Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
@å är, genom ferffilba Äoitgl, Äungörelfer beit 3 2lpril 1857, lu"fllunu ben lefnaböålber, hwarunber ntantalöpenningar ertäggaö, inffränft få* littiba, att perfoiter före 18 och, t mijja fall, efter 60 tefnaböår från benna afgift befriabeö, famt, beträffanbe ben uti Orbittarie Släntan tn SBarfma forfén af ©öbermanlanbö lätt tillförene utgått, nteb förtoanbling efter ntarfe xttgöranbe i fhilip* ^!upftab8t ftabö SSergölag famt ©rptlmtte och fxlleforö forfttar, be jtfinämnba t ^Bergslag .. , m. m. Orebro län, bltftmt, pa Slrfetö ©täitberö begäran, jcntfabt till öftser Äungörelfett ben 2 Oftober 1857, tilt hälften af befi förra belopp, nteb förflaratibe tillita, att ftabganbet ont årlig miniiniffatt för l)ärb nteb oinffränft fmibeörätt npphörbe att mara gäl SSlanb åtgärder till lindring i besättningen må flutligen ide förbi* SMtagba fed beit beftämmelfe, f)toilfeit förft i Äongl. SBrefroet beit 9 September^"fran*** 1857 od) Äammar*$odegii derpå grundade Änngörelfe beit 9 ©ftober aumt’u'"ta* famina år munnit Ijelgb af gällande författning, att grundräntan å mjöl* elter fåg*qroarn, font bemiöligcit blifroit nedlagd od) utrifroen, må afffrifroad.
För öfrigt och då Kongl. Maj:t, under ännu rådande ovisshet om företrädet af den ena eller andra bland de i sednaste tiden utomlands uttänkta och försökta konstruktioner af krigsfartyg, desto heldre finner olämpligt att nu, innan nödiga försök till pröfvande af den utländska erfarenheten i berörde afseende hunnit här i landet anställas, bestämma om beskaffenheten af den sjökrigsmateriel, hvilken, enligt de af departementschefen uti oftanämnde betänkande framställda allmänna åsigter, dem Kongl. Maj:t gillar, bör under instundande statsregleringsperiod med derför påräknade medel åstadkommas, som antagas måste, att, vid alltjemt fortgående förbättringsförsök med ifrågavarande materiel, det, som nu obestridt anses för bäst, möjligen vid den tid, då anskaffning skall ske, kan vara undanskjutet af något ännu bättre; och vill, på grund af dessa förhållanden, Kongl. Maj:t nu föreslå Rikets Ständer, att ofvanberörde för flottans nybyggnad elier anskaffande af ny krigsfartygsmateriel beräknade medel och tillgångar må ställas till Kongl. Maj:ts disposition, för att, enligt de af departementschefen uppgifna allmänna grunder samt efter sorgfällig pröfning af det vid hvarje anskaffningstillfälie för sjöförsvaret i främsta rummet behöfliga och då erkändt bästa, efter sig företeende omständigheter användas. Båtsmännens beklädnad. Genom den uti här bilagda protokoll öfver sjöförsvarsärenden intagna utredning af förhållandena med detta anslag har blifvit ådagalagdt, att, i stället för ännu blott skenbar, innan kort verklig brist skall på anslaget uppstå, så framt detsamma icke snart förstärkes med det i sådant afseende uppgifna belopp af 13,695 R:dr. Vid detta förhållande och då den härför erforderliga tillgång förefinnes inom hufvudtiteln på reservationsanslaget till ge Transport Runt R:dr 2,394. 20. Kongl. Maf.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862.
Allmoge m. fl. i mål, som dem inbördes röra, men icke eljest, medgifna lindring i stämplade pappers-afgiften, har E. K. M:t, jemlikt Dess nådiga förslag, ansett böra försvinna, såsom endast ledande till kostnad vid tillverkningen af stämpel-papper, svårighet vid redovisningen m. m., ulan någon väsentlig fördel för parterna, helst det vid tillämpningen varit underkastadt ovisshet, hvad som med ”Allmoge" egentligen borde förstås; och har jemväl inom Riks-stånden upphörande af denna lindring blifvit föreslagen, helst Sveriges Allmoge numera vore i den lyckliga slälluing, alt Bih. till B. St. Skrifvelse. N:o 136. tillverkning af en särskild lag karte-valör endast för dess rällegångs-handlingar vore öfverflödig. Instämmande i dessa åsigler hafva Rikets Ständer ansett de anförda skälen jemväl lala för upphörandet af den allmogen i samma §:s 1 mom. medgifna befrielse lian skyldighet att kartera besvärs-skrifter, ansökningar oell förklaringar, med bilagor, sorn hos E. K. M:l ingifvas, jemte de resolutioner, utslag och domar, sorn i anledniug deraf till Allmogen utfärdas. Hvarje samhällsklass bör naturligen hafva lika rättigheter och skyldigheter vid sin talans utförande; och i beskattningsväg torde i allmänhet endast olika förmögenhetsvilkor böra afses. Da Rikets Ständer således funnit sig föranlätne att ur författningen Utesluta ifrågavarande lill allmogens förmån medgifna undantag från och lindring i fastställda afgifter, hafva Rikets Ständer deremot ansett lämpligt att något utsträcka den afgiftsfrihet, som är grundad på styrkt medellöshet. Författningen medgifver nu sådan frihet endast lör veterligen och bevisligen fattige och detta uttryck lärer vid åtskilliga tillfällen gil vit anledning till del missförstånd, som vore endast sådane personer, hvilka åtnjuta understöd af allmäuna fattigvården, dermed afsedda. Genom tillägg af ordet"obemedlade" hafva Rikets Ständer trott en billigare tillämpning kunna tillvägabringas.
Jag tycker mig förstå, hur vår eftervärld en gång skall kikna af löje, när Jehovah och jungfru Maria, ängeln Gabriel och herdarna vid Betlehem en gång samlas i en olymp af teaterkulisser, för att framtidens dekadenssläkte skall få håna sina egna gudomligheter under masken af våra. Jag njuter af den triumfkänsla, som ligger i blaguens eviga seger öfver den oläraktiga mänsklighetens skröpliga ideal. Jag njuter så våldsamt att det stör min sömn, och jag vaknar vid, att jag skrattat i drömmen. Men på morgonen möter jag mina utländska tidningar med ett öfverlägset smålöje. Jag läser dem med nöje, nästan med förtjusning. Jag skrattar åt deras allvar och faller i hänryckning öfver bagatellerna, och jag vet, att jag vore räddad, om jag ägde energi och förmåga att genomföra denna amputation af mitt eget själslif. På den väg, som Offenbach anvisat, finner jag emellertid icke räddningen. Så mycket vet jag. Långsamt, men säkert försiggår den underminering af min personlighet, hvilken jag sett begynna, utveckla sig och vinna terräng. Aldrig har jag känt det så starkt som just nu, när julen är förbi. Denna tid är min värsta på året, och min pina började, när min hustru en dag kom och talade vid mig om, att barnen gladde sig åt julen, och att vi måste fira julen för deras skull. När hon sade mig detta, var det, som om jag vaknat ur en bedöfning, och jag kände, att jag måste rycka upp mig till intresse, för hvad som sker omkring mig, endast för att ej skaffa de mina den förfärliga plågan att behöfva minnas en ohygglig jul. Ty hvad betydde julen för mig? En serie af ansträngningar för att skaffa medel till dess firande, ett par dagar af den utsökta smärta, som ligger i att nödgas träda ut ur det tillstånd af sömn, som börjat bemäktiga sig mig och vaken lefva med i lifvet. Jag har nämligen kommit därhän, att allt hvad jag gör, allt hvad jag ser, allt hvad jag blott försöker deltaga i, vållar mig plåga. Denna plåga är af en mycket obestämd och obestämbar natur.
Det sisla försöket, som Utsk. i della betänk, framställt, innefattar derpå åtskilliga prof. Jag vågar lill R. o. Ad. hemställa, om icke R. o. Ad. ville förena sig i det beslut, som BondeSt. fattat och låta vid de hittills gällande föreskrifter bero. Hr Printzenskjöld: Bland de af Utsk. upptagna och af Gr. Mörner åberopade många anmärknane i afseende på den ytterligare eli.sigill.-controllen utgår ingen enda derpå, att denna controll är obehöflig. Tvertom äro alla ense om motsatsen, och man skiljer sig blott i fråga om sättet. När så är förhållandet, torde också Utsk:s conclusion vara ganska riktig, alt nemi. det icke vore lämpligt ali inskränka sig lill alt vid gällande föreskrifter låta bero. Jag tillstyrker derföre, att denna punkt måtte bifallas, helst den siste talaren icke lärer kunna förneka, att conlroller äro i detta afsende af behofvet påkallade just i afseende på de embetsoch tjenstemän, öfver hvilka den värde talaren i kraft af sitt embete är öfverdomare, emedan erfarenheten beklagligtvis mer än tillräckligen bevittnat, att Kronan fått vidkännas högst betydliga förluster genom af dem underlåten chartering. Gr. Cronhjelm: En värd talare här midt emot har anfört, att Utsk:s sista försök lemnar ett prof på, att man i detta fall icke kan komma till annat än ändamålslösa föreskrifter. Detta calhegoriska bedömmande af de 48 ledamöternas i Bevilln.Utsk. arbete lemnar jag åt andra alt pröfva; men då K. M. i sin skrifvelse förklarat sig vilja inhemta Ständernas yttrande öfver Kammarrättens förslag, så skulle jag anse det Ständerna föga värdigt att på den K. skrifvelsen endast svara, att de vilja vid ett närvarande förhållande låta bero. Denna åsigt anser jag äfven delas af Gr. Mörner, då Grefven uppmanat Huset att förena sig i BondeSt:s beslut; ty efter de handlingar, som nu kommit mig tillhanda, har BondeSt. ulan anmärkn. eller förändring bifallit denna del af betänk. Gr. Mörner:
M:s ensidiga beslut. Dertill fordras ovilkorligen andra Europeiska magters samtycke. Jag hemställer då, om det vore rätt, om det vore klokt, att af K. M:s regering begära en åtgärd, om hvars genomförande R. Shr icke kunna ega någon visshet; och att uti ett ämne af denna ytterst grannlaga beskaffenhet af K. M:s regering begära vidtagandet af åtgärder, hvilka kunde föranleda ett afslag från de närmast förbundna och mest vänskapliga magters sida? Att framställa förslag, som man icke eger någon utsigt alt kunna bringa lill verkställighet, är en så ömtålig sak att, för min del åtminstone, jag icke skulle vilja ikläda mig ansvaret lör ett råd i denna syftning. Jag är fullkomligt öfvertvgad derom, att afsigten med den motion, hvilken såväl på detta rum, som inom Borgare-St:t. blifvit framställd, har sin grund uti en ädel känsla af medlidande för ett beklagansvärdt folk, och ingalunda innebär någon önskan att sätta K. M:s regering uti en obehaglig och förlägsam ställning. Men jag tillåter mig hemställa, huruvida icke ett bifall till motionen latt skulle kunna föranleda ett sådant, mot motio - Den 16 Mara. 187 närernas och R. St:rs alsigter stridande resultat. Om — såsom viii möjligt är — K. M:s regering funne alt den af R. St:r åsyftade samverkan med andra Europeiska magter icke kunde åstadkommas, och sålunda icke funne tillräcklig anledning att derom framställa ett förslag, hvaraf ingen nytta, men väl skadliga följder kunde uppstå; hvad blefve då resultatet annat, än att regeringen icke kunde uppfylla en af R. St:r framställd önskan, utan att ens vara i tillfälle att dertill uppgifva de verkande orsakerna, då framläggandet deraf möjligen kunde föranleda meddelandet af förhandlingar, öfver hvilka hon icke efter behag kan förfoga, då de icke uteslutande röra henne ensam. Skulle ett sådant resultat vara nyttigt? Skulle det vara önskvärdt?
Stånd bifallen, har jag blott reservationsvis velat anföra min åsigt i detta hänseende. Propos. på bifall till §:n blef härefter framställd och med ja besvarad. §§:na 54 — 57. Tillkännagåfvos vara antagna af MedStm och biföllos. § 58. Tillkännagafs vara antagen af MedStm. Gr. af Ugglas, Carl Ludvig: Då enahanda skäl, enl. hvilka R. o. Ad. beslöt den förändring i 40:deg:n mom. »b», att det endast skulle heta »uptagande äf lån» och ej af »utländskt» lån, som föreslaget blifvit, äfven kunna tillämpas vid förevarande 58:de §; anhåller jag äfven vid denna g, att i mom. »b» ordet »utländskt» måtte uteslutas. Hr vou Koch: Jemte det jag förenar mig i den af Gr. D e n 15 Oktober. Ugglas gjorda framställning, tager jag mig dessutom friheten yrka, att ett serskildt morn. tillägges den nu föredragne 58:de §:n, här finnes ej, såvidt jag kunnat finna, något stadgande, som förebygger, att ej landstinget möjligen skulle kunna tilltro sig, på grund af för öfrigt meddelade stadganden, göra allt för genom gripande förändringar i afs:de på bevilln.-grunden för redan bestående inrättningar, t. ex. för kommunikationsanstalter, helsovården etc. etc. Det skulle nemi. kunna falla landstinget iu att säga att kurhusafgiften, som nu utgår efter l:sta artikeln, hädanefter skulle utgå efter 2:dra art. Jag skulle ej hyst så mycken fruktan i detta hänseende, om ej en af komiterade och otvifvelaktig! en af dess förnämsta ledamöter, Riksarkivarien Nordström, påpekat att en sådan tolkning verkligen kunde komma att ega rum.
Besv.o.Oec.'Utsk.TJtl.N:o 51. '31 dernes Borgerskap beviljas, sådant komme att föranleda till enahanda anspråk från Allmogens sida, samt att, derest icke destomindre ett slikt tractamente nu blefve Borgerskapet medgifvet, ett serskildt anslag å Riks* Staten måste för detta ändamål upföras, erne-; dan Rikets Ständer icke böra bifalla utgifter, utan att tillika anvisa de medel, hvarmed desamma kunna bestridas. Utskotten få med anledning häraf vördsamt fästa Rikets Höglofl. Ständers uppmärksamhet vid den stora olikhet sig företer,' emellan Städernes Borgerskaps hittills åliggande skyldighet att vid besigtningar för Kronans räkning biträda och Allmogens förbindelse att, likaledes utan ersättning, inom sig utse personer till bestridande af Fjerdingsmans, Sexmäns och Nämndemäns befattningar, enär förstnämnde onus på ett högst betungande sätt allena träffar Borgerskapet inom det färre antal af Rikets Städer, uti hvilka Kronan eger förråd och allmänna byggnader, under det Borgerskapet i öfriga Städer är derifrån alldeles befriadt, hvaremot municipal.befattningarne på landsbygden äro enahanda i alla Provincer, och, med iakttagande af en rättvis fördelning, blifva lika betungande för alla. Någon sammanställning' af dessa olikartade och högst olika fördelade skyldigheter 3 2 Stats satnt Allm.Besv.o.Oec.-Utsk.
Utskottet har behagat Stats-ZJtskottets Utlåtande, N:o 3g. i5 hänvisa på redan förhand varande anstalter, som det anser böra öfvertaga befattningen med trädgårdsmästares bildande; men den ena är af enskild man grundad, redan i sina stadgar innefattande inskränkningar, som ej synas alldeles förenliga med ett sådant syftemåls fullkomliga uppnående, och den andra saknar alla de inrättningar, som för en sådan anstalts grundande äro behöll iga, vid hvilka fordras högst betydliga kostnader, för att kunna tillvägabringas. Skulle Staten, med erkännande af denna bildnings-anstalts behöflighet, bestrida alla kostnader för dess anläggning, skulle det ensamt fordra mångfaldiga gånger den lilla summa, som för dess underhållande nu är begärd. Svenska Trädgårds-Föreningen, som erbjudit sig att besörja inrättandet och underhållandet af en elev-skola till trädgårdsmästares bildning, eger redan i ordning trädgård med trädskolor och ett betydligt växthus, m. m., som för behörig undervisnings meddelande såsom föregående villkor erfordras, är dess driftiga Styrelse, som redan öfvervunnit så mångå svårigheter vid denna Inrättnings utveckling till den fullkomlighet, hvilken den nu hunnit, äfvensom den nuvarande trädgårdsmästarens utmärkta skicklighet i sitt yrke, gifva tillräcklig garanti, att undervisningsanstalten genom deras förenade bemödanden snart skulle bära frukt. Romme den till stånd, skulle flere unga personer der bildas till ett yrke, som kan förvärfva dem tillräckligt lifsuppehälle, en fördel, som i vår näringsfattiga tid väl ock torde förtjena att belijertas. Visserligen är trädgårdsodlingen, i jemförelse med det egentliga landtbruket, af en underordnad vigt. Men då Utskottet tillstvi’kt anslag för ej mindre än Tio landtbrukskclor till rättare-elevers bildande för serskilda orter, synes en enda läro-anstalt för trädgårdsmästare-elever, beräknad för hela landet, i jemförelse dermed, väl kunna förtjena något understöd af det allmänna. Denna åsigt har ej förmått göra sig gällande hos Utskottets pluralitet. Det återstår nu att vädja till Rikets Ständer.
Om någon af d'e mindre bildade classerna i Frankrike frågar, huru mycket en aune är i melie, så får man svara med 10 siffror. Frågar någon, huru mycket en kilogram gör i livré, så måste mali använda flera -ilfrol' och kan likväl icke fullständigt upplysa förhållandet ulan att gå till gamla enheten. Svåiigheten för decimal-systémets användande i Frankrike låg således icke uti sjelfva systemet, utan i det incommensurabla förhållandet emellan den nya och gamla enheten, hvilken svårighet åter icke finnes vid det af mig projecterade systemet, som äger samina enhet, sorn redan är gällande. — I öfrigt får jag förklara, att jag icke med Hr Stuart kan dela ilen åsigt, att en ulsk;s-ledamot bör grunda sil t yttrande i Utsk. på den opinion han hyser om det tänkesätt, som kan göra sig gällande inom Stånden; ty jag föreställer mig, att Stånden, vid bildandet af Utsk:n och tillsättande af dess ledamöter, uteslutande afse den största sakkännedom uti de ämnen, som utgöra föremål för hvartdera Utskts behandling, på det att frågorna må blifva fullständigt och med möjligen största kännedom om deras rätta beskaffenhet utredda och behandlade, innan de öfverJernnäs till Ståndens pröfning och afgörande'. Vid sådant förhållande kan jag icke gilla den opinion, alt den, som på sådant sätt blifvit utsedd att gifva sitt yttrande öfver ämnen, skulle rätta sitt yttrande efter en opinion, som han förmodade inom Stånden skulle blifva rådande. Finner han ett förslag riktigt, så bör lian väl tillstyrka dess antagande, äfven om han tror sig kunna förutse, att det icke skall blifva antaget inom Stånden. Om jag ntginge från samma åsigt, skulle jag tillstyrka bifall till betänk., emedan jag ej kan hoppas någon förändring deruti, sedan detsamma af 2 Stånd är bifallet; men jag anser ingalunda likgiltigt, ett delta Stånd, medelst bifall lill mitt förslag, godkänner den princip, att Svenska folket äger nog bildning för att kunna mottaga decimal-systeinet.
Domrarne ifrån deras tjenstntofning af Kongl. Svea Hof-Rätt tills vidare suspenderade, och öfver deras Embetsfel äro af högbemälte Hofrätts Advocat-Fiscal åtal anställda, hvilka genom utslag annu icke blifvit afgjorda. Deremot har vid öfversigt af Embets-rärendemas behandling vid dessa Läns Rådhus-Rätter, Magistrater, Lai ds-Canzlier och Lands-Contoir, jag funnit tillbörlig ordning och noggrannhet iakttagne; och äro de flere anmärkningar, som äfen del Socknars Allmoge i Norrbelius Län hos mig blifvit gjorde öfver fördelningen af insamlade gåfvor och ersättnings-medel till de Invånare i berörde Län, hvilka genom Ryska invasionen under Jbog års Krig blifvit lidande, af Landshöfdingen derstädes förklarade på ett sätt, som utesluter allt tvifvel om detina Embetsmans redliga nit och om vårdnad for det Läns välfärd, som honom i nåder blifvit anförtrodt. Vid Den 8 Mars. 855 vid granskning, så vidt omständigheterrie Tnndgifvit, af Embets-hnridlingar vid Stads-Domstular och Landshofdinge-Säten, uti de öfriga af rnig besökta Län i Fahlun, Ostersund, Hernösand och Gefle, har jag likaledes i allmänhet erfarit, det förekommande mai utan onödigt uppehåll blifvit fojedragne och laglikmätigt afgjorcfe. På de tvänne sistnämnde ställen, voro, under mitt vistande derstädes, Herrar Landshofdingarne, med Kongl Permission, frånvarande ifrån deras Län, och uti Gefle hade äfven Lands-Seci eteraren erhållit några Månaders tjenstledighet. Hans tjenst bestriddes någon tid af Magistiats-Secreteraieu och derefter af Stads Notarien.
Bränvin och Sprit: af säd och Potates eller andra jordfrukter; af Frukt, Socker, Rum, Ris eller Arrac. Utskottets förslag, att Bränvin och Sprit af alla slag af lill och med 12 graders styrka, må beläggas med en införsel-tull af i R:dr kannan, och det af högre gradtal med i R:dr sk., samt att den för Spril Lill luktvattens beredning hittills medgifne serskilda förlullning må upphöra och denna Sprit, i förhållande lill dess styrka, draga enahanda tull som annat Bränvin, är godkändt af Presteoch Bonde-Stånden; hvaremot Ridderskapet och Adeln bestämt införsel-tullen å de slag af Bränvin och Sprit, hvilka redan äro till införsel tiliåtne, till det i i83o års Tull-Taxa föreskrifne belopp i och för de slag, som hittills varit till införsel förbjudna, i likhet med hvad Utskottet föreslagit i Betänkandet N:o 29, samt Borgare-Ståndet ^ gillat de å Bränvin och Sprit uti Betänkandet N:o 29 föreslagne tullbestämmelser; och har, i sammanhang härmed, Preste-Ståndet ansett Bränvin böra förbjudas lill införsel, samt Borgare-Ståndet antagit enahanda förbud å Bränvin af säd och jordfrukter med rubriken: alla andra slag, odistilleradt eller distilleradt af till och med 12 graders styrka samt deröfver, och af frukt med rubriken: andra slag. Då, i frågan om tullbestämmelserne, 2:ne Stånd således antagit Utskottets förslag i Utlåtandet N:o 45 > och 2:ne deremot gillat Betänkandet N:o 29, med undantag endast för de slag af Bränvin och Sprit, hvilka redan äro lill införsel tiliåtne, och hvarå Ridderskapet och Adeln bestämt tull-afgiflen enligt i83o års Tull-Taxa, sä får Utskottet till Ridderskapet och Adeln hemställa att, på hittills vanligt sätt, å alla slag af Bränvin och Sprit antaga tullbestämmelsen efter enahanda grund eller enligt Betänkandet N:o 29.
Detta är klart af Kongl. Brefven den 7 Mars 1692, 1696 och 1720 samt af Kongl. Brefvet den 29 Maj 1739, som rörer mått, mål och vigt och af Brefvet den 4 Sept. 1783, som stadgar huru vågoch mätarepenningar i Westmanlands städer skola beräknas, hvarjemte sedermera Konungens Nådiga Bref af den 2 Juli 1816 ytterligare bestämmer dessa afgifter till deras belopp. Slutligen finna nämnda, af Konungen till Westerås och andra städer rnedgifna, inkomster sin bekräftelse uti Kongl. Majts skrifvelse till Kommers-kollegium af den 5 Maj 1819. De omnämnda vägoch mätarepenningar hafva sedermera icke blifvit genom något Kongl. Bref eller Kongl. Besolution borttagna utan fortfara ännu att, enligt gällande författningar, utgå till det med dem afsedda ändamål. Kongl. Brefvet af den 26 Oktober 1849, som innehåller en taxa för hamn-umgälder och bropenningar i Westerås, omnämner ock ej med ett enda ord vågoch mätarepenningar; hvaraf följer ingalunda, såsom motionären påstår, att vågoch mätarepenningar hafva blifvit för Westerås upphäfda, utan tvertom att de fortfara att gälla, eldigt hvad föregående Kongl. Bref innehålla. ° . Med anledning af det ofvannämnda är således för alla fullt klart att Westerås stad, jemte liera andra städer, ännu har rättighet att uppbära vågoch mätare penningar för alt genom dem erhålla bidrag till publika byggnader och tjenstemän aflöning, Motionären yrkar nu, och Utskottet har bifallit hans yrkande, att Westerås skall förlora denna sin fördel, på grund deraf att det vore obilligt och orättvist att de landtman, sorn ej låta väga eller mäta sina torgförda varor dock för dem skulle erlägga nämnde afgifter.