Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Brlänkandtn» genblifvabe tald 476,000: fordras för att fyl la denna summa - 6 178.728S 35: 7- till beloppaf $J million,ett tillagg aF 2321571: 15: 5. som ulföres 2321,571: 12’ 5. Hvarefter Sedelstocken visar sig sådan, sorn deri högst Iean belöpa sig vid början af nästa år, då nuvarande Ständers förordnanden börja lända till efterrättelse, eller utgörande ... 31,735 085: I: 6, hvartill än kommer det af Stats-, Bancooch EkonomiUtskotten till Spannmåls-uppkop föreslagjie Creditiv, sora under vissa vilkor bör vara för Kongl. Maj:t tillgängligt med en summa af T.ono.oon: Och om detta creditiv äfven skulle på samma gång som de öfriga vara fullt begagnadt, komnteSedelstocken att uppgå till 35732,085: a: 6. Utom detta och det förr undantagne, kan vidare Sedelstocken ökas med hvad Riksgälds* Contciret å den detsamma lemnade assignationsfond begagnar, men hvilken sedelförökning, såsom högst tillfällig och hastigt öfvergående, Utskotten utur beräkningen uteslutit i Bancö-Ut skottets Betänkandem 817 men deremot miste anmärkas, att i ofvanstående total -summa ängar det af MagnzinsDiltciion hittills begagnade Crediliv, till belopp af * 1889-611; 31; På den förmodan, att en del af hela den beräknade summan likväl alltid skall vara på åtskillige af de nämnde Cred iti v-anslagen outtagen, -grunda nu Utskotten sin förr meddelade uppgift, att Sedelstocken, beräknad eften ofvanomförmält grunder, kommer att intill nästa Riksdag utgöra till sitt jemnast utelöpande belopp 30,000,000
Summa. 12,000 16 426 Departements-Chefen, Justitie-Statsministern Departementets Expedition: se tab. litt. A Högsta Domstolen: se tab. litt. B Justitie-Kanslers-Expeditionen: se tab. litt. C Justitie-Revisions-Expeditionen: se tab. litt. D Svea IIof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Hof-Rättens anslag: se tab. litt. E. 162,400: — Justitie-Statens anslag: samma belopp, som i 1855 års Riksstat, nemi.: Penningar 18,989:52. Indelta räntor. Penningar 18,871:85. Indelta räntor. 3,494:25. 2° 366-10 180,271 85 3,494 25 183,766 10 63,894 \ 97 Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge med derunder lydande Justitie-Stat: Hof-Rättens anslag: se tab. litt. G. 77,200: — Justitie-Statens anslag: samma belopp, som i 1855 års Riksstat, nemi.: Nuvarande anslaget 1,155,000: Förhöjning 195,000: 9,555 1,350,000 50 Vård och underhåll af Länsoch Kronohäkten, Reservations-anslag: Nuvarande anslaget 9,000: Nuvarande anslaget 23 915-94 Tillägges för jemnande af HufvudTitelns slutsumma — 58 23 916 52 * 52 7,500 Reseoch Traktaments-penningar, Förslags-anslag . Ersättning åt vittnen och parter, Förslags-anslag . Extra Utgifter, Reservations-anslag Förhöjningen å Sdra Hufvud-Titeln blifver: För åren 1858, 1859 och 1860, tillsammans . isa ann 1 ‘»OVjUUVJ flur lill Slals-Ulskottels Utlåtande 1836 och 1837, M 40.
M. rätta sig efter, antingen han funnit det lämpligt eller icke. Sådan kan icke vara grundlagens mening om K. Mts rättigheter, och något försök alt genom dylika voteringar vilja intränga på Hans område, kan jag icke medgifva. Jag vill icke påstå att StatsUtsk. åsyftat något sådant; men jag säger att StatsUtskts förslag, om det af R. o. Ad. godkännes, skulle kunna föra till sådana slutföljder, och att de tider kunna komma, då praejudicaten med begärlighet begagnades emot konungamakten. Jag förnyar min anhållan om afslug på denna punkt. Hr Lagerhjelm: Jag uther mig att ännu en gång få yttra några ord i denna fråga, i afseende hvarå jag för den mening jag försvarar kan åberopa icke blott 34 §:n 2 mom. Riksd.Ordn , utan äfven 69 §tn Reg.Ftn, som constituerar det förstärkta StalsUlskoltet. Denna 5 säger nemi.: ”Uppstå antingen hos R. Stts plena gemensamt eller uti något af RiksSttn betänkligheter alt antaga hvad StatsUtsk. tillstyrkt uti det som rörer antingen Statens reglerande eller lie v i 11 n i n g e n s derefter lämpade hela belopp eller hvartill Riksgcontts utgifter och inkomster hörer eller grunderna för Riksg.coults styrelse och förvaltning; då böra de skäl anföras på hvilka sådana betänkligheter sig stödja samt meddelas StatsUtsk., som derefter tager ärendet under vidare öfvervägande.’' Längre fram i D c n 16 Sept c m b c r f. m. samma §. luter det: ”Förblifver något Stånd ändock vid den mening det förut fattat, a ('göres saken efter tre Stånds beslut Stanna två Stånd emot två, då skall SlatsUtsk. förstärkas.” Således innebär denna §, hvilken constituerar det förstärkta SlatsUtsk., en tydlig bestämmelse af de ärenden, hvilka der kunna förekomma; men bland dem, som jag uppläst, namnes icke något, som rör ens en instruclion för R.
Ständer, i anledning af Banquens FiscalsÄmbetes gjorde 6yo ' 2}(ineo‘Utskottets Betänkande, framställning, atl Banquen matte i allmän■* het blifva befriad fran skyldigheten atl i Concourser och Års Proclainata bevaka sine emot lös pant egande fordringar BanquénS Fiscals * Ämbete Ilar, uti hosföljande till Banco-Utskottet ingifne Memori» al, af den d. *2 i denne månad; på före* komne anledningar, och i sammanhang med bemälde Fiscals Ämbetes förutgjorde och jern» te Banco Utskottets Memorial N:o 5, till HoglLag-Utskotteis behandling, remitterade framställningar, rörande ändring, och undantag i några allmänna Lagar och Författningar, för betryggande af Banco-Verkets säkerhet , fästat Banco Utskottets uppmärksamhet på angela* genheten afen Lagförklaring, hvarigenom Bani quen kunde blifva bestämdt befriad från skyldighet, att i Goncourser och års Proclamata be* vaka sine emot Lös Pant egande fordringar , i annat fall, än då Banquen ansåge panteri otillräcklig, och för bristen ville hålla sig till Låntagarens person och öfriga egendom. Till förekommande ej mindre af befarad omgång och osäkerhet för Banquen, än förluster för Låntagare, anser Banco-Ufskottef, 1 likhet med Fiscals Ämbetet, en bestämd För. klaring öfver nu gällande Författningar i denna del vara af behofvet påkallad, och får alltså vördsamt tillstyrka, det Rikets Ständers Lagutskott i sådant hänseende matte fa sig uppdraget , ]3ancO'TJtskoitets Betdnhanden 671 draget, ali på grund af hvad uti Memorialet blifvit anförd t och hemstäldt, til 1 Rikets Ständer inkomma med dess förslag och Utlåtande. Stockholm d. 24 Julii 1823. Afskrift. All erödmjukaste Memorial! Uti den berättelse , Piscals-Ämbetet vid Riksdagens början till Höglofl.
Det torde likväl med skäl kunna betviflas, om det är möjligt, att på förhand och i fredstid med reglementarisk noggrannhet uppgöra vilkor, som skola i nödens stund kunna bereda Staten de lån, den då behöfver. De bästa vilkoren för en förmånlig låne-operation torde, i ett sådant kritiskt ögonblick, den Stat kunna påräkna, som förut åtminstone icke obetänksamt ar skuldsatt, och hvars Styrelse och Folk derjemte lifvas af gemensamt nit mot allt, som kan störande inverka på dess rätt förstådda oberoende. Om en sådan nödtvungen skuldsättning är dock här icke fråga, utan den, som Utskottet föreslår, anses betingad af nytta och rådlighet, och såsom dess ändamål anvisas »bekostande och understödjande af jernvägs-anläggningat »eller andra Rikets framtida gagn företrädesvis afseende större företag.» Här måste således först pröfvas, om ändamålets nytta och vigt motsvarar det äfventyr, som med medlets tillgripande är förenadt. För min del måste jag bestrida detta. Nyttan för vårt land af jernvägar har jag redan visat mig erkänna och erkänner den fortfarande, men jag anser den ej på långt när ännu vara så tillräckligen ådagalagd, att jag ville inom en kortare tid se dem genom konstlade medel påbörjade och framdrifna på en gång uti flere delar af Riket, hvilket säkerligen skulle blifva en följd af den nogsamt kända ifver, som blott väntar på den lättade tillgången till anläggnings-kostnader, hvilka äro i fråga att, genom Statens skuldsättning, beredas. Till ett klokt förfarande hörer, efter mitt förmenande, att afvakta resultaten af den jernvägs-anläggning, som redan är börjad och att, på sin höjd, nu vidtaga sådana åtgärder, att dels denna anläggnings fortsättning mot de ändpunkter, till hvilka den tydligen syftar, må kunna, så vidt med nu tillgängliga utvägar möjligt är, befrämjas, dels ock fullständig utredning må kunna vinnas om lämpligaste sträckningen för andra, möjligen särdeles behöfliga, jernvägar. För dessa ändamål lärer någon statslåne-operation icke behöfva vidtagas, åtminstone icke i den stora skala, som tydligen här är afsedd.
Såsom en följd af detta stadgande, har också ofta våra nyttigaste härvarande manufacturer haft svårighet anskafFa skickliga arbetare, och har särskildt den allmänt kände Owen beklagat sig öfver det hinder , nämde förbud lagger i vägen för hans vidsträckta och allmänt nyttiga inrättningar. — Jag skulle gerna instämma med dem, som hegärt att denna fråga må uppskjutas till afgörande vid nästkommande Riksdag, så vida dermed någon ting kunde vinnas. Men enär då sorn nu, en allman fattigvårds-princip vore lika oanvänd-» bar, så anser jag det enklaste vara att rent afslå Betänkandet, på sätt Herr von Hartmansdorff föreslagit, och att| således öfver - 92 Den November e. m. lemna till hvarje' församling, att likasom biltills sjelf reglera sin fattigvård, på sätt locala förhållanden gör mest ändamåls-enligt. Friherre Cederström: Du Herr Ribbing oriktigt uppfattat hvad jag yttrat, vili jag ej upptaga tiden med ett upprepande af hvad jag förut sagt, för att nu besvara Herr Ribbing; men då åtskilbge andra Ledamöter tyckas ej hafva rätt begrepp om Betänkandets innehåll, skall jag utbedja mig fä detsamma upplysa. — I afseende på Herr Riben» yttrande, att, då en Lag finnes, fastän den icke efterlefves, någon annan icke behöfde göras, enär det lika väl kunde bända, att de samma ej eller efterlefdes, torde jag fa anföra, att orsaken, hvarföre författningarna i denne del ieke efterlefvas, är den, att författningärne nu stadga, alt församlingarne skola ingå öfverenskommelse om vården af sine fattiga, men icke, orri en sådan öfverenskommelse ej ian träffas, på hvad sätt fattig-hjelpen bör utgöras, och hvaraf händer, att från åtskillig® Socknar personer stryka land och rike om^ kring. — Detta bör för ek om mas, och derföre hafva Utskotten ansett att den af deni tillstyrkte åtgärd vöre lämplig.
Constitutionella eller sädane som röra de ätskillige Grundlags frågor, hwilka äro sedan sista R>ksdag hemstäldle lill framtidens och tillkommande S änders pröfning. Wid genomseendet af de förra, hwarom är stadgadt uti ätskilliae Momenler af io, >z, 15, 22, 27, soch Z4 Z. tz af Riksdags Beflutet, har Utskottet ej kunnat annar än finna, att de innefatta, dels sädane ämnen hwilka fordra förutgäende ätgärder och undersökningar, som ännu ej kunnat äga rum. dels sädane hwilka helt och hällit af Konungens Nådiga Välbehag och dest uppä hela Riks. Slyrelsens omfattning grundade omdöme äro beroende, och wid hwilka således Ständerne, sedan de framstäldt sine underdäniga önskningar, icke hafwa nägot widare att göra. — I anseende till bäda, föreskrifwer derföre sjelfwa Sakernes natur, att StänderneS åtgärd dervid mäste för det närvarande blifwa hanlande. Hwad ater de Constitutionella eller GrnndlagSsrägorne angar, som alla äro uppräknade uti Z8 af Riksdags.Beskuret, har Utskottet väl funnit, alk de wore af olika wigt, äfwen som till sin natur medförande es olika lätthet för deras pröfning eller antagande; Men Utskottet har tillika ej kunnat annat än finna, alt Grundlagenstadgande och esprit lika angick dem alla, och att det omöjligen kunde wara Lagens afsigt, att den förändring, hvilken det öfver allt är förbudet alt genast företaga, skulle twänne Mänader derefter afgöras. — Dä öfwer de wig tigaste - 44 Den i8 Aug.
Han var då aldrig öfvergifvet glad och själfsvåldig, snarare allvarsam och tillbakadragen, men allt hans beteende var naturligt, osökt och gentlemannalikt. » Vidare beskrifver hon, huru hennes trettonåriga hjärta klappade af rädsla, när hon af sin fader nödgades att inför den uppburne unge magistern gifva prof på sin musikaliska talang genom att å klaveret spela en sonett af Haydn, samt huru bittert hon kände det, då han ej ägnade hennes prestation någon vidare uppmärksamhet än en anmärkning i förbigående, att tempot tagits väl hastigt, hvarefter hon fortsätter: » Sommaren 1806 kom han i sällskap med min morbror Troili till Odenstad. Jag var på en gång förtjust, blyg och rädd och afhörde med stigande intresse hans resonnement med min far om poesi, musik och filosofi. Han. vågade motsäga och bestrida den tidens förhärskande meningar i dessa ämnen — käckt och oförskräckt — och det emot min far, som jag ansåg för ofelbar i sitt omdöme. Detta var eget, men hänförande. Det var den egna motsatsen emellan manlig stolthet och barnslig godhet, snillrik uppfattning och naturlig enfald, som gjorde hans väsende så oemotståndligt. » Förlqfningen mellan Geijer och Anna Lisa Lilljebjörn varade i sju års tid, ty först 1816 hade hans ekonomiska ställning fått den stadga, att han kunde sätta eget bo. Och till detta ho hade — heter det i » Geijersbladet » • — Geijer med henne fört med sig till universitetsstaden vid Fyris en del af sin älskade fädernebygd. Hon visste att midt i denna » stojande värld » låta deras gemensamma hem bibehålla prägeln från de gamla värmlandshemmen. Där härskade samma enkla seder, samma varma gästfrihet. Sitt lif ägnade hon helt och hållet åt honom och åt deras barns uppfostran. Under den så kallade » stora tiden » inom Upsala sällskapslif — den von KræmerAtterbom-KnösSilfverstolpeTörnerot-JärtaGeijerska tiden — var naturligtvis det hem här nämnts en af central-härdarne för intelligensen och det förfinade umgänget bland universitetsstadens främsta familjer.
Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. C A R L. C. J. Thyselius, Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Arenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 13 Mars 1S63. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes''Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Thyselius, till, justering af honom, i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade beslut, uppsatta förslag till följande trenne nådiga Propositioner till Rikets Ständer, »nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 91. 19 2:o angående rese-ersättning och dagtraktamente til! ordföranden och ständige ledamöterna uti de Nämnder, åt hvilka reglering af presterskapets aflöning, i enlighet med nådiga Förordningen den Ii Juli nästlidet år, anförtros, samt om Bnslag tiil skrifbiträde åt dessa Nämnder. Kongl. Majit täcktes, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, berörda förslag i nåder gilla samt befallde att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner, af den lydelse bilagorna Litt. D till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex protocollo A. J. Bruzelius. lU:o »a. Ank. tili Exp.-Utsk. den 23 Mars 1863, kl. 10 f. m. Kongl. Maj.ts nådiga Proposition till Pikets Ständer, angående tilldelande af pension från Allmänna Indragningsstalen åt Provincial-läkaren i Herjeådalens distrikt, Johan Ellmin; Gifven Stockholms Slott den 13 Mars 1863.
Na^:t oell Kronan, samt llelilädnaden at' Kronan oell Ilustliallaren till liiillten licardera, Krigs-Lollogium lätit sör lrvai^e as de ösriga indelclta (kavallerieller trän La val tonitill Insanteri sörvandlade Kegementen oell Lorpser, med ledning as sednaste iippliandllngspris, upprätta approximativa ealenler ösver värdet ä rvttareliästen samt alla till ryttarens eller soldatens personella oell Ilästutredning liöivnule persectlar, oell tiar Lollegium clei elter till Kongl. lVla^is vederiiöilnule Dolallningsllasvande alsändt näiuncla ealenler, ined söreläggancle att, pä sätt oell i den ordning Kongl. lVlai:!s otvanälleropade lXucliga Dies clen 11 älars 1841 stadgar, inlordra de rnstandes vttranclen ösver det al' Diivets 8tänder sramställcla alternativa loislag. Klluru at de till Krigs-Lollegium insända protoeoll vid de med de rustande eller deras oinliud i torrllerörde atseende tlällna sammanträden inlremtacles, att livarlcen det ena eller andra alternativet at isrägavarande sörslag lliisvit as de rustande vid något ltogomonte eller Lorps oviltliorli - /t'onAk. /Väckta 1'roposr'it'on, .V/o A. A6N untuAet, sumt Ilurtili liom, utt, viii utsliilliAu föreAuende kiiltullen, SiliriAlieter liliuledes mött lov tiiivuAuI>rin«undet ut du töresiuAliu törundrinAur i de> ut' ultim'
(Röster i tamburen. Ada sätter sig och återtar sitt HANNA (tittar in i hatt och uppknäppt kappa). Vi fångade honom, må ni tro. Han tänkte (Försvinner igen.) HERMENS (utanför). sitt sällskap, som om han vore en vinagent, heller. (Hanna, Hermens och Bergenhjelm komma in.) Prata slarf! Man kan väl inte springa ifrån De där tankarna kommer öfver mig så hastigt. WALTER (lyssnande). det ä' bara inbillning af mig? just smyga förbi. ­ 44 ­ HANNA. kvarter till, och se'n hade herr Hagerlund följt dig tillbaka. HERMENS (slår med handen). Det vet hon visst, det! HANNA. Och så hade ni följt hvarann en halftimme till. HERMENS. fröken Nippertipp! Ta, ta, ta! Hvad hon måtte vara hungrig, FRU HERMENS (i salsdörren). väl då. Ä' du ändtligen hemma. Nå, då äter vi HERMENS (kastar sig i en stol). smörgås, ni! Och du kan breda mig en, Ada. Gå nu! BERGENHJELM. Tack, jag försakar så länge. (Walter och Ada gå.) HERMENS (torkar sig i pannan). häst i selen från morgon till kväll. BERGENHJELM. Hygglig krake i alla fall, som trafvar utan kusk. HERMENS. Utan kusk? Hå hå, ja ja! Man får då trafva som en Låt mig pusta en stund. (Till herrarna.) Ät Du hade naturligtvis gått med ett helt ­ 45 ­ BERGENHJELM. Som drifver på. HERMENS. det en riktig basse ändå. Plikten! Ja så, ingen annan. HERMENS. du. En heter »för hustru och barn». (Ada och Ingen annan! He! Han har många piskor, Jo, min gosse, nog har jag en kusk, och BERGENHJELM (hvisslar). Walter komma in, den förra med en smörgås åt fadern.) Tack du! En heter »för ålderdomen». En heter »för efterlämnad maka och oförsörjda barn».
I Landshöfdinge-instruktionen den 28 Januari 1687, § 57, förekommer ännu en annan orsak till hemmans-klyfningens inskränkande på skattehemman, nemligen den brist, som var på åboer till kronooch frälse-hemmans häldande, hvarföre Landshöfdingarne skulle tillse, att ej flera åboer fingo intränga sig på skattehemman, än hvartill Kongl. Plakatet den '10 Juni 1684 gaf anledning, ”efter det vore så för landet som för dem nyttigare, all de hellre togo sig till bruk kronooch frälse-gårdar, hvarigenom landet kunde blifva bättre bygdt och häfdadt, än att de för många sig på ett skattehemman inträngde, hvarigenom hemmanet så förderfvades, som de sjelfve i armod och fattigdom störtades.” De inskränkningar, som således blefvo gjorda i rättighet till hemmansklyfning, egde dock ej länge bestånd, emedan genom Kongl. Brefvet den 26 Mars 1718 blef stadgadt, att så många åboer, som åstundade, kunde få besitta ett hemman. Denna rättighet ansåg troligen allmogen menlig, emedan den påyrkade, att den oinskränkta hemmansklyfningen måtte ändras (Resol. på Allm. Besvär den 5 Juni 1719, § 8), hvilket äfven i så måtto skedde, som all klyfning å hemman, med undantag af de i bergslagarne belägne, blef lills vidare förbjuden (Resol. på Allm. Delta interims-förbud upphörde emellertid snart (Kongl. Reskriptet den 14 Aug. 1721), och de gamla författningarne upplifvades åter, så alt den, som icke egde en fjerdedel i skalte-hemman, skulle låta sig utlösas; derifrån dock vissa i detta afseende särskildt privilegierade län undantogos. I bergslagerne och skärgården hade vidsträcktare hemmansklyfning, nemligen till l/8:dels eller till l/16:dels mantal, enär folket der födde sig med binäringar, städse varit medgifven.
Är detta något, som kännetecknar parlamentarismen, då hafva vi långt for detta haft den oskattbara lyckan att lefvå ett parlamentariskt lif utan vank och brist; men hvarför då i all rimlighets namn tillställa så stora ostentationer för det » nya » systemet; det är i så fall blott en ny upplaga af ett gammalt system, hvars innersta grundtanke är den regeln, att landtmannapartiet alldeles icke försmår att mottaga fördelar, äfven om de komma från misshagliga ministérer, men att ingen hänsyn till den behagligaste minister kan förmå partiet att ett ögonblick lemna bifall till något som icke faller partiet i smaken. Det är visst konseqvent och i viss mån högeligen karaktersfast detta, men parlamentariskt är det platt icke. Men, skall man tvifvelsutan säga: den nuvarande konseljen skulle » på basen af ett anslag, som icke vore af större betydenhet », få ett ampelt förtroendevotum, och det är vackert så. Tackar ödmjukast! Presenten är icke stor, men den är väl så mycket mera välment. Dock om vi skulle roa oss med att skärskåda en sådan der parlamentarisk leksak, som den ministeriella tidningen på vestkusten anser såkostbar, månne det forst är den Posseska ministéren, som har lyckan att kunna få fröjda sig åt en klenod sådan som dennä och att sålunda på grund af förtroendet i småsaker nu forst en parlamentarisk regim kommit till stånd? Nej, ingalunda. Visserligen är det alltför antagligt, att den konselj, i hvilken herrar Adlercreutz och Carleson voro justitie-statsministrar och nuvarande landshöfding Bergström en af de ledande andarne, icke skulle, om den vädjat till landt-mannapartiets förtroende, hafva ens i småsaker kommit i åtnjutande af någon tillgifvenhetsomröstning; den fick nöja sig, denna konselj, med att i sak få i många och vigtiga fall se sina förslag med förtroende omfattade, och detta har ju alltid sina fördelar, äfven det.
Belänkanäen, 949 fria bedömande, och af detta arbete i Nåder låter utdela gratis 2:no exemplar på hvarje Socken, som eger till Venern angränsande mark. 2:0 Att Kongl. Maj:t inom nästinstundande Riksdag låter, genom sina Befallningshafvande i Elfsborgs, Skaraborgs och Carlstads Län, i Nåder anställa undersökningar öfver den jordrymd, så till quantitet som beskaffenhet, hvilken af sjöns bibehållande vid den i Handlingarna utmärkta medelhöjd, skulle kunna hemta förmån, och deröfver låter infordra så fullständiga och approximativa beräkningar, som möjligen kunna erhållas och med sakens natur äro förenlig®. 5:0 Att Kongl. Maj;t, likaledes genom sina Befallningshafvande och inom samma tid, täcktes Socknevis låta höra de innevånare, som bo invid sjön Venerns stränder, eller hafva egorymder och mossar belägna invid de vattendrag, hvilka af sjöns flöden bero, huru vida och till hvad belopp de efter vidden och godheten af deras innehafvande jordrymd skulle önska och villja utfästa sig att ersätta den calculationsvis beräknade kostnaden för sjöns sänkning, hvarvid likväl för dem synes böra förtydligas, att en dylik ersättning ej kommer i fråga, förrän sänkningen är verkställd och säkerhet vunnen, att, oberäknad! den årliga mindre variationen samt tillfälliga vindars ö - Besvt och Ekon. Vtsk. Betiinkanden, gonblickliga inverkan, vattnet icke stiger (ifver den gifna medelhöjden. Härtill synes äfven böra läggas, att ersättningen utgår efter hand på vissa år samt kan indelas uti olika klasser, efter jordens olika godhet, förslagsvis imellan 2 och 12 Rd, per tunnland. Det blifver då hvarje jordegares egen fördel, att, till erhållande af den påräknade kostnaden, taxera sig, i det förhållande han väntar sig förmån af före* taget, såsom ett villkor, hvarförutan det icke kan ega rum. 4:0 Att Kongl. Maj :t täcktes låta utfärda