Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då denna underd. skrifvelse, som tillika innehöll framställningar angående en förändrad reglering af presterskapets och kyrkobetjeningens löningssätt, m. m. blifvit, efter det Consistorierna varit hörde och underdåniga utlåtanden afgifvit, den 27 Juli 1849 remitterad till Kammar-kollegium, som ännu icke deröfver afgifvit sitt utlåtande, hemställa Utskotten, som anse att det icke torde vara. lämpligt, att Rikets Ständer skulle, innan ärendet ens hunnit till föredragning inför Kongl. Maj:t beredas, med förnyad framställning derom ingå, att hvad nu i afseende å förbättrade lönevilkor för adjunkterne blifvit föreslaget, ej måtte till någon åtgärd föranleda. Beträffande slutligen det gjorda förslaget,|att alla klockare-lägenheter mätte 8 Staissamt Allm.-Besvärsoch Ekonomi-Vtskoltels Utlåtande, N.o 12. indragas och [afkastningen deraf användas dels för folkundervisningen i socknarne och dels för aflönande af erforderliga substituter, få Utskotten med erinran derom, att Folkskolelärare-befattningarne redan enligt Folkskole-stadgan, med kyrkoherdens och församlingens bifall, kunna med klockaretjenst förenas, vördsamt tillstyrka, att äfven detta förslag icke måtte till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 18 Juni 1851. t STOCKHOLM, t d. Schultze^ Boktryckeri, 1851. Staltoch Lag-Utskotlms Utlåtande, N:o iS. * N:0 13. Ank. lill Eif. Utsk. den 28 Juni ISSI, kl. 12 ni. Utlåtande, angående regleringen af de under Rik»- »lalenn andru hufvudlilel till Riket» Hojrutter upptagne utgijter.
DerDånighet anmälDt. §• 57. ©ill bereDanDe af linbring i lagfökningökoftnabcrna uti neDan omförntdlDa fall, hnfwc <281 för wår Del befattat utfdrDanDe af en författning, hwarige# nom flaDgaö: att, om uti en jkrift l)oö ^onungenö SSefallntngshafwanDe utntät# ning fokeö å flera inom famtna fögDert elter ftaD boenDe perfoner för färpDa forDringar, forn l)drleDaö från inrop af waror å en och famina auktion, famt fökanDen i öfrigt iakttagit hn>aD font forDraé för erhållanDe af fåDan wilkor# lig utmätningSrefolution, forn omförmäleé i ^ongl. förorDningen Den 10 funi 1841, ^onitngenö ^>efallning»hafmanDe har att meDDcla en enDa få bepflfaD refolution å alla Dem, å F>rcilfa utmätning fökeö. dpwilket bejlut 9H5t, uti un# DcrDånig pifwelfe Den 15 innewaranDe månaD, hoö .Skongl. Sftajit anmält. 7i §. 58. ©å, enligt gällanDe rättegångö*orDning, merEjlälligfet af förjta ©om* fiols bcflut icEe får äga runt, Derefi änDring Deri föEeö, häremot genom 2 Fap. 2 § UtföEningé*balfcn, fåDan Den IpDcr i ^ongl. förordningen
Jag har visserligen icke något deremot, att frågan förblifver hvilande till dess Bevillningsutskottets förslag i afseende på Tullen inkommer; men jag underställer Ridderskapet och Adeln , huruvida sådant egentligen skulle vara behöfligt, ty fråga om tullarnes upphäfvande lärer i alla fall icke förekomma; och om de bibehållas torde också en Seglationsförfattning vara af nöden, så vida man ej vill, att varorne skola gå förbi tullen Hved åter beträffar den gjorda anmärkningen att icke större Fartyg, än dem som kunna draga femton läster kunna inlöpa till Åhus, så lärer detta ankomma på bristande 64 Den 6 Junii f, m, kännedom eller okunnighet om rätta sättet att construera Fartyg för grundt vatten. Jag hänvisar i detta afseende till Holland, der Fartyg af ganska högt lästetal gå på vida grundare vatten, der till och med 100 lästers Fartyg äro till finnandes, hvilka befara verldshafvet och anlöpa de grunda farvatten som leda till åtskilliga af Städerne i detta land, och hvilka visserligen äfven skulle kunna segla till Åhus. Grefve Cronhjelm: Af bristande kännedom medger jag gerna, att jag ej förmår bestämma rätta constructionen af ett Fartyg; men hvad jag med säkerhet känner, är att de Fartyg, som i Christianstad anses vara bäst construerade just äro de, som gifvit anledning till CommerceRådet Cronii motion. Uppå derefter af Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, fann Ridderskapet-och Adeln för godt tillåta, att Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Betänkande finge tills vidare ytterligare hvila på bordet. Företogs till pröfning Stats-Ufskottets den 29 sistledne Maji under N:o i2§ afgifne samt den 30 i samma Månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande, i anledning af väckt fråga om Nummer Lotterietsoch General-Assistar. ceContoirets indragning.
När Utskottet bestär af Tolf personer, kan den ena gängen nied 6 röster emot >, en pluralitet af tre Ständ upkomma; hwaremot i zure andra olika fall, med samma eller lika rösttal, Twänne Ständ blifwa emot bwarandra, äfwensom det samma inträffar i 2 ne händelser med 7 röster emot 5, och i en med 8 emot 4. I Utskott med Sexton Ledamöter inträffar detta olika förhållande ännu oftare. Med parla, vora erbällcs vä, likasom förut nämndt är,pluralit-, och i sure fall med 9 röster mot 7, samt i et med 10 mot 6 stadna twä Ständ emot hwarandra. Ungefärligen lika förhäller det sig äfwen wid 20 personers omröstning; men alldratydeligast wisar sig denna owisthet, när et Utskott är sammanlack af 24 Ledamöter. Pluralitet kan dä icke allenast upkomma när rösterne äro alldeles lika, utan äfwen dä invotera mot ri. Och det, som är alldramärkwärdigast: Twä Ständ kunna stadna emot hwarandra, ehuru i4, i5 ända til 16 votera emot 10, 9 eller 8; som will säga at en tredjedel kan komma at werka lika mycket til beflutet som twä tredjedelar af ds röstande Ledamöternes antal. När 788 Den 8 August?. När i sammanhang härmed öfwerwäges och antages, at alla Ledamöter i Utflotten tilsättas af lika magtägande hufwudmän : AL förtroende, bygdt pä den nogaste granskning, grundat walen : Ät följagteligen personer med kika tänkesätt och lika rena afsigter böra supponeras komma deruti ; sä lärer icke heller nägot twifwel wara at ju öwar och en Ledamot bor fullkomligen til godo njuta hela sin rösträttighet; men som den ej kan äga rum sä länge ej voteringarne ffe per capit».
Hade jag kommit dit, så hade jag nog åter träffat den hulda flickan, men då jag aldrig mer fick se henne, hade jag, då jag kom till Stockholm, alldeles glömt henne. Vid Svenska Akademiens sammankomst i stora Börssalen d. 20 Dec., gjorde jag min fästmös bekantskap; hennes mer än vanliga skönhet fängslade mig oemotståndligt, och hela min sällhet berodde från detta ögonblick på en nådig mine af henne, som icke var lätt att erhålla, ty hon har i sitt väsende något utomordentligt stolt, – ja – jag vågar säga – majestätiskt, som vore hon född för att pryda en thron. Bland de många smäktande tillbedjare som fjeskade kring henne, af hvilka flera voro vida öfver mig i namn, rang och förmögenhet, hoppades jag knappt blifva bemärkt; men hennes far uppmuntrade mig och, innan kort, äfven den sköna Sophie sjelf. Förr än jag sjelf trodde och förmodade, var jag således på höjden af en lycksalighet som jag, för en månad sedan, i mina djerfvaste drömmar knappt hade anat – jag var nemligen den sköna och rika Sophie B ...s fästman – af mer än tjuge afundad. Tre veckor hafva redan förflutit sedan jag första gången hörde omnämnas att min tillkommande svärfar skrifvit efter sin yngre dotter som vistades i någon småstad. Helt och hållet sysselsatt med min kärlek och den ljufva lycka som väntade mig, hörde jag blott flyktigt på hvad gubben sade och frågade ej en gång efter namnet på den stad der min tillkommande svägerska vistades. Hon syntes för hela familjen vara en alltför likgiltig person, emedan man, under all den tid jag umgåtts i huset, aldrig nämnt henne, och först för åtta dagar sedan hörde jag henne för andra gången omtalas. I Grosshandlar B ...s hus vistas, som sällskap åt Sophie, en systerdotter till den afledne frun, ett alltför älskvärdt och snillrikt fruntimmer, hvars man äfven varit Grosshandlare, men förledit år gjort cession, i följd hvaraf han, alldeles ruinerad, nödgas söka kondition under det morbrodren ädelmodigt i sitt hus tillbjudit en fristad åt den olyckliga Emelie och hennes treåriga son, en qvick pojke och täck som kärleksguden.
H/oad den 17 jj angar, torde jag fä nämna» att Kongl. Breden af den 6 MarS 1788 och den lA Ociober l8or anbefalla Oftver-Commendaiuer, Commendaiuer, Kongl. Majus Besaliningshafwande och Kämnn-s Rätternc i Stockholm, alt till we. derbörande O mer - Domstol, hwarnnder de lyda, för hw.arje mänad insända fangfönekningar in stupxlo, och dek inom nästa mänadens sink derefter, wrd en Rwrs wile för hwarje dag, som dermed längre dröjes, hwarefrrr wedcrvörande Atv cac Fiscal u!i Ofwer-Domftolen har att granska terörde förrekningar, och sedermera insända det ena exemplaret deraf lill JnstititL-Curcelleren som, enligr fin instuclion, har att tillse, i hwad målto alt som wedcrbordi blifwit behörigen iakttagit, hwarförnkan Commendamerne oniedelbarligenjtill I .stina-Canceller», hwarje manad öfwersända en sä kallad namnrulla uppå ve i Fast uma arne warande arbersfängar, pä dct Jnstiriss Caneellereit ma kunna tillse, alt dcfie för gröfre droll mere dels till längre kvds arbete dömde Persotter ä Föilnlirgarne behörigen förwarae. Zjerde Band. 174.
Vid de föregående Riksdagarne liar Statsutskottet i anseende till mängden och beskaffenheten af de detta Utskott tillhörande dels Stats-Verkets ärender dels ock Riksgälds-Contoiret särskildt rörande frågor, haft behof af och hegagnadt, utom den Secreterare och 3:ne Cancellister en för hvardera afdelningen, som enligt Riksdags-Ordningen hestås, jemväl en person, hvilken i egenskap af Secreterare biträdt vid Riksgälds -Contoirets ärender, en Kamererare för de till Utskottets handläggning hörande Räkenskaps-göromål i afseende på StatsRegleringens särskildta delar, arne Protocollsförande eller Notarier samt minst arne Cancellister; och då anledning är att de vid Stats-Utskottets Betänkatiden. 5 innevarande Riksdag förekommande ärender icke blifva af mindre antal och vidloftighet, än de vid förra Riksdagar, har Utskottet skolat med grund af 24 §• i Riksdags-Ordningen till Riksens Högloft. Ständer vördsamt hemställa, om icke för göromålens behöriga och skyndsamma behandling det må tillåtas Utskottet, att, utom det i åberopade §. af Riksdags-Ordningen bestämda biträde, som Utskottet nu antagit med en Secreterare, a:ne Protocolls-förande och i Cancellist, jemväl få antaga en särskild Secreterare för Riksgälds-Ärenderne, en Kamererare och till en början a:ne Cancellisler. Ankom den ii Febr. 1823. <c_ - . Utlåtande, angående Tryckning af Borgareoch BondeStåndens Protocoll jemte Bihanget till samtelige RiksStåndens Protocoll vid innevarande, samt utdelning af nämnde Stånds Protocoll och Bihan get för sistforfiutne Riksdag.
Strax därefter saknades Dofre, och då konungen sporde, hvem som var skyldig till detta dåd, förklarade pilten själf, att han löst jätten. Då vardt kung Halfdan så svårt förbittrad, att han jagade bort sonen; någon lust att dräpa honom hade han icke. Och han hotade att låta enhvar, som komme Harald till hjälp, få hårdt umgälla detta. Han bad sonen söka sin hjälp hos Dofre troll. Därpå vankade Harald ut i mark och skog. Och han låg ute i flera nätter. Så stod han på den sjätte dagen ensam å en öppen plats i skogen, mycket medtagen af törst och hunger. Och han såg en stor och stark man närma sig. Han kände igen Dofre troll. »Nu har du det icke häller rätt godt», sade denne; »och kan man säga, att du mäst för min skull hafver det så — vill du nu följa mig hem till min boning?» Den lille Harald jakade, och jätten tog honom upp i famnen och gick med raska steg bort med honom till en bärgsklyfta. När han trädde dit in, hukade han sig ej tillräckligt långt ned; hvadan han kom att köra pilten, som satt på hans arm, så hårdt upp mot hällebärget, att han föll i vanmakt. Dofre tyckte sig hafva gjort mycket illa, ifall han dräpt gossen, och det grep honom så djupt, att han storgrät. Men bäst som han af smärta förvred dragen och skakade på hufvudet, kvicknade Harald till. Då han såg upp mot Dofregubben, syntes denne honom mycket märklig, i det han gråtande bredde ut mungiporna och spärrade upp ögonen. »Sant är det dock att säga, fosterfader min», sade svennen, »att ej mången är fager, när han gråter, ty nu är du mycket ful att se, och du är stor i ansiktet. Men var glad, ty mig fattas intet.» Då gladdes Dofre, och han satte pilten ned i sin klippboning. Harald stannade där i fem år, och aldrig saknade han där, hvad han behöfde. Ja, Dofre älskade honom så mycket, att han aldrig nändes säga honom emot. Han gaf honom allsköns kunskaper och vande honom vid idrotter. Och Harald växte till och vardt allt starkare.
Den, som bifaller Utskottets förslag, att utförsel-tullen å Gårad Koppar må bestämmas lill 5 R:dr per SkU., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, anses utförsel-tullen å Gårad Koppar vara bestämd till 3R:dri6sk. pr SkU. Koppar; Plåtar, myntade och så kallade Ungerska, samt Gjutkakor. Den härå af Utskottet föreslagne utförsel-tull, 5 R:dr per Skti., är godkänd af 3:ne Riks-Stånd; men enär Ridderskapet och Adeln bestämt samma tull till 3 R:dr 16 sk. per SkU., så, i händelse detta beslut ej frånträdes, uppkommer deraf följande votering : Bihang, till R. St. Prot. i834 och i83Sj S.-te Sami. r.-sta /ifd. 2:dra Bandet. Bevillnings-Ulskotlels Memorial N:o 49- 43:o. Den, sorn bifaller Utskottets förslag, att utförsel-tullen å Kopparplåtar, myntade och så kallade Ungerska, samt Gjutkakor, bestämmes tili 5 R:dr per SkU., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Yinner Nej, ansea utförsel-tullen å berörde Plåtar vara bestämd till 3 R:dr 16 sk. per SkU.. Kortj Spel-. Samtlige Riks-Stånden hafva gillat den af Utskottet föreslagna tullbestämmelse å Spelkort; och Borgare-Ståndet har derjemte ansett denna Artikel böra förbjudas tili införsel. Krut. Den af Utskottet härå föreslagna tull-bestämmelse är gillad af samtlige Riks-Stånden, hvarjemte Presteoch Borgare-Stånden ansett denna Artikel böra förbjudas till införsel, samt Borgare-Ståndet dessutom beslutat, alt utförsel deraf endast må ske efter serskildt tillstånd. Kött j saltad t.
Vidare, och för den händelse ofvan omförmälda betänkligheter skulle finnas böra stå tillbaka för de billighetsgrunder, hvilka i öfrigt talade för flyttning af läns-residenset till något ställe närmare midten af länet, har Kongl. Majits Befallningshafvande, i fråga om lämpligaste valet af sådan ort och de åtgärder, som för verkställigheten blefve nödiga, hufvudsakligen i underdånighet yttrat, att i medlersta trakterna af Calmar län något ställe, med hänsigt till storlek, rörelse och läge, icke vore till residens lämpligare än köpingen Döderhultsvik; att, ehuru i denna köping funnes flera temligen ansenliga trähus, sorn möj ligen kunde få hyras eller köpas, för att begagnas till Landshöldinge-residens och embetshus, ansåge Kongl. Majits Befallningshafvande desamma likväl icke vara för ändamålet lämpliga, enär, till minskande af fara för inbrott och eldsvåda, ett residenshus, hvari ränterikassan och angelägna handlingar skola förvaras, borde vara byudt af sten. och att residensets flyttning till
Skulle detta beviljas, hafva Rikets Ständer, jemte vunnen större påen nia i r säkerhet, 5o,ooo R:dr i Silfver, i .stället för q 3,Q a 6 i Banco, utan minsta dirycla uppoffring, på en gång uppi ätthållit den i alla hänseenden vigliga Verks ta ds-an läggningen och räddat Bolaget, som från och med 18-0 på densamma uppoffrat 286,472 R:dr Banco, lian en giften högst betydlig förlust. Ty med den åsigt af Motala Verkstad, som nu gjort sig gällande, isynnerhet, om den skulle delas af Representationen, är det säkert, *tt Bolaget, som väl eger alt försälja Byggnaderne och Förråden, unn icke från Canalen abalienera sjelfva jorden , vid en nödtvungen förpantnings suclioa ej för densamma skulle kunna påräkna 200,000 R:dr Banco. En förlust, så mycket smärtsammare, som, enär inga Svenska Capitalister eller Svenska Manufacturisler lära infinna sig såsom speculanter, Verkstaden ovilkorligen kommer att stanna i utländsk mans hand, som då, i följd af en missledd opinion, blifver egare till Sveriges största och dyrbaraste Fabrik för en tiedjedel af dess verkliga värde. Herr Prosten Åstrand har, i anledning häraf, anfört, alt, sedan Rikets •länder afslagit genom enskild motion yrkad t Låne-underslöd ål Motala Verkstad al 200,000 R:dr, då äfven fråga om en mindre del deraf blifvit pcöfvad, äfvensom Götha Canal-Bolags begäran att, lill Ång-bogserungs-fartygs förfärdigande, få lyfta den i Riksgälds-Contoret inncslående fond, så »jrntes det Herr Prosten, att den sak, som Tit. Lidman föreslagit, redan 8 Statt \Jrskattets Memorial-N:o 31 a* tore afgjord ech ett bifall lill hans motion, ett verkligt upprifvande al Puke. ^ Ständers beslut, hvilket Herr Prosten för sin del högligen afstyrkt.
Hr Arireps upgifter, det Direktionen dels beslutit ålägga honom omtryckning af Attartaflorne öfver Liljehöökska slägterna, dels förordnat att han, endast tvänne timmar hvarje söknedag, skulle ega tillgång till Riddarh.-arkivet äro mot sanningen stridande; och har Utsk:t i öfrigt, hvad sjelfva saken angår, i likhet med hvad Direktionen utredt, funnit Herr Anrep vid lifgifvande i »Svenska Adelns Attartaflor» af de i Riddarhusarkivet förvarade stamtaflor öfver adliga ätterna Liljehöök, hafva i flera hänseenden egenmyndig! förlärit, samt tillåtit sig ganska väsendtliga afvikelser från de i genealogierna befintliga anteckningar, i hvilket hänseende Utskottet för en lättare öfversigt bifogat ett extrakt af nämnde genealogier (Bil. Litt. A.); äfvensom Utskottet, lika med Direktionen, anser frågan, huruvida adliga ätten Liljehöök af Fårdala eger utöfva representationsrätt å Riddarhuset, ur ingen synpunkt utgöra föremål för afgörande af de ifrågavarande Attartaflornas utgifvare, åt hvilken ensamt stamtaflornas kopiering och befordrande till trycket blifvit anförtrodt, utan enligt RiddarhusOrdmu är hänskjuten under RiddarhnsDirektm, RiddarhusUtskottet och i sista instansen Högloft. Ridd. o. Adeln. Utskottet finner således Direktionen hafva haft fullt skäl att vid de anmärkta omständigheterna fästa en ogillande uppmärksamhet samt att, på sätt som skett, tills vidare inhibera utbetalningen af det med bestämdt vilkor, hvilket blifvit af Herr Anrep brutet, åt honom af Ridd. o.
Utskottet åberopar, att, om enkel majoritet gällde, kunde, mot hela läroståndets enhälliga bestridande, detta ”blifva förpligtadt” förkunna en bekännelse, stridande mot den besvurna läran, samt tvärtom församlingarne mot deras ombuds enhälliga bestridande ”påtrugas” formulärer och böcker, stridande mot folkets religiösa uppfattning; men utom det att, i kraft af tidsförhållandena, den sistnämnda händelsen väl aldrig numera skulle kunna inträffa — hvaraf följer att den förmenta faran skulle qvarstå endast för läroståndet — så har Utskottet här glömt att kyrkomötet hvarken kan ”förpligta” eller ”påtruga” utan endast gifva en ledning för bedömandet. Att Kongl. Majit och Rikets Ständer, nå hvilka frågan ytterst berodde, skulle på grund af en enkel majoritet fatta beslut i den af Utskottet antydda orimliga syftning, torde väl ej heller kunna rimligtvis befaras. På^grund af det anförda uttalar jag vördsamt den åsigt, att 6:te och Urte §§ af ifrågavarande lag böra, utan de iföreslagna tilläggen, antagas, sådana de af Kongl. Majit föreslagits.” Af Herr Henschen, hvilken förenat sig med Herr Biskop Bring i dess anmärkning vid 2 § samt med Herr Staaff i hans reservation emot den föreslagna förändringen af 6 §; hvarjemte Herr Henschen ansett viss tid, t. ex. slutet af år 1866, böra bestämmas, hvarförinnan författningen ej trädde i kraft. Af Riksdagsfullmägtigen Sven Rosenberg frän Christianstads län, hvilken instämt i Herr Biskop Brings anmärkning emot 2 §. STOCKHOLM, tryckt hos a. l. norman, 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Mars 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning angående förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, äfvensom kontrollen derå.
Frågan om ett universitet i Stockholm är, såsom redan nämnts, icke ny, den borde t. o. m. hafva ernått sin mognad, men då sättet för frågans realiserande ännu torde anses i hög grad omtvistadt, då dervid så många och så vigtiga omständigheter af flerfaldig art böra tagas i betraktande, är det gifvet, att några hufvudsakliga beslut från Rikets Ständers sida icke torde böra för närvarande ifrågasättas. A andra sidan är dock tiden dyrbar, och framtidens töcken kan vår inskränkta syn ej genomtränga; att ytterligare uppskjuta allt närmare skärskådande af den magtpåliggande frågan torde då ur många skäl icke vara rådligt, och det är med afseende derå samt stödd på de grunder, jag ofvan haft äran i korthet antyda, jag får vördsamt föreslå, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet begära, det Kongl. Maj:t täcktes af sakkunnige personer låta frågan om ett universitets inrättande i hufvudstaden tagas i behörigt öfvervägande och sedermera hos Rikets Ständer göra den nådiga framställning Kongl. Maj:t, med anledning deraf, kan finna för fosterlandet och utvecklingen af dess vetenskapliga och högre andliga lif mest gagnande. Om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet af denna min motion anhålles vördsamligen. Stockholm den 4 November 1865. Edvard Fåhreeus. Af Herr Fåhraeus, Edvard, angående ändring i nu gällande författning rörande stämpelpappers-afgiflen. Till Höglofliga Bevillnings-Utskottets pröfning vid uppgörande af förslag till nystämpelpappers-förordning, tager jag mig friheten framställa följande motion, i hufvudsakligt ändamål att dels få afgifter, de der med fog kunna synas obilliga eller olämpliga, afskaffade, dels i någon mån förbättra de allmänna »föreskrifterna vid författningens efterlefnad». Med hänsigt först till §§ 3 och 4 af gällande författning i ämnet, får jag förnya det vid flera föregående tillfällen af andra motionärer framställda förslaget, att den å Bih. till R. St.
Palmstjernas yttranden; men jag hade likväl ämnat alt göra den erinran, att då jag, oberedd att yttra mig i sjelfva saken, uppkallades till en förklaring i afseende å en allmän juridisk fråga, ville jag icke (och jag hoppas, att jag icke gjort det) yttra mig om lämpligheten af denna juridiska frågas användande i afseende å Ekolsund. Jag anser mig behöfva en mycket vidsträcktare kännedom af ämnet för alt dertill kunna lämpa något juridiskt begrepp. Jag har således icke velat lägga en fjäders tyngd på den sidan, sorn vill frånvinna innehafvaren Ekolsund, och Hr v. Troils yttrande har på mig gjort det intryck att, oaktadt jag fortfar i min begäran om återremiss, lemnar jag dock åt Utsk. att derå fästa det afseende, som det kan förtjena; men jag tror icke, att man bör träda deras rätt för nära, som önska att få se frågan närmare utredd. Hr Cederschjöld: Man har bestridt1 återreniissen på den grund, att fasta å egendomen är beviljad och några reclamationer dessförinnan icke skelt. Men man bör besinna, att säljaren var en Konung, och jag hemställer, om det då är att undra på, såväl att fastan meddelades, sorn att klander å köpet uteblef. Man har emedlertid just derföre, att det är fråga om en Konungs enskilda handling, trott, att det icke vore värdigt eller lämpligt att vidare röra vid saken; men jag tror tvärtom, att det skulle vara nyttigt att med detta exempel varna emot inlåtandet i dylika transactioner med Konungar. Gr. Cronhjelm: Om royauteten och helgden af K. Gustaf III:s minne fordra, att saken må nedläggas, så har jag ingenting emot, att det må blifva slutliga resultatet af Ständernas åtgärd; men jag anser mig icke kulina skrida till en sådan åtgärd på grund af ett betänk., som söker leda oss från saken derigenom, alt det icke lemnar behörig utredning åt ämnet. Jag anser en sådan, först böra ske, innan vi fatta vårt hufvudsakliga beslut.