Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tilltror visserligen så väl den ädla Grefven, som hvilken annan, den der kan komma att väljas, denna fosterlandskärlek; och jag är öfvertygad, att ingen skall underlåta, att utföra de värf, som uppdragas honom, på ett sätt, att Statens väl derigenom befordras; samt att hvar och en utan afseende på egna åsigler skall begagna de föreskrifter, som komma att meddelas, för att befordra allt möjligt godt, och motverka allt möjligt ondt. Jag anhåller derföre om proposition, att valen mätte ske på den af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslagne dagen, helst denna fråga troligen bos de andra RiksStånden redan är afgjord, och det torde se besynnerligt ut, om Ridderskapets och Adelns Fullmägtige ej skulle tillträda deras befattning på samma gång, som de öfrige Ståndens. Friherre TVrangelj Hanning: Jag finner de af Grefve von Schwerin framställde skäl, så rigliga, att jag till alla delar förenar mig med honom. Jag finner det naturligt, att då man väljes till en befattning för att befordra allmänt väl, måste 2^0 Den i3 Julii f. fn. det blifva svårt att åtaga sig densamma, utan öfvertygelse om utsigter, att kunna lyckas uti ändamålets vinnande. Jag anhåller således om proposition i enlighet med Grefve von Sclnverins förslag. Herr CrusenstolpeMagnus Jacob: Utan att söka, och ännu mindre tilltro mig, att kunna inverka på Ridderskapets och Adelns beslut, till fördel för den ena eller andra åsigten, anhåller jag att få fästa Grefve Horns uppmärksamhet på den garantie vi redan ega för Konungens samtycke till Riksdagens fortfarande. Denna garantie ligger uti de Kongliga Propositioner vi i dag fått emottaga; de hvila ännu på hordet till remiss, och tid erfordras så väl till deras upptagande och besvarande af Utskott, som till deras afgörande af Rikets Ständer. Jag tror således icke, att det uppskof Grefve von Schwerin föreslagit, är för långt tilltagit. Friherre Boye> Fredrik:
Väl torde genom fullkomlig frihet i afseende å tiden för bränvinsbränningens utöfvande uppkomma en måhända ganska betydligt stegrad produktion, men de faror, som deraf kunde för landet uppstå, blifva, enligt Utskottets tanke, i väsendtlig mån förminskade, om, på sätt Kongl. Majit jemväl föreslagit, restitution af tillverkningsafgiften vid export till utrikes ort beviljas. Dymedelst skulle denna tillverkning antagligen kunna för landet blifva ganska vinstgifvande; dock alltid under förutsättning att lagstiftningen icke hindrar tillverkaren att med största möjliga fördel drifva denna sin näring. I öfrigt torde konsumtionen af bränvin inom landet kunna motverkas på vida ändamålsenligare och kraftigare sätt än genom tryckande band på tillverkningen, då denna likväl icke anses kunna eller böra helt och hållet förbjudas, och äfven under nuvarande förhållanden finnes intet hinder för tillverkningens ökande nära nog till hvad belopp som helst genom anläggande af flera brännerier. Skilnaden är egentligen blott den, att sådant skulle leda till förlust för den enskilde och således medelbart äfven för det allmänna, genom de betydliga kapital, som, nedlagda i dyrbara redskaper och byggnader, större delen af året komme att ligga utan afkastning. Osannolikt synes icke heller, att på de orter, der flera brännerier ligga hvarandra nära, en minskning i dessas antal kunde åstadkommas, då nemligen ett bränneri utan någon tillökning i anläggningskapitalet, blef satt i tillfälle att afverka samma myckenhet produkter, hvartill förut erfordrats två eller flera. Utskottet, som derjemte ansett det icke böra förmenas bränvinstillverkaren, att, om han så skulle önska, under endast en half månad i sender tillverkningen utöfva samt funnit mera jemnhet i den föreslagna termins-indelningen uppkomma, om terminerna börjades den 1 och 16 i hvarje månad, får derföre, på de i den nådiga Propositionen anförda skäl och i fullkomlig öfverensstämmelse i öfrigt med hvad deri föreslagits, för sin del tillstyrka, Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.
Den, sam godkänner Utskottets förslag i 62 §., ”att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t, uppå BancoFullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla det af Banco-Fullmägtige, för Bankens säkerhet, nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess Nådiga garanti,” roterar Ja; den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, bifalles Ridderskapet och Adelns beslut, i enlighet hvarmed nämnde §. skall lyda sålunda: ”att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit, uppå Banco-Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla underhandlingen om det af Banco-Fullmägtige, för Bankens säkerhet, nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess Nådiga garanti.” Voteringen bar utfallit med 70 Ja och 49 Nej; och emedan Ja följaktligen vunnit, har blifvit beslutadt följande: ”Rikets Ständer anhålla hos Kongl. Majit i underdånighet, det Kongl. Majit, uppå Banco-Fullmägtiges underdåniga anmälan i ämnet, i Nåder täcktes låta bemedla det af Banco-Fullmägtige, för Bankens säkerhet, nödigt ansedda lånet under den form, som för ändamålet kan finnas erforderlig, samt å ett sådant lån meddela Dess Nådiga garanti.” Illo. Den, som till contra-proposition i nästföljande votering godkänner Ridderskapet och Adelns beslut, röstar Ja; den, det ej vill, Nej. Vinner Nej, antages till contra-proposition Borgare-Ståndets beslut. Och enär denna votering utfallit med 50 Ja och 69 Nej, samt Nej alltså segrat, har i hufvudsaken blifvit röstadt öfver denna proposition: 12:o.
I alla händelser synes mig R. o. Ad. böra undvika, att binda sig vid något hufvudsaklig! beslut i frågan, förr än den, ronde utarbetandet af en ny kateebes blifvit afgjord. Af dessa skäl anhåller jag om hetänkrs återremitterande genom hvilken åtgärd Uisk:s ledamöter icke förlora det ringaste för deras mening; ty om återremissen icke kan föranleda till någon annan åtgärd än deu Utsk. redan vidtagit, så inkommer det ånyo med samma utlåt. Men Stånden hafva då tillfälle, att, med bättre kännedom om saken fatta sina beslut. Då nu öfverläggningen förklarades vara sl ut ari samt II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framstälde propos. lill bifall å förevar, betänk. ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H. Ex. förklarade det han trott sig finna att nej varit öfvervägande. H. Ex. FIr Frih. o. Landlmrs sedermera framstälde propos., om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärknrne föranleda lill återremiss blef med ja besvarad. Hr Bråkenhjelm: Då nu betänk, blifvit återremitterad!, skulle jag såsom ledamot af Utsk. högeligen önska, att få erfara, huruvida det är Ståndets mening och vilja, att med behandlingen inom Utsk. af denna fråga skall anstå intilldess Utsk. fått emottaga den här så många gånger åberopade, inom PresteSt. väckta motion, ang. utarbetandet af förslag till ny kaleches. På förhand torde det tillåtas mig, att få tillkännagifva min öfvertygelse, grundad på mig lemnade uplysningar, att någon sådan fråga från PresteSt. måhända hvarken detina eller nästa riksdag, bl ifver till Utsk. remitterad. FIr von Hartmansdorff, Aug.: För min del skulle jag anse olämpligt, att R. o. Ad. nu fattade något beslut om anstånd, under någon viss tid, med behandlingen af denna fråga.
Adelns ProtocollsUtdrag af den i2 i denna månad innehållande underrättelse derom, af{bemäfdte Stånd vid föredragnirg af Lagoch Ekonomiutskottens förnyade Utlåtande N:o stö i frågan om närings' friheten, med gillande af samma Utlåtande, godi känt 13 §. i IV. art. af förordningen angående liandtverkerierria i riket, sådan denna §. i Utskottets första Betänkande blifvit framställd: uti hvilken sistnämnde omständighet de öfriga RiksStånden blifvit inbjudna att sig fötena; men som PresteStåndet, under den 10 dennes bifallit ifrågavarande §.* enligt Utskottens förnyade Utlåtande, och nu fann för godt, att vid samma Beslut förblifva, kunde Ståndet i denna del icke emottaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns inbjudning. S. D. f. m. Efter å nyo skedd föredragning af LagUtskottets Utlåtande N:o 2261 anledning afanmärkn. Prat, Vtdr. d. t? No v. 1333. 123 vid Utskottets Betänkande N:o 187, öfver Kongl. Majrts Nådiga Proposition, angående upphäfvande af 8 §. 1 Gap. Utsökningsbalken, och ändring af s §• 45 Cap. Missgerningsbaiken, samt öfverskriften till samma Capitel och Balk, beslöt PresteStåndet, att låta bero vid Utskottets först afgifna Betänkande, samt lade det sednare Utlåtandet till handlingarne. SDf. tn. Följande från nedannämnde Utskott inkomne Utlåtanden blefvo vid förnyad föredragning gillade. Stats-Utskottets: N:o 590» om redogörelsen för de till veneriska smittans hämmande anslagne medel. Statsoch Ekonomiutskottets: N:o 591, rörande nedsättning af Lots* och Bakafgiftecne för ångfartyg i allmänhet och andra under 6 fots djup gående fartyg. isS Prat, Utdr, d. i?
Dervid har Contoiret i afseende på Bungencronska, Stjernereutzska, von Blockiska, Tersmedenska, Stråleska, Stjerncronska, de Silentzska, En Onämnd Välgörares, von Liewenska, Gyllenbåtska och Silfverbergska fonderna icke kunnat finna några testamentariska bestämmelser, (så vidt ej orden: »oförryckt kapital, som förekomma i några af dessas grundstiftelser, må anses tvetydiga) lägga hinder i vägen för en sådan förening som blifvit föreslagen; hvaremot det förekommer Contoiret som åsigterné i afseende på meningen med Wulfcronska, Berghmanska, och Queckfeldtska testamentens innehåll skulle kunna vara delade. Beträffande derefter Fröken Ulla von Hauswolffs, Hofjunkaren J. O. Bergenstjernas och Friherre Salomon Löfwenskölds testamen - 10 E iddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 14. ten, kan Contoiret ej undgå att fästa Högloft. Direktionens upmärksamhet på dessas innehåll, hvari finnas föreskrifter, som svårligen kunna efterlefvas, derest en sådan förening fonderna emellan, som blifvit föreslagen, skulle sättas i verket. Och slutligen lärer väl icke ens kunna ifrågasättas att den af Presidenten von Hartmansdorff donerade Stipendii-fond skulle kunna, i uppenbar strid med de af honom gifne föreskrifter, förenas med någon annan under Höglofl. Direktionens vård stående fond. Då af hvad här ofvan blifvit anfördt är ådagalagdt att icke alla de förenämnde fonderna, utan att några testatorers föreskrifter och tillkännagifna önskningar förnärmas, kunna förenas med Riddarhuskassan, anser Contoiret sig böra, med åsidosättande af de fördelar som genom det väckta förslagets antagande, skulle tillskyndas dess tjensteman, ödmjukligen fästa Höglofl Direktionens upmärksamhet på vådan och obilligheten af att handhafva testamentariska förordnanden i mer eller mindre uppenbar strid med deras innehåll.
JK 9, innehållande förslag till ändring af 68:te §;n Riksd.Ordmn, röride revisionerna af Statverkets, Rankens och Riksg:sKont:s tillstånd m. ni. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. 126 Den 8 Juli f. m. Lördagen den 8 Juli 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdr. för d. 5 dennes samt pleni-prot. för d. 26 sistl. April e. m. Uplästes till justering och godkändes nedannämnde från Exped.Utsk. inkomne förslag till R. St:rs underd. Skrifvelser till K. M.: JU 67, i anledn. af år 1851 verkställd revision af StatsVerkets ro. fl. fonders förvaltning; JU 68, ang:de ändring af gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar och broar; •7U 60, ang:de restitution af löne-bevilln. vid Westmanlands och Jönköpings llegiten samt Wermlands Fält-Jägare lleg:te; JU 70, ang:de pensions-rätt å Allmänna Indragnings-Slaten för Guvernören å ön S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum; JU 71, i fråga om Calmar läns fördelning uti 2:ne län; JU 72, ang:de förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-Staten; samt JVs 73, ang:de anslag till upbyggande af ett Kapell inom Öfver Torneå Socken. Uplästes ett af Hr Rehnberg, Carl, inlemnadt sålydande Mern.: Af tjensteförrättningar förhindrad, att längre qvarblifva i staden får jag härmed ödmjukast afsäga mig att vara ledamot i Bevilln:sUtsk., anhållande likväl, att vid Riksdagsmanna-rätten varda bibehållen. R. o. Ad. lemnade till denna anhållan sitt bifall.
Lade uppgjort följande förslag till svar i förevarande fråga: ”Enligt Stats-Utskottet tillhandakomne Prolocolls-utdrag, Lar Utskottets under N:o ii3 afgifne utlåtande, i anledning af väckt fråga om nedsättning af afgiften till Handelsoell Sjöfartsfonden, berörde lönds ingående till Riksgälds-Contoret samt Convoy-Commissariatets upplösning, blifvit i sin Helhet af Ridderskapet oell Adeln samt Preste-Ståndet afslaget, men af Borgareoch Bonde-Stånden bifallet. 1:0 Hvad först angår frågorne om nedsättning i beloppet af den i Sverige inflytande afgift till Handelsoch Sjöfartsfonden samt angående reglering af det från Norrige ingående bidrag till nämnde fond, så enär dessa frågor, såsom inverkande på beloppet af Stats-Verkets inkomster, följaktligen mäste, jemlikt föreskriften uti 69 §. Regeringsformen, sedan tvänne Riksstånd härutinnan stannat emot två, medelst omröstning i Förstärkt Statsutskott afgöras, får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voteringsproposition:
Och då en gång den olyckan drabbade henne att genom ett bra svar rycka en plats upp, hade hon all brådska att genom en afsiktlig dumhet på nytt eröfra den så kär blifna platsen. Sådan var Klara, innan hennes öde träffade henne. Det var ungefär fem år sen, som en ung musiker kom till staden, i hvilken Klaras mor bodde. Han förde med sis en del rekommendationsbref, af hvilka ett äfven gjorde honom bekant med Klaras moder. Han var på en konstresa och hade för afsikt att efter några konserter draga sina färde; men då den sista konserten var gifven, hade han funnit sådant behag i den vackra staden, att han utvalde den till sin framtida hemvist och i förtid afbröt sin konstresa fru doktorinnan var änka och därtill ung, vacker, rik — och hon hade inte gjort någon hemlighet af sitt tycke för den unge, bleke konstnären. Klara kunde spela några enkla visor och sonatiner af Kuhlau tämligen flytande. Herr Fridman, som vi vilja kalla vår konstnär, visste, att man inte bättre kan smickra en mor än genom att berömma hennes barn. Så skyndade han sig att i det intet ondt anande barnets obetydliga färdighet finna spå- ren af en stor talang, som icke finge förspillas. Och fru doktorinnan är eld och lågor: hennes barn — en konstnärinna, stor och hyllad som — ja, som han och hon denna konsfnärinnas moder —! Det har sina följder: Klara är ett snällt barn; hon älskar innerligt sin mor och har aldrig förtjänat några förebråelser för olydnad. Så fogar hon sig äfven nu efter mammas vilja — men förlorar därigenom alldeles sin friska, öfverdådiga glädtighet. Hon blir allvarsam och grubblande och inser nu, att sista platsen ändå just inte är någon hedersplats. Hon är, som hon väl vet, inte dum, endast trög. Och om också hennes tröghet är af den art, på hvilken man inte allvarsamt kan vredgas, så är flit i alla fall mera beröm värd; Klara inser det, som sagdt; hon blir läraktig, hennes naturliga klokhet kommer henne till hjälp, och inom kort ser sig den själfsäkra » priman » i klassen förvandlad till en » sekunda » genom den » dumma Klara ». Nu vaknar äregirigheten.
Hufvudsakligen instämmande häri, men med någon jemkning uti införsels-tullen, i mån af den å råvaran nu föreslagna tull-nedsältning, hemställer Utskottet, att för rubriken andra slag, Drällsväfnader derunder jemväl inbegripne, må stadgas en införsels-tull af 32 sk. pr skålp. De å vaxade och lackerade väfnader: »Mattor» till 6 sk. och »andra slag» till 10 sk. skålp., stadgade införsels-afgifter äro jemväl i förhållande lill varuvärdet alltför höga; hvarföre Utskottet föreslår nedsättning af nämnde införsels-afgifter: för Mattor till 4 sk. och för andra slag vaxade och lackerade väfnader lill 8 sk. skålp. Herr Grapes förslag om tullfrihet för Zink »i plåtar», hvarå införsels-afgiften nu utgör 2 rst. skålp., har Utskottet, af de vid artikeln Bly här ofvan anförda skäl, funnit sig icke kunna understödja. I stället för de nu å »Ångmachiner» till 10 procent och å »Ångpannor» till 20 procent af värdet stadgade införsels-afgifter, föreslår Utskottet, på de skäl, som vid artikeln »Redskap och Machinerier» redan blifvit anförde, samt enär ångpannor med afseende å den dryga transport-kostnaden svårligen kunna, äfven om tullfrihet medgåfves, blifva föremål för import. iZink. Ångma skiner. [Ångpannor, 68 Bevillnings-Utskottels Betänkande, N:o 3. 1 Ättika. Faror, ej specificerade. att införsels-tullen å Ångmachiner och Ångpannor må bestämmas till 5 proc. af värdet.
Släntan af 200,000 Slör, forn, enligt Slifdgätbd* Ciontoiretö, titt fötjb af Stifetd ©tänberd beflut tuib 1815 ård Slifdbag, ben 9:be Sto* »ernber famina år, utfärbaöe bnfrottbförbinöelfe, årligen ffatl utbetalad titt Jpand S)?aj:t konungen od; ©ej? Sfterträbare på ©roenffa Skonen efter @uccej5iond*Drbningen, broitfa förbinbetfer, broaröera 5 50,000 Slbr, beraf 2:ne förfotto tift intöfen ben 1 Stugufli 1838 od; 2:nc ben 1 Slugitjli 1839, innefattat förfäfran att å öefsa förfatfo* tiber titll;anbaf;å(ta Sjnnebafroaren förbinbetfernad belopp; Dd& ^afnoa Sleoiforerne, meb affeenbe öerå, att ifrågamaranbe ränta är att betrafta fåfom ett årligt anflag, broarå någon anticipation icfe bör ega ruin, funnit benna af #errar guttmäftige roib* tagna åtgärb ide böra lemnäs utan anmärfning.
Huru stort antalet af dessa olyckliga nu är, kan icke med säkerhet ännu uppgifvas; men ingen anledning är, att förhållandet mellan dessa och hela folkmängden har under tiden förändrats, utan tillväxt i samma mån som denna, och då mäste man antaga, att antalet af de döfstumma vid nämnde ålder i förhållande till landets hela folkmängd vid sistlidet års slut utgör 654, å de blinde 216, samt å dem, som på en gång äro döfstumme och blinde 33 eller tillsammans 903 sådane olycklige, och af dem tillsammans 687 döfstumma barn, om hvilka jag här närmast vill tala. För vården om dessa många olycklige har Sverige i sanning gjort mindre än hvad det bort göra, och mindre än hvad de fleste andra länder i Europa gjort för sådana. Då t. ex. Norrige underhåller 4 undervisningsanstalter för döfstumma, då Frankrike för mer än 10 år sedan redan hade omkring 70, Preussen 40, England 30, Italien 20, så hafva vi ännu blott en enda sådan anstalt, ehuru antalet af döfstumma är i förhållande till hela folknummern icke större hos-dem än hos oss. Att den anstalt, som vi hafva för vården om sådane vanlottade barn, är för behofvet alldeles otillräcklig, framgår uppenbarligen, när man betänker, att der för närvarande icke är plats för mer än 100 döfstumma samt 40 blinda. Det visar sig ock, när någon frielevsplats genom Konsistoriernas försorg skall tillsättas, då åtminstone inom det stift, som jag tillhör, 15 å 20 sökande vanligen anmälas till erhållande af den ena platsen, och likaså, när någon plats efter betalande elev blifvit ledig, då, såsom mig af tillförlitlig person blifvit sagdt, icke sällan inträffat att sökanden blifvit öfverårig innan den långt förut ingifna och af brist på ledig plats hvilande ansökningen kunnat af Styrelsen till pröfning företagas.
Det synes som man alltid gick ut från den ideell att denna Lånefonds förökande ej skadat. Jag hemställer, om det icke är detsamma med MagazinsDirectionens Creditivultag. De ske för att hjelpa antingen en missväxt, eller en bristande afsättning, vid uppkommit öfverflöd på Spannemål, Är frågan om en provinciel brist på afsättning, så gå de uttagne penningarne åter in, då Spannemålen köpes i den ena Provincen, och säljes i den andra. Är bristen i liela landet; blir behofvet att föra Spannemålen från den ort, der den finnes, en ny rörelse, och bör ej undandraga de andra sitt RörelseCapital. För öfrigt är det icke af stor vigt, hvad beslut som härom tages; man har sagt mig åtminstone, att skillnaden emellan Magazinslnrättningens uttag i slutet af åren 1814 och 1817, ej skall vara mera än 55o,ooo R:dr Banco, och jag för min del tror ej, att MagazinsDirectionen till nästa Riksdag kan minska sin rörelse under hvad den var i början af året. Jag vill således ej bestrida, att man må anse den tillökning, sorn i MagazinsDirectionens uttag skett till 1817 års slut, såsom ersättning för en del af DiscontSedelstocken; men huru det med någon princip kan vara förenligt, att icke betrakta den återstående delen af Creditivet, som går ut och in, såsom eventuell, och således icke inlaglig i den fixa Sudelstoc - 243 Den 6 Junii f. m. kens belopp, det begriper jag icke. Jag begär emedlertid i denna fråga proposition på Friherre Cederströms förslag, såsom contra proposition, och på förhand votering. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, det något svar å Ridderskapets och Adelns inbjudning att deltaga i beslutet om kungörandet af Bankens Sedelstock, ännu icke ifrån Borgareoch BondeStånden ankommit, samt att PresteStåndet uti Protocollsutdrag af den 2 dennes, som nu upplästes, förklarat sig icke finna anledning, att uti ofvannämnde beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena.
Inom första månaden i hvarje qvartal skola räkningar å bokfordringar utskrifvas och tillställas gäldenärerna, hvilka före qvartalets slut äro skyldige uppgöra liqvid med reela penningar eller, då fordringsegaren det medgifver, med accepterad räkning, löpande skuldförbindelse eller annat värdepapper. Har liqvid ej skett inom sagde tid, vare fordringsegaren pligtig, att inom första månaden af påföljande qvartal vid vederbörlig domstol utsöka sin fordran. Uraktlåtes detta, vare han sin bokfordran förlustig och gäldenären sin skuld qvitt. Accepterad räkning, hvarå bestämd betalningstid ej blifvit utsatt, är till betalning förfallen efter det löpande qvartalets slut.» Slutligen har Herr Björck, i sammanhang med väckt förslag om förändring uti och tillägg till nu gällande stadganden om förlag, hvaröfver i annat Betänkande yttrande kommer att af Utskottet meddelas, tillika, enär tvister emellan förlagsgifvare och förlagstagare vore ett ämne, som vid en revision af förlagsförfattningarna så myc - 6 Lag-Utskottets Betänkande N:o 25. ket mindre kunde förbigås, som särskilda bestämmelser för utredande af sådana tvister, härledda från de inbördes räkningarna, funnos gifna, ansett sig böra föreslå efterföljande förändringar i lagstiftningen om handelsboks vitsord, dervid bör bemärkas att de deri gjorda åberopanden af Handelsbaden hufvudsakligen syfta på de förändringar i nämnde Balk, som motionären, för att ordna lagstiftningen om förlag, jemväl påyrkat. Motionärens nu ifrågakomne förslag är af denna lydelse: »Förändringar i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855, angående handelsböcker och handelsräkningar, § 2. Mot andra än köpmän ege handelsbok ej vitsord i fråga om annan fordran än den, som grundar sig på utborgning af varor eller på intecknadt förlag, hvarom i Handelsbaden skils. 2 momentet bibehålies oförändradt. § 23. Denna § erhåller ett nytt moment, så lydande: Räkning öfver intecknadt förlag, hvarom i Handelsbaden skils, skall för hvarje år, inom tre månader efter dess utgång, förlagstagaren af förläggaren bevisligen tillställas. § 24.