Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Länets allmänna kreditinrättningar, sorn alla förefinnas i Wexjö, utgöras af Smålands med flere provinsers hypoteksförening samt en afdelning af Smålands enskilda hank, förutom Kronobergs läns sparbank, om hvilken sistnämnde åberopas bilagde tabell N:o 12. Fattigvården är ordnad enligt gällande författning, dels gemensamt för hela sockenområdet och dels rotevis, på sätt och med den kostnad bilagde enligt sockennämndernes gjorda räkenskaper upprättade tabell N:o 13 utvisar. Fattigvården bestrides i allmänhet så omsorgsfullt man med afseende å de dermed förenade dryga utgifter kan skäligen fordra. Det är en gifven erfarenhet, att fattigvårdsbidragen ständigt tilltaga, ehuru nämnde tabell synes, hvad landet för åren 1856 och 1857 angår, visa ett motsatt förhållande, men den högre summan för dessa år härrör deraf, att bland fattigvårdsbidragen hufvudsakligen ingår sammanskott af spanmål, hvilken sistnämnde år stått i betydligt högre pris. Tab. Litt. e. Fullgörandet af kronohref'bäringen och vägarnes underhåll vintertiden är häradsvis ålagdt vissa hemmansinnehafvare mot ersättning af de öfrige; varande kostnaden derför, som inom de särskilde häraderne belupit sig till högst 3 R:dr 9 öre och minst 1 R:dr 63 öre på helt hemman för kronobrefbäringen, samt högst 3 R:dr 67 öre och minst 1 R:dr 50 öre på helt hemman för vägunderhållet vintertiden, upptagen å nedanstående tabell Litt. E. Tab. Litt. f. Angående lag sökning smålen under ifrågavarande period åberopas tabellen Litt. F. å motstående sida, hvars förklaring är att finna i penningekrisen åren 1857—1858 och dermed följande rubbningar i den allmänna krediten. Förutom brandförsäkringsbolag, som bildats inom särskilde socknar, finnes ett gemensamt för hela länet, deri delaktighetssuinman för år 1860 utgjorde 6,796,135 R:dr Runt.
Utskottet eger att vid dess första sammanträde emottaga följande berättelser , nemligen : ilo af Banco-Fullmägtige, dels om Bankens tillstånd och rörelse i sin helhet, dels ock om förvaltningen af Tumba Pappersbruk; 2:0 af Direclionerne för Discont-Verk et i Stockholm samt Uåne-Contoren i Götheborg och Malmö, om dessa Discont-Inrätlningars rörelse. 3:o af Commissariatet eller Bankens Under-Styrelse, om den, samma Styrelse, äfvensom Departemental-Styrelserna åliggande förvaltning; 4:o af Revisions-Comraissarien eller Chefen för Revisions-Afdéluingen; och 5:o af Bankens Fiscals-Embete, om de till hvarderas befattning hörande ämnen; åliggande det Utskottet att förstnämnda Berättelse, jemte öfriga upplysningar, till befordrande af en fullständig kännedom om Bankens ställning vid Riksdagens början, Rikets Ständer skyndsamligen meddela. § 3; Vid Utskottets öfverläggningar, så väl angående ändring 1 redan gjorda Författningar, som nya Författningars föreslående, åligger det Utskottet, att i det nogaste följa Banco-Inrättningens hnfvud-grunder, ursprungligen intagna i Rikets Ständers Beslut och Förordning om Banken , af den 22 September 166S, samt numera, efter de förändringar närvarande förhållanden påkallat, bestämda genom de af Kongl. Maj:t oell Rikets Ständer år i82o faslställda Lagar, angående Mynt-bestämningen, oeh för Rikets Stäm» ders Bank. Varande det Utskottet uttryckligen förbjudet, att ©medelbart till öfverläggning upptaga något, som syftar till rubbning eller förändring i dessa Bankens hufvud-grunder. $• 4- Vid den UlskoLtet åliggande undersökning och granskning af BancoVerkets tillstånd, oeh huru detsamma, efter nästförflutne Riksdag, styrdt och förvaltadt blifvit, bör Utskottet med synnerlig uppmärksamhet följa de Banco - Styrelsens åtgärder, som afse Siifyer-utvexlingens fortgång och bestånd, '4 Baneo-JJt sint tits Memorial Ar;o 125.
Då jag icke bifogat någon reservation emot Utsk:s utlåt, i denna fråga, så torde R. o. Ad. finna, att jag har instämt med Ulsk. i det förslag, som i detta afseende är afgifvet; att jag således skall komma ali tillstyrka antagande deraf, det torde jag icke behöfva nämna, utan jag uppstår blott för ali lemna de upplysningar, som i anleda. af de vid Ulsk:s förslag gjorde anmärk:ne måhända tor de vara af nöden. En fråga, som gjordes i afseende på Utsk:s förslag, var, huruvida presterskapets tertialtionde äfven är afsedd i Utsk:s förslag. Det är den icke. Om man närmare granskar ordställningen, så finner man, att presterskapets tertialtionde icke deri kan inbegripas. Den första punkten innehåller: ”Alla till indelta löntagare, lill verk och inrättningar, rusthåll m. m. anslagne räntor och kronotionde”. Det är om dessa, som förslaget handlar och dit hörer icke presterskapets tertialtionde; ty den utgöres icke af några indelta räntor, som utgå ensamt af vissa 520 Den 15 Maj. hemman, utan densamma utgår af alla hemmansägare i riket. Denna tionde är icke upptagen i Kronans räkenskaper, icke bestämd till något visst belopp efter hemman beräknadt. Del är af den siste värde talaren sagdt, att det icke skulle kunna gå an att indraga räntor, anslagne till rusthäll m. m. och att sjelfva rustbållshemmanens räntor icke kunde indragas. Det skulle blifva en slags liqvid derigenom, att rusthållet först gaf Kronan räntorne och Kronan sedan dem åter lill rusthållet'; men om man noggrannare läser betänk, så finner man, att rusthållshemmanens räntor, eller de räntor, hvartill rusthållshemmanen blifvit skatllagde, äro helt och hållet uteslutne ifrån den pag. (i upptagna beräkning af de medel, som skulle till statsverket ingå för alt derifrån contant utbetalas.
Utskottets förslag bifölls. Garn: Kardulls-: ofärgadt, otvinnadt och odubbleradt', färgad t, otvinnadt och odubbler ad t; fargadt tvinnadt eller dubbleradt, eller så kalladt broder garn. I fråga om detta slags garn yrkades, dels bifall lill Ulsk:s förslag, utan annan förändring, än att införselstullen å brodergarn nedsatles till 16 sk., hvilken förändring allmänt medgafs, dels ock alt jemväl å otvinnadt garn införselstullen måtte nedsättas och bestämmas, enligt ett förslag, för ofärgadt till 18 och för fargadt lill 20 sk., enligt eli annat förslag för ofärgadt lill 14 och för färgadt till 16 sk. och enligt ett 3:dje förslag för ofärgadt lill 12 och för färgadt till 16. sk. per Hf, hvarförutan en ledamot föreslog, att tullafgiften fiir otvinnadt och ofärgadt garn, då det vore af grof eller medellin ull, måtte blifva 12, och då del vore af fin ull 18 sk. per U. Efter öfverläggningens slut hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag, med den förändring, att för färgadt, tvinnadt eller dubbleradt, eller s. k. brodergarn tullafgiften bestämdes till 16 sk. Ropades starka nej, blandade med några ja.
Besv. och Oceon.^XJuk Betänkande 3 Befallningshafvande och derpåföljande utsyning m. m., vöre, enligt motioliairernes tanka, ett hinder, hvilket afhölle mången frän ett fördelaktigt användande af mark, som nu ligger ofruktbar. Något missbruk vöre i detta afseende icke att befara, elier skulle åtminstone ganska sällan inträffa, enär egaren måste bäst inse fördelen af ett ändamålsenligt begagnande af sin jord. Öfver denna fråga, som bort af Lagoch OeconomieUtskotten gemensamt behandlas, få Utskotten äran yttra, att Då erfarenheten af den skadliga verkan svedjande på sandmo samt bergaktig och stenbunden mark i allmänhet medför, föranledt det deremot utfärdade förbud, och några förändrade förhållanden i detta afseende icke inlrädt; Då den från liera orter öfverklagade brist på skog icke synes medgifva oinskränkt tillåtelse, att svedja på sådan mark, hvarest både skogens och jordens alslrings-förmåga derigenom förstöres; Då det deremot utfärdade förbud dessutom icke är ovillkorligt, utan medgifver rättighet dertill, så vida Konungens Befallningshafvande sådant tillåter; och ' Då enligt Lag och nu gällande Expeditions-Taxa, hvarken arfvode till synemän edler lösen för så kallad utsynings-Resolution erläggas; anse TJlskotten de af Johannes Christoffersson och Erie Ersson väckte motioner icke lora bifallas, Hvilket dock Rikets Ständers egen upplysta pröfning underställes. Anio till Exp. Utsk. [den 19 Juni!, Betänkande } i anleda ng af väckt fråga om reclamation af förrymde gäldenärcr. Till Allmänna Besvärsoch OeconomieVtskoltet har blifvit hänskjuten en af Herr Bo Christian Roosy hos Högloft. Ridderskapet och Adelil väckt motion, så lydande: "Med stöd af senare tiders bedröfliga erfarenhet, att vårdslösa galde - 4 Lagsamt Allm.
En bank deremot har egen fond och måste hafva någou fond; ty rör den sig endast på credit, så kan den ej bestå, hvilket erfarenheten i alla länder visat. — Man har sagt, att den åtgärd, som nu Skulle tillåtas Riksgrscontrs fulimägtige att begagna för att bespara ränta, vore blott intermediär. Jag ber att få yttra, hvad jag derom tror, att om också Riksgrsconlrs full - Den 9 Mars c. ra. i35 inägtige möjligtvis ej skulle se, hvarthän det skulle leda att börja med en sådan upplåning, så står likväl upplysningen i sådana saker nu pä en helt annan punkt, än den stod då, när Riksgrscont. kunde görg en sådan upplåning. Jag befarar högeligen, att de välda ledamöter, soln talat för detta project, icke observerat , att hvad som kunde ske för -8 ä jo år sedan, omöjligen numera kunde ske. Om fullmägtige i Riksgrscont. annoncerade, att de ville göra en sådan upplåning, så tviflar jag ej uppå, att det icke behöfdes mer än en enda tidningsartikel för att utreda, att Svenska folket äter vore inne på en upplåning på bara credit och utan fix åtgärd för återbetalningen; och icke allenast skulle upplåningen misslyckas, utan äfven den ‘credit, som Svenska folket med så mycken uppoffring sökt gifva sitt myntsystem och som man bort gifva sitt slatsereditsystem, skulle vara förlorad, åtminstone hos utländningen. Derföre, och långt ifrån att önska, det fullmägtige må fatta den vilja, sorn en värd talare här bakom mig önskat, att de må få, blir jag, då jag hört så mångå talare instämma i Hr Lagerhjelms project, nödsakad alt begära, att till den propos., sorn Frih. af Nordin föreslagit och hvari jag för öfrigt fullt instämmer, må läggas, att fullmägtige icke må hvarken för intermediärt eller längre behof göra försök till en sådan tippning; ty derigenom skulle de, enligt min tanke, ohjelpligen förstöra statens credit. Då jag hört Frih. af Nordin anmäla sig, kan jag icke behöfva lemna en upplysning, sorn Frih.
Men då bänkmans-inrältningen begagnas, ankommer utgången p& slumpen huru de olika tänkesättens målsmän silla inom de 25 Bänkm.- afd:ne. Om till hvardera af dessa höra 20 medlemmar af de 500 som Adeln vid riksdagarnas början plägar utgöra, och på hvardera af 13 Bänkm:s-afd:r befinnas 11 personer af det underlägsna tänkesättet, så behöfva dessa blott vara 143 af 500, för att beherrska Electors-valet. En så jemn fördelning till de underlägsnes uppkomst gör icke gerna slumpen; men vi hafva på lotlningarne under innevar. riksdag sett, huru uteslutande lian kan vända sig mot den ena och för den andra. Ulan hans tillhjelp vore det dock, så länge valen sker med slutna sedlar, nästan otänkbart, att de underlägsne skulle få öfverhanden. Men det är icke blott slumpen som genom bänkm:s-indelningen kan göra Electors-valet stridande mot flertalets önskan. Denna indelning gör äfven de slutna valsedlarne genomskinligare än de eljest skulle vara. Man uträknar å ömse sidor hvilka anhängare man äger inom hvarje afdelning, hvilka motståndare eller obestämda ledamöter man bör söka att vinna. En täflan, som omfattar hvarje särskild person, och sora leder lill söndrande öfverläggningar om personer, uppslår ifrån riksdagens början, och upprör Ståndet innan något visst ärende ännu stört lugDet och samdrägten. Enahanda blifver förhållandet -vid hvarje nytt bänkmansval, riksdagen igenom, derest någonderas öfvervigt är så ringa, att hon genom ett nytt val äfventyras eller förloras. Det kan då hända all lyckans gunst förändras, och alt den, som i början var underlägsen, sedermera kommer till väldet, eller tvertom. Följden blifver, att Utsk:n, vid nya val, som bland Adeln äro så vanliga, rättas derefter, eller varda utan plan och sammanhang sådana, som det faller sig. Mången torde anse denna blandning, såsom en fördel, emedan slumpen sålunda förekommer den ensidighet, som ett omedelbart val af Electorer befaras medföra.
Nio 39, i anledning af väckta motioner, dels om upphäfvande eller ändring af Kongl. Stadgan om fjerdingsman den 1 Juni 1850, dels om skyldighet för alla jordegare att i fjer dingsmansbestyret deltaga; återremitterades. N:o 44, i anledning af väckta motioner, dels om förändradt aflöningssätt för ordinarie presterskapet i allmänhet, dels om förhöjning i Komministrarnes aflöning, och dels om ändring i sättet för uppbörden af Kyrkoherdarnes inkomster; bifölls: och N:o 47, i anledning af väckt fråga om indragning af Krigsakademien på Carl berg; bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande, Nio 10, i anledning af väckta motioner om upphörande af frälsemans serskilda forum. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: Nio 54, i anledning af väckt motion om ytterligare förräntning eller utbetalning på en gång af det återstående anslaget för Strömsholms kanals och slussverks ombyggnad; bifölls. Nio 56, angående ifrågastäldt låne-understöd för staden Eskilstuna; bifölls. Nio 59, angående arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderne samt granskningen af derå afgifna räkningar och reqvisitioner; bifölls; och 176 Prot.-Utdrag den 5 Mars 1851. N:o 60, om upphörande af ljuspenningar för embetsoch tjenstemän samt extra ordinarier; återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo och remitterades lill Stats-Utskottet Kongl. Majtts nådiga propositioner: angående åtskilliga för aitilleri-batteriet i Norrland ifrågakomna ökade utgifter; och angående försäljning och utbyte af Christianstads f. d. fästning tillhörande mark. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 51, om användande af Norrska hingstar vid Ottenby stuteri till hästafvelns förbättrande.
Som det säges Lungsot, men Lefversjuka, har man tvekat om rätta benämnandet af den sjukdom, hvarom här handlas, men stadnat vid sjuka för det tvätydiga i den andra ändelsen, som kunde gifva anledning till en orättvis förmodan, att Idéer ej blott äro en sjukdom, utan äfven svärta ifrån sig. Låter mindre pretentiöst än rikt bearbetadt konststycke. (3) Upplysningarna förläggas i Noter för att undvika i berättelsen gripande parenteser och bimeningar, i och genom hvilka de många, som icke läsa Noter, kunde löpa fara att träffa på sådana i sjelfvaste Texten. (4) Egentligen halffaster. (5) Naturligt; vill ibland säga – enligt naturens lagar; annars ock oftast – enligt brukets, alldaglighetens, kälkborgerlighetens. (6) Att fiskarens dotter vore lika god, och måhända mycket bättre Prinsessa än trots mången annan, efter hennes Far medelst möglade bref och friska traditioner, kunde bestyrka sitt nedstigande i rak linie från en af forntidens namnkunnigaste sjökonungar – en sådan förklaring – icke vore stort naturlig heller. (7) Och detta, ehuru Naturen sjelf förtorkat lifvets källor i hennes bröst. (8) I kans skären berättar ännu mången hustru under tårar åtskilligt om den arma unga qvinnan. En större sten invid stranden, der hon fanns död, bär ännu hennes namn och stället anses heligt – Redan under hennes lifstid hade man ej mera gått dit – och ännu är det ibland som om man såg henne sitta der med barnet – Lieutnanskan sjöng ofta. En dag kom en ung fiskare af oförakt ganska nära intill henne, Med sina egna ögon såg han då huru hon sträckte ut handen mot hafvet liksom för att visa barnet någonting – och då han af fasa och medömkan ej genast kunde gå sin väg, hörde han med sina egna öron huru Lieutnanskan började halft sjunga halft tala följande ord, som aldrig sedan kunnat gå ur hans minne: Vak upp mitt barn! din Far kommer. Ser du der borta glittrar på böljan hans blanka svärd. Han kommer, han kommer – hit bär hans väg öfver storm, öfver vågor. Vak upp mitt barn din Far kommer. Öfver storm, öfver vågor hans väg bär hit, och svärdet glittrar
ByggningaBalken föreskrifves förut sanka egor undergått sådan förändring, att de till åker kunna odlas, då må, utan hinder af förut meddelad fastställelse på redan verkställdt skifte, de genom afdikningen förbättrade egorna, på en eller flera delegares begäran, ånyo skiftas, om en för egornas odling och bruk ändamålsenligare indelning derigenom kan åstadkommas; och bör vid sådant skifte alltid innehafvet läggas till skiftesgrund. Om remiss af denna motion till vederbörligt Utsk. anhålles. Begärdes på bordet. Frih. Hermelin, Carl Alfons, anförde skriftligen: Erfarenheten torde säkerligen icke jäfva, att jordbrukets och näringarnes tillstånd är den hufvudsakliga gradmätaren af ett lands välstånd och framåtskridande. En förut nog långvarig missaktning af dessa häfkrafter inom fäderneslandet har dock under sednare tider blifvit förbytt till en mer rättvis upmärksamhet. Ju mer dessa krafter insågos nödvändiga för all förkofran och utveckling, ju mer de nödgades anlitas, desto mer framstod ock nödvändigheten att vårda och omhulda dem. Hvad som hufvudsakligast och fortgående trycker jordbruket och näriugarne, hvad som förhindrar ett rikligare begagnande af der befintliga tillgångar, är bristande rörelsekapital. Tillvaron af denna brist är alltför framstående för att kunna förnekas. Drn har varit känd och erkänd sedan flera decennier, hvarunder åtskilliga medel att motarbeta eller förebygga den, icke blifvit lemnade oförsökte. Ibland de mer framstående äro hypotheks-lånen, hvarigenom betydande summor blifvit i landet intörde och som onekligen i åtskilligt bidragit till jordbrukets höjande. Den genom dessa och andra förhållanden hastigt ökade penningetillgången gaf dock snart åt spekulationsandan en onaturlig riktning. Hypothekslånen blefvo Den 9 N ovember. 12» blefvo nästan uteslutande betraktade endast såsom medel till afbetalning af högt updrifna fastighetsköp. Penningeeller jordvärdet förändrades, och de, på grund af ett ökadt rörelsekapital, afsedda jordförbättringarne undanträngdes till en alltför aflägsen framtid. Jordbruket qvarhålles sålunda på en alltför låg ståndpunkt, icke af bristande kännedom om der befintliga rikedomar, utan af bristande tillgångar att tillgodogöra dem.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg öfverläggningen fulländad? Ropades Ja. Hvar - Den 18 Junii f. m. 193 Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna de af Herr Presidenten Friherre Edelcrantz, uti dess särskildta yttrande i Ekonomiutskottet, i afseende å berörde ämne, uppgifna grunder, med tillägg, det borde hos Kongl. Majit i underdånighet anhållas om vidtagande af de correctiver, hvilka emot missbruk af en för vidsträckt handel med ifrågavarande producter kunde finnas nödige. Bifölls. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Plenum komme kl. 5 i eftermiddag att fortsättas. Grefve SpeJtSj Carl Gustaf: Jag anhåller om upplysning, huruvida en oeconomiefråga anses förfalla då två Stånd stanna mot två. I det fallet tror jag vara häst, att antaga Betänkandet, med tillägg af de särskilta förslag Friherre Edelcrantz gjort. Derigenom blir åtminstone den delen, hvaruti Utskottet och Friherre Edelcrantz sammanstämma, räddad från att förfalla. Friherre Boije: Må den sista värde Talaren tillåta mig erinra, att, genom förändring af orden, förändras likväl icke saken. Då vi, jemte bifall till Betänkandet, göra tillägg af Friherre Edelcrantz’s särskilta mening, så hvad Ridd. o. Ad. Prot. YII B. II Afd. i 3. 194 Den 18 Junii f. m. gore vi väi annat, än ogilla Betänkandet, som vägrar den bestämda önskan, hvilken åter bemälle Friherre tillstyrker. Grefve Spens: Jag hemställer till dem, sorn bättre minnas Utskottets första Betänkande, om icke deruti, utom det obestämda tillstyrkandet lill Kongl. Maj:t, äfven förckommo flera andra frågor, till exempel om en friare handel emellan Sverige och Norrige med Träd varor.
Dessa tjusande blommor, uppväxta i ett drifhus, tåla icke den skarpa naturliga luften; de äro konstgjorda varelser för ett konstgjordt klimat, ty under intet himmelstreck på jorden äro smärtan och lidandet okända. Der borta vid kaminen stå ännu Lessley och Astley qvar och samtala tyst och ifrigt, under det man komplimenterar sångerskan, äter glace och utbyter triviala och tanklösa anmärkningar med ett behag och en liflighet, som om det vore det mest pikanta och interessanta man hade att förkunna. — Du fordrar för mycket Cameron, besinna dig — sade Lessley sakta, i det han drog sig ännu längre in i hörnet. — Jag har redan besinnat mig, och hvarje tvekan af mig vore en förolämpning emot henne — svarade Astley lika lågt, men med passionerad röst. — Ack min vän, det skulle i sanning vara glädjande, om det icke på samma gång vore smärtsamt, att se så mycken romantik i ditt sinne, och du är tjugofem år och har vistats en hel vinter i London. — Lessley, jag ber dig, intet skämt i detta ögonblick! — Nej, jag skämtar icke, jag vill på fullt allvar afhålla dig från detta steg, ty jag är fullkomligt säker, att du misslyckas. Ännu en gång, du begär för mycket, tro mig, jag har förut sagt dig det, vi måste taga qvinnorna sådana de äro eller också afstå ifrån dem. Arabella älskar dig så mycket hon förmår älska, det vill säga hon ställer alltid sig sjelf, sin rang och sitt anseende i verlden framför sin kärlek. — Nej, nej du gör henne orätt, om så vore hvad är då hennes kärlek? — utbrast Astley afbrytande. — Ja hvad den är, det är svårt att säga, men att den icke är det högsta för henne, det är jag temligen viss om. — Men jag har sagt dig, och jag upprepar det ännu: den måste vara detta, om hon skall blifva min. Det är just för att vara viss derom, som jag vill, att hon nu i denna qväll skall besluta sig. — Vet du hvad Cameron? Du liknar nu fullkomligt hunden i fabeln, som släppte det rof han redan hade för att äfven fånga dess skugga. Du eger hennes kärlek, du eger i synnerhet lyckan af din egen.
N:» af. Kongl. Stats-Contoiret, den irsta Maji sistlidet år, inskränkt sin begäran dertill, att, i stället för 200 fjerdingar, som Commissariatet ansett kunna blifva behöflige, endast i5o fjerdingar, för det mesta halfva och fjerdedels skillingar, jemte en och annan fjerding runstycken, måtte under loppet af samma år få påräknas, och Kongl. Stats-Contoiret den x 3 i berörde månad gifvit tillkänna, det vederbörande vore beordrade att genast gå i författning om prägling af 3o fjerdingar helskillingar, 60 fjerdingar halfskillingar och 60 fjerdingar qvartskillingar, samt dessutom 2 fjerdingar runstycken af gamla prägeln; hade likväl, intill den sista October nästlidet år, tillsammans allenast 71 fjerdingar till Banken inkommit. Dock äro sedermera, innan Srets slut, ytterligare 27 fjerdingar levererade, s& att inalles 98 fjerdingar under loppet af år 1828 erhållits. Då det är af vigt, att Banken alltid må ega så stort förråd af Koppar-skiljemynt, att utvexlingen deraf kan obehindradt fortgå och vidmagthållas, äfven om, af tillfälliga orsaker, åtgången för någon tid skulle blifva starkare än vanligt, eller myntverket tillfälligtvis sättas utur stånd att aflemna den för året erfoiderlig* och påräknad* Bnnto-Utskotttts Mtmtrial. K.» 23. 5 qvantitet; så har Banco-Utskottet, med härå fristadt afseende, skolat hos Rikets Ständer vördsamt föreslå: Att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det vederbörande måtte blifva förständigade att, vid ansvar, fullgöra sina åligganden så, att Banken med säkerhet kan påräkna att få sina Req visitioner af nytt Kopparskiljemynt vid utsatt tid uppfyllde, för att genom oafbruten utvexling kunna eller behof hålla samma myntslag Allmänheten tillhanda.