Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid uppgift af fastighet, verk och inrättningar, fartyg m. m., deri flere äro delägare, ansvare allenast en af dem, eller den som hufvudman är, för uppgiften, med iakttagande, att den omfattar inkomsten i sin helhet, icke delarna. Mom. 3. Efter enahanda grund, som i föregtde mom. är stadgadt i afseende på uppgiften, skall ock bevillnts beloppen påföras samt erläggas. Mom. 4* Angtde ofvannämnda uppgifter, länder i öfrigt till efterrättelse, att hvarje inkomst-titel skall särskildt, utan sammanblandning med annan, af den skattskyldige uppgifvas. Sålunda upptage bruksägare särskildt bruksrörelsen och särskildt jordbruket, som tillhörer samma egendom; jordbrukaren skilje emellan dess jordbruk och på egendomen befintliga fabrik , verk och inrättningar samt qvarn och såg, de båda sistnämnde då de icke uteslutande begagnas - Den I Februari. i45 nas för husbehof; husägare, emellan åbyggnader och deruti belintlig fabrik, handtering och näring, så vida sådant för dess egen räkning drifves, samt obebyggd tomt; värdshusidkare, emellan sjelfva rörelsen, biljard, brännvinsminutering m. m.; ångfartygs-rederi, emellan frakt och inkomst af restauration ombord, o. s. v. § 58. fr. § io5, Bev:s-förordn. Mom. t. Husbonde häfte för tjenstehjons, och mästare för hos honom mantalsskrifven gesälls eller arbetares jemte deras hustrurs och barns utskylder, med rättighet att genom afdrag å tjenslehjonets, gesällens eller arbetarens betingade löneförmåner och arbetsförtjenst derför göra sig betald. Lika förbindelse åligge, och lika rättighet tillkomme de personer, hvilka meddela sådana försvarssedlar eller antagningsbevis, på grund hvaraf försvarstagaren är befriad från att sig med årstjenst förse enl. Legostadgan. Innehar tjenstehjon, gesäll eller arbetare egendom, handtering eller rörelse, som är beskattning underkastad, ansvare sjelf för den deraf utgående bevillning. § 5g. fr. § 106, Bevts-förordn.
Hvad deremot angår ett till Riksens Ständers pröfning äfven öfverlemnadt project, att Handelsoch Navigations-Scholor måtte upprättas eller, der de redan finnas, varda reorganiserade; så hafva Riksens Ständer, öfvertygade, att dylika Inrättningar tillhöra Handelseller Skeppare-Societeternes och Sjömans-husens omsorger , dels ansett det böra förväntas af enskilde personer, som genom handel samlat förmögenhet, att de, antingen, lika med Stiftaren af ElementarScholan i Gefle, framlidne Commerce - Rådet Brändström, skulle, hvar i sin ort, anlägga sådane Handels-Scholor, eller också, efter den beiömliga föresyn, Bruks-Societeten lemnat, förena deras bemödanden till stiftande af ett Central-Handels-Institut', hvartill uppmuntringar och strödda förslag ofta blifvit gifne, dels äfven funnit Sjöfarandes och Skeppsredares gemensamma interesse fordra, det Na vigations-Scholor varda inrattade och hällne vid magt. Likväl och på Underdåniga Skrifve!ser. 35l det en allmännare uppmärksamhet måtte fästas vid dessa ämnen, samt likformighet beredas åt de inrättningar, som i orterne kunna blifva organiserade , hafva Riksens Ständer velat framföra den underdåniga önskan , att E. K. M. täcktes i Nåder låta af sakkunnige män utarbeta förslag till Central - Handelsoch Navigations-Institut , samt så väl ofver dessa förslag, som i afseende pa tillgangarne för verkställigheten deraf, höra vederbörande Societeter; hvrrefter och i händelse för hand varande medel icke funnes vara för ändamålet till racki i ge, Riksens Ständer torde, vid nästa Riksdag, få af E. K. M. emottaga Nådig framställning af ämnet i hela dess vidd, samt om det biträde af Staten,- hvilket i och för ifrågavarande inrättningar kan anses erforderligt. Riksens Ständer framhärda etc. Förslag till en för Slöjderna, eller 'lechnologisk inrättning. I. 1:0
Uplästes ett ifrån Stars - Utskottet inkommit betänkande, af den 2 Augusti, i anledning af Kongl. Maj:ks nädiga ffrifwelse till Skars-UtMtet, af den 28 Julii 1812, angående uptagande as inhemska län tor exrraordinarie behof; ansten» des Uljkoitet desin extraordinarie behof, enär de inträffa, bäst kunna sy >as, de s genom nptagsnde af ett län af en och en half million Riksdaler Banco; men som berta län hwarken swarar emot berörde summa, eller sä snar» kan blifwa ait påräkna, som behofmen kunna fordra; sä skulle Riksgälds-Contviret komma, art inberäkna, sä wäl hwad of desie län infly er, som uraf den lill 300,000 R:d. bestämde ärliga amvrkisiementsffonden öfwerblisiver, sörffoitswis i Riksgaldssedlar elter realisalionsgrunden, astemna hwad Kongl. Maj:t i näder reqvirerar, joni till ej kommer ait öfwerstiga den ursa te suaunan af tre och en hals million Riksdaler. Lades pä bordet; hwarjemre beflöts, akt den Urstokre s belänkande ärsöljande serflildta mening af förste Archiater» von LckultLenbeim, innefattande förslag kill andra u wägar genom Barrquens biträde, till Banco Utskottets behandling skulle öfwerlemnas. UplästeS och ladeS pä bordel ett ifrän Be« wkllnings-U.stottet inkommit memorial, af den 2 Augusti, angående rotefrihels - afgiften, anseendes Ukstokket pä anförde stal en sadan afgift icke hafrva bordt aga ruin för säterier, och ali följakttigen, der den genom högt updrifwit nit blifwit gulden, den samma bör dcfia ägare äterställas.
Genom den första af de hemliga Art:ne, som bifogades fördraget, lofvade Sverige till Konungen af Danmark betala en mill. b:co;*) men dä man härtill ville foga ordeu för Noriges afträdande, lärer den Danska underhandlaren kraftigt yrkat uteslutande af detta tillägg, förebärande att Konungen, hans Herre, icke ville, att man någonsin om honom skulle kunna säga att han såldt sine undersåter. Milkn afleranadea, och emottogs icke desto mindre. Sådan var Sveriges statsrättsliga rätt till Konungariket Noriges oinskränkta införlifvande med Sveriges Krona, under enahanda förhållanden, som Storfurstendömet Finland under så manga seklers lopp var förenadt med det öfver skilsmessan städse sörjande moderlandet, och under samma statsrättsliga förhållanden, som i beklaglig åminnelse ovilkorligt underlagt Finland det Ryska enväldet. Härvid inträffade likväl att Noriges folk, af sin Ståthållare, ArfPrinsen Christian Fredrik till Danmark, eggadt till upror, motsatte sig traktatens fullgörande, hvarigenom Sverige nödgades med vapenmakt ytterligare tillkämpa sig Noriges underkastelse. Denna afslutades likväl af segervinnaren på ett sätt, som omisskänneligen ådagalägger förbiseendet af all framtida Svensk politik, af Sveriges intressen, af Sveriges anspråk, åtminstone å ett yttre sken af någon ersättning för förlusten af Finland, för afträdandet af den dyrbara provinsen Pommern med Hertigdömet Rugen, som nu utgör ett af Preussens i industrielt och finansielt hänseende indrägtigare landskap, och som derjemte företedde den sista lemningen af Sveriges fordna anseende och vigt inom det Europeiska Statsförbundet, och ett Sverige älskande och i verkligheten tillgifvet brödrafolk.
Nåd. anordningar ej innehålla huruvida besparingen, å hvilken utgiften blifvit anvisad, upstått på det ena eller andra af Hufvndtitelns anslag. Det blir således omöjligt att med säkerhet veta, huru den å besparingarne befintliga behållning skall fördelas med hänseende till de särskilda å 8:de Hufvudtiteln förekommande utgiftsrubriker. Som jag icke inser att förslaget skall kunna verkställas, får jag anhålla om detsamma» förkastande. Gr. Lagerbjelke: I afs:de å sista delen af den föredrag ne punkten, är jag af samma tanke sorn Gr. Mörner, eller att det i densamma framstälda förslaget aldrig kan sättas i verkställighet. Man kan nemi. aldrig få veta, huruvida besparingarne upstått af elementarläroverkens, eller andra inrättningar meddelade anslag. Hvad åter beträffar första punkten, anser jag det icke kan möta några svårigheter att för framtiden få elementarläroverkens anslag uptörda såsom reservationsanslag. Men svårare blir att säga, hvartill det skulle tjena. Som vi nogsamt veta, är skilnaden mellan ett vanligt anslag och ett reservationsanslag den, att de besparingar, som kunna upkomma på vanliga anslag, gå in i de allmänna besparingarne, således till titeln, hvaremot besparingarne af ett reservationsanslag aldrig få användas till annat ändamål än det hvartill H. Vllf. »7 258 Den 21 Jnli e. m. anslaget är gifvet. Skilnaden är således den, att besparingarne af vanliga anslag kunna af K. M:t fritt disponeras inom titeln, hvaremot besparingar A reservationsanslagen endast för det ändamål, hvartill de äro gifna. Hvarföre man nu ej skulle ega det förtroende för K. M:t, att han skulle få använda besparingarne äfven inom titeln, utan, i motsats till hvad förut egt rum, inskränka K. M:ts dispositionsrätt öfver ifrågav:de anslag, kan jag ej förstå. Som jag för min del ingalunda inser behöfligheten eller nyttan af en sådan föreskrifts stadgande, som i denna punkt finnes antydt, anhåller jag att E. o. Ad. måtte afslå Utsk:ts i förev:de punkt gjorda framställning. Hr Bildt:
@t:r, icfe tid ada betar (Tade ttnbanröbja be fmårigöeter, fain bittidå mött mtö näntnbe )Togaré fTattläggning. Gn (Tulle grunbräntan å ett 9te (Ta tts läggningåsnietbobenj ed) ont, i förra fadet, bet fttnbe mara (tidigt, att be a en STcCognitionésfTog iiypFoittntanbe bents titan gcnafi beltogo i ada be (Tplbigbeter od> Defmär, font dlröttos od) @fattesbentntan åtföljbe, fäfoin rotering, (Titti», mägbådttittg ut, 111.fpnteö ater, t ben fenare bäti* bclfen, öå räntonte å bdttpa bemmanen blefrno fa betpbligt fiörre, i jleniförelfe tid grunbräntornc å anbre hemman i faiunta ört, rättmifatt förbra, att, åtniinfiotte någon tib, frihet etter linbring i utgöranbet af näntnbe befmär bent förunnabeö, i fpnnerbet font några fåbattc ottera bittidå idre ålegat bcfJc (Togaré innebafmare.
Deraf följer äfven att i 1823 års riksdagsbeslut desse hemman äro bestämdt undantagna ifrån dem, som äro underkastade ordinarie rotering, enär detta beslut säger, såsom jag förut nämnt, att den privilegierade jorden skulle skiljas ifrån jord af skatte och frälsenatur, som är underkastad ständig rotering och utsockne frälsehemmanen voro icke enligt författningarne underkastade ständig rotering, enär det var privilegierad jord, hvilket tyckes vara bevisadt. Pä dessa skäl kan jag ieke instämma i Utsk:s mening, att saken vid senaste riksdag afgjordes på ett med rättvisa och billighet öfverensstämmande sätt. lag är således af den tanka och måste afvan yrka, alt den meningen blir gällande, att R. o. Ad. icke bifaller Utsk:s nu afgifna utlåt., enär deruti införas sådana skäl, som icke äro med min öfvertygelse öfverensstämmande. Då emedlertid denna fråga är inverkande på statsregleringen kan R. o. Ad. icke afslä den, utan R. o. Ad. måste återremittera densamma. Min afsigt är icke att understödja Hr Dalman, utan min afsigt är att understödja dem, som blifvit lidande genom Statsmakternas fattade beslut och att ett sådant lidande verkligen eger rum det är tydligt, enär den utgjorda afgiflen utaf de till ordinarie rotering lagda hemmanen nu upgåv till 10,000 r:dr, då förut varande inskrifningspenningar endast utgöra 4,000 r:dr eller deromkring. Huru och på hvad sätt någon lindring för dessa utsockne frälsehemmansegare i Halland skulle kunna åstadkommas, det är en annan fråga. Sedan K. M. och R. St. vid sista riksdagen i detta ämne stannat uti öfverensstämmande beslut, hvilket förut icke varit händelsen i denna fråga, på något nära 100 år, så äro svårigheterna i detta afseende ganska betydligt ökade.
Att åter bostaden skulle få vara belägen utom samma område, såsom motionären föreslagit, är oförenligt med disciplinens fordringar; och utan att vidare söka ådagalägga de missbruk, hvartill förslaget kunde leda, eller de olägenheter, som deraf kunde härflyta ej mindre för den derigenom på en alltför obeständig fot försatta soldaten, än för rotehållarne, hvilkas skyldighet att anskaffa och underhålla boningshus å soldattorpet ömsom skulle tillämpas, ömsom eftergifvas, allt efter d.' hvarandra efterträdande rotesoldaternas olika behof och fordringar, anser Utskottet sig ega giltiga anledningar att afstyrka bifall till ifrågavarande motion. Stockholm den 18 December 1862. Ank. till Eip.-Utsk. den 19 Dec, 1862, kl. 3 e. m. Memorxal, i anledning af väckt motion (JM 35J om dels förändrade vilkor för lärares vid elementarläroverken uppflyt/ning i högre lönegrad, deras pensionering m. m., dels ock rättighet för läraren t teckning vid Skara höyre elementarläroverk Mankell att vid fråga om uppflytlning till högre lönegrad, få beräkna äfven de år lian före år J860 vikarierat i nämnda befattning Ifrågavarande motion, som är väckt af Herr Alander, har af Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; men då densamma, Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 29. 23 åsyftande hufvudsakligen ett organisationsärende af allmännare uppfattning, jemväl upptager fråga om förbättring i lönevilkor för en namngifven lärare, hvilket sednare ämne, — oafsedt att detsamma, i strid med 51 § Riksdags-ordningen, är med ett och annat mål i en och samma motion sammanblandadticke, .enligt 34 § Riksdags-ordningen, tillhör detta Utskotts pröfning, får, med återlemnande af motionen till Vällofliga Borgare-Ståndet, Utskottet hemställa till samtlige Riks-Ståndens pröfning, till hvilket Utskott omförmälda motion bör öfverlemnas.
Län icke bör annorlunda meddelas, än hwad sjelfwa Anlecknings-Bvken, deruti Länen bokföras, innchätler. I anseende til sjelfwa anteckningen och dermed förenade omständigheter, anser Utskottet följande böra iakttczas: i:o. Hwarje Langifware bör uti Riksens Ständers Langue för Riksgälds-(lonroii-ets räkning insätta Det OLpitsI han wil längifwa Staten, och som icke får understiga 102 R:d. krmco; derefter upwisa Lrmco-Hltes-t-n öfwer det insatte Läne-LapitÄlet lili Kongl. Stats-Oontoiret, och sjelf eller genom bertil befullmägtigadt Laga ombud i den derstädes öpnade Lane-bok, enligt kormulairet I.ir.införa sitt namn jemte Gumman, hwilken antecknas af den dertil förordnade person uti den <)uittence-Bok Langifwaren der erhåller, och som bör wara genom» dragen och med Kongl. Stats»Lomoirets Sigill försedd. 2:0. Derefter inställer sig Langifwaren uti Riksgäldsconroiret och upwisar der ()uitteiice. Boken jemte Lkmcc>-^ue8tLN, som der aflemnas, dä pä er nahanda sätt som uti Kongl. Stars-Lomoiret anteckning och inskrifning sker, sä wäl uti den öpnade - ioi>4 Den 2z Mars. e. m. de Läne-Boken som tzuittence-Boken, hwilten sednare Längifware» derefter lil sig rager och behåller. z:o. Astundar en Längifware at transportera antingen hela eller någon del af sitt capital, dock icke under jemna zola! öfwer roo:de, pa någon annan, Lör en sädan öfwerlätelse först ste uti Kongl.
Ridderskapet och Adeln, erinrat, att om man än icke fästade sig dervid, att genom stadgandet i be rörde mom. — att, derest gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt är, till konkurs afträdes, den rätt, der ansökningen är gjord, skall pröfva densamma, och att konkursdomaren bör bestämma inteckningens. verkan, om den beviljas — samma fråga på en gång komme att af olika domare behandlas; så vore det likväl en brist i denna del af förslaget, att domstolen ej blifvit ålagdt att öfver ansökningen höra gäldenärens målsmän, helst sådant vore lika väsendtligt, sorn att, i händelse egendom erhåller ny egare, sedan inteckning deri är sökt, den nye egaren skall höras, innan ansökningen pröfvas, hvilket föreskrifves i första mom. af ifrågavarande §. lith. till II. St. Herr Björck har inom Vallöf]. Borgare-Ståndet åter bestämdt påstått att det vore oriktigt att, om konkurs inträffar, gjord ansökning om inteckning skall pröfvas af annan än konkursdomaren. Då nemligen ansökningen afsåge vinnande af hypotheksrätt, den der förutsatte ett domarens förklarande att inteckningshafvaren framför gäldenärens öfrige borgenärer egde rätt till betalning ur den intecknade egendomen, borde, sedan tvist om företrädesrätt emellan borgenärerne yppats och deraf uppenbart blifvit att tredje mans rätt vöre i fråga, ansökningen ej eller kunna pröfvas eller ett förklarande af omförmälta art lemnäs af den ena domaren, då den andra vid samma tid förklarade ansökningen icke medföra sådan rätt. I allt fall vore det olämpligt att de i saken intresserade ej finge tillfälle att öfver ansökningen sig yttra; och häraf följde att stadgandet vore stridande emot den erkända regeln: att den som i sak eger del bör deri höras; att samma sak ej bör på en gång af två domstolar* behandlas; att samma sak bäst pröfvas der de flesta upplysningar äro tillgängliga; — och att en domare-åtgärd icke bör meddelas förgäfves. Ehuru giltigheten af denna regel måste medgifvas, kan likväl Utskottet icke erkänna att föreslagna stadgandet står i strid emot densamma.
M:s nåd. propos. ang:de befrielse för Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings stift från utgörande af sockengångsspanmål eller s. k. skolmästareskäppa till rector och collega schola; i Westervik; N:o 30, i anledn. af Gr. Wrangels, Tönnes Hellm., motion om ersättning åt vederbörande hemmansägare i Lofta, Gamleby och Törnesfalla församlingar i Linköpings stift, för hvad de förmenats hafva oriktigt utgifvit i socknegangsspanmål; N:o 31, i anledn. af Frih. C. Hermelins motion om anslag lill en förbättrad sjukvård vid K. Krigsacademien m. m.; N:o 32, i anledn. af ånyo väckt fråga om K. f. d. Cancellistyrelsens handcassas öfverlemnande till Riksg.-cont.; 12 Den 2 October. Allm. Besv.- o. Ekon.-U Iskotte t: N:o 11, i anledn. af väckt motion om indragning af Landshöfdinge-embetena, m. m.; N:o 12, i anledn. af väckt fråga om förändring i föreskrifterne om indelade soldaters tillträdande af torp med afseende å deras ålder; N:o 13, lill BorgareSt., i anledn. af återremiss utaf betänk.
Under föl klarande af min tillfredsställelse och tacksamhet för Coust.Utsk:s ådagalagda osparda möda att noggrann! granska systemet sedan nästl. riksdag, och lemna nationen proejudicatet af att hafva, utan menniskofruktan och considerationer, lagt i dager de rådgifvare-åtgärder, som Utsk. funnit anmärkningsvärda, instämmer jag i deras åsigt, som anse, atl. sedan en del af den gamla Ministeren med döden afgått, en annan del redan undfått afsked och endast 3 ledamöter bibehållits såsom deltagare i sakernas nya ordning, saint desse trenne män, relativt till de öfriga, endast en kortare lid varit rådgifvare, Const.Utsk:s ifrågavar. memor. icke må, under nyssnämda omständigheter, föranleda till annan åtgärd, än den att läggas till handlingarna. Och jemte det jag sålunda härom framställer yrkande, medgifver jag gerna, såsom en rättvis gärd åt sanningen, att jag, under uppmärksamt åhörande af f d. rådgifvarnes sistl. Onsdag här lemnade muntliga och skriftliga yttranden, med stor tillfredsställelse, fann att flera af de emot dem framställda anmärkntr i min tanke blifvit nöjaktigt förklarade. Jag påminner mig Hr von Hartmansdorffs förklaring öfver frågan rörtde Apothekaren Magdelos privilegium, hvilken förklaring åtminstone öfvertygade mig och visade för alla dem, som vilja se, utan hat och bitterhet, saken i en för Hr von Hartmansdorff fullt rättfärdigande dager. Pressen, hvaraf jag om nämnda fråga haft kunskap, har dock framställt Hr von Hartmansdorffs och rådgifvarnes handlingssätt uti den mörkaste och orättvisaste färg. Slutligen och för att freda mig från misstanken att, genom nu gjorda tillstyrkande, godkänna systemet i allmänhet, eller på det hela, förklarar jag uttryckligen, att jag högt ogillar det, synnerligen i hvad det rört hushållningen med allmänna medel och dessas användande tvertemot R. Sl:s bestämda föreskrifter och önskningar, samt det bedröfliga befordringsväsendet. Gr.
DisconlDireclionen blifvit ullemnade lill utsedde Ombud, i ändamål alt för desamma föra talan vid de, uti Mars oell April månader delta år, inom Bolaget håline sammankomster, anhållit, att Utskottet, soth, enligt Herr Hallströms förmenande, genom omförmäide beslut skall hafva öfverträdt den uti Grundlagen bestämda gräns för dess beslutande rätt, mätte anmodas, att häröfver lill Riks Stånden med Utlåtande inkomma; äfvensom Hérr Hallström, i sammanhang härmed, väckt den motion, att Utskottet matté undersöka och utreda förhållandet af de hinder, som frän Bancö-För valtni lige ns sida mott Adie-egare i Götha-Canal-Bolag, att för deras belånade äclier erhålla sådane hevis från Lane-Verken, som Bolagets Reglemente ålägger dem att förevisa, för alt fora talan för desamma vid Bolagets sammankomster, och hvilka bevis, allt intill år 1836, från Banco-Disconteii skola blifvit lemnade, men sedan vägrats, hvarigenom Omkring hälften af Bolagets delegare skola blifvit förhindrade' att, efter nämnde tid, deltaga i Bolagets förhandlingar; öfver hvilken motion Vällofl. Borgare-Ståndet, genom Prolocolls-uldrag af den 13 sisth Juni, infordrat Utskottets Utlåtande: I anledning häraf får Utskottet, lill en början, i afseende å de af Herr Hallström omförmäide Utskottets beslut, meddela följande uppIjnningar:
Prosten Almqvists motion, hvil - 174 Den 14 Augusti f. m. ken jag haft tillfälle att se. Densamma jemte de flera särskilda frågor om skattejemkning, som under fiireg:de riksdagar blifvit underställda R. St:s profning, öfvertyga mig, att hvarken Hr Rääf eller Hr von Hartmansdorff, eller någon annan af de Hrr, som inom Stånden uppträdt, kunna undertrycka den fråga, som på detta sätt blifvit väckt. Man måste betrakta den såsom en stående motion vid alla riksmöten, tills den slutligen blifvit på ett eller annat sätt bifallen; och en sådan åsigt af saken förmodar jag också hafva varit egentliga anledn. lill Hr Westerstrands motion. Det goda kan icke på en gäng vinnas, utan man mäste successive arbeta sig fram lill rättvisa, hvilken, icke såsom Hr Rääf anfört, beslår i häfden och det beståndande, ty rättvisa fordrar pröfning af de grunder, hvarpå häfden och det beståndande hvila. Häfden i denna fråga kallar jag för det ruttna i Staten. Då jag nu återgår till ämnet, hvarifrån jag något aflägsnat mig, sä får jag fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på den omständighet, alt 0111 man vill jemna bördor, måste man först arbeta pä att ställa förhållandena någorlunda lika. Här är icke fråga om att alldeles indemnisera eller friköpa den skattlagda jorden, utan frågan är efter min tanke, att ställa den andra jorden i samma fördömelse, så alt jcmlikhet desto lättare sedermera kan i en framtid uppkomma. Prosten Almqvists motion går derpå ut, att alla privilegierade hemman i Sverige skulle åtaga sig den jemna qvoten af fördelningen af all grundränta, som i samma förhållande skulle minskas för den nu med grundränta belagda jorden, och det friköpande, han i stället föreslår, är att den privilegierade jorden, som öfvertoge räntan, blcfve ersatt genom statsobligationer, motsvarande den åtagna delen af ordinarie räntan. Men i det hela vinner den ena delen allt hvad vinnas kan, utan någon egen uppoffring, och den sålunda indemniserade jorden vinner icke annat än det obehaget att vara skattskyldig.