Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Svårigheten alt tillvägabringa absolut tystnad och alldeles förhindra kommunikationen emellan fångarne är mindre vigtig; men det är just deri småaktiga omsorg, hvarmed man velat vinna detta ändamål, som gjort stränga béstralfningar nödvändiga och på några ställen, i förening med ett alltför svårt arbete, förstört den goda verkan al detta fängelsestraff, som der det rätt tillämpas har allt det svåra och afskräckande i vårt fordna straffat bete, men undviker de jorderjliga moraliska följderna af de gamla fängelse-skolornaSåsom ett nödvändigt vilkor för framgång af denna straffmethod, måste fångarne fördelas i mindre arbetssalar. Uppsiglen är då lätt och de få kommunikationer, som äga rum, kunna på sin höjd jemföras med barnens i en väl ordnad skola, med sträng disciplin. Man har af fångarnes egen berättelse erfarit, att dessa kommunikationer vanligen äro några hastigt vexlade ord, med klagan öfver den stränga behandlingen, och de inträffa högst sällan. Antalet af fångar, som icke foga sig efter ordningen och skadligt inverka på de andra, är alltid ringa och det är lält att med strängare disciplinariska medel, såsom ensamhet, mörk arrest vatten och bröd eller indragning af kost, rätta dem. I de äldre Amerikanska Auburnsfängelserna har man på några ställen, såsom i Auburn, Singsing och Richmond, inhyst ända till 500 eller 800 fångar, hvilka arbetat i afdelningar af 50 till 70 i hvarje, då det icke varit möjligt att tillräckligt upprätthålla nödig ordning. Den omständigheten att fångarne, efter sitt frigifvande, igenkänna hvarandra, har icke samma betydelse i Europa, som i Amerika, och aldraminst hos oss. 1 Amerika behöfvas, som bekant är, ingå prest-attester, pass eller andra certificater. Fången kan begifva sig hvart han behagar i den vidsträckta Unionen och ingen känner hans föregående öden, om han icke tillfälligtvis sammanträffar med någon medfånge. I vårt land, der fångens öde är i hans hembygd öfverallt bekant, och der han icke kan flytta utan betyg öfver sin frejd , ligger det ganska liten vigt på, om en fånge igenkänner den andre från fängelsetiden.
Makens frånvaro från hemmet medförde naturligtvis alltid ökad o m - sorg o c h b e k y m m e r f ö r makan, isynnerhet under ett tidsskede, då ännu intet lönande arbete lämnades kvinnor, då de hvarken m e d hufvud eller hand fingo täfla m e d männen o m de f ö r lifvets nödtorft behöfliga inkomsterna. G-ossarne b e h ö f d e skolundervisning; själf intelligent o c h bildad arrangerade f r u N o b e l därför en liten småbarnsskola, hvarigenom hon blef i tillfälle att e j allenast s o m en g o d o c h rättänkande moder öfvervaka sönernas uppfostran i hemmet, utan o c k såsom en kunnig och ordentlig lärarinna hos dem inplanta de första nödiga kunskaperna. H o n var alltså lycklig nog att själf helt o c h hållet f å leda sina gossar de första åren o c h äfven lycklig nog att b e - sitta de därtill erforderliga egenskaperna: f ö r - måga att från början ingjuta kärlek till det rätta o c h sanna, en högsinthet o c h ett ordningssinne, s o m blefvo bestämmande f ö r hela Till alla vänliga frågebesv ar ar in no r på vår afdelning för Frågor och Svar vilja vi rikta den eftertryckliga uppmaningen att hä- danefter godhetsfullt iakttaga att vid frågebesvarandet alltid skrifua suaret på huarje särskild fråga på sin särskilda lapp. Alltså ej flere svar på samma papperslapp! Detta är nödvändigt för att underlätta redaktionens arbete med de många svarens ordnande, och de som hädanefter ej iakttaga det, kunna ej heller påräkna sina svars införande. n - Fabrik, Till landsorten m o t efterkraf. Stockholm. Allra. T e l. 18i&gt;7 deras lif. Att hon samtidigt fick röna stor genkärlek från sina gossar, var ju naturligt, och vi erinra oss härom särskildt en liten episod. Robert, den äldste af gossarne, som mycket if rade för att blifva sjöman, fick tidigt nog denna sin önskan uppfylld. Efter fyllda 12 år fick han nämligen som extra kajutvakt medfölja en bekant sjökapten å en långresa ända till Brasilien.
Leesvet öen 3i 3nli i83o, 8e clei' st»8g», »tt Nsgisti »ts^el-sonei-, som ösverv»» » liesigtning»»' ä sä8»ne v»ioe, livilk» loi Dion»ns i-ukning lesveiei-gs, »co k>el'3ttig»cie »tt söv Itvgcje full cl»g u^^k>»i» Ln kiksclgler L»nco, livilken NsgistrotsFl/r. tl// »5t. 7 26 1 2 pe>8oneu 8älnndo lilleelrondo solmon, )'emnlilcl Kongl. l>Ioj,l8 lill Kiig8- Lollegium oell Käe vollningen gk 8jö-X, encleno den 3o lVuvember >832 ollälno lVädigo Llri ikvelse, ^lterligoee ldikvil ul8leoelil lill invenlei ingrie oell loesiglningoe rik inom 8lädoe oell boslningoe 8ekinlligo kö, eäd löe Konclloell 8jä-köe8 voeel8 loellvk, Kongl. ^1oj:l kunnil Kilcel8 8londee8 unde, dänigo keomLlöllning i denno del leire lill nägon älgäed käeonledo) Ooli lzeleokkonde Kiliel8 8löndee8 undeedänigo onmölon, i keägo om leoelomenle lill 8lodeen38 Loegoee, 8ä enoe, enligl Kongl. Deekvel den 2c) 3onuoii 182^ 8oml K, ig8-<3ollegii neli Köevr,Ilningen8 ok 8jä-Xeeildeno ileenä genndode Lieenloiee clen 28 ^loe8 8om,ilo äe, de886 pee5onee, dä de ulom 8lodee8 oell Kosln,'ngoe8 omeäde köeeällo 8^nee, voedeiingoe ocli invenleeingoe m. m., slcolo älnjuto 8lcjut8 oell leoelomenle eklee 9 LIo88en i 1807 äes K686-Keglemento, men» enligl Kongl.
Den iZ September. berättelse, som till Rikets nu församlade Ständer af Utskottet kommer att afgifwas. Kansti-Afdelningens pluralitet hade förut under d. 16 sistl. Juciii om följande beslut sig förenat; att till Högloft. Banco - Utskottets kleman, inberätta, det Kansti-Afdelningens spnnerliga upmärksamhct warit fästad pä Herrar Fullmäktiges ätgärd wid ben af Kongl. Majit i nädcr anbcsalda förändring af IZOO ärs Ständers utfärdade Realisations-Plan, i allt hwad som rörde Fullmägtiges rättighet till ben förändrade Planens iwerkctsättande. Härunder hade wäl förekommit KanslUAfdelningen, att ben af Ständernc antagna Realisations-Planen blifwit, genom Banco-Utskottets Reglemente, till Herrar Fullmäktiges nogastc efterrättelse öfwerlemnad; men deremot ä andra sidan, att samma Reglementes i och 24 §.
Sedan hade .jag en riktigt härlig tripp på Östergade, alldeles ensam. I n g e n människa kan hålla reda p å de där två städerna. Nästa bref blir från H a m b u r g. ILLUSTRATIONER. " VT H. V U L T V O N S T E Y E E N, f. d. statsrådet, " presidenten i Svea hofrätt m. m., afled härstädes lördagen den 27 maj i en ålder af nära 60 år. Vult v o n Steyern o c h hans maka, född Tisell. Han blef student i TJpsala 1857 o c h promoverades 1866 till filosofie doktor. Å r 1867 aflade han juris kandidatexamen o c h ingick därefter i Svea hofrätt; vid sidan af sin syssla därstädes skötte han under fyra riksdagar sekreterarebefattningen i riksdagens konstitutionsutskott. År 1880 inträdde v o n Steyern i den nybildade Posseska ministären så- som chef för justitiedepartementet. När han 1888 afgick ur statsrå- det, utnämndes han till PRESIDENTEN VON STEYERN. justitieråd o c h året därefter till president i Svea hofrätt. — v o n Steyern blef vid Upsala universitets jubelfest 1877 p r o m o v e r a d till juris hedersdoktor. o Gift 1880 med Hedvig Louise Charlotte Eeuterskiöld, sörjes han af änka o c h två söner. 25 årsfest å Hasselbacken m e d en charmant middag o c h under den spirituella o c h solljusa feststämning, s o m aldrig underlåter att infinna sig, där journalistikens utöfvare hålla gästabud. Deltagarnes antal var omkring 200 o c h förutom en del af klubbens stiftare syntes bland gästerna flere af märkesmännen inom vår vetenskapliga, publicistiska o c h artistiska värld. D e n animerade middagen erhöll sin angenäma krydda af åtskilliga fina o c h stämningsfulla tal, hvilkas rad inleddes af redaktör J. A.
Vid förehafvande! af denna fråga, hafva frenne föremål funnits med hvarandra ega en så nära gemenskap, att öfverläggningarne derom icke kunnat åtskiljas, och hvarföre Utskottet äfven anhåller, att få i sitt yttrande derom i ett sammanhang framställa. Innom så väl de Respective Riks-Stånden sorn Utskottet, hafva flere sinsemellan skiljaktige meningar blifvit yttrade, orri rättvisan och inöj. ligheten af den å utlånte och fruktbärande Capitaler utgående beskattning, lämpligaste och säkraste sättet för dess påförande och uppbörd, samt utvägarne, att förekomma ej sällan förelöpande underslef och för låntagaren frykände controlier. Det nu gällande beskattningssätt eller en medelbar bevillning å Capitalister, ger.am Gäldenärens rättighet, att vid ränte-liqviden med Borgenären godtgöra sig den förskjutna bevillnings-procertten, har ansets leda till missbruk, samt sällan eller aldrig bereda en åsyftad lättnad för den skuldsatte, särdeles Jordbrukaren. —• Man har trott denna lindring skola med mera säkerhet vinnas, så framt det ålades Capitalisterne, att sjelfve omedelbarligen utgöra Bevillningen för räntan af utlånte Capitaler, hvilken Låntagaren skulle i sådant fall få afdraga från sin, beskattning underkastade, fastighet. •— Men den allmänt erkända svårigheten att för denna afgift finna en tillförlitlig och bindande controll, har framkallat flere Motioner i detta ämne, således har man föreslagit, än att ingen förskrifning å penningelån borde anses till infriande gällande, så framt Bevillning!.Utskattett Betänkande': jx ej långifvaren sjelf erlagt Bovillningen och så (lant blifvit af Kongl. Majsts och kronans ombud å sjelfva handlingen anteknad t och vitsordadt, än att penningelån, mot så inteckning som pant, borde hos visse Ämbetsmän uppvisas och till efterrättelse för blifvande Taxeringsman, i en särskildt förteckning, upptagas, hvaröfver bevis borde flir lånets utmätnings giltighet utfärdas, än att
”Förlofvad!” hviskade hon så sakta, att man trodde sig blott höra susningen af en anderöst. Ett enkelt ja framsmög sig från de sammanpressade läpparne. Marias hufvud nedsjönk mot handen, liljans färg öfvergöt de drag, som nyligen blomstrat med rosens fägring; kalla blefvo de läppar, som för ännu en stund sedan logo emot lifvets fröjder; hennes öga tillslöt sig, och hon hade fallit sanslös ned, om ej Klein understödt henne och genom ifriga bemödanden, hvaruti älskaren gaf vika för läkaren, återkallat henne till den bedröfliga verkligheten. Men då hon åter uppslog ögonen och såg på honom med ett uttryck af den djupaste smärta, blefvo hans qval outhärdliga. ”Du föraktar mig, Maria, och Gud vet dock, huru oskyldig jag är!” ”Jag! skulle jag förakta dig!” svarade hon, och hennes röst blef allt stadigare. ”Utan ett ord till förklaring tror jag dig oskyldig. Nej, Klein! du står för högt i min aktning, att kunna sjunka. Jag ville hellre dö, än förlora tron på din redlighet. Derföre är jag öfvertygad, att du nödgats böja dig under någon oundviklig ödets skickelse.” ”O, dyra Maria! dina ord lyfta mig i detta ögonblick till himlen; jag ser nu en af dess heligaste englar. Din oskuldsfulla tro och din fasta öfvertygelse är mig en borgen, att du skall förlåta mig och skänka mig ditt medlidande, framför allt då du får höra de omständigheter, som förstört mitt lifs sällhet, dessa klippor, mot hvilka mina käraste förhoppningar strandat.” Klein meddelade nu alla närmare omständigheter, och försökte så lugnt som möjligt göra dem åskådliga för Maria. Då han slutat, förblef Maria ett par ögonblick tyst; derefter steg hon upp, räckte honom handen, och sade: ”Du har ej kunnat handla annorlunda, jag inser det, och vi måste åtskiljas för detta lifvet; men våra tankar mötas i bönen för hvarandras lugn, till honom vid hvars beslut vi sjunka i stoftet tillbedjande, äfven då de ej öfverensstämma med våra.
Jag anser visserligen ej skarpskyttarne vara någon landtstorm, men dock en god kärna till en sådan, och det är hugnande, att denna anda vaknat i vårt land, att enhvar känner sig skyldig att personligen bidraga till landets försvar, oaktadt bidrag till deras underhåll, hvilka denna skyldighet i främsta rummet och särskildt åligger. Om R. St:r således en gång skulle besluta upprättandet af en landtstorm, så halva vi uti dessa skarpskyttar en god kärna, samt möjlighet att få befäl till densamma, ty arméens befäl räcker ingalunda dertill. Jag har således icke sökt grunda vårt försvar på frivillighet och godtycke, och jag har velat afgifva denna förklaring, för att häfva det missförstånd, som i afseende å dessa mina åsigter uppstått. Hvad sjelfva denna fråga angår, har jag icke mycket att tillägga. Det har för mig, likasom för Gr. Björnstjerna, varit smärtsamt att erfara, att en så varm fosterlandsvän, som Gr. Mörner, anser de medel, som för detta ändamål offras, gagnlöst bortkastade. Detta ändamål är dock icke ett improduktivt. Tron ni, Mina Hrr! att vi hade haft 50 års fred, om vi ej hade haft ett ordnadt försvar? Nej, sä kerligen ickel Men detta försvar är ändå otillräckligt, och vi kunna omöjligen för bättre pris få en nödig förstärk ning deruti, än genom skarpskyttarne, som framdeles kunna utbildas till en verklig landtstorm, som växer upp, när den behöfves, går ut och slår fienden och efter förrättadt värf åter går hem igen till sina arbeten. Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk. Flere ledamöter yttrade härtill bifall. Frih. Raab, Hugo: Jag torde icke här behöfva nu anföra några flera bevis för att skarpskyttarne icke utgöra någon landtstorm. Det synes mig dock, att Utsk:t i sin motivering tillmätt dem nästan större betydelse än en sådan, hvars uppgift är att draga sig undan, när fienden framtågar, för att slå honom, då han sprider sigj mindre flockar; äfvensom att Gr. Björnstjerna något öfverskattat deras vigt, då han trott dem kunna med framgång försvara de särskilda orterna. Gr. Mörner:
De föreslagna volerings-propositionerna, godkändes. 21 punkten. Ståndet godkände Utskottets förslag till de 2:ne voterings-propositionerne, nied förklarande, att den sednare voterings-propositionen bör anses hafva förfallit, derest vid votering i hufvudsakcn det ifrågavarande anslaget skulle blifva beviljadt. 22 punkten. Preste-Ståndet antog den gjorda inbjudningen och godkände volerings-propositionen. 25 punkten. Voterings-propositionen godkändes. 24 punkten. Inbjudningen blef af Preste-Ståndet anlagen, och ansågs till följd häraf den föreslagna voterings-propositionen hafva förfallit. 25 punkten. Voterings-propositionen godkändes. 26 punkten. De föreslagna votcrings-proposilionerna godkändes. 50 punkten. Lades lill handlingarne. 51 punkten. Med afslag å inbjudningen godkände Ståndet den föreslagna volerings-propo sitionen. 32—67 punkterna. Utskottets i dessa punkter Framlagda förslag tilt voterings-proposilioner godkändes. 38 punkten. Lades till handling arne. 39 punkten. Voterings-propositionen godkändes. 40 punkten. Lades till handlingarne. De i dessa punkter föreslagna voterings-propositioner godkändes. S. I). Föredrogos ånyo och biföllos Stats-ULskottels nedannämnda Utlåtanden : N:o 156, i anledning af väckta motioner angående Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landet af Jernvägs-materiel; N:o 158, i anledning af väckt motion, angående åtgärder till beredande af besparing i anläggningssamt driftoch underhålls-kostnaden tor Statens jernvägar; N:o 162, i anledning af väckt motion om pension på Allmänna Indragningsstaten åt enkan efter förre Lands-sekreteraren i Gottlands län, L.
Städernas Bränwinsbränning, sä wäl den ensöillda, svin i större werk sammansatta, lärer Kongl Majtt nädigst täckas täta »vidtaga sadan tilfyn och Controll, at aila understes kraftigt warda hämmade. gm Som den fria försäljningen af Bränwin, hwilken kommer at åtfölja BränwinstilwerkningSrättigheten pä Landet, föranläter til mindftning r Städernas afgift för Branwins-bränningen, samt all Krogförsaljuing af Branwin, med den derföre belöpande minuterings-afgiften borde uphöra m. m.; sa har Hemliga svstottet, sä wäl til »vedermäle af Riksens Ständers underdämga nit, at emot berörda försäljningssrihet komma StatSwerket i dest behof til nägon hjelp och understöd, som til ersättning för bemalla förluster, förestagit en afgift af Tolf liffpund torr Rag för hwarje helt Hemman eller Mantal, samt för klufna Hemmansdelar, ä hwilka i propornon af större antal person r, Branwins - coniumtionen följaktligen är betydcligarc, utsatt följande äfwen emot pannerymden och förr» förhållandet afpastade afgift; För ^rdels Mantal och derunder, lika afgift forn hitintils, ellK r. Lisp. I?ock ! ^'dels Mandal har afgisien blif-, ^ ' tvit mindffao frän 2 Lisp. som dea Mils warit, til — 1 ^ L:p. t^och med! A-clsMantal lika afgift, som förr z Dico r 4 äito beräknad til — 4L Dito Z S äito 6 Dito r äito 7 Dito S 8 clito 84 Dito Z 4 äito 9H Dl ro 7 8 äito 11 Men dä Hemmansdelar, i et och samma Man» tal, elter en och samma By, som Ulfbrene warit brukade af färstillda Ägare eller Aborr, blifwa sammansiagna och af en och samma Ägare eller Äbo b'ukas, kommer afgiften at beräknas efter Lesia Hemmansdetars sammanslagna Mantal.
Rikets år 1840— 1841 församlade Ständer, hvilka, bland annat, funnit det för Myntoch Kontroll-verken gällande reglemente i åtskilliga omständigheter böra undergå förändring och af sådan anledning, uti skrifvelse den 20 Mars sistnämnde år, i underdånighet anhållit, att författningarne angående Myntoch Kontroll-verken måtte i sin helhet varda öfversedda och granskade, samt ett förnyadt reglemente för dessa verk utfärdas, afgaf Kongl. Statskontoret, under hvars inseende Myntoch Kontroll-verken, jemlikt nådigt bref af först — 29 — nämnde dag, ställdes, den 30 Juni 1843 såväl underdånigt yttrande angående det ifrågaställda nya reglementet för nämnda båda verk, som ock underdånigt förslag till kontrollstadga; hvarefter och sedan Rikets Ständers Revisorer anmält, att denna fråga vore på Kongl. Majits nådiga pröfning beroende, Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse den 8 September 1848, anhöllo, att förenämnde ärende måtte, så fort ske kunde, varda till nådigt afgörande företaget, samt nya reglementen för Myntoch Kontroll-verken äfvensom ny kontroll-stadga till efterrättelse fastställda. Sedermera har vid flera derefter hällne stats-revisioner anmälan förekommit derom, att denna fråga fortfarande berodde på Kongl. Majits pröfning; men efter Revisorerne meddelad upplysning, hade den 8 Mars 1856r,berörda förslag blifvit af dåvarande Chefen för Finans-departementet öfverlemnade till Ofver-direktören för Myntoch Kontroll-verken för afgifvande af yttrande om eller hvilka ändringar eller tillägg uti nämnde förslag kunde på grund af den sednare tidens erfarenhet anses erforderliga, utan att likväl något sådant yttrande ännu till Kongl. Majit inkommit.
Lagen säger att käranden skall sitt käromål bevisa, eljest vare svaranden derifrån fri; kärandens rätt är således att få sin talan pröfvad, men ej att draga vederparten inför rätta och förorsaka honom den olägenheten att, hurudant ett käromål än må vara, inställa sig sjelf eller skaffa sig ett dyrlegdt ombud. Den 7 Mars e. m. 167 Man har vidare påstått, alt orden »efter ty, som sanning deri utletas kan» skulle vara lämpligare än »på de skäl käranden företer.» Jag anser dessa uttryck ungefär liktydiga. Då det åligger käranden att sitt käromål bevisa, har emellertid Utsk:l funnit skäl att bär använda det sednare uttrycket, hvilket ock återfinnes på ett annat ställe i lagen, 27; 1 Hättegångs-Balken, och Utsk:t har dessutom genom detta uttryck velat antyda en brytning mot förutvarande praxis att alltför olta ålägga svaranden inställelse, hvilken praxis synts Utsk:t oriclig. Då, på sätt jag nu sökt visa, Utsk:t i sitt förslag beträdt den rätta förmedlingsvägen mellan de olika åsigter, som i denna fråga gjort sig inom lagskipningen gällande, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. på bifall till förev:de §. Hr von Gegerfelt, Herman Georg: Om jag ansåge mig böra ingå i hufvudsaklig pröfning af den af Uisk:t föreslagna lagförändringens lämplighet, skulle jag sannolikt komma lill samma resultat, som i Hr Munck af Rosenschölds reservation finnes uttaladt. Uti en sådan pröfning anser jag mig dock icke böra ingå. Det lörev:de ärendet har inom Utsk:t blifvit upptaget endast på grund af en Just-Ombudsmannens framställning om den olika praxis, som inom domstolarne gjort sig gällande i afseende å kärandeparts skyldighet att gifva vederparten del af uppskofsbeslut, och om behofvet af att lagen erhölle ett förtydligande beträffande verkan af stämning. Någon motion om lagförändring har icke blifvit väckt. Vid sådant förhållande synas R.
Hon synes oföränderligt besjälas af kärlekens och glädjens ande. » För oss, som blott på afstånd kunnat göra hennes bekantskap, framlyser hennes personlighet klarast i hennes bref, hvilka, studerade i sitt sammanhang, så långt de föreligga, i mångskiftande intresse kunna täfla med hvilken brefsamling som hälst. I hvar tum en liten amerikanska, som alltid väl vet hvad hon vill säga, afspeglar hon sig i dessa bref med sitt varma hjärtelag, sin lifliga inbillning, sitt rika intresse för allt pch alla, sina roliga infall jämsides med djupa tankar, sin alltid beundransvärda förmåga att sätta sig in i deras läge och känslor, till hvilka hon skrifver. Utom de citat här vid tillfälle fått plats, må ännu några särskildt karaktäristiska anföras: Till den gamle skalden John Greenleaf Whittier skrifver hon vid tio års ålder på hans födelsedag: » O m jag vore hos er i dag, skulle jag gifva er åttiotre kyssar, en för hvarje år ni lefvat. Attiotre år synas mig bra långa. Synas de er långa? » Eller ett år senare till mrs Dodge: » Jag minnes er mycket väl. Er hand kändes så lätt och mjuk i min, och jag är glad att ni har en reslig, kraftfull son, som ömt kan sörja för er. » — Till handelsfirman Messrs. Bradstreet i Maine, hvilka gladt öfverraskat henne med anhållan att få uppkalla ett af sina stora fartyg efter henne, skrifver hon: » Jag hoppas det stora hafvet skall älska den nya Helen och låta henne lugnt segla öfver dess blå vatten. Var g o d och säg de modiga sjömännen, som tjänstgöra på » Helen Keller », att lilla Helen, som stannar hemma, ofta skall tänka på dem i kärlek. Jag hoppas någon gång få se er och min vackra namne. » Sommaren 1896 öppnades underhandlingar mellan miss Sullivan och mr Arthur Gilman, grundläggaren af och föreståndaren för den framstående Gambridge School, hvari unga flickor förberedas för inträde till Harvard-universitetet, om att för Helen öppna tillträdet till denna skola. Mr Gilman, som först blef bestört öfver ett sådant förslag, trodde ej det skulle låta sig genomföras.
Domstol med ed styrka, att ban sädan tillgäng ej eger. §. klu söker borgenär förbud ä gäldenär att resa ur stad, eller ikran den ort, der ban vistas, innan ban ä borgenärs lagsökning svarat eller ratt för sig gjort: är anledning att befara, det gäldenär viker undan, eller prökvar Konungens llefallningslizsvande nödigt, alt ban muntligen böras skall, dä mä slikt förbud ej vägras, lieser gäldenär ändock bort, varde älerbewtad vcb, der borgenär det äskar, besatt. §- 6. besatt gäldenär lorblifve i bäktet intilldess lian rätt tor sig gjort, der ban ej i ofvan stadgade ordning eller ester borgenärens medgifvande, varder förr lösgifven. körsummar borgenär att förskjuta bvad, jemnlikt Kongl. Kungörelsen den 7 klars >835, till gäldenär; lornödenbet bör bestås, skall den senare genast lösgifva;. Kongl, klaitt lörblikver liikets 8tznder med all Kongl. lXäd ocb önnest städse välbevågen. /'o^rs. a/ /'r'«ro<?»//e/ ö/ve,' v/f/f-L-/)e^-'!r-^L/nc,rteiv ^//s,ic/s? /rcr//et r»/o> i/ne t io/rn/r^e/r r ^ntx-^är/ok r/e/r 3 /«/« 18,^0. lXärvarande: Hanz kxcellencs, dustilia:-8t3ts-Illini8tern Iler,' Orefve /^ov^s, lians kxcellenee, 8tats-IVlinistern för Dtrikes ireildena Herr kriberre ^'srvre/r/. 8tsts-It3den: