Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På f. m. begärde jag propos. till bifall å det förslag, som innefattas i Hr af Billberghs reservation; jag hemställer likväl nu, i öfverensstämmelse med hvad åtskilliga andra talare yrkat, att prot.utdr., rör:de PresteStrs beslut, må blifva uppläst och propos. sedan framställas till instämmande deri. Gr. Frölich förenade sig med Frih. af Nordin. Hr Hjerta: Emot Hr Rosenblads anförda exempel från Polen får jag erinra, att ehuru jag bekänner, att jag icke är fullt säker om förhållandet, tror jag mig likväl temligen noga minnas, att Polska Banken sedermera återtagit sin garanti, och att hypotheksföreningarna i anledn. deraf funnit sig nödsakade att förändra grunderna för sin egen utlåning, för öfrigt lärer man icke, i en så vigtig fråga som denna, Pen 3 Februari e> m. böra stödja sig på ett någorlunda ditåt, såsom Hr Rosenblad tycktes vilja, utan man måste vara fullt säker på riktigheten och tillämpligheten af de grunder, man uppställer; och då tror jag mig kunna försäkra, att man äfven med solidarisk ansvarighet icke kan vara säker på möjligheten för hypotheksföreningarna att uppfylla sina förbindelser. Frih. Åkerhjelm: Jag har blott begärt ordet för att rätta ett misstag af Hr Dalman, då han i sitt yttrande syftade på ett anbud å förra lånet, deri ett bland de förnämsta vilkoret) om borgens ställande för contractets uppfyllande lemnades ouppfyldt. Jag menade deremot ett aubud , sorn gjordes 1831 af ett bland de rikaste handelshus i Sverige, med blott den skillnad från de stadgade vilkoren, att silfret skulle lefvereras i Hamburg i stället för Stockholm. Hr Roos, Jon. Eman.: Jag beklagar, att jag saknar en uppmaning till Frih. Klingspor från någon af dem, sorn tilläfventyrs mera än jag kunna inverka på honom. Jag anser mig dock böra till Frih.
Qvit~I&amp;a sf~trlentcr. Nio unga qviniior stiiilera under innev. höst vid Universitetet i Upsala. m h a d haft en iitställning af vackra och smakfulla arbeten, bland hrilka saskildt de. som anordnats af fru H. \ Vinge samt frökli. Rohtlieb och Branting, varit rärda:, tt beakta. Bland d e arbeten fru W. komponerat inarktes ett broderi i guld och silke, samt ett par praktfulla gardiner i romansk stil. Frökcn K. har bl. a. apterat dalallniogens karakteristiska mönster till olika arbeten, och Fröken R. efter studier i Herlins och Dredsdens must ?er komponerat modeller och Cirglagda mönster. En del vainader och antika broderier fans itiven till likeende. Senare har förevisats en ypperlig altarduk samt en praktfull flossamatta, vafd efter mönster af prof. iironberg. städer för öfverlaggning om stiftandet af eii ~eiisionsiiir: tttniiigl för barnmorskekåren m. m. I \ \ ' isby öfverlnde man derjainte om bildandet af en hjelpkassa för Gotlands harnniorskor. Finland. Till frökcn Rusina HciRd, den I~ekaiita lakarinnan i Helsincfors. aflemnades iirlie&amp;. - nenoni. en dei&gt;utatioii fran Iiruntiiiinienföreningen följaiidc d r e s s: .Hos fröken Rosina Heikel anhSller Friiiitiniinersföreniiiacn genoin sina deputerade: att ni benäget ville vidtaga sklaii t %tgär&lt;l, som möjliggör fortsättningen af eder för stadens fattiga qvinnor och barn sS gaguaiide Iakarcverksanihet; hvarjeiiite föreningen för eder uttrycker sin tacksamhet och högaktning. * Norge.
som fullkomligen ådagalägga, att församlingarne icke kunna underhålla det presterskap, som för själavården är nödigt. Jag skulle således tro, att om icke dessa anslag beviljas, så kunna icke eller de kapellförsamlingar, för hvilka R. St. redan för 3 riksdagar sedan anslagit medel till nya kyrkor, komma till stånd. Jag vill icke bestämdt yrka återremiss; men jag hemställer till Ståndet, om icke de af mig nu anförda skäl föranleda en sådan. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Instämmande i deaf Hr Silfverstolpe framställda åsigter, får jag vördsamt yrka återremiss på denna punkt i Utsk:s betänk. Lifligt önskar jag, det Utsk. måtte finna utväg att anvisa medel till ifrågavar. anslag, såsom varande af verkligt behof påkalladt. Länge hafva de omförmälde Finnmarkernes bebyggare varit i flere hänseenden vanlottade. Till följd af sitt Finska ursprung hafva de ock i lång tid bibehållit det Finska språket samt först på sednare tider lärt sig förstå och tala det Svenska. Detta har varit orsaken, hvarföre de föga eller icke besökt de församlingars kyrkor, inom hvars områden de bott. De voro nära nog utan all christendomskunskap, ända till dess man i våra dagar lemnat uppmärksamhet åt deras beklagansvärda belägenhet. Redan för någon tid sedan hafva, genom R. St:s godhet, de inom Elfdals härad boende sockneboer erhållit fördelen att i sina bygder kunna bevista gudstjensten, nemi. uti de nybyggda s. k. norra och södra Finnskoga kapellen. Inom Fryksdals härad är förhållandet på Finnmarkerne ingalunda bättre än det inom Elfdals varit, och förtjenar alltså lika mycket alt behjerlas. Inom medlcrsta och sydligare socknarne af Fryksdalen är jordmånen bördigare, men inom de nordligaste, såsom Fryksände, synnerligast hvad kapell-lagen oell Finnmarkerne beträffar, är den ojemförligt svagare och består nära nog af ofruktbar sandmo. Desse sistnämnde sockneboer hafva derföre mycken svårighet alt sig försörja; hvadan de falti - Den 6
Sistnämnde åtgärd kan i förenämnde fall utan all fara vidtagas, då någon inhemsk handtering derigenom icke förnärmas och Statskassans förlust af tullafgiften, enligt 1852 års import, icke utgör mera än omkring 700 R:dr; och Utskottet tillstyrker derföre, att införsels-tullen å Gjutstål må helt och hållet upphäfvas. De öfrige slagen stål utgöra deremot föremål för ganska betydlig export och ifrågakomma således till införsel endast i de fall, der Svenska stålberedningen lemnar mindre godt material för den inhemska smidesmanufakluren. Med afseende härå och i konseqvens med Utskottets, angående artikeln Jern, här förut gjorda förslag, hemställer alltså Utskottet, att införselstullen å Garfstål och andra slag, sammanförde i en rubrik, må bestämmas till det å »andra slag» nu stadgade belopp, 3 R:dr pr 100 skålp. st. v. Likasom smidesmanufakturen i allmänhet äro också »Slålarbeten, ej specificerade», i nu gällande taxa upptagne till en i förhållande till varuvärdet alltför hög och den lofliga införseln derigenom hämmande tullsats, nemligen 1 R:dr pr skålp. Kongl. Maj:ts förslag vid 1847—1848 årens riksdag upptog denna tullsatts till endast 24 sk. pr skålp., som då äfven af Bevillnings-Ulskottet föreslogs, men vid sisth riksdag åter upptogs till 32 sk. Såsom en, med hänseende lill varuvärdet lämplig, medelväg emellan nu gällande och de sålunda föreslagna tullsalserne, hemställer Utskottet, alt införsels-tullen å Stå/arbeten, ej specificerade, må nedsättas till 36 sk. pr. skålp.
Ni gör narr af mig. FRU RAMBERG. Jag? ZETTERSCHÖLD. Era repliker ha alla en dubbelmening. FRU RAMBERG. Då är det bra repliker. ZETTERSCHÖLD. Det är att håna en värnlös. Det vore vackrare, om ni bad mig gå. FRU RAMBERG. Det har jag alldeles ingen lust till. ZETTERSCHÖLD. Hur får jag förstå det? FRU RAMBERG. Alldeles som ni sjelf önskar. ZETTERSCHÖLD (betraktar henne forskande; tar sakta hennes hand som han kysser). Sfinx. FRU RAMBERG. Jag spelar en sfinx – ja. Kan ni gissa min gåta? ZETTERSCHÖLD. Ni hör till de qvinnor, man kallar »farliga». FRU RAMBERG. Alltså inte till de menlösa. (Skrattar. De betrakta hvarandra en stund under tystnad. Derefter tillägger hon sakta.) Tror ni också att jag förstått, hvarför ni kom? ZETTERSCHÖLD. Ja. FRU RAMBERG. Nå? ZETTERSCHÖLD. Det är mig nog, att ni inte vredgas. Om jag får se er, om ni tillåter mig att återkomma – ofta – blott en minut om dagen, då är det mig mer än nog, då har jag allt hvad jag begär. FRU RAMBERG. En minut om dagen! Ni är blygsam. ZETTERSCHÖLD. Kanske skall ni vänja er vid mig – och tillåta mig att stanna längre. FRU RAMBERG. Och så småningom skall ni vinna mitt förtroende. ZETTERSCHÖLD. Jag vet åtminstone, att jag inte skulle vara det ovärdig. FRU RAMBERG. En god replik! Jag känner igen den – från kulisserna. ZETTERSCHÖLD. Och ni tror mig inte? FRU RAMBERG. Ack jo. Och jag vill gå era önskningar i förväg. Ni behöfver inte förbereda någon lång belägring. Jag ger er mitt förtroende utan novitiat. Jag skall strax inviga er i allt. Ert intresse kan inte vara lifligare än mitt. ZETTERSCHÖLD. Ni kan gerna lägga bort den der tonen. Jag skall gå, och jag skall aldrig komma tillbaka.
Maj:t i Nåder bi fall es, enligt 147,682: i5. 5. in10. 1842, hvilka . 296,364: 3o. förutnämnde Utlä - Utskotts, på slutlig pröfning beroende, förslag landet N:o 90, för 2:ne år Till iuqvarterings-ersättning åt Länsmän i Wermland, enligt Stats-ULskotlets Utlåtande N:o 40, f Restitution af Rotefribets-beviilning till åtskillige städer d:o N:ris 3oo & 356 enligt 3r,ooo: — j 3,333: 16. 21,400: — 16,600: — 4000: •— 8ooo: 48o: —r 646: 17. 11,483:23. 6. Slats-U(slottets Memorial} IV',o 465. '5 Ersättning för dagsverksskyldighet till Mariaeholms och Cathrinebergs Kungsgårdar, enligt Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 322 1j49o: 38. 2« Tillstyrkt anslag för år 184r till aflöning åt vicarierande em betsoch tjenstemän i Kongl. Karamar-Collegium, enligt d:o N:o 424 • 1,600: — —• d:o Löne-ersättning till en Häradshöfding i Wermland, enligt d:o N:o 426 ^So: — —- d:o Understöd för de brandskadade i Falkenberg, enligt d:o N:o 43i 4ooo: Lån tillSöderhamnsstadspublikebyggnader, enligtd:oN:o 87 12,000: eller ett sammanlagdt belopp af 422,118:29. 6, Och då härifrån afdrages ofvannämude reserverade behåll nin^ df • • a • • 0 • • 9 • • * •
Af denna anledning och då förhoppning saknades att denna betydliga skuld skulle kunna godtgöras med den afkomst, som utaf experimentalfältet vore att påräkna, samt skuldens fortfarande balanserande derföre syntes ända' målslöst, har, sedan Kongl. Maj:t funnit godt lemna bifall till Akademiens i detta ämne underdänigst gjorda framställning, Akademien förordnat, att, efter afräkning af en af 1860 verkställd afbetalning till belopp af 600 R:dr, återstoden af denna skuld, 14,580 R:dr 50 öre, skulle i Akademiens räkenskaper afskrifvas; en åtgärd, som lärer i 1860 års räkenskap vara vidtagen. - 161 - § 3. Vid granskning af räkenskaperna hafva Revisorerne funnit, att af Akademiens vid experimentalfältet befintliga boningsoch uthus nio blifvit brandförsäkrade, men att detta ej vore förhållandet med en del andra byggnader derstädes, hvilket förefallit aestoinera anmärkningsvärdt, som bland sistnämnda byggnader hefinnes spannmålsmagasinet, hvilket i räkenskapen är upptaget till ett välde, öfverstigande fem af de lägenheters, som redan äro brandförsäkrade. Då många tillfällen nuförtiden erbjuda sig till erhållande af brandförsäkringar på billiga vilkor, synes det Revisorerne vara lämpligt, att Akademien icke lemnar dessa obegagnade, för att låta försäkra åtminstone de byggnader, hvilka äga något större värde, och derigenom betrygga Akademien för förluster, som vid en inträffad olyckshändelse eljest så lätt kunna uppstå. Ultuna Landtbruks-institut. Institutets räkenskap, hvilken i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning och icke heller föranledt till någon ziffer-anmärkning å Revisorernes sida, har befunnits med ordning och noggrannhet förd. Inkomster och utgifter redovisas som följer: iDebet. Balans från år 1858: Tillgångar Upphörd: För Institutet: Statsanslag Afgiftcr af elever ... Lärlingsdagsverken,.. Diverse inkomster ... Af Ultuna gård: 1859 års skörd Ladugårdsreveny .. Diverse inkomster Af Granbergs gård: 1859 års skörd Summa Credit. Balans från år 1808:
Om, såsom föreslaget är, maximum bortages och tillfälle att drifva bränvinstillverkning i ännu större skala än nu öppnades, skulle det endast i stapelstäderna, der tillgång finnes på import af främmande rudimaterie!’, hufvudsakligen råg och sämre mjöl, blifva möjligt att drifva en sådan handtering, och det är icke osannolikt, att den skulle komma att rotfästa sig der i anseende till de fördelar, som ladugårds-hushållning i städer erbjuder. Men jag tror icke, att om man tager i betraktande i allmänhet handelns ställning hos oss, det kan vara något statsintresse att uppmuntra en sådan produktion, som hufvudsakligen grundar sig på fremmande import. Jag vet mycket väl, att den här ifrågasatta ytterligare friheten i bränvins tillverkning står mycket nära tillsammans med de allmänna frihandelsåsigterna, men som jag icke hyser frihandelsåsigter i det hänseende, som andra ledamöter här göra, finner jag det betänkligt och förenadt med stora olägenheter att borttaga det nuv:de maximum, samt förenar mig derföre i Gr. Liljencrants’ yrkande, att det mätte bibehållas. Äfvenledes får jag motsätta mig nedsättning af maximum till 200 kannor. En sådan åtgärd skulle nemligen, enligt min åsigt, innebära en rubbning af de principer, sorn hittills visat sig gagneliga, och icke bereda åtmin - Den 12 Maj f. m. 247 stone de större jordbrukarne några fördelar, utan skulle endast medföra ökade kostnader för staten. Frih. v. Schulzenheim, David: Det måste alltid vara med en känsla af ledsnad, som man hör grundsatser framställas, åsyftande att icke ställa den ena medborgaren i full jemnlikhet med den andra. Påståendet, att bränvinslagstiftningen är en undantagslagstiftning i alla länder, är visserligen sannt så till vida, att bränvinstillverkningen måste omgärdas med kontroll och att Staten af densamma hemtar en stor dol af sina inkomster, men man måste dock besinna, att der bakom finnes en rätt, som icke får trampas under fotterna. Hrr:ne måste ihågkomma, att den bränvinslagstiftning, som nu i viss mån behöfver jemkas, är en öfvergångslagstiftning och icke kan under 100 år stå på samma punkt.
Malkias socken, hvardera från 1 mantal till ii mantal, eller tillsammans förhöjning |:dels mantal, aine qvarnar, hvardera med ett par stenar, skattlagde, nemligen Nysätra qvarn i Wätö socken oell Westerlisa qvarn i Länna socken å frälsegrund; samt tvenne lägenheter, Mählbomahr och Nygärdet i Börstils socken, hvilka ej kunnat hemmantal åsättas: en qvarn, Nio 6 i Waxholm, jemlikt Eders Kongl. Majits Nådiga Bref den 22 Juli 1828, nedrifvenl räntan af Rinkeby Nio 4, i xnantal Krono i Danderyds socken afskriven, såsom i arrendet inbegripen: räntan af i mantal frälse Klingsta Danderyds socken, hvilket blifvit omfördt till Säteri, utesluten; samt frälsehemmanet Lilltorp Frötuna socken omfördt från i till i mantal. Enligt utdrag af arbets-berättelserna från de, under ifrågakornne fem år, i Länet tjenstgörande Landtmätare, hvilkas antal utgjort 12 till 14» med biträde af 4 till 6 medhjelpare, hafva genom afslutade förrättningar 204 mantal blifvit skiftade, med en sammantagen ägorymd af 6,185 tunland åker 8,158 tunnland äng, 2,702 tunnland uppodlingsmark, 3g,^02 tunnland afrösningsjord och 2,202 tunnland impedimenter, utgörande tillhopa en areal af 58,656 tunnland, hvarvid 5i delägare från byalag utflyttat och 267 blifvit qvarboende. Dessutom, äro skiflesförrättningar å en sammanräknad rymd, fullt motsvarande tredjedelen af den nyssnämnde, ännu under handläggning, såsom dels icke afslutade, dels beroende på domstols pröfning. Vid. jemförelse mellan fastigheter, innehafde af sjelfägande jordbrukare, arrendatorer och brukare, visar sig förhållandet sålunda:
Under revisionsåret hafva 100 pensionärer af detta kreditiv undfått pensionsfyllnad med ett sammanräknadt belopp af 44,026 R:dr 51 öre R:mt. Den särskilda redogörelsen för det under Direktionens öfver Arméens pensionskassa förvaltning ställda statsanslaget för pensionering af militäre embetsoch tjenstemäns jemte underofficerares enkor och barn är utan anmärkning granskad i Kongl. Kammar-rätten. Deraf inhemtas: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Bilaga Litt Q. till 1861 år* reviiioni-berättehe, angående atat*-verket. lid. 101. Fortsatt utredning för år 1859 öfver de bidrag, stats-verket lemnat till Kongl. Arméens Pensionskassa och de af Kassan bestridda utgifter till pensioner m. m., samt öfver Kassans vid årets slut ägande förmögenhet. För åren 1758 med 1858, enligt Arméers Herrar Fullmäktiges protokoll den 27 Februari 1857 och utredningen af den 12 September 1860 'Fortsättning för år 1859: Statsanslag och kreditiv Ränta, a 'a det fran Wadstena Krigsmanshus-kassa aflemnade kapital • Kattan* utgifter: Pensioner, efter afdrag af besparda 8,597 R:dr 50 öre Förvaltningskostnader, afskrifningar, intresse-utgifter m. m Summa Utbetalningarne utgöras af: Pensioner och begrafningshjelp ... Ackords-ersättning, enligt Kongl, brefvet den 21 April 1774 Förvaltningskostnader m. m §:delar af Wadstena krigsmanshus-kassas äldre medel. 5,591,46214 103,899 23 10,265 39 Vakansoch liggetids-besparingar. Begrafnings hjelps-bespa ringar. Summa statsbidrag. Arméens Pensions-kassas förmögenhet vid 1859 års slut utgjorde, efter afdrag af dess skuld 212,156
Den, som ej serskild mening till protocollet anfört, vare för beslutet ansvarig, såsom hade han styrkt Konungen att det beslut fatta",. hör ur förslaget utgå.” Di Constiiulions-Uiskoltets förslag innebär, endast med en obetydlig ordjeinktnng, del förut i §:n befintlige stadgande; då samma <5. väl ovilkorligen förbinder Siats-Rådets Ledamöter att deras meningar yttra, men tillika förutsätter möjligt underlåtande af föreställningar emot Grundlagseller lagstridiga beslut, och då både Regerings-Formen och Riksdags-Ordliingen, äfvensom Ansvarighets-Lagen, bestämma enahanda ansvarspåföljd för tillstyrkandet och icke afstyrka lidet, för ut talad t rådslag eller Lyst samtycke, förmodar Utskottet, alt Borgare-Ståndet, med frångående af anmärkningen, lärer: efter Med-Stånden sig foga, men får: dock vördsamligen föreslå behörig omröstninpsproposition: L. ”Den, sorn gillar Constitulions-Utskotlets redactionsförslag vid q Regerings-Formen, röste Ja;” "Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, ändras samma förslag, genom uteslutande af orden från och med: 'Den srom ej", till och med: beslut fatta." 10 §. Ridderskapet. och Adeln har ansett denna § böra bibehålla.^. sådan den i 1111 gällände R. F. finnes intagen, orh Borgare-Ståndet uppgjort följande nya rrdaetion deraf: "Innan ärendena inf ör Konungen i StatsRadet föredragas,. skola Ue, efter nödiga upplysningars inhemtande, behandlas uti Stats-Råds-Beredning, der ordet föres af deri bland Stais Raden, sorn Konungen dertill nämner, och hvilken eger at.t, sä ofta ärendenas gäng det fordrarr Stats-Rddet samman* kalla."
Då jag anfört min reservation emot delta Betänk., ehvad sorn angår tillsättandet af ledamöter inom Banko-diskonten, anser jag mig skyldig, att i korthet yttra några ord i detta ämne. Min tanke är, att sä länge SSvensk» folkets nuvar:de representation, på 4 RiksStånd, fortgår, bVaraf de hafva sina delegerade i ett så vigtigt verk som Banken, bör ingen rubbning uti tillsynen och förvaltningen äga rum. Hittills har en ledamot Den *28 Oktober f. m. 85 af hvarje Riksstånd deltagit såsom Direktör i denna styrelse, och denna föreskrift hör fortgå, lills förvaltningen af Bankens angelägenheter helt och hållet omorganiseras. Genom den förändring Ulsk. föreslagit, alt endast 2:ne ledamöter af Fullm:ge tili Bänken skulle som ledamöter i Bankodiskont-Direktm inväljas, och de öfriga sex ledamöterne uti denna Direktion tagas, dels inom Bankoverket, dels ock utom detsamma, kan många obehagligheter och möjligen intriger upkomraa, alltid skadande det stora hela. Allt detta undvikes så länge Banko-Reghtets nuvande föreskrifter efterföljas. "Vidare må anföras, såsom skäl emot den föreslagne förändringen, att de 2:ne af Fullmtge, som skulle ingå uti Direktm för diskonten, äro de enda ansvarige för sina tillgöranden, hvaremot de sex andra ledamöterne derifrån blifva befriade, åtminstone till en ganska stor del. För öfrigt tror jag, att liden ännu icke är inne, att göra denna partiella förändring inom Styrelsen af Banko-diskonten, om ock någon supponerad, ehuru obepröfvad, nytta deraf kan blifva en följd, Jag afstyrker förslaget i detta afseende. Frih. Tersmeden: Jag kan icke tjog uttala, att det är med särdeles förundran jag här hört en del talare, isynnerhet Hr Printzensköld, argumentera mot Ulskts förslag i förevartde hänseende.
Utlåtande, angående Stats-regleringen , i hvad den rörer Riks - Statens Andra HufvudTituL XJ"ti Kongl. Majrts Nådiga Proposition till Stats-Utskottet, om Stats-Yerkets tillstånd och Lehöf i afseende på Riks-Statens Andra Hufvud-Titul, derunder Civileoch Lalidt-Staterne förekomma, har Kongl. Majit: ilo Äskat medelst anslående på Ordiliaire Stat för aflöning och Expenser till en ny Hof-Rätt öfver Skåne och Blekinge* hvarom Stats-Utskottet inhemtat, att Kongl. Maj:t, sorn heslutit inrättandet af en ny HofRätt i Christianstad, uti Nådigt Bref till Dess och Rikets Stats-Contoir, af den 27 October 1820, förordnat, att bemälde Hof-Rätt, hvars befattning skulle vidtaga den 4 Julii i 821 * kominé att bestå af en President, arneHofRätts-Råd och 4 Assessorer samt såsom nödig Betjening erhålla en Secreterare, en adVocat-Fiscal, 2:ne Fiscaler, Bille Notarier, en Actuarie, Sine Caneellister, en Vaktmästare och arne Hof-Rättsposter; att Lönerne för dessa Ämbetsoch Tjenstemän samt Betjening Loide utgå i likhet med hvad för Stats-Utskottets Tle t änkan den. 1289 fleras vederlikar i Götha Höf-Rätt är anslaget, med det undantag, att Actuarielis Löil komme att blifva lika med den, som för eli sådan Tjensteman i Svea Hof-Rätt är bestämd , samt att de aine Fiscalerne borde hvardera åtnjuta Lön» i likhet med NotarieLönen i Götha Hof-Rätt, hvaremot de a:ne yngste Notärierne, i den nya Hof-Rätten, egde att åtnjuta det Lönelopp, som förut vore för Fisealer anslaget» och komme Ljuspenningar att bestås Hof-Rättens Ledamöter och Betjening, efter hvad Författningarne, stadga» samt expence-medel för Hof-Rätten, efter behof att utgå; hvarförutan Kongl.
Snarare finner jag förändringen innebära en försämring, och anser del fortfarande böra såsom hustjufnad anses, då tjenstehjon upsåtligen skadar eller förstör en husbonden tillhörig persedel. Jag skulle derföre tillstyrka att mellan orden ”upsåtligen” och ”förskingrar” orden "förfar eller” insättas, så att mom. kommer att erhålla följande lydelse: ”Såsom stöld eller snatteri skall anses om tjenstehjon, köpmansbetjent, gesäll, lärling eller annan enskild tjenare upsåtligen förfar eller förskingrar, eller, i upsal att sig eller annan det tillegna, undandöljer något af husbondens egendom.” Gr. Sparre: Jag tackar Hr Cederschiöld för den anmärk, han nu gjort. Han har derigenom befriat mig från att sjelf påpeka den förändring, hvilken uti ifrågavar:de § har egt rum. Om en person förskingrar någonting eller tillegnar sig en annans tillhörighet, så är sådant tjufnad, och ett så beskaffad! brott, sora har karakteren af tillgrepp, bör såsom stöld straffas. I 3:dje mom. bar ordet ”förfar” blifvit ändradt till ”förskingrar'”; delta har dock icke skett genom något förbiseende, ulan till följd af anmärkmr från de andra Stånden. Att ett tjenstehjon, som förstört något af husbondens egendom, bör allvarligen näpsas, eger väl sin riktighet; men att han bör straffas såsom tjuf, kan jag deremot icke anse fullkomligt rättsenlig!. Det bör på annat ställe stadgas ett annat och allvarsamt straff för tjenare, som förstör husbondens egendom; men som tjuf bör lian icke anses, och en sådan handling bör ej heller kunna bränmärkas med namnet tjufnads-brolt. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke kunnat fatta Gr. Sparres vederläggning af Hr Cederschiölds anmärkn. För min del anser jag den tjenare, som uppsåtligen förstör eller förskingrar husbondens egendom, böra straffas såsom för stöld.