Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom antagande af ofvan anförda grunder för ordnandet och beskattandet af den inhemska bränvinslillverkningen, bör man otvifvelaktig! kunna påräkna belrämjandet af hvad dermed åsyftas: tillverkningens förminskning och varans fördyrande. I huru vidsträckt mån bränvinsproduktionens minskning må kunna af den nya lagstiftningen komma alt föranledas, är visserligen, älven då frågan rörer en nära liggande framtid, svårt att med någon säkerhet i förväg beräkrfa. Ett tillfälle erbjuder sig likväl att rådfråga erlarenheten i Norrige, hvarest den införda högre beskattningen anses hittills hafva åstadkommit bränvinstillverkningens förminskning med omkring 40 procent. Uti vissa offentliggjorda statistiska afhandlingar upplages den årliga tillverkningen och förbrukningen af Svenskt bränvin till icke mindre än 30,000,000 kannor. Med större sannolikhet är den af andra för n Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, JVJ 23. närvarande uppskattad till 56,000,000. Om delta qvantum, i anseende till förhöjd beskattning, reduceras till 60 procent, och derifrån ytterligare afdrages en betydlig del med hänsigt till briinningstidens förkortning, ehuru endast elt ringare antal af de Norrske fabrikanterne för sin tillverkning begagnat längre tid årligen än den här ifrågasatta, skulle, efter donna beräkning, ändock återstå såsom årlig produklionsqvantitét omkring 12 millioner kannor. Under förutsättning, alt för ändamålet verksamma kontroller å tillverkningen och skattens utgörande varda löreskrifna, bör alltså förmodas, att, genom antagande af de afgiftsbestämmelser, som Kongl. Majit här ofvan föreslagit, en ganska betydlig statsinkomst skall inflyta, utöfver hvad hittills beräknats och ingått. Så angeläget det å ena sidan är, att sålunda till större belopp inflytande medel icke i längre tid, till skada för landets näringar, undanhållas den allmänna rörelsen, så vigtig! är det ock å ilen andra, att frågan om dessa medels användande behandlas med varsamhet och från en omfattande synpunkt princip-enligt afgöres, med fästad uppmärksamhet på hvad som leder till landets förkofran och styrka. Kongl.
Men under den tid, hon genom resor i utlandet och själfstudium, genom bildande och förfinande umgänge utvecklade sin begåfning och fyllde sitt vetgiriga sinne med allt det vetande, som stod henne till buds, under hela denna tid låg alltid på djupet af hennes själ en innerlig önskan att också få uträtta något nyttigt, arbeta med något annat mål än att förkofra sig själf. Och lika troget bodde också kvar den allt sedan barndomen vaknade hågen för läkareyrket, som med åren allt mera bestämdt begränsades — till kirurgien. D å tidsandan slutligen förändrade sig därhän, att äfven kvinnan skulle få inträda i vetenskapens allraheligaste, då var det för sent för henne att begagna sig däraf, i den utsträckning hon fordom önskat, men en utväg fanns dock — och hon tog den. Till en början dellog hon i en samaritkurs, något mera omfattande än den vanliga, och utbildades under professor Mestertons i Upsala ledning i populär kirurgi samt besökte under flere terminer polikliniken, där hon snart från elev steg till medhjälparinna, och där hon ännu, ehuru blott tills vidare, är verksam. Hon kommer nämligen till hösten att i Stockholm öfvertaga en verksamhet, hvarom mera härnedan. För att i någon vidsträcktare mån kunna gagna med sitt sålunda förvärfvade kunskapsförråd har fröken Sterky nu i åtta års tid » af kärlek till samaritidéen och med brinnande ifver att gagna gifvit samaritkurser vid småskoleseminariet i Upsala, därvid undervisningen meddelats så praktiskt, att åtskilliga af eleverna kunnat vid inträffande olyckstillfällen lämna den första ögonblickliga hjälpen, tills läkare hunnit anlända. » (En militärläkares anteckningar.) Samaritkurser har fröken Sterky under denna tid gifvit äfven vid Upsala högre elementarläroverk för flickor, åt flere kvinnliga missionärer samt en mängd enskilda elever. Flere hundra af hennes samariter hafva under dessa år blifvit spridda inom landet. Under åren 1 8 8 8 — 8 9 arbetade hon dessutom i sjukvård inom fattigvården i Upsala, och år 1889 tog hon med utmärkt heder fältskärsexamen och blef 1891 — 9 2 kallad till examinator vid samma examen, hvilkeu heder ej förut vederfarits någon kvinna i Sverige.
Då nu å nyo föredrogs S^atsUt skottets den 4 dennes under N;o 46g afgifne, samt den i5 derpåfö jde e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets lorut meddeldie Betänkande, i frågan om den genom Allmänna Mag^zinsDirectioner år i8ai föranstaltade export af säd till Italien ; fann Ridderikapet IOOg Prot. och Adeln för godt, att enär sednare alternativet i sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne RikrStånden godkändt, för dess ael dervid låta bero. S. D. F. m. Wid förnyad föredragning a^ särskildta Utskottets den 25 sistl. Augusti afgifna, samt den 27 öerpåföljde e. m. på bordet lagde Betänkande, rörande reglering af Rikets Styrelseverk; beslöt Ridderskapet och Adeln, alt till ConstitutionsUtskottet och Lagutskottet remittera Kong!. Ma] ts den 4 sistl Martil i detta ämne till Riksens Ätänder aflAtne NAdiga Skrifvelse, jemte utsedde Committerades deruti Åberopade förslag till förändrad organisation af Styrelseverken, samt öfrige tillhörande handlingar, äfven som särskildte Utskottets B etänkande och dervid fogade Bilagor, med anmodan till Constitutions och LagUtskotten att öfver de i Committerades förslag och Särskildta Utskottets Betänkande förekommande Grundlags* och Lagrrägor sine utlAtanden till Piiksens Ständer afgifva; hvarjemte och dA Bergsoch CommerceCollegiernes indragning blifvit af Särskildta Utskottet tillstyrkt, ConstitutionsUtskottet borde meddela yttrande, rörande denna Åtgärds nytta och öfverensstämmelse med andan, af Regeringsformen, der Coliegier. Vret. Utdr, d. 22 Septemb, 1823- T009 nes tillvaro i vissa afseenden förutsattes och påräkuas.
Jag kunde icke längre sväfva i ovisshet deröfver, icke hysa det ringaste tvifvel, att det, i stället för en vålnad, var en vansinnig jag sett; och det djupa mörker, den tystnad som nu omgaf mig ökade det hemska intrycket af detta uppträde. Famlande framför mig, följde jag galleriet och korridoren utåt, för att återkomma till mina rum, och kände mig innan kort hejdad af en vägg; jag förmodade mig nu vara vid den lilla lönndörren, som slutade gången och förde in till salen, – men – jag hade icke betänkt att denna dörr, som jag oaktadt all ansträngning icke kunnat upptäcka vid dager, nu i mörkret skulle bli temligen svår att finna. Jag förmodade väl att det äfven på denna sidan fanns en liten knapp i väggen, som öppnade den, men – hur kunna söka rätt på denna knapp. Fåfängt famlade jag på hela väggen, tryckte på hvarenda liten ojemnhet i tapeten, stötte och knuffade öfverallt i hopp att en lycklig händelse skulle låta mig påträffa denna mystiska dörr; men – antingen jag i mörkret gått vilse och trummade nu på en helt annan sida af väggen, eller var låset allt för konstigt gömdt, för att kunna på detta sätt upptäckas, – allt nog, mina bemödanden voro fåfänga. Förargad och otålig att finna mig på detta sätt fångad som i en råttfälla, och villrådig hur jag skulle bära mig åt för att återkomma till mitt rum, beslöt jag, efter en slutlig afskedsknuff på den fördömda väggen, att vända om för att finna en utgång ifrån kabinettet som slutade galleriet; ehuru jag icke kunde påminna mig att hafva sett någon annan dörr än glasdörren, så ville jag ändå försöka. Med händerna sträckta framför mig, började jag således mitt återtåg, men – ehuru jag gått väl dubbelt så långt som förut, träffade jag ändå icke dörren till galleriet, jag trodde mig vara rent af förtrollad, jag harmades och svor öfver detta mörker, som icke tillät mig fatta någon idé om hvar jag befann mig, och slutligen tyckte jag att golfvet sluttade allt mer och mer, som om jag gått utför en backe.
Skrifvelse, N:u 85. 3 Vlrlrag af Protokollet öfver Justitie departementets ärenden, hullet inför Hans Maj:t Konungen i Statsrådet den 1 Maj 18-18. Närvarande: Hans Kongl. Höghet Kronprinsen, samt Hans Excellens, Justitie-Stats-ministern, Herr Grefve Sparre, Hans Excellens, Stats-ministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Stjerneld, Statsrädcn: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Ehrenstam, Gunther, Genberg, Gripenstedt. 2:o. II. lii. Herr Justitie-stats-ministern anmälte i underdånighet, alt, sedan, efter förberedande öfverläggningar inför Konungen i frågan om sättet för svenska nationalrepresentationens ombildning. Statsrådets ledamöter varit sysselsatte med utarbetande af förslag till de nya grundlagar, som blefvo en följd af sädan ombildning; hade nu sä beskaffade förslag blifvit upprättade, så väl till ny Riksdagsordning, jemte en serskild artikel dertill, som, i sammanhang dermed, jemväl till ny Regeringsform. Då nu dessa förslag af II. E. Herr Justitie-stats-ministern i underdånighet föredrogos, ansåg sig Hans Excellens böra fästa Kongl. Maj:ls nådiga uppmärksamhet derå, alt i 70 och 153 §§ af förslaget till Riksdagsordning hänvisning skett till allmän lag för fall, som i nu gällande grundlagar äro med bestämd ansvarspåföljd belagde, enär så beskaffade straffbestämmelser syntes lämpligast tillhöra den allmänna strafflagen, men att då denna sistnämnde för närvarande ej innehåller något stadgande för ifrågavarande två läll, häraf biefve en följd, att, i händelse det af Kongl. Majit till Rikets Ständers antagande redan 4 Kongl. Maj:ts Nåd.
Nio 186, i ani. af väckt motion om landshöfdingeresidensets i Göteborgs och Bohus läns förflyttning från Göteborg till Uddevalla, samt anvisande af medel till derför erforderliga byggnader. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskits den 17 och 20 dennes hordlagde Mern. Nio 72, ang:de instruktion för R. Stirs Banko-Utsk. vid nästa riksdag. Den 21 Oktober. 91 Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utsk:ts den 17 och 20 dennes bordlagda Betänk. N:o 72, i anledning af motion om ändring af 2:dra och 3:dje §§:ne i 3:dje kap. Kyrkolagen. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 17 och 20 dennes bordlagde Betänk. N:o 73, i ani. af motion ang:de giltigheten af K. Brefven den 7 Juni 1733 och den 24 Januari 1740, i fråga om handräcknings meddelande för barns befordrande till dopet. Hr von Koch: Då jag instämmer i de af Utsk:t anförda motiver, kan jag heller icke annat än yrka bifall till Utsk:ts Betänk. Jag vill emellertid påpeka, att reservanten haft rätt deri, att, ehuru dessa K. Bref icke bort åberopas, såsom varande endast reskripter, de likväl blifvit i lagsamlingen införda och äfven någon gång vunnit tillämpning. Gr. Sparre: Det är kändt och upplyst, att i sednare tider K. M., på gjord framställning om huru i sådana fall som ifråga v:de skulle förfaras, tillkännagifvit, att K. M. ansåg det icke böra förfaras såsom det står i reskriptet föreskrifvet. Då LagUtsk:t ej heller kan tillstyrka upphäfvandet af dessa bref såsom lag, enär desamma aldrig varit lag, anser jag Lag-Utsk:ts förfarande alldeles riktigt; och får jag af sådan anledning tillstyrka bifall till Utsk:ts Betänk. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes propos. på bifall till ifrågav:de Betänk., samt besvarades med ja.
Herrarne kastade sig med ett slags berserkaraseri in i företaget, stormade fram öfverdådigt uppsluppna, ramlade omkull med sina damer, fattade dem om lifvet och tryckte till om deras barmar – en liten reproduktion blott af värdshuslifvet därhemma, och som man så här på främmande mark icke behöfde taga det så noga med. Damerna sökte skickligt och så obemärkt som möjligt draga sig undan. En flicka kom springande med gråten i halsen och hviskade några ord i den sidenklädda fruns öra. – Hysch, sade denna förskräckt – for goodness sake – det förstår du inte, herrarne äro ju bara en smula lifvade. Louise satt där sjuk i själen. Hon längtade häftigt bort från alla blossande ansikten och förlägna miner, hon fattades af yrsel, hela taflan framför verkade med ens som lukten af en viss parfym, vid hvilken minnen äro fästa. Ångestfull lidelse grep henne: hem till Tore! till det fattiga lifvet, fullt af sanning, fullt af verklighet! Det var hennes. Och hit hade icke Tore ansetts värdig nog att komma! Åh liksom icke han vore tusen tusen gånger – – Hvar håller ni hus fru Hultman – ljöd målarens upprymda röst. – Här har ni nu min syster, hon har sökt efter tillfälle att framföra hälsningen från era anhöriga. En något äldre, elegant dam kom gående fram till Louise, tryckte artigt hennes hand och beklagade, att hon rakt icke kunnat känna igen henne ... men det var ju också ofantligt många år sedan ... – Kom – vi sätta oss inne i salongen, där är alldeles tomt. De gingo öfver det solglödande gräset fram mot huset. Damen pratade verseradt, hälsade och log åt alla, de gingo förbi. Sorlet och skrattet rundt om steg mot den blå lysande himmelen, och terassens guldfärgade gardiner frasade behagligt för den svala brisen. Öfverallt framvällde en stark doft af rosor och obestämda vällukter – Louise var så yr i sitt hufvud. På tröskeln till salongen, skum af pärlförhängen och draperier, stod, halft i skugga, halft i solljus, en smärt flicka, klädd i enbart hvitt.
Ministern samt Stats Ministern för Utrikes ärenderne borde undfå benämning , den förre af Riks-Drots och den sednare af Riks-Canceller; och hemställde Herr Landt-Marskalken nu, om Ridderskapet och Adeln instämde i denna Herr Rosenblads anmärkning. Ropades J a och Nej. Herr Bergman , Ambrosius Magnus: I an* ledning af förslaget , att Justitite-Stats-Minjstern skulle få namn af Riks-Drots, och Utrikes Ministern af Riks-Canceiler, påminner jag mig hvad en ryktbar Svensk man skref till en annan Svensk: att man i små Stater icke bör ha höga Embeten. Det fattiga Sverige har icke råd att löna sådana. För min del måste jag således säga Nej till denna j roposition, och jag gissar , att många af Ståndet äro af samma Ridd. o. Ad. Prot. XI. Band. 10 146 Den 3 December e. m. tanka, samt att det vore bast , att allt härutinnan förbiifver såsom hittills. Torde hända, att Herr Grefven och Landt-Marskalken täcktes förnya Propositionen. Hen' Grefven och Lcindt-Marskalken förnyade den af honom förut gjorde Proposition. Ropades st2rka Nej, jemte några Ja. I anledning hvaraf Herr Grefven och. Landt - Marskalken förklarade , att som , efter hvad han tyckt sig finna, Nej öfverröstat Ja, Propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln afsiagen. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde vidare , om Ridderskapet och Adeln behagade instämma i den af Herr von Hartmansdorff gjorde anmärkning, att ordet ständige måtte utur förevarande §. utgå. Ropades J a och Nej. Herr Cederschjöld Per Gustaf: Jag anser nödvändigt, att ordet ständige bibehålies, ty annars skulle ett Justitia - Råd, som har ett Stats-Råd till bror, icke någonsin der kunna intaga plats , såsom Ledamot. Detta bör likväl icke förmenas några mera hädanefter, än hittills. Herr Grefven och Landt - Marskalken förnyade den af honom sist gjorde Proposition.
— Men derigenom, att tionde och räntor, som äro anslagne till enskilde tjenstemän, verk och allmänna inrättningar, utdebiteras och uppbäras af särskilde uppbördsman, stå stora olägenheter ännu qvar, dels för ränteoch tiondetagarne, hvilka oftast icke, utan genom kommissionärer, äro i tillfälle att utbekomma sina löneförmåner, dels ock för den skattdragande jordbrukaren, som nödgas inställa sig vid flera uppbördsstämrnor för liqviden af olika debetsedlar, och hvarigenom icke blott mycken tidspillan och trassel förorsakas, utan äfven mindre säker kontroll är att påräkna vid utdebiteringen, än om detta skedde genom Kronans uppbördsman. Som det både för de skattdragande skulle medföra en lättnad, och det derjemte för uppbörd och redovisning af skatterna skulle åstadkomma större säkerhet och trygghet, om liqviden af samtliga skatterna finge verkställas till Kronans fogdar, och då härigenom alla nu varande enskilde uppbördsman skulle blifva öfverflödige och kunna indragas, samt ej obetydliga besparingar derigenom i en icke aflägsen framtid kunna göras, så får jag härmed vördsammast föreslå: det Rikets Höglofliga Ständer täcktes besluta, att alla skatter, vare sig i tionde eller räntor, som utgå till allmänna verk och inrättningar, eller äro anslagne till embetsoch tjenstemäns aflöning, må uppbäras af Kronans uppbördsmän, och af dem redovisas till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, samt att, i sammanhang härmed, de löntagare, som hafva sådan tionde eller räntor sig anslagne, mätte få lyfta dem i de respektive länens ränterier. Stockholm den 29 November 1862. Carlson. Motioner, i Borgare-Ståndet 1862. J\S 191. 367 JW 191. % Af Herr Alflhild’! Om anslag lill inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skaraloi'gs län m. m. Bland Sveriges 3:ne stora näringskällor, jordbruk, bergsbruk och skogsbruk, har jordbruket alltid intagit och kommer säkerligen alltid att intaga det främsta rummet.
Huspredikanter, som i vederbörlig Huspredikanter, sorn i vederbörlig ordning dertill blifvit kallade R:dr 25. ordning dertill blifvit kallade R:dr 33:16. pag. 21. Herr C. U. Hallgren har inom Vällofl. Borgare-Ståndet yrkat förhöjd Bevillning ä kringresande Judar med flere, hvilka kringföra i landet en mängd luxartiklar och onyttigt kram, äfvensom för Gårdfarihandlande, så vida icke denna handel blifver inställd; hvarjemte Herr Hessle yrkat, att aila utländska lill Sverige inkommande Expediter eller så kallade Probenreuter måtte åläggas. 8 Bevilhiings-Utskottets Bet. iY.-o Sy. skatt för rättigheten att här i landet utöfva deras rörelse, och föreslagit denna skatt från 5o till 200 R:drförår, att utgå i stämpladt papper, då pass å Svensk botten vid första besöket hvarje år uttages; hvaruti sig förenat Herrar fjälling j Arnberg och Egneil; men Herrar Leffler och Strehlenert deremot, uti berörde fråga, som äfven förevarit vid sista Riksdag, då det ansågs olämpligt att bifalla förslaget, emedan derigenom medgifvits nämnde Expediters vistande i landet, af enahanda skäl, nu icke heller ansett sig kunna tillstyrka en sådan beskattning; äfvensom Herr Winberg yttrat, sig ieke kunna biträda Herr Hessles motion, emedan derigenom den princip, ej antagen i annat Europeiskt land, skulle hyllas, att en resande utländning ej finge besöka Sverige i fredliga tider, utan att derföre serskildt erlägga en hög bevillning eller skatt.
Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer denna tull, i enlighet med Presteoch Borgare-ståndens beslut, att jemväl för nämnde tid utgå med 1 R:dr 50 öre skålpundet.» STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 4857. Förstärkta BeviUmngs-Ulskottets Memorial N:o 28. 1 N:o 28. Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 No v. 1857, kl. 4 e. m. Memorial, i anledning af verkställda omröstningar, angående Ifrågaställa förändringar i föreskrifterna om tullbevillningen. Sedan åtskilliga i Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 27 gjorda inbjudningar blifvit antagne och de, för motsatt fall, föreslagna voterings-propositioner förfallit, samt öfrige i samma Memorial upptagne propositioner blifvit af samtlige Riks-Stånden godkände, så har Förstärkta Bevillnings-Utskottet, jemlikt 31 § Riksdags-ordningep, öfver sistnämnde propositioner den 3 och 5 innevarande månad anställt omröstning. aj Införsel s-tarifen. l.sta omröstningen. Den, sorn bifaller Utskottets, af tre Stånd godkända, förslag, att Alun, alla juw. slag, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, åsättes, enligt Bonde-ståndets beslut, Alun, alla slag, införsels-tull af 3 öre skålpundet. Omröstningen har utfallit med 83 Ja och 35 Nej; och hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionens innehåll. Bih. till R. St. Aska. Bastmattor. Beck och Beckolja. Ben-, Elfen. 2:dra omröstningen. Den som vill att, på sätt Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, Aska: pott-, raffinerad och calcinerad, skall vid införsel vara tullfri, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bestämmes, enligt Bonde-ståndets beslut, lör denna artikel en införsels-tull af 4 R:dr 50 öre cenlnern.
Jag vill blott uttrycka min förundran att, fastän jag hört en ledamot af Utsk. förklara, att han ogillar Utskrs förslag i 4-de punkten, icke finna hans namn bland de ledamöters, som vid betänk, fogat sina reservationer. Jag anser, att ett betänk., som rörer den allmänna frågan eller sjelfva principen för statsregleringen, bör leda de beslutandes omdöme, då detaillerna förekomma, och således i de hufvudsak ligare delarna upplysa, reda och undanrödja de fördomar, som finnas och kunna motverka beslutens ändamålsenlighet. I detta hänseende bekänner jag, att detta betänk, synes mig alldeles ofullständigt. Det vidrör några småsaker, några ämnen, som kunna gifva anledning till onödiga tvistefrågor emellan Statsmagterna; men de vigtiga frågorna vidrör det icke. Det jag önskat hade varit en fullständig bud - i3G Den 26 Maj f. m. get, sorn kunnat leda omdömet genom bestämmandet af de behof, som verkligen finnas, deras större eller mindre vigt samt hvilka tillgångar till beliofvens fyllande kunna påräknas. Jag erkänner likväl gerna, att efter våra former har Utsk. mycken svårighet att bestämdt lemna en sådan uppgift. StatsUtsk. har icke att uppgöra och bestämma bevillningsmedlen och tulla fgifterna; de tillhöra ett annat XJtsk. Enahanda är förhållandet nied en annan inkomstkälla för statsverket, som man nu vill fråntaga staten. Det är nemi. fråga om, huruvida den stora egendom, som ligger i statsbanken och tillhör statsverket, skall blifva alldeles onyttig för staten och den skattdragande, eller icke lemna statsverket någon inkomst. I detta fall har StatsUtsk. icke någon föreslående rätt, och StatsUtsk. sväfvar således i ovisshet, huruvida det får beräkna, hvad vid sista riksdagen tillstyrktes, då banken var mindre consoliderad än nu. Jag erkänner således svårigheterna för StatsUtsk. att uppgöra en budget; men då jag likväl nu hört en värd ledamot förtjenstfull! framställa en beräkning, som väl måste grunda sig på hypotheser, men likväl kan tjena till ledning för de beslut, som skola fattas, hade jag önskat, att StatsUtsk. låtit en sådan calcul åtfölja sitt principbetänk.
Det är af sådan anledning Utskotten, hvad Kungsgårdsoch boställsskogar beträffar, anse någon rubbning i nu tilläfventyrs gällande Contract, hvarigenom dispositionsrätt af betet kan vara upplåtet åt annan person, ari den som nyttjar skogen, icke böra ega rum; hvaremot, i afseende å recognitions-skogarne, något hinder för inträdande af det förhållande, Motionairen åsyftat, icke synes möta, enär den mulhetesrällighet, som å desse skogars områden af vissa jordegare eller boställsinnehafvare ulöfvas, och hvarvid de, genom ligh Kungörelsen den 4 Februarii 1811, blifvit bibehållne äfven då recognitions-skogarne till skatte försäljas, endast grundar sig på gammalt bruk, deruti Kongl. Majit och Rikets Ständer lärer vara obetaget alt göra en inskränkning af den ringa betydenhet, hvarom nu är fråga. Utskotten få alltså tillstyrka Rikets Ständer, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det förordnas måtte, dels alt den, som disponerar recognitions-skog under det betet derå af annan begagnas, må, ehvad skogen är till skatte köpt eller ej, ega rättighet att, till ny skogs uppfredande , en tiondedel af skogens hela område, i sender, inhägna; dels ock alt, vid utarrenderande af Kungsgårdsoch boställs-skogar, skogs-innehafvaren matte förbehållas enahanda rättighet, när betet serskildt upplåtes, och derjemte vara skyldig att en dylik inhägnad verkställa. Stockholm den 21 Nov. 1834- Statssamt Allm. Besv, och Oecon.-Utskollens Betänkande JV:o 43- >3 N:o /,3. Ankom till Exp.-Utsk. den 21 Pfov. Betänkande, angående Indelnings-fenikningen i Blekinge. Efler erhållen remiss af Kongl.