Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag genomläser de 3 Betänlcn, som förekomma i detta häfte, så finner jag att Utsk. i afs:de på ifrågav:de jernväg varit särdeles litet frikostig. Mig synes att NoraErvalla-bolaget har en stor förtjenst derutinnan, att när det en gång börjat sitt företag, så upskjöt det icke arbetet för att begära nytt understöd, utan det använde sin egen kredit och satte sig i skuld för 375,000 Rdr, endast och allenast för att få arbetet färdigt. Jag känner icke de vilkor, på hvilka dessa penningar erhållits, men jag föreställer mig att de för detta bolag, likasom för så många andra, som nödgats göra uplåningar, äro ganska tryckande. Att bolaget också har gluggar att stoppa uti, det förmodar jag äfven. Härtill kommer dessutom, att bolaget verkligen icke erhållit mer än 100,000 Rdr af det ursprungliga beviljade lånet, och om äfven banan är blott hälften så lång som den först projekterade, så är den också dubbelt så kostsam, och i samma mån måste jemväl bolagets behof af understöd vexa. Ålla dessa skäl äro för mig så öfvertygande, att jag icke kan underlåta att rösta för bifall till lånet. Hvad åter angår frågan om vilkoren, får jag nämna, att jag anser det bättre vilkor icke böra beviljas detta bolag, än det föreg:de, hvadan jag anhåller om propos. på bifall till ett lån å 50,000 Rdr med 5 procrs ränta. Hr Montgommerie: Den af Gr. Hamilton yttrade sats att bolag borde vidblifva sina förbindelser och utföra af dem åtagna arbeten, är ganska riktig; men Hr Gr:n vet säkert, att oaktadt dessa förbindelser gälla för alla dylika bolag, så göras dock undantag från regeln, och detta t. o. m. så, att undantagen nästan blifvit regel. Af detta förhållande har jag kommit till den åsigten, att det skulle vara särdeles strängt handladt emot detta bolag, om man afsloge allt bidrag och understödst detsamma. Då likväl R. o. Ad. förut i dag medgifvit sådana understöd, inser jag icke något skäl, hvarföre det nu begärda skulle förvägras. Gr.
Erik Orane hutar åt sig sjelf, emedan han försökt öf-vertänka, om han med denna flicka skall kunna lefva lifvet, ej blott leka en glad lek för några sommardagar, ja, t. o. m. hånar sin ansats till qjelfpröfning genom att likna den vid en matematisk professor, som räknar och dividerar i stället för att låta sig ryek&amp;s med af den unga, varma verkligheten. Författaren tyckes anse som Strindberg (i » Giftas » och annorstädes), att äktenskapet mindre är uttryck för den individuella känslan än för den alln männa till dragningen könen emellan och att det innerligaste samban * det derför också blir den gemensamma sträfvan för den af komma de ge lifvet. Redan ett sådant äktenskap är mer uppfostrande till renhet och osjelfviskhet än intet. Men skall någonsin den omdaning af slägtet ega rum, som Erik Grane talar om, så skall det icke förnämligast — ehuru till stor del — ske genom sädana sociala förändringar, som möjliggöra tidiga giftermål; utan den 9kall ske genom att män och qvinnor ingå äktenskap endast p&amp; grundval af den djupaste personliga kärlek, der det .andliga innehållet i det sinliga får ett uttryck men icke det sinliga är hela innehållet. Sådana äktenskap komma lika litet att ingås efter kallsinnig värdering, utan, äfven de, af en inre nödvändighet, men en nödvändighet, som är hela väsendets frigörelse tillika. Krafvet på den fullkomligaste andliga gemenskap i äktenskapet och det andliga innehållets öfvervigt öfver det sinliga är icke gammaldags » idealism ». Det är bland annat de båda engelske tän-karnes Stuart Mills och Spencers hopp för äktenskapet, att inom detta kunna bättre tillgodose föräldrarnes personligheter, kunna motverka öfverbefolkning och hejda osedligheten i sjelfva dess ursprung. Ty endast i sådana äktenskap skola barn födas, som från modersskötet föra med sig ut i kampen för renhet ett nytt och större mått af andlig kraft till sinlighetens tyglande, och så — slutligen — slägten komma, der striden är upphäfd, der ren-hetskrafvet och sinnenas kraf icke äro mot hvarandra fiendtliga utan båda kunna vara friska och båda tillgodosedda, icke behöfva undertrycka eller undertryckas.
Summa fastställd stat för Götheborgs lånecontor (utom lön m. m. för en cassör, om en sådan pröfvas nödig, enligt särskildt beslut, ) och missräkningspenningar 200 r:dr om året. C. Malmö Lånecontor: 4 Directörer (utom respenningar under samma vilkor som vid Götheborg) 1 banco-ombud (utom halfva innehafvande lön i Banken) 1 kamererare För hvarje i R:dr B:co. För biträde vid registreringen 1 vaktmästare (arfvodet utgår nu såsom julgåfva.) För laneböckerna och balance-extractet, då de af revisorerna godkännas (har hittills utgått med 4° r:dr.) (Missräkningspenningar för cassarörelsen, 100 r:dr årligen, äro icke upptagna.) Denna stats förhållande till den af Utsk. föreslagna, utan inberäkning af ersättningen för kamererarne för commissionsrattigheten. Tillökning: Arfvode åt kamereraren i Götheborg på publika pappersfonden, utöfver hvad han nu uppbär, b:co r:dr ombudsmannen på d:o d:o 2:dre registratorn d:o d:o För lånehöckerna och låne-extracten, tillökning: i Götheborg 5o r:dr, i Malmö ro r:dr . Skopenningar för vaklmästarne vid lånecontoren å 3o r:dr Framtida skrifvarebiträde i Götheborg Ett arfvode från Bancodisconten En bokhållarelön med gratification lespartng; Tillökning (för att jemna summorna) b:co r:dr Jemnförelse emellan mitt förslag till cassakostnad i Götheborg och den nuvarande: i834 ars kostnad: 2/3:dels proc. provision på 80,000 r:dr vexlade smärre '.edlar . — Missräkningsper agar 200 r:dr 4 transporter af dito i fram och tillbaka Efter mitt förslag: t cassör med 900 r:drs lön, 180 r:drs arfvode, 200 r:dr missräkningspenningar '.
1 anseende härtill och då för den händelse, att Biskopsembetena indroges, berörde göromål måste af andra personer liandhafvas, men de icke kunna medhinnas af Domproslarne, hvilka, utom det att de äro skyldige deltaga i Consistoriernes öfverläggningar och derstädes, under Biskoparnes frånvaro, (öra ordet, endast äro alt anse såsom Pastorer i Dotnkyi koförsamlingarne, i hvilken sistnämnde egenskap de ock till större delen åtnjuta sina löner; så anser jag Utskotten hafva bordt tillstyrka, att de väckta förslagen om Biskops-embetenas indragning måtte förfalla. Beträdande dernäst den föreslagna regleringen af Biskoparnes löneförrooner; så har Utskottens sammansatta Afdelning, i den ordning, 42 § Riksdags-Ordningen utstakar, begärt och sedermera erhållit uppgift från vederbörande Embetsverk å nämnde förmoner, hvilken uppgift, som är grundad hufvudsakligen på de från 1842 års Randsboks-räkenskaper inhemtade förhållanden, såsom bilaga åtföljer denna reservation". Litt. A. Uppgift på de inkomster och förmoner, som åtfölja Biskops-Embetena i Riket; grundad hufvudsakligen på de från 1842 års Lauds-Boks-Räkenskaper inhemtade förhållanden, och upprättad , i följd af Kongl, Maj:ts Nådiga Bref den 29 November 1844. Ärke-Biskopen i Upsalat Krono-Tio ide , som Herr Ärke - Biskopen sjelf uppgifvit och i Taxerings-Längden Nio 2, lör Upsala Siad är uppfördt Fiby Biskops-Boställe, Säteri, d Mantal, KronoTiondeSpanmål.
Å, Vera, finner jag dig åter! Hvarför leda mig VERA (springer fram, frigjord och sträcker på armarna). Fri! Och hvartill? (Sorgset.) Jag tackar dig. Nu (Begynner att gå mot bakgrunden, med sänkt hufvud. kan jag alltså fortsätta min ensamma vandring. Salvator går efter henne, utan att säga något. Speranza står 64 SANNINGENS VÄGAR häpen och ser efter dem båda. Efter en stund vänder sig Vera om mot Salvator.) Du följer mig? SALVATOR. Förbjud mig det och jag vänder om. VERA. inte, om du kan låta bli! fjället.) Det kan jag inte. Jag kan blott säga: följ mig (Fortsätter sin gång, Salvator sakta efter; de försvinna i Sjette scenen. SPERANZA ensam. Sedan ÄLFVORNA. SPERANZA (utbrister i gråt). Han älskar mig inte! från luften och uppstiga ur marken och omringa henne. Bakgrunden med allt folket skyles åter af dimmor.) ÄLFVADROTTNINGEN. din faders slott stå upp på nytt. Gråt inte. Nu är du räddad. Ännu i natt skall SPERANZA. är borta! Hvad skall jag där att göra, då min brudgum ÄLFVADROTTNINGEN. Nu först skall du finna din rätte brudgum. hvarf efter hvarf, så att den småningom täcker henne helt; (Älfvorna kasta en lång, luftig slöja öfver Speranza, (Älfvorna komma fram som i dimmor, hvilka sänka sig TREDJE AKTEN 65 - sedan upplöser sig hela scenen i dimmor och man hör älfvornas sång, i det de draga bort.) Lifvet är skönt, Sommarn är lång, Och älfvorna de känna inga sorger. Dansen bland grönt Vid älfvors sång Natten är så fager, I fröjd vi byta människornas sorger. Slut på tredje akten. Går till ljusan dager. 66 SANNINGENS VÄGAR Fjärde akten. Ett bakteriologiskt laboratorium med mikroskoper etc. Första scenen. SALVATOR.
En blick på kartan öfver regementernas förläggning, och som i detta hänseende utvisar ett verkligt »samelsuriurn», sammanlagdt med den högst olika numerär, hvaraf flera regementer och korpser med samma regements-offlcers-cadre nu bestå, bestyrker hvad jag angående den behöfliga korps-indelningen antydt. Af denna anledning har jag ansett att med korps-chefers definitiva tillsättande bör anstå, till dess landtlörsvars-komitén afgilvit sitt betänkande och de båda statsmakterna fattat sitt beslut. Tillsättandet af nämnde befattningar, på sätt nu till - Den 20 December. 533 vägagår, komme blott att onödigtvis belasta pensionsoch allmänna indragnings-staterne. Att regementsoch korps-chefer innehafva förtroende-embeten, hvarifrån de af Konungen kunna skiljas, dock i öfverensstämmelse med 35:te §:n R. F., d. v. s. när rikets tjenst det lordrar; detta känner jag likaväl som Utsk:t, — men lör ett dylikt skiljande Irån tjensten erfordras skäl, som departements-chefen eger pröfva i enlighet med 38:de §:n R. F. Häraf kan således icke hemtas anledning till förklarad obehöflighet af hvad jag föreslagit, som alser besparing och rikets sannskyldiga nytta, utan att behöfva tillgripa det konungsliga entlednings-prerogativet. Att en major eller öfverste-löjtnant förordnas att tillsvidare föra regements-befälet med chefs magt och myndighet, kan jag icke inse skulle föranleda hvad Utsk:t påstått, eller att »en stor del lägre grader endast på tillförordnande skulle kunna tillsättas.» Det är icke längesedan som Uplands regemente kommenderades af en med chefs magt och myndighet utrustad major på stat, och detta en lång tid. Icke föranledde detta att de lägre graderna vid detta regemente blefvo tillsatte endast på tillsvidare förordnande. Huru många gardes-kaptener blifva icke förordnade att bestrida majors tjenst; icke blir deraf följden att kaptener o. s. v. tdlsättas på tillsvidare förordnande.
Men i saknad deraf måste de förblifva, så länge som för medlets anbringande erfordras, att boställsinnehafvaren skall på eget äfventyr anbringa det; ty äfventyret är för stort, kostnaden för dryg för att kunna under mindre än en följd af år medelst den ökade afkastningen ersättas, och obestämdheten af en boställsinnehafvares besittningstid lärer icke behöfva påpekas. Det torde dä hafva skäl för sig, att nämnda motion åter upplifvas, och jag tager mig friheten dertill göra ett försök, då jag härmed till Rikets Ständer framställer den vördsamma anhållan, det de ville till Kongl. Maj:t ingå med en underdånig framställning, i det syfte här frammanför åberopade motion angifver, hvarvid kunde i underdånighet hemställas, det täcktes Kongl. Maj:t för beredande af ersättning åt innehafvare af militie-, civil-, ecklesiastikeller andra stater anslagna boställen för de kostnader, dem de styrka sig hafva nedlagt på å innehafvande boställsjord anbringad och vederbörligen granskad samt godkänd grunddikning eller så kallad drainering, i nåder meddela enahanda föreskrifter, som jemlikt Kongl. Kungörelsen den 16 Januari 1863 äro rörande fördelningen af hafda kostnader för nybyggnad af kyrka, prestgård eller andra allmänna hus, uppförande af större bro ar eller anläggning af nya vägar gällande. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 15 November 1865. N. Th. Simonssan. 200 Motioner i Preste-Ståndet 4865. Af Doktor Nordlund: Om ett årligt understöd åt Kamreraren G. Grundens enka. Vid 1856—1858 årens riksdag beviljade Rikets Ständer ett årligt understöd af Sexhundra Riksdaler Riksmynt åt ende återstående tjenstemannen i det år 1832 indragna General-assistanskontoret, Kamreraren G.
Jag har gjort mig underrättad om huru mycket silfver i veckan, som kunde införas, och vunnit den uplysuing, att det går till högst 200,000 Kdr Specie. Det lärer således icke kunna låta sig göra, att under dessa månader införa allt det silfver, som motionären åsyftar, ty dertill erfordras mer än fyra månader, så att införseln blir utsträckt utöfver Juni och Juli, som äro den fördelaktigaste tiden, till oAugusti oeh September. Hr Åkerman har sagt, att det betydde ingenting om Banken tillskyndades en liten förlust eller komme att erhålla en mindre vinst, blott statsverket derpå icke förlorade. Man liar dock i allmänhet ansett att Statsverkets och Bankens affärer icke böra sammanblandas, och det är väl på grund af de många olyckor, som i fordna tider upstått genom denna sammanblandning, som den nuv:de reglering å båda sidor kommit till stånd. Om äfven Hr Åkermans förslag skulle under andra omständigheter möjligen kunna tillskynda Banken någon ersättning derigenom, att det silfver som finnes i Hamburg, skulle blifva räntebärande, tror jag mig dock kunna säga att utsigterna. att af bankirhus erhålla någon ränta f. n. är ganska ringa, emedan dessa bankirer förklarat atti de icke vilja gifva någon sådan. Det kan visserligen sägas, att det icke är någon risk vid att hafva penningar i Hamburg; men någon gräns måste dock finnas för denna risk. en persons förmögenhet kan visserligen vara sådan, att jag utan fara kan låta en million innestå hos honom; men upgår summan til 10 milhr, så blir naturligvis faran större. Jag tror att den väg Utsk. föreslagit, att låta Banken sjelf i detta afsule vidtaga lämpliga åtgärder eller ock bemyndiga Fullmäktige i ltiksg:sKont att upköpa obligationer, betalbara på vissa förlallotider, är bättre än nutidens förslag, och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:s Betänk. Hr Åkerman: Jag skall icke förlänga denria discussion, utan ber blott att, i anledn. af den siste värde talajrens yttrande få göra en endast kort anmärka. Han har talat om Sammanblandning af Bankens och Statsverkets affärer.
St:s revisoreis berättelser rörtde controlloch myntverket; så har Utsk. ansett sig i första hand competent att behandla denna motion ; men 10 H. 35 2 74 Den a5 Juli c. m. livad sjelfva saken beträffar, har jag ingenting emot en återremiss, emedan jag tillstår, att, sedan betänk, hlef antaget i StatsUtsk:s plenum, jag har funnit, att måhända lättast varit alt för närvar, icke tillstyrka myntverkets ställande under Bergs-collegii inseende, dels derföre att detta colhm troligen snart upphör, men synnerligast derföre att, enligt den vidtagna regleringen med departemenlal-styrelsen, myntverket kommer att sortera tinder Finance-departementet och Bergs-colhm under Inrikes Ministern; hvilket förhållande torde utgöra en g i 111 i g anledn. att närmare eftersinna, huruvida det är lämpligt alt för närvar, bifalla SlalsUlskls utlåtande. Hr von Hartmansdorff, A u g,: Det föredragna betänk. har redan blifvit disculeradt, ehuru, på sätt Hr von Troil rätteligen anmärkt, detsamma icke lämpligen kan till afgörande förekomma, innan Ekon.Utskts utlåt. N:’o 64 angtde Bergs-collegii tillvaro blifvit afgjordt. Jag hemställer derföre, oin icke kortaste utvägen vore att återremittera det föredragna utlåt, till StalstJtsk., hvarigenom ihan finge fria händer att, när det återkommer, rälta sig efter det beslut, R. o. Ad. fattat angide Bergs-collegium. StalsUtsk:s utlåt. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 29 Juli f. m. 3oi lagdt att granska och till R. St. uppgifva statsoch riksg.-verkens tillstånd. Jag vågar nu fråga huru statsverkets tillstånd kan uppgifvas, om ej dess största cassa, räntekammaren, är controllerad och således inventerad; ty som, enligt hvad en hvar har sig bekant, räntekammaren äger contant cassa-vård, utom hvad i R.
Någon påföljd för redan afgångne rådgifvare kan således icke efter 107:de § inlräffa, och vid sådant förhållande anser jag det icke vara tillständig!, alt Utsk. omnämner, det sådane personer hafva uti besluten deltagit. Jag har vid flera föreg:de Riksdagar framställt denna anmärkn., och man har understundom gått så långt, att man framhållit anraärkmr emot personer, som redan varit med döden afgångne, hvilket dock nu lyckligtvis icke varit fallet. I afseende på sättet att behandla den 107:de§, har jag äfven vid föregule tillfällen reservationsvis gifvit min mening tillkänna, och jag instämmer till alla delar med en föreg:de talare deruti, alt jag anser det vara orätt alt punktvis tillkännagifva 02 Den 5 Juli f. m. allt som möjligen kan gifva anledn. till anmärkn. Om en rådgifvares rådslag så ofia befinnas vara uti strid emot grundlagens föreskrifter, att en anmälan derom bör ske, så är det Const.- Utsk:s skyldighet att en sådan anmälan framställa, men att för några enstaka fall göra anmärkn:r, anser jag vara oriktigt, så vida icke skaffenhet, att de kunna föranléda till den påföljd, som uti 106:le § säges. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Då Konungens rådgifvare, såsom behäftade med menskliga svagheter, icke kunna göra anspråk på ofelbarhet, så böra de icke eller känna sig sårade deraf, all anmärkn:r framställas emot de fel, som af dem kunna vara begångne. Jag tror äfven att uti en fråga af sådan vigt som denna, det icke bör vara för dem förnärmande, att Betänk, icke med tystnad förbigås, såsom här synes vara en eller annans mening, utån alt det tvertom bör för dem vara välkommet att anmärknme uplagas, så att de komma i tillfälle att deni bemöla.
Ständer icke skulle medhinna att bifalla det föreslagna' bidrag förrän i Junii månad eller sednare, så göra bristande medel och den framskridna årstiden omöjligt, att med motsvarande nytta använda en så stor commendeiing; hvilken ännu mindre kan komma i fråga i den händelse anslaget till arbetets fortsättande alldeles skulle uteblifva. Under sådane förhållanden bar Götha CanalDirection ansett sig, medelst anhållande om en arbetscommendering af 3oo man, så snart väderleken tillåter, böra förbereda allt till en större styrka och verksammare åtgärder under sommaren för Canalens fullbordan, i den händelse Rikets Höglofl. Ständers beslut skulle ega rum inom Maj månads utgång; då, i vidrigt fall, dessa 3oo man under den tjenliga årstiden, dock utan vidare påökning, kunna sysselsättas med förberedande åtgärder för efterföljande årens arbete, i händelse af fortsättning. Dock kan jag ej undgå här nämna, att ett sådant förhållande kommer att vålla en förlust af circa 4o å 5o,ooo R:dr, Den 24 A pr i 1 f. m. i55 och en tidsutdrägt af ett år för CanaJens fullbordan, utöfver hvad det, under den 10 December, StatsUtskoltet meddelade förslag är grundadt uppå. Jag har ansett mig skyldig göra denna anmälan, som jag anhåller måtte till upplysning i ämnet meddelas MedSlånden, äfvensom Statsoch BancoUtskotten. Herr af Uhr: Sedan Herr Grefve von Platen nu fästat Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på ett helt annat ämne än det, som var ifråga, när jag anmälde mig, anser jag mig för närvarande böra afstå från att yttra mig, för alt lemna Ridderskapet och Adeln tillfälle att fortsätta öfverläggningen öfver det nya ämnet. Lades på bordet. Herr Hallenborg, Carl Johan_, anförde skriftligen: Yid det Anförande, jag under denna Riksdag afgifvit, rörande Skånska Roteringen, anhåller jag nu få göra ett tillägg, i anledning afen sedermera inträffad händelse. Då en del af Skånska extra Roterade hemmansegare ingingo på ständig Rotering, kunde de väl aldrig föreställa sig, att deras soldater skulle i fredlig tid komma att tjenstgöra i Garnizonerne. Detta har lik - i56
Huset, samt uti årsafgifter och intresse-medel, voro sistnämnde år 3,654 R;dr 21 sk. 11 rist., och utgifterne 1,429 Eldi6 sk. 10 rist., deraf 1,314 B:dr utgått såsom understöd till 178 Mödrar. XLVIIDen under nanni af Hans Kongl. Höghet Prins Carls Uppfostringsanstalt nästlidet år organiserade F^älgörenhets-In rättning; hvars ändamål är att upptaga, herbergera och försörja särdeles fattiga, vanvårdade barn inom Hufvudstaden öfver 7 års ålder, oell att hos desse inplanta Gudsfruktan, dygd, flit och ordentlighet, jemte bibringande af för Arbetsoch Tjenste-Classen gagneliga elementar-kunskaper, öfning och färdighet i hvarjehanda slöjder, samt vana till nyttig sysselsättning, lämpad efter barnens olika ålder och kön. Denna nyttiga Inrättning, öppnad den 1 December i832 och ställd under förvaltning af en serskild Direction, är grundad endast på enskilde personers frivilliga gåfvor och utfäste årliga bidrag, uppgående, enligt Inrättningens till den i5 Martn innevarande år afslutade Räkenskaper, till ett belopp af omkring 4ö>000 R:dr, jemte utlofvadc framtida Capitaler till en summa af 14.766 R:dr 3a sk. Till inköp af ett för Inrättningen Renligt hus, brandförsäkradt till 18,000 R:dr, samt iståndsättande och inredning af behöflige rum och lägenheter har erfordrats en utgift af tillsammans 26,o35 R:dr 7 sk. 11 rist.
Jag kan således icke inse hvad fördel Filialbankerne skulle få genom Hr Mannerskantz förslag, sådant jag upfaltat detsamma. Om återigen Ilr Mannerskantz förslag går derpå ut, att det skulle bero på Filialbankerna, huru stor del af summan de ville utlaga i form af kreditiv, så anser jag det såsom en stor fördel för dem, och följden deraf skulle väl blifva, att hvarje Filialbank tog hela summan såsom kreditiv, serdeles om, såsom Frih. Tersmeden föreslagit, det skulle vara samma ränta för lånet som för krediti vet. Derpå anser jag likväl Riksbanken förlora, emedan Banken måste tillhandahålla Filialbankerna hela summan och har derpå endast den Den 19 Juni 313 ränta, som Filialbankerna möjligen kunna komma alt erlägga för de summor, hvilka tillfälligtvis uttagas såsom kreditiver. I fall förslaget är sådant, så afslyrker jag detsamma, emedan det skulle åstadkomma förlust för Riksbanken. Hr Arninoff: En värd talare liar föreslagit, att Filialbankerne skulle äga rätt, att af den summa som för dem är bestämd till lyftning i Riksbanken; hälften ansågs såsom lån oell hälften såsom kreditiv, hvaremot Ulslcs förslag är, all §:delar skulle räknas såsom län och <]• såsom kreditiv. Fördelen för Filialbanken är redan ganska stor, genom Ulsk:s förslag, ty om ett kreditiv rätt skötes, blifver räntan å detsamma högst obetydlig, hvarpå många exempel finnas, så i Riksdiskonten, som inom Privatbankerne. Skulle äfven det förslaget antagas, att den på Banken anvisade assignation ej löper med ränta, förr än densamma ingått i Banken, så är detta en ökad fördel för Filialbanken. Jag tror, att Riksbanken genom det föreslagna sättet, genom Filialbankerne, kommer alt förlora betydligt i ränleväg, äfven om Ulskrs förslag antages, och Sländerne böra vara försigtiga i sina medgifvanden för Filialbankerna, tills erfarenheten visat deras stora nytta för det allmänna. Jag fortgår att tillstyrka bifall lill Utsk:s förslag. Hr Mannerskantz: Gr.