Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lag samma ware om någon trycker eiler eftertrycker den öfwersättning af utlandff Skrift, som annan man utarbetat, eller laser sin öfwersättning för annars anses; men ej ma Ofwersättarens ägande ratt till sitt arbete förhindra någon, att en annan öfwersättning af samma Skrift utgikwa. Utgifware af Dagblad och Periodiffa Skrifter bäfwer ej brutit enrot Författares ägande rätt, da han i dem insända anonyma Skriften ntgifwer. Hwilken som ä en Skrift bedrägligt Titelblad, eller orätt Författareeller Utgifware namn utsätter, straffes enligt MisigBalken» ^ Cap. Diktadt namn hwarmed ingen werkiig person utmarkes, ware ej förbudet att pä Titelbladet utsätta, dä Auctors rätta namnsedel lemnad ar. io:o Ä hwarje Skrift warde Boktryckarens namn, tryckningsorten och ärtalet utsatte; uraktlåter Boktryckare sadant, plikte han första gängen Trehundrade Riksd. och andra gången Sexhundrade Riksd.; ffer det tredje gänaen, ware han sitt Boktryckeri förlustig. Utsätter nä-.wn a tryckt Skrift falfft Boktryckare-namn eller orätt tryckningsort, stall han derefter anses efter 8 Cap. z §- Misig. Balken. Hwad bär om namns och orts utsättande förordnas, galle dock ej för Notisicationer och Sorgbref, Formulairer, Betingningsfedlar med mera af dylik beskaffenhet. nw Af alt hwad som tryckes ware Boktryckaren pligtig, att ifrån Upplagan aftaga, och uran beta!- 776 Den 22 Junit. betalning aflemna, sa manga exemplar, att Hof Canzleren, och de under Riket lydande Uniwersiteter, Kongl. Bidliocheket, Niks-Archiwet och WetenstapsAkademien erhålla ett hwardera Är något Werk atföljdt af kostsirmma Plancher, ina fadane dock endast för Kongl. Bidliocheket owllkorligen aflemnas. 12:0
Sådana voro moderns tankar, och med åren blefvo de också Selmas. I läroverket hyllade hon sig till de kamrater, som hade namn eller förmögenhet, hon insöp samma åsigter och fordringar på lifvet, och hon glömde, att hon var en fattig flicka. Efter sin första bal i ett rikt hus, der lyxen bländade hennes öga, kände hon också behof af lyx, tyckte sig sjelf tillhöra samma sfer och visade förakt för alla dessa göromål, som en qvinna i ett enkelt hem har för händer. Flitigt läste hon, proppade in alla dessa läroämnen huller om buller, historia, språk och pianoklink, som utgöra den yttre polityren, och som ge namn, heder och värdighet af: » en bildad flicka ». Skada, att fordringarna i allmänhet ej gå mera på djupet. » Usch, hvad det är varmt, » säger Selma efter en kort nick. » Men hvad det är mycket folk i torget! Jag såg löjtnant Ridderstjelk, och han helsade så artigt. Så mötte jag Fanny T., och vet mamma — hon hade samma gamla blå klädning som i fjol. Jag begriper inte, hur man kan gå ut med den en middag! Ä r det inte dukadt än? » » Nej, nej, kära du, jag satt och såg i tidningen; det står en annons här. » » Hvad är det för en annons? » Selma rycker tidningen till sig. » Jo, der — om guvernant. » » Guvernant! Hvad har jag med det att göra? ' En ung, anspråkslös flicka, som genomgått fullständigt elementarläroverk och med goda rekommendationer, kan nu genast få plats som lärarinna för tre mindre barn hos en familj i mellersta Sverige, till att börja med under sommarmånaderna. Svar med upplysningar och referenser torde insändas med det snaraste, till * * * ' Ä h! Bli lärarinna. och på bondlandet, nej, tackar så mycket! » » Ja, men kära barn, hvem vet, det kan ju vara mycket fördelaktigt och bli roligt ock. Du vet ju, att dina inlagor till banker och försäkringsbolag ligga obesvarade — det är ju en sådan massa sökande, och med din uppfostran kan du j u inte ställa dig i handel eller sådant der, det passar inte. Men i en fin familj.
Nu^:l lulil lillslälla Dullmä^liAe i IlillSZiilds-Oonloret 1,000 exemplar al Oolnilen8 ilruAavarande tr^elila srlaele, lör all Kil;el8 8länder lillllandallallas. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Statsoch Banco-Utskottens Utlatanden. xvxf discontskuld till Banquen," då öfverskottecne på de till Riksgälds-Contoiret ingående allmänna medel merendels måst annorlunda, än till afbetalning af Banco-skulden, utom för högst korta tider, användas; och denna omsättning af räntefri skuld till enskilde sedelhafvare, emot räntebärande skuld till Banquen, har medfört för Riksgälds-Contoiret en ränteutgift, som, då äfven den icke kunnat bestridas med annat, än ökande af Banquens bokförde fordran, å andra sidan icke beredt någon art af verklig inkomst för Banquen. Vid en närmare fästad uppmärksamhet på det sålunda omförniäldte förhållandet, som uti den af Riksens Ständers Herrar Revisorer, efter slutad revision af Riksgälds-verket sistlidet år afgifne Berättelse, finnes fullständigt utfördt och ådagalagdt, företer sig vidare, att alltifrån det Statens skuldsättning till Banquen, genom Riksgälds-Contoiret, och genom det egentliga Stats-verket, ehuru i sjelfva verket af fullkomligen enahanda egenskap, åtskiljdes genom bokförings-sättet och de för hvardera arten särskildt stadgade vilkor, har bland dessa olika vilkor äfven den märkeliga skiljagtigliet egt rum, att någre visse afbetalningar aldrig varit vid Riksgälds-Contoirets skuldsättning i Banquen stadgade, och fond derföre anvisad. Banquens bidrag till allmänna Stats-ändamål, hvilka lemnats omedelbarligen till Statsverkets disposition, hafva alltid sorgfälligt bibehållits i egenskap af lån, med bestämd och Bihang t!U Riks-Stdndent Prot. l8z3, fr.te Sant!, Bilag, till Memor.
Vid förnyad föredragning af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 11 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande~JN':o 4» i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskot - Trot. ' Uldr. dea 18 stug. i <9^4- i3’ tens Betänkande N:o 2> i fråga om jagtbevillning till prtsmier för rofdjurs dödande, fannRidderskapet och Adeln, då de^öfrige Riks-Stånden bifallit sistnämnde Betänkande, för godt att dervid låta bero. • S. D: Föredrogos å 113m och bi föllos Statssamt Allmänna Bensvarfoch Oeconomie Utskottens den ii dennes e. m. på bordet lagde Utlåtanden: IV:o 16, i fråga om Skogsplanteringar i Skåne; IST:o 17, i anledning af vackt motion, att Rikets Ständer ville förnya deras underdånigaanhållan vid sista Riksdagen, att under den blida årstiden, samt altid vid marcher till och ifrån vapenöfningar, tågande trupper måtte anbefallas att tälta eller bivouaquera och sjelfva tillreda sin mai; N:o 18, i anledning af vackt motion, om vissa bestämmelser i afseende på Gevärs-tillverkningar för Kronans räkning; N;o ig, i fråga om försäljning till skatte af Ecclesiastike hemman i Skåne; N:o 20, i anledning dels af Kongl. Maj:ts Rådiga Skrifvelse, rörande ny indelning till ordinarieKnektehåll af orolerad jord, dels ock af väckta motioner, om den nya indelningens anslående till lindring i gamla ordinarie roteringen; N;o 21, i anledning af väckt motion^ angående lindring uti'extra roteringen inom Bohus Län; S. D. Lades till handlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-ZJ tskottens den ir dennes e, m. på bordet lagde Memorial ]N:o 15, i anledning af väckt fråga om allmänt bidrag för att befrämja anläggning utaf Kior och Torkinrättningar för 'Spannaål.
Vill jag, hjertans kära syster, gifva eder tillkänna, att Vi, Gudi dess lof, äre temmeligen väl till hälsan, och unne Oss den nådige Guden alltid, att detsamma om eder spörja. Nu, då mig lägenhet gifves, att med herr Nils få hjertans kära syster denna sedeln tillhanda, vill jag eder, hjertans kära syster, icke förhålla, hurusom dessa svåra oenigheter emellan H. F. N. Hertig Carl och H. H. herr Klas Erikson, eder herre, mig till sinnet månde gå. Och beder jag eder kärligen, hjertans kära syster, att J ville använda allt ert inflytande hos Hans Herrlighet, att han måtte denna striden till en ända komma låta; seende huru under all denna fiendtligheten hela riket lider, och huru man väl af all denna oenigheten inom salig konung Gustafs hus, alltför mycken sorg och suckan haft att bestå, och blodsutgjutelse och skada inkommit. Derföre, hjertans kära syster, ville J icke afslå min tjensteliga begäran, det J ville förena eder med mig, att söka någon fredlighet åstadkomma, och bedja Hans Herrlighet, att han dock icke ville i det sista så hårdt stå på konungens rätt, då deraf numera endast blodsspillan och landets förhärjelse komma kan. Är ock väl H. F. N. den, som makten hafver, att drifva sin vilja igenom, gifve Gud till fosterlandets välgång. Synes mig ock detta landet af partier så sönderbråkadt, att en starker hand vid styret behöfves; det ock Hans Fursteliga Nåde bättre torde kunna styra, än Hans Majestät Konung Sigismundus, den sig så i de Polskes händer befinner, att han väl aldrig detta oroliga landet med rätt styrka styra kunde. Alltså, och då herr Klas är såsom ett hufvud öfver finnarne, så skulle fred och rolighet snarligen i landet blifva, blott han ville mera sig Hertigen underkasta, och vilja vi tro, att om H. F. N. än regeringen eftertraktar, han dock icke till kronan sträfvar, såsom han med så många heliga förbindelser försäkrat.
Det är nemligen icke bestämdt sagdt, om, i händelse då någon tredje gren finne*, sorn är yngre än bå* de den upphöjde ättens Stamfaders, och dens; sorn sedan blef hufvudman; hela denna gren* på samma sätt, skulle hafva företräde till hufVudmannsrätt, framför alla deö upphöjda grenens ätteläggar, ehuru dessa efter förstfödslorätten äto Stamfadern närmare» Dat synes principstridtgt, att till exempel dén till Friherre upphöjde förra hufvudmannens andra Son, sorn om Fadren Och hans äldre broder ej med Friherrlig värdighet benådadts, varit den tredje i ordningen att inträda i hufvudmannarätt, skulls, genom Faderns och Frändernes upphöjelse, sednare komma dertill inom Adelsrätten, än alla öfriga af samma Stam; således i stället för skäligen stor anledning att vid en Riksdag kunna såsom närmaste närvarande ättemän intaga säte och stämma; erhålla nästan intet hopp att någonsin kunna göra det: och detta oagtadt kunde hans hopp om Friherrliga värdigheten Vara mycket aflägset, om den äldre brodern finge många barnSådant hade åtminstone behöft vara bestämdt stadgadt; men den nu gällande lagen nämner blott att hufvudmannarätten fortgår inom dens gren; Sorn en gång erhållit den, och afgör således 5» Den 3 Junti. egenteligen endast, att de öfrige ättemännen 6å länge förblifva stående såsom expectanter. Efter öfverläggning härom får Utskottet framställa ett Förslag, att lemna ofvannämnde icke till högre värdighet upphöjde ätteläggar af den upphöjda ättens stamfader, rättighet, att såsom ättemän kunna i sin ordning intaga sjelfva den upphöjda ättens plats, och på grund deraf vara Irån ättemannarätt till den lägre nummer, på hvilken de för öfrigt qvarblitvit, med full billighet uteslutna. Utskottet tror sig i detta förslag, och den derpå grundade definitionen af ättemannarätt icke hafva öfverskridit den gräns, som KegeringsFormen utstakar, emedan 12 §.
Det antal omlopp, som vattenhjulen göra med full kraft, skall vara bestyrkt genom ett tullkammarebetyg och olfentligen uppspikadt i fartyget; äfvenså skall på däcket af alla ångfartyg finnas en med machinen förenad visare, hvilken tillkännager antalet omlopp, som hjulen vid hvarje tillfälle göra i minuten. 3:o Hvarje ångfartyg, sorn skall föra passagerare, bör dertill hafva erhållit tullkammarens pass, och, innan tullkammaren utgifver ett sådant, bör förut genom besigtning undersökas, om fartyget är starkt och godt, så till skråf som machineri, för att kunna företaga de tillämnade resorna. (Vanligen erfordras en ny kittel hvart tredje år. Vid besigtningen undersökes äfven, om fartygen äro byggda af sådant virke och sådana dimensioner, som en reglementet åtföljande tabell utvisar). 4:o Ett sådant pass är icke gällande för mera än ett år. I fall ett ångfartyg är längre borta från England, gäller passet till dess återkomst. Tager ångfartyget någon skada, äger tullkammaren rättighet att genast förordna en ny besigtning derå. Tullkammaren får aldrig tillåta ångfartyg, som gå uti öppna sjön, att göra resor mera än trenne år, utan att undergå ny besigtning; hvaremot de, som gå endast på floder, skola besigtigas endast hvart femte år. 5:o Intet ångfartyg är tillåtet att föra mera än tvenne passagerare för hvarje ton, enligt dess mätarebref, då det går till sjös; icke heller mera än tre, om det går blott på floder. Afdrag skall göras för last, som är tagen om bord, äfvensom fyra passagerare skola afdragas för hvarje om bord befintlig häst eller kokreatur. 6:0 Hvarje ångfartygsbefälhafvare, då han nattetid seglar uti floder eller långs land, skall vara skyldig att visa trenne horizontella fyrar, minst 8 fot skiljda ifrån hvarandra och minst 12 fot öfver däck; äfvenså skall en fyr vara under bogsprötet, der ett sådant finnes, i annat fall akterut under hvalfvet.
Di dessa prydnader, sorn förr voro distinctionstecken för Statens Embetsman, utsträckt sig till de lägre Tjenste männen, till Capellet och Theatern, kunna de, enligt Herr von Bleynes tanka, ej medföra en sådan distinction, sorn torde vara nödvändig fcr opinionen, och såsom en rättvis belöning b: ra tillerkännas utmärktare förtjenst,rj pä hvilka m d flere grunder Herr von Heyne äfven yrkar Guldbroderiernas inskränkning på de Ci« vila uniiormerna. 6 0 Yttrande af Herr Friherre Bjern« stjerna, deruLi Herr Friherren medc ifver Herr Liljehorns tanka, att uniformer, b ra vara simpla, enkla och sa litet kostsamma som möjligt, på det ida lönte SubalternOfficerare må kum a b strida dessa utgift rj Men, då Kongl. Maj:t i Nåder bifallit afläggandet af al.t guld och silfver på uniform pantaloner samt Guld-epaul etter för alla officerare i armeen, med undantag af Ge.!eralitetet och Öfverstarne, hvarigenom Arméen således föregått Ridderskåpet och Adeln med ett vackertefterdöme, och enärnu mera endast ett par små guldknapphål på kragen, hvilka distinguera graden, och en guldcordon återstå, hvilka prydnader tillsammans ej til1 skynda större kostnad, än omkring Tre Riksdaler Banco om året, så förmodar Herr Baron, att genom deras indragning hvarken lönförhöjningen blefve betydlig eller att Rikets Financer genom sådana småsaker kunna på något sätt förbättras. D ssutom har, ifrån Högvördig» PrestStåndet, blifvit remitteradt; Eesv. och Ekon, Utsk, Betänkande)!. 457 7:0 Ett Memorial af Herr Prosten C. G. Almquist, deruti, förtslås, att Riksens Högt. Ständer förenade sig uti en gemensam underdånig anhållan hos Kongl.
Viclualievigten är gt i förslitningsmän. reducera detta i proc., så skall det be - 18-ä-tu 421 proc. öfver stapelstadsvigt, Stapelstadsvigten Uppstadsvigten 1 s_e7_ 1^2177 10 8_I '144 1 * I 22,7 I 3 20 uppsladsvigten, under öfver under o. s. v. Det torde resultatet af dessa /j 4-1— • 4 21 n ML 'J22 1 2 n1 1 10 0U2¥TT nI O 7 008 dl 22 7 I T •5| 5t /t1 «£. n(?2 102 iu2 Ö 3 4 1 7 1 , 11 öfver under nolikt är tillräckligt uträkningar, öfverflödigt bergsvigten, tackjernsvigten, råkopparviglen; victualievigten, uppstadsvigten, bergsvigten, tackjernsvigten, råkopparviglen; victualievigten, stapelstadsvigten, bergsvigten, tackjernsvigten, råkopparviglen, att vidare fortsätta då det nu uppnämnda sanatt öfvertyga om de svårigheter, som ligga i vägen för en noggrann reduetion från den ena af dessa slags vigter till någondera af de öfriga. Men dessutom förekomma flera olikheter mellan vägningsoch beräkningssättet för samma slags vara i olika orter; stångjern t. ex. har i Gefle, fastän det är stapelstad, stundom plägat uppvägas efter uppstadsvigt, men i Stockholm väges det efter stapelstadsvigt, så att 100 skeppund, uppvägdt i Gefle, gör på Stockholms våg io5 skeppund 5 lispund. Det stångjern, som kommer ifrån Orebro, och på vinterföret från Hedemora, begge uppstäder, är ej afsändt efter uppstadsutan bergsvigt, så att 100 skeppund stångjern, som ankomma från dessa städer till Stockholm, här Men 100 skeppund från hvilka städer väga med uppstadsvigt, göra, likasom från Gefle, lo5 skeppund 5 lispund härstädes efter stapelstadsvigt.
Enligt det af Löjtnanten Schough algifna, utaf fullständiga planer och kostnadsförslag åtföljda Betänkande, angående den föreslagna kanaliseringen, skulle anläggningskostnaden för kanalen vid Hedelorssen uppgå till R:dr 960,000: — och vid Edefossen till . ’’ 312,500: — eller tillhopa R;dr 1,278,500: — hvarjemte för anskaffande af bogserings-ångbåtar och pråmar beräknats ” 221,500: — sä att hela kostnaden blefve R:dr 1,500,000: — hvarjemte af Betänkandet inhemtades bland annat alt från Edeforssen elfven är segelbar omkring 2j mil till Norrvik, som är ändpunkten för en tillämnad jernväg till Gellivara malmberg. r> Vid bedömandet af frågan, huruvida och på hvad sätt Staten bör medverka till ifrågavarande kanalarbetes utförande, torde icke böra förbises, att, om ock hvad anlördt blifvit, dels rörande det inflytande Luleå elfs kanalisering skulle medföra i afseende pä underlättandet af bosättningar och odlingar inom de intill elfven gränsande vidsträckta trakter, dels arn de fördelar, som skulle vinnas genom tillgodogörandet af de stora inom lappmarkerna belägna kronoskogarne samt af den derstädes i stor mängd befintliga skadade skog, kan anses utgöra giltig anledning för Staten att anvisa medel lör den ifrågavarande kanaliseringen: så torde dock de vigtigaste lördelarne af en sådan kanalisering bestå uti den lättnad, som derigenom skulle beredas vid tillgodogörandet af de rika jernmalmstillgångarne vid Gellivara, Ruotivara och Karveks malmfält, af hvilka Gellivara är beläget på eli afstånd af 8 ä 9 mil från elfven med god och tjenlig lokal lör jernvägsanläggning, och de båda sednare fälten i Qvickjock med 13 mils vattenväg och 6j mils landväg till segelledens öfra ändpunkt. För befordrande af det vigtiga ändamålet alt kunna tillgodogöra Gellivara tillgångar, beviljade ock Rikets sed - 56 Expedilions-Vtskottets Förslag till underd.
Hr von Hartmansdorff: Gr. Gyldenstolpe har sagt, att en kassaförvaltare icke länge kan undanhålla de medel, han mottager, enär han är skyldig, att insätta dem i Banken, så snart de upgått till 100 R:dr. Men jag frågar: huru skola vederbönde Den 14 Oktober f. m. 217 kontrollanter kunna öfverbevisa kassaförvaltaren derom, att han mottagit penningar till sagde belopp? Han säger helt enkelt nej. De personer, sorn inbetalt mindre belopp, än .100 R:dr, skola möjligtvis, derest de ej fält qvitto, kunna derom underrätta Direktionen, hvilken på detta sätt får reda pä saken; men, i annat fall, stannar Direktrn alltid i ovisshet om verkliga förhållandet. Aro deremot penningarne insatta i Banken, så är det likgiltigt, om qvitto utfärdas något förr, eller sednare; ty kassaförvaltaren kan icke åtkomma medlen, med mindre vederbör:de Direktion utassignerar dem. Gr. Gyldenstolpe har äfven påstått, att den ifrågasatta förändringen möjligtvis icke skulle medföra annat, än ett åliggande för vederbönde kontrollanter, att vara mera upmärksamma på kassaförvaltarne. Om R. St., med detsamma de föreskrifva huru det skall tillgå i Banken, tillika kunde göra alla kontrollanter upmärksammare, än förut: så vore del väl. Men jag befarar, att del icke kan ske. Man säger, att sedan insättningarne i Banken numera få göras sednare på f. ra., så skola qvittenserna kunna bekommas tidigare och således pä samma dag insättningarne ägt rum; men om BankoUtsk:s förslag i afseende ä insättningarne ginge i fullbordan: sä tror jag icke, att man gjorde insättningarne tidigare, utan sednare, än för närvande. I alla fall, är det icke gifvet, att vederbönde kassaförvaltare skola vara skyldiga att finnas på sina embetsrum efter klockan 2, eller att de skola vara der alla dagar. Man skulle således nödgas ändra kassornas arbetsordningar, hvilket icke heller torde vara så lätt.
De» 21 Julli. til ledning wid Konungens och Sländernas ätgärd lil Författningarnes förbättring, winner högsta belöningell. En mindre belöning bör elfwen utsättas, pä del stera til arbetets företagande mätte finna sig upmuntrade. Mitt skäl til denna proposition ar, at om den antages, blifwa derigenom fiicklige och sakkunnige personer upmanade at til detta wigtiga arbete coneurrera. Ofelbart finnas manga fädana ibland Riksens Ständers Ledamöter', men lika mänga sm icke flera utom' dem, och framför allt de, tom äga de hithörande theorell fia kundffaperna, hwarifrän all reform bör utgä, och hwilka såsom lärare wid Universitet eller practiserande Jurister ej äro wäljbara i nägot Ständ, om de ej bändelsewis äga röst bland Ridderfiapet och Adeln. För Standcrne wore det wisierligen en winst, at genom! denna utwäg, när de härnäst samlas, winna en säker kännedom af hwad de redligaste och klokaste i Landet i detta afseende önfiti. Remitterades til Lag - Utskottet. Herr von 8ck ant 2, Ifvar Ursärlc 6a. briel, hade inlemnat et Memorial, hwilket uplästes fä lydande: Allerödmjukaste Memorial! För en Stats bcständ synes det ej wara nog at hafwa goda Grund - Lagar, en wis Konung och trogne rädgifware wid Hans sida. Med alla'desin fördelar, kunna dock de wädeligastö ffakningar foresta, om icke de borgeliga Lagarne. fä r-m 21 Juni. §9) sä wäl civile som criminelej och allt hwad til Lagfarcnhetens alla grenar hörer, äro enkla, tpdeliga, lämpade efter Tidehwarfwets uplpsning, sedernes förändring. Wär Lagbok af är 1754, det fullkomligaste arbete i Lagfarenheten wi hittils ägt, är dock, genom de orsaker, hwilka tidernes stick vwillkvrligcn sammanlänkat, nu mera ofullständig och olämplig.
Det är likväl, enligt min åsigt, ett gäckeri att stifta sådana lagar, om hvilka man inom sig är öfvertygad att de icke kunna komma att verkliggöras. 40 Lag-Ulskottets Betänkande N:o 2t. § 7. Utskottets majoritet kar här i så måtto afvikit ifrån Kongl. Maj:ts Proposition, att Utskottet ansett frågan, om skäl äro för handen att anställa åtal för brott emot l:a §, böra pröfvas af Konungens Justitie-Kansler och icke «/ Domkapitlet i orten. Häruti uppenbarar sig utan tvifvel en obehörig misstro emot de särskilda Dom-kapitlen i Riket. Man bör nemligen ihågkomma, alt frågan gäller, icke att lägga i händerna pä Dom-kapitlen en makt att förordna om åtals anställande, ulan allena att »efter erhållen underrättelse om saken och dess sammanhang», förklara, huruvida skäl förelinnas eller icke att anställa något åtal. Det ligger utan tvifvel i Dom-kapitlens eget välförstådda intresse, att rättegångar, angående brott emot 8 1, icke utan de giltigaste orsaker må anhängiggöras, utan att tvärtom den förargelse, som skett, må genom andra tjenliga medel kunna utplånas. Och så länge Dom-kapitlen skola, enligt kyrkolagen, handhafva den högsta vården om den kyrkliga ordningens upprätthållande inom stiften, synes det ock tillbörligt att Dom-kapitlen sättas i tillfälle att få afgifva ett så beskaffadt yttrande, som Kongl. Majlis Proposition i ämnet innehåller. Att, på sätt Utskottet förfarit, med förbigående af Dom-kapitlet, hänskjuta hela frågan till Konungens Justitie Kansler, synes mig mindre lämpligt, enär Dom kapitlet i orten säkerligen är i bättre tillfälle att bedöma omständigheterna i hvarje särskildt fall, än Konungens Justitie Kansler, som är boende i hufvudstaden. Vill man nödvändigt anförtro pröfningen af frågan åt denne embetsman, borde åtminstone föreskrift lemnäs om Dom-kapitlets hörande i ämnet och § följaktligen erhålla följande förändrade lydelse: