Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
19 vunnet, i det alt Kongl. Maj:t redan utfärdat nådig förordning i ämnet, torde nämnda punkt i omförmälda motion få förfalla. Närmast härefter torde böra upptagas de motioner, som hafva afseende på ”afgång från läroverk” hvarom 59—42 §§ i nu gäliande stadga handla. Herr Sommelius föreslår i afseende härpå, att på reala linien skolundervisningen må kunna få afslutas med nuvarande 7:de klassens Usta afdelning, emedan de som ämna sig åt de praktiska yrkena, ej gerna kunna stadna i skolorna längre ån till 17:de året. Utskottet inser likväl icke, huruledes, i händelse 2;ne olika lärokurser skulle inrättas med anspråk att hvar för sig kallas afslutade, man skall kunna åstadkomma den gemensamhet i läsning, som måste finnas i de lägsta och medlersta klasserna, derest reda och ordning i undervisningen skall kunna ega rum. Det strider ock emot idéen af en lika bildning för alla, om den ene skulle lemnäs tillträde till universitetet på en lärokurs, som vore så mycket ringare än den, som af annan lärjunge fordras; och i anseende till den hos ungdomen framträdande ifvern, att så snart som möjligt vinna inträde vid universitetet, skulle det ojemförligt största flertalet sannolikt skynda ur skolan genom den för dem sålunda öppnade närmare utgång. För såvidt alltså Herr Sommelii förslag åsyftar något annat, än hvad redan genom 39 § af Läroverksstadgan är medgifvet, nemligen alt hvarje lärjunge, som önskar, innan han fullständigt genomgått läroverket, skiljas derifrån, eger att blifva derifrån utskrifven och erhålla Rektors betyg öfver flit, uppförande och inhemtade kunskaper, anser Utskottet sig böra afstyrka bifall till denna del af Herr Sommelii motion.
N~.-o 2. förfalla, om man besinnar, att ingenstädes finnes anbefalld t eller ens lärer kunna anbefallas, alt Bolags-Banker skola hafva sin cassa i Riks-Bankens sedlar, men alt det deremot af flerehanda skäl synes ©tvifvelaktigt, alt de skola finna sin fördel uti att bålla metallisk cassa så länge silfver-utvexlingen från Riks-Banken oafbrutet fortgår; först då, om af en eller annan orsak den senares creditsedlar skulle börja falla i värde, torde Bolags-Bankerna finna med sitt interesse föienligt, alt med dem inlösa sina egna förbindelser. Dessutom, torde jag få fästa uppmärksamheten derpå, alt något förbud aldrig yrkats eller åsyftats för begagnande af hvilka creditsedlar som helst vid liqvider emellan Bolags-Banken och dess fordringsegare, när båda parterna dermed linna sig belåtna. Slutligen anser jag mig äfven böra förklara, att jag visserligen icke i ringaste målto betviflar viljan eller förmågan hos Rikets Ständers Bank att för närvarande fullgöra sina förbindelser, men hvad sorn redan tvänne gånger skett kan visserligen i en framlid ännu en gång förnyas, och fastän de åtgärder, som Rikets Ständer vid denna Riksdag vidtagit, otvifvelaktigt äro egnade alt återföra och befästa det förtroende, som föregående misstag gjort vacklande, så fattas dock ännu de Lagar som borde betrygga allmänhetens lätt för kommande Ständers möjliga magimissbruk. Ännu finnes icke i Lag bestämdt, huru Piikets Ständers titlofvade garantie för Banken skall fullgöras och tillämpas, och ännu algöras de vigtigaste eganderätls förhållanden genom Reglementen från Riksdag lill Riksdag af en enväldig och genom den slutna voteringssedeln ännu mera ansvarslös Lagstiftning. Under sådana förhållanden har jag trolt, att framliden ej bör emotses med alltför mycket tillförsigt, och alt man med fästadt afseende härpå bör ordna gränsorna för credilfören in gar nes välgörande verksamhet.” Herr Professor Grubbe: ”-Jag instämmer hufvudsakligen i Herr Biskopen Hedréns leservation, och tror, i likhet med honom, att om en Boiags-Banks utelöpande creditsedlar
Betänkande blef emellertid äfven af de öfrige Respective RiksSlånden bifallit, dock med den underdåniga önskan af Hedervärda BondeStåndet, ”att Kongl. Maj:t vid Canalarbetets bedrifvande heldre ville i nåder låta nyttja värfvade Regementer, bland hvilka en stor del soldater ändock vanligen permitteras, än Indelta Armeen, från hvars completterande och vidare utredning, Rotoch Rusthållare, såsom af kriget utblottade, behöfde förskoning.” Så uppkom Götha Canal; och må det vara hvar och en öppet att bedömma om, och uti hvilka delar de den tiden gjorde löften och beräkningar slagit in, att Götha Canals anläggande skulle befrämja näringar och allmänt välstånd, samt medföra Staten och Riket fördelar, som vida öfverstiga hvad de capitaler och den jord den kan komma att kosta, på annat sätt använde, någonsin skulle kunna gifva. För min del erkänner jag uppriktigt, att jag icke kan upptänka något sätt, hvarigenom Statens medel på Den 3o December f. m. ett sämre och gagnlösare sätt kunnat användas. Man började redan den tiden att gäcka Nationen med hopp och löften, som aldrig blifvit uppfyllde,— och som man, vid deras gifvande, aldrig tänkt hålla eller uppfylla. — Så går det när man, förtröstande på Folkens blindhet och godtrogenhet, ställer sina planer i system derpå, att Folket skall gifva sin sista skärf för Magtens vilja. Folken gifva, så länge de hafva; den sista skarfven utpantas,— men det fordras mer. Det finnes ingenting att taga; då uppkommer en annan period, förtviflans3 och ve öfver dem, som vållat de följder, hvilka då förete sig. Emellertid vill jag spara uiina öfriga reflexioner tills vidare, och begifva mig till de nuvarande Statsoch BancoUtskottens ifrågavarande Utlåtande, hvilket åt fosterlandsvännen lemnar ett öppet fält till anmärkningar och reflexioner. — Innan jag yttrar mig öfver tillstyrkandet att en summa af 745,334 R:dr B:co (oberäknadt det förskott af 100,000
Utsk:ts förnyade hemställan, att Hr Hjertås i ämnet väckta motion ej måtte till någon åtgärd föranleda. Hr Cederschiöld, Gustaf: En talare beklagade under den förra frågans behandling att densamma så sent framkommit, men med ännu mera skäl kan man om denna fråga göra en sådan anmärkning. I ett århundrade har tidens rigtning varit att afskaka de fjettrar, som föreg:de sekler pålagt det fria förvärfvet och hvarje fritt utöfvande af sin förvärfningsförmåga. Här har varit långa strider, huruvida en långt drifven jord k ly fning skulle vara för samhället nyttig eller icke. Då man ser frågan i sin helhet och betänker hvad stor vigt det har för den enskilde att blifva burgen, så kan man icke förneka att medvetandet att kunna samla så mycket att man kan blifva fastighetsegare är en mäktig sporre i detta afsule. Man klagar jemt deröfver att arbetaren på landet lefver upp hvad ha» förtjenar oell att det föranleder en sorglöshet, som är förderflig; men ligger icke just orsaken härtill deri, att han ser målet att blifva bofast så långt aflägset, att han icke har något hopp att kunna hinna dit, och denna hopplöshet, som är det olyckligaste för en menniska, förorsakar lättsinnighet. Om deremot han har någon möjlighet att få sig en egen torfva, skulle onekligen vida mer arbetsamhet komma att råda. Jag skulle hafva önskat att Hr Hjertås motion i sin helhet blifvit bifallen, men då jag icke tror att R. o. Ad. lärer vilja ingå derpå, så inskränker jag mig till att yrka bifall till den sednare delen, eller att afsöndringar till så liten SfiS Oen 26 Oktober. del sorn helst för everdelig tid, inom en mil från stad, måtte få ega rum. Bland de skäl, (Jtsk:t anfört för afslag, förekommer ett, som är särdeles märkvärdigt. Det är i afsrde å hus och byggnader pä lägenheter, som äro uplåtna på 50 år. Sålunda säger Utsk:t, att då jordegaren är skyldig att lösa dessa hus, och icke kan taga dem jemte jorden, så är all rättfärdighet upfylld.
Engelsmännen om nödvändigheten att ordna sitt försvar efter ett annat system, och den tid torde icke vara långt borta, då ett landtvärn äfven i England är inrättadt. För närvarande kostar den stående armée, England håller på benen, öfver 12 millioner pund sterling eller omkring 216 millioner R:dr Riksmynt. I Ryssland åter uppkallar sjelfherrskarens vink huru stora massor han behagar, och dess ofantliga härar äro under ständig vapenöfning. Huru jemförelsen med fremmande europeiska stater i det ifrågavarande hänseendet utfäller, kan en hvar lätt afgöra för sig sjelf. Man ser deraf, att öf - Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 7. 21 verallt i andra europeiska länder, undantagandes de två sistnämnda, underhålles en stående armée, som hildas af beväringsskyldige (jemte värfvade trupper, hvilka sednare till en del legas för de medel, som erhållas genom de friköpnings-afgifter beväringsskyldige erlägga). Den ständiga tjenstgöringen i garnison af en betydlig styrka medför en dryg underhållskostnad, som bestrides medelst skattebidrag. Det är alltså klart, att folket skattar för sin krigsmagt så väl med person som med penningar, i begge afseenden ojemförligt tyngre, än förhållandet är i Sverige, der, med undantag af ett högst obetydligt antal värfvade trupper, hvilka förrätta den :nödvändigaste garnisonstjensten, försvaret är ordnadt på ett sätt, som gör det möjligt för soldaten, ej mindre den indelta, än beväringen, att med krigarens kall förena fredens yrken; och häri består den egendomlighet och det företräde i afseende på försvarsverkets organisation, som utländningen med skäl afundas oss, och hvars värde endast hos oss sjelfve blifvit underskattadt. Men innan denna jemförelse afslutas, kan det vara skäl att rikta uppmärksamheten dels på de Förenta Nord-Amerikanska fristaterna, dels på vårt brödrarike Norrige.
De Den 9 Februar ii f. m. 45 lyda sålunda: ”Denna Instruction blef re”dan vid 180g och 1810 arens Riksdag ”stadgad, men icke lili Eder Kongl. Maj:t ”i behörig ordning afgifven. Rikets Stän”der anmäla densamma nu med underdånig anhållan, det täcktes Eder Kongl. Majit ”densamma till vederbörandes efterlefnad ”i Nåder utfärda.” Hans Excellence Herr Grefve af FFettevstedt, Gustaf: Då detta ämne vid förra Riksdagen utgjorde ett af de vigtigaste föremålen lör Ridderskapets och Adelns öfyerläggningar, hade jag äfven tillfälle att vidlyftigt yttra mig. Det vore således att missbruka Ridderskapets och Adelns tid, om jag åter upprepade hvad jag då anförde uti ett ämne, som nu åter framkommit, och hvars, med mina, stridiga åsigter här tillfyllest blifvit ådagalagde, i synnerhet af Herr von Hartmansdorff, och sedan af Herr Hjerta. Vid det tillfället, under förra Riksdagen, leddes jag i synnerhet af den önskan, att de ski 1 ja k lige meningar, som ägt rum emellan Regeringen och Ständerne, i afseende på omfånget af granskningen af StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning, att dessa skiljaktiga meningar, säger jag, som ej kunde vara båtande för någondera, skulle förena sig i en gemensam öfverensstämmelse om hvad med denna granskningsrätt förstås. Det hoppet förfelades vid förra Riksdagen, och collisionen fortfor. 46 Den 9 Februarii f. ra. Derföre ansåg Konungen sig förbunden att vid denna Riksdag, för att för framtiden göra slut derpå, inlemna till Rikets Ständer, med fullt förtroende, ett förslag till instruction. Konungen dolde icke för sig, att det är Rikets Ständers obestridliga rätt att utfärda instruction, men Konungen lemnade ett förslag dertill, af den anledning, att Rikets Ständer i detta förslag skulle se, att de föreskrifter de gifva, skola mötas af dem, som Konungen skall lemna sina förvaltande, och af Konungen beroende, Embetsverk.
Nådigt tillstånd att, öfver deras sammanslagning, höta soeknemännen, hvilk.'», enligt Laudshöfdingens bertil telse, elen f) October 1817, enhälligt dertill samtyckt, beslutat de flesta Prest bordens olai rendel-ing, öf verenskommit om etl nytt valsätt, och, jemte anslag lill Kyrkoherden och hans Adjunct, förordnat om bainaundei visniiigens bestridande, genom den senare, samt om Nådig stadfästelse anhållit. — Den 14 i sistnämnde månad begärde Biskopen, att med målets afgörande måtte hafvas anstånd, intill dess Consistorium fult tillfälle deröfver afgifva sitt underdåniga yttrande, som skedde ilen 24 October 1817, och i hvilket Consisloiium beklagade sig Öfver det författningsvidrig;) sä l, hvaruppå beslutet tillkommit, samt alstyrkte denna och alla öfriga dylika sammanslagningar, såsom menliga för religion och sedlighet, genom Gudsljensteis indragning, och ledande till oskälig nedsättning i blifvande Kyrkoherdars inkomster. Meli om Kongl. Majrt ändock skulle hifidla denna förening: så anhölle Consistorium, alt en dylik anstalt ej mätte vidare utsträckas inom Wisby lilla S ift; hvarjemte de obefordrade Piesterna på Gottland ingåfvo en underdånig framställning om försvårade utsigter för deni, i'händelse Pastoraten sammansloges. — Deiemot iukommo Gottläudska allmogens Fullmägtige vid dåvarande Riksdag, Jaeob Kinner och Petter Myrungs, den 20 Dee. 1817, med en underdånig anhållan, alf, sedan inga öfverenskommelse!* om Pastoratens förening i allmänhet träffats, Kongl, Majst måtte afgöra denna tvist, sammanslå de mindre, så fort de blt fve lediga, upphäfva Conventions-Stadgan och annorledes bestämma Presterskapets aflöning.
Den 7 Julii J, m. 85 förut i Nåder befallt att befattningen med Fästningbyggnaden i Carlscrona och dess Avemier skulle besörjas under Flottornes Befäl, och att detta redan i några år blifvit verk.-; stäldt och hela den economiska förvaltningen vid desse Byggnader derefter inrättad, och redogörelserne i samma väg ingått, samt att detta helt och hållit åter skulle förändras om förenämnde underhåll för Arbetskarlarne af LandtArméens Statsanslag skulle utgå: och torde det kunna betviflas huruvida Kongl. Maj:t för sin del i nåder gillade denna förändring, då Kongl. Maj;t, med den nyligen gjorde, afsett den större drift och fullkomligare enhet som vinnes, om alla arbeten i Carlscrona bestriddes under samma Befäl, betaltes ur samma Cassa och förseddes från gemensamma förråder, hvilket ock synes hafva inträffadt på sätt nu denna Administrationsdetail är organiserad. Om således Arbetskarlarnes hela underhåll skall utgå af Titeln för Militaira behofven, och ej som billigare synes för någon del af Fångbevakningsonedlen, anser jag åtminstone nödvändigt att underhållet för dem sOm arbeta på Kungsholmen utgå af Flottornes anslagssumma, så länge den af Kongl. Majit fastställda ordning för dessa arbetens bedrifvande och redovisande fortfar. Af dessa anledningar anhåller jag om åter. remiss af Bctäokandet, och att denna anmärkning må fä åtfölja, 96 Den 7 Julii /. rn. Herr Lefrén, Johan Pehr; Det är i afseende på anslaget för Kongl. KrigsAcademien jag utbeder mig få göra en vördsam framställning. / StatsUtskottet har medgifvit att nu varande ordinarie anslag aldrig varit tillräckligt, mea ansett sig, då frågan om KrigsAcademiens reductiou ännu är oafgjord, icke böra föreslå någon förändring i anslaget, utan öfverlåta till Kongl. Maj:t att af förmodade besparingar å 3;dje HufvudTiteln fylla deu erkände bristen. Under de sednaste åren har Kongl. Maj:t, under afvagtan af nu varande
Beträffande dernäst den så väl af bemäldte Herr Professor, som af Herr Friherre von Höpken våckte fråga om nedsättning i allmänhet af nu gällande ExpeditionsTaxa; så hafva Utskotten trott sig finna, att dessa motioner endast afse den af Kongl. Maj:t, genom senast eiler den 15 Maji 1821, utfärdade ExpeditionsTaxa, egentligen till förmån för BäradsHöfdingarce fastställde förhöjning i lösen. Härvid har det ej kunnat undfalla Utskottens uppmärksamhet, att, ehuru lösen vid PlåradsRätterne tid efter annan blifvit ökad, lärer den, i anseende till förändrsdt myntvärde, nu ej vara högre än år 1800, då den likväl af Konung och Stander ansågs otillräcklig; att, innan 234 T.agUtskottets BaHnknndett, 1821 års ExpeditionsTaxa utkom, Faatebref och påskrift å Bouppteckningar, efter landssed, i de fleste orter betaides discretionsvis, då beloppet oftast, efter Domarens anspråk och i mån af Partens välvilja , bestämdes; hvaremot nu, sedan en billig lösen är stadgad, en medelväg emellan hvad förut godtycket ofta väl högt fordrat och författningarna nog lågt medgifvit, någon förhöjning utöfver den faststålde löten ej lärec sättas i fråga; att, äfven efter det lösen blifvit ökad, föga inkomst för HåradsHöfdirgarne är att påräkna af deri egentliga D omboken; och vid sådant förhållande anse Utskotten sig ej eller ega anledning, att tillstyrka någon underdånig hemställan af Riksens Ständer till Kongl. Maj;t om nedsättning i allmänhet af HåradsBätternes Expeditions-lösen.
S. D. Föredrogos och biföllos: l:o Constitutions-Ulskoltets memorial, JN:o 1, med anhållan om älfsöden för en Notarie och en Canzlist; och 2:o Expeditions-Utskotlets memorial, N:o 4, i anledning af återremiss å memorialet, N:o 1; äl vensom lill handlingame lades Ståts-Utskottets memorial, N:o 3, med J ullmägtiges i Riksgiilds-Gontoret till Rikets nu församlade Ständer afgifna berättelse. Fröt.-Utdrag, den iy Ju gusti 18 44- 55* S. D. Remitterades nedannärnnde motioner: tili Stats-Utskottet: Herr Winges, angående ersättning till Nyköpings Stad för en densamma tillagd, men sedermera förlorad Kronofordran; lill Bevillnings-Utskoltet r O Herr Winges, angående förändringar ali Allmänna Bevillningsförfattningen; Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Herr Gustafssons, i fråga om förändrad eldning, vid förslag till Leda mot splatser af Troman» grad inom serskilda embetsverk; vid hvilken motions remitterande åtfölja flera inom Ståndet i ämnet afgifna yttranden; och lill Stats-Utskottetr Herr Gustafssons, angående en ifrågasatt undersökning om det härvarande Technologiska Institutets beskaffenhet; uti hvilket ämne flere af Ståndets öfrige Ilerrar Ledamöter jemväl yttrat sig; Herr Kjellbergs om Statens ailä extra-ordinarie inkomsters ingående till Riksgälds-Conloret, samt serskilda framställningar, i afseende på sättet ali föra Stats-Verkets räkenskaper; uti hvilket ämne flere Ståndets öfrige Herrar Ledamöter afgifvil yttranden; oell Herr Kjellbergs, om Statsanslag årligen för hvarje Län, i ändamål att befordra, vid exposition af ulmärklare kreatur, täflan om prseuiier; uti hvilken motion Herrar Foenander, Sundler, 111. 11. instämt. S.. D..
Denna anvisning af indelta räntor medför äfven en betydlig inveckling af räkenskapsverket och vållar att, då en mängd räntor äro anslagna till stater och corpser, de skola först, såsom anordnade, afföras uti de allmänna kronoräkenskaperna, för att sedermera ånyo förekomma till redovisning uti nämnda staters och corpsers redogörelser, hvarigenom flere personer sysselsättas för en upphörd, som, utan väsendtlig tillökning i göromålen, skulle kunna i sammanhang med öfriga kronouppbörden indrifvas och redovisas. Ilär - Den ao Mars f. m. Härtill kommer äfven, att, med undantag för militären, der en jemkning för några år tillkaka ägde rum, de indelta lönerna äro högst ojemnt fördelade, hvaruti rättelse, med bibehållande af detta löningssätt, är svår att tillvägabringa. Med afseende härå föreslår jag, det StalsUtsk. malte taga denna fråga i noggrannt öfvervägande och tillse , huruvida icke må vara lämpligt, att alla anordnade, indelta räntor till statsverket indragas, för att, i sammanhang med öfriga skatterna, af Kronans uppbörsmän indrifvas och redovisas, emot det att nuvar. indelningshafvare derföre erhålla contant ersättning, beräknad efter medium af näsförutgångna 10 års markegång, hvilka anslag på länsstalerna uppfördes och äfven tillf ollo eflerträdarne, intilldess annan reglering , i afseende å framtida lönebeloppen> kunde blifva vidtagen. Remitterades till StatsUtskoltet. 4. Då man genomgår serien af de åtgärder, som i och föiutskyldernas debiterande, indrifvande och redovisande skola äga rum, möter en väsendtlig anledn. till vidlyftighet och uppehåll deruti, att då uti städerna bevilln:s-taxering verkställes endast af Taxerings-comiteer, skola dessa frågor å landet förslagsvis handläggas af Berednings-comitöer. För dessa sysselsättas icke blott en mängd personer, såsom ledamöter, utan de med göromål ändock mycket betungade häradsskrifvarne äro deraf en lång tid upptagne och nödgas resa omkring hela fögderiet.
Oä likväl del8 en eller annan kräfs är ak de ökrifa aI1del68 olleroende, del8 vissa körllättrinAar kunna kinna8 vara ak den art, att dera8 uppskjutande leke allena8t 8kulle kornärma de llillifaste anspräk, utan oek verka skadligt kor framtiden, kinner Kongl. Napt följande med Klementar-Käro verken saulmanllang egande anslag böra ak Ilikets ständer begäras: uV Ide visionen ökver Klementar-Käroverken, 80M an8ett Kärdomsoell ^pologist-skolan llöra förblifva krän b varandra skiljda, oell 8älede8 antagit en annan grundsatts, än den, 8om häller kör ^^a Klementar-skolan, Ilar likväl pa ankörda 8käl kunnit det vara nyttigt, att denna skola, llurudan än sven8ka Käroverkets kramtid lllikver, ina kortkara i Ztnjutande ak olkentligt underkock oell uppmuntran. I anledning llärak oell dä det i alla bändelser är vigtigt, att i svnnerbet i blukvudstaden, en bildningsanstalt, motsvarande denna 8kola, finnes, tlör anslaget kör densamma L stat uppköras med 6,800: transport 7,100: — - 43 dir spanm. ^v.-o 1. Iransport 7,100: — ö) Dä anslaget kol' nyssnämnde 8kola hittills alltid utgätt af lie 42,000
Skulle andra inhemska obligationer, än dessa, ej komma alt utfärdas af Statsverket, bestämmes räntan å dem till fem procent. § 5- Ifrån den dag, denna förordning blifvit offentligen kungjord, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande Hypoteksförening, eller hvilken annan kreditinrättning som helst, än allena den allmänna Hypoteksbanken, utgifva tryckta eller graverade, till innebafvaren ställda, pä viss årlig afbetalning eller på uppsägning lydande, räntebärande obligationer, i hvilka för upplåningen säkerhet i jordegendom på landet uliofvas; härunder dock ej inbegripna obligationer till det belopp, som nu befintliga Hypotheksföreningar, tili följd af allaredan afslutade, bindande, lånekontrakt, äro förpligtade att mot inflytande lånemedel utfärda. § 6. Den allmänna Hypoteksbanken öppnar sin verksamhet så snart från en elier flere Hypotheksföreningar anmälan blifvit gjord om inträde och det sammanlagda beloppet, för hvilket delaktighet tecknats, uppgår lill minst Fem millioner R:dr R:mt. § 7. 1 den mån de särskilda Hypotheksföreningar, hvilka såsom delegare uti Hypoteksbanken ingått, till erhållande af lån, ställda på viss årlig afbetalning, sig anmäla och erforderliga säkerhetshandlingar derför i beredskap hafva, skall Hypoteksbanken, så vida andra för ändamålet användbara medel icke för densamma äro att tillgå, om upptagande för de sökandes behof af sådana lån, mot räntebärande, till innebafvaren ställda, pä viss årlig afbetalning lydande obligationer, vidtaga erforderliga åtgärder. Hafva flera föreningar samtidigt sig om sådana lån anmält och kunna deras önskningar i detta afseende ej på en gång till fullo motsvaras, må de medel, Hypoteksbanken genom upplåning eller annorledes sig för sådant ändamål beredt, mellan de lånsökande föreningarne, i förhållande till det af dem sökta lånebelopp, fördelas. Ej må lån till föreningarne annorledes, än i kontanta penningar, ullemnas. § 8.
S D. ^bid förnyad föredragning af Stats-Utskottcts den z Augusti pä bordet lagda Betänkande, i anledning af KonglMajus Nådiga Skrifwelse af den 28 Iulii >812, om de twenne särskilda Summor, four enligt 6z §. i Regeringsformen böra för kforulsedda händelser assättas och anstas, blef detsamma af Högloflige Ridderskap» och Adeln till alla delar bifallit. ' Ok supra. klx krotocollo, 6. 3 i lv ers tol ps. Utdrag af protocollek, hallit bos högloft. Ridderfkapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 Aug. 1812. SD. Ä)id förnyad föredragning af BancoUtskottetS den 5 dennes pa bordet lagda Utlåtande, angående bestanimande af den Summa, fom enligt 6z §. Regeringsformen., bör i Banken för insai, lande Krigsbehof wara att tillgå, bestor Högloflic. 2462 Den 8 Augusti. Nidderskapet och Adeln anmoda Banco,Utskottet wioraoa den Författning, att en Summa af Twä Millioner Riksdaler, ma ställas Kongl. Majit tillhanda, att kunna enligt föreskriften och förbehållen i berörde 8. af Regeringsformen, anwändaS. Ot suprs. Lx krotocollOj A». 6. 811 verstolpe. Utdrag af protokollet, hällit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 Aug. »812. S.