Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sl:rs SecretaUtskis underd. skrifvelse d. 20 Jan. 1770. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Ulsk. får jag anhålla. Begärdes på bordet. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 4 e. m. In liilem protocolli, /libert Munck. Lördagen den 31 December 1853. Plenum kl. \ 6 e. m. Uplästes en af Hr Rosenblad, Bernh., inlemnad sålydande motion: Jag får vördsamt föreslå: I:o. Att den s. k. Minimi-Tariff, hvilken bevillnings-taxeringsvärdet å fastigheter på landet inom hvarje län, icke får understiga, ändras på följande sätt, att sammanräknade beloppet af den köpeskilling, hvarföre fast egendom på landet, inom hvarje län, blifvit försåld under de sista tio åren, för hvilka Justitie-Statsministerns upgifter derom blifvit tryckta, fördelas med det antal mantal, sora blifvit såldt, och att fem åttondelar af det sålunda upkomna medelpriset multipliceras med antalet mantal inom länet och att den sålunda upkommande summa Olifver Minimibeloppet Den 31 December e. m. 327 sorn länets Bevillningstaxerings-värde för fastigheten på landet icke får understiga men väl öfverstiga. 2:o. Att den fastighetsägare, som icke häfver fastighet af större värde af 500 R:dr b:ko befrias från bevillnings erläggande derför. Om en sådan fastighetsägare är mantalsskrifven i annan socken åligger Taxerings-komitéen att om förhållandet underrätta Pröfningskomitéen inom det län, der den taxerade är mantalsskrifven, och om denne finner att den taxerade inom flera socknar, hvarest han är upförd lill mindre fastighetsvärde, än som är underkastad bevillning, dock tillsammans äger fastighet af större värde än 500 R:dr b.ko, åligger pröfuingskomitéen alt påföra honom en deremot svarande bevillning. 3:o. Att gesäller och handarbetare inom samma kategori befrias ifrån bevillning efter 2:dra art:n. 4:o.
Bommanves de, som enligt förra Staten, högre Löner åtnjutit, eller enligt Wart Nådiga Bref af den 6 Zunii I8c>6, Tractamenten-^uti Penninoar och Spannemal uppburit, sedan Lönen pä ten nya Ordinarie Staten blifwit afdragen, alt öswerstottet deraf, 1 följd af Wär Nådiga föreskrift under den ra sist!. Octvber, pä Extra Stat uppbara; äfwen som de, hwilka sedan öfwerblifwa likaledes till ärnjurande af deras förra Lomngs-förmäner pä Extra Stat uppföras böra samt Förteckning ä dem till Wart och Rikets Stats-Contoir och den hos Oh Tjenstgörande General-Adjutanten insändas. 2:0 Ett lika förhållande i afseende pa Lönerne, enligt nya Staten och dem wederbörande wid f. d. Finsta Gardet, nu mera det Eder i Näder anförtrodde Regemente, samt de ifrån Swensta Gardet ditflyttade hittills upvburit, kommer wid det, ta Regemente alwen att iakttagas, fä arc hwar och en pä ofwannamde satt mä enligt Wär Nådiga ssrifwelse af den 12 flstl Ocrober tills widare och tills skeende flyttning eller afgäng bibehållas wid de Löningssörmäner de dä ägde. z:o. Hwad widare angar det Eder i Näder anförtrodde Regemente, sä äger det samma pa t dest förra Stat 6 Lieutenanter och 6 andra Lieutenanter. Af deha sistnämde böra 4 ä nya Staten inflyttas säscm Lieutenanter och de 2:ne öfrige med sine Löner pä Regementets Extra Stat uppföras, för att wid framdeles timade ledighet ä den Ordinarie Staten inga. Deremot fordras wid detta Rese, Den z Julli. ' -027 Regemente z:ne Fendrickar och -me MZnsterstrifware mera än dek förut ägdt. Wi hafwe för den skull fran f. d. Swensta Gärdet dit transporterat Fendrickarne I. A. Palm, U. Ehren bill och C. G. Westman.
Det skulle tyckas vid första påseendet, som de motioner jag och Herr Doctor Stenhammar med flere afgifvit, om indragning af vissa öfverflödiga Embeten och Tjenster, borde höra till Särskildta Utskottets behandling; men då detta .Utskott har en långt vidsträcktare befattning, den nemligen att reglera Embetsverken i allmänhet,. hvartill det undfått vägledning endast uti den för samma ändamål förut nedsatta Comittéens meddeldte förslag, och berörde Utskott icke eller kan tillräckligen känna Statens mer eller mindre tillgångar, hvaremot StatsUtskottet bör hafva fullkomlig kunskap, huruvida medel finnas för de anslag som fordras för den nya HofRätten i Christianstad och för den kostnad som uppkommit igenom några Läns delning m. m.; så skulle jag både förmoda och önska, att dessa och dermed likartade frågor måtte af StatsUtskottet behandlas; och jag får således anhålla om Herr Grefvens och Landt-Marskalkens proposition till återremiss af StatsUtskottets Me^ 1 >' Den 7 April e. m. 199 morial, i ändamål, atå Utskottet må yttra sig så val öfver min motion , som de öfrige i enahanda ämne. 1 Herr Grefven och LandtMarJkalhen hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg StatsUtskottets Memorial böra, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Företogs till pröfning Stats-Utskottets den 39 sistledne Mars afgifne samt den 3 dennes på bordet lagde Utlåtande No ”7. Om löneförbättring för Kronobetjeningen på Gottland och i Bohus Län, samt om befrielse för Kronobetjeningen i allmänhet från deltagande i tryckningskostnaden af Lanclshöfdingarnes kungörelser. Friherre Cederström, Jacob'. Det bör ej vara utan vigt för det allmänna, att Kronobetjente, de der hafva Statens medel att uppbära och redovisa, må vara så lönade, att balahcer till Kronans förlust må kunna undvikas. Krono, fogdarne inom det mig i nåder anförtrodde
Till de många redan audragne skäl emot sjelfskrifvenhelens bibehållande hade jag ämnat anföra ett enl. min åsigt högst vigligt, men jag är häruti förekommen af Frih. Sprengtporten. Jag hade nemi. velat fästa Ståndets upmärksamhet på den ställning, hvari de af Ståndet valde 60 ledamöterne skulle komma, i händelse deras åtgärder skulle underkastas en revision. Om det skulle bända, hvilket är allt för möjligt, all deras uttryckta tankar uti Riksnämnden blifva ogillade af majoriteten inom Ståndet, är ol vi f vela k ligt att, hvad Frih. Sprengtporten äfven anlydt, de skulle komma under ett slags förmynderskap, hvarigenom deras inflytande måste förminskas. Detta anser jag vara ett af de vigtigaste skälen, som emot sjelfskrifvenhelens bibehållande blifvit anförda, och då 2:ne förslag af enahanda syfte blifvit förkastade, anhåller jag, all, i händelse, R. o. Ad. till följd af dess beslut i anledn. af nämnda förslag icke skulle anse Gr. Björnstjernas förslag redan afgjordt, R. o. Ad. måtte underkänna detsamma. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag får anhålla, att ifrågavar:de förslag måtte blifva upläst, och att jag derefter återlemnas ordet. Ex. Hr Frih. o. Landtm, lillkännagaf att Gr. Ujörnstjernäs ifrågavande förslag, sådant del i sednasle plenum blifvit till prol. aflemnadl, lydde sålunda: ”sjelfskrifvenheten bihehålles för alla öfverläggningar inom Ståndet;” men att Gr. Björnsjerna i dag förklarat att deruti borde införas jemväl orden ”med vissa modifikationer”. Hr Cederschiöld:
[2828] gG ((nrj^Hl [^ [nCTr31^ [^^^uTTgDu^ [^0^X AUG. HOFFMANNS Pianofabrik 50 Regeringsgatan 50 STOCKHOLM [2378] B r e f l å d a. Arkitekt Flodquists adress är endast Stockholm. Annie. Eder s. k. skiss saknar ju helt och hållet idé. Man kan skrifva ned mycket papper, utan att ändå lyckas säga något. Red. Caca I f t t U ö s t a På anmodan af Herrar Percy F. Luck &amp; C:i i Stockholm har jag verkställt kemisk undersökning och analys af Fry ' s rena concentrerade lättlösta Cacao (Fry ' o Pttre Concentraled Soluble Cocoa), sådant preparatet i handeln förekommer. Några främmande inblauduingar har jag ej kunnat iakttaga, och anser jag sålunda Fry ' s Cacao vara ett rent, oförfalskad!, preparat. Den kemiska undersökningen har ytterligare visat, att Cacao-preparatets närande beståndsdelar synnerligen lätt och i riklig mängd lösas af matsmältningssafterna, ett förhållande som väsentligt härrör från det omsorgsfullt beredda pulvrets ytterst fina beskaffenhet. Upsala den 1 mars 1890. Olof Hammarsten, (3034) Professor i Medic. kemi vid Upsala Universitet. Ospritadt Portvin, ej beredt för Londonskeppning, ä 1: 50 och 2: 50 butelj. Vid kontant köp lemnas 10 proc. Vinbolaget Brages efterträdare. [3047] B a n d. Största lager. Billigaste pris. John Fröberg, Fi IDUN 706 Undertecknads hushållsskola börjar sin vårtermin den 15 januari. Upplysningar lemnas i Stockholm af Fredr.-Bremerförbundet, i Göteborg af f r u a r C. (Adolf Bonniers förlag; 2: 50.) metod. O d e s s a. KEX X r d t 2 2 [3030] hvilket säljes hos Hrr Speceri&amp; Kaffehandlande och i parti hos Frans Lidell, Stockholm. OBS. Hvarje paket är försedt med ofvanstående skyddsmärke.
Hamilton, i anseende till sin nuv:de sjukdom, och Läkarens förklarande att Hr Gr:n, för sin helsås återställande vore i behof af omkring en månads ledighet, ansett sig, så väl af undersåtlig pligt, som af sine förbindelser mot R o. Ad., föranledd att hos K. M. begära entledigande från sin befattning som Landtmarskalk, får jag vördsamt föreslå, alt ii. o. Ad., med tacksamt erkännande af sin förbindelse för detta nya prof på Hr Landtnäs städse visade grannlagenhet mot St:t, behagade besluta, såsom en gärd af erkänsla för det utmärkta säll, hvarpå Hr Gr. Hamilton, så väl vid denna, som vid föregrde Riksdagar ied t li. o. Ad:ns öfveriäggningar, att genom en deputation hos K. M. uttrycka den önskan, atk hans nu iråkade sjukdom, hvars häfvande inom en kortare tid Läkarens yttrande lyckligtvis gifver anledning hoppas, ij må anses utgöra hinder för Ur Gr:n all bibehålla sin befallning såsom Landtmarskalk. Härom utbeder jag mig, af Hr Baron och Ordhden, propos. till li. o. Ad. Gr. Lövenhjelm, Carl Gust.: Då jag nu går att förena min röst med den siste värde talarens, gör jag det med full öfvertygelse att vara följd af de varmaste sympatbier inom detta hus. Gr. Hamilton har redan under 2 Riksmöten, och nu långt in på det tredje, fört Landtm:s-stafven, och alltid till så väl K. M:s som St:ls utmärkta belåtenhet. Jag tror att genom den åtgärd Hr Lefrén föreslagit, skulle R. o. Adin på ett lämpligt sätt uttrycka, och bärle utom och inom landet visa, hvilken grad af erkänsla och tacksamhet St:t hyser för sin vördade och älskade Landtm. Jag tror det också vara i full öfverensstämmelse med våra institutioner, och anser för en lycka att derigenom kunna befria K. M. från det alltid svåra valet af en ledare inom Rikets första St.'
Sjelfva Unionens uttalade grundtanke; »Tvänne sjelf ständige Konungarikens förening under styrelsen af en gemensam Regent, med bibehållande hvar för sig af egen Stats författningn, utgör ensamt för sig fullgiltigt bevis, det fråga ej varit att underordna det ena riket det andra, men då dertill kommer, att Sveriges Rikes Ständer, hvilka väl torde anses hafva varit behörige att i denna fråga iakttaga och uttala Sveriges rätt, är 1815 tydligen och utan förbehåll förklarat föreningen vara grundad på begge rikenas jemlikhel, hvilken grund - 44 Allm. Be so.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 37. sats sedermera varit oafbrutet följd och sednast i Unions kommittéens betänkande blifvit i allo genomförd och tillämpad; anser jag Sveriges högsinthet och ära bjuda, hvad ock Norges rätt högt påkallar, att vid en tilläfventyrs blifvande revision af föreningsfördraget Norge får tillgodonjuta den samma rike tillförsäkrade jemlikhetsrätt i allt hvad som rörer förhållandet de förenade rikena emellan, och att således revisionen bör utgå frän erkännande och tillämpning af jernHkhetsgrundsalsen. v rl afseende på Herr W. F. Dalmans motion har Utskottet vid bedömande af den deri framställda frågan: huruvida det af Norges rikes Storthing för sin del fattade och till Norges Konungs godkännande öfverlemnade beslut om upphäfvande af det i 14 §:n af Norges Grundlov intagna stadgande, att till Ståthållare nämnes antingen en Norrman eller en Svensk, må vara af beskaffenhet att påkalla åtgärd eller yttrande af Sveriges folk eller dess Regering, kommit till en slutsats, som ej klart framgår ur försatsen, och, äfven om denna sednare vore, hvad jag för min del vågar bestrida, riktig, ej bort föranleda det tillstyrkande, som Utskottet i betänkandet afgifvit. För utredning häraf måste först bestämmas huruvida ifrågavarande stadgande är af fö r drag sm essi g natur, ingår bland föreningsvilkoren eiler berörer Sveriges rätt. Enligt min åsigt intetdera.
Domstolens muntligen afsagda beslut, genast till käranden emot lösen samma Protokoll utlemna; men Protokoilsföranden åsidosatt detta-åliggande, och i stället, utan stöd af lag, innehållit nämnda expedition, endast derföre, att käranden förklarade sig icke vilja vid sagda tillfälle jemväl lösa andra ännu outtagna Protokoll i samma mål, Rådstufvu-Rätten funne rättvisst fälla oftabemälde Protokollsförande, att, med anledning af § 19 uti ofvanåberopade Kongl. Förordning och 24 Kap. 5 § Rättegångs-Balken, för hvad honom i förenämnda afseende till last läge, böta 25 daler Silfvermynt med Tolf Riksdaler 50 öre Riksmynt, Konungens ensak; hvarjemte Protokoilsföranden förpligtades att till klaganden, såsom ersättning för denne sednares tidspillan och besvär, utgifva Fem Riksdaler Riksmynt, samt dessutom, derest klaganden, för ersättningens utbekommande, nödgades utlösa samfälda RådstufvuRättens Protokoll i målet, berörda lösen till honom godtgöra. Emot Rådstufvu-Rättens Utslag äro icke besvär å någondera sidan anförda. 6 46 Enkan H. B. Ternström hade uti en till Justitie-Oiribudsmans-Embetet ingifven skrift gjort angifvelse hufvudsakligen derom, att sedan en Polis-Ölverkonstapel här i Stockholm, åtföljd af tvenne Poliskonstaplar, på grund af ordres, utgifna den 18 och 26 April 1859, den 28 i samma månad på morgonen, för att bereda verkställighet åt Öfver-StåthållareEmbetets för Polisärender Beslut den 23 Juli 1858, hvarigenom Enkan Ternström blifvit dömd att för oloflig bränvinsförsäljning böta 15 Rdr och utgifva utskänkningsafgift 75 Rdr Riksmynt, infunnit sig i Enkan Ternströms bostad, bemälda Enka, ehuru hon förklarat sig kunna erlägga böterne samt dessutom varit försedd med och begärt få framtaga behörigt Diarii-bevis, att hon hos Kongl.
Maj:ts Cancellie samt Dess o h Rikets Collegier > Embetsman, Consistoner och de flere ofvannämde Verk och Inrättningar, sorn expediera Fullmagter, åligger tillse, att desamma varda på behörigt stämpladt Papper utfärdade, och att ChartaäSigilatseRecognitionsAfgiften . så val sorn den afgift, hvilken tillfaller Wadstena Krigsmanshusoch AmiraiitetsKrigsmansCassan, varder erlagd på sätt de derom utfärdade Förordningar innehålla: Börande ej någon inställas i Tjensten, eller till godo njuta de genom Kongl. Maj:ts och Dess Embeismäns Bref, Fullmagter, Transporter och Constitutorialer honom tillagde Löneförmåner och rättigheter, innan han Fullmagten och Förordnandet pa behörigen stämpladt BevillningsUtsk. Betänkanden. Papper uppvist, jemte QuittoBtef, att afgifterne blifvit erlagde. §. 14. Resepass , som af Kongl, Maj:t utfärdas för Personer i enskilta ärender till Utrikes orter, skrifvas på Charta från och med Två Riksdaler till och med Femton Riksdaler. Resepass, som utfärdas af vederbörande Embetsman till Utrikes ort, förses med Stampladt Papper till En Riksdaler för Husbonde eller Hustru med Barn och till 16 skilling för hvarje Betjent eller Piga , om de än äro införde i samma Pass. För Gesäller, sorn resa till utrikes ort 12 sk. Taga flere Gesäller ett och samma Pass , ekes stämplade Papperet efter personernas antal. För dem af Allmogen , som resa öfver gränsen i enskilta angelägenheter och ej återkomma inom åtta dygn, Atta Skillingars Charta för hva je person. Vid resor till Norrige iakttages hvad här nedanföre stadgas. Pass som utfärdas till resa endast utom Eänet, för Husbonde , Hustru eller Barn med sitt Folk Tolf Skilling , Gesäller Sex Skilling hvardera.
Jag anser nemi., att myntets enhet icke bör bestämmas efter den grund, från hvilken han utgått, utan att den myntenhet bör antagas, som verkligen ligger till grund för de fleste liqviderne, den som i allmänhet mest förekommer vid liqvider man och man emellan, som alla begrepp förena sig om, och som icke kan vara underkastad någon slags tvetydighet; detta är den nuvar. riksgäldsriksdalern. En r:dr r:gs är antagen af de fleste såsom den storhet, hvilken i allmänhet betecknas med ordet riksdaler, hvarföre jag anser, att myntenheten bör bestämmas till 1 r:dr r:gs. Det begrepp, som är fästadt vid detta ord, förekommer mycket oftare, än det begrepp, som motsvarar ordet styfver. Man räk - Den 23 No v e m !j e r f. ni nar sällan i stvfrar när man gör liqvider. Om man vill gifva en tiggare del minsta man kan gifva, sä ger man en styfver, ty mindre mynt hafva vi icke; men om man uppgör en liqvid eller en räkning med någon för en handel eller hvad sorn helst, så räknar man i riksdaler. Hvad är skälet alt frångå detta vanliga och hos oss såsom räkne-enhet antagna namn? För min del kan jag icke inse det. jag tillstyrker derföre bifall till Ulsk:s förslag, att myntenheten bör vara 1 r:dr r:gs. R. St. hafva vid en föregrde riksdag föreslagit, alt myntenheten millie blifva 1 r:dr b:co. Detta antogs icke af K. M. Derigenorn stannade vi också i det förhållande, att vi hafva riksdaler specie, riksdaler banco och riksdaler riksgälds. Då en r:dr sp. är en jemn multipel af en r:dr r:gs, och måhända äfven de liesta liqvider ske i riksgälds, sä har jag fiir min del ingenting alt invända vid frångående af bancoriikningen, ehuru mycket besvär det kominer alt förorsaka genom förändring af en mängd räkenskaper frän banco till riksgälds.
Rätten parterne och de öfrige i Nämnden af uppehållet vållas. § io. Finnes någon, som kallad varder, af laga förfall hindrad att i Nämnden sitta; gifve det Rätten tillkänna. Ar han bland dem, som parterne valt, gifve den part, som honom föreslagit, upp tvänne andra i hans ställe, och uteslute vederparten en af dem: är han af Rätten utsedd, nämne Rätten andra, bland hvilka parterne utesluta en hvardera, efter ty i § 3 sägs. § Il När fulltalig Nämnd tillstädeskommit, skall den inför Rätten denna ed svärja: “Jag lofvar och svär vid Gud och Hans Heliga Evangelium, att jag, utan väld och mannamån, efter mitt bästa förstånd och samvete, skall den pröfning verkställa, hvartill jag nu kallad blifvit: så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ.“ § 12. Nu är ed svuren, som i § 11 sägs; då skall domhafvanden eller Rättens ordförande underrätta Nämnden om det ämne, som i fråga är, och om hvad till Nämn dens pröfning hörer; lemne ock till Nämnden de handlingar, parterne ingifvit. Sedan Lag-Utskottets Betänkande N:o 14. 5 träde Nämnden tillsamman, välje inom sig en ordförande och öfverlägge, inom lyckta dörrar, om det beslut, som fattas skall. § 13. Då jord eller lägenhet afstås skall, uppskatte Nämnden i penningar såväl jorden eller lägenheten efter hvad jord eller lägenhet af lika beskaffenhet och godhet i orten högst gäller, som ock särskildt, till högsta skäliga belopp, den skada, annan än egaren genom jordens eller lägenhetens afstående lider, allt med afseende på tiden för afträdandet. Uppkommer, genom begagnandet af jord eller lägenhet för allmänt behof, skada för egaren eller annan, och är sådan skada ej beräknad i det belopp, som, enligt hvad ofvan stadgadt är, bestämdt blifvit, då skall ock ersättning derför bestämmas till högsta belopp, hvartill skadan skäligen skattas må. I det fall att endast ersättning för intrång eger rum, uppskatte Nämnden i penningar till högsta skäliga belopp den skada, som genom intrånget förorsakas.
Detta Landtwärns olycklrga öde och swaga biträde til landets förswar fordrar en rättelse i sättet af ^rm<-en8 ortzaoi8!inoii pä krigsfot, hwilket efter min öfwertygelse endast genom Lonsutucion^-us åtgärd kan med säkerhet winnås. Det wore högst förmätit af mig och äfwen för widlyftigt, at bestämma denna ortzLlstserion och huruwida iudelnings-werket til hela sin widd swarar til sit ändamäl i narwarande tider. Jag will blott underställa Ridderstapet och Adeln om icke af twä och en half million merrnistor, hwilka äga widsträckta gränser at för sivar a, de manbaraste och frän annan Statens tjenst ledige Z)nglirlgar böra gripa til wapen i kraft af 0on8tituuvnkn, dä fäderneslandet är i fara, och til undwikande af det missöde Landtwärnet öfwergätt, under påstående krig il,cx>rpoi'era8 med den resultera och wäl öfwade som dä blcfwe deras läromästa re och ledare under et ypperligt befäl, hwilket Swensta krigsmakten aldrig saknat och som endast genom desi förtjenst gjort det nwjeligt för wära små ^rmeer, at motstä och ofta afstä en mängdubbel stende. En kan i krigsti der sällan blifwa för stor, swaga företag misslyckas nästan alltid, dä deremot starka äga en vemotständlig framgäng. Et werksamt och snart utfördt krig kostar wida mindre blod och penningar än et längwarigt och magtlöst. I Rikets närwarande ställning, omgifwit af hotande stender, utan hopp at sä snart kunna erhälla undsättning af dess naturligaste Bundsförwandt. beror wärt öde pä egne krafter: wäl anwände stall ingen af wära stender wäga stifta ess lagar eller störa dem wi sjelfwe äro i begrepp at göra oss.
J\i‘ 71. deruti, att de af detsamma examinerade Licentiater få samma rättigheter som fakulteternas. Vinsten är i så fall ganska dyrköpt, då den endast erhållits genom läroverkets stympande, hvaremot den synes hafva bort vara en enkel gärd af rättvisa — en rättvisa, sorn Rikets Ständer redan längesedan både framhållit och påyrkat. Denna vinst är dessutom ganska problematisk, ty dels är det en gammal erfarenhet, att vid detläroverk, man börjat sina examina, der fortsätter och afslutar man dem i de aldra flesta fall, och alla läkare skola nu mera aflägga sin första medicinska examen vid fakulteterna; dels torde licentiatpröfningen vid Institutet med dess större lärareantal blifva fullständigare, och derigenom svårare, än vid fakulteterna, hvilket möjligen blir en anledning för lärjungar, att icke vid förstnämnda läroverk aflägga denna examen. Sedan den Kongl. Stadgan trädde i verket har också ingen vid Institutet aflagt Licentiat-examen. Dessutom vinnes doktors-graden ensamt vid Universiteten och den måste nåturligen vinnas lättare af der redan kände och examinerade personer. Möjligen skulle man kunna vilja invända, att det ännu är för tidigt att bedöma verkan af den theoretiska examens borttagande från Institutet. Det är fullkomligen sannt att verkan icke kan visa sig fullständigt, förr än efter en längre tid, men att verksamheten för flera af Institutets lärare redan börjat inskränkas, att således verkan börjat visa sig, är kändt; man behöfver icke afvakta slutet, den för dessa lärare af Kongl. Maj:t på sätt och vis »legaliserade passiviteten». Härom är dock ej den egentliga frågan, utan denna gäller: finnes något giltigt skäl, att från Carolinska Institutet, det såsom ofvan är visadt, fullständigaste medicinska läroverket i riket, borttaga den detsamma sedan år 1815 tillerkända första examen. Denna fråga, tror jag, kan endast besvaras med nej, och det är derföre jag, på förut anförda grunder, nemligen att Institutet sedan 1815 egt denna examen, att Rikets
— N:o 8. i anledning af väckt motion om upphörandet af ali förhöjd tjenstårsberäkning vid ansökning till presterlig befordran. II. B. 323. Å. 329. VI. U. 188. A. 591. — N:o 9. i anledning af väckt motion om befrielse för sockenhandtverkare från skyldigheten att anmäla antagandet hos Konungens Befallningshafvande, samt att utlösa så kalladt försvarsbref. II. B. 500. III. A. 5. E. 151. ■— N:o 10. i anledning af väckt motion, angående förändring uti hittills gällande föreskrifter, i afseende å återbesättande afledamotsplatser i Rikets Collegier. II. B. 500. III. A. 6. — N:o 11. i anledning af väckt motion om indragning afLandshöfdinge-embetena, m. m. III. B. 12. A. 23. — N:o 12. i anledning af väckt fråga om förändring i föreskrifterna om indelade soldaters tillträdande af torp, med afseende å deras ålder. III. B. 12. A. 23. •— N:o 13. till Borgareståndet, i anledning af ålerremiss utaf Betänkandet N:o 5. III. B. 12. A. 23. —■ N:o 14. i anledning af väckt motion om sladsprivilegier för Höganäs. III. B. 12. A. 23. ■— N-.o 15. i anledning af väckt motion om ändringar uti Kongl. Förordningen den 16 Januari 1844, rörande gesällvandringen. III. B. 12. A. 23, 43. E. 288. U. 387. A. 454. — N-.o 16. i anledning af väckt fråga om köpingsprivilegier för Grebbestads fiskeläge. III. B. 12. A. 23. — N:o 17. i anledning af väckt motion om upphörande af