Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det i lifvet, fån I själfva D e n första t i d e n af ä k t e n s k a p e t håller den varma kärleken tycke uppeden mera ideicke kunnen förklara, hvarpå beror. de bägge ungdomarna ofta alldeles den unga om detta D e t är ett visst n å g o t, s o m drar I d a n, att h a n älskar sin hustru, så l ä n g e h o n personliga erfarenheten, I veten, att I omedvetet, flickan till hvarandra, men modern bör kunna varsna till det, h o n är v a k e n o c h intelligent. K ä r l e k e n lå- ter visst leda sig o c h det utan vidare obehagliga följder, o m bara modern, som ju bör stå sin dotter närmast, har klokhet n o g att upplysa förnuftets mot dotterns känsloruset. m. vänta, när mättnaden Sådana äktenskap borde kommit, nyhetens behag försvunnit för mannen men kallt o c h så fattigdog r i n a r till m ö t e s f ö r h e l a lifvet, ma. letariat. ömsesidiga t y c k e t b ö r finnas, vörda De komma icke i en framtid att o c h välsigna sina föräldrar, n e j, d e, kanske fördöma den stund de födts. m. - (Slut i nästa n:r.) V i d R a f f e t. Amatörfotografier af Hugo Falk. » Hvad skola vi äta? » I illa fru Eva var alldeles öfver sig gifven. Nu hade h o n gett sin doktor f e m middagar, o c h m e d den sista v o r o hennes kunskaper på köksgebitet totalt slut.
Anledmn (ill beviljandet afkreditiv-rätt, enligt denna punkt i betänk, var den, att fråga upstod om lämpligaste sättet att öfverflytta den för Banken olämpeliga fastighets-belåningen på Hypotheks-föreningarne. Ett förslag i denna syftning väcktes, som jag biträdde och sökte genomföra, enligt hvilket Fullmägtige i Banken skulle bemyndigas alt, för inflytande kapital-afbetalningar på fastighets-lånen upköpa räntebärande obligationer af sådana Hypotheks-föreningar, som utsträckt sin fastighets-belåning äfven lill mindre jordegare. Under öfverläggningen om detta förslag kom man slutligen till det resultat, som nu Finnes i 29:de punkten, men detta förslag grundade sig helt och hållet på Utsk:s önskan att för den mindre jordegaren bereda delaktighet i Ilypotheks-föreningarne. Jag har hört yrkas, såsom hufvudskäl för återremiss, att det som är framstäldt såsom vilkor för kreditiv-rätts beviljande och som innehålles i Usta mom. af 29:de punkten, eller att Hypotheks-föreningarne skulle nedsätta sin minimi-summa af belåningarne till 400 rrdr. borde borttagas, såsom varande allt för ofördelaktigt för att kunna af Hypotheks-föreningarne antagas, och om så är, fruktar jag att en återremiss till ingenting tjenar, ty jag tror icke att majoriteten inom Utsk. skall gå in på att ändra denna punkt, emedan den, såsom nämndt är, utgör sjelfva grunden för beviljandet af kreditiv åt Hypotheks-föreningarne. Man har sagt att borttagandet af de kreditiv, som varit Hypotheks-föreningarne medgifne, varit orsaken till den utländska skuldsättningen, och att Banken således är orsaken till denna skuldsättning. Jag kan naturligtvis icke bedomina de motiver, som föranledt Hypotheks-föreningarne att taga sina utländska lån, efter jag icke varit med om besluten, men om borttagandet af kreditiverna utgjorde skälen dertill, så måste 398 Dan 14 April. jag bekänna att en ringa ting har åstadkommit stora följder.
Han skall lämna mönsterherren upplysningar och underrättelser om lag och författningar. § 3 Generalmönstring med värvade kavalleriet förrättas en gång varje år. Mönstringen bör verkställas under exercismånaderna. § 4 Rullor över personal, material och hästar utskrivs i 3 exemplar enligt bifogade formulär. § 5 Så snart mönsterherren kommer till mönstringsstället erhåller han vakt och honneur efter tjänstgöringsreglementets föreskrift. Sedan han blivit mottagen av det regemente som skall mönstras, marscherar äldsta eskadern till mönsterbordet. Han tilltalar manskapet med orden: - Gardister (husarer), det är Kongl Maj: ts vilja att var man sker rätt; om någon av er har skäl att klaga, bör anmälan därom ske inför mönsterbordet. Sedan uppropas manskapet och mönstringen fortgår efter den föreskrivna ordningen. Sedan eskadern passerat, får inte några klagomål äga rum. § 6 De klagomål, som möjligen kan bli anmälda, bör av mönsterherren upptagas särskilt för var karl och antingen efter lag och författningar avgöras, eller till vederbörlig handläggning förvisas och fullständiga protokoll föras och besluten bifogas mönsterverket. § 7 Då manskapet uppropas till mönstring, skall noggrann besiktning göras och rekryterna godkännas. De bör äga god frejd och god kroppsstyrka, vara utan lyten, fel eller bräckligheter. Ålder mellan 17 - 30, samt vara minst 5 fot 7 tum långa. Husarerna får vara 1 tum kortare. Visar det sig att rekryten inte duger återbetalas hans gage. Vid varje skvadron får 2 ynglingar av 16 års ålder antagas även om de är under längden, De får kvarstå om de inom 2 år uppnått det fastställda målet. Den som fyllt 50 år eller inte äger styrka att uthärda krigarlivet, inte utan hjälp kan stiga till häst, är sjuk och oförmögen att fortsätta krigstjänsten skall mönsterherren avskeda om läkarintyg föreligger. Han skall till Wadstena krigsmanshus kassa anmäla dem som genom långvarig tjänst, erhållna blessyrer eller andra i tjänsten ådragna skador inte längre är tjänstdugliga. De som trots 50 års ålder har krafter kvar, får kvarstå till nästa mönstring. Begär någon avsked för att ägna sig åt hemmansbruk, må sådant inte vägras honom, om han i sitt ställe skaffar användbar karl.
Sedlar blinvir upköpta, har Lomoirar frangatt något öfwer En kV1i!Itt,n Riksdaler genom OaursäscherLNLe och ^8>o, eller närmare et qrs inkomst af Bewillningen; och Lontoirer har destulom bliswit befwäradt med flera betydliga oparaknade utgifter, hwilka alltid föranledt til en ny utgifning af Osäik-Sedlar. ' Til sä hänföra den uppå Riksens Högloft. Ständers Oeäniv afiemnade sumnia af Riksdaler 809,200 samt de uppå 69 Erixenlljernska Kronofordran förskukna Rikäd. s8,iZ<5t 35- §- 9 r-.st. Berörde Oesöinv pä En lVMIinn Riksdaler bestnnes hafwa blifwit öpnadt uppå Kongl. Majus Nådiga befallning i April manad ar 1796, dä Riket hotades med fiendteligt anfall; och at Kongl. Maj:t i afräkning dera, t-l förswarö anstallternas befrämjande, lank efter hand uttaga berörde summa af 809,000 Riksdaler, hwarä ännu icke någon ersättning lil Lomoirer influtit. Sedan de af Kongl. Kammar-LoIle§io uprätiade LnguiäLlioner öfwer framledne Riks » Kammar.
Vid det svennen nu satt bedröfvad och tänkte på sin stora nöd, rann det honom i hugen: »kanske kunde ankorna blifva mig till hjelp.» Han hade knappast tänkt denna tanke, så stod Anke-konungen plötsligt framför honom, och sporde hvi han var så sorgsen till mods. Vattu-sin genmälte: »Rå-drottningen har befallt mig uppsöka en gyllene nyckel, som varit förlorad sedan mång hundrade år. Om jag icke finner den, innan dager blir ljus, vill hon taga mitt unga lif.» Anke-konungen sade: ’var tröst! jag har icke förgätit den tjenst du gjorde mig i går. Nu vill jag löna dig igen.’ Han samlade derefter en väldig skara af sina undersåter, och drog med dem bort till en gammal graf, som låg nedanför kungs-gården. När ankorna kommo till grafven, gåfvo de sig ut i vattnet, och döko djupt ned till botten. De fortsatte så någon stund, och det dröjde icke länge, förr än Anke-konungen kom tillbaka med nyckeln, som Rå-drottningen hade begärt. Då blef ungersvennen glad i sinnet, tackade Anke-konungen för hans goda bistånd, och återvände derefter förnöjd till kungs-gården. Om morgonen, när sol rann upp, kom käringen och frågade, om Vattu-sin hade gjort efter hennes befallning. Svennen genmälte, att han uträttat hennes ärende, och framtog tillika den gyllene nyckeln. Då skiftade Rå-drottningen sin hy, och vardt ask-grå i ansigtet. Hon gick derefter bort, vid det hon sade: »detta har du icke gjort utan hjelp.» När det lidit fram på dagen kom käringen åter, och förde Vattu-sin till ett rum, hvarest en myckenhet säd var sammanlagd i en stor, stor hög. Rå-drottningen sade: »detta blifver ditt andra göromål, att du skall skifta all denna säd efter dess olika slag. Du skall skilja rågen ifrån kornet och kornet ifrån rågen, samt lägga hvart och ett i dess egen binge. Men allt skall vara redo tills i morgon, när sol går upp, eljest kostar det ditt lif.»
Ea Ledamot af UtJ skottet har yttrat, att de diverse vinsorter $ hvarom här står att de införas på bouteiller , äfven införas på amar, men det står ej här huru de skola förtullas om de inkomma på amar. Om således Champagne infördes på sådant vis , visste man ej huru det skulle förtullas. Herr af Wingård; Det kan införas p5 åmar , men det göres ej alltid. Det är rara fall, då sådant sker. Herr von Quanten': Jag hemställer om icke Utskottets törsta förslag är för högt, och får derföre föreslå , att hvad jag i mili reser? Vation yrkat, måtte blifva antagit. Grefve Cronhjelm: Icke för att var* minutieux, men på det taxan måtte vara full5tänd;g, skulle jag tro att äfven de fall bordé vara upptagne 9 då de finaste vinsorterne införas på åmar. friherre Cederström: Då det är omöjligt, att hitföra Champagnevin på åmar, utan att det förstöres , tror jag ej att något stadgande derom behöfves. Det finnes visserligen i Champagne ett slags vin non mouitsu. men det bouteijleras alltid på stallet och algar ej förr Den 12 Augusti /. m. derifrån. Vill raan hitföra tillverkad Champagne, så kan det visserligen ske på fat, mert det kommer ej fram hit utan att luftsyran förr svinner. Herr af Wingård: Då Friherre Ceder ström yttrat , att det är omöjligt att Champagnevin kan införas på åmar, vill jag ej bestämt bestrida det, men personer hafva sagt mig , att de druckit sådant uti Helsingborg. Jag påstår likväl ej , att någon särskilt artikel derföre bör uti taxan vara upptagen. Grefve Cronhjelm: Till ledning för mitt yttrande har jag blott begagnat en uppgift af en Ledamot i BevillningsUtskottet , och om det händer att Champagnevin verkeligen införes på åmar, så vet jag ej, hvarföre ej något derom skulle stadgas. Herr Munck af Rosenskjöld t Sorn denna Sak låter discutera sig från så många sidor, tillstyrker jag antagande af det första förslaget af Utskottet.
Om afsigten skulle vara, att hindra Konungen att bereda ökade tillgångar till sin disposition, för näringarnes uppmuntran och understöd, då är det af Herr Hjerta föreslagne villkor consequent. Då kunna dessa medel ej öfverstiga det årliga anslaget. Om deremot Konungen utlemnar penningarne på 10 år, så faller det af sig sjelf, att Konungen det it:te året har 200,000 R:dr att disponera 0. s. v. 100,000 R:dr mera för hvarje år. Jag påstår derföre icke, att alltid en sådan disposition bör användas. Det kan finnas tillfällen, då en gåfva kan vara behöflig. Men få måste de tillfällen vara, Den 14 October f. ni. då en näringsidkare ej kan vara belåten nied lån utan ränta. Det må bero på framtida pröfning af Styrelsen, huru dermed sig förhålla bör. Rikets Ständer hafva förr haft denna fråga i öfvervägande, och gifvit deras tillstyrkande, att sådane medel skulle kunna användas till myhrodlingar. Om jag ej orätt minnes, var frågan om en myhr* odling i Skaraborgs Län. Jag tillstyrker bifall till Utskottets framställning. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställd proposition, blef StatsUtskottets förevarande Utlåtande af Ridderskapet och Adelli bifallit. Herr Hjerta: Jag har icke vägrat bifall till den föreslagne summan, men endast anhållit, att Ridderskapet och Adeln måtte dervid fästa det vilkor, att den icke må användas till lån, hvarå jag får utbedja mig Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg, att det af Herr Hjerta ifrågaställde villkor borde tilläggas Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut. Ropades Nej.
Men efter de många äfventyr, som nämde deputation hade att utstå, innan den hann så långt, måste den, sedan den framkommit, utstå det allra hårdaste, nemligen att återvända utan att ha haft företräde. Engelska ministéren lät de utsända veta att Englands politik för närvarande icke tillät något mera än att låta dem obehindradt fara hem till sitt land igen. Så började då molnen skocka sig allt mörkare och mörkare, och likväl gjordes oupphörligt tillrustningar för försvarskriget. Bland de förordningar, som vid denna tid utkommit, lärer äfven varit den rättsinniga, att konungen inom armén afskaffade prygelstraffet såsom oförenligt med menniskans värdighet och rättigheter. Men hvad som icke låg inom hans förmåga att afskaffa var den förfärliga penningbristen, hvilken vållade att truppernas utrustning skedde så ömkligt, att soldaterna måste påöka sin packning med sina enskilta kläder för att vid högtidligare tillfällen icke se alltför trasiga och paltfarna ut. Rustningen liknade helt och hållit 1808 års i Sverge, och kanske funnos flera likheter, som ännu icke lågo för öppen dag. Armén besteg sig till 30,000 man, förlagda på alla de punkter, der fienden kunde mötas. Det berodde nu endast på att något ville låta tillskapa sig, innan det ringa munförrådet var förtärdt och hungern slöt förbund med fienden. Men långt ifrån att Norges herrskare såg att hans kungastjerna lutade mot nedgången, såg han den lysa i sjelfva mörkret och spårade förhoppningar öfverallt. Till och med när en engelsk gesandt inträffade, medförande den underrättelsen att England ej förr kunde åtaga sig norska folkets sak än detta underkastat sig Sverges suveränitet, såg han äfven i detta ett tecken, som skulle gestalta sig till en bättre förening än den åsyftade Vi lemna nu Norge för att i Strömstad få se huru följderna af Norges sjelfständighetsförklaring tecknade sig i gränsorten. Strömstad från sjösidan.
Paris var högsätet och skulle förvisso alltid förblifva det ... Och frenetiska applåder skakade salens väggar. I de parisiska tidningarna florerar sjelfförgudningen i makalös yppighet. För en äkta parisjournalist går hela den öfriga verlden icke upp emot Paris. I allmänhet känner han helt föga af hvad som ej slutes inom befastningsmu-rarnes stengördel, och man får tidt och ofta bevitna de befängdaste geografiska misstag, men detta hindrar icke att han talar med en utomordentlig säkerhet. De förnämsta af de stora bladens medarbetare äro visserligen beresta: de ha varit i Rom — det hör nu till den estetiska uppfostrans enklaste fordringar; de ha varit i Monaco, för att studera passionerna vid gröna bordet; och » de ha också ofta berestSchweiz, efter som engelsmännen så mangrant bege sig dit, samt på hemvägen gjort turen längs Rhein, denna sköna flod, hvars venstra strand borde vara uteslutande fransk. Men häraf ha de alltid, synes det, medfört den lefvande öfvertygelsen att Paris är bäst; och hvad deras mindre framstående yrkesbröder beträffar, så ha de i rikt mått blifvit utrustade med en naiv tro, som låter dem förkasta hvarje tilläfventyrs gryende tvifvel om att icke så är. L ’ etranger, det är bara småfnask emot Frankrike, liksom departementen äro föga att tala om bredvid Paris. Man yttrar sig i hufvudstaden med en viss ringaktning om ces pauvres gens de province, som hvarken hafva parisames elegans eller verldsvana, och det oaktadt största delen af parisarne räkna sitt ursprung från landet. Herrar möbelsnickare i S: t Antoine t. ex. voro i sin ordning bekajade med en utpräglad grad af egenkärlek, hvilken dref dem till den ena striken, den ena framställningen om arbetslönens höjande efter den andra. Patronerna gåfvo efter i det längsta, men detta ökade blott de segrandes öfvermod och bekräftade deras tro, att de voro de främsta i sitt yrke. Utlandets möbeltillverkning, hvad värde hade den i sjelfva verket?
Denna s. k. marinering tjänar äfven till att göra köttet mörare samt pikantare. Om ej haren är allt för mycket sönderskjuten eller oaptitlig, bör beröring med vatten undvikas. Harstek förlorar i smak, om man uppvärmer den. Man må gärna servera köttet kallt, bara såsen är väl uppvärmd. Vill man företrädesvis värma steken också, så må denna på inga vilkor läggas i såsen, utan i täppt kärl med pågjutning af kokhett vatten. Jägare bruka tycka o m en sorts skarpsås till kall harstek (senap, pudersocker, olja, ättika). Till hare passar bäst surkål (blåkål) o c h äpplemos samt potatis o c h maccaroner och alla slags sallader. 3 Jag spruckna röda händer har, Och ingen salva på dem tar, Hvar skall val någon bot jag finna? Och därför jag så varmt vill be: Om någon ett recept kan ge, Så skrif till » Bittert pröfvad kvinna *. Skinnet bör flås försiktigt, så att det förblifver helt, för att af pigan kunna säljas; man börjar vid hufvudet. Blodet kan delvis användas till s. k. svart ragu, hvartill man tager halsen, bröstflakarna, hjärta, lunga, lefver (Buffon, säger att harblod hjälper mot finnar och fräknar). Harfett lär vara bra för vissa sår. Tassarne finna mångahanda användning inom hushållet: de äro ypperliga såsom blanksmörjsborstar, att svärta spisen, sopa kaminrör, kolboxar, damma krukväxter etc. De kunna tvättas rena i varmt vatten. Den lilla mjuka svansen är nyttig som svamp för griffeltaflan. För den som skall köpa hare, gäller den regeln att se efter, o m ögonen äro väl bibehållna; äro de insjunkna, så har djuret blifvit dödadt för flere dagar sedan. För att bestämma, o m man har en ung eller gammal hare framför sig, har man tre tecken: 1) Äro klorna på bakfötterna hvassa och något spetsiga, så är det en hare för året — äro klorna nötta, är djuret äldre. 2) Hos en ung hare låter nackskinnet ledigt röra sig fram och åter (som på hundvalpar).
Genom en inbjudning i sednare punkten gör man ingenting annat, än en hemställan till de öfriga Stånden, huruvida icke de äfven skulle vilja begagna deras rättighet att hafva någon del med i voteringen; Iv det kunde ju hända, att dessa Stånd icke vore nöjda med den tull R. o. Ad. åsatt; och om de sjelfva icke hade föreslagit någon sådan, mäste de antingen icke bestämma någon tull eller D e n i6 J a u u a r i f. m. eller ock åtnöja sig med den II. o. Ad. antagit. I den första frågan var det åter meningen att försöka upprifva en af de öfriga Stånden redan afgjord fråga, nemi. såvida inbjudningen komme att röra någon tull, ang:de hvilken Irenne Stånd redan fattat sitt beslut. Jag finner ett ytterligare skål för inbjudningens olämplighet deruti, att R. o. Ad. icke bestämdt vet, huruvida inbjudning i ena eller andra fallet till det ena eller andra Ståndet bör kunna komma i fråga. Det Ian ju t. ex. hända, att i vissa frågor BorgareSl., i andra BondeSi. eller PresteSt. har förenat sig med R. o. Ad.; och i sådan händelse inbjudas de till något, sorn de redan gjort. 1 sådana frågor åter, der Iva Stånd stannat emot två, tror jag att inbjudning icke bort framställas af den talare, som önskar förbudens försvinnande, emedan föl budsfrågan måste förfalla, då två Stånd stanna emot två. På dessa skäl önskar jag att frågan måtte delas, samt att R. o. Ad. ville bifalla dea sednare, men afslå den förra delen. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf, att plenum komme alt fortsättas på eftermiddagen kl. 6. Frih. Cederström, Jacob: Den farhåga, man synes hysa vid att bifalla Hr Prytz’s inbjudningsförslag, förekommer mig verkligen något besynnerlig. Är man rädd derför, att i anledn. af denna, inbjudning de öfriga Stånden skola med R. o. Ad. instämma, och derigenom K. JM. finna, att R. St. önska upphäfvande af förbud?
Christianstad, anslag till nytt Ländshöfdinge-re sidens derstädes anslag till slöjd-skola derstädes låne-understöd till Christinehamn, jernväg derifrån till Köping-Hult banan Cimbritshamn, anstånd med ett hamn-byggnads lån till Civil-Departementets Expedition, anslag för . Civil-ingeniär s-elever, stipendier för samt arfvode till lärare åt Clerecie-stalen, anslag för ... Collander ska donations-fonden, ersättning för rän tan af Controll-verket, anmärkning vid räkenskaperna för Creditiv för Neutralitetens vidmagthållande . Creditiver, omförmälde i 63 § Regerings-formen bestämmande af . (3 N ii mm em å Betänkandet, m. hl Cronholm, A., pension för . 73. Dagsverks-skt/ldigheler till Krono-lägenheter, upphörande af 93. 217. Dahlstrom, ,/. frestitution af ådömd ersättning 42. Dana-ar{, efter C. J. IL Sandelin 89. Degebergs Landtbruksskola, anslag för ... 71. Deje for ss och Forss haga, lån för sluss-anläggning vid 158, 239. Diplomatarium, Svenskt, anslag för fortsättning af 160. Durch-marsch-kostnader, 4:de Hufvudtitelns anslag till 69. 5:te Hufvudtitelns anslag till Döfstumma och blinda, anslag till institutet för . 160. Dänningelunda och Feder löfs församlingar, afskrifning af lån till , „ 38, 99. E. Eckmans, P. J., enka. pension för 74, 186, 244. Edel eller Falkarsed, komminister-boställes befrielse från krono-tionde 121. Ehrenstams, S. G., enka och dotter, pension för 33. Elfsborgs Rungs-ladugård, skatte-försäljning af lägenheter under .
SD. Vid föredragning af Borgare-Ståndets Protokollsutdrag JM 218 förden 4 dennes, innefattande inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig uti Borgare-Ståndets beslut, angående Expeditions-Utskottets skrifvelseförslag, JM 41, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om statspension åt Öfversten m. m. Friherre Nils Ericson, fann Ridderskapet och Adeln, vid det förhållande att Preste och Bonde-Stånden, lika med Ridderskapet och Adeln, redan godkänt det ifrågavarande skrifvelseförslaget, Borgare-Ståndets förevarande Protokollsutdrag icke kunna föranleda till någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Vid föredragning af Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden, JM 17, i fråga om indelade räntors och tiondes uppbärande och redovisande af Kronans uppbördsman m. m., afslog Ridderskapet och Adeln det af Utskottet i Betänkandets lörsta punkt framställda förslag, ansåg den andra punkten ej erfordra annan åtgärd än läggas till handlingarne och biföll Utskottets i sista punkten gjorda hemställan. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer: M 98, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande JM 50; JM 99, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande JM 58; samt JM 100, i anledning af äterremiss af Utskottets Betänkande JM 66 Bih. lill R. St. Prol. 1862 & 1863. 9 Sami. 34 266 Prot.-Uldrag den 11 Mars 1863. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, M 59, i anledning al Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående upphörande af den så kallade Näs kungsgårdshjelp. Från Hogv. Preste-Ståndet.
Då kom det småaktiga, förkrympta å nyo öfver Berta; utan att Mathilde förstod eller ville det, tryckte hon henne med sina samtal, med sitt uppträdande, med hela sin personlighet, och den vanmägtiga hätskhet, Berta kände häröfver, gjorde ibland deras sammanvaro till ett enda, skärande missljud. Mathilde hade läst mycket, sett mycket och tänkt ännu mer, och hon hade en ovanlig lätthet att på ett behagligt, träffande sätt gifva uttryck åt sina reflexioner och erfarenheter. Ibland då de sutto tillsammans kunde hon öfverlemna sig åt denna sällsynta förmåga att konversera; hon blef liflig och intresserad, släpte lös sin fantasi och lät sina åhörare för några ögonblick skåda in i den rika verld, hon gömde inom sin lugna yta. Melcher blef då som en ny menniska; det eggande hon ifrån första stunden haft på honom verkade under dylika samtal som ett ädelt vin. Han som vanligtvis var ända till sjuklighet sluten, han som aldrig med någon – annat än med sin hustru, om hon förstått honom – skulle velat tala om sina känslor och åsigter, han öppnade nu oförbehållsamt sitt själslif och blottade, sig sjelf ovetande, det finaste och ömtåligaste deri. Berta försökte att följa dem, och så länge de sysselsatte sig med konkreta ämnen, med böcker, taflor etc., gick det temligen bra. Då släpte hon icke taget, då höll hon sig uppe bredvid dem, ja, till och med öfverröstade och nedtystade dem med denna obarmhertiga kritik, som okunnigheten så gerna använder. Men då de kommo in på något mera djupgående ämne, då kunde hon icke ens stapplande följa. Hon förstod icke samtalets gång, hon afbröt dem med sin skarpa, befallande röst, hon störde stämningen genom häftiga inkast, som vittnade om en total missuppfattning af det sagda; hon tråkade ut dem med sin blotta närvaro, ända tills hon slutligen lyckades draga dem ned till sig, till den triviala ståndpunkt, der man icke talar, utan pratar. Ibland kunde Melcher då känna den bittraste leda mot Berta, och han inlade ett alldeles öppet förakt i de svar och tillrättavisningar han gaf henne.