Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är i denna punkt jag väntar mig motstånd; men jag har tagit denna upgift af de uplysningar jag från tillförlitliga källor sökt skaffa mig och kan icke nedpruta underhållskostnaden lill mindre än 6 proc. Trafiken är beräknad, enl. Gr. v. Rosens uplysningar, pag. 38, till: jern och malm 170,000 SkU, spanmål 40,000 t:r Hela inkomsten härför är enl. Gr. Antages nu samma porportion af varor och passagerare för jernvägen mellan Örebro och Köping, skulle deraf inflyta 163,749 och således irwf/o-inkomslen af hela linien blifva en summa af 382,082: 16. eller i rundt tal 382,000 r:dr. Afdrages derifrån faux fraix så återstår såsom netto-behållning 82,000 r:dr, som gör ej fyllest lf proc. å anläggningskostnaden. Men am, såsom troligen blir händelsen, anläggningskostnaden blir 6 5 7 mill. i st. f. 5, och deremot varusamt passagerare-transporten ej upgår till här uptagna qvantiteter eller antal, så kunde lätt inträffa alt ingen nettobehållning erhålles. Detta är det resultat hvartill jag kommit på grund af de kalkyler jag gjort. Nu återstår endast några få ord till svar i de delar af Gr. von Rosens yttrande som icke genom detta mitt anförande blifvit belyste. 30 * 468 Den 27 Augusti e. ni. Gr. von Rosen här bland annat nämnt ronde banan mellan Nora och Örebro, att de beräkningar för banans anläggning, som äro upgjorde, afse endast hästbana och icke att begagnas af lokomotiver. Jag beklagar i sanning Nora bolaget i sådant hänseende, ty när Ständerna vid denna riksdag beviljade Norabolaget dess fördelar dels af lån dels af anslag, så uttrycktes tydligen att banan skulle vara för hästar eller lokomotiver och icke uti slutande för hästar. Jag befarar således att, om bolaget endast bygger en hästbana, svårigheter derigenom skola upstå för detsamma alt få tillgodonjuta de fördelar Ständerna beviljat.
» Käre farbror, det är j u lätt för mig att laga till en god soppa; jag har köttsky o c h hvarjehanda goda saker i handkammaren. » » När det är så lätt, hvarför har du då ej en sådan rätt hvarje dag? » Der låg en klang af harm i gubbens fråga. Anna kunde ej undertrycka ett småleende; det föreföll henne så löjligt, att den intelliläsarinnor, a r b e t e n för s p r i d n i n g e n gente kamrer Ölfver, som var så djupt inne i alla dagens frågor o c h som egde en sådan fond af äkta kunskap, skulle lägga vigt vid en dylik köksangelägenhet, men med en viss öfverlägsenhet i tonen svarade hon: » Hvarje dag, käre farbror! Det blef ve sannerligen ej så lätt, som nu är fallet. Ingenting är svårare att hitta på än just soppor. Herrar tycka sällan o m mjölkrätter eller fruktsoppor. — » » Har Nils. sagt dig, att han ej tycker om — o m annat än ö l? » af bröt kamrern häftigt. » Nej, käre farbror, jag bara förutsätter, att han har samma smak som de fleste män, och då han ej gjort någon anmärkning mot våra middagar, så — » » Ja, ja, snälla du, gå nu bara ut i köket och gif din jungfru besked, så skola vi sedan i lugn o c h ro talas vid. » Herre gud, om jag bara vetat, att Nils tycker om soppor, så nog skulle jag laga sådana! » sade hon nästan ängslig öfver kamrerns häftighet. Då hon återkom till förmaket, gick den gamle mannen fram och åter på mattan med ett både oroligt o c h sorgset utseende. » Hör, Anna, du är ju ej någon sådan der pjollrande dam, som ej tål att höra ett ord om lifvets allvar, derest ej detta draperas i något slags estetisk mantel? » » Jag hoppas, att jag ej är så der pjoskig, farbror. » » Och du tilltror dig också att med förnuft o c h eftertanke kunna emoltaga den upplysningen, att din man — är — ja, blott är en syndig menniska? » » Ja-a, men farbror, hvad betyder egentligen allt detta? » Anna gjorde starkt våld på sig för att dölja sin ångest.
* Men hvar finns den då, denna glada lilla värld med frisk och varm familjeatmosfär, med moderlig ledning af unga och barnkära lärarinnor samt med en genom fåtalet af elever i hvar klass möjliggjord individuell undervisning? Kindergarten, som förestås af fröken Anna Eklund och som sträcker sin famn specielt mot sådana små, hvilka ej hafva några syskon och hvilkas mödrar af ett eller annat skäl ej kunna tillräckligt fylla deras tillvaro före skolåldern, finna vi på Östermalm, Kommendörsgatan n:r 25. Och tätt i dess spår vandrar Arbetsoch lekskolan på Söder, Maria Högbergsgatan n:r 37 C, hvilken ledes af frö- ken Signe Björkman. Båda föreståndarinnorna äro entusiastiskt hängifna sitt kall och höra till de lyckliga, hvilka ända från barndomen haft sitt lifsmål i sikte och redan som unga fått följa sin kallelse. Fröken Eklund har utbildat sig för sin verksamhet, dels i eh hushållsskola och i Tekniska skolan, dels i Nääs ' slöjdoch Hulda Lundins handarbetskurser samt i Kindergärtnerinnenoch småskolelärarinneseminarierna i det storartade Pestalozzi-Fröbelhaus i Berlin, hvilket åtnjuter högt anseende och står under änkekejsarinnan Fredriks beskydd. Fröken Björkman har delvis tillryggalagt samma bana. Genom att årligen utbilda några lärarinnor för Kindergarten samt tillhandahålla arbetsmaterial och påbörjade arbeten åt i landsorten upprättade anstalter af detta slag bidrager frökeu Eklund på ett förtjänstfullt sätt till spridandet af den människovänliga fröbelska idéen, som dock aldrig kommer till sin fulla rätt, förrän staten med egna händer på vid gafvel öppnat Kindergartens portar äfven för dem, som mer än andra äro i behof af dess välsignelser — nämligen fattigmans barn. TORA KJELLBERG. ETT HOFBRÖLLOP. B RÖLLOPET mellan konungens förste hofmarskalk grefve A. von Rosen och drottningens hoffröken fröken M. Tamm ägde i måndags middag rum å Stockholms slott.
Prop. JW 103. endast 2 tunnor 8£ kappar beräknats för lägenhetens öppna jord, men återstoden för dermed förenade öfriga förmåner, äfvensom att 19 åbyggnader funnes å egendomen uppförda, — för öfrigt i underdånighet anfört, alt, ehuru, emot 5:te punkten i Kongl. Kungörelsen den 17 Juli 1847, Arrendatorn Carlsson icke på grund af sin optionsrätt egde lägga något hinder i vägen mot lägenhetens upplåtande på föreslaget sätt, Kollegium likväl, enär, i del skick frågan förekomme, påtagligt syntes, att icke hela lägenheten med alla dess åbyggnader kunde för ändamålet erfordras, utan blott en inskränkt del deraf, hvilken arrendatorn erbjudit sig upp låta, ansåge den underdåniga ansökningen icke böra till annat nådigt afseende föranleda, än att blott sjelfva hamnplatsen, sådan den kunde komma alt erfordras, måtte åt sökanderne upplåtas emot den afgäld till arrendatorn, som kunde mellan honom och sökanderne öfverenskommas eller af mälismän bestämmas. Yid underdånig föredragning af detta ärende den 9 sistlidne Januari, har Kongl. Majit förklarat sig vilja, före frågans slutliga pröfning, från Styrelsen öfver Allmänna Vägoch Vatten-byggnader inhemta underdånigt utlåtande angående såväl bebofvet, som det nödiga utrymmet och den lämpligaste anordningen af den föreslagna hamnanläggningen; hvarjemte Kongl. Majit anbefallt Kammar-kollegium att emellertid och tillsvidare uppskjuta med ytterligare åtgärder för berörda lägenhets utarrendering.
Men denna omständighet bör sä mycket mindre hindra Rikets Ständer att bevilja anslag åt den förordade inrättningen, som man väl kan taga för gifvet, att länets invånare, med Konungens Befallningshafvande i spetsen, nog komma att sörja för att, ifall medel beviljas, dessa blifva pä lämpligaste vis för oftabemälda ändamål använde. Tvärtom skulle det i de flesta fall blifva mer eller mindre fåfängt att bestämdt anskaffa lokal, innan man Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 191. 369 man vunnit någon vissare förhoppning att bekomma nödiga medel för det eftersträfvade målet. Emellertid, och för att visa, det jag ej varit alldeles obetänkt på också denna del af ärendet, får jag här uttrycka den åsigt, att, enligt mitt förmenande, jord utmed staden Skara skulle för ett landtbruksinstitut inom länet blifva en ganska tjenlig plats, ja måhända den tjenligaste, som kan erhållas. Oberäknadt nämligen dess läge nästan i medelpunkten af den bördigaste och mest odlade delen af länet, är det ett erkändt faktum, att det i staden befintliga, för det närvarande af mer än 400 lärjungar besökta elementarläroverket, äfvensom den invid staden belägna veterinärinrättningen, föranleda i allmänhet flere personer att dä och då resa hit, än till någon annan ort i länet, hvilket förhållande,»enligt hvad jag ofvan angifvit. utgör ett ganska vigtigt moment i fråga om det gagn, som ett landtbruksinstitut kan sprida omkring, sig. Vidare finnes på stället dels veterinärinrättningens jord samt åtminstone 2:ne boställen, som kunna arrenderas lör lång tid, dels mellan dessa possessioner åtskillig enskild jord, som lätt får köpas, så att en jordrytnd för ett blifvande institut här rätteligen kan anskaffas till en areal af 512 tunland, till det aldra mesta redan odlade. Vidare består ifrågavarande jord af flerehanda slag, såsom styf lera, småningom öfvergående till lätt lera, svartmylla, sandmylla och sand, hvilken omvexling är af icke ringa vigt vid valet af ställe för ett landtbruksläroverk.
Men för att likväl icke förfela ändamålet med denna §., 554 Den 12 November e. m. tror jag, att densamma till följande innehåll och lydelse borde förändras: Idkare af flere handtverk i nä vara fritt, att ingå förening om en gemensam inrättning, för att åstadkomma arbeten och tillverkningar, för hvilkas förfärdigande och fullkomnande deras särskildte handtverk fordras; ägande Gesäller &c. (lika med slutet af Det är således den sednare delen af ifrågavarande §. som jag tror bör bibehållas, dock med den ändring jag föreslaget. Tåg är visserligen af lika tanka med Herr Hjerta och Herr von Hartmansdorff, men jag är öfvertygad derom, att de oriktigt fattat Utskottens mening med denna §., -— och jag anhåller derföre, att få upplysa den. Utskotten hafva dermed menat, att en person, som anlagt en Vagnsfabrik, skall äga rätt, att få taga i sin tjenst io serskildte personer, hvilka personer, hvar och en kunnig i ett olika yrke, erfordras för att kunna fullborda en vagn i complett stånd. Emot detta tror jag hvarken Herr Hjerta, eller Herr von Hartmansdorff kan hafva något att påminna. Herr af Uhr: Om man skulle antaga, att det vöre skadligt, hvad som här af flere blifvit uppgifvet, att flere handtverk finge förenas till en fabrik; och om man vidare utsträckte samma princip, så skulle deraf följa ålskillige orimligheter. Då borde ej eller en och samma person få äga flere Den 12 November e. m. 555 lieraman, emedan hans arbetare, som brukade dem, då icke kunde sägas vara .oberoende , eller åtminstone kunde han icke på samma gång få vara Bruksägare, och consumera den spannmål, som han sjelf producerat. Friherre Cederström: Det förefaller mig högst besynnerligt, att då raan är sysselsatt att afskaffa Skråinrättningarne, man vill privilegiera sådane inom Handtverkerierne. Är det tänkbart, att det vore nyttigt och förmånligt, att tvinga en person att taga emot arbete från en, som gjorde sådant odugligt?
Majit åt Landtförsvars-kommittéen uppdragit att närmare undersöka, i hvad mån de tillgångar, hvarje regemente eller korps eger, medgifva att derinom reglera aflöningsförraånerna på ett rättvist och tillfredsställande sätt, eller, i motsatt fall, huru en sådan reglering lämpligare kan vinnas och hvilka brister behöfva fyllas; hvarjemte Kongl. Majit vidare, med afseende å den ifrågaställda löneregleringen, samt på det att inom indelta arméen befintliga lönetillgångar må, så vidt ske kan, för detta ändamål blifva disponibla, i nåder förordnat, att alla de embetsoch tjenstemän inom indelta arméen, som efter den 8 April 1862 befordras, transporteras eller till lön utnämnas, skola framdeles åtnöjas med de löneförmåner, som vid en blifvande lönereglering kunna komma att bestämmas, samt att detta vilkor bör i fullmagterna eller resolutionerna uttryckas. Då någon förändring i afseende å aflöningen för de militära tjenstemän, för hvilka ifrågavarande anslag är afsedt, ännu icke egt rum, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, alt anslaget till löneförbättringar vid indelta arméen må äfven under nästkommande statsregleringsperiod få utgå med oförändradt belopp och enligt förut meddelade föreskrifter; dock hemställer Utskottet, att Rikets Ständer, vid tillkännagifvande af sitt bifall till Kongl. Majits ofvanberörda nådiga framställning, i underdånighet uttala den önskan, att den af så väl Kongl. Majit som Rikets Ständer nödig 6 Stats-Utskottets Utlåtande JVs 66. ansedda löneregleringen för indelta orméens befäl måtte blifva bragt till verkställighet, så att anvisande af ytterligare anslag för ifrågavarande ändamål icke må blifva erforderligt 7:o.
Enligt de grunder jag hitintills i underdånighet anfört, skulle Kronans marker i de norra länen komma att användas, dels till skogsanslag åt redan anlagda hemman och nybyggen, dels til! anläggande af nya nybyggen med inskränkt dispositionsrätt öfver den skog, som framdeles under skattemannarätt dem tillfaller, dels till skogsanslag åt privilegierade sågverk, dels ock slutligen till bildande af kronoparker. Otvifvelaktigt är likväl att så väl å öfverloppsmarkerna som å de oafvittrade skogarue förekomma trakter, hvilka hvarken för det ena eller andra af nyssnämnda ändamål äro lämpliga eller behöfliga. Om dem gäller för närvarande, enligt 10 § i Afvittringsstadgan för Jemtland den 8 December 1820 samt 9 § af den för de öfriga Norrländska länen gällande Afvittringsstadgan af den 10 Februari 1824, att de skola särskildt afrösas och såsom kronoaltmänningar vårdas, att till framtida be hof begagnas och icke mot särskild skogsränta bortgifvas; men att mulbetet derå må mot afgift, som utsättes i lispund smör, till byalaget eller andra hemmansegare upplåtas tillsvidare och intilldess Kronan vill pä annat sätt använda marken. Dessa föreskrifter torde hädanefter befinnas mindre lämpliga, om redan vid de föreskrifna undersökningarne af öfverloppsmarkerna och, efter hvad nu i underdånighet blifvit föreslaget, jemväl i sammanhang med afvittringarne, ali mark, som är tjenlig att för Kronans räkning bibehållas, blifvit till kronoparker afsatt. Den återstående hvarken till kronoparker eller odling tjenliga marken torde icke lämpligare kunna användas, än att den såsom beteseller skogsmark bringas under enskild eganderätt, vare sig i förening med hemmansbruk under ökeskatt, eller utan sammanband med dylikt emot skogsränta. Så vidt marken är skogbärande torde emellertid vid upplåtelsen böra fästas enahanda vilkor, som redan gälla i afseende på sågverkens mot skogsränta utbrutna områden och, enligt mitt underdåniga förslag, borde stadgas äfven för hädanefter anlagda hemman och nybyggen.
Med denna uppgift skulle väntans år sä- kert gå fortare. Han hade på våren tagit » teologico-filen » och skulle på sommaren bort som informator till en brukspatron i Vestmanland. Men fick han råd, skulle han göra en omväg från Upsala och hälsa på sin lilla Kerstin. Hur innerligt gladde hon sig ej däråt. Skolan slutade första dagarne i juni, och efter den högtidliga afslutningsakten i kyrkan gick Kerstin hem till sitt lilla tysta hem, som hon fann mera ensamt än eljes. Hon hade beslutit och säg, hvad piskan ger åt trötta fålar, och för familjen säg en samlingsplats. Jag vet en plats, där fagra drömmar och hvad den är, som svar ej lär mig vägra. Idun Fredagen den 2 mars 1888. l:sta årg. I landsorten: å postanstalterna. FRITHIOF HELLBERG. Sista numret i hvarje månad I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostarvodet inberäknadt. innehåller en hufvudkontor, i de större bokTräffas å byrån kl. 9 — 10 och 4 — 5. postens lådorna samt å tidningskontoren. Ingen lösnuminerförsäljning! Allm. Telef. B yrå: 8 Sturegatan 8 (ingång från Humlegärdsg. 19) Annonspris: 25 öre pr petiLrad (— 11 stafvelser). Likasom facklor Tidningen kostar endast 1 k r o n a för qvartaiet. och fyrverkerier blifva bleka och träda i skuggan inför solen, så öfverglänsas och fördunklas ande, geni och likaså skönhet af hjertats godhet FILOSOFEN SCHOPENHAUER. " En livsuppgift " blir namnet pä intressant novell, nad sin tager afdelning. af längre, som må i är hända denna må- Iduns för och på novellens område, Näppeligen j) å hälligt och novell våga vi äro meddelande rinnor skall Att taga enförfattarens novellen för alla om, den samma alldeles våra väcka " En med öfvertygade hos så af som mottagas vi som ett erkännande kritik sludl novell, väckt " Smink ". lifsuppgift " intresse, någon tiden, berättigadt publik liksom väl sista och senaste Lundquist.
För organiserande af nya lokalkonlither for att friimja stipendiesaken, har stipendiekomitkns sekreterare under september och oktober företagit resor inom Norrbottens, Westeïbottens och Westernorrlands län, der h Aera orter inför inbjudna kretsar redogörelser leinants för Fredrilra-Rremer-Förbi~udet och syftet rned dess stipendiefonder. Som följd haraf bildades lokalkomither i staderna Sundsv: i.ll, Hernösmd, Unleå, Skellefteå, Piteii, Lulelot och Haparilllda. Sanitliga Arsbidrag, större g8fvor och donatioiier, som under h e t öfverlenzixtts till stipeiidiefonderim, upp@ till ett belopp nk ' kronor sestiofemtiisen niohundra, nittiofem: 40 öre (65,995: 40) hvi~raf 22,995: 40 tillfallit allmiinm stipendiefonden och 43,000 kronor cloiicztioiisfondern~~. De influtna stipendieinedlen hufva a.f bomithi öfverliirnnnts till styrelsen för stipeiidiefoilderilus förvaltning, livars ordhavie madlowmnr iiro: fru Anna \ Vdleiiberg, f. von Sydow, genenddirektiiï Alb. Anderson, reviuionssekreterare H. Rohtlieb, professor P. G .. Itoshn, frölren i \ rI~~thilcla, Silow. 8ilppleu~~tw &amp; ro: professor H. G yldéii, frfi.ukeii Clara, Montelius. : especlitionschefen l&lt;. von der Ltmckeu, fröken Ingeborg Elfving, grossh; ~ncllareil Olof Xelin (ri ltsclagsii3aii f r h Göteborg). Rez; iso~.ssug~~~Zea~zt: d: r C+. Elowson (riksclllgsmuii frin Veïmlailcl).
Det ligger något omenskligt i att skrufva upp sig så der, hvilket vidrar mig. Är det då en skam att vara menniska och att ha menskliga känslor. Fins det ingen medelväg mellan kälkborgerlighetens fadda sorgebetygelser och detta exponerande af en spelad sinnesstyrka? Jag var trött som en trasa när jag kom derifrån, hvad skulle då icke de vara! Innan Holck-Clausen drunknade hade hans mor gifvit Anna de bref sonen hvar vecka skrifvit till henne från Stockholm. Öppenhjertiga bref. Han hade omvändt sin mor och dragit henne in i sin lifsåskådning! Det rådde ett fullständigt förtroende. Han berättar om sin bekantskap med Anna. ”Här bor nu en fröken Nordqvist mycket naiv stor röd lugg.” – Sedan ändrades tonen: ”fröken Nordqvist” var inte naiv, fast hon hade förefallit så, och hennes lugg var inte röd, den bara skiftade som kopparblandadt gull, och den var vacker. Och så till sist – ”ingenting är roligt utan att vara tillsamman med henne, tycker jag; det är obeskrifligt intressant att utbyta tankar med henne om allting, allting.” Han hade sett Anna i Malmö, innan de blefvo bekanta. Hon, Karl och Marianne brukade gå ut på hamnen, sitta på en af sofforna och prata. De talade om Hörbyfolk eller berättade Anna om Stockholm. Clausen gick då på Kockums mekaniska verkstad. Promenerade i sin arbetsdrägt utåt hamnen, blef ansedd för en vanlig arbetare och kunde lyssna. Han tyckte att flickan med den långa blå plymen på sin svarta hatt såg ”stilig” ut, och det roade honom att höra henne sitta och berätta om menniskor som han kände till. Han såg på Anna så att Marianne hviskade: ”Anna, den der busen måtte visst vara förtjust i dig.” – ”Ah prat!” hon vårdade sig inte om att se på busen, och han fick ostörd fortsätta med sina observationer. När Anna kom till sitt inackorderingsställe i Stockholm hade hon inte aning om att hon någongång sett den herre som kom och öppnade för henne, och som gjorde hennes sällskap vid frukostbordet, sedan han behörigen presenterat sig sjelf som ingeniör Clauszen.
Vesterbottens, efter 2tne dito - — 6.000. Götheborgs och Bohus — 5.000. Tillhopa Rtdr 34,000 Credit-Sedlar. Ehuru vexlings-anstalten således blifvit begagnad endast af Sex Län för en samrrianraknad Su ■runa af 34,000 Rtdr, hafva likväl redan sådana underslef med de från atne Län uttagne medel blifvit upptäckte, de der tydligen ådagalägga, att desse medel icke blifvit till deras rätta ändamål använde, men på hvilka underslef de senast till Stats1- Bancooch Riksgälds Verken församlade Revisorer icke kunnat fästa någon uppmärksamhet, af det gällande skäl, att det origtiga icke hunnit utvecklas, förrän efter den tid, till hvilken Revisoreines granskning af Protocollen blifvit stiäckt, eller till den r September nästledne år. Uppå Konungens Befallningshafvandes i Vesterås Fullmakt, uiqvitterades af Handlanden i nämnde Stad Eric Öberg under den 11 Januarii 1817, Fern Tusende Riksdaler i nya Smärre Credit-Sedlar. Men, da för denna Summa icke redovisades inom den tid, sorn uti Herrar Fullmäktiges ofvanåberopade Circulaire - Bref var föreskrifven, ajfgick från Riksgälds.- Contorist påminnelse härom till Konungens Befall - Stats-Utskottets Éelänkandeni nir.gshafvande > i anledning hvaraf förbemälde Handlande genast derefter aflemnade till Cotnmissarierne Attest a 1662 R:dr 40 sk. CreditSedlar, på hvilken Summa han sig till godo beräknat provision med 8 R:dr 15 sk.; mert för återstoden en Ea.nco-Attest ä 2219 R:dr 11 sk. 4 r:st., insatte för Riksgälds-Contoirets räkning och svarande emot 3,328 R:dr 41 sk. Credit.
Anser man den närvarande giltomannarätten kunna tåla någon inskränkning, så bör det ske af den anledning, alt den upplysta opinionen i landet nu mera tilltror qvinnan vid en viss ålder ega den mognad i omdöme, att hon ej vidare behöfver stödet af andra personers råd i nyssnämnde hänseende; men ingalunda bör en sådan lagförändring, på sätt Lag-Utskottets majoritet föreslagit, göras beroende af den omständigheten huruvida qvinnan, efter fyllda 23 år, i vederbörlig ordning gjort anmälan, att, såsom myndig, sjelf vårda sin egendom. Ty qvinnans omyndighet i afseende på dispositionen af hennes förmögenhet, å ena sidan, och hennes behof af giftomans biträde vid fråga om ingående af äktenskapsaftal, å den andra, stå icke till hvarandra i oskiljaktigt sammanhang; ja, hon kan mycket väl vara i omyndighets-tillstånd med hänseende till sina förmögenhets-förliållanden, men oförhindrad, att, utan inhemtande af någon persons råd, fritt bestämma sig vid aftal om blifvande äktenskap. Detta synes äfven Utskottet hafva erkänt, då Utskottet sjelf anlor, att, enligt nu gällande lag, en enka, som för slöseri blifvit under förmyndare ställd, likväl är sin egen gifto man, om hon vill ingå nytt äktenskap. Enligt Utskottets förslag, om det antages såsom lag, skulle också säkerligen en mö, som, efter fyllda 25 år, i laga ordning anmält sig sjelf vårda sina förmögenhets-angelägenheter, men sedermera, på egen begäran, återigen blifvit omyndig förklarad, likaledes icke vidare vara beroende af någon giftoman. Och vid sådant förhållande, då Utskottet ställt den ogifta qvinnans befrielse ifrån giftomannaskap i sammanhang med hennes myndighet, visar detta att Utskottets förslag icke hvilar på en säker och fast princip, utan leder till besynnerliga inkonseqvenser.