Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A ; it; . :'.Jh . ■> Angående disposition af anslaget för fångars vård och underhåll till inredande af ett straff-fängelse inom Warbergs f. d. fästning. Enligt protokollet öfver blandadt justitie-departements-, landtförsvarsoch finans-ärende, hållet inför II. Majit Konungen uti Statsrådet i Malmö den 11 Juli 1848, hade Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket i underdånighet anmält, att, sedan Kongl. Majit, i anledning af nämnde Styrelses år 1846 gjorda underdåniga framställning om behof af nytt fängelse till inrymmande af det under sednare åren ökade antal lifslidsfångar af mankön, icke funnit skäl bifalla Styrelsens förslag om inrättande af sådant fängelse å Kungsholms fästning eller å Leckö slott, men deremot befallt Styrelsen att inkomma med underdånigt förslag lill in redande af Warbergs förra fästningsfängelse och utvidgandet af fängelset i Landskrona för berörde ändamål, så hade, till fullgörande af denna nådiga befallning, fullständiga ritningar och kostnadsförslag öfver nödiga byggnadsoch reparationsarbeten för inredande af fängelset i Warberg, med bland annat 30 celler, blifvit upprättade, för hvilkas utförande kostnaderna voro beräknade till 36,000 Riksdaler banko, att fördelas till utbetalning i vissa delar på trenne år, det första år 1848, det andra år 1849, det tredje år 1850; hvarjemte nämnda Styrelse, med öfverlemnande af berörde ritningar och förslag, i underdånighet hemställt, att, ehuru densamma icke ännu då var beredd att afgifva förslag om utvidgande af fängelset i Landskrona, Kongl. Majit likväl, med afseende derå, att alla för lifstidsfångar bestämda fängelser redan voro med fångar uppfyllde, måtte läckas frågan om fästningsfängelsets i Warberg inredande för ändamålet till serskild pröfning upplaga.
4 Morn., angående pttranden om konungen, ^Drottningen eUer £{jronföljaren; jemlift Memorialen M:riö 78, 93 od) 112 Moni. 1; 37:o tia borttaganDe af £rt)cffril)eté»§örordningenö 4 § 8 Morn., angå» ende 3ndragningömaften famt ändring af De följande Momentens nummerering; jemlift Memorialet M:o 16; 38:o tia ändring af £rt)cffrif)etö»$örordningenö 5 § 1 oc^ 5 Morn., an» gående ilflagarcö od) domareé fFpldig^ct void ©traffbeftämmelfen; jemlift Me» morialen St:riö 75, 92, 123 oå) 124 Morn. 1; 39:o tia ändring af ^rpcffribeté^örordningenö 5 § 6 Morn., i affeende på ©tadö»domjtolatneö benämning; jemlift Memorialet M:o 77; 40:o tiU ändring af §ri)cffrifjeté»$örordningenö 5 § 6 Morn., om voilfoc för åtal enligt 3 § 4 Morn.; jemlift Memorialen $}:riö 79,94 od)l12 Mom. 6; 41:o tia ändring af £ri)cffril)etö»$örotdningenö 5 § 13 Morn., om feqoe» fter od) indragning af ff tift, Silfen främmande ©ändebud eller Stegeringar an» mält fåfom funnande föranleda mtfjnöje Ijoö andra Mafter; jemlift Memorialen 9}:riö 97, 110, oå) 124 Morn. 4.
Den i 3 § omförmälda del af sjöbeväringen ege ock rättighet att, till fullgörande al beväringspligten, arman karl i sitt ställe lega, med vilkor att den legde har fullgjort sin egen beväringspligt, är duglig sjöman eller maskinist, välfräjdad och icke öfver 40 år gammal. § 16- Beväringsskyldig, som sätter legd karl i sitt ställe, ansvare för legoknrlens inställande under fanan vid uppbåd till tjenstgöring, vid påföljd, i fall den legde utan sjukdomsförfall uteblifver, att antingen inom 14 dagar anskaffa annan behörig legokarl eller ock sjelf träda i tjenst. §> 17- Den legde och behörigen godkände karlen inträder i alla de skyldigheter, sora 6 Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Ulsk:s Betänkande N:o 7, med afseende å beväringspligten åligga den, af hvilken han blifvit legd; samt åtnjuter enahanda rättigheter och förmåner, som de beväringsskyldige. § 18- Har legd beväringskarl tagit ytterligare lega, för att bland beväringsmanskapet ingå, vare endast det först träffade legoaftalet giltigt; och skall legokarlen för sådant fall, till den fördelning som nedan stadgas, böta det belopp, som svarar emot den lega och öfriga förmåner för ett års tid, hvilka blifvit betingade med den, som först legde. Saknas tillgång till böternas gäldande, skola de, enligt den i allmänna lagen utsatta grund, till fängelse vid vatten och bröd förvandlas. Derjemte vare legokarl skyldig ersätta skadan och återbära den sist uppburna legan, eller, om han af flera låtit sig ytterligare legas, hvad han af dem emottagit. Om beväringsmanskapets anteckning och redovisning m. m. § 19. Mom. I.
Posses förslag, vill jemväl ogilla det förtydligande af Constit.Utsk:s redaclion, som innehålles i det förslag, hvarom Hrr Stuart, v. Hartmansdorff, Lefrén och jag öfverenskommit, så skulle jag tro, att man vunne tid genom att upptaga vår mening i contrapropostn; och i saken vunne man bestämdt, ty sedan klockan nu redan är nära 3, skola, efter den nu förekommande voteringens slut, så få ledamöter blifva uppe, att, i fäll Gr. Posses anmärkn. icke gillas, svaret på den propos., Hr Gr. o. Landtm, sedermera skulle framställa, konime att ber o af en slump. Jag tror således, alt man vunne både i tid och sak, om den contrapropostn antoges, som Hr Stuart uppgifvit. Upplästes till justering följande voter:s-propos:n: Den, som förklarar såsom R. o. Adis gemensamma tanka den anmärkn., att 2:dra morn. i Constit.Ulskrs förslag till förändrad redaction af yi § Reg F. skall erhålla följande lydelse: ”R. St:s Banks sedlar skola, vid anfordran, med ”metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas. Dessa sedlar ”skola uti all Kronans uppbörd och i alla betalningar till ”staten emottagas lika med Rikets metalliska mynt,” voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, blifver denna anmärkn. icke af R, o. Ad. förklarad såsom dess gemensamma tanka. Hr von Hartmansdorff: Emot den nu upplästa voter:spropos:n vill jag blott erinra, att de anmärkncr, som komma närmast till Ulsk:s förslag, synas böra få företräde, och att således den anmärkn., som Hr Stuart och jag gjort, bade bort främst komma under ompröfning. Uppå derefter gjord framställning blef den nyss upplasta voter:spropos;n af R, o, Ad. godkänd. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja —- 16.
— Rakt öfver hufvudet på oss, hviskade konsulinnan likblek och kröp bort till konsuln, mot hvars skuldra hon gömde hufvudet. Blixt följde på blixt — den ena skarpare än den andra — och åskan dånade ohyggligt. Lika uppskrämd som frun, lika lugn tycktes konsuln. — Hvilket magnifikt skådespel! utbrast han gång på gång, under det att han .mumsade ner bakelse efter bakelse. Regnet föll, som om alla himlens slusöar varit öppnade. Det bullrade och smackade i bleckrännoma, och det hvitskummiga vattnet sprutade långt ut på trottoaren. Rännstename, hvilka varit alldeles uttorkade, fyldes med en bred ström, som forsade ner för den sluttande gatan, ryckande med sig spånor, pappersbitar, halmstrån och allt hvad den kunde komma öfver. Mjölet, som tjärböndema köpt, böljade blifva klister, och regnet trängde genom de tunna sommarkläderna in på bara kroppen, kylande som is på den svettiga huden. Skriken, skrålet och tjuten dogo så småningom bort, och under tystnad passerade karavanen öfver For-sabron. Ack, om det ändå varit Sunnerbodabron, men det var långt hem — sju mil — och vägame voro så olän-di ga som i en ödemark.Politiska masker och ytterligheter. Några iakttagelser. Af Scaevola *. Sedan franska revolutionen har det varit de liberale, som hufvudsakligen tryckt sin stämpel på den politiska utvecklingen, stundom till gagnet och oftare till namnet, i ty att liberalismen ansetts, der den icke var partiernas v verkliga drägt, såsom en synnerligen lämplig skyddande förklädnad. Liberalismens uppgift var att bryta skrankor, att * aflägsna sådant som icke längre passade för tiden, dess program var väsentligen negativt. Häri ligger ej något klander. Det är ej mindre nödigt och nyttigt att spränga hindren än att lägga vägen och det är ofta — ej blott vid jemvägstunlar — sprängningen som är det svåraste arbetet. Många af liberalismens sträfvanden ha lyckats och lemnat en vinst, som en gång för alla
Likaså följer deraf, att, om med tillvägabringande af en dylik skattskyldighet för den privilegierade jorden endast skulle åsyftas att bereda lindring för den öfriga, medelst jemkning blott dem emellan, sadant icke kan på detta sätt åstadkommas, emedan någon allmän grund derför icke förefinnes. Om något för detta ändamål skall åtgöras, gifves således ingen annan utväg, än att genom en allmän skattejemkning för all jord söka bringa hvarje egendoms grundskatt i rättvist förhållande till egendomens afkastning, och ändamålsenligheten af en dylik åtgärd bör derföre blifva föremål för öfvervägande. Härvid förekommer i första rummet den väsendtliga omständigheten, att, då hvarje jemkning förutsätter förhöjning i vissa egendomars skatter, sådant skulle strida emot gällande stadganden, hvarigenom hemmansägare äro försäkrade, att för - 11 höjning i hemmanens räntor icke skall ega rum, i hvilket afseende må åberopas Kongl. Förordningen den 25 November 1740, att uppodlingar å frälse och skatte egor i everdeliga tider skola vara ifrån skattläggning befriade, och Kongl. Försäkringen den 23 Februari 1789, som uti 2 §. innehåller, att i laga ordning faststälda skattläggningar icke skola rubbas. Om emedlertid detta icke ansåges utgöra något binder för åtgärdens vidtagande, fordrade likväl rättvisa och billighet, att de jordegare, med hvilkas egendomar nämnde förhållande komme att inträffa, på lika sätt, som här förut blifvit yttradt i fråga om innehafvare af frälseegendomar, derest nu egande skattefrihet blefve upphäfd, tilldelades skälig ersättning för den minskning i egendomarnes värde, som genom dylik skatteförhöjning uppkomme.
Med afseende ej mindre på den höga ålder Öfverdirektören Norling uppnått, och den långa tid af 35 år han varit tillförordnad Föreståndare för Veterinär-inrättningen i hufvudstaden, än äfven å hans förtjenst om veterinär-undervisningen, hafva Rikets Stiilider ansett billigt, all lian betryggas mot ekonomisk förlust genom den reglering, som blifvit en följd af veterinär-inrättningarnes förnyade organisation, och hafva derföre bifallit, att bemälde Öfverdirektör må å allmänna Indragningsstalen uppföras till åtnjutande af 3,000 R:dr Riksmynt årligen under sin återstående lifstid. 28:o. Uti den nådiga Propositionen hade E. K. M:t föreslagit, att Kapellmästaren vid Lunds universitet. Assessoren E. Wenster måtte, efter erhållet afsked, å Indragningsstaten uppföras lill belopp af 900 R:dr Runt ; men som, enligt erhållen upplysning, Åssessoren Wenster numera med döden algått, har frågan härom förfallit. 29:o. Sedan aflidne Provincialläkare!!, Professor Erik Acharii efterlemnade oförsörjda döttrar, Charlotta Wilhelmina och Erika Julia Maria Acharius hos E. K. M:t i underdånighet gjord ansökning, att den årliga pension af 450 R:dr Runt, sorn deras moder Margaretha Maria Acharius, född Hoffberg, från Allmänna Indragningsstalen åtnjutit intill Expcditi ons-lits ko t lats Förslag till under d. Skrifvelse
Anna G. Skaffa er af läkare recept på opiWoxna, pöste restonte, för närmare umdroppar (tinctura thebaica) att ha till hands, öfverenskommelse. [558] när diarrhéet påkommer; förtär derunder blott uppkokt mjölk samt var i stillhet så mycket som möjligt. Anlägg yllemaggördel. Lova. Dylika afrifningar äro mycket nyttiga, men vattnet bör vara Jiögst 20° varmt, och kroppen frotteras grundligt efteråt med en grof handduk. I sådant fall kan ni lugnt taga dem på morgnarna: kroppen härdas derigenom mot förkylningar. Låt undersöka er af lämplig läkare för att få utrönt, om något underlifslidande föreligger. Det synes oss sannolikt, att så är förhållandet. Hvad ni har att göra mot sjelfva smärtorna, finne3 angifvet i svar till Elsa 23 är i N:o 7. K. S. Ni borde ha sagt oss, hvari er &gt;sjukdom » består, så att vi lättare kunnat bedöma saken. Så mycket är dock säkert, att den nämnda boken gjort er mera skada än gagn (det gör den för Öfrigt med alla), och om orsaken till er (inbillade?) sjukdom eller svaghet nu tillhör det förflutna, så kan ni vara lugn för er framtid. En stärkande behandling (medels afrifuingar, bad, kraftig föda, rörelse i frisk luft, stärkande medicin) är i alla händelser på sin plats. Ert grubbel gör er blott skada. K A SOPHIE BERGLUND får härmed, vördsamt rekommendera sin, den 1 oldober öppnade, - * §• (Modehandel 3 Malmsliilnadsgatan 3 P A Vin | Beställningar å alla slags f, UUbi. Hattar och Coiffurer m. m. ^ utföras skyndsamt. [554] ~ S2ZZ2ZZZZ2ZKZSZZZZZZZZZ2ZZ2H H l o " o &lt; s r L ä r a r i n n a, eger vana både som lärarinna och lektris, har god helsa och gladt lynne samt har utgått från ett mycket godt hem. Anspråken äro ej stora. De bästa rekommendationer kunna företes.
Med anledning af denna af oss förut omnämnda, ganska uppseendeväckande tilldragelse har nu professor N y b l o m till tidningen Fyris lämnat den upplysningen, att någon propaganda i detta fall aldrig varit verksam, hvarken här i Sverige eller utomlands. » Böjelsen för den katolska tron har min hustru ägt, så länge jag känt henne, eller allt från vår första bekantskap i Kom våren 1862, » säger professor N., som därjämte förklarar, att denna böjelse under årens lopp oemotståndligt växt, » men att den först nu efter ett tredjedels sekel sökt sig uttryck äfven i den yttre bekännelsen beror på särskilda, nu ej längre existerande familjehänsyn, m e d hvilka offentligheten ej har att skaffa. » * En ny svensk näktergal. En ung Halmstadsflicka, Klara Wallentin, s o m 1891 vid 16 års ålder for till Amerika, har där, liksom förut i hemorten, väckt uppmärksamhet g e n o m sin vackra röst. En amerikansk tidning berättar, att två musikaliska damer i East Hampton i Connecticut nu åtagit sig hennes uppfostran, samt att hon för närvarande åtnjuter undervisning vid musikakademien i Boston, där professorn blifvit öfverraskad af hennes omfångsrika o c h fulltoniga röst. Den amerikanska tidningen tillägger: » Musikaliska personer ha förutsagt, att Klara Wallentin torde bli en icke ovärdig efterträdarinna till en Kristina Nilsson o c h en Jenny L i n d ». » Tio. » » Så m å. » N e j! N e j! Det djupa inte Ater en hvissling och saktad hemma? » fart. A t t sitta stilla vänta syntes henne omöjligt. Direktören k o m in. » Satans håla! Pris kr. finnas hos alla edra bekanta! » hon vet hon och Iduns Hon böjde jakande på hufvudet. » » Ja! Ett räknetal. tel. själfva känslan H e n n e s far hade varit aldrig klargjort förstå Modern haft hon p å sin s i d a. e j e n af d e m? Något tillbaka, o c h allt s o m drog det ena » Kan alltid, svek. sådant eller k a n Det var glömnias?
Jag hoppas o c h tror, att flertalet kvinnor har bättre lektyr än skämttidningarna bestå, o c h skulle man b e d ö m a kvinnorna (eller världen i allmänhet) efter skämttidningarna, tror jag förvisso, att man k o m m e att se alltsammans såsom hade m a n fått en af den o n d e andens spegelskärfvor i ögat, d. v. s. förvrängdt. Dessutom, om vi nu också i verkligheten finna motstycken till kvinnokarrikat} - rerna, bästa Stade, tror ni verkligen icke, att männen hafva dessa samma fel? Låt oss räkna upp dessa svårare fel, som ni (eller låt vara skämttidningarna) tillägga endast kvinnan! » Vi kunna anteckna opålitlighet i vänskap, ondsinthet, trångbröstadt småsinne, ofördragsamhet, tadelsjuka, skadeglädje, » säger ni. Tror ni verkligen, jag upprepar det, att männen icke hafva dessa fel? Kanske är dock småsinne ett fel, som mindre ofta framträder hos männen än hos kvinnorna, m e n så beror det också så m y c k e t på hvad man kallar för småsinne. Äfven måste man betänka, att kvinnorna just till följd af sina sysselsättningar löpa fara att bli småsinnade. De hafva så otaliga småsysslor, tråkiga, intresselösa, s o m mannen ej behöfver befatta sig med, men s o m kvinnorna måste förrätta, för att allt skall gå sin jämna gång, o c h deras vördade män, pappor o c h bröder ej skola ha något att » hacka på » o c h — svära öfver. 7 H v a d jag nu också hittills sagt, har dock Stade ovedersägligen rätt, o m h o n vill påvisa, att det för kvinnorna gäller något vida mera än för männen, att deras fel o c h svagheter offentligen gisslas. En kvinnas rykte har af gammalt liknats v i d en blankpolerad sköld — andas på densamma, o c h där är genast en fläck — o c h ett godt o m d ö m e o m hela kvinnokönet från det otäcka könets sida är ju lika viktigt. 1898 Stade föreslår, att kvinnorna skola försvara sig gent emot skämttidningarna. Jag vet ett sätt.
Kassören, Kamreraren Fröling 440: 10. — Bokhållaren, Kamreraren Brinck 440: 10. — Kammarskrifvaren, Expeditionssekreteraren Elgenstjerna . 294: 18. — 2,431 12 c) Begrafningshjelp, förut till Kassan aftjenad och nu för tillfället utgående: Krigs-Rådet Stolpes sterbhus . 445: 44. — Kamreraren Brunskogs dito . 668: 42. — Civil-Statens Pensions-Kassa, innehållen andel af 1 Kammarskrifvare-lön år 1842, . 219: 1,333 38 -— Transport 5,193) 5 4 — 379 — Transport cl) Ständiga Löner och Arfvoden för Kassans förvaltning: 1 Föredragande Ledamot, lön för 7 månader, 520: 11. 4. arfvode för året 200: 720: 11. 4. 1 Kamrerare, som tillika är Sekreterare, lön 1,337: 36. — arfvode för hufvudbokens afslutande 50: 1,387: 36. 1 Revisor, som tillika förer protokollet, 876: — 1 Kammarskrifvare 438: — 1 Dito 438: — 1 t. f. Dito, som åtnjuter i årligt arfvode , . 200: — Vaktbetjening, 1 Kammardräng 219: — e) Löner och A rf voden j anvisade i och för handläggning, utom Indelningsoch Boställs-Afdelningen, af Militie-BoställsKassans angelägenheter: 1 Ledamot af Kongl. KrigsKollegium, arfvode, 400: 1 Advokatfiskal, såsom Kassans Ombudsman, . 222: 46. — 1 vice Advokatfiskal, arfvode, . 300: 1 Kanslist i Advokatfiskals-Kontoret lil: 23. —• Innehållen löneandel för år 1842. Kanslist i Advokat-FiskalsKontoret, tillfälligt arfvode, . 50:
Fullmägtiges formulär visar uti den omförmälda öfversigten blott 3:ne stora summor, hvilkas tillkomst man visserligen, med någon vana vid räkenskaper, får rätt på i bilagorna; men om man vill hafva något mera specificerade upplysningar, måste man söka dem i bilagorna och räkningarna. i8'i2 års Revisorer antogo ett annat formulär, som jag anser lika fullständigt, men hvilket derjemte ögonskenligare visar ställningen vid början och slutet samt orsaken till skiljaktigheterna der emellan. Detta sednare förhållande kan icke af dea utaf Fullmägtige nyttjade form upptäckas. Uti öfversigten t. ex. för i83o synes, att Bankens grundfond ökats med 570,000 r:dr; men del visar sig icke, att 200,000 r:dr utaf nämnde summa härleda sig endast från olikhet i beräkningssättet. Detta är en ofullsländighet, som jag anser bort afhjelpas. Jag vill icke vidare uppehålla, än att förklara, hurusom jag anser den form, Revisionen valt, vara fördelaktigare. På ett tydligt och enkelt sätt visar den nemi.: 1:0 Bankens förvalLningskostnad, 2:0 hvad som utgått till Piiksg.cont., 3:o Bankens räntevinst, 4‘° tillökningarna i grundfonden, de verkliga och skenbara hvar för sig, och 5:o hvad som influtit utaf Bankens äldre fordringar. När en sådan öfversigt af hela verkets ställning utan besvär eller vidlyftighet kan vinnas, tror jag, att den form, hvarigenom så beskaffade fördelar visa sig, bör företrädesvis antagas. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Då vi, enligt Utslits betänk., en annan gång återkomma till ämnet, vill jag nu endast i allmänhet anföra, att jag icke anser Fullmägtige hafva iakttagit en riktig form för upprättandet af den ifragavar. öfversigten af Bankens ställning; skolande jag en annan gång ytterligare utveckla mina tankar i denna fråga. BancoUtskrs berättelse N:o 21 bifölls.
Jag nödgas i allo vördsamt afstyrka Högloflige Banco-Utskottets förslag, som, efter min tanka, ganska lätt skulle kunna hafva en menlig verkan på Bankens Credit, i synnerhet i nuvarande förhållanden och vid realisationens början, men anser mig likväl böra fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet på den del af den så kallade SilfverLåne-Fonden, utgörande circa i,5oo,ooo Rdr, som sedan r823 ej blifvit begagnad och sorn i Statsoch Banco-Utskotlens calculer för behofvet af Silfvev till realisation ej blifvit beräknad, men som lätt kan begagnas utan rubbning af realisationsförslaget, så framt Rikets Ständer behagade besluta någon deremot svarande afbetalning på Bankens godkända fordran hos Staten, hvilket nu lätt torde kunna verkställas genom Riksgälds-Conloiret, som förmodligen i allt fall kommer att upptaga Lån till åtskilliga behof. Herr Commerce-Rådet Cronius och Herr Rådman Wallström hafva uti enahanda reservation instämt. Herr Kongl. Hof-Pred. Doctor Backman: Jag respecterar visserligen den grundliga Bil. t. Banco-TJttkts Betänkande, N:o Qi. 53 financiela kännedom, som utmärker det af Herr Kammarherren Rosenblad på ett så fullständigt och öfverlygande sätt framställde nya Låne-projectet.
Jag skulle tro mig alltför mycket brista antingen i högagtning för Gref* ve Anckarsvärd, eller i rättvisa åt mig sjelf, 544 Den 25 Maji. om jag ej sökte undanrödja den stridighet i nit för det Allmänna, som här synes visa sig oss emellan j ett nit, som vi visserligen känna lika, om vi också olika yttra det i denna fråga. Om fråga varit att öka Bevillningen på Nationen, att öka Nationens bördor, så bade jag visserligen ej understödt denna begäran om biträde. Men sådan är icke frågan, StatsUtskoitet har sina gifna Summor af Bevillningen att disponera. Medgifva de ett sådant biträde, så har jag tillstyrkt att det må lemnäs, men ej i annat fall. Grefve Löwenhielm: Jag tackar Herr Grefa ve Anckarsvärd, som beredt nng tillfälle att upplysa hvad jag redan trodde mig hafva tydligen yttrat , nemligen att jag aldrig föreslagit att för Thcaterns skull beskatta den fat-' tige, 90m alldeles icke drabbas af Theafer-afa giften, eller af äfven de 5 procent af ÖfverflödsSkatten, hvilka icke angå Allmogen. Eniot mig behöfver den torftiges sak icke försvaras, och jag gläder mig åt det hopp, Grefve Anckarsvärds tal gifver mig, att hos Herr Grefven linna ett mägtigt understöd , då jag om några dagar ämnar med gerning här visa mitt nit för den fattige Skattdragarens sak. Beträffande Entrée-prisernas förhöjning , upprepar jag hvad jag sagt om den skada Cassan deraf skulle taga» och anhåller, det Herr Cederskjöld och Ståndet behagade, utan trött-, samma detaillers affordrande, tro min erfaren* het under de 6 år jag, för syndernas skuld , haft "befattning med detta vanskliga Penninge-verk.
Jaala barn, Darkons barn, Giddels barn, Sephatja barn, Hattils barn, Pochereths barn af Zebaim, Ami barn. Alle Nethinim, och Salomos tjenares barn, voro tillhopa trehundrad två och niotio. Och desse drogo också med upp af ThelMelah, ThelHarsa, Cherub, Addan och Immer; men de kunde icke utvisa sina fäders hus, eller ock sina säd, om de voro af Israel; Delaja barn, Tobia barn, Nekoda barn, sexhundrad två och femtio. Och af Prestabarnen: Habaja barn, Koz barn, Barsillai barn, den en hustru tog utaf Barsillai den Gileaditens döttrar, och vardt nämnd under deras namn. De samme sökte efter deras börds skrifter, och funno dem intet; derföre vordo de Presterskapet qvitte. Och Thirsatha sade till dem, att de icke skulle äta utaf det aldrahelgasta, tilldess en Prest uppstode med Ljus och Fullkomlighet. Hela menigheten, såsom en man, var tu och fyratio tusend, trehundrad och sextio; Förutan deras tjenare och tjenarinnor, de voro sjutusend trehundrad sju och tretio; och hade tuhundrad sångare, och sångerskor; Sjuhundrad sex och tretio hästar, tuhundrad fem och fyratio mular; Fyrahundrad fem och tretio camelar, och sextusend sjuhundrad och tjugu åsnar. Och somlige utaf öfversta fäderna, när de kommo till Herrans hus i Jerusalem, vordo de friviljoge till Guds hus, att man skulle det sätta uppå sitt rum; Och gåfvo, efter sina förmågo, till drätselen åt verket, ett och sextio tusend gylden, och fem tusend pund silfver, och hundrade Prestakjortlar. Alltså satte sig Presterna och Leviterna, och somlige af folket, och sångarena och dörravaktarena, och de Nethinim, uti sina städer; och hele Israel i sina städer. Och då sjunde månaden kom, och Israels barn nu voro i sina städer, kom folket tillhopa, såsom en man, till Jerusalem.