Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Km 0,elsson ifrån Cristianstads Län upgaf, at i Skane sianas U jordar, de,n ägarne endast nyttja ril Höbergning, men äboerne i den By, der Utjord?, ligger, hofwa rättighet, at der bera sina kreatur, hwilken s?ulle blinva dem betagen, om ägare» bleswe tillätet, ak densamma instänga; hwaremoc ^nclsrs Kerston fran Upsala Län anmälte, at i Upland äro, efter den kännedom han har, äganderätten och betes-rättigheten alltid förenade, saar, utom ägarens samtycke, ingen får a hans Utjord eller Urfjäll, när den är instängd, beta sina kreatur; äfwenfom knäres Karsina förmodade med billigheten öswerensstammande, ak om någon ensam will instängs sin Utjord, sä bör han wara alldeles fri fran del t-igands i Byns Gärdesgardar emot angränsande Byar. Ester upläsandet af Herr Grefwe Leclrkriis skrisieligen: Til Höglpflige Utskottet får jag hemställa, huruwida Hemmantalet kan bliswa anfeldt som rätta grun. den til stängselskyldigheten, da derigenom skulle hän - La, ak et större H mmanrak, da det kilgränsar flera mindre H minan, skulle fä cc mängdubbelk siäilgselde sivär. Som crcmpel får jag anföra: er halft Hem, man, hwars Agar moro i ojuiärec, tilgränsar jjer, dedcls Heiiiinaii af en lika amictrolisk 6-ur as drraö ägor, uci hwiiken händelse det hcka Hemmanet erhäl. ter fyra ganger mera stäugstl, befwär, än alla deZ älta Ge annar, och detta oaltadr sknlle ofta kunna hailda, det nyttan blcfwe mindre för del hela Hem, manck. jagens allmänna och sä wisligen stadgade för, ordnande i Cam 2. § VygHniuga-Ballen skulle härigenom warda uphafiver.
S. D. Föredrogs ånyo Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndet Protokoll den 30 sistlidne' Juni, innefattande dels nämnde Riks-stånds beslut, i anledning af 7 punkten 1 mom. och 17 punkten af Banho-Utskollels Betänkande, N:o 25, angående reglering af Bankens låneoch krediliv-rörelse, samt om användande af upplupen odisponerad bankovinst dels inbjudning till Borgare-Ståndet att i Bonde-Ståndets angående dessa punkter fattade beslut sig förena; Men med vidblifvande af BorgareStåndets i dessa ämnen fattade beslut, lade Ståndet omförmälda Prolokplls-utdrag till handlingarna. Frän Hederv. Bonde-Slåndet. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o /, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om antagande af Prot.-Utdrag den 7 Juli i860. 511 en författning, angående ränta vid försträckning på viss kort tid, dels ock enskild motion i enahanda ämne. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-Ulskoltels Betänkanden: N:o 51, i anledning af väckta motioner om föreskrifter till betryggande af besittningsrätt till fast egendom och af inlecknings-säkerhet; oell N:o 52, i anledning af väckta förslag om meddelande af föreskrift derom, att arfskiften skola till förvar vid Domstol ingifvas. S. D. Föredrogos Sammansalla Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskollets Betänkanden: N:o 19, i anledning af väckt motion om medgifvande af rättighet för församling i regal t pastorat alt till Komministratur kalla Ijerde prof-predikant. Bifölls. N:o 20, i anledning af väckta motioner om utfärdande af ett allmänt vitesförbud till egors fredande mot åverkan och annat intrång Återremitterades på grund of deremot under diskusionen framställde anmärkningar, hvilka skulle Utskottet meddelas.
Vid pröfning af anbuden åligger vederbörande i allmänhet att tillse det ej alltför stora brännerier uppkomma eller, genom den sålunda sammandragna branvins-tillverkningen, större produktion å ett ställe medgifves, än ortens behof kan anses fordra. De inom Wiborgs län anlagda större brännerier må under vissa vilkor fortfara; dock att, sedan deras tillverknings-qvanlum blifvit utredt, de underkastas en lämplig afgift, i enlighet med denna författnings grunder. Yid hvaije bränneri tillätes nyttjande af serskild distillerings-panna, på sätt och vilkor 1800 års förordning innehåller. Tillverknings-tiden med redskap af l:a klassen såsom hitintills, eller en månad om hösten och tvänne om vintern. Men tillverkningen, såväl den, som grundar sig å icke mindre än 5 sammanslagna mantal, som den hvilken, med undanlag af den ofvannämnde äldre redskapen, försiggår med annan redskap än den med normalformen öfverensstämmande, inskränkes lill tiden från den 15 Januari till den 15 April. Bräll vins-bränning i städerna i enlighet med 1800 års författning, antingen i ett sammansatt verk, eller af hvarje dertill berättigad stadens invånare. 1 sednare fallet får endast begagnas pannor af första klassen. För ile sammansatta brännerierna gäller, angående pannornas storlek och beskaffenhet, hvad ofvan hit tillämpligt föreskrifvits; och är för dessa brännerier serskild tabell uppgjord, som utvisar den pannerymd af 2:dra, 3;dje och 4:de klassernas redskap, som motsvarar hvarje tiotal kannors pannerymd i lista klassen. Bränvins-brännings-afgiftev: Afgiften beräknas, i enlighet med 1800 års författning, efter mantal och den dermed förenade bränningsrältighet, sålunda, enligt deröfver uppgjord tabell: 1 24 mantal 1 lisp. torr råg, t 1 6 — K 1 i 2 — 2 1 8 0. - ~ s. v. progressive till — H — 45 — —. • H — 46| 5 48 8 Bil.
Då konkurs uppstått, varde förordnande genast meddeladl person, som nu nämnd är, alt gäldenärs böcker och andra handlingar, som hans rörelse angå, under försegling sälla eller i förvar laga, så ock, der Rätten eller Domaren så nödigt anser, alt låta konkursboets kända egendom under säker vård hållas, och boels angelägenheter, bevakas intilldess, såsom framdeles säg«, gode män utsedda blifvit. Är ej bouppteckning af gäldenären ingifven; varde förordnande, på sätt njss nämndt är, alltid meddeladt. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse Avo 493. 85 Varder annan än den, som domareeller Ijenste-ed aflagt, (ill förrätlningsman enligt denna § förordnad; svärje inför Rällen eller Domaren, ali lian del uppdrag redligen fullgöra skall; och håfve sedan samma pligt och njule lika skydd, sorn enligt lag tillkommer dem, hvilka Rättens ärenden gå. § 10. Finner Rätten eller Domaren att konkursansökning ej kan upptagas, förty att den är till orätt domstol ställd, eller af annan orsak; teckne det skriftligen å an sökningen. Vill någon klaga deröfver alt ansökningen upptagen är; varde lidea för besvärs anförande räknad från det slämningen blef i allmänna tidningarna första gången kungjord. Ej må sådan klagan sedan föras. § 11. Domaren å landet ege, ändå att han jäfvig är, meddela påskrift å konkursansökning att den ej upplagas kau, förelägga gäldenär alt öfver borgenärs ansökning om konkurs sig förklara, utlärda offentlig slamning, der gäldenär sjelf sökt att få sin egendom afträda eller medgifvit borgenärs yrkande derom, ulsälla urtima ling, der sådant i konkursmål erfordras, samt förordna om sådan åtgärd i afseende å uppteckning och våld af gäldenärs bo, sorn i 9 § omlörmäld är: anmäle dock, der förordnande för särskild domare larfvas, jäfvet ulan dröjsmål i Hofrätten. § 12- Konkurs anses börjad den dag, ansökning derom ingifven är, der konkurs på den ansökning följer. § 13.
Jag tror ingen annan återremiss kan ske, än på grund af de öfriga anmärkningar, som Ståndet förklarar för sine gemensamma tankar. Friherre Anckcirswärd: Jag uppträder först och främst för att erkänna ett af mig Legånget fel emot Grundlagarnes rangordning, deruti, att jag yttrat Riksdagsordningen vara underordnad RegeringsFormen. Det är ett misstag, hvilket jag nu sålunda rättar, att jag dermed velat uttrycka, att, i fråga om Högsta Maktens verkningskrets, 134 Den 9 J a n u ar i i. är Regeringsformen den Grundlag, som närmast bestämmer densamma, och hvarifrån Lagstiftaren liemtat och öfverflyttat föreskrifterne till Riksdagsordningen. Hvad åter sjelfva saken angår, sä är jag ännu icke af någon öfvertygad, att 24 §■ Riksdagsordningen innehåller den aldraringaste otydlighet. Af Herr von Hartmansdorff har jag hört yttras, att äfven han anser §:n tydlig, men dock vill tillstyrka antagande af det föreslagna tillägget deri, emedan man ej hör lägga Regeringen något till last i denna sak, då Regeringen bifallit Riksens Ständers önskningar. Jag hemställer hvad vi väl här hafva att tacka Regeringen för, då hon endast medgifvit en sak, som är tydligen i Grundlagen uttryckt. Hvarom är nu egentligen fråga? Om ingenting annat, än huruvida vi böra åsidosätta i8a3 års Ständers enhälliga begrepp om Grundlagens tydliga oi’daförstånd i detta fall, endast för att biträda 2, 3 eller 4 Konungens Rådgifvares origtiga mening, att Lagen innehåller tvetydighet. En värd Ledamot har ädelmodigt afsagt sig allt anspråk på öfverseende för menskliga misstag, och sagt sig ej vilja begagna den hjelp, Herr Hjerta erbjudit Konungens Rådgifvare. Om äfven på denna grund Herr Hjertås förslag ej skulle föranleda till ålerremiss, kan jag dock icke på denna grund afstå från mitt yrkande att Memorialet måtte till ConstitutionsIJlskoltct återremitteras.
Dä de hittils utan at derä göra afseende ansett som en rättighet det bruk seclers häfd helgat, at den i Utskottet warande äldste Adelsmannen altid förde Ordet, kan jag äter om denneZ antages, ej se nägot som hindrar dem at med lika skäl som wi, wäl)a en Ordförande, och deltaga r Walet, hwad kan hindra dem at framkomma med den sä enkla slutsats at dä til epempcl i Constitutions-Utssottet Z Ledamöter äga rätt wäija Ordförande, de 9 andre c samma Utskott, ej eller därifrän bera wara uteslutne; Jag sussade derföre uprigtigt at hela denna Z. utgiuge. Friherre UUssncrgnrr. Denne §. synes mig ej kunna blifwa ett Bentilations ämne. Rättigheten at föra Ordet, tilstorer den af Ridderssapet och Adelns Ledamöter, som innehar sörsta rummet pä Riddarhuset. Upbäfwandet af denne urgamla rättighet, skulle också medföra mycken olägenhet emedan nytt Wal skulle tilställas, sä ofta Ordföranden wore fränwar nde. Huru ssulle resultatet wäl blifwa af ett Wal i Utskott der, der Adeln ger Z Ledamöter, och stwaraf en wore franwarande? Utan at efter skedd öfwerenskommelse, Len ena af de 2 ne närwarande Boterar pä sig sjelf, fä hwardera En röst. Herr UoUiUed. Som Herr Grefwe 6? la vsrclie och Friherre Uijssncn'^!^, uppä de, enligt min tanka mest grundeliga ssäl ansett denna §. böra utaä, fär jag helt och stället förena mig uti dcste wärde Ledamöters tanka. Men om den möjeligen ssulle komnea at bibehällas, mäste Den 29 Augustt. 1ZZ7 wäl Walsättet til Ordförande uti RiddarehusOrdningen bestämmas, och det tillägg här göras, efter de Orden; anstäldt Wa-: pa fäkt Riddar ehuLGröninge» sör^stlifkVer. ll'o §.
varande öfver detta förslag, deruti Prostarne Nordlander och Melén samt Doktor Sandberg instämt, yttranden afgifna utaf flera bland Ståndets ledamöter; uti Rorgare-Ståndet af Herr Henschen, som yrkat, att bevillningen efter lista Art. måtte alldeles upphöra, eller, om det icke kunde ske, anslås till folkskolorna och således öfverflyttas till kommunerna, såsom förut skett med en del deraf; och har motionären i sådant hänseende utförligt sökt ådagalägga ifrågavarande bevillnings-titels olämplighet, samt gendrifva de för dess bibehållande vanligen åberopade skäl, dervid han bland annat anfört: att en beskattning, om den skall vara rättvis, icke får vara endast personel, eller sådan att den måste erläggas af hvarje till viss ålder kommen person, blott såsom medborgare, utan afseende å den omständighet, huruvida han eger eller kan förtjena något; att, beträdande det från benämningen skydds-afgilt hemtade skäl för ifrågavarande afgifts utgörande, eller alt hvar och en åtnjuter skydd af staten i afseende på sin person, det vore klart, att statens skydd oftast och hufvudsakligen erfordras för egandcrätien och hvad dermed har sammanhang, äfvensom för vissa af staten sjelf utdelade personliga företrädes-rättigheter; att man omöjligen kunde, såsom likväl ofta blifvit försökt, ursäkta denna, afgift, hvilken tyngde ganska hårdt på den obemedlade familjefadern, med dess obetydlighet, som skulle göra densamma okänbar för den betalande, ty det vore ej tillåtet att göra orätt, derföre att det går lätt för sig, och i allt fall vore ingenting obetydligt för den, som icke eger något; att den obemedlade tillräckligt genom skole-, kurhusoch fattigvårds-afgifterna samt naturaprestationer påminnes om, att han lefver i ett samhälle, som krälVer uppoffringar; och slutligen att staten, ulan tillitande af ifrågakomna afgift, från andra håll hade att påräkna mer än tillräckliga inkomster för sitt behof; — samt uti Bonde-Ståndet af Pehr Mallsson från Wester-Norrlands län, med hvilken största delen af Ståndets ledamöter instämt, äfvensom Anders Andersson och Johan Johansson från Östergöthlands län, hvilka väckt fråga om personliga skyddsafgiftens öfverlemnande till kommunerna, för att användas, enligt den förstnämndes förslag, för folkskolorna, till bestridande af såväl skollärarnes fullständiga aflönande, som fattiga barns underhåll och vård under den tid, de af skolan sig begagna, och enligt de begge sednares mening till fatlig-försörjuingen.
Då righet någon gång sig yppat, att med fullkomlig säkerhet få de inflyta - 21 Hotill Ion utlånade mot den ränta, att sparbanken fortfarande skulle kunna tufva 5 procent å insättarnes penningar, har fråga uppstått om en förändrad organisation, behöflig jemväl med afseende derå, att de fleste af bankens stiftare redan med döden afgått. Det i frågan fattade beslut, att sparbanken icke skulle mottaga medel af andre än i Falu stad och Kopparbergs socken boende eller der sin näring idkande personer, har föranledt förslag till bildai I af en särskild sparbank för Länet, hvilken ock under nästlidet år Vrädt i verksamhet. Den förändrade organisationen af sparbanken i Falun, b v; förnyade reglemente först i år vunnit Kongl. Maj:ts nådiga stadfästelse, ; u dock redan från årets början varit tillämpad.' Vid den i Husby socken inrättade sparbank hade 271 stycken motböo tyer utlemnats till 1850 års slut, då insättarne, till antalet 139 och för stört len bestående af barn och tjenstefolk, ägde en behållning af 8,220 R:dr -fo hvarförutan hjelpfonden uppgick till 826 R:dr 5 sk. Under de 3 iyii.i 184-8 med 1850 hade 45 nya motböcker utgifvits och 21 blifvit liqviderade. Äfven denna sparbank visar således att genom densammas inrättning arbe tar nes åhåga för framtiden blifvit allt mera väckt, och fördelarne i; Inrättningens tillitande insedde. Stora Kopparbergs Läns och Bergslags enskilde bank har, efter författi. im idig örn bildning, från och med år 1848 fortsatt den rörelse, hvartill ban erhållit Kongl. Maj:ts intill 1857 års slut gällande oktroj.
Torftak äro sällsynta och täckningen sker numera antingen med stickor eller tegel. Inuti husen råder merendels snygghet, och Norrlänningen är i allmänhet gästfri, synnerligen i de ifrån städerna aflägsnare socknarne. § 3. Näringar. a) Jordbruket inom Länet kan visserligen sägas relativt till den försummade boskapsskötseln vara för långt uppdrifvet, men i allmänhet har det icke på långt när hunnit den höjd, dit det kan och bör komma. Likväl är det obestridligt att det år ifrån år är i tilltagande, likasom alt af den mer och mer sig ökande folkmängden en betydlig del måste söka sin bergning af jorden. Ärfda vanor och ett envist motstånd mot allt nytt, förr än detta så till sägande handgripligen visar att det är mera vinstgifvande än det gamla, 29 lägga hinder i vägen för jordbrukets uppdrifvande och det är således endast med långsamma steg det går framåt. Inom orten finnas få possessionater, som med efterdöme kunna visa vägen till bättre systemer, och exempel hafva således icke här samma inflytande som i de södra landskapen, men äfven bland allmogen finnas dock flera, som, mera fördomsfria än mängden, lemnat de fäderne-ärfda vanorna i jordens skötsel och användande, samt antagit hvad som på andra ställen visat sig vara nyttigt och ändamålsenligt, så vidt sådant varit för orten passande, såsom följder af hvilken förändring dessa jordbrukare redan hemta ersättning i bättre och rikare skördar. Agronomers vistande i Länet, huru kort detta än varit, har äfven i sin mån bidragit att gifva anledning till förbättringar, som måhända annars icke varit påtänkta; men hvad som felar Länet är en landtbruksskola, der nya metoder kunde inläras och nya rön verkställas. Fråga orri en sådan inrättning på enskild bekostnad väcktes redan 1841, men måste i anseende till bristande medels-tillgångar afstadna ocb något anslag af Staten bar för detta ändamål icke vunnits, ehuru motion derom blifvit väckt och behofvet visadt vid sednaste riksmöte.
Såsom enheter fastställas: för längdmåttet, den nu gällande foten; för ytmåttet, qvadratfoten, eller qvadraten på den nu gällande foten; för rymdmåttet, kubikfoten, eller kuben på den nu gällande foten; för vigten, det nu gällande skålpundet (eller den s. k. marken viktualievigt). 2. Till yttersta efterrättelse i afseende på grundenheternas, fotens och skålpundets, storlek, skola vara att tillgå en rikslikare för längdmåttet och en för viglen. Angående dessa likares beskaffenhet, förvarande och begagnande, med hvad mera dertill hörer, meddelas genom den allmänna stadgan erforderliga speciela föreskrifter, hufvudsakligen enliga med hvad Vetenskaps-Akademiens den nådiga propositionen bifogade förslag i §. 2 innehåller. 3. Indelningen af mått och vigt blifver följande: a) för längdmåttet: 1 fot fördelas i 10 tum; 1 turn i 10 linier; b) för ylmåttet: 1 qvadratfot fördelas i 100 qvadrat-tum; 1 qvadrat-tum i 100 qvadrat-linier; c) för rymdmåttet: 1 kubikfot (i de äldre förslagen s. k. »foting») fördelas i 1000 kubiktum ( Expedilions-Utskoltcls Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 86. 147 Längden af en mil förblifver såsom hittills 36,000 fot, och omfånget af ett tunnland jord 56,000 qvadratrot. Till vägande på apotheken af medikamenter efter läkares recepter må, tilldess annorlunda förordnas, den nu brukliga medicinal-viglen fortfarande begagnas. I handel, uppbörd eller leverering må icke begagnas mätstockar, må/kärl eller vigtlödfor, som ej äro vederbörligen justerade och med kronomärke försedde samt påstämplade till deras innehåll jemte justerarens namn och årtalet, då justering skett. Mätstockar (hvartill äfven räknas mätskalor) må justeras och krönas, hållande 1, 2 eller flere fot.
Vid uppgörandet af nedan framställda förslag rörande de bestämmelser, hvilka böra i blifvande Banko-reglemente införas, motsvarande nu gällande reglementes 6:te artikel, sorn handlar om göromålens fördelning, deputeradens åligganden samt tjenstemännens ansvarighet, samt 7:de artikel, uti hvilken äro upptagna föreskrifterna om hankostatens löneförmåner, grunderna för befordringar och pensionsheräkning samt ordningsstadganden, har Utskottet endast .omförmält de §§, i hvilka ändring blifvit ifrågasatt, men ansett de öfriga böra oförändrade vid deras nuvarande lydelse bibehållas ; och har Utskottet, vid den företagna granskningen af ifrågavarande delar utaf Banko-reglementet, tagit i öfvervägande såväl de af Banko-fullmägtige derutinnan afgifna förslag, som en till Utskottet remitterad motion, hvilken här nedan på sitt ställe omförmäles. Nu gällande reglementes § 94 bestämmer bankoverkets indelning i särskilda kontor och expeditioner samt angifver i allmänhet fördelningen af göromålen dem emellan ; hvarjemte, i anledning af de mera betydliga förändringar i Bankens inre organisation, som vid sistlidna riksdag beslutades, föreskrift då infördes derom att nya instruktioner skulle upprättas och öfverlemnas till pröfning och fastställelse af Banko-Utskottet vid innevarande riksdag, med rättighet likväl för Fullmägtige att låta under tiden tillämpa samma instruktioner i alla med reglementets föreskrifter öfverensstämmande delar. Till följd af sistberörda föreskrift hafva Fullmägtige till Utskottet öfverlemnat förslag till instruktioner för samtliga kontor och expeditioner, hvarvid Fullmägtige likväl anhållit, att de, utan hinder af det godkännande Utskottet kunde finna godt lemna dessa förslag, måtte berättigas att i desamma framdeles vidtaga sådana förändringar, Bih. till R. St.
Enligt de af administrationen för nämnde kassa lemnade uppgifter hafva kassans inkomster utgjort: 18 4 0. 1849. 18 50. — Angående Inqvartering sverkets inkomster och utgifter har Inqvarteringskommissionen meddelat följande: Inkomster: Förvaltningen för gutuläggningsarbetena i Hufvudstaden har uppgifvit att genom Eder Kongl. Maj:ts nådiga Förordning angående gators och allmänna platsers underhåll i Hufvudstaden af den 25 Maj 1849 bestämda föreskrifter blifvit meddelade i afseende på så väl gatuläggningens beskaffenhet och underhåll som gatuläggniugsskyldighetens fullgörande, samt att dessa föreskrifter med samma år trädt i verkställighet och alltsedan tjenat till efterrättelse. Under loppel af år 1848 hafva omläggningar blifvit verkställde å Regeringsgatan, Norrtullsgalan, Fredsgatan, Rosenbad, Drottninggatan, Tjärhofsgatan, Renstjernas gränd, Sevedbåthsgatan, Clara Bergsgränd, Clara Östra Kyrkogata, Munkbrotorget och Prestgatan, jemte smärre omläggningar å olika ställen i Staden och på Mal marne, till en areal af 11,222 qvadralfamnar. Kostnaderna härför, deruti jemväl inberäknade grusningsarbeten, afloppstrummors underhåll, förberedande arbeten, aflöningar, upphandlad trottoirsten, uppgingo till 42,472 R:dr 36 sk. 11 rst.
Det är derföre detta morn. eller rättare denna period icke är tjenlig, men den tillhör icke 1 mom. litt. a, hvilket redan af R. o. Ad. är bifallet, utan mom. litt. b. Ilr von Troil: Det är verkligen högst besynnerligt, alt det skall vara alldeles omöjligt för mig att öfvertyga vissa ledamöter, alt jag alldeles icke talat om förslaget litt. a, utan om det som ar framstäldt under litt, b, hvilket ännu är oafgjord!. Jag har uppläst de ord, som närmast föregå tillägget, uppläst orden sådana de lyda i sjelfva grundlagen, på det att alla skulle förstå hvarom frågan var, ehuru de icke slä tryckta i det mern. vi nu hafva för händer. Det mätte vara till följd af denna uppläsning, som misstaget om min mening uppkommit. Jag har ingalunda talat om moni. litt. a, så mycket mindre som jag ingenting har att deremot anmärka, och detsamma dessutom redan är uf R. o. Ad. ibifallet. fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande af del i l(i punkten under lill. b. anmälda förslug. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Lagerheim, Lars Magnus: Någon orsak att antaga ett grundlagsändringsförslag, under det alt vår 1111 besvurna grundlag, som ett oeftergiflig! villkor föreskrifva-, att en sådan ändring skall vara högst nödig oell nyttig, finner jag ingalunda. För min del kan jag icke inse hvarken nyttan eller nödvändigheten deraf, dä den tvertom kunde åstadkomma olägenheter och olämpligheter, dymedelst all ett RiksSt, möjligen kunde sättas i direct beröring med auetoriteter, hvilket förhållande ingalunda bör äga rum. Dessutom visar sig en besynnerlighet i den nya redaclionen, derutinnan nemi. alt nytt val kunde behöfvas, innan Ståndet organiserats.
Att en person vid namn Carlberg, som haft uppdrag att i Götheborg till undsättning utlemna 73 T:r 12 k:pr Råg och Korn till ett värde af 833} R:dr och derföre uppgöra liqvid, härföre fått sig godtgjorde uppgifne omkostnader med 108 R:dr 46 sk. 6 r:st Banco, deribland tractamente blifvit upptaget för 4* dagar, efter 2 R:dr Banco per dag; samt att för en anförtrodd befattning att till undsättning utlemna 63 T:r 30 k:pr Råg, 91 T:r 24} k:pr Korn, 18 T:r Hafre, jemte uppbörd af derföre bestämd betalning, uppgående sammanlagdt till 1,977: 10, 8, Ledamoten i Directionen af Låne-Contoret i Götheborg, Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson blifvit ersatt omkostnader med 4oi R:dr 4 sk., uti hvilken summa ingått 184 dagars tractamente efter 2 R:dr per dag med 368 R:dr, resekostnad till Wenersborg 17 R:dr 16 sk, för porto 5 R:dr 36 sk, samt för papper, pennor och lack xo R:dr. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har i afseende härpå uppgifvit, det han, nödsakad alt hålla serskild