Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa 125,000 r:dr skulle enligt ifrågavar. prot. tillvägabringas på så sätt, att 60,000 r:dr skulle fås genom de dertill beräknade skolafgifterna och 65,000 genom statsanslag. StatsUtsk. har dock ansett bestämmandet af delta belopp för skolafgifterna vara för strängt. Svenska undervisningsverket har alltid varit så släldt, att vägen der varit öppen lika mycket för den fattige, som för den rike. Det har varit en stor fördel af dessa undervisningsverk. Också hafva vi i alla lider sett statens högsta embeten vinnas af personer, ulgångne från de lägsta klasserna i samhället. Det hafva vi att tacka det sätt för, hvarpå våra undervisningsverk varit ställda. StalsUtsk. har ansett att den fördel, som derigenom vinnes, ej borde försvinna genom ett sådant antaget minimibelopp af 60,000 r:dr, så att hvarje elev betalade minst 10 r:dr om året; ty följden deraf skulle naturligtvis blifva, att när detta minimum är uppnådt, så äro ock skolorna stängda för alla de fattiga ynglingar, som icke hafva råd att betala någon särskild afgift för skolgången. Derföre har StatsUtsk. med biträdande af den K. proposm i den delen alt högsta beloppet af hvarje skolafgifl skulle bestämmas till 20 r:dr om året, likväl föreslagit att skolstyrelserna skulle få rättighet att nedsätta denna afgift till 5 r:dr eller ock att alldeles borttaga den, när behofvet så kräfver; så att StatsUtsk. har ej velat bestämma något minimum i den vägen. Enär StatsUtsk. utgick från den synpunkten, var det nödvändigt att höja denna summa af 65,000 r:dr, som ansågs behöflig för skolornas organisation i sin helhet. Derföre är den summan höjd till 90,000 r:dr, med beräkning att skolafgifternas belopp skulle komma att uppgå lill 35,000 r:dr i st. f. 60,000. Ilar har inom det II. Ståndet blifvit anmärkt, dels alt den - Den 6 Maj e. m. 413 na summa är för hög, och dels att den är för låg.
1 afseende på det jemväl väckta förslaget att riksbanken skulle besörja invexlingen af privatbankernas sedlar, kan sådant visserligen låta fördelaktigt för dessa banker, Den 21 Mars. men om man besinnar alt, derest någon privatbanks i Riksbanken insatta vexlingskassa någon gång tömdes, så att dess sedlar vid företeendet ej kunde utbytas mot riksmynt, dess kredit och rörelse med detsamma vore förbi, ty det är gifvet att Riksbanken ej kunde ingå i sådana underhandlingar med en sedelinnehafvare, som är möjlig för ett enskildt vexlingsombud. På dessa grunder anhåller jag om bifall till Utskits förslag. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Då äfven jag, lika med den siste värde talaren, anser mig böra yrka bifall till Utsk:ts Betänk., sker det icke derföre att förslaget är af någon särdeles betydelse, utan emedan detsamma är principvidrigt; och för det andra derföre att det, i en fråga af så ömtålig beskaffenhet som denna, är af stor vigt att icke blott öfverväga det framställda förslaget, utan äfven taga i betraktande de konseqvenser, sorn kunna uppkomma af ett slikt principvidrigt medgifvande, .lag ber att få fästa uppmärksamheten på några af dessa konseqvenser, som äro särdeles vådliga. Redan förut hafva förslag blifvit väckta om att privatbanksedlar skulle mottagas i uppbörden, och detta skulle kanske snart nog medgifvas, om detta förslag bifalles och efter detta medgifvande skulle privatbankerne troligen anse alldeles öfverflödigt att hålla sig någon riksbankskassa. Komma vi åter 'väl derhän, så blifva dessa kassor en frigjord riksbankssedelstock, som i ett kritiskt ögonblick kunde presenteras i bankluckan. Men jag frågar nu: hvad är det man egentligen vill? Jo! spara en och arman herre litet besvär. Ja! lör dem kan detta visserligen vara ganska angenämt, men jag kan icke inse hvar före bankens tjenstemän skola göras till deras kommissionärer. Ock då härtill kommer att privatbanksedlarne genom delta förslag, och till men för bankerne sjelfva, skulle dragas ur allmänna rörelsen, så måste jag yrka bifall till Utskits förslag.
I brist på fartyg och sjömän kunde den dock ej heller nu företagas, och sedan Sorokaumow stält till stor oreda, blef han af myndigheterna på stället fängslad och återsänd till guvernören. Nu befalde Peter I, att man bland fångna svenskar skulle uppsöka folk, bekanta med sjöväsendet, och sända dem till Ochotsk. De skulle bygga en båt derstädes och, försedda med en kompass, resa jemte några kosacker sjöledes till Kamtschatka och komma åter54. Så kom sjöfarten på Ochotska hafvet till stånd. Bland svenskar, som öppnat den, nämnes Henrik Busch55, enligt Strahlenberg en svensk korporal, som förut varit skeppstimmerman. Enligt Müller, som ännu år 1736 träffade honom i Jakutsk, var han född i Hoorn i Holland, hade derpå flerstädes tjenat som matros samt slutligen som ryttare bland svenskarne, tills han blef fången vid Viborg 1706. Om sin första resa öfver Ochotska hafvet berättade han för Müller följande: Efter ankomsten till Ochotsk hade man byggt ett fartyg, snarlikt de lodjor som begagnas i Archangel och Mesen för fart på Hvita hafvet och till Novaja Semlja. Fartyget var starkt, längden 8½ famnar, bredden 3 famnar, djupet, då fartyget var lastadt, 3½ fot. Första resan skedde i juni 1716. Man började segla längs kusten mot nordost, men en ogynsam vind dref fartyget, nästan mot sjöfararnes vilja, tvärs öfver hafvet till Kamtschatka. Det första land man såg var en udde, som skjuter ut norr om floden Tigil. Till följd af obekantskap med kusten dröjde man att landstiga. Under tiden inträffade en kastning i vinden, som dref fartyget tillbaka mot Ochotska kusten. Sedan vinden åter blifvit gynsam, vände man och ankrade nu lyckligen vid Tigil. Folk, som sändes i land, funno husen öde. Af förskräckelse för det stora fartyget hade nämligen kamtschadalerna rymt till skogarne. Man seglade vidare längs kusten söder ut och landsteg flerstädes för att träffa folk, men länge förgäfves, tills man slutligen fick fatt på en kamtschadal-flicka, som samlade ätbara rötter.
Bankoverket. u 18 Transport 19,238: — 6,177,040: 12^. b) genom ränta å behållningarna hos Ban kens hus i Hamburg och Altona: l:o för sednare hälften af 1860 65,952: 14. 2:o för första hälften af detta år 68,843: 18. 134,797: - c) genom köp af valutor å B:ko mark 8,646,000, hvaraf remitterats för 3,000,000: — 3,154,035: — till Hamb. B:ko mark 9,331,07$: 12^. men minskats: a) genom försäljning af vexlar å . 4,117,517: 9. b) provision, stämpel och porto 3,534: 2^. 4,121,051: till Hamb. B:ko mark 5,210,024: 1. hvaraf innestodo hos: Handelshuset P. Siemsen & K:o i Hamburg 3,612: 6. d:o Sal. Heine i d:o 50: 9. d:o H. J. Merck & K-.o i Hamburg 2,409,107: 12. Nordtyska Banken i Hamburg 2,797,253: 0. S:gr Hamb. Inkomst och Utgift, i följd af vexelhandeln, har under år 1860 förhållit sig sålunda: Inkomst: Vinst å sålda vexlar R:mt 5,840: 79. d:o å köpta d:o • 13,816: 60. Ränta af Handelshusen P. Siemsen & K:o, Sal. Heine och J. H. & G. F.
Det är visserligen aldrig min mening alt försvara lämpligheten af denna lånegren för en bank, men i min tanka är icke lånediskontrörelsen stort bättre, ty om man sökte alt göra indragningar på diskont-lånerörelsen, så skulle de olägenheter, det skrik, som deraf uppstod, icke blifva mindre, än om man skulle vara nödsakad att göra indragningar t. ex. på faslighetslånerörelsen. Om en sådan indragning blefve nödvändig, så är upplyst att omkring 30,000 r:dr b:co skulle i hvarje månad inflyta i afbelalningar af sådana lån, hvilket vore kännbart för allmogen, för hvilken dessa lån äro mycket fördelaktiga, dels genom den långsamma amorteringen och dels derföre att de lemnäs lill så ringa belopp som 200 r:dr b:co, hvilket icke är förhållandet inom någon annan låneinrättning. Jag vill visst icke försvara sjelfva grundsatsen och det kunde vara ett skäl till för R. o. Ad. att afstyrka förhöjningen, att denna fond äfven vid sista riksdagen erhöll påökning; men att allmogen vid denna tillökning af fonden fäster mycken vigt är en gifven sak. För öfrigt vill jag visserligen icke strida för saken, då förslaget egentligen icke öfverensstämmer med min öfvertygelse, men vill dock ytterligare fästa uppmärksamheten derpå, att en återremiss säkerligen icke kan hafva någon påföljd. O Hr Akerman: Jag yrkade icke afslag, utan återremiss och det af det skäl att jag ansåg det kunna vara bra att BankoUtsk. finge i ett sammanhang genomgå och behandla de ärenden, som angå lånerörelsen, derföre att de vid förra riksdagen bestämdes lill visst belopp och således borde betraktas i sin helhet; men då flere talare yrkat att frågan genast måtte afgöras, så förklarar jag mig villig alt afstå ifrån min begäran om återremiss, så framt äfven öfrige ledamöter af detta hus, som varit af samma tanka, vilja derifrån afstå. Hr Rosenblad:
Helsa Creutz från Oxenstjerna. Kellgren och Leopold. Det kan med fog synas oväntadt, att här finna blott några få blad anslagna åt ett par stora män, hvilka väl kunde förtjena en hel bok ensamt för sig sjelfva. Men orsaken är, dels just denna nyssnämnda; dels, att deras skrifter äro – i jemnförelse med de öfriga forfattarnes ur samma tid och skola – ännu någorlunda spridda och kända; dels, att mycket om dessa tvenne män kommer att tilläggas och utredas under skildrandet af Thorilds förhållanden till dem båda; dels ändtligen, – hvad Leopold särskildt angår, – att han mindre uteslutande, än någon af de andra, tillhör Gustaf lll:s tidsålder. Tillika med hans lefnad, sträcker sig en så väsendtlig del af hans författar-verksamhet in i en sednare period, att hans bild kan först der möta betraktaren såsom fulldanad, eller såsom för historisk afteckning fullfärdig. Kellgren161, hvars ”Lefverne” hans vän Rosenstein har berättat framför hans Skrifter, verkade, såsom bekant är, på tvåfaldigt sätt: Granskarens och Skaldens. Det är egentligen i sednare afseendet, som han qvarlefver för efterverlden; särdeles likväl genom några toner, som framklingade mot slutet af hans korta lefnadslopp. Deremot var det länge i förra afseendet, som han utöfvade det kraftigaste inflytandet på sin samtids smak och allmänna sinnes-odling. Lämpligast torde fördenskull vara, att först antyda hans ställning på detta fält: der han väl, i annan hänsyn, blef för nationens bildning ganska mycket; men enkom för dess vitterhet föga något mera, än en talentfullare fortsättare af de äldre Dalinska Smaklärarnes traktan. Desse voro – såsom vi sett – idel stadiga och betänksamma män; icke sällan tråkiga. Ett helt annat lynne, ett ystrare, qvickare, på sin sak vissare, men ock esomoftast okynnigare, antog nu den för klassisk gällande Omdömes-läran. Detta uppenbarade, strax vid sitt första uppträdande, tidskriften ”Stockholms-Posten” som af Kellgren inrättades till Svenska Vettets och Vitterhetens högsta domstol.
TryckfrihetsLagen, anhållit att utbekomma samt till Trycket befordra de Handlingar, som förvaras uti den i Capitainens närvaro den 7 dennes inför Rid 12 * i8o Den 3 April. darhus-Utskottet öppnade och inventerade kista, efter den uppgift å berörde Handlingar, sorn finnes bifogad Utskottets till Höglofl. Ridderskapet och Adeln i ämnet nyssnämnde dag afgifne Memorial. Men som Utskottet anna icke fått emottaga Ridderskapets och Adelns beslut i afseende å dispositionen af ifrågavarande Handlingar, har Utskottet alltså endast trott sig böra Capitainen Ugglas ofvanberörde anhållan hos Ridderskapet och Adeln vördsamt anmäla. Stockholm den 24 Mars 1829. På Riddarhus-Ulskottets vägnar Carl Mörner. W. F. Dalman. Dessa tvenne Memorial lades på bordet. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 10 om aftonen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 6 April 182g. Plenum klockan io Förmiddagen. Föredrogs å nyo och remitterades till Stats-Utskottet Herr af Uhrs, Carl David, den 1 dennes f. m. på bordet lagde anfö - Den 6 April f. ra. 181 rande, innefattande hemställan, att StatsUtskotlet måtte anmodas, att, så fort ske kunde, underrätta Rikets Ständers Fullmägtige i RiksgäldsContoiret om Ridderskapets och Adelns, i afseende å Höganäs StenkohlsVerk, sitnämnde dag fattade beslut, på det Fullmägtige måtte blifva i tillfälle, att ofördröjeligen vidtaga de åtgärder, hvilka i följd deraf på dem ankomma.
St. att hos K. M. begära förlängning af privatbankernas nuvarande octroj, så synes mig icke någon svårighet förefinnas att bilda fond till supplerande af en eller annan privatbank, i händelse det skulle behöfvas. Utsk. föreslår ju, alt Bancostyrelsen skulle fä upplaga lån, om sådant för Bankens consolideriug behöfves, att dessa län skulle af K. M. bemedlas och med Dess höga garanti förses. Om nu eli sådant län skulle behöfva tagas, för alt supplera en privatbank, så ser jag deruti icke den ringaste våda, emedan det endast innebär ett ökande af Bankens fond, i den proportion som skulle motsvara den utsläppning af sedlar, som privatbankens supplering fordrade. Dessa sedlar skulle ju äfven användas i lånerörelsen och blifva räntebärande samt utlånas endast emot fullgod säkerhet, hvarigenom således icke åstadkommes något annat, än att en ny sedelstock blefve utsläppt, motsvarande en inkommen valuta. Den valutan har då erhållits genom ett lån, för hvilken sedelstocken sjelf anskaffar behöflig ränta. Man talar om nyttan för Banken ali äga obligationer, och del må förlåtas mig, att jag trott mig finna, alt i denna ide' om nyttan af obligationer ligger den mer eiler mindre beslöjade orsaken till det ifrågavar. mom:s tillkomst i betänk. Afven jag tillhör deras antal, som önska, att Banken måtte vara med sådane papper försedd, enär jag nogsamt inser behofvet deraf, i händelse Banken skulle behöfva göra tute emot brydsamma kraf; men jag torde fä fästa uppmärksamhet derpå, att Banken redan äger öfver 4 000,000 sådana obligationer, hvilka säkerligen icke på långt när och kanske icke i ringaste måtto erfordras intill nästa riksdag. Men i alla fall, om man skulle anse, att frågan nu endast är, att pä ett Den 11 April.
Ståndets upmärksamhet på det olika förhållande, som företer sig emellan de bref, hvilka fortskaffas med postaustalter, och dem, hvilka afsändas med ångbåt eller diligens, nemi. att de sednare brefven kunde med dylika lägenheter afsändas utan äfventyr, att emottagarne nödgades lösa samma bref, för hvilka afsändarne erlagt porto, hvaremot, då bref inläggas i breflådor och fortskaffas till destinationsorten, emottagaren icke har någon kontroll, såvida brefven icke äro försedde med frimärken, emedan, sedan brefven ankommit till det första Postkontoret, de der skola förses med behöriga poststämplar. Finnas då frimärken icke å brefven, så kan det ju hända, alt postförvaltaren der redan upburit portot kontant, men underlåter att å brefven anbringa frimärken, och sålunda tvingas emottagarne att lösa samma bref. Af denna orsak böra bref, inlagda i breflådor, icke fortskaffas ofrankerade. Jag har äfven hört upgifvas, att, i andra länder, bref, som ankomma till en postinrättning, men icke äro försedde med frimärken, upslällas i fenster eller åtminstone så, att den, som har afsändt dem, kan se, att de icke afgått. Jag anhåller fortfarande, att sista meningen i punkten måtte utgå. Hr Adelborg: Om en person, som bor i Tierp, skrifver till någon, som bor i Ystad, och inlägger detta bref i en breflåda emellan Tierp och nämnde ort; men detta bref, till följd af bristande frimärke, icke kan komma att afgå till destinationsorten : så bör det ju ej vara omöjligt, att brefskrifvaren kan genom kungörelse i någon kyrka, närbelägen intill breflådorna, få nplysning derom, att del ifrågavande brefvet, just i följd af felande frimärke, är qvarliggande å Postkontoret, hvarest han eger alt detsamma återtaga, eller ock alt förse detsamma med frimärke Den 16 Augusti e. m. 427 efter dess vigt, för att få det vidare befordradt. Gr.
I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmärkning vid ett Herr^Öfversten Conrad Åkerhjelm bevilljadt Spaomäls-lån i Umeå Magazin. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmälan om oliqviderade förskotter, uppburne af Majoren A. Coijet samt HoiMarskalken C. F. Löwen 6 kjöld. T anledning af Riksens Ständers Revisorers år I820 gjorde anmärkning rörande upphandlad riad Råg vid Norrköpings KronoMagazin. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år i 820 gjorde anmärkning, rö rande verkställde Spannmåls-transporter landvågen från Wadstena till Örebro N:o 196. I anledning af Riksens Stän ders Revisorers åren 1820 och 1822 gjorde anmärkning, rörande ett till Bohus Läns Kongl. Regemente af Herr Landshöfdingen Grefve A. P. i58 Den 6 Junit e, m. von Rosen utlemnadt lån af allmänna Magazinslnrättningens medel. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1820 gjorde anmärkning, rörande uppburne förskottsmedel af Herr Landshöfdingen L. Arnell. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1S22 gjorde anmälan oiri den till hjelp för Hufvudstadens nödlidande vid Krono-. Bageriet verkställde brödförbakning. I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmärkning, rörande försnmmad indrifning af en fordran hos SkeppareÅldermannen J. P. Ståhl i Thorshälla. I anledning af Riksens Ständers Revisorers är 1822 gjorde hemställan, rörande betalningssättet vid skeende försäljningar af persedlar och effecter för allmänna Magazinslnrättningens räkning. I anledning af Riksens Ständers Revisorers år 1822 gjorde anmärkning vid tn* köpet af Eldqvarnen i Stockholm. I anledning af Riksens Ständers Revisorers gjorde anmälan om resultatet af den till England år 1820 verkställde Spaönemåls utskeppning.
Hans allbekanta, kategoriska uttalande i kvinnofriigan lyder ju, att kvinnan endast bör hafva tre k för O ~ O - nen: » Kinder, Hirche, Kuchea. Den reflexionen h m man ej heller biinnat unclgii att gora, att denna den första större internationella kvinnokongressen i det monarkiska Tyskland kommit till stånd och gatt af stapeln utan en tillstymmelse till vare sig * Icaiserliche D, &gt;J königliche » eller sgrossherzogliche Protectionw, eller » högt beskydds af hrad slag som helst. Den hm tvartorn i allt blirit en ä.kta demokratisk priigel. Vare detta sagdt såsom en min fullkomligt personliga anmärkning. Ordet parti af hvad skiftning det vara inande var för öfrigt helt och hållet bann ' ' Iggt fr % kongressens förhandlingar. Den episod af politisk partianstrykning, som under mötets ging lroiu att utspelas, var dldeles utom prograilinet. Men daroin liingre fram. Det allra första intrycket af berlinerlrongressen och darined samiilanhiingande anordningar var, för att saga sanningen, ej odelndt angeniim. Nar man som friiding anlander till det lrolossala B e r h, l~auner m m sig gifvetvis i början i hög grad bortlrommen. Dess otvifvelaktigt f ÖrtrifFliga hotell fina er man, d&amp; iuan anländer med Stralsiundttiget sent p&amp; Iwdlen, öfverfnlla. Och får mall liksom underteclmad hålla till godo med hotellets » Baclezimmer » som logis (lyckligtvis utan att precis behöfva ligga i badkaret) tyclrer man nog att det är litet si och så m ' ed den trefnad lriijsarstaden har att bjuda den resande. (Som ett parentes må tilliiggas, att mitt har omn6muda mindre trefijga logis, redan dagen clSirpW lrunde utbytas mot ett i allo behagligt rum i en af erl lins finare privatpensioner.) På natt följer morgon 0c.h det galler att söka sig fram till vederböraude och slcaffa sig informationer.
Som jag afstod från att yttra mig, då Hr Gr. o. Landtm, emot slutet af discussionen behagade lemna mig ordet, dertill föranledd aS den oro, som tycktes visa sig inom Ståndet, sä anser jag mig pligtig ali nu reser - Den 12 Mars e. m. 231 vera mig emot det beslut, som R. o. Ad. genom votering tattat, och jag kan icke annat än beklaga, att utgången af denna votering visar, att R. o. Ad. icke vill hafva någon förändring i nu varande representatiönsform. Hr Munck, Bror Gust. Reinh.: Det var den långt framskridna liden och R. o. Ad:s otålighet, som förmådde mig och flera andra att nyss afstå från ordet. Nu är det mig så mycket angelägnare alt reservera mig emot det fattade beslutet, och jag gör det, för alt frikalla mig ifrån den förebråelsen att icke hafva velat någon representationsförändring. Frih. Hermelin: Jag anhåller vördsamt att få min reser vation emot det fattade beslutet i protocollet antecknad. Hr Anckarsvärd, Aug.: Jag har i den föreg:de voteringcr tillhört minoriteten, men för alt icke genom tystnad här blifva bortblandad med den segrande majoriteten, anhåller jag alt till protocollet fä anmäla min reservation emot ett beslut, som jag i närvarande ögonblick anser lika olyckligt som skadligt. Frih. Cederström, Jacob: Afven jag reserverar mig lill protocollet, icke mot utgången af voteringen, deruti jag deltagit, men emot den proposition, hvarigenom vi fått anledn. att votera öfver eli inom Ståndet väckt nytt förslag till grundlagsförändring under form af förslag till gemensam tanka. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag anser mig uppkallad att, i anledn. af fällda yttranden från reservanternas sida, förklara, att, ehuru jag voterat nej emot den föreslagna gemensamma tankan, så kan jag på intet vis erkänna, utan protesterar högeligen emot den förklaring, att R. o. Ad. derigenom skulle hafva ådagalagt, att de icke vilja någon förändring i vår högst oformliga representation. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.:
Kursen vid seminariet är 3 till 4 h, och sagda tid är fullt tillräcklig för kandidatexamens aflaggande, om vid - universitetet läses med den flit, med hvilken lärjungarna m %ste lasa vid seminariet. Haraf framgår, att seminaristen endast liar aflagt sin studiekurs ett %r tidigare än fil. kandidaten, men att den kostade henne minst 1,000 kr. mer än den manlige fl. kandidaten betalat för sin studiekurs, ty har är naturligtvis fråga om mhalndiga utgifter, d. v. s. studier, rum, mat och kläder. De drygare omkostnader fös lärarnes ittbildning, hvarom ecklesiastikministern talar, äro således d e ~ a B i extra kontos, men detta bör ej tagas med i denna berikning, synes det oss. Klart är af det ofvan sagda, att det konskapsmått som seminaristerna äga, sarskildt nar de genomghtt en fjärde årskurs, näppeligen torde understiga fil. kandidaternas. Det är endast olika, har de företräden och svagheter, soin tillhöra en seininaristbilclning, jämförd med en fri akademisk bildning. Nekas kan ej, att den svenska lär arinnebildningen blif vit mhgsidigare tiilgodosedd än den manliga. Den fördel, som haraf i detta fall synes framträda, är dock endast - ökad konkurrens och lagre löner, ty oaktadt vi ej kunnat underlhta att göra dessa anmärkningar, måste vi erkänna, att trots lärarinnornas löner äro lägre än lärarnes skola samskolorna kunna. pkäkna ett godt urval af dugliga liirariniiekrafter - så stor är trängseln på den kvinliga arbetsmarknaden. Men att staten, som skattlägger de arbetande kvinnorna efter samma grunder soin männen, icke låter dem, då de blifva statens arbetstagare, f&amp; åtnjata sainina löneförin %ner, anse vi en orättvisa, och de tryckta konjunktiirerna för kvinligt arbete borde ej, då det gäller arbete i statens tjänst, få göra sig gällande. Emellertid är det rätt naturligt, att detta olika aflöningssätt fatt inkoninia i det kungliga förslaget. Det är nämligen hämtadt ur flickskoleltomiténs betänkande.