Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. jemväl, att det af SeraphimerOrdensGillet gjorda anbud må antagas, och de af detsamma nu imlehafvande Allmänna Magazinslnrättningen tillhörande byggnader i Upsala till Ördensgillet öfverlåtas mot den uppgifna Summan af 3,750 R:dr. I sammanhang härmed få R. St. nu äfven förklara, att, hvad angår MagazinsVerkets ersättning för hafda kostnader, i och för den för Flottans Station i Götheborg uppförda Bageribyggnad , så, och då någon anmärkning vid sjelfva åtgärden ej förekommit, samt ersättningen icke annorlunda, än genom serskildt anslag, skulle kunna beredas, må frågan derom förfalla* Beträffande Magazins-Inrättningens öfriga byggnader, derunder jemväl inbegripen den så kallade Eldqvarnen härstädes, hafva R. St. funnit för godt, att, med bibehållande af de byggnader, som erfordras för hushållningen med Kronans Spannmåls-intrader, alla öfriga må på förmonligaste sätt för Inrättningen försäljas; hvilket allt R. St. sålunda få hos E. K. M. i underdånighet anmäla, med underdånig anhållan, det de i anledning häraf nödiga blifvande åt - Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifp. Nio 279,280» 471 gärder i administrativ väg måtte varda Nådigst anbefallde. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 17 Dec. 1829» Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 21 —- — Bonde-Ståndet d. 28 —* — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, med Förslag till Lag för Åhörare, som bivista RiksStåndens öfver läggningar. S. A. K. I afseende på nödiga Straffbestämmelser för de förbrytelser, hvilka möjligen kunde begås af Åliörare, som bivista RiksStåndens öfverläggningar, då sådant tillåtet är, hafva R.
Vid detta förhållande synes det mig mera än olämpligt, och rental' orätt, att nu anslå ett belopp af icke mindre än 40,000 Ridr för tillbyggnad vid en inrättning, som måhända innan kort måste helt och hållet ombyggas. Innan man tillåter sig en betydlig utgift, som har så ringa utsigt att bära nytta för framtiden, bör man åtminstone hafva andra garantier derföre att den icke skall blifva ändamålslös, än dem, som innefattas i Styrelsens nyssnämnda förslag och Kongl. Majits högstberörda yttrande.» Uti denna reservation hufva instämt: Herrar G. ti. Stråle och A. A. Berger, samt Riksdagsfullmägtige Malts Pehrsson från Stockholms, Jonas Andersson från Östergötlands, G. Bjerkander frän Skaraborgs, Daniel Danielsson från Jönköpings och C. J. Svensén frän Calmar län. Vid 135:te punkten: (angående tillstyrkt anslag för upprättande af förteckningar och beskrifniugar öfver fornlemnirigar.) Af Herr A. W. Björck: »Blund föremål, hvarföre i sednare tiderj anspråk å Statsverket blifvit framställda, har vården om landets fornlemningar af Rikets Ständer omfattats med den benägenhet, att ett ärligt arfvode blifvit anvisadt för en särBih. till B, St. (Fortsättning.) skild Antiqvitets-intendent, derjemte medel för hans resekostnader och extra utgifter anslagits. Rerförutan har ett belopp af 1,500 R:dr ärligen ställts till Regeringens disposition, för uppsökande och aftecknande af runstenar. För ett ändamål af ifrågavarande beskaffenhet synes uppoffringen å Statsverkets sida icke böra sträckas längre. Men då likväl Kongl. Maj:t derutöfver begärt, och Stats-Utskoltet tillstyrkt, anvisande af ytterligare 2,000 R:dr årligen för upprättande af förteckningar och beskrifningar öfver fornlemningar, finner jag mig föranlåten, att emot Stals-Utskottets beslut anmäla reservation.
De underrättelser jag på Beringön erhöll ur amerikanska tidningar om den oro, som vår öfvervintring väckt i Europa, föranledde mig visserligen att göra vår vistelse derstädes kortare, än jag till en början afsett. Vår skörd af samlingar och iakttagelser blef i alla fall öfver måttan riklig. Men innan jag går att redogöra för vårt eget uppehåll på ön, måste jag nämna några ord om dess upptäckt och den första öfvervintringen derstädes, hvilken har ett alldeles särskildt intresse derigenom, att ön aldrig förut varit beträdd af menniskofot. Det rika djurlif, som då träffades derstädes, lemnar oss derför en af de ytterst få bilder vi ega af djurverlden, sådan den gestaltade sig, innan menniskan, skapelsens herre, uppträdde. Sedan Berings fartyg till följd af den skörbjuggsepidemi, som spridt sig till nästan alla man om bord, en längre tid drifvit alldeles redlöst omkring i Beringhafvet, utan att något bestick fördes, och slutligen utan segel och rorsman bokstafligen vind för våg, fick man den 15/4 nov. 1741 i sigte ett land, utanför hvars kust ankaret fäldes den följande dagen kl. 5 e. m. En timme derefter sprang emellertid ankartåget, och en ofantlig svallvåg kastade fartyget mot strandens klippor. Allt tycktes redan vara förloradt. Men i stället för att af nya svallvågor slungas mot land, kom fartyget oförmodadt in i en klippomgifven, 4½ famnar djup bassin med fullkomligt stilla vatten, hvilken endast genom ett enda smalt inlopp stod i förening med hafvet. Om det redlösa fartyget ej drifvit just till detta ställe, hade det ovilkorligen blifvit krossadt, och alla man omkommit. Endast med stor möda förmådde det sjuka manskapet sätta ut en båt, med hvilken löjtnant Waxel och Steller gingo i land. De funno landet obebodt, skoglöst och föga inbjudande. Men en bäck med friskt, klart vatten sorlade ännu ofrusen fram utför bergssidorna, och i sandkullarne vid kusten funnos åtskilliga djupa gropar, som, ytterligare utrymda och täckta med segel, kunde förvandlas till bostäder.
Då misstroende yppat sig att Kronans dyrbara förråder i Carlskrona icke alldeles oförryckt bibehållas och användas till dermed afsedda ändamål, torde eij inventering deraf icke vara utan sin nytta, helst derigenom upplysning kan vinnas om ett sådant misstroende är grundadt på verkliga förhållanden. Genom anställande inventering kunna äfven möjligen befintliga brister i förråderna i tid upptäckas och afhjelpas samt förekommande missbruk undanrödjas. Med grunderna i Sveriges stats-skick öfverensstämmer ock att noggrann kontroll utöfvas öfver vården och förvaltningen af Statens tillhörigheter. Enär likväl de flesta förråderna, såsom ofvan blifvit anfördt, för icke längesedan undergått inventering samt, hvad proviant-förrådet angår, detsamma är ständig förändring underkastadt, anser Utskottet, med afseende jemväl å den stora kostnad en inventering af förråderna i deras helhet skulle för stats-verket medföra, sig böra blott på det sätt understödja motionen, att Utskottet föreslår, det Rikets Ständer må besluta inventerings verkställande endast å Flottans material-förråd i Carlskrona; att till bestridande af omkostnaderna för denna inventering ett förslags-anslag af 5,000 R.dr R:mt ställes till Kongl aMaj:ts disposition, att från Riksgäldskontoret utgå; samt att, uti underdånig skrifvelse härom, Rikets Ständer till Kongl. Maj:t öfverlemna, dels att låta utfärda 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 140. instruktion huru vid ifrågavarande inventering skall tillgå, dels att utse och förordna lämpliga personer att densamma verkställa. Stockholm den 5 Oktober 1857. Reservationer: af Herr Lilliehöök, C. B., Herr von Troil, F. A., samt Prostarne Schram, Tellbom och Wåhlander. Ank. till Esp.-Utäk. den 5 Okt; 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående den åtskilliga hemman åliggande dagsverksskyldighet till kungs-gåndar och andra kronolägenheter.
Medan således en åsigt vill betrakta Kongl. Theatern såsom blott och bart en monarkisk stals-lyx, hörande lill konungslighetens yttre attributer och således uteslutande fästad vid den första Hufvud-titeln, finnes en annan, sorn deri vill se en alldeles lokal och kommunal angelägenhet för Stockholm, hvars reglering således egentligast tillhör hufvudstadens inbyggare, hvilka ensamme kunna anses af Kongl. Theatern ega nöje eller draga fördel. Och slutligen framträder en tredje mening, som vill göra Theater-lrågan till en uteslutande Stats-fräga; som anser närande Bih. lill R. St. Vrot. 1856 A 1857. 1 Sami. 1 Afd. 2 Rand. 28 Haft. 5 Slnts-Utskoltels Utlåtande Jfi 136. inrättning tift sitt sanna väsende vara en offentlig konst och bildningsanstalt, blott genom slumpens tillfällighet förlagd till Stockholm — enär den för sitt högre ändamål kunde verka lika kraftigt i hvilken annan stad som helst (i fall en sådan hos oss lunnes med samma folkmängd och lika samhälls-elementer) — och hvilken blott på grund af historisk tradition är fästad vid Konungens civil-lista, ifrån en tid, då man ännu icke dragit något streck emellan Konungens enskilda och folkets allmänna kassa, utan då det ännu ansågs tillhöra konungslighetens vackraste företräden, att å nationens vägnar få omhägna och beskydda det högsta i vetenskap, i konst och i bildning. Se vi på frågans närvarande praktiska ställning, så finna vi, att dessa sins emellan stridiga grundsatser gjort sig gemensamt gällande och alla tre bestämdt framträda i. Kongl. Thealerns nu varande bildning. Man måste häraf nödvändigt ledas till den slutsatsen, att de ock alta tre äro berättigade, och att ingendera kan rättvisligen förnekas eller bestridas, utom i dess ensidighet eller cxclusivitcf. Kongl. Theatern är nemligen och måste rättvisligen betraktas, såsom på en gång ett oundgängligt bihang till hofvet, sorni konungadömen representerar
Landtmäteristaten. i8:de Punkten. LandshöfdingeTjensterne. ig:de Punkten. De Administrativa EmbetsVerken. so:de Punkten. KrigsHof Rättens Stat. Dessa fyra punkter biföllos. Slutligen biföll Ridderskapet och Adeln StatsUtskottets i Betänkandet N:o 128 gjorde hemställan, att, enär under de nya löner, som af Utskottet till uppförande å Stat blifvit föreslagne, nemligen för en RevisionsSecreterare, fem HofRättsAssessorer, fem HofRättsFiscaler, samt en HofRättsPost, borde beräknas spannemål till det qvantum för hvar och en, som den förut gällande Staten för dylika Embeten och Befattningar Den 3o September f. m. i85 upptager, sådant äfven måtte vid RiksStatens uppgörande, i afseende på samma Löner, iakttagas. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUtskottets den io sistlidne April under N:o 129 afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om förhöjning i Lönerne för Ledamöterne i Rikets Allmänna Ärenders Beredning. > Yid förnyad föredragning af StatsUtskottets ej mindre den 10 sistlidne April under "N:o i3i afgifne, och den 7 derpåföljde Maji e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt motion, rörande Löne-tillökning för Kyrkoherden i Waxholm; än ock under N:o 238 meddeldte, och den 29 sistlidne Augusti f. m. på bordet lagde, Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar; blef sistnämnde Utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt.
M:t föreslagit, tillstyrker: att återstoden af dessa Egendomar med alla derunder lydande, uti K. M:ts ofvan intagne Nådiga Proposition uppräknade Hemman och Lägenheter, må, efter föregången värdering för Kronans räkning på öppen Auction till den mestbjudande försäljas, Frälse-och Krono-heraman såsom Krono-skattc med åsatte räntor, och Köpeskillingen emot ställd och godkänd säkerhet under Sex år med §:del om året utgå, samt antagandet af de skeende anbuden på K. RI:ts Nådiga pröfning bero; dock att, om ett eller flere af desse Hemmau till Boställen för Civile eller LandtStatsTjenstemän i orten, som deraf äro i behof och böra med sådane förses lämpligen kunna anslås, sådant må förut, efter K. M:ts Nådiga pröfning, kunna ega rum. 4 B. a3 I 344 Stats-Utskottets Och anser Utskottet de i ämnet gjorde Motioner och afgifne yttranden af Herrar Rothlieb, Adlerbrant och Bräkenhielm vara genom desse Utskottets vördsamma yttranden besvarade. I öfrigt och som de om Ädelforss och Pauliströms Egendomar afslulade ArrendeContracter, vidMidfastan nästkommande år i83o tilländagå, men någon längre tid torde erfordras, innan de undersökningar och värderingar, som böra föregå så väl pröfningen af den införsel, som må kunna CanzliRådet af Wetterstedt och HofRätlsRådet Adlerbrandt beviljas, som frågan om försäljningen af återstoden utaf berörde Egendomar, hinna blifva i behörig ordning verkställde; så tillstyrker Utskottet på det samma Egendomar under tiden måtte till StatsVerkct lemna någon afkomst, att R. H. St:r måtte hos K.
Generalmajor Gahn – densamme hvilken som öfverste 1808 förde befälet öfver en af Armfelts tvänne flygkårer och den 24 april vid Medskogen tillfångatogs jemte nästan hela sin kår af dåvarande öfverste Staffeldt – denne generalmajor Gahn låg nu med sina bataljoner vid Eda skans i Wermland helt nära norska gränsen. Emellertid hade nu uppbrottsorder kommit. Gahn passerade gränsen vid Magnor den 1 augusti och tågade på vägen till Kongsvinger. Under dagens lopp träffades vid Medskogen – än en gång Medskogen – en trupp norrmän, men dock blef helt obetydligt blod spildt, emedan den drog sig tillbaka mot Kongsvinger eller rättare Lier ... Lier ... hvilken vacker klang bör ej detta namn ega för svenska öron, då det var der som svenskarne, med sina dåvarande klena tillgångar och omgifna af köld och snö, under Armfelt vann sin förnämsta seger 1808! Gahn satte nu några posteringar vid Medskogs kyrka, hvarefter marschen fortsattes till Lier, der norrmännen med stor tapperhet försvarade sig inom sina redutter mot fiendens anfall, riktadt från 8 à 10 kanoner. Timma efter timma varade elden, men norrmännen behöllo sina verk, och svenskarne måste efter fem timmars förlopp retirera. Vid Medskogs kyrka samlades åter den svenska truppen, der Gahn ville invänta proviant från Eda. Ett rykte, medfördt af utsända spejare, berättade att norrmännen vid Lier fått betydlig förstärkning, en underrättelse, som bestämde Gahn att nu vända om till gränsen för att der få en mera koncentrerad ställning; men ”just som reveljen slogs kl. 3 om morgonen den 5” – berättar en svensk officer16 – angrepo norrmännen, kommenderade af öfverstlöjtnant von Krebs, svenskarne, som nödgades draga sig tillbaka. General Gahn lät 200 man med 2 kanoner under kapten Spolander eskortera trossen till Magnor, men försvarade sig med den återstående styrkan mer än en timma, tilldess han, af fruktan att blifva kringgången, måste besluta sig till reträtt.
Allmänheten har då den fördel, att blifva bättre beljenad, och Banken den, att göromålen gå sin gilla gång. Jag önskar derföre, att K. o. Ad. ej måtte fatta ett beslut, som förutsätter, det blott 2:ne expeditions-kassörer skola finnas, ty sådant bär sig icke, lika litet som jag tror diskontkassören kunna blifva i stånd att fullgöra sina åligganden: Jag förnyar min anhållan om återförvisning. Gr. Gyldenstolpe: Fullm:ges förslag rubbas ingalunda deraf, att R. o. Ad. nu beslutar, att, derest en kassör kommer att anställas vid diskont-verket, skall en kamererare-tjenst vid depositiohs-afdeln.-n indragas. Kommer icke någon sådan kassör att anställas, så är Ulsk:s förslag alldeles lika med Fullm:ges. Jag kan icke finna det vara olämpligt, att nu fatta ett beslut, som icke blifver bindande i annat fall, än att R. St:r besluta, det en diskont-kassör skall anställas. Då nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att Frih. Tersmeden föreslagit, att depositions-afdelmns personal må bestämmas att utgöras af: Kommissarier, deraf den ene Chef 2. Kontors-skrifvare 5. dock att, i händelse serskild kassör varder vid Banko-diskontverket anställd, förenämnde personal minskas med en kamererare och en kontors-skrifvare; men deremot Hr von Hartmansdorff, på grund af anmärkmr, yrkat återremiss. Propos. till bifall å U(sk:s förslag ulan förändring blef först framställd, men besvarad med Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landlm. hemställde, om R. o. Ad. behagade antaga det nu af Frih. Tersmeden framsläldta förslag, samt, efter denna propos:s besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade, det han funnit Ja öfvervägande. Hr von Hartmansdorff: Frih.
I svar till Mina B. i föreg. n:r står » ett pulver bors ?jra-&gt;, skall vara: ett pnlver af 5 delar borsyra » etc. Frågor. Af våda har af en jernlösning blifvit utspildt pa en bordduk. Kragas, om det tinnes något medel att borttaga deraf uppkomna rostlläckar? F. Svar. Frågan n:r 4. Baf en droppe ljumt vatten på bläckfläcken, lägg deri en nypa bläckpulver, tag sedan en linnelapp och gnid sakta dermed. Tag åter litet vatten och pulver på en lapp och gnid sakta, så är (lacken borta. Detta är det bästa medel att äfven taga bort fläckar af rost, bär och vin ur duktyg. Fläcken doppas i kokande vatten, pulver tages på en linnelapp och ingnides. Är det gamla fläckar, måste förfarandet upprepas. Linnet, tar ingen skada. Innehållsförteckning; Illustrationer: Prins Oscars förmälniag i S:t Stephenskyrkan i Bournemouth. Orginalträ- snitt för Idun. — Vyer från Bournemouth. Autotypi, utförd för Idun af Angerer &lt;0 GÖschl, Wien. — Prins Oscars hus i Karlskrona samt Fridhem på Gotland. Teckning för Idun af E. Forsström. Text: Till Oscar Bernadotte och Ebba Munck, förmälningsdagen den 15 mars 1888. Poem (med prin«en och prinsessan Bernadottes vapen som inledningsvignett) af N. G * Arenander. — Prins Oscars förmäl ning i Bournemouth. Teckning för Idun af — &amp; — — En hemlighet. Skiss för Idun al Karl Ek. — Ordning i hemmet. Af C — l C — n. Vid Iduns första pristäfling belönad med hedersamt omnämnande. — En lifsuppgift. Berättelse a f Ernst Lundquist (forts.) Tvätt. — Köket. — Matlagning. — Fönsterträdgården. — Huskurer. — Födoämnen. — Hvarjehanda. — Läkareråd af D:r — dl .. — Frågor. — Svar. Tidningen kostar endast én (i) kröna for qvaftalet, befordringsafgiften inberäknad.
Härigenom hafwa steppsrederierna wunnit en betydlig besparing i utgifter, jemte fördelen att undwika den tidsutdrägt och omgäng, som med Fribrefs ärliga uttagande förur war förenad. Fem större Navigationsskolor, nemligen en i hwardera af stä-NaviM-o» derna Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Calmar hafwa pä 36 Skepps bWerknit'. Ätgärdkr till uppmuntrande af hmalffflfängst i Söderhaswet ni. m. Statens bekostnad, samt tre mindre, nemligen i Carlshamn, Wisby och Hernösand, äfwen med bidrag af allmänna medel, blifwit inrättade, och hafwa för de förra ett gemensamt och för hwarje af de sednare särskildt Reglemente blifwit fastställde, hwarefter underwisningen derstädes under de sednare arén enligt bestämda Lärokurser fortgått. I följd häraf har ock är 1842 stadgats, att Sjökaptensoch Styrmans-examina endast komma att tagas wid Navigationsskolorna, hwilket bör hafwa den följd, att Swensta handelsflottan stall mera än hittills blifva försedd med stickliga Befälhafvare och Styrmän, och derigenom wimla ett ökadt förtroende för erhällande af förmänligare afyranfer och frakrer. För beredande af lättade tillfällen till inhemtande, efter wetenstapliga grunder, af fullständig kännedom i Skeppsbyggeriet har Kongl. Mast widragit anstalter för inrättande af 2:ne SkeppsbyggeriJnstitut, ett i södra och ett i norra otterne, och har i afseende derä Reglemente blifvit af Kongl. Mast utfärdadt; men någon uppgörelse härom har, oaktadt flerfaldiga försök, hittills icke kunnat träffas med warfsegare i norra orterna, utan har endast ett sadant Institut i Carlskrona, efter uppgjordt kontrakt med Warfs-Dickponenterne derstädes, nyligen blifvit inrättadt, och äro nu till en början ett anta! af 14 elever der antagne.
Så behagligt trött man är, det är väl, att man läst sina lexor, nu har man blott lust att prata en stund och så begifva sig till sängs. Det är just under denna trefliga lilla pratstund man berättar för pappa, huru bra man i dag lyckades » lunta » (hålla boken öppen under bordet) under magister L:s timme, och pappa blir i tillfälle, att framställa det ömkliga och okloka däri; mamma får höra, att hennes lilla flicka i dag skrattat åt Gretas lustiga, gamla hatt och kan genast framhålla, huru hjärtlöst det var, ty Gretas föräldrar äro fattiga och Greta kan ej ofta få nya kläder. Så säger man god natt. Ännu stråla ögonen och glöda kinderna efter den präktiga kälkåkningen. Så stråla visst ej ljusen och glöda rosorna i hr X. väl dekorerade balsalong, och så godt och varmt kring hjärtat kännes det väl ej heller där för far och mor som hemma bland de små. För öfrigt behöfva far och mor ej försumma balen, ty då den begynner, sofva deras små älsklingar redan i godan ro, så som man sofver, då man vet sig hafva varit snäll och haft en rolig dag. Barnen äro också alltid snällare, då föräldrarne äro med och i tid afstyra börjande gräl och dispyter. En annan gång arrangeras en skidtäfling, då mamma högtidligt delar ut små pris, en griffel, ett äpple o. s. v., under det pappa öfvervakar starten. Eller är det en skridskofärd, och mamma må- ste häpna öfver alla underbara cirklar och figurer gossarne kunna göra, nästan som pappa själf, för ögonblicket upptagen af att stödja Evi, som tager sina första steg på stålsko. Bär det väl till, skaffa gossarna en skrinnstol, och då får mamma och småflickorna göra en tur öfver den blänkande fjärden. Om sommaren åter rustar mamma i god tid matkorgarne i ordning, ty nu skall det bära af på stor svampplockning. Korgar i massa, paletåer och dukar tagas äfven med.
Enl. K. M:s Propos. skulle 10- öre-styckena komma att bestå af 8-lödigt silfver och således af lika delar silfver och koppar, samt väga 0,27 ort. Half-öre-slyckena skulle, efter den utmyntningsgrund. sora Etsk föreslagit, blifva 30,000 st. på 100 skålpund viktualievigt koppar; men då Utsk. jemväl föreslagit, alt detta mynt skall präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar tenn och en del zink, så torde R. o. Ad. måhända finna lämpligast, alt kopparmyntens utprägling sker efter vigten på den mynt-metall, som på detta sätt är bildad, och icke efter vigten pä den koppar, som innehålles i myulel. Jag får dedore föreslå, att Utsk:s förevarxle förslag i afseende å utmyntningen af kopparmynt måtte erhålla följande lydelse: ”1 st. af 5 öre utmyntas efter 1,000 R:dr pr skeppund mynlmetall viktualievigt” o. s. v. och den andra raden der det slår: ”blifvande således af 100 skålpund viktualievigt koppar utmyntade,” i öfverensstämmelse med ofvannämnde ändring blifva så lydande: ”Blifvande således af 100 skålpund viktualievigt mynlmetall utmyntade” etc. Härigenom vinner man mera säkerhet och lätthet vid kontrollen så val af sjelfva ntmyctningen, som af myntets beståndsdelar efter den fastställda proportionen. Jag anhåller fördenskull, att R. o. Afl. behagade, med iakttagande af denna ändring, bifalla Utsk:s förslag i denna del. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med Frih. Palm stjerna i hvad han tillstyrkt rör:de kopparens utmyntning. Ang:de silfvermynlet, kan jag visserligen icke motsätta mig hvad R. St. så väl förut, som nu derom beslutat; men anhåller likväl att få förklara, det jag fortfarande är af den mening, att detta mynt icke borde innehålla så mycket koppar, som f. n., hvilken gör myntet tungt och fult.
Broman, hvilken, vid en ålder af fyllda 66 år, hos fullmäktige anhållit, att, oaktadt han i allmän tjenst icke tillryggalagt den härför bestämda tid, en kammardrängslönen motsvarande pension mätte vid afskedstagandet honom tillerkännas, helst han, enligt aflemnadt läkarebetyg, Stats-U tskottets Utlåtande, N:o 78. 49 betyg, i anseende till obotlig sjukdom, vore oförmögen att nu eller framdeles kunna sin tjenst förrätta; och har Broman, hvars uppgifter blifvit af fullmäktige vitsordade, för öfrigt anfört, att han år 1823 antogs till extra kammardräng vid Riksgäldskontoret, samt derefter under nära 20 år varit anställd vid karta sigillatahvitstämplingen och måst förrätta dermed förenade, serdeles trägna och mödosamma göromål, samt att det, i afseende på tjenstetiden, stadgade vilkor för pensions erhållande vore högst sällan tillämpligt å vaktbetjeningen, helst denna betjening tillhörande personer vanligen först vid en mera framskriden ålder blefve vid de allmänna embetsverken anställda. I anledning af denna, till Utskottet öfverlemnade, ansökning, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att, enligt 195 § i Riksgäldskontorets nu gällande reglemente, vaktbetjent, som uppnått 70 års ålder, är berättigad att vid afskedstagande erhålla en hela lönen motsvarande pension, hvilken pension jemväl kan tilldelas den vaktbetjent, som fyllt 65 år och i allmän tjenst tillbragt 40 år, så vida behörigen styrkt är, att han befinner sig i ett sjukligt eller försvagadt tillstånd.