Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-anslag i sådant afseende desto mindre kunde beviljas, som det på antagligheten af Contracts-vilkoren berodde, huruvida den äskade summan måtte anslås; Altså och då Riksens Ständer icke ingått uti något bestämmande af de vilkor, som för ändamålet kunde finnas nödige, anse Riksens Ständer det på Församlingarne ankomma, att ifrågavarande Contract, i enlighet med Riksens Ständers beslut, föreslå, samt i behörig ordning till E. K. M:ts Nådiga pröfning och fastställelse öfverlemna; hvarjemte och enär uti Kongl. Resolutionen om Klosterkyrkans öfverlåtande till Församlingarne, af den 10 December 1817, någon Tornbyggnad å samma Kyrka icke är vorden bestämdt föreskrifven, Riksens Ständer trott sig böra i underdånighet tillstyrka Nådigt bifall till Församlingar - 54* Underdåniga Skrifvelser. res anhållan att, i stället för Torn, en Klockstapel matte få uppföras. Beträffande åter den yrkade utbetalningen af omkring 5000 Rrdr; så, emedan Kyrkan varit och ännu är en Statens tillhörighet, hafva Riksens Ständer väl funnit denna utbetalning icke kunna fordras, på andra vilkor, än som i uppgifven ordning utfästas och godkännas; Men, på det något hinder för verkställigheten icke må uppstå derföre, att medel ej blifvit anslagne, få Riksens Ständer till E. K. M. i underdånighet öfverlemna, att, sedan ett sådant Contract, som ofvan förmäldt är, blifvit upprättadt Och af E. K. M. gilladt, i Nåder anvisa merberörde summa å den tillgång, öfverskotten på Stats-Werkets inkomster kunna medgifva. Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. O. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 25 Sept. 1823. Preste-Siåndet d27 —•
Ropades starka ja, blandade med ett eller annat nej. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, det han funnit, att ja öfverröstat nej. Frih. Boye begärde votering under yrkande, att det af honom yrkade tillägg till detta inom. måtte antagas. Gr. Cronhjelm: Om vi nödvändigt skola hafva en votering om detta 3:dje morn., vågar jag vördsamt hemställa, om icke det påföljande eller sista mom. kan dessförinnan få afgöras, emedan vi eljest, då tiden på aftonen redan är långt framliden, äfventyra, att det 4'de morn., som är vida vigtigare, antingen imåste uppskjutas eller förekomma till afgörande, sedan de flesta af husets ledamöter aflägsnat sig. Frih. Ehrenborgh: Då sannolikt votering nu icke kan undvikas, och jag befarar, att vi äfven öfver nästa moni. hafva att vänta en votering, begärd af samma talare, hvil - Den 2a Juli e. m. 253 ken, efter hvad jag förutser, icke heller lärer släppa den frågan derförutan, tager jag mig friheten hemställa, om icke den enklaste och lämpligaste utvägen vore att sammanslå de begge sista mom:n af nu förevar, punkt till afgörande på en gång, helst jag förmodar, alt hvar och en af husets ledamöter kommer att votera på lika sätt i begge dessa frågor. Hr Lefre'n: I händelse Frih. boye sjelf är af samma tanka med mig, att hans mening skall stadna i minoriteten, täger jag mig friheten hemställa, om han icke vill afstå från den begärda voteringen; men i annat fall hoppas jag, att Hr Frih. åtminstone måtte medgifva, att vi få afgöra begge de återstående raomln genom en votering, ty utan Hr Frih:s medgifvande lärer sådant icke kunna ske. Frih. Cederström: I händelse Frih.
I lrundelse, lrvilket Ölver-Indenclends-Dmkeded lor sin clel i nnderduni^lred dillsd^rker, Dclers l^on^l. ^uj:d skulle duckus unlrelullu lc^MNUdens inllvddnin^ ^1u ^rludsen, i ölverenssdummelse mecl lrvucl lrur olvun lrlilvid loresluoed, oelr cless unluF^nin^ i regulier lorin, kunde, enur icke ensumt sdoru rum lor cle ilruFuvuruncle sumlinnuiue öio unvundl>uiu, utun tor clem ullu ulven edd undul rum ul vunli^ lrojcl ur önskvurd, cle lruclu maekel lrö^u vuninAurne ^u kuksidun inclelus dill l^ru, lrvuriAenom, utom en stor lie - i5 VNNN68 eld okadd »drömme jaä en mindre ^da oed i toi^d deråt minLknin-; i koslnaden tor den d^rliara ArundläFAninAen; 3:o Dnd^t dvad at torslaAet 8^N68, äro tor (Ion inro decorationen slättö omkring 100,000 ii:dr. Om inredningen göres enimi oei, iägendedernas inre prydnad ltlir eU toremäi tor tramtida omsorger, törminskas kostnadsdeiop^et meri 60 ä ^0,000 k:dr D.eo. Denna åtgärd an8er sig doek Ökver-Intendents-Dmdetet icke dora i underdänigdet tillstyrka. Om Dders Kongl.
Det är alldeles nödvändigt att folket känner det financiella system, med tillhjelp hvaraf det skall bilda sina capitaler, och att framkasta ett sådant financielt system för folkets representanter till godkännande, innan folket sjelf känner det i alla dess vinklar och vrår, det vore icke rätt och ej eller försigtigt. Detta hoppas jag, att de personer, som genom sin ställning nu ganska ädelmodigt och på det högsta lofvärdt framträdt för att leda och hjelpa Ståndet tillrätta i denna fråga, måtte besinna och med återtagande af det omogna projectet förekomma. Deras goda afsigter i detta fall är jag långt ifrån att sätta i fråga. Tvertom ber jag att få förklara, att jag gör dem rättvisa för det steg de i detta fall tagit på den ministeriella styrelsens bana; men jag vågar ännu en gång säga, att isådana frågor, som denna, bör man gå varligt till väga och noga undersöka saken. Huru göra Engelsmännen, efter man vill efterapa dem? Huru göra de när de besluta dylika förändringar? Afven de nödgas tumma på sitt representativa myntsystem, hvilket också synes bevisa, att det icke är något non plus ultra system. Men då de vidtaga förändringar deruti, så hafva de likväl den försigtigheten, att de under flera år förut hålla offentliga sammankomster, till hvilka de kalla folk ifrån alla landsändar och låta dem till protocollet besvara framställda frågor. Sålunda erhålla ministrarne tillfälle att öfvertyga sig om landets och synnerligen affärsmannens opinioner i den frågan. Ja de stora affärsmännens opinion är dem högst vigtig att känna, emedan desse möjligen skulle kunna förstöra hela ministrarnes plan. Det är förlåtligt, ifall de se att det finnes confusa begrepp, att de då begagna tillfället till sin fördel, om de nemi. såsom Peel hafva mera makt i kikarn. Om jag nu skulle uppräkna några af våra affärsmän och största capitalister här, som troligen hafva ide' om saken, möjligen bättre än någon af oss, så skulle vi komma att finna, att de alldeles icke hafva afgifvit någon opinion, och likväl talar man ”om det allmänna tänkesättet,” hvarom man ingenting vet, enär man aldrig tillfrågat dessa personer om deras tänkesätt.
E. i85. — i anledning af Kongl, remiss å afledne Kamereraren Ewers systerdöttrars ansökning om befrielse från ådömd ersättning af bevillning, som Ewers icke behörigen beräknat och innehållit å f. d. GeneralTullarrende-Societetens Fullmägtiges löner och arfvodem X. B. 258. Å. 364- XXVII. U. 218. XXVIII. A. n. XXXIV. E. 166. — öfver väckt fråga, angående raserandet af en gammal Kyrkogård vid Landscrona stad, samt dess ordnande till en allmän trädgårdseller promenadplats. X. B. 258. A. 379. XVII. U. 324. XIX. A. 83. — angående de i Arméen qvarstående Officerares tjenslgöringsskyldighet. X. B. 258. A. 379. — i fråga om Stipendiers inrättande för Arméens Officerare, lill bivistande af krig utrikes. X. B. 258. Å. 379. XVII. U. 3a4- XIX. A. 83. XX. E. 169. angående sökt befrielse för Färjemans - 472 Bolaget i Helsingborg från stamphult papper på deras båtpass. X. 13. 2.58. A. 3g6. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden rörande Gustaf Hjortsbergs och Enkefru Aspehus, född Hjortsberg, ansökning om förnyelse af 2:ne så kallade Trollhätte Slussverks Lottsedlar. X. B. 258. A. 3gj. .— i anledning af SlottsSnickaren Dumraths ansökning om bestämmande af viss tid, efter hvilken en i hans egendom åt RiksgäldsContoret beviljad inteckning, måtte till kraft och verkan upphöra. X. B. 25g. A. 3g7. XXL U. 121. XXIII.
Lag eller om gammal Lags upp häfvande eller förändring, aflemna de Förslag derom genom Talmänen till Konungen, som inhemta Siats-Rådets och Högsta Domstolens tankar deröfver, och, sedan Han Sitt beslut fattat, kalle Riksens Ständer på Rikssalen all antingen emottaga Dess samtycke till deras åstundan eller afhöra Dess skäl alt del vägra. Kan Konungen icke förr, än Riksens Ständer åtskiljas, fatta och meddela Sitt beslut, vare Han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande förslaget ordagrant bifalla och allmän Kungörelse derom utfärda. Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit, och Konungen underrätte då Riksens Ständer vid deras nästa sammankomst om de skäl, som hindrat förslagets antagande. Finner Konungen godt någon Lagfråga för Riksens Ständer framställa, aske Han Siats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande deröfver, samt meddele Riksens Ständer Sin Proposition tillika med berörda yttranden. Riksens Ständer infordre Lag-Utskottets Utlåtande häröfver, beslute sedan och ÖJverlemne Konungen deras svar uppå Rikssalen, om de bifallit Konungens Proposition, ock skriftligen genom Talmännen, om de densamma a/slagit. I alla dylika Lagfrågor skall tre Stånds mening utgöra Riksens och criminalsamt kyrko-Iag, oeh att sådan förut stiftad Lag förändra och upphäfva. Ej må Konungen utan Riksens Ständers samtycke, och icke Ständerna utan Konungens, någon ny Lag göra eller gammal afskalfa. Under civiloch criminal-lag böra äfven förslås de delar af krigslagar och författningar röratide krigsväsendet, sorn ega tillämpning till medborgare utom krigsstaten. Kan Konungen icke förr, än Riksens Ständer åtskiljas, fatta och meddela Sitt beslut, vare Han oförhindrad att före nästföljande Riksdags öppnande, förslaget ordagrant bifalla och allmän Kungörelse derom utfärda. Sker det ej, anses förslaget hafva förfallit. Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 95 Ständers beslut.
Der står bestämdt, att ”den som till Banken inlemnar bevis, ulfärdadt af Bankens i Hamburg antagna bankierhus, alt vexlar ä högst 67 dagars tid eller annan valuta i H:br b-.co blifvit kostnadsfritt för Banken hos samma hus deponerade och godkände, erhåller motsvarande summa i bancosedlar efter 128 sk. för hvar r:dr H:br b:co.” Här är icke förutsatt den minsta pröfning, huruvida vexeln verkligen är sådan alt man kan påräkna betalning. Man vet, att isynnerhet i andra länder industrien att bedraga är högt drifven. Hvem säger, alt den godkända vexeln (med godkänd förstås här endast hvad vexelstadgan kallar accepterad) skall inlösas pä förfallodagen? Här 140 Den 7 Februari. kunna dragas vexlar från många håll, från en mängd små städer i Tyskland på personer, som äro okända, och då bankierhuset i Hamburg icke kan vägra att lemna bevis öfver en deposition af en accepterad vexel, så skulle det ju kunna bända, att när betalningstiden kom, så gällde den vexeln alldeles ingenting, och bär finnes intet stadgande, som afser denna osäkerhet. Vill man nu säga, att bankierhuset skulle vara ansvarigt för vexeln, så lärer man icke få något sådant hus alt ingå på della villkor, utan någon viss provision derför. Uttrrycket ”annan valuta” är äfven en obestämd term, som man icke vet hvad den betyder. Man ser valuta ofta bekommas och lemnäs i andra varor, men med valuta menas likväl i allmänhet guld och silfver. Ordet valula är således alldeles obestämdt. Värdet skall vara bestämdt i H:br b:co står det, d. v. s. att det väl skall vara bestämdt i H:br b:co, men huruvida det skall vara silfver eller guld finnes icke utsatt.
Solen var i nedgående och spred öfver de mossiga trappstenarna, de utskjutande siraterna och de grinande satyr-hufvudena på väggen, detta klara och kalla sken, som är hösten eget, och som ger en så melankolisk färgton åt allt hvad det belyser; och de långa och fina grässtrån, som stucko upp mellan springorna, böjde sig ljudlöst för den svala, nästan omärkliga vindflägt, som smög sig fram mellan husen, och sopade en liten dammhvirfvel framför sig nedåt den nästan folktomma gatan. Klockan i storkyrkotornet slog 6 ljudet af dess första slag klingade långsamt och klart genom aftonluften. Som barn läste jag en gång en gammal österländsk saga om en trollkarl, som – för att öfvertyga en misstrogen kalif om sanningen af Profetens uppenbarelser och syner – bad den djerfve tviflaren blott doppa sitt hufvud i ett vattenfat, som stod framför honom, och i samma ögonblick kalifen efterkom hans önskan, förvandlade han honom till en helt annan menniska, gaf honom andra intressen, andra känslor och lät honom genomgå ett helt lifs olika och skiftande öden, lät honom lida, kämpa, hoppas, glädjas, åldras och slutligen dö, – men i detsamma var förtrollningen bruten; han stod åter i sitt palats, med håret ännu drypande af det vatten, hvari han ett ögonblick doppat sitt hufvud. Det hade blott fordrats en sekund för denna själens långa utflygt. Denna saga har jag sedan mången gång påmint mig, då jag sjelf fattats af en ögonblicklig yrsel, icke olik den trollkarlen framkallade ur vattnet; då själen liksom rymt bort eller sjunkit tillbaka i en verld, – som jag ej vet om den är minnets eller aningens, om den ligger bakom eller framför mig – der den i ett andedrag röner tusen olika känslor, genomgår tusen vexlande öden och återkommer slutligen, lika plötsligt som den flydde, till det närvarandes verklighet, helt yrvaken och förvirrad af den blixtsnabba farten genom de omätliga rymder den genomgått. – Hvad tusan har du för bekantskaper i detta gamla näste? – sade en bekant röst bakom mig, och en hand lades helt lätt på min axel.
Från Hedervärda Bonde-Ståndet har I»ag-Utskottet fått till sig remilteradt ett af Riksdagsfullmägtigen från Westerbotten Olof Olofsson afgifvet memorial, deruti, med erinran huruledes, enligt nu gällande Concurs-Lag, cessions-, boskillnadsoch urarfva-ansökningar, som göras af Adelsmän, eller efter dem böra upptagas och behandlas, af Hof-Rätterne, Molionairen i afseende härå anfört, att då de Adelsmän, som bo i landsorterne, oftast hade skulder till allmogen, och det för icke skrifkunnige samt från Hufvudstaden aflägse boende, medförde dryg kostnad, att i vederbörande Iiof-Rätt bevaka deras fordringar, berörde undantagslag hade den påföljd, att mången, som egde att fordra mindre summor på 20, 3o å 4o R:dr, mäste, med afseende på de dryga bevakningskostnademe, låta fordringarne förfalla, hvarpå tahika exempel kunde åberopas. Motionairen föreslog derföre, att upptagandet och behandlingen af concursmål, som röra adeliga personer, måtte öfverflyttas till Häradsoch Rådstufvu-Rätterne. Om Hof-Rätt nödvändigt skulle döma öfver denna dass af medborgare, så kunde sådant ändock ske, om bemälde Under-Rätter upptogo ifrågavarande ansökningar och förrättade uppropen, men sedan tilt Hof-Rättens vidare handläggning öfverlemnade handlingarne; och har, i anledning häraf, Riksdagsfullmägtigen Nils Månsson ifrån Malmöhus Län hemställt, om icke Högloft. Ridderskapet och Adeln borde inbjudas att biträda förslaget.
Jag bemödade mig att göra dessa tabeller så fullständiga som möjligt, men då jag summerat hop alla erhållna siffror och jemfört hvad som stod på papperet med dels några efter samma grunder af andra auktoriteter upgjorde beräkningar, dels med åtskilliga kända T) e n 8 Februari f. m. lenuda förhållanden, fann jag, att produkten af mitt räknande blifvit en osanning, så att jag nödgades förklara, vid tabellernas insändande till K, M., att, ehuruväl det var ett åliggande, sam tillhörde mitt embete, att upställa dessa siffror, det vöre bäst, om K. M. icke satte tro till dem. Men jag säger ännu en gång att, för att latta beslut aug-de jernvägslåuet, behöfvas icke dessa sifferupgifter. Vi hafva, mine Hrr, fakta, som kunna lugna de förskräckta och sorn äro 'bättre än siffertabéller, de må göras huru ljusa eller mörka, som de olika åsigterna behaga färglägga dem. Det ena är. att, oaktadt vi riksdag efter riksdag minskat skatterna, hafva <vi dock icke 'hellöff, att för upt aga lidet af de lån, vi gjorde vid förra riksdagen, åtaga oss en enda ny beskattning, utan hafva ändock kunnat anslå en summa, tillräcklig att amortera detta lån, hvars liqvid blifvit för framtiden försäkrad, utan att någon i landet kan klaga, att han för dessa jern vägsbyggnader (åtit en högre debetsedel än förut, och vi hafva vid förra sammanträdet bär på Riddarhuset förenat oss med de andra Stånden om att taga bort en .gammal beskattning, som tyngde jerubandteriugeu. Då förhållandet Inom vårt land är sådant, är sautter)igen ingen upställning af FinansXomitéeu utaf nöden, för att veta om mati bör fortgå med det utländska lånesystemet lör Statens räkning, tilldess man fullbordat de hufvudbanor, som skola förena Rikets begge ändpunkter i söder och vester med hufvudstaden, och längre vill jag f. n. icke utsträcka jernvägsbyggnaderua för Statens räkning. Hr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz: Jag för min del biträder äfven Frill.
Rätteg. B. m. m. 1 8j ende ansvar för den, som kommer drucken i Kyrka eller der Gudstjenst hålles, eller eljest gör der oljud, böra underställas Hof.Rättens pröfning, samt huruvida, jemte de i Lagen för omförmalde förbrytelser utsatte Tjugufem Dalers böter, särskild påföljd bör åläggas fcr Sabbatsbrott då förbrytelser sker å Söndag eller Helgedag, utan ock ibland Hof-Rättens Ledamöter olika tankar härom uppstått, i underdånighet hemställes, om icke, till vinnande af likhet i Domsluten, i Nåder måtte lemnäs till allmän efterrättelse, förklaring öfver Lagens rätta förstånd i dessa ämnen. Föredraganden anmälte, att vid underdånig föredragning af detta ärende i Stats-Rådet den 21 nästlidne Martii, Kongl. Majrt täckts i Nåder velat hafva häröfver inhemtat Högsta Domstolens underdåniga utlåtande. Som den förbrytelse, att komma drucken j Kyrka eller der göra oljud och förargelse, icke finnes ibland de uti 25 Cap. 5 §. Rättegångs-Balken uppräknade underställningsmål; så fann Högsta Domstolen deraf följa, att Utslag rörande berörde förbrytelse icke elier borde Hof-Rältens pröfning underställas. Hvad åter angick frågan, huruvida särskilde Sabbatsbrotts-böter böra åläggas den, som begår nu ifrågavarande förbrytelse, eller skola innebegripas i det större ansvar af ay Dalers böter Lagen härföre bestämmer; så ehuru 16 Mom. i 43 puncten af Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807, gåfve anledning dertill, att särskilde Sabbatsbrotts-böter icke borde ega rum, hvilken tolkning, såsom inne - 184 Äng. föril, öfv. 5 §. uti 2 5 Cap. Rätteg. B. m. m. fattande en lindrigare mening, jemväl blifvit tillämpad, likväl då nu fråga är om en förklaring af sjelfva Lagen, fann Högste
I sammanhang med hvilken hemställan Herr Biskopen föreslagit, att, i händelse Församlingen funne sig befogad, alt öfver en sålunda ådömd sammanbyggnad anföra klagomål, dessa borde i underdånighet anmälas directe hos Konungen, och icke, såsom nu sker, göras hos Dess Befallningshafvande anhängige; hvarjemte motionairen tillstyrkt, att, sedan sammanbyggnaden blifvit af Kongl. Maj:t i nåder gillad och stadfästad, en Presttjenst må indragas på alla de ställen, der dupplication ej egt rum, samt den derefter disponibla lönen, bestående dels i Tionde, och dels i Boställsafkastning, tillfalla Folkskolan, sedan likväl en del af samma lön blifvit Pastor, i ersättning för ökade Embetsgöromål, tillagd, i öfverensstämmelse med de reglementariska föreskrifter, som borde i hvarje serskildt fall projecteras af Consistorium och underställas Konungens Nådiga pröfning. Detta allt har Utskottet i öfvervägande tagit; och vidkommande den af Biskoppen Herr Doctor Tegnér föreslagna Domsrättigheten, finnér Utskottet, under åberopande af dc skäl, han andragit, sig böra \ flesv. och Oecon. Utsk. Bet:de IV.-o 24. 29 vördsamt tillstyrka, att, vid laga utlyst visitation, Biskop med Assistenter må, efter föregången pröfning och Församlingarnes hörande, ega rättighet att i första instancen besluta om kyrkors sammanbyggnad, under de af motionairen uppgifne vilkor; med utöfning af hvilken rättighet Utskottet likväl trott böra förenas äfven de förbehåll: 1:0 Att till verkställighet af sammanbyggnaden erfordras Församlingarnes bifall, beroende, i händelse af delade meningar: på votering, sålunda att pluraliteten af bägge Socknarnes sammanräknade röstetal bestämmer resultatet. 2:0
Irrv is n in gar på andra enskilte in än, innehål* "lande större eller mindre summor. Ofvan■”nämde utvägar få derföre icke vidtagas af en"skilte vid straff o:h ansvar, som är å falsk, "myntning i Allmänna Lagen utstakadt.’’ Samma förhud är förnyadt uti de Kongl. Kungörelserne af den 24 Mars 1790 och den 2 Augusti 175a, Häraf synes , att detta i långliga tider varit förbudet. Man har blifvit så van , att skylla på föregående Ständers beslut de olyckor och den penninge-nöd , som drabbat landet. Man får se, hvad vid en kommande Riksdag skall sägas om oss , och på hvilkas räkning det onda, som kunnat inträffa , då skall skrifvas. Med mera skäl , än att tillvita förra Riksens Ständer vår iråkade förlägenhet, hade man bordt tillskrifva den , Europas allmänna handels ställ' ning , hvaraf Sverige icke kunnat undgå att äfven få vidkännas sin andel. Förlusten af stora capitaler, en följd af krigen , under hvilkas fortgång det onda oftast döljes genom den ökade debiten , orsakar alltid förlägenhet j och denna skulle nödvändigt för Landtmannen tilltaga genom det öfverflöd på spannemål 5 som i flera är nästan allmänt ägt ruin. Den 3 November e. m, 71 Det har blifvit sagdt, att Assignationer ej äro mynt och således icke hafva inflytande pä detta röreise-capitals värde. Det är sannt, att de icke äro Statens mynt, men de hafva samma verkan , när de vunnit credit. Lika påstående är gjordt och vederlagdt om 3 procent-sedlarnej och jag får fästa uppmärksamheten derpå, att sedan sedel-stockens belopp blifvit bestämdt till 30 Millioner, men redan betydligt öfverstiger detta maximum , genom sednare fattade beslut, förökningen af andra valuter, som intaga myntets plats , skall nödvändigt medföra ett menligt inflytande å denna sedelstocks värde. Af denna anledning anser jag det ej eller vara nyttigt , att tillåta Assignationers utgifvande å mindre summor. Här äro redan utsläppta fem millioner nya sedlar, utan ökning af den redbara fonden f två millioner för
Då emellertid sammansatta Utskottet tror den grundsatsen att kommunerna böra sjelfva bekosta sina skolhus vara rigtig, samt beviljandet af undantag från eller lättnad uti en allmän och rigtig grundsats ej annorledes än i nödfall och således så sparsamt sorn möjligt bör ifrågakomna; torde på Rikets Ständers pröfning i hvarje särskildt fall böra ankomma, huruvida något understöd genom lån eller annorledes må böra, i och för sådant ändamål, någon kommun tilläggas; och hemställer Utskottet således att nu ifrågakomne förslag ej må vinna Rikets Ständers bifall. 5:o. Stipendier åt folkskolelärare. I fråga härom anför den af Sven Heurlin åberopade författare, att då en stor del af nu anställde folkskolelärare, utgångna ur de först danade bildningsanstalterna, Santmans. Siatssamt Allm. liesv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o A6. 9 anstalterna, sakna tillräckliga kunskaper för att kunna rätt fullgöra sitt kall, inen många af elem, som djupt känna sin brist, säkerligen vore hågade att söka afhjelpa densamma genom inhemtande af ett högre kunskapsmått, derest tillfälle ät dem dertill öppnades, syntes för folkundervisningen vara vigtigt, ja nödvändigt, att sådana tillfällen dem bereddes. Sädant kunde dock svårligen ske, med mindre seminarierna tillförbundos att, under någon tid på året, emottaga sådane lärare, hvilka tillika borde uppmuntras genom stipendier, som ersatte dem åtminstone en del af de reseoch underhållskostnader, de uti nyssnämnda afsigt måste vidkännas: hvarföre författaren föreslog att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:ts förfogande ställa ett reservationsanslag af 10,000 R:dr ärligen i tre år, för utdelande af stipendier åt sådane nu vid rikets folkskolor anställde examinerade lärare, som ville vid något seminarium eller annan lämplig läroanstalt föröka sitt kunskapsmått, särdeles med afseende å naturkunnighet och sådana praktiska läroämnen, som trädgårdsskötsel, bokföring, egouppmätning och dylikt.