhla med atföljande Lön och förmaner, sä wäl svin Hemman, Bruk, Handelsrörelse eller annan näring och handtering, jenne slutelig summarisk upgifr a hela sin behällna inkomst för det föregående äret, hwilken blifwer grunden för hans tllxeriliA eft^r laritteu N:o ^ ! l^ä deremot des; Bevillning, enligt lanllen N:o 2., kommer at rälta sig efter upgifren wid Mancalsssrifningen.
I öfrigt förmäler Magistraten, att staden vill åt Kronan öfverlåta casein, kokhus och 2:ne vid Östergatan belägna stall för till» sammans 3o,ooo R:dr samt ett i norra delen af staden beläget stall för 3,ooo R:dr, allt Banco; att den för Götheborg, i medeltal, upptagne inqvarlerrngs-kostnad,- som utgår enligt med garnisonen upprättade contract, innefattar följande poster: inqvärteriogs-utgiften för trupper, militaire-och slotts-stater r^gSr; för Handiäcknings-Båtsmän och Lots-Ålderman no fisdr,. löner för In» qvarterings-verkets betjente och extra utgifter r,agr II:dr; för servicens underhåll i casernerne jemte assurance-premien derföre 1554 födr; samt sammanlagd ealculerad ränta å kostnaden för Artillerieoch Husar-casernernes uppbyggande 7,161 R:dr. Stadens inqvarlerings-gifvare, uppfordrade att bestämma prisen för stadens a:ne caserner, i det fall, att de för Statens räkning skulle inlösas, hafva för Årtillerie-casernen uppgifvit ett pris af t5o,ooo R;dr Banco, och för Husar-casernen 12,000* R:dr samma mynt; och lärer den förres byggnad år 1 79,4 koslat r j 4,000