Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Summa Summarum g,350,000: Härunder begripas likväl icke de StatsVerkets Extra-Ordinarie Inkomster, hvilka under benämning af Bevillning ingå till Kongl. Stats-Contoiret och bestå af Tull, Postoch ChartseSigillataa-medlen samt Bränvins-bränningsoch Consumtions afgift, hvilka särskildta Bevillningar vid den nu verkstälde Stats-Regleringen äro upptagna att utgöra samma belopp som tillförene, nemligen 1,987,349 B:dr 14 sk5 r:st.; hvadan ock om uti de särskilta Författningar , efter hvilka Den 30 Juli. *903 hvilka denna summa ut-taxeras och till StatsVerket ingår, någon sådan förändring nu skulle göras, hvarigenom de under berörde titlar hittills påräknade summor rubbas så att berörde 11987,349 R:dr 14 sk. 5 r. inindskas, kommer ofvannämde Stats-brist summa eller bidrag från Riksgälds - Contoiret af 1,150,000 R:dr att derefter förhöjas samt Allmänna Bevillningen af sådan orsak att ökas, hvilket utaf Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskott lärer iakttagas. Detta öfverlemnas vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den 18 Juli 1815- Rå Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Stån och Ad. Ledamöters dets Ledamöters vägnar vägnar Carl De Geer. C. v. Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den io Julli Högvörd. Prest-Ståndet den 20 _ Vällofl. Borgare-Ståndet den 21 __ Hederv. Bonde-Ståndet den 20 _ Riksens Höglofl.
I betraktande häraf och då Filipstads bergslag redan genom den så kallade Sjöändans kommunikationsled har en jemförelsevis ganska beqväm förbindelse med Christinehamn, torde det t vifvelsmål icke vara alldeles oberättigadt, som ifrågasätter huruvida från Filipstad någon bibana, med utsigt att bära sig, må kunna anläggas. Men om en sådan fördel låter sig åstadkommas, vill det synas Utskottet som skulle en dylik bibana, med ungefärligen samma nytta för orten, kunna från Filipstad neddragas till södra linien och vid densamma få sin anknytningspunkt någonstädes i närheten af Ölme församlings kyrka. Denna bibana, som, enligt derå af Löjtnanten vid Vägoch Vattenbyggnadskorpsen J. M. Ekströmer anställd okulär undersökning, komme att 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. blifva endast J mil längre och, med afseende å gynnsammare terrängförhållanden, sannolikt billigare än bibanan Irån Filipstad till Norum, skulle, i förening med södra linien, komma att mellan Filipstads bergslag oell vestra Wermland bilda en kommunikationsled, som visserligen vore ett par mil längre än bibanan öfver Norum i förening med norra alternativet, men denna ökade väglängd och den något fördyrade fraktkostnad, som deraf vid transporter mellan bergslagen och vestra Wermland blefve en följd, ersattes hufvudsakligen af den med två mil förkortade våglängden till Christinehamn och den deraf beroende fraktförminskning för all den om nämnda stad till och från bergslagen gående trafik. Största företrädet af on bibana till Ölme i stället för en dylik till Norum skulle likväl, enligt Utskottets förmenande, blifva obehöfligheten af den särskilda bibana, som, derest norra alternativet komme till stånd, antagligen blefve oundviklig från Carlstad till stambanan.
Dä almänna-Lagens förestkrifter uli 2, Z, 10 och 13 §. 8- 16 Cap. Jarda-Balen, hafiva för ändamål an hyresman och Landlös sjelf eller, efter hans död. hans Sterbhus ma sedan de är wistk akt afflykming stal fte, derefter aga tili,äckligt rådrum, dels att förse sig med annat hemwist, dels at af sikt redan nedlagda arbete och kostnad njuta den fördel, som kan anses wara en omedelbar följd deraf; och den tid, Lagen i della afseende serskildt för hyresman och serskildt för Landtbo bestämmer, icke allenast ar i det nogaste afpaffad efter hwarderas behof, utan ock lika nödig för hwarje innehafware af fast egendom, äfwen om han densamma utan afrad elier hyra dock med rälta besitter, hafwa Riksens Ständer ansett det af en sadan Lagens grund följa, att stinwäl för Sterbhus intresienter efter den, som fast egendom under Fidei-commisj willor innehaft, fardag bör wara lika aflägsen frän bemälle innehafwares dödstimma som den enligt Lagens föreskrift bör wara ifrån Lagligen skedd upsägning för hyresman eller Landtbo; hälst blotta dödsfallet i förra förhällandet medförer lika fullkomlig wisihet, som upsägning idet sednare, alt afflyttning mäste ske. Uppä denna grund, hwilken ock är följd i Kongs. Förordningen den 22 October 1766, som bjuder, akt en afliden Tjenflemans enka och arfwingar (de där lill dennes innehafva Boställe äro i aldeles lika för» häl - Z?
Man har vidare sagt, att bär vöre fråga om att utplåna en urgammal ärorik ätt. Det är icke fråga om att utplåna den gamla ärorika Lilliehöökska ätten, utan frågan är blott, huruvida denna ätt skall få hafva två nummer i stället för en. Men 92 Den 10 Januari e. m. denna fråga har äfven en konstitutionell betydelse. Då nemi. R. o. Ad. möjligen kommer att i en icke så aflägsen framtid åtminstone i form af särskildt Riks-Stånd afträda från den politiska skådeplatsen, så önskar jag, att det må ske i dpt lugna medvetandet af att icke hafva förbisett ens någon af dessa till utseendet obetydliga former, hvilka likväl utgjort vilkoret för dess befogenhet som Riks-Stånd. På grund så väl af hvad jag nu baft äran anföra, som ock med stöd af de utförligare skäl, som förebragts af motionären och de båda reservanterna, får jag anhålla om propos. å afslag till ifrågav:de Betänk. Frih. Cederström, Claes Henrik: Vid genomläsandet af Riddarh.-Utsk:ts nu under öfverläggning varande Utlåt., kan man icke annat än förundra sig öfver, att Utsk:t helt och hållet underordnat frågan å hvilket nummer den omtvistade Gäilaredsgrenen representerat under den långa tiden från 1626 till 1765. Det annars ganska betecknande förhållande, att denna gren under hela denna tidrymd intagit N:o 66, synes icke hafva haft ringaste inflytande på Utsk:ts omdöme i denna fråga.
Hr von Francken instämde således helt och hållet med Hr Ehrenhoff. Grefve Oxenstjerna förenade sig med Hr Ehrenhoff. Hr Grefven och Ordföranden ansåg deremot icke 12 § Riksdags-Ordningen berättiga Ridd. och Adeln att pålägga Ståndets medlemmar någon särskild beskattning af denna art, aldraminst såsom ett vilkor för utöfning af representationsrätten. Kunde en afgift derför af 25 R:dr lagligen stadgas, så kunde äfven vid ett annat tillfälle en afgift af 1,000, ja 10,000 ll:dr påläggas, hvarigenom sålunda antalet af Ståndets medlemmar skulle kunna inskränkas till några tiotal rika personer. En sådan princip vore både orimlig 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 17. och vådlig samt uppenbarligen stridande ej mindre mot grundlagarne än mot Ridd. och Adelns privilegier, hvarföre Hr Grefven vore förvissad att om, emot förmodan, Ridd. och Adelns pluralitet skulle inför Konungen framlägga ett dylikt förslag, som det nu ifrågaställda, Kongl. Maj-.t derå skulle vägra sin sanktion. Hr Grefven afstyrkte således Hr Ehrenhoffs motion. Han trodde i öfrigt att Riddarhusets financiella ställning ej vore så förtviflad, som Hr Ehrenhoff tycktes föreställa sig. Den från Riddarhus-Kontoret företedde kalkyl utvisade att, oaktadt i innevarande års utgifter voro inberäknade extra utgifter, dels för tryckning af Protokollen från 1600-talet, 666 R:dr 32 sk., dels för medaljen öfver Presidenten von Hartmansdorff, 1,000 R:dr, dels en extra gratifikation af 116 R:dr 32 sk. åt Riddarhus-Vaktmästaren, tillsammans omkr.
Vid föredragning af Bancooch LagUtsk:ns d. 15 dennes på bordet lagda mern. N:o 6, med hemställan, attén ny ansvarighetslag för R. St:s Fullmäktige i Banken mätte utfärdas, yttrade Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag hemställer, om ej lämpligast vore, att göra propos. på de redan upplästa §§, emedan några anmärkningar förekomma vid de följande. I anledn. häraf företogs della mern. §:vis till afgörande. § 1. Bilolls. § 2. Hr von Hartmansdorff: Här förekommer en, visserligen ringa omständighet, men hvilken jag ej kan lemna oanmärkt. Utsk. har icke inskränkt sig blott lill uteslutande af A 550 Den 17 Maj. den §, som var otjenlig, utan äfven företagit sig ali rälta ordalydelsen i den gamla eller nu gällande ansvarighetslagen. Sådant anser jag hafva varit mindre nödigt, synnerligast som Utsk. dervid frångått det vanliga förfaltningsspråket. Så väl i grundlagen som i allmänna lagen säger man ieke Kongl. Maj:t, utan Konungen. Konungen äger, Konungens dom, säger man. Detta ord har Utsk. äfven bibehållit i den 1 §, som R. o. Ad. antagit; men i den nu föredragna heter det: ”Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt”, i stället för Konungens och Rikets; detsamma förekommer ock i några påföljande §§. Jag har ansett mig böra göra denna erinran, emedan jag tror det vara rättast att bibehålla det gällande förfaltningsspråket. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Den förändring i redactionen, som ägt rum mellan den nu föreslagna § och den i nu gällande lag, har troligen tillkommit af brådska vid uppsättningen af densamma, och jag har för min del ingenting emot den förändring, som Hr von Hartmansdorff påyrkat. Gr. Frölich, David: Jag instämmer med Hr von Hart mansdorff deruti, att man i allmänhet i lagspråk bör nyttja ordet ”Konungen” och ej ”Kongl.
Dä vikariat för någon tjensteman erfordras, i anseende dertill, att han sin egendom till borgenärer aflrädt, eller ock blifvit för skuld i häkte inmanad, eller under förmyndare ställd, bör hälften af hans lön användas till tjenstens bestridande under den lid vikariat i dylika fall, enligt nedanstående §§ (67—69), kan komma att fortfara. Om någon af Bankens vaktbetjening blifver af sjukdom hindrad att sin tjenst bestrida, ege chefen för Revisionsoch Ekonomi-afdelningen förordna en *extra-ordinarie vaktbetjent att förrätta kammardrängs-tjenst, emot åtnjutande, för den tid, vikariatet fortfar, af ett arfvode, motsvarande lägre kammardrängs-lönen. Jer/iför 63 § oförändrad. Skulle, vid den i § (59) föreskrifna qvartals-undersökning, något finuas efter - 12 Banko-Utskoltets Memorial, N:o 89. Jemför 64 § oförändrad. Jemför 65 § oförändrad. \ Jemför 66 § oförändrad. satt, hvarå Understyrelsen ej genast kan förskaffa rättelse, läte .Fullmäktige, efter härom gjord anmälan, anbefalla innehållning af den eller de personers lön, som till försummelsen äro vållande, intilldess det efterliggande arbetet blifvit behörigen fullgjordt. 12:0. Om någon tjensteman antingen vid mindre förseelser i tjensten, ej låter sig rätta af vederbörande förmäns tillsägelse och varningar, eller ock beträdes med verklig vårdslöshet eller försummelse i sin tjenstgöring, vare förmannen skyldig att förhållandet anmäla hos den auktoritet, som det, med afseende å den felakliges i verket innehafvande grad eller tjenstebefattning, tillhör att Irågan upplaga; hvilken auktoritet afgör, huruvida sådan anmälan bör till åtal genom Fiskals-embetet föranleda eller ej. 13:o.
Således, långt ifrån alt dessa handlande bereda allmogen någon fördel, utsätta de den för ganska stora frestelser. Det må vara, att storartade karaktärer lätt kunna motstå frestelser, men så är icke fallet med oss vanligt folk, utan vi känna ganska mäktigt att frestelser äro ganska svåra att öfvervinna. Sorn jag anser att man så mycket som möjligt bör befria allmogen för frestelsen att onödigt kasta bort sina penningar på njutningar och grannlåter, skulle jag önska att punkten blefve ändrad på så sätt, att i st. f. »på minst 1 mils afstånd» insattes »på minst 3 mils afstånd.» Hr De Maré, Baltzar: Hufvudsakligen öfverensstämmer jag uti hvad Gr. Liljencrants för en stund sedan yttrade, med afseende på landthandelns skadlighet. Jag är öfvertygad om, 214 Den 13 Jnni e. m. afl, då här i landet finnes så mycket städer och köpingar, det icke bör vara någon svårighet för allmogen att derifrån förse sig med de varor, som de behöfva, och hvilka de der få mycket bättre och för billigare pris än hos en landthandlare. Med den vind, som nu blåser, tycks det icke vara något hopp att kunna få behålla de 3 frihetsmilen, hvilket jag helst önskar; men jag anhåller att R. o. Ad. icke täcktes lemna någon uppmärksamhet åt Hr Fahnehjelms förslag, att äfven den ena frihetsmilen skulle borttagas. Ett ytterligare skäl att bibehålla åtminstone denna mil, är att man genom det beslut, som fattades på f. m., att handeln skulle lemnäs fri, enligt min tanke, gått våra små städer ganska nära in på lifvet, och grannlagenheten bjuder att icke beröfva dem detta sista skydd. Jag anhåller således om bifall till Utsk:ts hemställan. Hr Nordenfalk, Carl: Behofvet att underlätta handeln och att göra den så fri som möjligt, är allmänt insedt och erkändt. Utsk:t har äfven medgifvit nyttan deraf, och desto mer förundrar det mig att det kunnat komma till ett sådant resultat, som i denna förevule punkt. Utsk:t har icke anfört några skäl, hvarföre det här handlat efter en annan grundsats än i de föreg:de punkterna.
— Enligt det förstnämnde, skulle Creditivet komma att förvandlas till ett stående räntefritt lån på oBestämd förfallotid, ehuru Creditivet till sin natur endast är ett temporairt understöd eller förskott, hvars begagnande, Både lill tider och belopp, skall Bero och Bestämmas, dels af inträffande större eller mindre Behof, och dels af inflytande medel, hvarmed de lyftade snmmorne skulle komma att ersältas. I afseende på det senare förslaget, enligt hvilket Riksgälds-Contoret skulle godtgöra Aceordsfonden fem procents årlig ränta å en summa af 100,000 R:dr, så skulle desse 5,000 li:dr i sjelfva verket, fastän ined Benämning af ränta, Blifva ett årligt anslag, ehuru, enligt hvad Bär ofvan är anmärkt, hela Creditivet af 100,000 R:dr icke Bör kunna komma att ständigt, utan Blott tidtals, till större eller mindre del begagnas. Men enär den i flera hänseenden nyttiga Accords-regleringen synes Böra, genom fortfarande Creditiv-Biträde, underlättas och befrämjas, får Utskottet tillstyrka, att, i och för nyssnämnde reglering, Styrelsen af Aecordsfonden får ytterligare Begagna det vid sistlidne Riksdag på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv af högst eoo,ooo R:dr Banco, häri inberäknadt hvad sorn på samma Creditiv kan vara uttaget, men icke åtcrguldct, och sådant under enahanda vilkor och förbehåll som rid sistlidne Riksdag bestämde*, sämst med det tillägg, alt Direclionen öfver Armens Pensions-Cassa, under hvars förvaltning Aceordsfonden är ställd, för hvarje år till RiksgäldsContoret aflemnar en specifik uppgift å de till Aceordsfonden ingångne Aceords-ersätlningssummor, Stockholm den z.\. September 1834- Reservation af Herr von Troila E.: ’JUli Högloft. Ståls-Utskottets nyss fattade Beslut har jag ej kunnat instämma.
Den 29 Mars. e. m, 1405 §. 58- At de ä Riddarhuset befintliga Osneglogiffa iLbeller warda i riktig ordning hallna, enligt Kongl. Maj:ts Kungörelse af den io Augusti 1762 och den 2; Februarii 176;, åligger emellan Riksdagarne Riddarhus-vn-eckioneu. Under warande Riksdag blifwer detta en owilkorlig skyldighet för Riddarhus-Utssottet, §. 59. Ej ma någon uptaga annan Ätts namn eller wapen, den ma wara lefwande eller utdöd, hwari. genom ej allenast oreda i Ätten förorsakas, utan äfwen Oene-iloAjenre blifwa misstag och irringar underkastade. §. 60. Sedan Kongl. Maj:t pä Rikssalen arffiljt Riksens Stander och dem hemförlofwar, samt Landtmarffaiken derefter pä Riddarhuset afflutat Ridderffapers och Adelns sammankomster, aflemna r Landtmarffaiken Stafwen til den efter Kelu äldste narwarande Grefwen, hwilken med Sex Oeputsr-rcis af Ridderffapet och Adeln genast upträder til Kongl. Majn för at LandtmarffalksStafwen i underdånighet återlemna, och ma sedermera någon sammankomst för Ridderffapet och Adeln den Riksdagen ej aga rum. Uplastes och lades pa bordet följande ifrån Riddarhus-Urskotter ingifne Hörsamste Nemorial! Genom af den iz innewarande har Högloft. Ridderffapet och Adeln behagar infordra R.d - 1426 Den 29 Mars. e. mi Riddarhus-Utskottets utlåtande öfwer det af Herr Amiralen m. m. Friherre UuUolk Oeöerström samma dag hos Ridderffapet och Adeln upläste Dicka, men, med hemställan at i betraktande af den tacksamhet Rikfens Högloft. Stander redan offenceligen betygat de Herrar och Man, som wid den för er är tilbaka rimade
emot krogars hållande och besökande samt kortspels öfvande; under den io April 1799, hvarigenom ett vite af Tre R:dr 16 sk. blifvit utsatt emot svordom, slagsmål, oqvädensord och äreröriga utlåtelser samt dylikt oväsende; och under den i4 Maj 1817, deri försäljning icke endast af bränvin, utan äfven af andra starka drycker förbjödes, vid vite af Tre R:dr 16 sk., utom Tio R:drs böter enligt Kongl. Förordningen den 20 December 1815. Till följe häraf har AdvocatFiscalsEmbetel anställt och utfört talan inför Kongl. IIofRätten, som, efter det Bergmästaren blifvit deröfver hörd, medelst Utslag den 16 October 1834, sig yttrat: att som, hvad först anginge ofvanomförmälde af Nora BergsTingsRätt den 14 April 1746, den 4 April 1769, den 23 April 1770, den 10 April 1799 och den Maj 1817 utfärdade vitesförbud, BergsTingsRätten icke ägt någon i Lag grundad rättighet, att, på sätt som skett, stadga vitén, hvarigenom dels för vissa förbrytelser, de der redan, genom Allmän Lag och Politie-författningar, voro med straff belagda, ansvaret blifvit förhöjdt, dels ock för handlingar, hvilka Lagen ej förbjöde, böter äro vordne stadgade, funne Kongl. HofRätten, med bifall till AdvocatFiscalsEmbetets i stöd af 25 Cap. 22 § RättegångsBalken gjorde anhållan, skäligt, att nämnde vitesförbud till all kraft och verkan upphäfva; att, beträffande dernäst AdvocatFiscalsEmbetets emot Bergmästaren, såsom Ordförande i Lerbecks Bergslags TingsRätt, förda talan; så enär 6 Artikeln 7 § af Kongl. Förordningen den 19
R:dr, mätte med 4,500 R:dr förhöjas till 15,000 R:dr R:mt; Och hafva Rikets Ständer, erkännande billigheten deraf, att, under nuvarande förhållanden, äfven bemälde Departements-chef, Bih. till R. St. Skrifvelse N:o i 94. lika med andra Stålens embetsman, kommer i åtnjutande af löne-förhöjning, beviljat den begärda aeslags-tillökningen. 2:o. Enligt det af Deparlements-chefen afgifna ocb i bilagan N:o 3 till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition intagna, »f Eders Kongl. Maj:t till alla delar gillade, betänkande samt deruti åberopade förslag lill aflöning för embetsoch tjenstemän jemte vaktbetjente inom Departementets Ko n s Heap e di tio n, skulle förhöjning af Expeditionens nuvarande anslags-summa, 24,158 R:dr, erfordras med 15,442 R:dr, hvilket belopp Eders Kongl. Maj:t derföre af Rikets Ständer äskat. Vid pröfningen af den löreslagna löne-regleringen hafva Rikets Ständer tagit i betraktande hvad det Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition jemväl åtföljande protokoll öfver Finans-ärenden af den 11 Oktober 1856 innehåller, angående ifrågaslälld förändring af arbels-ordningen inom de olika afdelningarne af Eders Kongl. Maj:ls kansli.
P.U. i65. XIX. B. 388. XXI. A. 26. XXVI. U. 4o5. XXVII. A. 64. XLVII. LXV. 104. E. 106. — om rättighet för SparBankerne i Riket, att, emot ränta, i BankoDisconten insätta en del af deras fond, för att, i mon af behofvet, kunna åter derifrån uttagas och disponeras, m. m. I. 494’ 53-i. II. R. 28. P.U. 166. XLII. B. 48. XLVIII. A. 353. LIX. E. i54. LXII. U. 218. LXIII. A. 102. — med öfverlemnande af förslag till ny PrestvälsFörordning. I. 494. 531. L. A. 272. LII. B. 33o. LIV. A. 23g. LXI. E. m. Propositioner och Skrifvelser, Kongl. Maj:ts, till Rikets Ständer, om fortfarande anslag till Strömrensningar och lättade vattencommunicalioners befrämjande. I. LXV. E. 392, — om upphörande af Certepartiers chartering för Fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart. I. 494» 531. II. R. 27. P.U. 166. XVIII. E. 89. — angående fördelningen af de, genom en med Kejserliga Ryska Regeringen afslutad liqvidations-convention, influtne medel. I. 494 > 53o. II. R. 27. P.U. i65. XXXI. B. 65. XXXIX. Å. 17. XLVI. U. 113. XLVIII. LVI. A. 247. LIX. E. i5g. 432. — angående låneunderstöd till återuppbyggande af staden Borås. II. 210, 216. LX. A. xo 1.
Stånden hafva upkommit af sig sjelfva, i mån af de olika folk-klassernas serskiljande inom samhället. Det är således nödvändigt, att man bibehåller ide'en utaf serskildta Stånd, och då måste följden blifva, att ledamöternas antal inom hvarje Stånd eller rättare att dessa Stånd skola representeras icke på grund af siffror nemi. så att betrakta, att det Stånd, hvars ledamöter re presentera största antalet individer i samhället, skall tillerkännas större andel i representationen, utan alla Stånden skola deruti ega Den 31 Maj f. m. 3>J5 lika andel och detta endast på den grund, aa det är en idé men alldeles icke numerären som skall representeras. Om man säger, alt ett Stånd må hafva 100, ett annat 80 och ännu tvenne andra hvardera 60 ledamöter, såsom några här framställda förslag lära innehålla, har man genast förflyttat hela frågan inom proporlionslärans område, och då blir steg för steg förhållandet det, att, som man säger, då det eller det Ståndets elementer äro talrikare äu ett annat Stånds, skall man efterse, huru stor andel, enl* proportionsläran, eli annat Stånd skall få i representationen, och då måste ovillkorligen BondeSt. erhålla den största, dernäst BorgareSt. sedan PresteSt. och sist R. o. Ad. Jag minnes nu icke bestämdt siffran, men jag tror, alt R. o. Ad:s ledamöter skola enl. denna proportion utgöra 4. Således, den som vill kasta denna fråga från ståndsideens historiska område in på arithraetikens, eger han rätt alt följa Gr. Sparres åsigt, men den som vill förbättra ståndsindelningen på sätt Const.Utsk. föreslagit, voterar emot Gr. Sparre och det gör jag. Frih. von Stedingk: Enl. min åsigt är Const.Utsk:s förslag välgrundad!. Utsk. har utgått från ståndsprincipens bibehållande och kunde följaktligen icke föreslå annat, än att antalet af hvarje Stånds ledamöter, inom Riksnämnden, skulle blifva lika. I förbigående torde det tillåtas mig att nämna, hvarthän Gr. Sparres förslag skulle leda.
Hufvudböckerna, upprättade i Kongl. Krigs-Kollegii Underhållsafdelning, hvarest medlen förvaltas, och för håda revisionsåren granskade i Kongl. Kammar-Rätten utan anmärkning, hafva ej heller till någon erinran af Revisorerne foranledt. De framställa förhållandet sålunda: - — 128 Debet. år 1844, år 1845. Balans frän föregående år: Restituerade dito 81: 20. S:r 24,914: 27. — 24,133: 16. £ Balans till påföljande år: Credit. Balans frun föregående år: Utgifter: Balans till påföljande år: I — 129 — Ofvanstående till år 1846 utbalanserade fordran består uti [aflidne vice Kronofogden Raabs proprie balans å 1831 års uppbörd i Elfsborgs Län, och är, enligt balansrefation, frågan om ersättning beroende på Kongl. Kammar-Rättens åtgärd. Vid anställd inventering af lånebandlingarne, voro dessa i god ordning; och ägde fonden den 9 nästlidne Oktober: utlånta medel, emot pant af fastighet samt 4^ procents ränta, 95,000. Armeens Ackords-amorteringsfonds med 4 procents ränta löpande obligationer 80,000: Summa 175,000: norrbottens Iläst-Jägare Sqvadrons Fond. Till bildande af denna fond, afsedd att användas i och för organiserande inom Norrbottens