Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sålunda huset iir uppförd t förut, och endast murarne behöfde förhöjas, kunde kostnaden ej blifva annat än obetydlig. Jag vill också göra eleana modification i hvad jag förra gången föreslog och förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag erkänner fullkomligt riktigheten af lii von Troils anmärkt)., alt som detta mål sammanhänger med StatsUtskis betänk. N:o 170, så hör, förrän dess öde är afgjordt, icke något afgörande beslut fattas i nu förevar, fråga. Det är i följd deraf jag anser nödigt, att återremittera delta betänk, på sätt E. o. Ad. gjort med alla frågor, som sammanhänga med betänk. Klo 170, på det Ståndet må hafva fria händer att efter omständigheterna besluta, när förutnämnda betänk, är afgjordt. Men jag bör, vid detta tillfälle, och under yrkande afåterreiuiss, instämma med Frih. Cederström deruti, att om spanmålen in natura skall komma att fortfarande utgöras, sä vore det förmodligen det lättaste både för Kronan och äfven för Oläiidningarne, att ilian tillökade magazinet i Borgholm, hvarigenom spanmålen från hela ön skulle på ett ställe kunna förvaras. Öländningarne söderut linge icke längre alt färdas till Borgholm än lill Calmar, men deremot hade de 3;6 Den 26 Augusti e. m. då inlet hafssund att öfverfara, och vägarna på Öland äro, sorn man vet, släta sorn golfvet, hvadan några mils längre transport ej hetyder mycket. Jag anhåller om återremiss. SlatsUtsk:s utlåt. N:o 272 återremitterades. Vid förnyad föredragning lades till handlingarna StatsUtskcs den i5 dennes på hordet lagda mern. N:o 273, i anledn. af 2:ne till Utsk. remitterade motioner om vexelcontroileurs-hefatillingarnes upphörande. Ånyo föredrogs StalsUtskrs den i5 sisth Aug. på bordet lagda mern.
För bedrifvande af Tjårubranning och Pottaske-tillverkning äga länets skogar rika tillgångar; men desse begagnas icke, hufvudsakligen af det skäl att transporten till närmaste hamn är för lång. Jagt och Djurfång idkas betydligt i de socknar, som stöta intill fjelltrakten, der skogsfågeln vanligen om hösten fångas i giller. Enligt inkomna uppgifter skulle årligen omkring 50 lass fågel föras till Stockholm och andra orter inom riket; men Läns-Styrelsen vill antaga att lasstalet icke obetydligt borde höjas, för att komma verkliga förhållandet närmare. Fiske deremot idkas med få undantag endast till husbehof. SallpettertiUverkningen har jemväl under ifrågavarande fem år aftagit. Man anser det af Staten bestämda lösningspris vara nog lågt och derföre såsom en orsak till den anmärkta minskningen i Saltpettertillverkningen. Ehuru Jemtlands allmoge hvarken saknar anlag för, eller äro utan binäringar, kunna dessa likväl icke anses intaga något stort rum, utan inskränka sig hufvudsakligen till hvad som erfordras för ortens behof, med undantag dock af vadmal, som till icke obetydliga partier tillverkas inom länet och afyttras på andra orter. Orsaken till den föga utveckling binäringarna vunnit, torde i främsta rummet böra härledas från landets afskiljda läge och hittills saknade afsättning inom länet; men möjligen också ligga i en viss obenägenhet mot allt arbete utöfver hvad som oundgängligen behöfs för att kunna lefva. Man har dock anledning förmoda att med den större håg för jordbruket, som börjat göra sig gällande, också arbetet skall blifva allt mer och mer värderadt samt med detsamma folkets håg riktas på sådana binäringar, som kunna vara passande under den långa vintren. I detta hänseende borde jemväl linnetillverkningen utgöra en binäring af betydlig vigt; men för närvarande står den på en låg punkt, och hvad som tillverkas motsvarar icke ens ortens eget behof. För att emedlertid någon början till förändring i detta förhållande skulle kunna beredas har Läns-Styrelsen sistlidet år sökt och jemväl erhållit statsanslag till arfvode åt en kunnig person, som åtagit sig att lemna ortens qvinnor undervisning i dubbelspinning efter Magerska methoden.
Den 26 blifwit enligt Staten utdelte, samt nödige utgifter bestridda, fördelades öfwerstottö rnedlen bwartannat eller hwart tredje är bland detze HofRättens Ledamöter, bwilka derigenom crhöllo en ansenlig tillökning pä de i Staten bestädde löner, och härmed moro ocksä HofRätternes Ledamöter och Betjente någorlunda belätne, och bade stälig inkomst, allt tils är r? ?, dä den kända Mynt valvation inträffade och hwarwid Kongl. Maj t i Räder behagade göra den ändring med Hvf Nätternes aflöning, at Lagmansvch Häradshöfdinge räntorne, som efter denna tid upburos, med beräkning af tre daler silfwermynt per R d. ingingo til Statsverket och Hof Rätterne stiljdes ifrän att befattning med denna upbörd, hwaremot alla penningelöntagare i Iustitiä-Staten finao stna löner efter 1.^96 ärs Stat fördubblade, dä likwäl En Rd. 1696 beräknades 5 Twä daler Silfwermpnt, men nu blef beräknad til Sex daler. Härefter täcktes Kongl. Maj-.t är 177?, til Riksens Högloft Ständer i Räder föreställa flere förändringar i ärs Lag, och ibland dem den, at pä det Domare icke sjelfwe mätte tildömma sig nägon winst, borde alla Domstolarnes ensaks böter ifrän dem tagas, och under namn af Konungens Ewaksböter ingä til Stats-Merket. Detta blef ock genom Förordningen 1777 faststäldt. Härwid lofwades wäl, at Domarena skulle fä ersättning för denna gansta betydeliga förlust, men är äro sedan förflutne, utan at denna ersättningsfräga blifwit nämd eller funnen.
:a mom. stadgar, ”ali Statsrådets lemnade yttranden böra, jemte K. M:s proposir, till R. St. och deras Ulsk. alltid meddelas.” Jag anser denna föreskrift illa uppfylld, då skuldsummornas belopp oeftergifligen bort verificeras genom deras upplagande, antingen i skrifvelseu eilei' i Statsrådsprol., och åtminstone delta sednare bort innehålla utredning af alla sammanhang dermed ägandeförhållanden, en utredning, som måste anses erforderlig för ”uppvisandet” af skulderna. IMig förekommer, att den K. sk lil velsen, med eller utan afsigt, på StatsUtsk. öfverflytlat det obehagliga åliggandet att utreda förhållanden, för livil - \ D e 11 27 Februari f. m.' 697 las öppna ådagaläggande regeringsmakten synes hafva triidt tillbaka, möjligtvis tvekande, huruvida den ifrågavar. skulden ur af natur att under någon förevändning kunna genom ansvarige rådgifvare föreläggas R. St. såsom en Svenska statsverkets Jagliga förbindelse. Det ser ut som hade, just för en sådan händelse, man sökt en utväg, hvilken, oförenlig med grundlagen, likväl alltid kunde blifva lycklig för de redovisande, om R. St. låta åtnöja sig med uppdraget att i all underd. betala allt hvad Regeringen fordrar; och det vid den K. skrifvelsen fogade Stalsråds-prot. utvisar derjemte, att en så vigtig fråga blifvit handlagd af endast 4 Statsråd, Chefen för utrikes departementet inberäknad, oaktadt allmänt yttrade bekymmer öfver Statsrådets bristande. fulltalighet.
Ytterligare Utlåtande, IY 5. s 987, bif. af Adeln, IX s 1122. Underd. Skrifvelse, X 1. s 522-—524* RiksdagsBeslutet, §. 20. Stubbören i Westerbotten, I 1. s 835. Styrelseverk, förberedelser till en ny organisation af Rikets, I 1. s 3y—3g. Nådig Skrifvelse derom tillika med Committerades Betänkande, I 1. s 485 — 660, öfverlemnadt till ett särskildt Utskott, för detta ändamål beslutet af Adeln, IX s 59, af PresteStåndet, IX s 61, af BorgareStändet, IX s 63. Utskottets Betänkande, XI s 1—295, öfverlemnadt till Constit. Utskottet, af PresteStåndet, IX s 9o3 — 9o5, af B011- deStåndet, IX s 956 — 960; äfven tili Lagutskottet, af PresteStåndet, IX s 969, af BorgareStändet, IX s 973, till Constit. och LagUtskotten, af Adeln, IX s 1008. Constit. Utskottets Utlåtande, III s 282, återrem. af BorgareStändet, IX 3. s 256, af Adeln, IX 3. s 321—326. BorgareStåndets anmodan till Utskottet, i anledning deraf, IX 3. s 353. Constit. Utskottets Svar å återremisserne, jemte Redaclionsförslag lill Grundlagsförändringarne, III s 327 — 34a, bif. af PresteStåndet, 1X3. s 4,9> afBorgareStåndet, IX 3. s 4^6, af BondeStåndet, IX 3. s 442. 291 Särsk.
4 tomter i hvardera, af hvilka tomter större delen komme att innehålla J tunnland, samt att sedan denna trakt blifvit åt enskilde afstådd och bebyggd, men icke förr, vidare må upplåtas erforderligt utrymme af Kungsgårdens, Norrhagsoch Noachsgärden» efter det behörig tomtemåls-utstakning och indelning i qvarter för sig gått, inom den rymd af Zrj tunnland, om hvars upplåtande ansökning blifvit gjord, antingen i fortsättning med den år r814 Fristadens otvidgande anordnade byggnadsplats i Norrhags-gärdet af 4 tunnland, eller ock utmed den gräns i Noachs-gärdet, der det nu föreslagna nya utmålet för gamla staden sig slutar, allt efter som bäst funnes passande, hvilket borde på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning få ankomma, sedan behörig planritning förstadens utvidgade område på ena och andra sidan blifvit genom Kongl, Maj:ts Befallningshafvandes försorg på stadens bekostnad upprättad, ocb af Kongl, Maj:t i Nåder gillad: förmodande Kammar-Collegium, att denna upplåtelse af jord från Kungsgårdens egor nu, på samma sätt sorn Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.-o 32. både vid gamla stadens och vid Fristadens grundläggning tillgått, borde från Statens sida ega rum, utan allt anspråk på ersättning, hvarken under egenskap af löse» eller köpeskilling för tomterne, eller genom någon förbehållen årlig afgift till Kronan , såsom grundränta, äfvensom att stadens bidrag för den upplåtna jorden, i följd häraf, borde inskränkas lill ansvar för de extra ordinarie utskyldeg och besvär, som af jorden, enligt gällande Författningar, skola utgå; hvaremot det ankommer på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, huruvida staden må ega att för de nya tomterne, likasom år 1771 blifvit beviljadt, af gårds-egareu. uppbära tomtören..
Den i5 December e. m. klagan deröfver inträffat, utgör ett af de största och, som mig synes, mest obehöriga hindren för skyndsamhet i verkställighetsåtgärder, enär ett förelupet misstag, eller en underlåten formalitet vid utmätningen, som, om den genast öfverklagats, kunnat lika snart blifva rättad, föranleder mången gång till återgång af en för öfrigt i laglig ordning tillkommen försäljnings-åtgärd, hvarigenom minst 4^6 månaders uppehåll i verkställigheten åstadkommes. Till förekommande häraf anser jag mig böra föreslå en sådan ändring uti nu gällande Författningar, att utmätning bör vara verkställd å Landet inom 14 dagar, och i Stad inom 8 dagar efter det Executorn till verkställighet emottagit Utslaget; och att den, som är med utmätnings-förrättningen missnöjd, åligger vid talans förlust, inom i4 dagar efter af utmätnings-instrumentet erhållen del, deröfver anföra besvär hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och då erfarenheten ofta lemnat styrka åt den öfvertygelsen, att månget klagomål öfver Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag i utmätnings-måi endast afsett att dermed uppehålla verkställigheten, hvilket ändamål, efter nuvarande lagstiftning, åtminstone till någon del i de fleste fall vinnes, om än klagomålet vid pröfningen deraf skulle befinnas alldeles obefogadt, tvekar jag icke, att, i sammanhang med hvad jag förut haft äran hemställa, föreslå ett sådant förändradt Lagbud, Den i5 December e. m. 367 alt Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Utslag, så väl i utmätnings-mål sorn i anledning af förd klagan öfver verkställd utmätning, må, sedan det genom den sökandes försorg blifvit med vederparten communiceradt, genast, och ändå att det icke vunnit laga kraft, till verkställighet befordras, så vida ÖfverDomaren, i följd af deremot anförde besvär, icke finner nödigt att inställelse deri meddela; dock att Fordringsägaren icke annorlunda än mot godkänd vederhäftig borgen må tillåtas lyfta hvad som, på grund af icke laga kraftvunnet Utslag, hos Gäldenären uttages.
DEN OKÄNDE (rustar med elektroskopet och så att han vänder ryggen mot det öppna fönsret, derpå tar han en bok och läser högt:) rika att våga en storm mot de öfre, började de bygga ett torn som skulle räcka upp i himlen. Då grepos de öfre af fruktan, och för »När Adams jetteslägt förökat sig så att de ansågo sig nog tal att skydda sig sprängde de sammangaddningen genom att förvirra deras tungor samt med deras förstånd så, att hvar två menniskor råSedan dess herrska de öfre genom tvedrägt: Söndra och herska. kades, kunde de icke förstå hvarann äfven der de talade samma språk. Och tvedrägten underhålles genom inbillningar om att sanningen är funnen, men när någon af profeterna blir trodd, så är det en lögnprofet. Råkar deremot någon dödlig utforska de öfres hemlighet, så tror ingen honom, och han blir slagen med vansinne att ingen skall tro honom. De dödlige äro sedan dess mer eller mindre rubty de se, höra, känna det osynliga, det ohörbara, det okända, men bade, och de som anses vise, mest, och dårarne äro de ende kloke; kunna aldrig bibringa andra sina erfarenheter». Så säger Sohar, Jag skall icke bygga något Babels torn, men jag skall locka den visaste af alla vishetens böcker som derför ingen menniska tror på. krafterna in i min råttfälla, och sedan skäll jag skicka dem ner till de nedre, de underjordiske att neutraliseras. Det är de öfre Schedim som ställt sig emellan de dödlige och Herren Zebaoth, och derför har glädje, frid och lycka försvunnit från jorden. - DAMEN (in, utom sig, kastar sig ner för den okände, lägger sina armar om hans fötter och sitt hufvud på golfvet). Hjelp mig! Hjelp! Och förlåt! DEN OKÄNDE. Stig upp! i Herrans namn! Stig upp! Icke så! Hvad har händt? DAMEN. mina garn! Ack! jag har handlat dåraktigt i min vrede och jag är fast i TILL DAMASKUS DEN OKÄNDE (lyfter henne upp). Stig upp, oförståndiga barn; och säg hvad det handlar om!
Utsk. tillstyrker, på de af Ridd.-Direkt:n här ofvan anförde skäl: att H. R. o. Ad. täcktes meddela den förklaring, att vid bestämmandet af företrädesrätt till de å framlidne Ridd.- sekreteraren Bungencronas och hofrätts-rådet Stjerncreutz testamentsfonder utgående gratifikationer och pensioner de enkor, hvilka äro döttrar af Adelsmän, som tillhöra sedan 1809 Adlade ätter, böra anses lika med de enkor, som sjelfva till födsel äro af Adel. Vidare har Direktm i denna § anmält, alt vid Adliga jungfru stiftet, under åren 1845, 1846, 1847 endast 10 döttrar af Adelsmän blifvit inskrifna, hvaremot 47 genom ingångne äktenskap eller dödsfall utgått ur stiftet samt en, som icke inom behörig tid an mält sig till pensions utbekommande, blifvit förklarad sin pensionsrätt förlustig. I följd häraf upptager matrikeln nu endast 600 stifts-jnngfrur, deribland 223 äro i åtnjutande af pension. §. 8. Denna § utvisar, huruledes de af Adliga kadett-skolefonden samt Bergenstjernska fonden anslagne akademiska stipendier, fri-kadett platser vid K. krigsakademien å Carlberg samt näringsstipendier blifvit efter den tid, dä Direktm afgaf sin sista riksdagsberättelse, tillsatta, och hvilka Adliga ynglingar desamma sedermera innehaft och nu innehafva. §. 9. Uti denna § har
Anmäldes och lades på .bordet nedannämnde från Utsk:n inkomne Mern., Utlåt, och Betänk., nemi. från SlalsUlskotlel: N:o 54, ang:de aflöningens bestämmande för den hos RiksStm och Utsk:n anställda Kanslioch Vaktbetjening; N:o 55, ang:de medels anvisande för fortsättning af arbetena å vestra och södra stambanorna under innev:de år; BankoVtskoitet : N:o 29, i ani. af dels KontorsSkrifvarne H. T. Benckerts, L. J. Hedbergs m. fl. hos Utsk. anförde besvär, och dels åtskilliga e. o. tjenstemäns ansökan om ersättning för mistade inkomster; Lagutskottet : N:o 29, i ani. af väckte motioner om förändring i vissa delar af KonkursLagen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på dagen. In fidem protocolli Albert Munck. Onsdagen den 15 April 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot:s-utdr. för d. 11 dennes samt pleni-prot. för d. 23 sistl. Mars f. m. Uplästes till justering och godkändes ett från Exped.Utsk. under N:o 61 inkommet förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. M., i ani. af år 1855 verkställd revision af Statsverkets m. fl. fonders förvaltning. Hr Björnstjerna, Oscar Magnus Fredr.: Jag anhåller att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig det förtroende jag haft äran innehafva såsom Supleant i StatsUtsk. Efter härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer, att vid deras nästa sammanträde utse en Supleant i StatsUtsk. i st. f. Hr Björnstjerna. Frih. Stael von Holstein, Fa b. Wilh.:
Då enris inlades, afplockade han bären, äfven det gröna. Eljes förtärde han hafre, » Breflåda ». i bur. korn, hampfrö m. m. Tidigt på morgonen var Kamraten vill komma som en kär vän till Grönsiskan. han i rörelse; först åt han, sedan, då han var alla de unga i svenska hem, gossar och flicmätt, satte han sig på en gren i toppen af sin Grönsiskan är en särdeles älskvärd fågel, som Prenumerera nu genast för det senare med sin oförbränneliga munterhet lifvar upp sin gran och sjöng oförtrutet och så godt han kunde. kor. omgifuing, Hon är en riktig sanguiniker, hon är Då man ej såg honom, hördes det som om där halfåret med 1 kr. För den lilla sumständigt i rörelse, än hoppande på pinnarna, än voro två fåglar; ty än hörde man tämligen vackra man kunnen I ej gärna få ett större och varklättrande på burens galler, dessemellan sjungande melodiska toner, än afbrötos de hastigt genom en liten stump. Är hon i sällskap med andra några slräfva och skärrande läten, som förstörde aktigare nöje! fåglar, kommer hon fort i gräl, men nästa ögonhela musiken. — Då han önskade få något mat blick är vänskapen återställd och siskan sjunger eller vatten, satte han sig på en gren med ett sin kvittrande sång, hvilken, trots sin enkelhet, ihållande fint, nästan bedjande läte: pick-pick pick är ganska angenäm, men tyvärr ofta afbrytes af pick pick pick; eljes var locktonen det bekanta: ett obehagligt » gä gä gä gäh ». Få dagar efter tjuh, tjuh. Och hjälpte det icke, så flög han surdet grönsiskan blifvit fångad, sjunger hon i buren, rande omkring granen flere hvarf. Öppnades då SEN TILL, ATT Idun med Modetidning och hon blir snart mycket tam. Jag hade en gång dörren till det rum, där han först vistades, så störtade han dit med pilens snabbhet och kastade två grönsiskehanar, hvilka fingo flyga fritt ut i FINNES HOS ALLA EDRA BEKANTA! BEVINGADE VÄNNER. NI.
Uti detta ämne har blifvit föreslaget: inom Vällofliga Borgare-Ståndet: af Herr Falhem: »att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes nådigst förordna, att sådana kapellförsamlingar, hvilka aflöna egen prest samt bygga och underhålla egen kyrka och prestgård, må från ali skyldighet att deltaga i byggandet och underhållet af moderförsamlings kyrka och ecklesiastika boställsgårdar vara befriade;» samt inom Hedervärda Bonde-Ståndet: af Garl Johan Leonard Lönnberg från, Östergötlands län: »att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse ville anhålla, att Kongl. Maj:t med ändring af 26 Kap. Byggninga-Balken och i sammanhang dermed stående författningar, täcktes utfärda en förordning, hvarigenom den byggnadsskyldighet, som efter nämnda lagrum nu åligger vissa klasser af fastighetsinnehafvare, mätte stadgas såsom allmänt kommunalbesvär, hvilket bör utgöras efter samma grunder, som i allmänhet för utöfvande af rösträtt eller deltagande i kominunalutskylder äro uti gällande författningar angående kommunalstyrelse och kyrkostämma föreskrifna;» eller ock, derest detta syntes allt för genomgripande, »att åsyftade ändringen åtminstone måtte omfatta de byggnader, som afses i 1 § af 26 Kap. Byggninga-Balken.» Bih. till R. St.
Det är i tviflets spär vi vandra till sanningarnaj det är ur flere synpuncter sedd, sorn en sak. sluteligen utvecklas, och i dessa afi.eenden torde de vara icke aldeles onyttiga. Friherre Wrangels project innehåller hufvudsakligen : att postvagnar böra inrättas nu tili en början endast emellan de större städerna och på vägarna em; Ilan Stockholm, Götheborg, Helsingborg, Ystad, Carlscrona, Gefle Och Grisslehamn; att emellan dessa städer och platser Postvagnarne böra intaga den vanliga postens ställe samt att Posthemman tillslås reserv-sk juts*, n; att, när tyngden och mängden sådant lordrade för resandes och varors fortko mst, Bondkärror elier Bondvagnar togo* till hjelp, samt att postverket betalade den andel, sorn vanligen blifvit erlagd för i a 2 hästar, dä resten af kostnaden skulle fyllas af inflytande Forvagnsmedel. Kostnaden till uppköp af Hollsteiner-vagnar m. m. upptages till 40,000 R.dr hvilken summa Friherre Wrangel förmodar på ett år kunna återgäldas. öian att ingå i alla detaillerna häraf, får jag äran nämna, det jag, för min del, anser Bredestens förenande med Forvagnarne icke lämpeliget ofta har, med mer och mindre skäl, klagats öfver posternas långsamma gång, nut Den 5 Martil. 511 då den fortskaffas med lätta åkdon, hvilka, utom postilion och postbonden, medföra endast postväskorra. Skola din posterne afgå med de tungt lastade och ofta med svaga hästar anspände Forvagnarne, är det ganska gifvit, att de ännu sednare frair komma, hälst höst och vår Härvid bör äfven anmärkas, att, enligt skjutsstadg n, får irkköras fortare än timma på milen, då deremot, enligt Postförfaitningarne en m l skall tillrygga^.. gas på minst 14 timma, enär cj mycket svart väglag, gör sådant omöjeligt.
Sluteligen få Utskotten yttra, att de ej eljer kunna gilla den del af Memorialet , sorn å. syftar Postgång , inrättad Socknevis, eller hvad Herr Grefve Gyllenborg egenteligen yrkar, att pila Ansökningar, Besvär, och Förklaringar, Sorn af l.andshöfdingarne affordras Länens Innevånare, må genom KronoBetjeningens försorg fortställas Utskotten grunda deras öfvertygelse härutinnan hufvudsakligast på de skäl, sorn Allmän» na Besvärsoch Ekonomiutskottet i dess Betänkande den 24 Maj 1815 uppgifvit, i anledning af Herr Grefve Gyllenborgs då väckte motion förande samma ämne ; Men Utskotten anse sig likväl böra fästa Riksens Högloft. Ständers uppmärksamhet på den osäkerhet för Parterne, den tidsutdrägt och de svårigheter för Landshöfdingarne, hvilka ofelbart skulle inträffa om denna motipn vunne bifall, Utskotten vilja såsom exempel endast förutsätta den händelse, att en vid vite affordrad förklaring icke inom föreskrif» ven tid inkom , antingen förmedelst KronoBe» tjentens vårdslöshet eller genom förhinder af dess öfriga Embetsgörornål, eller ock genom Förklarandens egen försumlighet, att ej i rätter tid hafva densamma till .KronoBetjenten öfver* Jemnat. I hvilketdera af dessa fall som helst, skall således det ofelbara uppfyllandet af en fö® Bevillningsoch BesvärsUtsk. Betänkanden. isi reskrifven skyldighet , som genom vitens föreläggande åsyftas , icke med säkerhet kvinna vinnas , och Landshöfdingen skall hafva svårighet att bedömtna , hvilken bör vara till vitet förfallen , antingen KronoEetjenten , eller den , som bordt Förklaringen afgifva. För att reda detta förhållande , mäste åter nya Förklaringar infordras; Och på det sättet tillskapas Rättegångar och tiden förspilles till den Bättsökandes förlust. Detta Betänkande varder dock till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öf* verlemnadt. Riksens Höglofl.