Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid hållen bouppteckning har en brist i boets tillgångar af 1,121 R:dr 11 öre visat sig, hvarföre ofvannämnda enka, oaktadt hon lärer komma att erhålla en årlig pension ur Amiralitets-krigsmans-kassan af 750 R:dr, likväl med sina tvänne barn befinner sig i torftiga omständigheter och i stort behof af ytterligare understöd. Jag vågar derföre, med den rätt, som 56 § i Riksdags-ordningen medgifver i de fall, då någon händelse inträffar under riksdagen, vördsamt föreslå och anhålla, att Rikets Höglofliga Ständer täcktes bevilja Fru Carolina Kreuger, född Fries, och hennes tvänne oförsörjda barn en årlig pension på Indragningsstaten af Fyrahundrafemtio (450) Riksdaler Riksmynt. Öfverste Kreuger, som var född i Finland och gjorde sina studier vid Åbo akademi, har under en 40-årig tjenstgöring såsom Svensk militär gjort sig välförtjent af fäderneslandet, icke allenast genom nit och skicklighet i sin egentliga verkningskrets, särdeles såsom Sekund-chef vid Marin-regementet, utan äfven såsom föreståndare för fattigvården i Carlskrona under flera års tid, hvilket samhälle visade sin belåtenhet med och sin tacksamhet för hans nitiska och gagnande verksamhet i denna befattning genom att vid hans afgång derifrån till honom öfverlemna en dyrbar äre Bih. till R. St. N:o 151. skänk. Det vore derföre hårdt om hans efterlemnade enka och barn skulle komma att sakna medel till anständig bergning. Om remiss till Stats-Utskottet anhåller jag vördsamt och får härhos bifoga: Prestbevis för enkan. Utdrag ur bouppteckningen. Afskrift af Öfverstens merit-förteckning och af Läkarebetyg öfver sonens ofärdighet. Stockholm den 31 Januari 1866. K. W. Nordenfelt. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1860. Motioner hos Uidderskapet och Adeln 1860.
Och-då, enligt hvad, Utskottet af vederbörande inhemtat, . några reklamationer eller klagomål öfver afvikelse!- härifrån icke egt rum sedan 1841 års konvention träd t i verkställighet, anser Utskottet, hvad i sådan syftning nu blifvit förebragdt, icke böra föranleda, lili, någon åtgärd frun Rikets Stan? ders sida, Deremot liar Utskottet icke kunnat: undgå att inse billigheten i den af Riksdagsmannen Sone Persso•/ gjorda hemställan, alt kuslallmogen i Skåne, Hallandoch Bohus län-, vid resor inrikes orter, emellan, måtte få fri t ti passera Öresund’med sina smärre båtar, utan att för egna landImannaoch* skärgårdsprodukter erlägga tull; och,synes, i anseende lill det obetydliga, belopp, hvartill tnllumgälderne härför kunna uppgå, någon svårighet för, beviljandet af en dylik tullfrihet icke böra från Danska.sidan mola» På. grund! af hvad sålunda, blifvit anförd t*, och då Utskottet är fullt-' öfvertygadt, att svenska handelns och, skeppsfartens intressen, så långt det ined helgden af ingångna traktater är förenligt, varda af Kongl. Maj t iakttagne, anser Utskottet* de i förevarande ämne väckta motioner icke böta föranleda till någon annan åtgärd från Rikets Ständers sida, än att Rikets Ständer fästa Kongl. Mäj:ts höga uppmärksamhet å billigheten deri, att Skånes, Hallands och Bohus läns kuslallinoge varder befriad från skyldigheten att, under resor inrikes orter emellan, Bih. till R. St. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänkande, TV.-o 50. med båtar under 5 läster, erlägga tull i Öresund för egna landtmanmoch skärgårdspro lukter, samt dervid underdånigst anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes i ministeriel väg söka utverka en sådan förändring i nu gällande stadganden rörande Öresundska tullen. Stockholm den io Mars 1848. Rättelser i Allm.
Statens såväl direkta som indirekta fördelar af jernbanorna menliga förhållanden, ökas än mer genom de stränga och oböjliga former, hvarvid trafiken är bunden, och hvilka väl kunna vara egnade att befrämja ordning och kontroll och vara på sin plats inom ett förvaltande embetsverk, men icke lämpa sig för en affärsverksamhet, ur hvilken synpunkt dock alltid trafiken å banorna måste betraktas och skötas, om den skall der trifvas. Ärendets vigt fordrar att dessa anmärkningar oförbehållsamt uttalas. Detta utesluter dock icke ett nöjaktigt uppskattande af de svårigheter, som hittills mött för trafikens lämpliga anordnande å statsbanorna. Jernbanor äro först och främst nya företag i vårt land och någon säker ledning har således hittills icke varit att hemta af erfarenheten. Vidare hafva helt naturligt olika meningar varit rådande i afseende på statsbanornas upplåtande åt enskilde. Vid en privat bana förekommer icke mer Motioner hos Rirlderskapet och Adeln i862. 419 än ett intresse, det att uppdrifva den direkta inkomsten till högsta möjliga belopp och åtgärderna härföre uppfattas i allmänhet enigt, emedan allt bedömes ur synpunkten af en affär och af beräknande affärsmän. Med en statsbana af den betydelse, som våra stambanor, förhåller det sig annorlunda. Vid en sådan förekommer väl äfven samma direkta intresse, men här splittrar det sig i olika opinioner, mer och mindre insigtsfuila, ehuru alia med samma anspråk på att göra sig gällande. Dessutom uppträder här det särskilda intresse, hvilket betraktar hanan såsom en häfstång för landets materiela kultur i allmänhet och, under yrkande af ett väsendtligt afseende å de indirekta fördelarne för det allmänna, kämpar med det förstnämnda om förmånsrätten till uppmärksamhet.
Sigrid åter, förlorade allt mer sina förhoppningar, ehuru hon bjöd till att lugna sin mor, genom det hon visade sig sjelf lugn. Om dagarna syntes hon sig temmeligen lik, som förr, endast blekare och ännu stillare och tystare; men om nätterna, då hon ej behöfde kufva sig för att icke oroa sin mor, då grep henne oron så mycket djupare. Hon hade sett hertigens blick, hon hade hört hans röst, då han talat om hennes far, och hon kunde icke hysa något hopp. Lade hon sig ned för att hvila, så tyckte hon sig se sin fars blodiga hufvud bredvid sig på dynan. Slöt hon sina ögon till sömn, så förföljdes hon af drömmar, så blodiga och förfärliga, att hon vaknade af fasa och bjöd till att icke slumra mera. Få dagar efter olycksbudets ankomst, infann sig lilla mor Annika på Wiken. Fru Metta lät hemta henne in till sig och sade: "Nå, mor Annika, huru har ni hittat hit? Väl hade jag kunnat behöfva er ibland, till hjelp för korna; det har nu dock allt gått för sig. Men kan J nu ge mig tröst, kan J förutsäga mig huru det skall gå med herr Erik, skall det kunna bli fara för hans lif?" "Jaså, stora frun har sorg och bekymmer, så väl som lilla mor Annika. Hi, hi, hi, jo, jo. Annikamor har varit långa vägar. Jo, jo, der det börjar lukta blod, hämdeblod för hennes hjertas barn, dit vandrar Annika, för att njuta af den söta doften. Roligt att se hur den förbannelsen, mor Annika läste öfver det blod som Flemingen gjöt, hur den svällde, hur den jäste, hur den drar blod ur alla dem, som komma slägten nära. Jo, jo, vid Stockholm såg jag så fager, ung blod, det fick Flemingens flicka till rosor öfver sitt hjerta. Annika har vandrat, hon har sett hur hertigen slagtat de finska herrarne. Jo, jo, blod vankas det! Skall det vara mera af sorten? Åh jo, åh jo, inte skall det sparas, nog skall det bestås."
Uti en från Preste-Ståndet till Stats-Utskottets behandling remitterad motion (N:o 44) har Prosten Eurén föreslagit, att då, enligt gällande stadganden, en s. k. prostetunna borde till kontraktsprostens aflöning från hvarje kyrka i riket utgå, men detta förhållande icke egde rum med nedannämnda församlingar inom Westerås stift, Rikets Ständer måtte anvisa prostetunnor att af Kronans spanmål utgå till kontraktsprosten i Stora Tuna kontrakt för Envikens, Falu stads eller Christina och Stora Kopparbergs församlingar, samt till kontraktsprosten i Norrberkes kontrakt för Ludvika, Malingsbo och Säfsnäs församlingar; varande vid motionen fogadt intyg af Landskamereraren i Kopparbergs län derom, att för Falu stads och Stora Kopparbergs sockens församlingars pastorat någon prostetunna icke utginge. Under punkten 8:o härofvan har Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts derom gjorda framställning, redan tillstyrkt anvisande af prostetunnor för Envikens, Ludvika och Malingsbo församlingar; vid hvilket förhållande och då, beträffande förslaget om uppförande af prostetunnor för de öfriga af motionären angifna församlingar, frågan derom icke varit föremål för undersökning och pröfning af vederbörande administrativa myndigheter samt Kongl. Majit icke meddelat Rikets Ständer något förslag i detta ämne, Utskottet tillstyrker, att Prosten Euréns förevarande motion icke må till någon särskild åtgärd af Rikets Ständer föranleda. 8 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 66, 14:o. Från Preste-Ståndet har jemväl blifvit till Ståts-Utskottet remitterad en af Kongl.
Då riksdag fulländad är, infinne sig, på Konungens kallelse och efter förrättad gudstjenst, Riksförsamlingens ledamöter på Riks salen: Riksdagsbeslutet uppläses; hvarefter Konungen sjelf eller genom någon af Stats ministrarne förklarar riksdagen vara afslutad och hemförlofvar Riksförsamlingen. 4. Riksförsamlingens sammankomster. § 104. Talmännen elier, då de laga förfall hafva, vice Talmännen, ege att, hvar för sitt Ting, utlärda kallelse till sammankomster. Talman ege ej makt, att utan 24 Konstitutions-Utskollets Memorial N:o H. Riksförsamlingens eller vederbörande Tings samtycke, någonderas sammanträde afsluta. Intet ärende kan i Riksförsamlingen eller i någondera af dess afdelningar till afgörande företagas, der icke öfver hälften af vid riksdagen närvarande medlemmar tillstädes äro. § 105. Riksförsamlingen och dess afdelningar skola, utom i de mål, som i 138 och 151 §§ omtalas, för öppna dörrar hålla sina öfverläggningar. § 106. Riksförsamlingen, dess afdelningar eller utskott må icke i Konungens närvaro öfver något ämne rådpläga eller besluta. § 107. Uti Riksförsamlingen eller dess afdelningar ege Stats-Rådets ledamöter tillträde, och vare berättigade att, såsom om Riksdagsmän stadgadt är, deltaga i öfverläggningarne; dock må de icke deltaga uti besluten, derest de ej afdelningens ledamöter äro. § 108. Den ordning, sorn i Riksförsamlingen, dess afdelningar och utskott iakttagas bör, och i denna Regeringsform icke finnes närmare bestämd, ege Riksförsamlingen sjelf alt, på sätt den godt finner, fastställa och i en ordningsstadga sammanfatta. Ej må dock något i sådan ordningsstadga införas, som mot denna Regeringsform elier andra gällande lagar strider. Ändringar och tillägg, hvilka Riksförsamlingen sedan kan finna nödigt att i ordningsstadgan göra, må icke såsom gällande anses, förrän riksdagen efter den, på hvilken de antagne blifvit. 5. Riksdagsfrägors väckande och beredning. § 109. Konungen eger göra Riksförsamlingen propositioner i alla de mål. Han för godt finner.
Befallningshafvande att till ordförande och föredragande i Beredning lörordna antingen Magistratsperson eller Kronofogde eller annan lämplig person, utan afseende på densammes egenskap af att vara tjensteman eller ej; äfvensom att för valbarhet annat vilkor icke ma erfordras, än att vara inom orten boende samt under sistförtlulna året hafva inom Berednings-distriktet i stad samt inom pastoratet eller socknen å landet erlagt bevillning efter 2:dra artikeln; samt slutligen att nödigt antal suppleanter bör på samma gång som de ordinarie ledamöterne utväljas. § 33. Då det är af vigt att Bevilluings-bereduingarne sä tidigt som möjligt äro fullständigt organiserade, har Utskottet ansett nödvändigt att valen ske löre Januari månads utgång, i stället för under loppet af Februari månad, såsom Kommit terade uti 38 § föreslagit. Förfall kunna stundom inträffa, som föranleda till nya vals anställande och dessutom ätgår alltid någon tid, innan underrättelsen om valen kommit vederbörande tillhanda. .§ 34. På del Bevillnings-beredningens ordförande och ledamöter må ega tillfälle inhemta nödig kännedom om sina åligganden, har Utskottet ansett dem böra kostnadsfritt tillhandahållas ett tillräckligt antal exemplar af den Bevillnings-stadga, som af deni skall tillämpas samt härom i sitt förslag infört ofvanstående Men dä Bevillnings-stadgan kommer all åtföljas af en mängd fortnulärer, hvilka för Beredningens uppdrag icke äro behöllige. torde, lill undvikande af allt för stora kostnader, de exemplar, som för Beredningarne afses, icke böra innehålla andra formulärer, än sädane, sorn al Beredningen och de skattskyidige skola begagnas. Dessa exemplar torde dessutom böra af Beredningen, efter slutadt arbete, till vederbörande-återställas, för att påföljande år för enahanda ändamål begagnas § 35 och 56. Motsvaras af 39 och 40 uti Kommitterades förslag. § 37.
Förklaringen den 23 Mars 1807, 17 punkten, om straff för inbrottsstöld. Tvenne gånger om året: Kongl. Förordningen den 3 Oktober 1723 om Sollicitanter. En gång om året: Kongl. Förordningen den 1 Juli 1743 om Budkaflar; 1 2 och 5 §§ af 6 Kap. Missgernings-balken, enligt Kongl. Brefvet den 27 Maj 1801; Kongl. Förordningen den 1 Augusti 1805, om skogarne i Riket; 12 Kap. 7 § Jorda-balken, enligt Kongl. Brefvet den 22 April 1745; 44 Kap. Missgernings-balken, enligt Resolutionen på Allm. Besvär den 29 Juni 1752; samt dessutom transsumter ur två Fideikommiss bref; Vid Vinterhagen: Kongl. Kungörelsen den 29 Juni 1773, angående dem som förleda enfaldiga parter till oskäliga rättegångar, enligt Kongl. Brefvet den 3 April 1778; samt Kongl. Kungörelsen den 11 Oktober 1773 om undermåliga Köttoch Fisketunnor. Af dessa Författningar måste väl följande genom en senare tids lagstiftning anses upphäfna, nemligen Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, 47 punkten, genom Kongl. Förordningen om ansvar för stöld, snatteri samt rån, den 4 Maj 1855; •/ och 2 §§ af 6 Kap. Missgernings-balken, genom Kongl. Förordningen angående förändrade stadganden emot uppror och olofliga sammankomster, den 6 Fe bruari 1849; samt Kongl. Kungörelsen den 29 Juni 1773, genom Kongl. Förordningen om förfalskning, så ock om bedrägeri och annan oredlighet, den 7 September 1858. Att de sålunda upphäfna elior förändrade lagbuden icke vidare skola uppläsas, lärer väl följa af sig sjelft; men äfven de bland ofvan uppräknade författningar, hvilka ännu äga gällande kraft, hafva under så lång tid varit upplästa och böra vara så kända, att deras förnyade upprepande synes vara utan ändamål.
Vid fredstraktaten mellan Sverige och Ryssland 1809 beslöts att medborgare skulle under 3 år få rätt att sälja eller avhända sig sin egendom i det andra landet. De som upphöra att vara svenska medborgare måste känna till omständigheterna och därför förordnas följande: De som är i kronans tjänst men vill svära trooch huldhetsed till kejsaren av Ryssland skall hos Oss begära avsked. Anmälan skall göras hos befallningshavaren efter eden är given annars kommer samma straff att utmätas, som för den utlänning som utan tillstånd vistas i landet. Den som kommer tillbaks till Sverige och utverkar sig någon tjänst hos kronan eller vistas i landet bestraffas som ovan. Stockholms slott den 3 juni 1811. CARL JOHAN. Kungörelse angående sättet till uppbörden och redovisningen av de Vadstena krigsmanshus beviljade nya inkomster. Stockholm den 4 juni 1811. Till vinnande av ordning och säkerhet för uppbörden och redovisningen av de nya avgifterna till Vadstena krigsmanshuskassa, som beslöts den 23 januari har följande föreskrifter utfärdats: Samma uppbördsmän som tidigare. De verk och ämbeten som anordnar och utbetalar arvoden och traktamenten, skall ansvara för riktig beräkning, uppbörd och leverering till krigsmanshuskassan Den avgift som tas ut vid alla fasta köp skall direkt insättas i Stockholm i Växelbanken för Vadstena krigsmanshuskassa. Innan januari månads slut insänds förteckning på alla lagfarna fastighetsköp. Genom magistratens försorg uppbärs den avgift som skall erläggas vid varje nytt burskap i städerna. Stockholms slott den 4 juni 1811. CARL JOHAN. Kungörelse om tillökning i det underhåll, avskedade krigsmän av Vadstena krigsmanshuskassa åtnjuta; Stockholm den 4 juni 1811. Genom den tillökning av Vadstena krigsmanshuskassas inkomster som Rikets Ständer beslutade 23 januari har Vi kunnat förbättra det knappa underhåll till avskedade krigsmän, som i krig om rikets fiender blivit skadade till hälsa och lemmar. Vi har därför funnit för gott att från nästa års början och tills vidare höja underhållet så att: Första klassen får 9 riksdalers ökning, andra klassen 6 riksdaler, tredje klassen 3 riksdaler, fjärde klassen knappt 2 riksdaler. Avskedade krigsmän, som får underhåll av Gustaf Adolphs eller Fredrica Dorothea Wilhelminas hospital, får inte pension från Vadstena krigsmanshuskassa.
Skulle någon under tid, hvarför han till bränvins tillverkning i Mindre bränneri sig anmält och afgift erlagt, tillverka bränvin med större eller annorlunda beskaffad och högre afverkningsförmåga ägande redskap, än han uppgifvit och till begagnande hvaraf han är berättigad; då skall afgiften beräknas såsom i nästföregående § stadgadt är, men derifrån afdragas hvad han förskottsvis erlagt, och bote tillverkaren första resan ett med den överskjutande afgiften lika belopp, andra resan dubbelt samt tredje och följande resorna fyra gånger den överskjutande afgif - 19 ten. Har han begagnat enkel redskap med pannerymd öfver 20 kannor; gälde afgift såsom nu sagdt är, men bote såsom för lönbränning, och varde allisa böterna beräknade i förhållande till det belopp, hvartill afgiften, utan afdrag af förskottet, uppgår. Tillverkare vare från ansvar för redskaps beskaffenhet fri, derest den uppgift, han, vid anmälan till bränvins tillverkning, om redskapen lemnat, öfverensslämmer med stärnplingen och justerarens betyg, samt redskapen enligt samma stämpling och betyg icke är af annan rymd eller beskaffenhet, än att bränvinstillverkaren är lill dess begagnande berättigad, och han icke har sig redskapens afvikelse från stämplingen och betyget bekant; erlägge dock fyllnaden i den afgift, som i förhållande , till sådan redskaps afverkningsförmåga utgå bör. § 69 (61). Tillverkar någon samtidigt bränvin å samma egendom uti (lera brännerier eller i samma bränneri med flera särskilda redskap, eller å annat ställe än han uppgifvit; bote från och med 50 till och med 1,000 r:dr. § 70 (62)., Den, som tillverkar eller destillerar bränvin med ostämplad redskap, bote 20 r:dr, § 71 (63). Uti de i 67, 68, 69 och 70 §§ omlörmälda fall af oloflig bränvinslillverkning vare de vid förbrytelsen nyttjade redskap, det i bränneriet samt dertill hörande förvaringsrum vid beslagstillfället befintliga bränvin och de kärl, hvari det förvaras, förbrutna.
– Aha. Randers stack händerna i fickorna på morgonrocken och lutade sig baklänges i stolen. – Det var en tråkig historia. – Ja, sade Norström. Och du förstår, jag vill naturligtvis komma ifrån den som hederlig karl. Hälst ville jag åtaga mig barnet själf. Men det är uppriktigt sagdt så dyrt. – Ja, och så kan det altid ha sin tråkiga sida vid andra tillfällen. – Naturligtvis. Norström teg en stund och slog askan af sin cigarr. – Men i alla fall är barnet mitt, och jag känner det som en moralisk förpligtelse att själf åtaga mig det och skaffa det uppfostran. – Ja anser du det – Randers såg alvarsam ut och talade lifligt – då bör du naturligtvis också handla därefter. Ty i sådana fall bör man altid följa sin känsla. Men i alla händelser bör du tänka på saken. För min del anser jag inte obetingadt, att det är en mans pligt att taga på sig hela bördan af en dylik ... ja, förseelse. Det kan lätt i framtiden blifva ett hinder, och sådana slags hinder bör man undvika, om man kan. Detta är väl ej endast ditt fel. Och om du bidrager till barnets och moderns underhåll, så är väl detta alt, hvad man af en person i din stälning kan begära. På så sätt går hela saken för sig i all tysthet, och du behöfver aldrig lida men af den. Norström såg eftertänksam ut. – Ja, det kan naturligtvis aldrig falla mig in att sätta pojken på barnhuset, sade han. – Nej, naturligtvis. Men man får väl inte häller därför vara altför romanesk. Norström log. – Åhja, det är jag inte häller. – Nej, nej, visserligen, skyndade sig den andre att tillägga. Men jag tror, att man vid sådana här tillfällen altid är litet benägen att öfverskatta den skada, man gör. Jag kan tala om för dig något, som händt mig själf. Jag bodde en gång för flere år sedan i ett rum, som vette inåt en gård uppe på Fjärdingen. Midt emot mitt fönster satt en flicka och sydde, och vi började naturligtvis att titta på hvarandra. Randers såg upprymd ut, och ögonen spelade. – Jag tittade på henne, och hon tittade på mig.
Vill man å annans mark eljest jaga björn eller anställa jagt efter varg, lo eller jerf; tillsäge först den, som jagträtt eger. Dock håfve denne icke magt att jagten hindra, utan tage del deri, eller håfve den, sorn tillsade, ändock lof att jaga och behålla det rofdjur, han dervid kan komma att fälla. Träffar någon tillfälligtvis sådant rofdjur, som nyss nämndt är, då må han det lalla och behålla. § 10. Till skadliga rofdjur räknas björn, varg, lo, jerf, räf, mård, utter, skäl, örn, berguf, hök och falk. § 11- Jagt efter nedannämnde djur vare under följande tider af året förbjuden, nemligen: efter elg från och med den 1 November till och med den 10 Augusti; efter bäfver från och med den 1 November till och med den 10 Juli; efter rapphöns från och med den 1 November till och med den 10 Augusti; efter svan, gräsand, ejder, enkel och dubbel beckasin från och med den 16 Mars till och med den 10 Juli; Bih. lill II. St. Skrifvelse, Nio 488. efter hjort, rådjur, vildren, hare, tjäder, orre, hjerpe och ripa från den 16 Mars till och med den 10 Augusti.
Från Högv. Presle-Stdndet. ♦ S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konslitutions-Utskoltets Memorial N:o 4, med uppgift å de af samtliga Riks-Stånden vid innevarande Riksdag bifallna förslag till ändringar i Grundlagarne. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och öfverlemnades till Konstilutions-Utskotlel Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, angående förändring i och tillägg till Riks-akten af den 6 Augusti 1815. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades: l:o Lag-Utskottets Utlåtande N:o 6, i anledning af väckt motion om ett tillägg till Militie-boställs-ordningen; och 2:o Samma Utskotts Utlåtande N:o 7, i anledning af väckt motion om utfärdande af en förordning, angående vården och skötseln af civila embetsoch tjenstemäns boställen. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en af And. Bäckström från Norrbottens län ingifven pro memoria, utgörande en bilaga till Bäckströms till samma Utskott remitterade motion, angående strömrensningar inom berörde län. S. D. Lästes och remitterades till Lag-Utskottet ett skriftligt anförande till protokollet af Lars Gezelius och Liss Lars Olsson från Stora Kopparbergs län, jemte en bilaga, innehållande upplysningar i ämnet, hvarom Sven Erssons med flere från nämnde län den29 nästlidne November till nämnde Utskott remitterade motion, angående ändring i Kongl. Brefven den 9 Februari 1802 och 17 Augusti 1804, rörande besutenhet i Dalarne, förmäler. 156 Prot.-Vtdrag den 3 Januari i851. Den 5 Januari. Från Högloft. Ridderskapet ock Adeln. S. D. Föredrogs och lades lill handling arne Konstitutions-Utskottets den 30 sistlidne December på bordet lagda Memorial N:o 4, med uppgift å de af samtlige Riks-Stånden vid innevarande Riksdag bifallna förslag till ändringar i Grundlagarne. S. D.
Betänkande, i anledning af väckt motion om upphörande af ekonomiska besigtningar å Kyrkoherdeoch Capelianssamt å Landtoch Militice-staternas boställen. llederv. Bondeståndet har till detta Utskott remitterat ett af Riksdagsfullmäktigen A. J. Sandstedt från Jönköpings län afgifvet memorial, innehållande framställning derom, att då de föreskrifne ekonomiska besigtningarne å Pastorsoch Comministerssamt Landtoch Militiae-staternas boställen, efter motionärens förmenande, voro utan allt ändamål samt endast förorsakade stora kostnader, som, hvad först omförmälda boställen angår, kyrko-kassorne fingo vidkännas, nämnde ekonomiska besigtningar hädanefter måtte upphöra, samt de vid ombyte af boställsinnehafvare föreskrifna laga afoch tillträdes-syner anses vara för ändamålet fullt tillräckliga. Utskottet, som af denna motion tagit kännedom, kan för ingen del instämma uti motionärens åsigt, rörande de ekonomiska besigtningarnes obehöflighet, utan anser fastheldre dessa besigtningar, som genom Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830, Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o U. 7 Kongl.