Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samtalet gick för öfrigt åt alla håll och det var ganska roligt; jag lär mig alltid mer och mer. Jag gick dock i dag något tidigare hem än vanligt, i fall möjligen sheikh Soleiman skulle komma, men ingen hördes af. På eftermiddagen var jag åter uppe hos Mohammed och satt med honom ute på grafvarne och pratade väl en timmas tid till eftermiddagsbönen, då vi skildes åt; han gick hem och jag slog ett slag och gick sedan till 'Attarin moskén, der jag genast gick in och blef emottagen af den gamle moezzin högst artigt. Han kokade kaffe och gaf mig 2 koppar, som jag, oaktadt jag krånglade emot, måste dricka och röka dervid. Medan vi suto så bredvid hvarandra på moské-mattorna och rökte, började han med en harang åt mig att jag vore en god man samt att han och hans sheikh ansågo mig som sin bror. Derpå kom han fram med det här mycket vanliga: ma fisch fulus (finnes ej en styfver). Det hade jag genast i början vid kaffebjudningen väntat. Olyckligtvis hade jag med mig ej mera än 10 fadda smått och ett Turkiskt 20 para-stycke, hvilket allt jag gaf honom. Men han gaf mig tillbaka det senare och sade att det var battal. Jag lofvade honom en annan gång mera. Nu kom sheikhen in och visade mig vid sin lilla pulpet, som han har i moskén, åtskilliga böcker, af hvilka han bjöd ut åt mig en Persisk Pandname af 'Attar med Arabisk mellanradig öfversättning, tryckt här 1256 H. Men jag ville naturligtvis ej ha den. Sedan gräfde jag genom andra gamla manuscripter, som han der hade, men så mycket jag i hast kunde se var der intet af värde och allt huller om buller i största oordning. Derefter kommo 2 af de blinda sheikherna dit, och vi suto alla omkring pulpeten, Soleiman sjelf innanför och pratade litet; men jag fann mig generad af gubbens son, som äfven var der och är en riktig ulfspegel, den första förargliga man jag ännu här lärt känna.
Mine herrar ! 76 §:n af vår första grundlag, denna som ämnades att vara ett lås för Svenska folkets fickor under en mindre samvetsgrann styrelse, stiftades väl icke för att kunna öfverträdas, för att kunna undanskaffas med dubbelnycklar och för att vi sedan skulle hämna dess våldförande och våra förluster måhända med blod. Ringa garanti hade den då gifvit. Nej, mine herrar! Riket till gagn och nytta stiftades denna § så, att den icke kan öfverträdas. 1809 års lagstiftare satte för Svenska folkets fickor och Sveriges skattkammare ett dyrkfritt lås. Hvad hade vi vunnit med 76, hvad med 78 §§:na Reg.F:n, om vi sjelfve sanctionerade deras eluderande, om vi betalte äfven de skulder, hvilka utan Ständernes samtycke gjordes i Rikets namn, och nöjde oss med att söka bringa elem till ansvar, som varit vållande till dessa skulders görande; om vi godkände, att våra provinser blifvit pantsatta och endast sökte bestraffa de ministrar, genom hvilka det skett. Det måste väl äfven vara afsigten med dessa lagbud, att vi skola kunna vara befriade från all annan gäld, än den, hvilken med R. St:s samtycke blifvit gjord, att vi skola få behålla Riket ostyckadt, och att de skola afhålla en hvar från att inlåta sig uti transactioner stridande mot dessa §§, derigenom 670 '-T Den 27 Februari f. m. nemi. att man må kunna vara öfvertygad, att sådana ej af Pi.. St. erkännas. Vore ej förhållandet sådant, kunde ju en lättsinnig Regering bortsälja och pantsätta provinser, samt öfverhopa Riket med skuld; kunde den hålla dessa transactioner hemliga, till dess de personer vore borta, af hvilka ansvar kunde kräfvas. Hvartill tjenade då dessa §§?
Herr Grefwen och Landtmarskalken wille derföre göra proposition, at denna sak hos Hans Maj:t Konungen skulle anmälas, pä det nödig uplysning matte ifrän Krigs-LoljeZiunL. infordras, . Den z Mars. 149 Oras, om den tilgang som kunde finnas til en sadan Jngvarrerings rildelande. Grefwe Lövenheim, Larl, ansag det ej wara nog ar öfwer denna fräza endast infordra Krigs-Loliegii utlärande, uran trodde han ar Riksens Stander borde derom bestma. Friherre Lehrström, kuäolpk, frägade om Jnqvarterings-medlen skulle tagas af dr bewiljade 64,000 R:d. Hans Lxcellence Herr Grefwe kuutkr trodde sig af Herr Loricks yttrande finna fullt ffäl ar tro, ar tilgang funnes i Boställs-dassan, hwarsöre det säkert wore lampeligast at Riksens Ständer i underdånighet anmodade Hans Maj:t, at, efter anställd undersökning om en sadan tilgang funnes, afgifwa Nådig befallning om JnqvarreringmS utbetalande. Herr Loricks. Jag kan för min del ej har upgifwa hwad tilgäng i Boställs-Lassa» finnes; men enligt de frän Kongl. Krigs-LoHe^um til Stats-Utssottet lemnade upgifter om denna Lassa, stall, om jag ratt minnes, wara at inhämta , ar sedan densamma för äret bestridt de af Kongl. Mast redan Nädigst bestämde utgifter, mätte der blifwa er Lswerstott af omkring 900a R:d. at pärakna, som man ämnar anwända til Boställs - Byggnaders utwidgande. Herr becklin, ^okan /l6olpK. För min del fär jag »plysa ar jag under den tid jag war i ^ tjenst, i;o Den z Mars. tjenst, til min ersättning, af denna Lags» erhöll ärligen 6 R:d.
R:dr 72 öre och karta-sigillata-omkostnaderna till 318,208 R:dr 11 öre, eller, med tillägg af den Landskamererare!! och Landträntmästaren i Westmanlands län för året tillkommande provision, 1,366 R:dr, 28 öre, hvilket belopp först år 1861 från Ränteriet utbetalts, tillsammans 319,574 R:dr 39 öre, deraf 121,327 R:dr 41 öre, eller nära 8 procent, utgjort vederbörande tillkommande provision å karta-sigillata-medlen, saint med hänvisande till hosföljande, i enlighet med räkenskaperna upprättade sammandrag (Bilaga Litt. G), som ådagalägger huru stor inkomst häraf i stat påräknats tillkomma Landskamererare och Landträntmästare, få nu församlade Revisorer för sin del tillstyrka, att, vid bestämmandet af aflöningen för sistbemälde tjenstemän, den dem tillerkända provision å kartasigillata-medlen må upptagas till ett belopp, närmast motsvarande det, hvartill denna deras inkpmst blifvit i stat beräknad. B) Allmänna magasins-ärendena, hvilka omfatta: l;e Redovisningen för stats-verkets spanmnl in natura. Denna spanmål redovisas i kronomagasinernas räkenskaper, hvilka för revisionsåret blifvit granskade i Kongl. Kammar-rätten med anmärkning. Förhållandet med inkomster och utgifter för statens spanmålsrörelse under nämnde år inhemtas af Kongl. Stats-kontorets till Kongl. Majit i berörda ämne afgifna underdåniga berättelse. Bil. Litt G. till 1862 års revisionsberättelse, angående stats-verket, sid. 20. Tabell, utvisande försäljningsprovision, jemte öfriga kostnader, vid Karta-sigillata-verket under år 1860. Provision. Till Landskontor och Landträntmästare. Till försal. - Öfriga ut gifter. Summa. I stat beräknad Utgifven. 1 11111g 0111 etil 11 c ii. Kongl. Iso Redovisningen öfver stats-verkets spanmål in natura.
Då det väl icke kan vara Hr von Hartmansdorff* mening att en sådan organisation antages, hvarigenom dessa lån hastigare expedieras i landsorten än i Stockholm, och då här är uplyst, och hvarom jag äfven har kännedom — att dessa lån icke äro af brådskande beskaffenhet, så, och då jag för min del icke kan inse hvarföre man skulle fatta ett sådant beslut, får jag vördsamt fortfarande yrka bifall till Hr Wallenbergs förslag; men, om detsamma 120 Den 28 Oktober e. m. icke skulle blifva antaget, anhåller jag, alt det icke måtte föresfcrifvas, att omsältningslånen skola vid låne-kont:n oftare behandlas än en gång uti veckan. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer gerna med Gr. Gyldenstolpe deri, att omsättningslånens behandling vid låne-kont:n i landsorterne icke må ske oftare än en gång i veckan, med mindre tiden medgifver att äfven dessa lån kunna afgöras på samma dag som de öfriga, hvilket åtminstone torde blifva händelsen vid läne-konht i Wisby. Men månne, när så många skiljaktiga meningar blifvit uttalade, det icke vore nödigt att till Utsk. återförvisa detta mom:s sednare del, på det att nytt förslag måtte i hänseende dertill ingifvas. Att nu på stående fot upgöra ett dylikt, torde blifva ett fruktlöst försök. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då endast emot det första af de i denna punkt föreslagne mom:r, aumärkmr förekommit, detsamma torde få särskildt först företagas till afgörande; hvarjemte Ilr Gr. o. Landtm, framställde alt i afseende på detsamma blifvit yrkadt af Gr. Gyldenstolpe bifall till den i Hr Wallenbergs reservation föreslagna redaktion af detta morn.; och af Hr Bildt, att tiden, hvarinom lånehandlingar må pröfvas vid läne-kon t :l i Wisby, måtte bestämmas likasom för låne-kont.-n i Götheborg och Malmö eller lill 3 dagar. Härvid anmälde sig och yttrade Hr Bildt:
Jag får då erinra, att Grundlagen i detta afseende föreskrifver precist detsamma, om de andra Ståndens Talmän, som angående LandtMarskalken. Och Kongl. Majit lär väl icke behöfva auctorisation af RiddarhusOrdningen att utnämna ny LandtMarskalk i den afgångnes ställe; lika litet sorn Ilan väl skulle a3o Den 7 Augusti f. ro. låta Talmansstolen stå ledig, i händelse en Talman afled i något af de andra Stånden. Sjelfva sunda förnuftet föreskrifver, att om tio Talmän under en Riksdag afledo, skulle elfva utnämningar ega rum. Friherre Cederström: Det går väl an, att försöka gifva ordet laga förfall en ut-, sträckning utöfver) den i lagen bestämda mening, och således äfven påstå, att död är synomynt med laga förfall. Men så är det likväl icke, äfven om man dör efter alla konstens reglor förpassad ur lifvet genom Doctor. Konungen utnämner Talman och vice Talman, men stadgandet i s3 §. Riksdagsordningen gäller allenast i fråga om laga förfall. Så snart LandtMarskalk är död, inträffar ett annat förhållande, och inga lagliga sammanträden kunna då vidare ega rum, innan annan LandtMarskalk blifvit utnämnd. Det kan likväl icke vara meningen att så tillställa, att Ridderskapets och Adelns Sessioner skulle paralyseras midt under en Riksdag, och jag kan således icke med Herr Cederschjöld instämma deri, att stadgandet är öfverflödigt, ty vi ära alla dödliga menniskor, och således äfven LandtMar skalken. Herr Printzensköld: Sedan Friherre Cederström förklarat, att han icke anser dödsfall för laga förfall, har jag icke att invända emot förslaget, annat än, att all - Den 7 Augusti f. in. 2^1 deles samma förhållande, som bär Inträffar meri äldsta Grefven, eger, enligt a3 §. Riksdagsordningen, rum med de öfrige Ståndens vice Talmän.
Tre dagar, sedan riksdagen blifvit å rikssalen öppnad, om förmyndarnes antal åsämjas, förordnas på enahanda sätt och till lika antal, som angående nämnden här ofvan sagdt är, ett serskildt utskott, att medelst omröstning per capita denna fråga, med samma kraft och verkan, som Riksförsamlingens beslut, inom Två dagar afgöra; skolande sedermera den utsedda nämnden, likaledes inom Två dagar, hafva valet förrättat, så att i alla händelser förmyndarevalet, inom Sju dagars förlopp från riksdagens öppnande å rikssalen, må vara verkstäldt. § 69. Till följd af Regeringsformen § 82, skall Riksförsamlingen, å hvarje lagtima riksdag, förordna en för lagkunskap och utmärkt redlighet känd man att, såsom riksförsamlingens ombud, hafva tillsyn öfver lagarues efterlefnad af domare och embetsman, samt att inför den riksrätt, som i bemälde grundlags 83 § till dess inrättning och göromål beskrifves, eller vid andra vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som i sina embetens utöfning anses af väld, mannamån eller annan orsak hafva någon olaglighet begått, eller underlåtit att sina embetspligter behörigen fullgöra. Denna Riksförsamlingens justitie-ombudsman, hvars rättigheter och åligganden ytterligare så väl i Regeringsformen som genom serskild instruktion utstakas, väljes af Fyratioålta för tillfället nämnde valmän, af hvilka hvardera kammaren inom sig utser Tjugufyra. Desse valmän, hvilka böra till valförrättningen sammanträda samma dag, då de blifvit utsedde, och ej må åtskiljas, förr än valet är fulländadt, skola först samfäldt, medelst slutna sedlar, hvar för sig uppgifva den man, som de anse böra komma under omröstning. Falla dervid rösterna lill mer än hälften på en man, är han behörigen vald. Varda åter rösterna så delade mellan flera, alt sådan full pluralitet för någon icke eger rum, anställes ny omröstning med slutna Jfonslili/tions-Ulskotlets Memorial, Jt? 7.
I enlighet med den af Banco-Utskottet iakttagna ordning, att, efter hand och afdelningsvis, till Rikets Ständers pröfning ingifva förslag till det Reglemente, som nu kommer att meddelas för Banco-Verkets Styrelse och Förvaltning, får Utskottet härmed vördsamligen öfverlemna följande förslag till de serskilda stadgariden, rörande Bankens Pappers-Bruk Tumba, sorn Utskottet ansett böra i berörde Reglemente inflyta, nemi.: ä) Allmänna Stadgahden. i«. Bankens Pappers-Bruk Tumba kommer, på förr vanligt sätt, att administreras, Utan Commissariatets deltagande, af Hrr Banco-Fullmägtige samfälldt, under specielt inseende af en deras Ledamot, hvilken, till ersättning för dervid förefallande kostnader, i afseende på nödvändiga resor fram och åter, uppbär af Brukets Cassa 3oo R:dr Banco årligen. (Jemf. §, 1, i 1823 års Banco-Regh) 4 Banco-Utskottets Memorial Ar.-o 136. §• 2* Eli gäng om äret skola Fullmägtige samfälldt, elier genom ett större antal af sina Ledamöter , å stället inspectera alla byggnader, och bestämma sältet för deras underhällande och reparerande, samt vidare till öfvervägande upptaga sådana Bruket rörande ärenden, sorn i ett eller annat hänseende kunna påfordra deras åtgärd. (Denna §. stödjer sig på den år i8aj vidtagna nya reglering.) §. 3.
— Något vidare reglementerande synes för närvar, ej här böra komma i fråga, emedan sådant tillhör TJtskm att föreslå. Motiv till min öfvergång för den fria brännvinsfabrikationen har vidare varit det, att jag genom samtal med några af de öfriga Ståndens ledamöter liar tyckt mig med säkerhet finna opinionen vara för densammas antagande, och jag tror att en lag, som af allmänheten godkännes, gör mera gagn än en förhatlig. Jag anhåller om återremiss af betänkandet. Gr. Horn: Då jag ingått i denna vigtiga debatt, så önskar jag, att icke mina yttranden måtte missförstås. Jag fruktar, alt Gr. Anckarsvärd icke uppfattat hvad jag menat, då jag yrkade skilnad i skatt på den s. k. husbehofsbränningen, och den, som borde kallas fabriksbränning. Min mening var visserligen icke att, genom något lagstadgande eller någon beskattning på husbehofsbränning, tvinga en brännvinsbrännare att antingen stanna vid ett visst maximum af husbehofsbränning eller öfvergå till fabrikation i stort, och att således den fria näringen skulle upphöra. D e n 27 J u ni f.' m. talade bio!t om hvad jag ansåg höra benämnas' husbehofsbränning, oell i följd deraf bekaltns som sådan, och detta var, atl jag antog som en ganska obestämd norm, att en apparat, sorn endast innehöll en 10 kannors panna, oell som icke viiiförsedd med någon annan tillsats, hvarigenom en fortskyndad afverkning skulle uppkomma, en sådan nnsåg jag vara af så obetvdlig förmåga neli af så liten vigt för rörelsen på det hel 1. atl den kunde i det närmaste lemnäs obeskattad. Derefter ansåg jag, alt man k unde progi essivt höja skatten, till dess man koni I II en verklig falniksr näring. Jag anser allting vara relativt och vill kalla det en fabriksbranning, der bria n liv i 11 sl i 11 verkningen t. ex. sker genom en tillsats i apparat, då man åstadkommer lill försäljning en vara, som man icke behöfver behålla inom hushållet.
nog, att det är den krukan som eggat upp Jaktlöjtha'n ännu inte så riktigt lärt känna Håkan Haraldson; i alla tider, ha små fiskar blifvit slukade af de stora. Medan i läggen ut nätet, leker han med er, men hoppar ut när han behagar. Birger (uttrycksfullt). kan han fastna. En, två,... tre gånger, ja men den fjerde Haraldson. i nära trettio år: jag förstår den; eller trot Nej! nej! säger jag jag har idkat rörelsen du, att jag, under den tid jag varit Lurendrejare här i skärgården, inte inhämtat tillräcklig erfaren 5 het i yrket jo, jo, lita på det Men när jag blir gammal och orklös, och inte förmår annat än gå hemma och stötta, då Birger, står ju du för kulan Birger. åt sidodörren) Men tyst jag tror Vi få väl se kan ingen veta. (med en blick Haraldson. Det är flickungen som väsnas derinne. Birger. Nej, det är Erika, som kanske kommer hit. Ja, hon är nog fan till hands, när ingen behöfHaraldson (förargad). ver henne. Gud förlåte mig! jag visste hvad, hu stru min, salig! skulle släpa hem det der qvinner, som blott göra mig rasande. Birger. skulle det väl bli af den arma varelsen, om inte nostycket i huset, för, med sina högdragna ma Inser ni då inte hennes värde för flickan? hvad Erika med moderlig hand omslöt och vårdade denna späda, men likväl hoppgifvande telning? då den isynnerhet (hälft för sig sjelf.) är ett skott, utaf, långt ifrån den ädlaste trä-sorten. Haraldson. för flickstackarn, så skulle hon långt för detta fått Ja, ja, det kan så vara det · vore det inte lemna huset, denna stolta qvinna, som, jag börjar, 6 frukta, endast skämmer bort flickan, huru godt och välsignadt barn det än må vara. Birger. set; hon har gjort mer för oss alla, sedan min fatta och värdera. Nej, Far! Ni skall inte skilja Erika från hu
Snarare tror jag Kongl. Maj:ls i5 H. 18 274 Mars e. m. omvårdnad örn Bergshandteringen vara vitsordad genom den ledighet från Domarevärf han förunnar de med Styrelsen och administrationen i detta hänseende sysselsatte Embetsman. Jag tror mig visserligen icke, såsom jag förut haft äran yttra, mägtig,att nu uppdraga demarcationslinien, eller afgöra om den blifvit riktigt uppgången emellan de Juridiska och Administrativa myndigheterna, i hvad denna fråga beträffar; ty dertill erfordras vetenskaplig kännedom i yrket, den jag icke äger, men jag tror, att Kongl. Maj:t gifvit ett ytterligare prof af den vigt han anser ärendet förtjena, då Hans Maj:t till Ledamöter i den Comitee, som nyligen blifvit nedsatt till utredande af närvarande fråga, förordnat män, kände, så väl för vetenskaplig bildning, som grundlig Embetsmanna-erfarenhet. Hos Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Bidderskapet och Adeln, anhåller jag att, i fall af återremiss, desse mine tankar må få åtfölja till Utskottet. Grefve Frölich> David: Jag har ingen anledning att skilja mig ifrån den mening, som Friherre Ehrenborgh så fullständigt utvecklat, och tror ej, att skäl till återremiss här förefinnes, då detta ärende är ett önskningsmål, deri Kongl. Maj:t i alla fall besluter efter sitt Nådiga välbehag. Således, och enär redan vid förra Riksdagen så mycket blifvit ordadt i detta ämne, och troli - Den 5 Mars e. m. gen ännu kommer att ordas, då Betänkande från den af Friherre Ehrenborgh omnämnde Comitee inkommer, vågar jag att, med afstyrkande af återremiss, begära proposition till bifall å Utlåtandet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de emot Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Nej.
Eusebia var van vid de romerska sederna. Damerna bruka så i Rom. – Men det är ju fult och löjligt. – Det nekar jag icke. Endast vanan kan försona med sådana bruk. – Men var det icke högmod, när Ismene helsade henne på gatan, och Eusebia icke sjelf besvarade denna helsning, utan lät sin slafvinna göra det? – Äfven det bruket är öfligt i Rom. – Ismene fann det så löjligt, att hon icke kunde låta bli att vända sig till Berenike och skratta ... ty Ismene har mycket lätt för att skratta, som du vet. Men Eusebia såg det och kunde sedan aldrig tåla Ismene. – Jag har hört sägas det. – Men vet du, hvarför Eusebia lade bort sina blommiga kläder? Jo, då skolgossarne sågo henne på gatan, plägade de peka på henne och ropa till hvarandra: ser du, våren är redan kommen. – De athenska skolgossarne brås i elakhet på sina fäder ... Väl, Alkmene, jag behöfver dig icke mer. Gå nu till hvila, min sömniga flicka. – Jag önskar dig ljufva drömmar, min herrskarinna. – Jag önskar dig detsamma, Alkmene. Alkmene ställde nattlampan på dess plats och aflägsnade sig. Hermione var snart derefter förflyttad till de glada drömmarnes rike. FEMTE KAPITLET. Skeptikern. – Hvad slags filosof jag är? Var det så du frågade, gamle hedervärde portvaktare? Jag bekänner mig till den djupsinnigaste af alla skolor. Jag är tviflare ... J behöfven icke veta mer. Och som jag betviflar, att den här bägaren vin är tillräcklig att släcka min törst, så betviflar jag äfven, att du, min käre Okos ... Okos var det ju du hette? skulle hafva någonting emot att genast fylla den, då jag nu åter tömmer den. Skål, mina vänner Krysanteus’ vin är godt. Se der är den tomma bägaren, Okos. Ila, unge Ganymedes, att brädda den ånyo.
Om betänk, återremitteras, så åligger det Ulsk. för att utverka R. o. Ad:s bifall, emedan Utsk. har en gång för alla tagit för afgjordt, att detta är nödvändigt för sakens framgång, att lill RiksSlm inkomma med förslag till ett annat beslut i ämnet. Jag hoppas att jag blifvit förstådd och att de ibland herrarne, som vilja antaga betänk, med förändringar, vid detta tillfälle afstå derifrån och i st. förena sig om återremiss. Jag yrkar bifall till betänk, och att kontra-proposm må blifva återremiss. Gr. Mörner: Jag tror mig böra fästa Ståndets upmärksamhet derpå, alt detta betänk, redan är ifrån ett Stånd till Ekon.Utsk. återremitteradt nemi. ifrån BorgareSt. Vidare får jag, i afseende på redaktions-förslagerna, här blott reservationsvis förbehålla mig min rätt, enl. 49 § 3 mom. Riksd.Ordn. Der står: ”Göres dervid anraärkn. till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslag till sådan ändring blifvit upgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det äskar, i annat plenum besluta”. Skulle således blifva fråga om alt votera om något redaktionsförslag så får jag anhålla att dermed må anslå till nästa plenum. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, framställde H. Ex. Hr F rih. o. Landtm, att under diskussionen blifvit yrkadt, dels bifall till Utsk:s förevar, betänk., dels återremiss af detsamma, dels bifall dertill med det af Frih. Stjernstedt föreslagna tillägg, dels bifall till Frih. Stjernstedts förslag med undantag af det stadgande, som rörde boställen, och dels afslag å Utsk:s betänk., hvarefter H. Ex., med tillkännagifvande att han ansåg sig böra framställa propos. å dessa yrkanden i den ordning de nu blifvit omnämnde, hemstälde om R. o. Ad. behagade bifalla Allm. Besv. och Ekon.Utsk:s betänk.
Då det för befrämjandet af landets materiela intressen vore af utomordentlig vigt, att Teknologiska Institutet må kunna vinna den utvidgning och fullständighet, som af industriens ytterligare utveckling och lärjungarnes vexande antal påkallades, ansåg Statsrådet sig böra, med hufvudsakligt instämmande i Styrelsens underdåniga framställning, tillstyrka nådigt förslag till Rikets Ständer: att det å Sjette hufvudtiteln för nämnda Institut uppförda årliga anslag måtte ökas med 28,350 R:dr Riksmynt; att det Kronans hus, som af Institutet nu begagnas, måtte få till den högstbjudande försäljas, så snart Institutet erhölle fullständigare ny lokal; och att till den föreslagna nybyggnadens uppförande å lämpligt ställe måtte, jemte kö peskillingen för det äldre huset, anvisas en summa af 420,000 R:dr Riksmynt, att i mån af behof användas, deri jemväl inberäknad kostnaden för erforderlig tomt, i händelse någon Kronan tillhörig sådan af tjenlig beskaffenhet icke kunde för ändamålet blifva tillgänglig. 2:o. Kommerse-kollegii underdåniga skrifvelse af den 16 sistlidne September, med tillstyrkande af nådigt bifall till Direktionens för den i staden Borås inrättade tekniska skola gjorda anhållan, att som nämnde skola den 1 i samma månad trädt i full verksamhet, Kongl. Maj:t måtte täckas till Rikets Ständer göra nådig framställning om uppförande på ordinarie riksstaten af det årliga anslag, 5,000 R:dr B:ko, som för innevarande statsreglerings-period blifvit för skolan anvisadt. 3:o. Kommerse-kollegii underdåniga skrifvelse af den 1 innevarande månad, deruti, sedan Kongl. Maj:t under den 15 Augusti 1854 af de till manufakturernes befrämjande anslagna medel beviljat ett årligt understöd af 666 R:dr 32 sk.