Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 38 öre R:mt, deraf, i följd af bristande tillgång hos Björkman, icke något kunnat indrifvas. Hvad sålunda förekommit har Utskottet under öfvervägande tagit; och då, sedan numera förre Banko-ombudet Björkman i medellöst tillstånd aflidit, Låne-kontoret icke kan hafva att förvänta ringaste godtgörelse för återstoden af Lindstedts balans-skuld, får Utskottet, med anmälan, att öfrige i förevarande balansmål invecklade personer äro aflidne, hos Rikets Ständer vördsamt tillstyrka, att den i Malmö Låne-kontors räkenskaper, såsom återstående fordran hos förre Kamereraren E. P. Lindstedt, balanserade summa af 17,630 R:dr 38 öre måtte få afskrifvas. Stockholm den 1 December 1862. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri . 1862. lianko-Utsknttets Memorial M 9. I N:o 9. Auk. till Exp.-Utsk. den 9 Dec. 1862, kl. 2 e. tu. Memorial, med återlemnande aj Hiksdagsjullmägtigen Cart Dahlgrens från Elfsborgs län motion. Hedervärda Bonde-Ståndet har den 26 nästlidne November till Banko-Utskottet remitterat en, den 6:te dennes, till Utskottet ankommen motion af Riksdagsfullmägtigen Carl Dahlgren från Elfsborgs län, innefattande det förslag, att »Rikets Ständer må hos »Kongl. Maj:t anhålla om utfärdandet af den nådiga förklaring, att hypothekslån må kunna »meddelas utan afseende på om åbyggnaderna äro brandförsäkrade, eller åtminstone om »de äro brandförsäkrade i häradsoch pastoratsbolag. blott dessa äro at vederbörande »Konungens Befallningshafvande fastställda, samt att redan erhållna lån icke må kunna »uppsägas på den grund att de upphört vara försäkrade i allmänna bolag, åtminstone icke »då de i stället äro försäkrade i annat vederbörligen faststäldt bolag.»
I en större samling af barn eller ungdom kan man icke hoppas, att uppfostran under de tidigaste åren skall hos alla hafva lagt en lika stark och sedlig grund, men det dåliga efterdömet af en eller några fä verkar bland ynglingar mindre förstörand e, emedan deras uppmärksamhet och deras sinne vid denna ålder hufvudsakligen äro vända utåt, under det den unga qvinnan, såsom Maria, gömmer orden, betraktande dem i sitt hjerta, hvilket, likasom den ädla frukten, förlorar sitt höga värde ej först då kärnan är angripen, men så snart en fläck visar sig på skalet. — Slutligen miita ock större svårigheter att förekomma skol-lifvets menliga inflytande på den unga qvinnans, än pä ynglingens fysiska utveckling, emedan den förra icke kan, i lika män som den sednare, under några minuters hvila mellan lärotimmarne, genom uppfriskande och stärkande lekar i fria luften, utan synnerligt afseende på årstid och väderlek, underhålla och lifva de krafter, som fordras att uthärda stillasittandet och ansträngnitigarne i skolrummet. Härmed må dock ingalunda vara sagdt, att all skolundervisning för qvinlig ungdom är fördömlig och bör förhindras. Alla föräldrar äro icke i den lyckliga belägenhet, att de yttre bestyren eller husliga omsorgerna lemna dem tid öfrig för deras döttrars fullständiga undervisning, eller att de för denna kunna i sina hem underhålla och aflöna särskilda lärarinnor. Tvärtom äro undantagen frän detta lyckliga förhållande så många, att afseende på dem nödvändigt mäste fästas. För dem är tillgången på en god skola, der den qvinliga ungdomen kan njuta undervisning, och, i viss måtto, äfven uppfostran, ett verkligt behof, och den andra hufvudfrågan man har att utreda är således deni i hvad män .Staten kan anses pligtig att medverka till fyllandet af detta behof.
Proposition N:o 71. byggnad å banhallens motsatta sida, allt i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det af Byggnads-styrelsen framställda förslag, hvars slutliga godkännande Kongl. Maj:t dock anser icke böra ega rum innan en del detaljer i afseende å dess inredning m. m. blifvit närmare bestämda; viljande Kongl. Majit i anledning af den utaf Trafik-styrelsen i sammanhang härmed väckta fråga om beredande af en lokal för Centralförvaltningen af trafiken å Statens jernvägar, till Rikets Ständers afgörande öfverlemna, huruvida, med afseende å förutsedd minskning i kostnaderna för åstadkommande af en sådan lokal, derest densamma finge samtidigt med stationsbyggnaderna företagas, Rikets Ständer, oaktadt denna fråga icke står med den om centralstationens utvidgning i oskiljaktigt sammanhang, ändock vilja åt Kongl. Majit öfverlemna att, sedan Öfver-intendents-embetet blifvit i ämnet hördt och närmare utredning åstadkommits om det mer eller mindre ändamålsenliga uti berörda lokals inrymmande i en tredje våning å stationshuset, eller i särskild byggnad, meddela förordnande om utförande af ett sådant byggnadsföretag, så framt behållningen å trafikmedlen dertill lemnar tillgång. De frågan rörande handlingar skola tillhandahållas Rikets Ständers Statsutskott; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. C A B L. G. Lagerstråle. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 71. 11 Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 2 Januari 1866. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
Maj:ts utslag i skiftesmål, än genom vederbörande parter; men det läge i den parts intresse, som fått utslaget, att, till skada för öfrige delegare, fördröja utslagets aflemnande till Landtmätaren, likasom det läge i denne senares intresse att förneka utslagets emottagande, der bevis om detta emottagande ej funnes för banden; hvartill komme att utslagets aflemnande af parten till Landtmätaren ofta vore förenadt med svårigheter, kostnader och tidspillan, emedan Landtmätarne, upptagne af förrättningar å skilda håll, sällan träffades i sina hem. Till afhjelpande af dessa olägenheter har föreslagits en förändrad ordalydelse af 1H Kap. 11 och 20 §§ Skiftes-stadgan, samt ett tillägg till 19 § i nämnda kapitel. Rikets Ständer hafva tagit denna fråga i öfvervägande, och dervid, på grund af här förut anförda skäl, hvilkas giltighet vitsordas genom två i enahanda syfte gjorda underdåniga framställningar af Öfver-Direktören för Landtmäteriet, samt enär allt, som kan befrämja skyndsamhet vid handläggningen af laga skiften, utan att på samma gång medföra någon kännbarare olägenhet, väl är värdt att tagas i betraktande, funnit sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla, dels att, i 18 Kap. Skiftes-stadgan, 11 § måtte erhålla följande förändrade lydelse: “Varda ej, inom föreskrifven tid, besvär mot
ArkeBiJk typen vare, fåfom PreJieStåndets Talman, till Riksdagen fjelfkallad, BiJkoparnet Pajior Primarius i Stockholm och jemväl Gyrmnajii Lectorer, antingen dejfe innehafva prebende n eller ej, och är o Prejivigde eller Låkmån% må till Riksdagsman kunna valjas, pä det fått, att de inbegripas under det här ofvan!) ejla nide antal Kyrkoherdar från Stiften* Comminijirarne i hvarje Stift, äfvenfom de i Stockholm, vare berättigade, om de det a finn-, da, att inom Jig välja en Fullmäktig. JJniverfdeten i TJpfala och Lund lige att till Riksdagsmän i PreJieStdndet utje, hvart - Den 5 Maji /. «, 7 dera tvånne Profefforer fran de verldslige Fa~ culteterneLikaledes må af JVetenJkapsAcadelilien tvånne O fr alfe civile Ledamöter v alf an till Fullmäktige i nämnde Stånd, dock utan rått till Riksdag smanna underhåll] Herr Ehrenborg, Ca fp er'. Efter de en-' skilte underrättelser jag erhållit, har PresteStåndet delat detta förslag i tvenne momenter, hvaraf bemälte Stånd afslagit det första, enligt hvilket Biskoparne skulle kunna våljas till RiksdagsFullmågtige för deras Stift, men bifallit det sednare, enligt hvilket Professorer vid Universiteterne och Ledamöter af VetenskapsAcademien blifva Ledamöter af PresteStåndet. Jag hemställer således om icke Herr Grefven och LandtiVLrskalken skulle täckas göra den proposition till Ridderskapet och Adeln att denna §* får delas på samma sätt som skett inom PresteStåndet. Herr Cederfchjold, Pehr Guftafi Enligt i momentet af det nya förslaget tili denna skulle antalet af PresteSfåndets Ledamöter kun-i na minskas med io; om nemligen alla Eiskoparne blefvo valde i stället för Pastorer.
Den lille kunde väl ej tänka sig, att hans moder ej skulle få allt hon önskade. Så snart man talade om dadlar, började han stirra på trädet. Han funderade och grubblade, hur skulle han få ned dadlarna. Hans panna nära nog lade sig i veck under de ljusa lockarna. Ändtligen flög ett småleende öfver hans ansikte. Han hade funnit ut medlet. Han gick fram till palmen och smekte den med sin lilla hand och sade med ljuft barnslig röst: »Palm, böj dig! Palm, böj dig!» Men hvad var nu detta, hvad var detta? Palmbladen susade, som om en orkan farit genom dem, och uppför den långa palmstammen steg rysning på rysning. Och palmen kände, att den lille var henne öfvermäktig. Hon kunde ej motstå honom. Och hon bugade med sin långa stam inför barnet, såsom människor buga inför furstar. I en väldig båge sänkte hon sig mot jorden och kom ändtligen så djupt ned, att den stora kronan med de dallrande bladen sopade ökensanden. Barnet syntes hvarken förskräckt eller förvånadt, utan med ett fröjderop kom det och lossade klase efter klase ur den gamla palmens krona. Då barnet tagit nog, och trädet alltjämt kvarlåg på marken, gick barnet åter fram, smekte det och sade med den ljufligaste röst: »Palm, res dig! Palm, res dig!» Och det stora trädet reste sig stilla och vördnadsfullt på sin spänstiga stam, allt medan bladen spelade som harpor. »Nu vet jag för hvem de spela dödsmelodien,» sade den gamla palmen för sig själf, då den åter stod upprätt. »Det är ej för någon af dessa människor. » Men mannen och kvinnan lågo på sina knän och prisade Gud. »Du har sett vår ångest och förtagit den. Du är den starke, som böjer palmens stam såsom en rörstaf. För hvilken af våra fiender skola vi rädas, då din styrka skyddar oss?» Nästa gång en karavan färdades genom öknen, sågo de resande, att den stora palmens bladkrona vissnat. »Hur kan detta vara?» sade en resande. »Denna palm skulle ju ej dö, förrän hon sett en konung, som är större än Salomo.»
S. D. Lades till handlingarne Constitutions-Utskottets den 19 dennes e. m. på bordet lagda memorial, N:o 3 till Ridderskapet och Adeln, angående grundlagsenligheten af en yrkad propositions vägrande. S. D. Remitterades till Stals-Utskott et: Herr Reuter svär ds , Per Adam , den 22 dennes e. m. på bordet lagda motion om skyldighet för emhetsoch tjenstemän, m. fl., som resa i Kronans ärenden och på dess bekostnad, att, der sig göra låter, färdas på ångfartyg. B an co-Utskottet: Herr Tornerhjelms , Rudolf, den 22 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående rättighet för Banken att belåna redan intecknade och på Banken transporterade skuldebref. Lag-Utskottet: Herr Ribbings , Bengt, den 22 dennes e. m. på bordet lagda motion om tillägg till 1835 års förändring af 4 §. 2 mom. i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1824, angående ändring eller utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Herr Dalmans, Johan Gustaf Georga den 22 dennes e. m. på hordet lagda motion, angående förändringar i Skiftes-stadgan, tillika med de i anledning deraf denna dag afgifna yttranden; Herr von Knorrings, Frans Emil, den 22 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående förändring i stängsel-författningarna. Allmänna Besvärsach Ekonomi-Utskottet: Herr Rosenblads, Bernhard, den 22 dennes e. m. på hordet lagda motion, angående förhud emot försäljning af inoch utländska lottsedlar, m. m., tillika med ett samma dag i anledning deraf afgifvet yttrande; Herr Hjertås, Lars, den 22 dennes e. m. på bordet lagda motion, angående förändring i författniugarue angående mått, mål och vigt. 56 Trot. Utdr. d. 26 Februari 1840- S. D.
Ett sk® jern kostar i frakt från Mitandersforss bruk till Carlstad 4 rdr; till de öfriga bruken i Fryksdalen är frakten för en tunna spanmål 1 rdr ä 1 rdr 50 öre, och för en tunna sill 1 rdr 50 öre å 2 rdr. Wermland har dock, ehuru det måste kämpa med sådana svårigheter, fått tålmodigt vänta, och mig veterligt har det hittills icke fått en skilling i statsbidrag för sina kommunikationer. Ret synes mig då underligt, att man icke nu vill åt denna provins lemna större anslag, än som i den K. Propos:n innehålles. K. M. har der äskat för byggande af en bana från Porla till Degersfors 2,100,000 rdr. Det synes mig dock, som det skulle varit mycket bättre, om denna bana kunde nu genast, under den kommande statsregleringsperioden, byggas färdig ända fram till Christinehamn, vore det ock på bekostnad af några andra mindre vigtiga bandelar. Jag vågar derföre yrka, att Stats-Utsk:t måtte taga i öfvervägande, huruvida icke redan vid denna riksdag må kunna anvisas hela det derför erforderliga beloppet, 5,527,999 rdr. I afseende å vägens fortsättning från Christinehamn säger K. M. sig icke kunna föreslå något, då tillräckliga undersökningar ej ännu blifvit gjorda, och man äfven inom sjelfva provinsen ej synes vara ense om den lämpligaste sträckningen. Ret tyckes mig dock vara utom allt tvifvel, att det fördelaktigaste vore, 188 Den 28 November f. m. om banan droges mera norrut, då den komme att blifva gagnande för en större del af provinsen och kunde upphemta de tunga effekterna från Philipstads bergslag; och det torde vara af större vigt än att transportera resande mellan Sverige och Norge. Jag vågar derföre hemställa, att Stats-Utsk:t måtte föreslå anvisande af tillräckliga medel för en fullständig undersökning om lämpligaste sträckningen för jernvägen genom Wermland, i syftning att få den dragen mera i norr.
N:o 80 framställda förslag, att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag och biföll i öfrigt Utskottets yttranden. S. D. Vid föredragning af Conslitutions-Utskoltets den 9 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 81, i anledning af återremiss å Constitutions-Utskoltets Memorial, N:o 57. N:o 83, i anledning af återremiss å Constiiutions-UIskottets Memorial, N:o 60; och N:o '84, i anledning af återremiss på Constitutions-Utskottets Memorial N:o 62; fann Ridderskapet och Adeln för godt att godkänna de uti nämnde Memorialer föreslagna voterings-propositioner. S. D. Till handlingarne lades Förstärkta Stats-Utskottets den 9 dennes på bordet lagda Memorial N:o 399, i anledning af verkställda omröstningar, enligt Utlåtandena, N:ris 257 och 367, angående pensioner åt f. d. Stats-Råden Herr Friherre Åkerhjelm och Herr Gretve Hård. S. D. Återremitterades Stats-Utskeltets den 9 dennes på bordet lagde Prat. Utdr. d. 2 3 Jan. i8jft. 45 Utlåtande N:o 400, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå ledamöternas i Rikets Allmänna Ärenders f. d. Beredning underdåniga ansökning att få såsom pension bibehålla de af dem i sådan egenskap innehafvande arfvodi n. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskotlets den 9 dennes på bordet lagda Utlåtanden: N:o 401, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående en uppkommen brist i 1839 Ars anslag till Bevärings-manskapets vapenöfningar. N:o 402, i anledning af Herr Petrés motion, angående befordrande till verkställighet af den ordinarie Stats-regleringens definitivt afgjorda delar. N:o 410, angående sökt låne-understöd till uppförande af en ny kyrka i Hernösand.
"Ännu en gång, den sista, bjuder herr Klas Fleming, ståthållaren, konungens högst betrodde man, på hans majestäts vägnar, nåd och förlåtelse åt dem af eder, som äro vilseledde. Nedläggen vapnen, gån till edra hem, och eder skall intet ondt vederfaras. Endast edra anförare och dem, som uppviglat eder att strida emot eder konung, skolen J utelemna, för att de måga straffas såsom lag bjuder; men fortfaren J att vilja strida emot eder konung och gören uppror och upplopp, då skolen J straffas såsom J förtjenen, och med skott och svärd utrotas till sista man." Mycken rörelse märktes bland bönderne; det syntes att mången velat lyssna till förslaget, men brådskande gingo från man till man, just de, hvilka hade mest att frukta, och desse bjödo till att elda böndernes ifver och motstånd. Enevald märkte rörelsen och utropade: "Skynden eder, gripen edra förledare, det äro de, som äro edra verkliga fiender." Längre hann han icke. Han hade väl sett att en af dem, som syntes ifrigast uppmana bönderne till motstånd, hade lagt an med sin bössa på honom, men med en blick af stolt förakt på bonden, fortfor han att tala. Nu small skottet, en kula for genom tröjan och rispade huden vid venstra sidan. I detsamma lossades flere skott från böndernes led, fem af Enevalds följeslagare föllo, han sjelf med de få återstående red tillbaka. "Är ni svårt sårad", frågade Fleming. "Nej, eders herradöme, dock för mycket för att vara det af en vanbördigs kula." I detsamma gafs på alla punkter tecken till anfall. Rytteriet störtade fram. Israel Larson hade flytt. Utan dugliga anförare kämpade den oordnade hopen modigt, men på det mest ändamålslösa sätt. Tyngden af kavalleriet bragte dem innan kort att vika. Snart voro bönderne omringade, de stredo förtvifladt för sina lif. Ingen pardon gafs, och innan dagens slut lågo fyra tusende döda på slagfältet.
Dessa sednare måste ock såsom en kontroll på beskaffenheten af deras egen undervisning betrakta den skärpta pröfning, som deras utexaminerade elever, till och med om de af fakulteten fått sig tilldelad den högsta lärdomsgrad, denna egde att meddela, nemligen doktorsvärdigheten, måste, för vinnande af full kompetens till Statens tjenster, undergå, dels inför Sundhets-kollegium, dels inför just samma läroverk, hvars egna utexaminerade elever icke ansågos jemngoda med fakulteternas i fråga om kompetens till tjenster. Härutinnan egde nemligen den oegentlighet rum, att, ehuru Carolinska institutet förklarades böra dana skicklige läkare för alla grenar af medicinalverket till Statens tjenst, erhöllo dock institutets utexaminerade elever icke kompetens till andra Statens tjenster än bataljonsläkare-befattningar, hvilket, sedan dessa slag af tjenster delats i tvänne lönegrader, tillämpades så, att endast den i lägsta lönegraden (2:dra bataljonsläkaretjensten) kunde af dem ernås. Missbelåtenhet uppstod å ömse sidor. Hos fakulteterna ökades densamma derigenom, att kirurgie magisterexamen, ifrån att vara endast en pröfning i kirurgisk och obstetrisk operationsfärdighet, såsom från början var ätnnadt, i tidens längd så småningom förvandlades till en examen, omfattande hela den kirurgiska pathologiens och therapiens fält och således kom att röra sig på ett område, som till en stor del tillhörde medicine licentiat-examen, särdeles sedan Opsala universitet, år 1839, och Lunds år 1844, fått lärostolar för kirurgi och obstetrik. Slutligen blef kirurgie magisterexamen icke den enda pröfning som medicine licentiater måste genomgå inför Carolinska institutets lärare, till vinnande af full legitimation; ty äfven embetsprofvef, hvilket egentligen skulle afläggas inför Sundhets-kollegium, kom under tidens lopp att till en del verkställas inför institutets lärare i medicina legalis, ehuru profvet icke af institutet utan af bemälda Kollegium bedömdes.
Hos Häglof ige Ridderskapet och Adeln: l:o af Herr Dalman , Johan Gustaf Georg, i anledning af hvilkens anförande Herr Grefve Kalling, Fredric, och Herr Lagerstråle, Gustaf Rudolph, yttranden afgifvit; 2:o af Herr Munck af Rosenschöld , N. Rudolf; Hos det Högvördiga Preste-Ståndet: 3:o af Herr Prosten Gahne; Hos det Hedervärda B onde-Ståndet: 4:o af J O. Dahlberg från Wester-Norrlands Län; 5:o af Johannes Christoffersson från Kronobergs Län; 6:0 af Hans Persson frän Gefleborgs Län; 7:o af Lars Rasmusson från Götheborgs och Bohus Län, med hvilken Olaus Ericsson och Olof Benjaminsson från samma Län sig förenat; 8:0 af Olof Lindbäck från Hallands Län, hvars anförande föranledt yttranden af Ola Jeppsson från Blekinge Län, med hvilken Johannes Andersson från Calmar Län instämt; Nils Strindlund från Wester-Norrlands Län; Hans Jansson från Elfsborgs Län, och Nils Pehrsson från Södermanland; 9:o af Matts Persson från Stockholms Län, i sammanhang hvarmed sig vttrat: Nils Strindlund och Pehr Mattsson frän Wester-Norrlands Län; Hans Jansson frän Elfsborgs Lin; samt Johan Jacob Rutberg från Norrbottens Län, med hvilken sistnämnde Anders Larsson från Westerås Län och Johan Andersson Lundberg från Norrbottens Län sig förenat; Bih. till R. St. Besv. och Ekon. TJtsk. Utlåtande 3 N.o 1, 10:o af Anders Jonsson i Tuna, Östergöthlands Län; ll:o af Nils Gustaf Nilsson från samma Län; 12:o af Petter Persson från Calmar Län; 13:o af Per Jonsson från Ölands Södra Mot, deruti Sven Isacsson från Norra Mötet jemväl instämt; l4:o af Henric Hansson från Elfsborgs Län; 15:o af Bengt Gudmundsson från Halland; lG:o af Pehr Sundström från Wester-Norrlands Län; 17:o af Johan Persson från Upsala Län; 18:o & 19:o af Jan Anderssoti från Westerås Län; 20:o af Anders Andersson från Skaraborgs Län, mod hvilken Per Hansson från Wermlands
Innan jag lemnar denna plats , kan jag icke utan förvåning nämna, att då liberala grundsatser göra sig gällande, tänker man ej på följderna deraf. Jag har funnit, att den fraction, som bär är rådande, haft enahanda tendens i fråga om näringarna. Man liar sökt förekomma och qväfva all näringsflit, husflit och binäring i landet genom tillåtelsen att införa sådana utländska producter, hvilka äro föremål för allmogens handaslöjder, och jag emotser den pauperism, som skulle öfverallt i den ort, hvarom jag talat, uppstå, om man borttager möjligheten för husfliten att derstädes vara i verksamhet. Hr von Rosen: Jag tillstyrker bifall till den 12 §:n. Skälet dertill är, att jag anser denna § stå i sammanhang eller vara ett ovillkorligen behöfligt tillägg till det af Frih. Sprengtporten framställda och af R. o. Ad. antagna förslaget i stället för den 11 §:n. Denna 12 § bestämmer förhållandet mellan husbönder och fattigföreståndare i afseende på dem, som sysselsättas med arbete. Den i3 §:n åter behöfves derföre, att den framställer huru förhållandet bör vara i afseende på dem, som man icke sysselsätter med arbete. Sådant är förhållandet efter min praktiska erfarenhet. Tager en husbonde eller jordägare emot en person, som han anser vara arbetsför och kunna försörja sig sjelf, så må han upplåta den jordrymd åt honom, som författningen medgifver; men tager lian emot någon, som icke kan försörja sig sjelf med mindre han gifvetarbete, så må han hafva den för bindelse, som §:n utsätter. Jag anser det således vara of vigt att denna § qvarstår, och att den är vigtigare än den förra, ty den angick att sysselsätta med arbete; bär åter är fråga om villkoren för dem, som man icke gifvetarbete. Hr von Hartmansdorff: Efter de erinringar, som blifvit gjorda, anser jag den 12 §:n äfvenledes böra qvarstå, men likväl förändras. Jag tror nemi, alt orden '”från annat fa 11 ig v å r d ss a m h ä