Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det stackars barnet var en student och agnostiker ända från vaggan; från barndomen var hans lif tillbakahållet, underkufvadt och dystert; han kände ingen barnslig kärlek, endast respekt full af rädsla för fadern läraren, och fruktan för utbrotten af denne lättretlige lärare,hvars brist på sympati ofta gjorde honom obilligt fordrande. Hvad skola vi tanka om en lärare som blir ond derfore att hans trettonårige elev felaktigt definierar ordet idé, eller om en instruktör som är mycket förbittrad då hans lilla discipel gör den anmärkningen » att somligt var sannt i teori men fordrade rättelse i praktik ». Stort måste verkligen det ändamål vara, för hvilket barnets spontanitet och faderskärleken skola offras. För uppfostrare är experimentet intressant, ehuru det säkerligen är nära befrynaadt med vi visektion; sedan det redan är gjordt af andra, böra vi kanske likväl följa våra läkares exempel och begagna resultaten, ehuru vi med rätta fasa för det sätt, på hvilket de uppnåtts. Den ofantliga massan af klassisk literatur tyckes hafva varit svårsmält, ty John Stuart. Mills skrifter och tal äro egendomligt fattiga på citationer ur eller allusioner på gamla författare. Detta faktum är afgjordt till förmån för dem, hvilka påstå att vägen till minnet går genom in-billningskraften, en förmåga som i detta fall lemnats alldeles ouppodlad. En ofantlig massa arbete var således till stor del förlorad, eller gjorde sig gällande endast till en ringa grad, i vanan af noggranhet i studier och i en brådmogen logisk utveckling. Vi känna oss verkligen bättre till mods då vi finna J. S. Mill vid fjorton års ålder en gäst i södra Frankrike. Visserligen fullföljdes hans studier kraftigt, men den sociala sidan af hans natur synes vara vaknande och vi se vår enstöring taga lektioner i dans, sång, fäktning och ridning.
För öfrigt är detta endast min enskilda öfvertygelse, den jag underställer Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande. Herr von Qvanten .• Räntan å publika passors intecknade lån var förr i verlden ej högre än 5 procent. Jag yet éj, hvarföre deri sedan uppsattes till 6. Var det derföre att jorden renderade mera, så tyckes det, att, då den nu renderar mindre, räntan borde å« ter nedsättas. För öfrigt kan jag ej begripa, hvad ondt eller fara kan vara uti en åtterre 1084; ^en 22 Juliif m. miss af Betänkandet; och jag förnyat; således min begäran derom. Jierr Grefven och Landtmarskolkei frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stats-, Bancooch JjägUtskottens förevarande Betänkande bora, i anledning af de dervid gjorde anmärk," ningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och ILandtMarskah ken gjorde proposition till bifall af Utskottens Betänkande. Ropades starka Ja jemte några Nej Herr Grefven och LandtMarskalien förklarade, att sorn, efter hvad han tyckt sig finna, Ja ofverröstat Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen - Föredrogs å nyo Friherre Boyes, Rudvig, den 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående förslag till Reglemente för DiscontDirectionerne, Friherre Boye: Jag hade äfven velat tillägga den önskan, att administrationen af Disconterne matte få påräkna den fördel, att directe af Riksens Ständer emottaga sine medlemmar. Het vill säga, att på samma sätt och v\id samma tillfälle, då Riksens Ständer välja Ben 23 Jitiii fm. 1085 ■Fullmäktige i Banken, Riksens Stander äfven borde förstärka BancoStyrelsen med flere Le« damöter, för att afgå till de nya Disconterne, så att dessa Bisconter äfven blefve administrerade af Ledamöter* ansyarige inför Riksens Ständer.
Banquens osäkra fordrin - ert Statt? <5eft Saneo-Uiskotttns UtlåtandenI gar, hvilka vi här ofvan särskildt upptagit och funnit uppgå till 14,179,6841 25- 2, måste undergå särskild utredning. Xiikval måste stadgandet af någon grundsats föregå denna utredning. I detta hänseende synes följande tvänne omständigheter förtjena, att särskildt betraktas, nemligen 1:0 Huruvida Banquen kan anses förbunden, att alpari inlösa sina sedlar, och 2:0 Huruvida Banquens Capital-öfverskott uppkommit endast och allenast till följe af Banquens egen åtgärd, under det att Banquen fullgjort sine förbindelser P Hvad första frågan angår, så finner man ej allenast af första begreppen uti financeläran, utan af ali erfarenhet i denna väg, att återbringandet af ett i värde fallet sedelmynt till dess första ursprungliga godhet, medföret de aldra skadligaste verkningar uti ett lands inre rörelse. Jag säger med flit, sedan sedlarne fallit i värde, ty jag kan icke anse en amortering skadlig förr, än varuvärdena hunnit rätta sig efter Mynt-öfverflödet sa, att allmänna rörelsen absorberar hela mynt-beloppet; en sådan amortering, försigtigt verkstäld, innan ännu myntet hunnit falla i värde, kan vara tjenlig, att afskaffa tillfälligtvis och utan allmänna rörelsens kraf, tillkommet mynt, d. v. s. mynt-öfverflöd} och erfarenheten utvisade att detta lät utan skadliga följder verkställa sig, efter 1809 års Riksdag, så länge Systemet följdes. Nu hafva deremot varorna* belopp ökats, och deras pris stigit, så Statsoch Banco-Utsiottens Utlåtanden, extr att mynt-beloppet absorberas af allmänna rö'-’ reisen, hvilken nu betjenas endast af RgdsSedlar till Banco reducerade (i8f*2i) 3,751,207: 23. — af Banco-sedlar 26,027,428: 13. 1.
Doctor vvn kdosLnsivin^ medelst upläfande af etc protocvlls - urdrag , tillkännagaf Skändcts bifall till Konungens nådiga proposition om sörstärkningomansskapet, pa fatt dek särskilta Utskottet i sitt hnfwudsakeliga betänkande föreslagit, i den säkra öfwercygelfe, ail hivad Kongl» Majit i g:dje momentet i nadcr rroponcrat, icke kan tagas i den mening, att Någon af förstärkNingsManskapet kan emot sin wi^ja uti indelta atmLen och bätsmanöhälier i nummer insättas; tillläggande Herr Biskopen, arr hwad IlrffottckS betänkande öfwer önskningsämnena anginge, hadd Ständer lämnat detsamma kill nästa plenum hwilande Sedan depnraiionen aslrädt, upläste Zrcherre Leäerlirum, liu6o!pK, ett sa ly« bande anförande: Walborne Herr Landl-Äiarskalk! Högloflige Ridderffap och Avel ! Uti del särskilta Utffottet som inlämnat sitt betänkande om conscriprion och hwaruri -ag har den äran wara ledamot, har förekommit samma frågor som här un framställas, för och emot legning , och soM gansia noga blifwik där disputerade; om någon möjlighet warit att fä ett resultat Utan att tillåta legningen, sä hade ledaiuöterne af näck Ständ derstädes aldrig Medgifwit densamma. Wi hafwa nott alt framtida händelser, troupxernee behandlingssätt, anförarnes omwärdnad skola Korsta Del15. -26! Den 15 Maji la i längden öfwrrtyga wära landsmän, att personlig! inställelse lill krigstjenst dä fäderneslandet sädant fordrade, wore det bästa och rättaste sättet, samt ali Ridderskapet och Adeln jämte andra uplyste medborgare genom egna exempel skulle bibringa Lfrven allmänheten en sädan öfwertygelse, bättre än Len som genom magtspräk ffulle kunna i förwäg
— Detta wärde upptages bland Ägarens öfrige förmögenhet, hwarä afgift utgör. 8:0 Alta Krono -Lägenheter och Werk , som k rr Art. IO Z af I80Q ärs Bewillnings - Förordning öro beskattade, komma wid den nya Förordningens utarbetande att granskas, huruwida de af Taxcringsrnännen kunna wörderås, eller en bestämd afgift af dem bör erläggas. tz:o Oskiftad förmögenhet, äfwen som den, Hwllken äges af flera Zntercssenter uppskattas tillhopa som den ägdes af en. io:o Af hwarje hett Hemman erlägges utan afseende pä dest Natur eller godhet en Äbo-afgift af 2 R:dr, hwilka Brukaren betalar; mindre Hemmansdelar betala i proportion mindre. Torpare betala ef, ter förra Förordningen. venna afgift anser jag nödig att bibchälla as ordsak, att betz uteslutande skulle werka ett betydeligt öestcit i Summan. — Dä en större tillökning i Be« ivillningen nödwändigt fordras, lär med all omtanka för den mindre förmögnes lindrig? beskattning, desi förre afgifter ej böra minskas, dä den förmögnares undergSr en progressiv förhöjning. Den 2Z September. 9Z5 n:o Kungsgärdar, som innehafwas under Arrende pä flere Srs tid, uppffattas som annan Förmögenhet. — Ä den gifne Förmögenhets-Summan afdragcS ett Capital swarande efter 6 procent emot dek Arrende, som till Kronan crläggeS och af återstoden erlägges Bewillning lika som af egen Fastighet.
— Huruvida consulaterna böra lyda under Utrikeseller Finance-departementet, är en fråga, som i andra stater är olika ansedd, och hvars afgörande vi böra åt Regeringen öfverlemna. — Visst är, att consulerne böra taga ledning af missionerna. Vid min åt dem städse cgnade verksammaste omsorg har jag alltid funnit dem högst belåtne med sådan ledning. Jag afviken ytterligare från Hr von Stahl deri, att 3:ne general-consulater synas mig nödiga i Frankrike, nemi. en för Canalen, en för Vesterhafvet och en för Medelhafvet. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Jag tror att En gelska Regeringen på tvä sätt betalar sina Consuler; de sorn icke handla, hafva större lön, än de söm idka handel. Detta är det rätta. I allmänhet tror jag det vara bättre att hafva consuler, som uppbära lön, men icke handla; ty derigenom blir man qvitt många tracasserier. Jag ber, att detta yttrande må till Utsk. åtfölja. Hr von Stahl, Emil: Då jag haft den lyckan finna min motion understödd af tvänne värde ledamöter af Huset, skall jag icke längre uppehålla tiden med att orda deröfver, men ber att få upptaga ett par anmärkningar. Hr Oxehufvud har icke rätt. uppfattat mitt förslag, i afseende på consulatet i Monte Video; jag har endast hemställt möjligheten af en sådan indragning. Hvad consuladafgifternas erläggande beträffar, får jag nämna, att både Svenska och Norrska fartyg betala ^ specie per läst, men alt de Svenska betala derjemte lösen efter en särskild expeditions-taxa. Jag har föreslagit, att general-consulerne borde vara nationelle, och att de icke skulle befatta sig med handel, men alt de, endast för det fall, att de icke drefvo handel, skulle bekomma lön. Hr Nordensköld har upplyst om Englands exempel, och jag medgifver, att efterföljd af detsamma skulle, åtminstone å några ställen, kunna med fördel användas vid den föreslagna nya organisationen af consularväsendet. Remitterades till StatsUtskottet. Till StatsUtsk. remitterades nedannämnda den j dennes e. m. på bordet lagda motioner, nemi.:
Jag hade derföre trott, att efter hvilan under Pingstdagarne ett bättre resultat kunnat vinnas, men jag börjar nu misströsta derom. Jag får då blott nämna, att oaktadt jag anser auktion å virket vara ett ganska godt och väl valdt sätt af regeringen att tillgodogöra Staten så mycket som möjligt af dess skogar, så är likväl detta icke tillräckligt, då det tydligen står i förordningen, — hvilket hvarken Gr. Björnstjerna eller den siste talaren ansett sig böra vidröra, men hvilket dock hör till ämnet — att något minimipris vid dessa auktioner icke får åsättas. Jag är icke heller fullt öfvertygad om att något minimipris bör åsättas, eller om det icke vore bättre att anbuden pröfvades af skogsstyrelsen innan de antoges, men jag tror dock svårligen att Hrr:ne kunna finna något ställe i förordningen, der en sådan garanti för Staten är bestämd. Vidare, antingen har man ej rätt att tala om till ämnet hörande saker, då de ej uttryckligen äro omnämnda i den föredragna punkten, och då Den 23 Maj. 457 hafva Hrrme rätt, eller ock har nian en sådan rättighet, och då har jag rätt; i så fall får jag påpeka ett ytterligare skäl till återremiss, det nemi., att det lätt kan hända, att sågverksegare dela distrikten sins emellan och ej köpa på hvarandras område, i hvilket fall Statens inkomst blir ytterst ringa. Jag vidblifver mitt yrkande om återremiss. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till de ifrågav:de båda punkterna och dels återremiss deraf, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till desamma, hvarvid svarades många ja och några nej, samt sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej jemte några ja: hvarefter och sedan propos. på bifall till punkterna ånyo framställts samt med många ja och några nej besvarats, Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig nu hafva funnit ja öfvervägande. Hr Boij begärde votering.
Vid granskning af det nu framlagda förslaget till åvägabringande af den utaf Rikets Ständer begärda öfverflyttningen på Kronan af bestyret med anskaffning och underhåll af båtsmännens kappsäckar och s. k. småpersedlar, har Utskottet icke funnit något att vid de föreslagna grunderna för denna öfverflyttning erinra; men då det synts Utskottet sannolikt att, äfven om uppgörandet af erforderliga kontrakter med samtlige rustoch rotehållare vid båtsmanshållet i afseende å denna fråga skulle under innevarande år medhinnas, så stor tillgång å persedlar likväl icke bör redan under år 1867 vara erforderlig, att för deras första uppsättning särskildt anslag skulle erfordras, har Utskottet icke ansett sig kunna tillstyrka beviljandet af det utaf Kongl. Majit i sådant hänseende begärda kreditiv; hemställande Utskottet, att Rikets Ständer må Kongl. Maj :ts förevarande nådiga framställning på det sätt bifalla, att det å Femte Hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till båtsmännens beklädnad från och med år 1867 ökas med 50,000 Ridr eller till högst 138,200 Ridr. För Handcin. ll:o. Reservationsanslag till Lotsoch Fyrinrättning arne med dertill hörande personal. Det under denna rubrik på Hufvudtiteln förekommande anslag blef vid sistlidna riksdag å Riks-staten uppfördt med en summa af 362,900 Ridr, utgörande Stats-Utskottets Utlåtande J\S 52. 11 det belopp, hvartill inkomsten af båkoch lotsmedel i samma stat beräknades, eller 350,000 Ridr, med tillägg af dels 12,440 Ridr, vederlag för Förvaltningens af Sjöärendena andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk, och dels 460 R:dr, indelta räntor. Uti samma anslag har Kongl. Maj:t nu äskat förhöjning med 153.560
Jag N. N. lofwar och swär wid Gud och Hans Heliga Ewangelium, att alldenstund Swea Rikes Ständer den 28 Augusti 1809 genom fritt och enstämmigt wal utkvrat den Höadorne Furste Prins ^001^8'l? oi Schleswig Holl stein Sonderburg Augustenburg, Swea Rr^s Kron, Prins, att, ester Hans Kongl. Majtt Wär nu Regerande Allernädigste Konung och Herre 6^l<s. den XIII Sweriges, GötheS och Wendes Konung rc. enär Hans Kongl. Majit nud döden asgär (hwarmed ven Högste Guden Nådeligen länge för, dröse) Regeringen öfwer Swea Nike, samt detsamma underlydande Länder tillträda, till Sw rigrs Konung Krönas och Hyllas, samt Riket styra; Riksens Ständer äswen genom af dem upprättad och under den ,8 December 1809 as Konung och Ständer faststäld Successions Ordning tillagt Hanö KonglHöghetS manliaa Bröstariw ngar rättighet, att, pä sätt nämnde Successions-Ordning sörmär och innehäller, Hanö Kongl. Höghet l Regeringen efterträda; oltsä will och stall jag, enär efter den Högstes skickelse, wär nu Negerande Aller Den 10 Januarit 465 Allernädigste Konung blifwer utur det tlmliga Lifwet kallad, lamt Hans Kongl. Höghet Prins 8li^!>t ^V6V8I' asgifwit sin Konungsliga försäkran att Riket styra efter ben af Riksens Ständer faststcftde, samt af Konung och Ständer antagne Regerings Forms af den 6 Juni! 1809 bokstofliga föreskrift Rikets öfriga gällande Grundlagar, Allmänna Lag och Laga Stadgar Högbemälte Hans Kongl. Höghet för min rätte och Laglige hafwa och hälla, Honom Tro och HuldhekS-Ed swära och rätt lydnad gifwa.
Ständet wid Urtima Riksdagen i örebro dcn i6 October i8io. S. D. §fter förnyad föredragning af Statsutskottets den 18, 24 och 26 sistl. September samt den iz dennes meddelade Utlätande, allt i anledning af Kongl. Maj:ts till Riksens Ständer den Z September, i Räder gjord» Propo sition, Den 16 October. Z0Z sition, angäende förwaltningen af Kungs, och Kungs-Ladugärdarne, förenade sig Skändet allmänt derom, att som Ständet förblefwe wid sitt under förra Riksdagen fattade beslut om desie Krono-Egendomars försäljning, ägde hos Ständet för närwarande ej nägon öfwerlägg»ing, än mindre nägot beflut, om den föreslagne förwaltmngen rum. Ol supra. Lx Lrotocollo Osbrisi Oclmano. Utdrag af Protocollet, hället hos Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i Orebro dcn 16 October 18ro.. S. D. ^I^tatS. Utskottets Memorial af den 29 sistledne September, innehällande desi Utlätande öfwer Kongl. Maj-ts Allmänna Nädiga Proposition till Riksens Ständer af den 26 nästförutgående Irnit, angäende Stats.WerketS tillständ och behof, blef, i hwad derutinnan fanns hemställdt, att den wid sista Riksdag gjorda Stats. Reglering och Finance-plan mätte utan förändring bekräftas, pä derom nu gjord serskild Proposition, bifallit. Or supra. Bihang, lil. B. Utdrag af Protokollet, hältet i Riksens Högloflige Ständers Allmänna Be. srvars> och Oeconomie. Utskott, den ,6 Ocrober i8ro. S. D. Upplästes ett ifrän det Wällofl.
Söner, i följd af ifrågavarande handel, hafva i83a års Revisorer desto hellre instämt uti den af förstberörde Revisorer gjorda hemställan, som, då Contractet med De Ron & Söner var afslutadt och tiden för betalningen utsatt, Kronans fordran hos dem redan var gifven, och således hort till sitt belopp uti räkenskaperne uppföras, der alla Kronans fordringar böra blifva synlige; hemtande Revisorerne, af de Handelshuset beviljade ytterligare anstånden med fullgörandet af dess åtagna förbindelser, anledning till yttrande af den öfvertygelse, att dylika prolongationer utaf afslutade Contract äro för Staten ofördelaktiga, och blott bereda tillfälle för speculanter att vinna på conjunclurernes föränderlighet. Uti den förklaring; som Kongl. Krigs-Collegium häröfver den 5 Augusti 1831 afgifvit, har Collegium upplyst, att ifrågavarande debiterande i hufvudboken alltid iakttagits, då försäljningar verkligen på credit någon gång egt rum , men alt Collegium ej kunnat såsom sådan betrakta det med Handelshuset De Ron & Söner, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse, ingångne contract, enär försäljning på credit innebure, att köparen, efter varans emottagande, erhållit anstånd med betalningens erläggande, hvilket ej i närvarande fall vore förhållandet, enär bemälde Handelshus alltid före afhemtningen af hvarje parti utaf det till detsamma upplåtna gjutgods, och innap anordning derå erhållits, i Collegii cassa insatt den derföre beräknade betalning; hvadan Collegium ej kunde instämma i Revisorernes åsigt, för det nu förevarande fallet, att debitering af gjutgodsets värde genast bort ske, emedan betalnings-beloppet hvarken utgjort någon egentlig fordran förr än varans uttagande skett, eller samma belopp på förhand kunnat annat än ungefärligen bestämmas, såsom naturligtvis beroende på den vigt, raerberörde gjutgods vid uttagningen befunnits ega.
Det förhåller sig verkligen så, att dagsverkena bibehålla sig i pris bättre än någon annan dylik utskyld. Det är derföre att arbetarens föda, kläder och boning föga ändras i pris. Deraf följer också, att dagsverksvärdet blifver i det hela föga rubbadt. Såsom räntepersedel anser jag derföre dagsverkena vara förträffliga. Tvärtom påstår man att de hafva be - Den 20 Maj f. m. 195 tydligen stigit, så väl i förhållande till deras eget pris, som till andra persedlars. I stället att mina motståndare föregifva det denna räntepersedel stigit så och så mycket, borde de säga att han fallit. Man bör nemi. jemföra honom med spanmål, smör och kött samt se efter huru dagsverkets pris förhåller sig till matvarornas. Befolkningens ökande sker i allmänhet hastigare än födoämnenas, emedan de alltid äro flere som vilja gifta sig än som veta hvaraf de skola lefva. Sålunda kan man vara ganska trygg att dagsverkena icke stiga öfver ett riktigt förhållande till födoämnen eller andra nödvändighetsvaror. Oaktadt mine värde motståndare nu förklarat det BondeSt:s återremiss bevisar att det icke varit missnöjdt med dagsverksräntan: så har jag likväl all anledning tro, alt BondeSt:s ledamöters yttranden i detta afseende, äfvensom deputerades i landsorterne, varit hvad som nu föranledt dagsverkenas undanrödjande, emedan man icke blott ansåg dem besvärliga, om de skolat verkligen utgöras ulan äfven tyckte att det var likasom en skam om så skedde. När nu fråga upstår om deras förvandling: så upgör man en jemförelse mellan deras j pris från 1814 till närvande tid, d. v. s. för 40 år. Denna / jemförelse är dock icke tillförlitlig längre än för halfva tiden, eller från 1834, då silfverutvexlingen hos oss börjades och sedelvärdet derigenom stadgades. Sålunda kunna dagverksprisen under de 20 åren, från 1814 t. o. m. 1833 icke här tagas i beräkning.
Enligt min tanke borde rättigheter till afskedstagande med fulla lönen i pension inträda vid 60 lefnadsår och 35 tjensteår, då sjuklighet genom läkarebetyg styrkes, men vid 65 års ålder vara alldeles ovilkorlig. Ciuil-statens Pens iöns-Inrättning grundlädes vid 1823 års Riksdag med ändamål att pensionera civile embetsoch tjenstemän vid 55 års ålder och 30 års tjenstetid, hvarigenom, så hoppades man, skulle inom kort göras Allmänna Indragningsstalen öfverflödig. Pensions-Inrättningen erhöll för delta ändamål af Staten en samlad grundfond jemte icke obetydliga direkta och indirekta årliga anslag och inkomster. Embetsoch tjenstemännen indelades i vissa pensiönsklasser, och det antog såsom allmän grund för bestämmandet af pensionsbeloppet att det skulle utgöra § af lönen. Tjenstemännen skulle äfven med egna afgifter bidraga till sin pensionering, samt tillädes med anledning deraf att uti förvaltningen och lagstiftningen för inrättningen, genom val, deltaga. Syftet med denna anstalt var godt, och det var en riktig stalsmannatanke, som låg till grund för densamma; men beklagligen lior genom delägarnes egennytta, Regeringens undseende derför, samt R. Stms oförklarliga sorglöshet och liknöjdhet, hela inrättningen hittills blifvit ryckt ifrån sin bestämmelse och sålunda förfelat sitt ändamål.
Hamilton uplyst att reparationen går till högre summa än hälften af hela anslaget, och att detta icke på D en 21 Mars e. m. 267 långt när förslår till de dermed afsedda behof, så är det omöjligt att en ordentlig redovisnig för inventarierne kan äga rum, då icke upgifvit är huru stor del af anslaget är afsedt för anskaffande af inventarier. Det hade varit StatsUtskis pligt att bestämdt upgifva, att så och så stor del af anslaget må användas till palatsets reparation, och tillika huru mycket för inköp af inventarier. Först derigenom blefve det möjligt för Revisorerne att kontrollera användandet af de anvisade medlen. Jag får på denna grund tillstyrka återremiss af före var: de punkt. Hr Stjernsvärd: Af de yttranden, som här blifvit afgifna, har jag icke kunnat erhålla de uplysningar jag önskade. Af Frih. Tersmeden har äfven det misstag blifvit begånget, att Gustaf III skulle hafva godkänt Sofia Albertinas testamente. Det var endast 5:te och 6:te punkterne som d. 17 Mars 1783 gillades. Det är här egentligen eganderätten som är af högsta vigt att få utredd, innan man anslår medel för palatsets reparation Detta synes vara helt naturligt; och ingen af de talare, som här haft ordet, har heller jäfvat denna min åsigt. Jag tror icke att Prinsessans testamente blifvit efter Hennes frånfälle lagligen bevakadt. Om sådant åter verkligen skett, så är palatset Konungens och Drottningens enskilda egendom, och Kronan har dermed intet att skaffa. I sådant fall vore ju reparationen deraf att betrakta som reparation af hvarje annat hus, som kan tillhöra den K. Familjen. Jag tror att, då sådana omständigheter äro för handen, så böra R. St:r icke i denna fråga fatta något beslut, förrän frågan blifvit fullständigt belyst, och det är på grund häraf som jag förnyar min begäran om återremiss af denna punkt i StatsTJtsk:s Betänk.