Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Strax därefter utkom min » amah » med hatt, parasoll och en liten tunn schal, hvilket allt jag ikläd te mig och skyn dade, åtföljd af min lille sexårige son Göran, ned för trappan och ut på gatan, där min man redan satt i V H g o e o med töinmarne i h * nden, färdig att föra oss på den vanliga promenaden till Zikaway, ett litet europeiskt värdshus, beläget ' / » mil från Shanghai. Vägen dit var på den tiden den enda farbara utom staden. Vädret var förtjusande o c h färden högst angenäm. Alla persikoträd stodo i full blom o c h inhöljde de små kinesiska bambuhyddorna i en oändlig rosasky. Som vanligt läto vi hästarna stanna vid en krökning af vägen, steso ur vagnen och gjorde en promenad till fots på en af de många gångstigar, som leda in åt landet; det intresserade o ?s att se de olika kineshemmen. Oftast voro kvinnorna ute på fälten och bearbetade jorden med långa hackor, under det att karlarne sutto hemma, rökte, lagade maten o c h sågo efter barnen; en o c h annan gång kunde man träffa hustrurna hemma, sysselsatta med att spinna eller väfva. Öfverallt mottogos vi vänligt och undfägnades med te; tekannan med små koppar stod alltid framme på bordet, hur tarflig än stugan var. Sedan vi smakat på deras te o c h tackat för den vänlisa gästfriheten, följdes vi af hela familjen, under ett oändligt ordsvall, en bit på vägen; vi talade svenska, när vårt lilla förråd af kine-siska tagit slut, o c h detta upptogs med gester och gladt skratt. Väl utkomna på landsvägen, upppstego vi i vag nen och fortsatte vägen hem. F ö r alt inkomma i den europeiska staden måste vi passera ett ki nesiskt kvarter o c h blefvo högeligen förvånade öfver att på en af gatorna hindras af en stor folksamling. På vår fråga om anledningen härtill fingo vi veta, att Ko-fong-zing, en af Shanghais rikaste o c h äldste mandariner (han var näml.
Hon suckade djupt och hennes läppar darrade, som om hon på nytt ämnat börja sin af sömnen af brutna gråt. Men så lugnade hon sig hastigt igen och såg fundersam ut. Hon tycktes ha fått en idé. Hon såg först på Tusse och sedan på kofferten, så log hon och nickade bekräftande för sig själf. Därpå steg hon raskt ur bädden och gick fram till hundkorgen. » Hör du, Tusse du », sade hon ifrigt, » om du lägger dig i kofferten, så kan du komma med utan att moster vet om det. För, ser du, det är alldeles säkert, att jag inte reser annars. Tusse låg kvar i sin korg, sträckte på sig och syntes hågad att somna igen. utrotas af Aktiebolaget Desinfectioa i rum, fartyg oeh bostäder, allt på Rikstel. - stället — utan bortförande Kontor: 4 Stallgatan 4. - af möbler. Allm. T e l. H 272 IDUN Karin ruskade betänksamt på hufvudet. » Nej », sade hon allvarligt, » vi kan nog inte stanna här, för då kommer den där herrn och tar dig, och jag blir ensam. Nej, det blir nog bäst att vi följa med moster. Kom nu, Tusse! » Det var endast med uppbjudande af alla sina * J krafter, som Karin lyckades få upp locket till kofferten. Slutligen gick det ändå. Nu förstod Tusse ändtligen hvad det var fråga om. Han hoppade ur korgen och sprang fram till Karin efter att i hast ha ruskat af sig sömnen. Karin lyfte på dockans kläder, därunder låg hennes egen en liten yllekjol. I den gräfde hon t en rund grop, och så lyfte hon Tusse dit. Tusse såg nog litet förvånad ut, .men sedan han nosat, i gropen och svängt rundt ett par gånger, slog han sig i ro. Karin gick efter det blå täcket, bredde detta öfver sin vän, och så var Tusse w resfärdig. Dockkläderna kommo ofvanpå, och J » där syntes icke mer något spår af en lefvande varelse i kofferten. ^ i — p a © p H S p ID 0 Fru Gullman hade varit uppe i otta, ty afresan skulle ske tidigt på förmiddagen.
Efter föredragning af ett från Hedervärda Bonde-Ståndet ankommet Protokolls-utdrag N:o 307, innehållande inbjudning lill Mcd-Slånden alt förena sig uti Bonde-Ståndets vid behandlingen af Bevillnings—Utskottets Betänkande N:o 20, fattade beslut, alt ibland undantagen uti 8:de g al Utskottets förslag till Bevillningsstadga, eller på annat lämpligt ställe, borde införas stadgande om så beskaffade lindringar, som uti §145 af gällande Bevillnings-förordning förekomma, så vidt skälen ör dessa lindringar icke äro eller blifva under ingående Stats-reglerings period undanröjda, blef denna inbjudning utaf Ridderskapet och Adeln afslagen. Frän Högt. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Slats-Utskottets Utlåtande N:o 103, angående väckta frågor om ytterligare statsbidrag för reparations-arbeten å Westerås Domkyrka, hvarjemte Preste-Ståndet beslöt all meddela Expedilions-Ulskoltet af Doktor Tellbom nu afgifna upplysningar angående inledningen till della Utlåtandes sednare moment, hvilka ansågos kunna tjena till rättelse och ledning vid uppsättandet af den underdåniga skrifvelse, sorn i händelse Utskottets förslag bi ifver Rikets Ständers beslut, kommer att till Kongl. Maj:t aflätas. S. D. Vid föredragning af Stats-Utshottets Utlåtande N:o 103, 2:dra hemställan, yttrade: Doktor Tellbom: Emot Utskottets förslag i denna punkt har jag intet att invända, utan vill tvärtom uttrycka min tacksamhet för detta förslag, hvilket jag ock hoppas må blifva godkändt af Ståndet; men jag hör till protokollet lemna några upplysninger, föranledda af det yttrande, hvarmed Utskottet inleder sin hemställan i ämnet. Ty om förevarande punkt af Ständerna hilälles, skall en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t aflåtas; och det är då af vigt, alt de uppgifter, som deruti inflyta, äro noggranna och ega nödig fullständighet.
År 1808 stundade en för prinsessan L o - visa djupt betydelsefull tid — hon skulle nu beredas till sin första nattvardsgång för att sedan sjelf åtaga sig ansvaret för sitt lifs handlingar. Med det varmaste deltagande följde drottning Lovisa den religiösa undervisning, som meddelades hennes dotter, och samtalade ofta och länge med henne i dessa ämnen, hvilkas vigt hon så mycket önskade kunna lägga sin unga dotter på sinnet. Prinsessans skriftefader blef hofpredikanten Björnström. Beredelsetiden nalkades sitt slut. Med anledning af prinsessans konfirmation flyttade den k. familjen detta år tidigare än vanligt till Ulriksdal, och i det lilla kapellet, som Carl X V och hans gemål der låtit bygga, mottog den unga konfirmanden för första gången nattvarden. Den k. familjen dröjde en kort tid härefter vid Ulriksdal, men i början af juli må- nad afreste de höga personerna till Beckaskog. Obestämda rykten hade redan nu talat om prinsessan Lovisas nära förestående förlofning med Danmarks tronföljare; och dessa rykten vunno ökad näring, då kronprins Fredrik äfven detta år infann sig på besök vid hofvet å Beckaskog. Förlofningen mellan de unga försiggick också strax efter kronprinsens ankomst. Underrättelsen härom väckte öfverallt de varmaste sympatier. Den 11 juli 1869 var prinsessans första lysningsdag; den 23 anlände den danska konungafamiljen till Stockholm. Nu vidtog en rad af lysande fester, bland hvilka bröllopsdagen, den 28 juli, med sitt högtidliga allvar stod som skild från de andra. Då på morgonen denna dag drottning L o - visa och kronprinsessan lemnade det kära Ulriksdal, hade der samlat sig en mängd menniskor, som med rörelse betraktade mor och dotter, hvilka, dittills oskiljaktiga, från denna dag skulle vandra skilda banor. D å prinsessan Lovisa efter ankomsten till hufvudstaden blifvit iklädd sin bruddrägt, fastades kronan på hennes hufvud af de båda drottningarne af Sverige och Danmark, hvilka tär ett I I P " v L/ I I \ ±J Kl IN Tidningen nnehåller nästan uteslutande originalbidrag.
Skrifvelse tydligen tillkännagifver, att det blott är ad notitiam, som detta lagförslag blifvit meddeladt. Orden lyda nemligen så: ”Då till K. M:s kunskap kommit, ”att man torde önska kännedom af detsammas innehåll, ”för att samtidigt med öfverläggningarna rörande Reg.F:s 72 ”§. har K. M. härmedelst i Nåder velat meddela R. St. ”sagda lagförslag.” Det är således blott meddeladt till Ständernas kännedom. Jag får derföre förnya min hemställan, att detta förslag, sedan det nu uppfyllt sitt ändamål, må läggas till handlingarna. Att utan särskild instruetion remittera det till Utsk. vore vådligt; ty om Utsk. tillstyrkte dess antagande, blottställde man sig för möjligheten att på civil lagstiftningsväg erhålla en lag, som vore stridande emot grundlag: Och följden kunde blifva alldeles densamma, äfven om Utsk. afstyrkte lagförslaget; ty Stånden hade ju då full rätt att afslå Utsk:s betänkande. RiksStånden böra aldrig få sättas i tillfälle att kunna antaga en lag, som vore stridande mot grundlag. Hvem svarar för, hurudan pluraliteten i Stånden kan blifva? Det tillhör Landtm, och Talmännen att aldrig blottställa Stånden för möjligheten att fatta ett grundlagsvidrigt beslut. Hvilken annan utgång saken kan få, än den jag föreslagit, får jag till protocollet på förhand anmäla min i'eservation deremot. Frih. Boye: Jag mötes, då jag uppträder för att tala i detta ämne, af den, om jag så får säga, invändning, den reservation, som den siste talaren framställt. Jag kan icke dela bans tanke. Jag tror, att den härrör deraf, att den värde 4 H. 21 Den ii Mars e. ra. ledamoten icke för sig sjelf tillräckligen afskiljt tvänne frän hvarandra likväl ganska skiljaktiga omständigheter af grundlagen.
Nio 23. se hunnit fullbordas, och vederbörande Eders Kongl. Majrts Befallningshafvande sig deröfver utlåtit, dermed i underd. till Kongl. Maj:t inkomma; hvarjemte Styrelsen slutligen anmälde, att inredningen af Malmö Citadell och tillbyggnader af Norrköpings Spinnhus måtte påskyndas, såsom för corrections-vasendets snara förbättring mest nödiga åtgärder. Genom Nådigt Beslut den 21 Junii samma år behagade Eder KongK Majrt gilla de allmänna grunder, Styrelsen uti förenämnde plan i underd. antydt, och derjemte anbefalla Styrelsen, att med görligaste första inkomma med fullständiga förslag om de åtgärder, som, i afseende på Malmö Citadells inredande till ett correctionelt arbets-fängelse, kunde erfordras, äfvensom att i underdånighet ingifva en plan öfver den för nödig ansedde utvidgningen och förbättringen af Norrköpings Spinnhus. Emedlertid har Styrelsen, genom underdånig skrifvelse den 5 Januarii samma år, aflemnat redogörelse för de Byggnadsarbeten, som under loppet af år 1826 blifvit utförde å Corrections-husen i hufvudstaden, med åtföljande förslag öfver de återstående Byggnaderna dersammastädes, jemte uppgift på dertill erforderliga medel och Bil, till K. M. Nåd. P ropos. No 23, 53 underdånig anmälan om deras erhållande; och behagade Eder Kongl. Maj:t, i anledning deraf, uti Nådig Skrifvelse den 23 uti förutnämnde månad, meddela Styrelsen, alfy^ för detta af Rikets Ständer erkända angelägna behof, Eder Kongl. Maj:t ville, enär Rikets Ständer dertill icke anvisat några penningar, af öfverskotten å Stats-Verkets inkomster anordna hvad derföre intill nästföljande Riksdag vore erforderligt.
Många , såsom saknade, nu ofta öfverklagade statsdygder, såsom tarflighet i lefnadssätt, redbarhet i sysslosäftning, måtta och klokhet i speculationer, skulle uppväxa som nödvändiga frukter, ur den på dessa principer beroende förändring sf allmänna tänkesättet: och Statens tje?r^ ster skulle upphöra att, icke så aldeles rigtigt, vara ansedda som en särskilt näringsgren, Emellan de genom slägtförbindelser sammanknutna medborgare-classerna skulle en ömsesidig aktning uppkomma, och man skulle vänja sig att söka menniskovärdet, ej i det man är, utan i den fullkomlighet, hvarmed man är det, som man kan och bör vara. Men ali förändring af allmänna tänkesättet är en opinionsfråga: det återstår att undersöka, hvad allmänna styrelsen dertill kan göra. Det gafs ett tidehvarf, vid utgången från medeltiden, då kunskaper ännu voro så sällsamma, att de icke ens voro begärliga, och då bildningen var så litet allmän, att Staten saknade personal för sina tjenster. Allmänna styrelsen ansåg då med skäl nödigt att draga ett större anta! in i den bildade classen, och författningar vidtogos, att understödja allt slags vettenskaplig uppfostran och göra den åtkomlig äfven för den fattige. Derifrån kommer Socknegång för Skolgossar och Gymnasister, derifrån Collecter för medellösa Studerande, deri-’ från de mångfalldiga Stipendier, som genom Den 28 Februarii, allmän eller enskild omtanka blifvit stiftade i gamma afsigt. Dessa anstalter hafva ingalunda förfelat sitt ändamål, och förtjena den vördnadsfullaste tacksamhet för förfädernes omsorg om det, sorn då var tidens kraf. Men det är nu tid att inse, att en ny Samhällets ställning fordrar nya åtgärder: att man icke mer behöfver uppmuntra det idkeliga och derigenom, ofta nog, ändå måttliga studerandet till Lärdomsoch Statsyrken: att man icke skall borttaga odlingen, meja att man skall rigta den till de productiva näringarna.
Jag har derföre inskränkt mig inom att föreslå upprättandet af Fyra Credit Cassör, dervid ledd af min förut yttrade tanka, att Rikets fruktbaraste slättbygder aro de, sorn för det närvarande mest befinna sig i behuf af understöd. Jag önskade en sådan Stiftelse i Christianstad, för den stora kustslätt, som innefattar Skäne, Kalland och Blekingen; jag önskade en i Finköping, för slätten imellan Östersjön, 'fVettern, Kolmorden och Smålands bergen; en i Mariestad för slätten omkring ■\Venern innefattande Skaraborgs och Elfsborgs Fän; pcb en i '^Vesterås för slätterna omkring Mälgren och Hjelmaren, i Stockholms, Upsala, Westerås, Orebro ocfi Nykopings Rlöfdingedömen, Må paan härvid, icke förebrå mig någon partiskhet ', emot de FandsaRer sorn här ej, blifvit nämnde. Jag önskar pch hoppas, att den tid snart må komma, då äfven de få fägna sig äf sådana Inrättningar; men jag kan icke öfvertyga mig otn riktigheten af den sats, att man bör hjelpa ingen, då man saknar förmåga att på en gång hjelpa allaHäfvandet af förlägenheten i Rikets bördigaste Spaonmåls-pro,vinser, skall pek åstadkomma - Den 20 Juni. 3713 en nyttig verlcan för Skogsprovinserna, bereda dessas innevånare en lättare och förmonligare afsättning af sina producter, och, vid en tilltagande productjon äfven tillgång till Spannemål för lindrigare pris. För öfrigt har jag trott, att det borde ankomma på de förhållanden, sorn vid försökt verkställighet af förslaget kunna visa sig, om och, huruvida Jordägare i angränsande Skogs-provinser, må, med de öfriga delägarnes bifall, få i någon af förenämnde fyra Stiftelser för sina fastigheter deltaga; en fråga, hvaröfver jag längre fram är sinnad att än vidare yttra mig. Det är icke möjeligt, att här gifva en fullständig framställning af allt, hvad som hörer till sådana Dåneinrättningnrs organisation : jag är nödsakad att inskränka .mig inom det mest hufvudsakliga.
S. D. Jemte protokolls-utdrag för den 1 dennes, hade från Hedervärda Bonde-Ståndet öfverlemnats en derstädes af Malls Persson från Stockholms län väckt, till Siats-Vlskotlet remitterad och Med-Stånden kommunicerad, motion om nedsättning i fyroch båk-afgifter samt lots-penningar, m. 111.; och blef denna motion nu inför Ridderskapet och Adeln föredragen samt ansågs ej erfordra annan åtgärd äu alt läggas till liandlingarne. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att genom utdrag af protokollet meddela de öfriga Riks-Stånden, att Ridderskapet och Adeln med särdeles nöje skulle se, alt Med-Ståndens ledamöter, så ofta dc dertill hade tillfälle, behagade besöka Ridderskapet och Adelns klubb, som är inrättad uti de s. k. Sekreta Utskotts-rummen i Riddarhuset och hålles öppen alla aftnar. Den 7 December. Från Högt. Preste-Stdndet. S. D. Efter skedd föredragning af ett meddcladt utdrag af Ridderskapet och Adelns protokoll den 5 innevarande måuad, innefattande inbjudning till Med Stånden att förena sig uti Ridderskapet och Adelns för sin del fattade beslut, att Riks-Stånden skola sammanträda till gemensam öfverläggning rörande det i Konstitulions-VIskottets Memorial N:o 2 framlagda, från förra riksdagen hvilande, förslag till ändring i 15 § Riksdags-ordningen, angående hemmansegares representationsrätt, blef denna inbjudning af Prestc-Ståndct antagen. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af ett meddeladt utdrag af Höglofl. Ridderskapet och Adelns protokoll den 1 dennes, med kommunikation af en utaf Grefve Taube, H. A., väckt och af Ridderskapet och Adeln lill Stats—Utskottet remitterad motion, om beviljande af ränlc-garanti för en jernväg emellan Stockholm och Upsala, blef samma motion, jemte med anledning deraf nu afgifna yttranden utaf
Han skaffade sig alla slags böcker om barnavård, som han och Nina läste tillsammans, och han var så ängslig för henne, att hon till sist knappast vågade företaga sig någonting, ty Tofte ropade då genast: »Nina, hvad tänker du på! Tag dig till vara! — Det der tycker visst inte gossen om.» Om qvällarna, innan han somnade, kunde han ligga och hålla långa samtal om hvad hans son skulle bli, och vara riktigt allvarligt bekymrad för i hvilken skola han borde sätta honom. — Hur de skulle leka tillsammans och rida tillsammans, ja, blifva som riktiga kamrater. — Han talade så beständigt och uteslutande om sin gosse, att Nina nästan började bli svartsjuk på denna obekante, som så alldeles skulle uttränga henne i hennes mans gunst. Då tiden kom, blef det verkligen en son. Nina hade dock icke tänkt sig en sådan lycka. Att hålla ett lefvande barn i sina armar, ett barn, som var hennes och hans! Hon låg i den stora, vackra sängkammaren, i det dämpade ljuset, som föll in genom de till hälften nedrullade gardinerna. All den hårda smärta, hon hade lidit, var förbi, och hon kände den hvilande trötthet, som är början till den nya lifskraften. Hennes lille son sof på hennes arm. Hon kände hans späda, varma andedrägt mot sitt bröst. Hon låg stilla och beundrade det lilla ansigtet med de fint tecknade ögonbrynen, hvaraf det ena var klufvet i midten, och de långa, mörka ögonhåren. Han sof så lyckligt, och när han vaknade och slog upp ögonen, var det Toftes ögon, eller det skulle blifva hans ögon; ännu hade de den obestämda gråbruna färg, som ofta späda barns ögon ha. Men huden var mörk. Hans ögon skulle nog en gång blifva svartbruna. Han gapade med sin lilla mun efter moderns bröst, och då han hade druckit sig mätt, somnade han åter med en lätt suck. — Det kom en frid öfver Nina, som hon aldrig hade känt förr. Hvem kunde veta hvad för lycka denna lilla nya varelse kunde föra med sig! Tofte var utom sig af hänryckning. Han gick beständigt ut och in och kunde icke låta bli att röra vid gossen och vända honom, när han sof. Han var jemt rädd för, att det skulle hända honom något.
Under 1840 och 1841 sirs riksdag, beviljades och anvisades på Riksgäldskontoret ett extra statsanslag af 6,000 r:dr för kyrkors uppförande och inköp af ett prestboställe inom Wermlands finnmark, hvilken anslagssumma vid sistförflutna riksdags slut ännu var i Riksgälds-kontoret innestående; hvadan densamma, bland återstående utgifter till följd af extra statsregleringen vid förstnämnde riksdag, blef upp tagen uti det för detta verks förvaltning sednast utfärdade reglemente, hvars 55 § eger följande lydelse: „Dct extra statsanslag af 6,000 r:dr, som vid riksdagen åren „1840 och 1841 beviljades, för uppförande af kyrkor inom den Carlstads stift tillhöyrande finnmark, äfvensom för inköpandet af boställe för en prestman derstädes, „skall fortfarande af Riksgälds-kontoret tillhandahållas, för att till dessa ändamål »enligt Kongl. Maj:ts nådiga disposition, användas". Men dessutom och i öfverensstämmelse med de under sistförflutna riksdag meddelade beslut, hvarigenom Rikets Ständer beviljat åtskilliga, af Kongl. Majk i nåder äskade, anslag för kyrkoväsendets ordnande inom de tvenne nya kapellförsamlingar, som under namn af Bogens och Lekvattnets kapellag blifvit bildade uti nordvestra delen af Wermland, finnes uti 96 § af samma reglemente stadgadt: att den för inköp af boställe åt predikanten i sistnämnde eller Lekvattnets kapellförsamling anslagna summa af 1,000 r:dr, likasom de för bebyggandet af samma boställe och ett prestboställe inom Bogens kapellförsamling anvisade medel, »böra af Riksgälds-kontoret, enligt Kongl. Maj:ts nåpiga disposition och förordnande, utbetalas". Bi/i. till R. St. Med erinran om de af Rikets Ständer sålunda beviljade anslag och meddelade reglementariska sladganden, hafva fullmäktige i Riksgälds-koiitoret hos Statsutskottet anmält här nedan, i fråga om föremålen för omförmälde tvenne anslagssummor, anmärkta förhållande:
Majits disposition anvisa en summa al Etthundrafemtio tusen R:dr eller Femtiotusen R:dr för hvart och ett af åren 1864, 1865 och 1866, alt utgå såsom lån för befrämjande af utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar lill beredande al odlingsföretag inom rikets öfriga delar. 19:o Sedan behöriga undersökningar blifvit verkställda med afseende på ifråga satt upprensning af Olands å och dess sidogrenar inom Stockholms och Upsala län, hvarigenom blifvit utrönt, att genom en sådan upprensning icke mindre än 9,042 tunnland öfversvämmad eller af syra besvärad mark, belägen inom fem socknar af Upsala och fem socknar af Stockholms län, skulle kunna, tili gagn för egarne af sammanräknadl 250 hela hemman, befrias från vatten, mot en kostnad af tillsammans 245,885 R:dr, hvaraf 30,000 R :dr erfordrades till inlösen af vattenverk; har E. K. Majit i anledning af gjord underdånig ansökan om statsbidrag för delta arbetes utförande, samt i öfverensstämmelse med hvad Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader i underdånighet hemställt, uti den nådiga propositionen angående statsverkets tillstånd och behof föreslagit Rikets Ständer, ali för berörda vatlenaftappning såsom lån anvisa 137,500 Ridr, motsvarande dels hela den ofvan berörda, lör vattenverks inlösen erforderliga summa, 30,000 Ridr, dels ungefärligen hälften af utdikningskoslnaden 215,885 R:dr; i sammanhang hvarmed genom särskild framställning hos Rikets Ständer jemväl blifvit ifrågasatt, att det af E. K. Majit för ifrågavarande arbetsföretags utförande äskade låneunderstöd måtte förhöjas till 200,000 Ridr.
S. D. Till Expeditions-Utskottets uti Memorial N:r 151 , gjorda hemställan att de Sex Tabeller rörande Riksgälds-Contoiret och StatsVerkets räkenskaper , hvilka vid Riksdagens början blifvit tryckte såsom Bilagor till Revisorer»es Berättelser, och uti Riks-Stånden utdelte, 326 Prot. Utdr. d. 53 Maj 1818« icke nu behöfva å nyo uti Bihanget Trycka»I lemnade Prest-Ståndet sitt bifall. Protokolls-Utdrag d. 29 Maj 1818. Fran Högloft. Ridd. och Adeln S. D. Föredrogs a nyo och bifölls Expedi.1 tions-Utskottets den 20 dennes afgifne samt den 25 i samma månad på bordet lagde Memorial, angående uteslutande af visse Tabeller vid Bi« hangets tryckning. Protokolls-Utdrag d. 2 Juni 1818. Fran Vallofl. Borgare-Ständet. S, D. Vid förenyad föredragning af Ex^ peditions-Utskottets Memorial N:r 151, med för-] frågan huruvida Tabbellerne öfver RiksgälldsQontoriets Råkenakaper och Stats - Verkets in* komster böra vidare tryckas eller ej; ansåg Borgare-Ståndet för dess del öfverflödigt, att ifråga-] , varande Tabeller tryckas uti Bihanget till RiksStåndens Protokoll. N:r 152. Uppl. och gt'dk. hos Samtl, Riks-StSnden d. 2.7 Maj 1818, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om jemkning af Roteringen i jemtland.
I underdånighet anmäld den 26 Oktober 1860, hvarvid, i afseende å den af Rikets Ständer väckta fråga om beredande af lämplig lokal till embetsrum för Öfver-Ståthåltare-Embetets kansli uti något af Kronans bus i hufvudstaden, Kongl. Majit, enär upplyst vore, att någon dylik lokal icke funnes att tillgå, ansåg någon åtgärd då icke vara att vidtaga, hvaremot, beträffande Rikets Ständers tillika framställda begäran, att, i händelse sådan lokal saknades, nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflåtas, Kongl. Majit förklarat sig vilja taga frågan härom uti nådigt öfvervägande. — 55 — Vidkommande derefter Rikets Ständers i förevarande underdåniga skrifvelse gjorda hemställan, att nytt Reglemente för Myntoch Kontrollverken, äfvensom ny kontrollstadga måtte blifva till efterrättelse fastställda, så äro samtliga vederbörandes underdåniga utlåtanden och förklaringar till Kongl. Maj:t inkomna öfver de i dessa ämnen afgifna förslag och yttranden; och äro dessa frågor för närvarande på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende. Stockholm den 2 Oktober 1865. Henric Lovén. 6;o. Hontfl. Eckle s inuti k-dcpar te mentet. 46:o af den 2G April 1851, angående åtgärder (ör en förbättrad själavård i hufvudstaden. (00).