Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
' hen, läppaïne vor0 tunna och bestämda; hela lians sirliga li&amp;lliiiiig ocli lians satt att bära hiifviidet tydde snarare på militären än presteii, han kunde ganska val ha tagits för en grefve hvad utseeudet betriiffade, en grefve från förra seklet, ty lians dräkt yar af iir8ldrigt snitt. Han var åttiofein år. Det visade sig i hela lims yasen, oaktadt halis ödmjiika och iitpräntadt artiga tal, en viss olmflig stolthet och sjllfk#iisla, soin hindrade, att han någoiistiides blef behandlad soiii en tiggare. Han hade haft goda kunskaper ocli hade som ung stiiderit vurit inforimtor i högförnäm a hus, där han möjligen blifvit behandlad på ett liögförnaint sätt. E t t par ar efter sedan lian blifvit prestvigd, blef han missiverad från en församling till eii aniian, iiieii lian reste icke. Vid pAminnelser f r h koiisistoriuin svarade lian helt enkelt:, Jag. skall möjligen resa, såvida domkapitlet skickar] nig respengar. Själf har jag ingenting att resa för.^ Då till dessa flerfaldiga ganger upprepade oliörsainheter Pfseii kom en historia af allvarsammare art, blef han slutligeii afsatt, och sedan dess hade han i sextio år ansett som sin speciella ratt.ighet att fara och gästa i stiftets prestgårdar. Utan hem, iitan kvinlig omvardnad, ensam ocli reserverad med afseeiide pk sina lränslor, var han, oaktadt lian veckotal var en årligen återkoinmande gäst, för alla okiiud. Hans ungdoinsbekanta, vänner ägde han inga, hade dött iiiidan; ett nytt släkte hade växt upp omkying Iionoin, men soiii haii aldrig sysselsatte sig ined barn eller ungdoin, var detta slakte hoiioni på satt och vis alldeles främinande.
Den 14 December e. m. 393 plats, omsider förlorade hoppet att uppnå sitt mål — Svenska statsverkets ordnande med säker och varaktig jemnvigt emellan credit oell debet — och 1786 nedlade sina befattningar, så fördeltes dessa pä flere personer, och enheten var splittrad. Vid 1789 års riksdag, då statsverket, redan förut belasladt, med en tryckande utrikes skuld (nära 18 millioner r:dr Iller b:co, utom nära 2 millioner r:dr inrikes d:o), ägde bördan af ett Rikets sjelfständighet hotande krig, måste det anses, under varande förhållanden, såsom en stor lycka, erfordrande hela K. Gustaf lilis stora själsnärvaro och förmåga att besegra svårigheter, att få den varande och den för krigets behof nödig ansedda nya skulden öfvertagen af R. St., med villkor af dess förvaltning genom ett deras Riksg.cont. De öfvertogo nemi. 21 millioner ridr, och ökade för denna skulds förräntande och betalning bevillningcn med 70 tunnor guld (efter beräkning). Denna, äfven som de förut till Riksg.direclionen anslagna medel, (lönoch betalningsafgiften, licenten, skatterättsmedel och några smärre artiklar,) anvistes att omedelbart ingå till Riksg.cont., dit äfven statsverkets bibehållnaandel i bevillningen, 11 tunnor guld, ingick och sedan aflemnades till Stalscont. Vid 1792 års riksdag öfverflyttade Ständerne ytterligare från statsverket på Riksg.cont. 8| millioner ridr sp., dels utrikes dels inrikes skuld, dock utan all öka bevillningen. Detta oaktadt', återstod för statsverket vid K. Guslaf lilis död en statsbrist eller skuld af öfver 2,900,000 ridr sp. Men oaktadt licia betydligheten af de öfvertagna skuldsummorna och af de för dem erforderliga nya skaltebevillningar, togo R. St. vid dessa begge riksdagar endast kännedom af totalbeloppet af den skuld de öfvertogo, och af den nya bevillning, som derföre ansågs erforderlig.
Men qvinnorna ha i dylika fall mycket mera mod än männen, och jag är viss på, att, så snart det verkligen blir lag och sed — liksom det redan nu blott är simpel rättvisa och billighet — att dela ut ordnar till qvinnor, så skall det heller icke fattas hj el temodiga qvinnor, som offra sig för tillämpandet äfven på detta fält af den ädla grundsatsen om qvinnans likställighet med mannen. Man skall få se, att hundratals ädla kämpar i qvinnoemancipationens led frivilligt erbjuda sig att taga emot en liten dekoration, ehuru de klart inse, att detta är det samma som att prisgifva sig som ett värnlöst offer åt tusentals hvassa tungor bland sina egna (odekorerade) systrars otacksamma slägte. Jag rekommenderar frågan till benägen hågkomst hos alla damernas riddare inom vårt öfvereller underhus. Och så torde Ni godhetsfullt tillåta, att jag sjelf rekommenderar mig. Sccevola. Sådana segrar göra vår ruin! Af A v e. å | ett af Iduns senaste nummer finnes un\ der titeln: » I kupéen, en dialog i qvinnofrågan », en liten skiss, som måste gifva oss qvinnor åtskilligt att tänka på. Visserligen har en sida af nämda fråga der blifvit stäld så ytterst på spetsen af det allvarliga, att hon delvis sammanflyter med det komiska, men det är i alla fall rätt och billigt, att vi qvinnor en smula skärskåda de missförhållanden, förf. påpekat, samt söka finna orsasakerna till de samma. Det är ju öfver qvinnans skarpa och segrande konkurrens med mannen på arbetets marknadsplats, som der talas om » I kupéen », och många med » — m » finna denna sak mycket betänklig, och det med rätta. Men hvad eller hvilka kunna orsakerna vara till, att mannen gör » 4 3 fruktlösa försök att få någon plats », men qvinnan deremot utan större svårighet (den lilla fabeln om fru och frö- ken skänka vi förf.) fick arbete i en bank.
Ogtum ut 8u^ru. t). /. //eur/m. a/ /'/-orooo/Zet o/vsr ^ /rc!//et r/r/ö> ^grvgrancle: Herr 6rekve /io^errö/a^ 8mt8-Ninistern för IItribe8 Xrenäens, Herr l^rilierre är/e^/re/^ 8t2t5-Iluclen, Herr IHilierre ^//cer/^e/m^ Herr l^riberre />aA6rö/e^s^ I", il,erre uon äe/tt^2en/r6Mi ^ Orelve lillförorönOcle Hol-Lsnrleren, Lr>binett8-8eeretergren Ullförorönacle 8tut8-8ecretergren, Li8bonen /fertr/r'/r. lilllororönrirle 8tgt8-8ecr6t6raren up^lZ8te till ju8terin^ ett gf bonom, ^emlilit I^un^I. Hx krotoeolio 6. Fackman. FiH-rnx t/// /k. I Nro 22. ^.n^om till lien 29 i^eirr., ki. 10 5. m.
I lifret var det hennes lycka att sprida glädje omkring sig; tack vare biografien skall deii lyckan varda henne beskärd ännu lingt efter sedan hemes egna arbeten upphört atk läsas. Eller nar skola sådana ord förlora sin tjuskra-ft, som de, hvarmed hon en stilla vinterafton den l l dec. 18 3 6 karakteriserat sin grundstiimning:, Sedan jag blifvit ensam, drog jag upp gardinen till fönstret i mitt rum, och dar ute var inånsken, och jordens snö- klädde gestalter och himmelens stjiirnor och skyar stoiio lugna och förklarade. Då uppgick inom mig stark liiinslaii af lifvets rikedom, och jag kiliiböjde i glädje och tackade Gud, att han var så, stor, så, rik, så mäktig, att människans fatfigdorn och vanmakt betydde så litet; att haii öfverskylde den med sin härlighet, och att det ord, som vanstiilldes p&amp; mins stammande lappar, hade och sknlle finna tusende biittre tolkar o? Den internationella kvinnokongressen i Berlin. I en föregående uppsats hm jag sökt i allwniinna drag teclma den internationella kvinnolrongressens yttre fysiognomi, samt den första l~ongressdagens konturer, framställda i största möjliga förlrork iiing. För att fullst %ndiga den skildring, jag gifvit mig in på, torde en öfversilct af äfven de öfriga dagarnas innehåll vara nödviindig, skulle jag ock d %rmed sthtta mina läsares tålamod alltfor mycket p5 prof. Att jag skall genomgå alla de till öfver ett hundratal iippgbende föredrag, som Irongressprograinmet innehöll, behöfver dock - ingen befarn. * it skolfrågor var på denna kongress liimnadt ett stort utryinme. Så va1 den primära som den högre undervisningen var föreinål för långa och många utläggningar. Kanske ingen gång under kongressens lopp gjorde sig tysknrnes förkarlek för teoretiserande sh mycket gällande som under dessa åt pedagogiska ämnen anslagna dagar. Afven åt frågor af rent paktis]
Det skulle i ännu högre mån, än förut, blifva en sanning, att den ena som den andra, statsmakten föga kan uträtta, och att ingendera af dem, lika litet som statsmaschinen i det hela, kommer ur stället. Vid regleringen af Bergs!ags-staterne, i afseende hvarpå herrar rådgifvares åtgärder blifvit af Utskottet anmärkte, visar det sig, att Ständernes begäran, den egna åsigten om rätta behandlingen af saken och Grundlagens bud, i afseende på utgifterna, fått vika för ett nära nog oförklarligt nit att visa oberoende af den andra stats-makten, hvars medverkan i det fall, der den för framtiden måst tagas i anspråk, blifvit med visshet på förhand påräknad, oaktadt allt det förbiseende af dess rätt och dess värdighet, som rådgifvarne låtit komma sig till last. d). Oaktadt Kongl. Maj:ts vid sista riksdag framställde förslag om upprättande af en särskild vägoch vattenbyggnads-korps icke godkändes af Rikets Ständer, som ansågo att det dermed åsyftade ändamålet kunde vinnas utan att någon dylik korps, å stat uppfördes eller med fasta löner förseddes, har regeringen likväl under den 22 December 1851 utfärdat beslut om inrättande af en under vägoch vattensbyggnads-styrelsen ställd vägoch vattenbyggnads-korps, organiserad på militärisk fot. Ständernas vägran att å stat uppföra corpsen och med fasta löner den förse, har ansetts icke utgöra hinder för att tilldela tjenstegrader åt personer, som äro i saknad af all deremot svarande anställning i statens tjenst, om anslaget till deras aflöning icke af Ständerne förnyas; öch i stället att aflöningen borde användas såsom godtgörelse för en mera eller mindre sjelfständig verksamhet i styrelsens uppdrag, finner man stadgadt, att undersökningar eller andra allmänna uppdrag, skola särskildt godtgöras dem, som af styrelsens anslag erhålla aflöning, under namn af arfvode, och att således extra - Konstitutions-Utskottet* Memorial, N:o 6. 89 tra arfvoden jemte dagtraktamente och rese-ersättningar komma att af andra allmänna medel utgå.
Så vidt de endast kunna betraktas som följder af en mörkt målande sinnesstämning, af oangenäma förhållanden och en lifligt upprörd inbillning, som verkar, då vi tala om ärenden, hvilka röra allmänt val, så böra de ej så noga af oss andra granskas, då de ej kunna verka någon skada, och så vida vi ej behöfva frukta deraf några elaka intryck i en vidsträcktare krets eller uti främmande länder. Men det är under denna synpunkt jag nu anhåller att några ögonblick få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksam - hen I Marlit. 45 het på några uttryck uti Friherre A nekar svärds Memorial. De lyda som följer, då isynnerhet fråga är om att teckna Svenska Skatte-Allmogens belägenhet: ”Huru lefva — under dåligt ”tak, med gamla slitna kläder, uselt husgeråd» ”dålig föda, utan förmåga att vinna en tide”hvarfvet tillhörig bildning, utan njutningar, ”utan hopp om ett förbättradt tillstånd, hvarfen för det närvarande, eller för det väx”ande slägtet, under ett oupphörligt trälande ”för statsbehofvens fyllande! detta är långt ifrån ”icke att lefva fri, och nära nog det samma ”sorn att icke lefva.” Vidare: ”och sådan är ”likväl ofta nog den Svenska Skattebondens belägenhet till hvars klagan man hittills så litet ”lyssnat.” Ytterligare säges: ”den oupplyste, ”hvilken ifrån sekler lidit, är att ursäkta, om ”lian förr ej kunnat lyfta känslan öfver den sva”ga tillfredsställelsen af ett blott jemnadt lidanJ ”de; och denna känsla är, tyvärr, den som ”likväl så länge bibehållit den Svenska Skatte ”bonden vid sitt betryck.” Jag hemställer till Ridderskapet och Adeln, huruvida man ej här bör taga i betraktande, att Sveriges Allmoge består egentligen af tvenne klasser, nemligen af Frälseoch Skattebönder. Af de förra har äfven jag några underhafvande. Jag erkänner, att jag skxdle känna mig olycklig, om Friherre
Maj:ts beslut; hvarefter delegarne egde ingifva sina ansökningar om medlens utbekommande, dervid dem ålåge att styrka, att utflyttningar af alla husen redan blifvit verkställd på föreskrifvet sätt, eller ock, om det ej skett, ställa borgen för understödets återbetalande. Bedovisningen för de utbetalda utflyttnings-bidragen tillginge vidare sålunda, att E. K. Maj:ts Befallningshafvande deröfver förde utförliga, enligt af Stats-kouloret utfärdade formulär upprättade räkningar, och insände dessa, jemte verifikationer, lill Slats-konloret, som, efter det Ofver-direktören vid Landlmäteriet granskat samma räkningar och öfver dem afgifvit utlåtande, pröfvade och meddelade beslut i ämnet; hvarvid, i händelse någon enda af de formaliteter, som bort iakttagas, blifvit underlåten, Stats-kontoret vanligen vägrade ersättning åt E. K. Majrls Befallningshafvande för de ulbetalde medlen. Dessa, jemte ränta, blefvo i sådant fall af kronobetjeningen uttagna hos den utflyttade hemmansegaren, som dem uppburit och nu måste anföra besvär hos E. K. Maj:t, hvilket föranledde nya förklaringar och utlåtanden frän E. K. Maj :ts Befallningshafvande, Ofver-direktören vid Landlmäteriet och Stats-kontoret. Slutligen ålåge det bemälde Öfver-direklör att för hvarje år hos E. K. Majit uppgifva beloppet af utbetalde, balancerade och innestående utflyttnings-understödsmedel: och tili sist undergingo de vidlyftiga räkenskaperna granskning af KammarBätten. E.cpeditions-Utskottnts Förslag till, un der d. Skrifvelse A:o lil. 127
M:t, ef - Betänk an den, N:o 28g. 365T ter inherotandet af hela StatsRådets tankar, finner lyftningen oundvikeligen nödig y hvarvid iakttages, alt två tredjedelar, eller En Milion R:dr disponeras, dii Rikets försvar piikallar utomordentliga anstalter, och den öfriga tredjedelen, eller 5oo,ooo R:dr anlitas för andra högst vigtiga och angelägna utgifter. Vid begagnandet af sistnämnde Creditiv, hafva vi funnit oss böra, på sätt vår underd; skrifvelse af den 17 sisth November, innehåller, fästa det vilkor, att de utomordentliga behof och föremål, i och för hvilka de Summor sota deraf uttagas, ansetts erforderlige, skola fullständigt uppgifvas., ochen Summarisk redovisning deröfver upprättas-, på det vi, aller våra Revisorer, må jemväl kunna deraf erhålla en ledning, till vinnande af nö‘dig Speciel kännedom 01a dessa medels användande i hvarje serskildt fall; men sorn K. M:t uti till oss aflåtit svar, under den 4 ‘ denna månad, i Nåder förklarat, att I\. M:t, i afseende, på Creditivens begagnande och redogörelsen derföre, vill noga iakttaga hvad 63 och 64'§§. Reger.Förmen, samt 3o och 68 §§. Riksd.Ordn. i detta afseende föreskrifva, utan medgifvande af sådana vilkor och föreskrifter, som deremot kunna vara stridande; så-hafva vi, genom vårt Statsutskott vid dess sluteliga Skrifvelse till våra Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, låtit detta Nådiga; förklarande till rättelse lända;” Af denna framställning inhemt&s, huru olika, allt sedan början af vårt nu ägande Regeringssätt, frågan, om af sättandet af de enligt Reg.Formens 63 före - 366 Stats-Utskottets skrifne Creditiver till Konungens disposition, blifvit behandlad.
I detta fall fingo de eljest till införsel förbjudna dukarne införas mot 10 %. u) Denna tullsats gällde äfven för "genom fasonering till förkläden utmärkta tyger”. ’6) Samma tullsats som för lika beskaffade tyger af bomull allena. 17) För ”Golfmattor, alla slag”; för 1825—18J26 af minst 3 Ridrs värde per 2 fot. XLIV Fr. o. m. 1825 Fr. o. m. d.1 /61826 Fr. o. m. 1831 Fr. o. m. 1836 t. den V6 1826. t. o. m. 1830. t. o. m. 1835. t. o. m. 1841. Väfnader: Tullsats. Tullsats. Tullsats. Tullsats. Förb. Förb. Förb. fris, frisad, doffel och kalmuck Förb. Förb. Förb. 2 fot 1: 50 kläde, drapp, halfkläde, vadmal, korderoy Förb. % ratin 30 % ) Förb. Förb. 3) Förb. kasimir, af högst 3 fots bredd: hvilt 15 % 2 fot 75 öre 2 fot 75 öre 1 gult och rödt Förb. Förb. Förb. i 2 fot 75 öre svart Förb. 2 fot 1 R:dr 2 fot 1 R:dr 2 fot 75 öre af andra färger Förb. Förb. Förb. Förb. af större bredd 5) Förb. Förb. 6) 6) flanell: af kamulls ränning och kardulls inslag, färgad eller af större bredd än 3£ fot Förb. Förb. Förb. 6) andra slag Förb. Förb. Förb. 7)2 fot 31J öre flaggduk och quinette Förb.
2; a3e j-ag e n eåé * S a 3m Rtani aj; eleinePfet, &amp; i » ta voteten Den Cag3! 1895 den fyraåriga Nelly; man hade posterat henne vid fönstret, o c h här k o m hon på det rent af genialiska infallet att under hjärteskärande » naturljud » med bägge de små näfvarnc trumma löst på fönsterrutan. Georgs unga vackra fru bildade publiken till detta mästerligt iscensatta lustspel. H o n stod i fonden af kupén o c h skrattade af fullaste hjärta, så ofta ett ansikte med forskande min dök upp utanför kupédörren för att hastigt åter försvinna med ett uttryck af oförställd förskräckelse. A n d t l i g e n! D e n sista signalen gafs, l o k o m o - tivets hvissling skar genom hallen, o c h stö- nande ångade tåget från den upplysta bangården ut i den stjärnklara natten. » Victoria, » utropade G e o r g triumferande o c h svingade med bägge armarne sin pojke, som sprattlade med fötterna af förtjusning. H a n hade också allt skäl att jubla öfver sitt lyckade streck. En tio timmars nattresa i en fullproppad kupé m e d barn o c h blomma hade i själfva verket varit ett öde, C9 fiut uögt fiEanS R u i n n o t j a g 3ig atäffet, (S) en 8j. aEEe tiait S) u pot 3 e n svenska ^öfc uårUDen * u a t 3 SRLat e n JCaatat Cj / tot ut ett Set, S) u gått a3eEt e^ enclait 9~Cåt Set ef ueta££t ffatt en maniPiftgfteten aanning.ijiö, mot eotgfleten: jx&gt;t på, fttmg ga fejViaSa^ä^Senj genom Den oat£3en. » tyngre att röna än en hel följd af dagar sköna. » O, dessa poeter! D e snillrikheter och djupsinniga bilder, som de skaka ur armen, halta ofta rätt betänkligt.
Friherre Stael v. Hollstein , Corfitz Ludvig, har ock sedermera till Utskottet inlemnat sin uppgift af anledningarna till denna anmärkning. Den är rigtad mot Herrar Stats» Secreterarne Friherre Wirsén och Grefve Mörner , och enligt Friherre. S aels egna ord icke något sådant som genom allmänna rösten kommit till hans kundskap, utan blott så lant som genom tryck kommit till allmän kännedom och högtidligen blifvit sanctioneradt, samt således förmenar bära sanningens prägel. Han har grundat sina uppgifter på det Särskildta Utskottets Betänkande och dess Ordförandes enskildta genom tryck utgifna yttrande. I anledning deraf har han ansett tillåtelsen att importera Engelska Manufacturer och utländskt Bränvin , hvilken han y kat vara gifven utan afseende på Riksens Ständers vid sista Riksdag afgifna underdåniga önskan , samt under Monopolisk form , i det hela alldeles-stridande mot Landers sannskyldiga nytta, i stöd hvaraf han trott, anledning vara förhanden till anmärkning i grund af I07 §. Regeringsformen. Constitutions-Utskottet får härigenom vördsamt förklara, att dessa uppgifna anledningar ej åsyfta andra ämnen, än dem hviika Utskottet med storsta noggranhet redan under pröfning och Öfvervägande forehaft. Örn al trycket ut komne Skrifter kunnat föranleda Friherre Stael von aos4 Den 2 o Juli. von Hollstein till det steg han tagit, får Utskottet erinra, att det deremot å sin sida ej kunnat eller bordt grunda sina omdömen på sådana Handlingar, hvilka sakna den slags officialitet sorn skulle gifva dem trovärdighet i afseende på pröfningen af personers förhållande; och att Constitutionen i anvisningen på Stats-Rådets Protocoller bestämdt utmärkt, hvilka Handlingar böra utgöra Utskottets ledning vid utöfningen af eri pligt, hvaraf Medborgerliga säkerheten så väsendteligen beror.
Utsk. förklarade då, att 60 §. Reg F. icke var tillämplig till denna fråga, såsom tillhörande polismyndigheternas ompröfvande. Man lärer icke kunna neka, att ceeonomiska förhållanden utgöra grunden för theatrars bestånd. Det är då nödigt att tillse, att icke så många sådana anläggas på en och samma Iocal, att ingen af dem bär sig; ty nyttan af att låta t. ex. enskilda theatrar härstädes ruinera den stora theatern, hvilken är den enda skådeplats af konstvärde, vi äga, eller att låta enskilda uppträda för att förstöra hvarandra, kan jag icke inse. Man har sagt, att flera theatrar, på en gång här existerande, burit sig. Hr Gr. Löwenhjelm har redan uppgifvit, huru härmed förhöll sig, att nemi. Stenborgs trupp bar sig en tid, men slutade med bankrutt; att den s. k. Franska theatern af dåvar. Konungens enskilda understöd uppehölls; att dramatiska spectaklet hade särskilda anslag och en inskränkt actörspersonal; att stora operan hade högst betydliga anslag, nästan obegränsade, och räknade föga eller intet på recetten; att den således på representationer hade ingen vinst, utan 1 130 Den 5 Juni f. m. tvärtom fördel af att underlåta att spela, och att dess tillvaro mera utgjorde en gärd åt konsten och den Konung, som underhöll theatern, än en vinst för inrättningen. Det torde altså vara till fullo bevisadt, att det åberopade förhållandet icke ådagalägger, hvad man med detsamma velat visa. Jag kan från min erfarenhet i denna del citera ett talande exempel. Då 1818 den stora theatern jemte den dramatiska upphörde, sökte man att genom enskild entreprenad sammanhålla denna skådeplats och de sujetter, sorn dervid voro anställda; men detta bar sig icke, och hufvudstadens invånare hotades att blifva utan någon theater. För att förekomma detta öde, anslog K. M. af egna medel ett betydligt bidrag för tlreatrarnas återupprättande. Jag blef kallad från den stillhet, hvari jag då lefde, att emottaga styrelsen häraf.
Bank må begagnas ej allenast reda penningar samt controleradt guld och silfver, utan äfven sådane fastighets-inteckningar, adier eller allmänna Verks och Inrättningars räntebärande obligationer, som för sådant ändamål äro i Bolagsreglorne godkända; Bankens egne och andra Bankers actie-byef få aldrig såsom grundfond användas. Ej må insatt grundfond genom utdelning] minskas, så länge Banketts rörelse fortfar. flidderskap.els och Adelns serskilda mening om behofvet af ett stad - Bancooch Lagutskott ens Memorial i\:o 6, gande derom, ”att Bankens grundfond ej finge utan Kongl. Maj:ts tillstånd ökas utöfver den i privilegium utsatta tecknings-summa,” finnes ej vara af något annat Stånd biträdd, och torde således icke böra till någon vidare åtgärd föranleda. 5 §. är gillad af Borgare-Ståndet och., med uteslutande af orden ”utaf 3:ne Directeurer eller,” äfven hos Preste-Slåndet. Ridderskapets och Adelns beslut finnes ej till principerne innefatta vidare skiljaktighet, än att, jemte uteslutande af det alternativa stadgandet om 3:ne Directeurers underskrift, Banken ansetts böra förbjudas utgifva andra skrifna förbindelser, ställde till innehafvaren, än credit-sedlar. Af Bonde-Ståndet är åter Utskottens förslag i så måtto bifallet, som sistnämnde Stånd ansett föreskrifterne i detta ämne böra inskränkas till tryckta och graverade förbindelser.
Gemom minuthandlandernes många och långa utborgningar till tusentals personer och till belopp från några få skillingar till hundradetals riksdaler och derutöfver, inträffar nemligen nu, att största delen af desse handlandes årliga omsättnings-belopp ligga overksamma, fastlåsta i bokföringen; och enahanda förhållande inträder i sin tour med partihandiandernes rörelse-kapital, till följd af deras utborgningar till minuthandlanderne. Dessa oerhörda summor af flera millioner, som på sådant sätt nu ligga döda i såväl partisom minut-handlandernes höcker, mäste pä ett eller annat sätt bringas lill lif och rörlighet. Utan lösningen af detta problem, skall hvarje försök af Svenska handlande och närings-idkare alt täfla med utlänningar i samma fack blifva vanmäktigt, ja omöjligt, enär dessa hafva icke allenast fördelen af rikligare grundkapitaler, utan äfven tillfälle att genom en liflig omsättning mångfaldiga produktionskraften af samma kapitaler.