Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och han satte inför Herrans ark några Leviter till tjenare, att de skulle prisa, tacka och lofva Herran Israels Gud; Nämliga Assaph den första, Zacharia den andra, Jegiel, Semiramoth, Jehiel, Mattithia, Eliab, Benaja, ObedEdom; och Jegiel med psaltare och harpor; men Assaph med klingande cymbaler; Och Benaja och Jahasiel, Presterna, med trummeter, alltid för Guds förbunds ark. På den tiden beställde David i förstone att tacka Herranom, genom Assaph och hans bröder: Tacker Herranom, prediker hans Namn; förkunner ibland folken hans verk. Sjunger honom, speler, och taler om all hans under. Lofver hans helga Namn; deras hjerta fröjde sig, som söka Herran. Söker efter Herran, och efter hans magt; söker hans ansigte alltid. Tänker på hans under, som han gjort hafver; på hans under, och hans ord; I Israels hans tjenares säd, I Jacobs hans utkorades barn. Han är Herren vår Gud, han dömer i allo verldene. Kommer ihåg hans förbund evinnerliga; hvad han utlofvat hafver i tusende slägter; Hvilket han gjort hafver med Abraham, och hans ed med Isaac. Och han satte det Jacob till en rätt, och Israel till ett evigt förbund, Och sade: Jag skall gifva dig Canaans land, edar arfvedels lott. Då de få och ringa voro, och främlingar derinne; Och de drogo ifrå det ena folket till det andra, och utur ett rike bort till ett annat folk; Han lät ingen göra dem skada; och för deras skull straffade han Konungar; Kommer icke vid mina smorda; och görer intet ondt mina Propheter. Sjunger Herranom all land; förkunner dageliga hans salighet. Förtäljer ibland Hedningarna hans härlighet; och hans under ibland folken. Ty Herren är stor, och fast loflig; och underlig öfver alla gudar. Förty alle Hedningars gudar äro afgudar; men Herren hafver gjort himmelen. Det står härliga och kosteliga till för honom, och går krafteliga och gladeliga till i hans rum.
Af den anledning, att GeneralAssistanceContoiret, sedan Lönerne derstädes, vid sist hålla na Urtima Riksdag, blifvit förbättrade, icke kan uti dess nuvarande skick, med den senast bestämda fond af 200,000 R:dr Banco, underhållas, utan betydlig förlust för RiksgäldsContoiret, har hos oss fråga blifvit väckt, om vidtagande af na.' gon förändring med förstnämnde Contoir; men då för uppgörandet af något förslag härtill, nödvändigt erfordras en vidlyftig och noggrann undersökning om Inrättningens föremål, beskaffenhet och organisation, den vår inskränkta tid, som måst delas åt andra mera angelägna och maktpåliggande förrättningar, icke kunnat medJ gifva, håfve Vi måst låta bero dervid, att blott särskildt anmäla berörde förhållande till Riksens Höglofl. Ständers närmare Öfvervägande. På Höglofl. Ridderskapets och Adelns vägnars tJoh. Hem. Gyllenborg. F. B. Schwerin. C. L. Staél v. Hollstein. O. F. Påhlman. A. M. Berghman. C. D. af Liw., På Högv. PrestStåndets vägnar: Elias Heurlin. Carl Adolph Agardh. Joh. Ulr. Blomdahl. Johan P. von Sydow. P. Kolmark. Jon. Genberg. Riks'. St, Revisorers Berättelseri Si På Vällofl. BorgareStandets vägnar: Nils Setterwall. H. W. Eckhoff. A. L. Schwan, Pehr Malmberg. Sv. Planck. A. Strandberg. På Heder v» EondeStåndets vägnar:' A. J:son Heckert. |S; Jon Jonsson. Pehr Jansson. ‘Jacob Erikson. Bengt Pehrsson. Petter Jansson: C• Sy lvan% N:r 5. Uppläst kos Ridd. och Ad. d. 26 Norl 1 817, PrestStändet d. 2 Dec. BorgareStåndet d. 4 BondeStåndet d. 8 Berättelse till Riksens Hoglofl.
297 f) och den lill Hjelmare kanaloch slnssverks-bolag utgående räntan af Lilla Skillinge, i kronovärdi upplagen lill 2 R:dr 30 sk. 7 rst. I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft en af E. K. M:t under den 29 December nästlidet år till Rikets Ständers Stats-Utskott aflåten Nådig skrifvelse, af innehåll, att, sedan E. K. Mits Befallningshafvande i Elfsborgs län då mera till E. K. M:t insäudt de från vederbörande egare och innehafvare af hemman och lägenheter i nämnde län, alla belägna inom Wäne härad, infordrade yttranden, i fråga om utbyte emot kontanta anslag af de till dem från Sjette
St:rs, år 1822 församlade Revisorer instämt i förre Revisorernes framställningar och tillstyrkanden, med tillägg ang:de ytterligare regleringar af Upbördsoch Redogörelseverket, samt upgifvit hvad under årets lopp, vid Bokslutet blifvit tillgjordt, tillkännagåfvo R. St., uti underd. Skrifvelse af d. 23 October 1823, att den, i K. M:s Nåd. Propos. rör:de Statsverkets tillstånd och behof omförmälda Rikshufvudbok för år 1821, behörigen afslutad, blifvit emottagen af R. St:rs StatsUtsk., som yttrande deröfver till R. St. afgifvit.
Hvad dessa båda lika stora juridiska författare yttrat för eller emot den ena eller den andra åsigten är a,f den beskaffenhet, att de torde kunna quitta med hvarandra; och då förfaller lika lätt den ena meningen sorn den andra. Hr Gr. har vidare nämnt, huru högt England påkallar juryinrältning. Jag tror det också; men derföre, att den visa.r sig ändamålsenlig för Engelska statsförfattningen, är det icke sagdt, alt den i allmänhet kati tillämpas. Gr. Björnstjerna har vidare anfört såsom en förmån af juryinrättningen, alt man dömes af sina likar. Så är likväl icke förhållandet i något land, der juryiurältningar äga rum; ty d| skulle per? - Den 18 December e. m. 333 söner, som stå på en viss ståndpunkt, följaktligen dömas af dem, som stå på lika ståndpunkt. En af högre upplysning skulle nödvändigt dömas af den; som stöde på samma punkt af bildning; men sådant existerar icke, och kan icke existera i något Iand. Hr Gr. har vidare sagt, att juryn äger den förtjensten framför domstolen, alt den förra, men icke den sednare tager intryck af sin känsla, ja, t. o. m. af sina fördomar; men att en fördom kan utgöra någon förtjenst kari jag icke finna. Ytterligare har Hr Gr. sagt, alt det sunda förnuftet dömer bättre än den juridiska spetsfundighet ten. Sunda förnuftet ensamt kan icke alltid afgöra juryfrågor. Vidare säges det, att domstolarna förlora sitt anseende genom alt olika afdöma likartade tryckfrihetsmål, och beskyllas för partisinne, men att det skall vara mera förlåtligt för en domstol att afdöma rättsfrågor olika än tryckfrtsfrågor, kan jag icke finna. Man ser åtminstone, huru Högsta Domstolen utfärdar olika beslut uti likartade frågor. Hr Gr. säger, att domstolarna tillämpa lagen efter bokstafvera men alt jurymännen aga större frihet att rätta sig efter sakens beskaffenhet. För min del måste jag förklara, att jag af aine ytterligheter hellie väljer den att dömas efter lagens bokstaf, än efter domarens godtycke.
Då man nied tillförlitlig visshet kan antaga, att med en sådan panna egentlig bränvinsbränning aldrig kan företagas, är tillåtelsen att den begagna året igenom, icke ledande till något svek, sorn motarbetar Författningens i allt öfrigt goda syftning. Uti ett större hushåll , der hehofvet af distilleradt bränvin kanske kunde vara betydligare, medhinnes icke gerna att med denna lilla panna på 3 a 6 månader, utan ett idkeligit distillerande, till hinder för andra angelägnare hushållsgöromål, förse sig med hela behofvet för 12 månader, och jag vidhåller på sådan grund mitt påstående, att en sådan distilleringspannas begagnande året om, må nu, likasom förr, alltid vara medgifven dem, som i öfrigt äro till bränvinsbränning berättigade och derföre beskattade för året." STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i835. Bev-i tamt Allm. Besv. och Oecoiii-Utsk» Vt litande N:o g. i N:o g. Antom till Exp, Utsk. den 9 Febr. Utlåtande, i anledning af Herr Friherre Knorrings och Riksdags-fullmägtigen Lars Larssons från Elfsborgs Lärt motioner, om upphäfvande af den medgifna tullfria införseln fran Norrige till Sverige af br-änvin m, m. Under anförande, huruledes den i Kongl. Förordningen af den 24 Maji i825 medgifne rättigheten, att'från Norrige till Sverige tullfritt införa bränvin och ålskiilige andre varu-arliklar lill vissa bestämda qvantiteler, föranleder till den uppenbaraste elusion af Författningen, och 1cmnar skydd ät tullförsnillningen och den i sig sjelf otillåtna varu-införseln i stället för att motverka sådane företag, hafva ofvaunämnde Motionairer föreslagit, att R. H, Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att förrberörde i Kongl. Förordningen <ien 2.4 Maji 1828 medgifna rättighet till tullfri införsel af vissa varu-arliklar från jN orri ge till
Hittills bar Majoren haft lika lön med Öfverste-löjtnanten, men det torde icke vara skäl att vid detta regemente göra någon olikhet med hvad som iakttagits vid de öfriga värfvade regementerne. Följden blir visserligen den, att Majoren, sorn nu åtnjuter inalles 4,020 It:dr Rm:t i lön, utom fouragepenningar, men hvars lön skulle blifva endast 4000 R:dr samma mynt, kan synas erhålla mindre, än förut, men detta blir dock icke händelsen, om i beräkning tages den tillika föreslagna stallhyran. Jag hemställer alltså i underdånighet, att, i likhet med hvad för Gardesoch Artilleri-regementerne blifvit föreslaget, lönerne vid Kronprinsens Hussar-regemente måtte bestämmas för Regements-Chefen till 6,000 R:dr R:mt. » Öfverste-löjtnanten till 4,500 » » » Majoren 4,000 » » Vid aflöningens förhöjning för Sergeanterne har jag dessutom ansett böra iakttagas, att, likasom med Lif-Gardet till häst eger rum, en Sergeant för hvarje sqvadron benämnes Förste Sergeant samt erhåller något högre lön än de öfrige Sergeanterne. För öfrigt, och med afseende § hvad jag här ofvan omnämnt rörande de särskilda förhållanden, som vid regementets tjenstgöring förekomma, anser jag lönerne vid Kronprinsens Hussar-regemente skäligen kunna föreslås till omkring Vdelar af de lönebelopp, som för de särskilda graderne vid öfriga garnisons-rementerne ifrågakommit; med tillämpning af hvilken grund nedannämnde löntagare ändock personligen skulle komma i åtnjutande af ungefär lika stor lönförhöjning som deras vederlikar vid öfriga garnisons-regementer och i vissa fall till och med mera.
— i anledning, af väckte frågor om ändringar utj nu gällande Författningar, angående Utmål till Grufvor, samt om bätjtigheten, att å andras ägor hemta Myrmalm. XX, B. 32 1. XXI. Ä. 77 — i anledning af väckta motioner, dels om afskaffande af all Expeditionslösen, dels om nedsättning, ändring eller förklaring af Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa på, ExpeditionsLösen, den i5 Maj 1821. XXI. B. 125. XXIII. Å. 256. XXXI.U. 248. XXXII. A. 258. XL. E. i3o. —- i anledning af åtskillige föreslagne förändringar, så väl i i8o5 års Kongl. Förordning om Skogarne i Riket, som i andra, med Skogshushållningen gemenskap ägande Lagar och Författningar. XXI. B. 323 I2& XXIII. Å. 3oo. XXXVI. U. 302. XXXIX. 23o. XLI. A. 120. XLVI. B. i i 7. XLVII. A. 194. Lagsamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af vackt fråga om åtgärders vidtagande mot oloflig Landthandel i Norrland. XXII. B. 197. XXIV. A, 4. XXXI. U. 248. XXXII. A. 2 58. —* i anledning af väckt fråga om öfverseende och granskning af nu gällande Författningar, angående Laxfisket i Riket. XXII. B. 198. XXIV. A. 5.
l9:o €aha#€rebitio må af 33anco#©tprelfen funna bemiljaS, belS åt afociationer, font på förre bnnbelSplatfer funna ftg bilba, för att, me# belf upplag od) belåning af ©menf ©panmål, unbetlätta od) befor# bra epporten beraf genom ©panmålenS mårbanbe od) berebanbe till affättlig bnnbelSmara, feban bplifa afociationer mifat, att be erhållit af Äongl. SJJaj:t i Råber faffällba Reglementen, famt åt fåbana f)3rioat#Q3anfer, forn i förre fcala mil ja ftg befatta rneb belåning af ©menf ©panmål; belS åt be äpppotbeföförettingar, font funna uppfå, och hmitfaé Reglementen blifmit af ^ongf. SDtojtt i Råber gillade; unbcr iafttaganbe: a) att all nöbig marfamf>et anmänbeS, fa att bet emellan SRe# talltfa Qiajian od) ©ebelfocfen befämba förl)ållanbe af 2—5 tcfe ge# nom €af?a#€rebitioé bemiljanbe rubbaö; famt att Q3anco#@tpre(fen, mib hmarje års ingång, uppgör beraf ning af fymab forn till Cajja#
Jag kan således, för min del ej finna någon annan skillnad vara meilan Hr Åkermans oon det af Finanskomitéen framställda förslag, än att, genom det sednare, man har velat, medelst undvikande af,en grundlagsförändring, söka åstadkomma detsamma som Hr Åkerman åsyftat, Ivan nu det icke låta sig göra att pä denna vägen vid denna riksdagen komma till det önskade målet, så önskar jag aft Banko-Utslct åtminstone måtte taga i betraktande den del af Hr Åkermans motion, som innefattar en ändring i grundlagen, på det att man på någon väg måtte komma till det åsyftade målet, hvilket, efter min tanka, det är högst angeläget att. vinna, emedan, i den mån våra förbindelser med utlandet blifva alltmer invecklade, det icke går an att hafva en bank med den organisation, sorn R. St:rs för närvule eger. Då det är ett af de mest oeftergifliga samhällsbehof att så fort som möjligt söka få någon förändring häri, måste man, ifall ändamålet ej kan vinnas på den ena vägen, söka det på den andra. Jag får anhålla 0111 återremiss derföre, på det att Fnauskomitéens förslag ang:de enskilda delegares intagande i banken må komma under Utsk:ts förnyade pröfning. Det är visserligen möjligt att det icke leder till något resultat, enär 2‘.ne Stånd 604 Den 22 April. redan i frågan fattat beslut; men då det ännu ej är kändt hvad beslut det 3:dje Ståndet fattat, finnes ännu någon förhoppning om att frågan skall kunna vid denna riksdagen vinna någon lösning. Hr Lagergren. Anders: i likhet med de båda sista talarne yrkar jag på återremiss. Ehuru det är nödigt att göra en grundlagsförändring, på det att K. M. skulle kunna hafva ett ord med i afseende på bankens organisation, tror jag likväl ej sjelfva saken vara hjelpt dermed. Jag anser nemi. att banken aldrig kan få någon solid kredit annat än genom att ur 72:dra §:n R. F. det stadgande borttages, som tillkännagifver, att vårt land iiar två slags mynt, det ena silfver, det andra papper.
—- angående den under innevarande Riksdag verkstälda. samt den för Riksgälds-Kontorets utgifter erforderliga allmänna bevillning. XI. B. 446, 447. A. 448. E. 462. -—- i en dermed gemenskap egande fråga. Statsråds-ledamots förordnande i. afseende på handläggningen af vissa i Riksdags-Ordningens 36 oell 42 §§ omförmälda riksdagsärender). I. 71, 87. Stats-Rådet, angående för dess åtgärder vunnen decharge. Se Riks* dags-Ordningens 76 §• Stats-Rådets ankomst för aflemnande af Kongl. Mapts nådiga Propositioner och skrifvelse!'. I. 56. 131. II. 45. 689. III. 40, 261, 403. — s — 179 StatsRådets hörande ofver afhandlingar och förbund med främmande makter. Se Regerings Formens 12 §. — Ledamöter, angående rätt för, att deltaga i Riks-Ståndens gemensamma öfverhiggningar. Se Riksdags-Ordningens 41 §. •— protokoller, angående verkställd granskning af. VII. B. 309, 386. A. 442. — sammansättning, angående ändring i. Se Regerings-Formens 5 och 6 §§. Statsskulds-system, inhemskt, angående grundandet af ett. II. 376. R. 569. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 62. Stats-Utskottets Kanslibetjening, om tillökning af. I. B. 83. A. 91. III. B. 40 A. 43-' — kansli, om ytterligare arfvode för. III.
a n t a g e s Inga till I n f ö r a n d e, o f r a n k e r a d e å t e r s ä n d e s, f ö r s ä n d e l s e r kunde enas i en så vigtig punkt som denna: » Odla qvinnans själ i sådan riktning, att vården om hemmet ej blir henne likgiltig! » Lär henne, att der, just der, skall hon finna den pröfvosten, som skall bevisa, om hjertats uppfostran ej blifvit försummad. Och blir så bara både hufvudets och hjertats kraf på bildning tillgodosedda, skola följderna bli lysande. Ty en qvinna med god intelligens, goda kunskaper och ett varmt hjerta går ej och gifter sig med en » omaka make ». Nej, hon gör ej som qvinnorna i forna dagar, tager den förste bäste för att slippa blifva » en gammal mamsell ». Men äanu hafva vi, ty värr, ej kommit så långt. Allra minst tyckas männen, som, likt hedningar fortfarande dansa kring guldkalfven, besinna vigten af äktenskapet. Dess djupa betydelse, dess kraf på osviklig trohet och kärlek tyckas för dem ej vara fullt klara och medvetna. I så fall skulle de mera vinnlägga sig om, att i grunden lära känna den qvinna, med hvilken de iugå en förening för lifvet. Men huru, minst sagdt, obetänksamt går icke mången, för öfrigt klok, man här vid lag till väga! Se på löjtnant B-stjerna tillexempel! Han, som inte för något pris vågade köpa sig en ridhäst, förr än han inhemtat råd af de förnämsta hästkännare, vågade risken att förlofva sig med fröken H-skjöld, som han endast träffat på några baler. Han visste inte mera om henne, än att hon hade » tvåhundra tusen arffallna » och var den mest strålande stjernan på Amaranthen; om hennes öfriga egenskaper visste han lika litet, som om hon bott på Goda Hoppsudden. Och inte frågade han sig heller till råds med dem, som kände henne närmare. Men så aflöpte väl inte den affären lika bra som hans hästköp? Nej, långt derifrån.
Statskontoret förvarade, hufvudbok öfver Lappmarks Ecklesiastikverk för år 1835, huruledes ifrågavarande belopp var fördeladt. Detta förhållande oaktadt förekomme likväl nu uti Kongl. Maj:ts vid innevarande riksdag aflåtna nådiga proposition (N:o 27), angående serskilda till åtskilliga förvaltande verk anvisade inkomsters utbytande mot statsanslag, under 12:te punkten: Lappmarks Ecklesiastikverks medel, det meddelande: att Kongl. Maj:t funnit godt i nåder förordna, att 54 ly2 tunnor spanmål, anslagne till skolmästaren och fri-eleverne vid skolan i Lycksele, skulle bland statsverkets inkomster upptagas och Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. 51 godtgöras pä enahanda sätt, som öfrige å ifrågavarande stat uppförde dylike anslag, hvilket förordnande äfven blifvit Stats-kontoret till efterrättelse delgifvet den 11 sistlidne November, eller samma dag, Kongl. Maj:ts nyssnämnda nådiga proposition är daterad; och, så vidt slutas kunde af det propositionen åtföljande Statsråds-protokoll öfver finans-ärenden, synas grunderna för detta nådiga förordnande hafva varit: att, till följd af hvad vid riksdagen 1834—1835 skulle blifvit beslutadt, numera å riksstaten ej förekomme något af hemmansräntor eller spannemål bestående anslag för Lappmarks Ecklesiastikverk; att af ofvannämnde, i Kongl. Brefvet den 28 November 1835 till utgående in natura reserverade, 174 tunnor, nu mera endast de Lycksele skola anslagne 54* tunnor in natura utginge; och att indragning till statsverket af äfven detta anslag utgjorde en fullföljd af besluten vid 1834—1835 års riksdag. Huru litet detta likväl öfverensstämde med det verkliga förhållandet, bevisades ej allenast af hvad härom ofvan är anfördt, utan ock deraf, att nuvarande riksdags Stats-utskott uti sitt utlåtande N:o 51, Litt.
Efter den kännedom jag härom grundlagen, så tillåter den, att innan eli mål 3:dje gången förekommer, begära detsamma på bordet, för att ytterligare hvila. 13evilln:sUtsk:s betänk. N:o 4 har ännu icke i detta plenum blifvit föredraget, och hade det redan nu varit föredraget, hade icke jag kunnat väcka förslag om upskof dermed. Nu är endast fråga om betänk, bör företagas på e. m. och som Ståndet innan det då föredrages liar rättighet att upskjuta ärendets pröfning, måtte det väl stå Ståndet öppet äfven nu. Hvad åter beträffar att ifrågavar. betänk, kunde komma att uptaga hela Onsdagen, så kan det visserligen vara möjligt, men det synes mig vara nyttigt att en så vigtig fråga företages i ett sammanhang, och en stor fördel skulle jemväl, derest betänk, nu fick hvila, vinnas derigenom alt alla de öfriga mål, som nu finnas på föredrag:s-lislan kunde afgöras i dag på e. m. eller då ånyo bordläggas, hvaremot de eljest kunna ännu en gång nästa Onsdag bordläggas. Föröfrigt vill jag endast nämna, att R. o. Ad. alltid beslutat, att bctänk:n af så vidsträckt omfattning som detta, böra företagas å en dertill utsatt dag, och jag anser således lämpligast, att detsamma upföres främst pä föredragmslistan för nästa plenum. Hr Carleson, Edvard Henr.: Hvad jag ämnade yttra är redan i hufvudsaken yttradt af Gr. Gyldenstolpe; men jag begagnar tillfället alt hemställa till R. o. Ad. om det är välbetänkt att genom en sådan omflyttning, som här är föreslagen, blottställa sig för att få detta betänk, behandladt pä samma sätt som BevillmsUtsk:s förra betänk, om Bränvinsbrännings-författningcn. Jag tror det icke vara lämpligt, att oftare så förfares, och instämmer derföre äfven med dem, som anse att betänk, bör förekomma i den ordning det har på föredragmslistan. Hr von Hartmansdorff:
Let är denna besigtning som blifvit uppdragen åt Herr Öfversten af Borneman, och hvilken lian, under loppet af 4 &r> med tillhjelp af arne Constrijctions-Offieerare, 2:ne Underofficerare och 1 Timmerman redan verkstält i Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Calmar, Ölands, Kronobergs, Linköpings, Nyköpings, | Westerås och Örebro Län. Herr Öfversten? anteckningar vid denna besigtning utgöra för hvart och ett af de nu undersökte Länen en särskild Journal eller Liggare, som i delail upptager Ekeskogens beskaffenhet å hvarje Kronooch Kronoskattehemman, tillika roed de för Flottan duglige Ekar å Frälsejord der besigtning tillåtits, samt bestrmmer derjemte i allmänna uttryck skogens mer och mindre ymnighet med de anmärkningar och omdömen, sorn Herr Öfversten ansett vara ledande till ändamålet af hans befattning, äfvensom ett sammandrag, hvaruti finnes upptaget det hufvudsakligaste af Jdurlialernes innehåll är, tillika med åtskillige Chartor och särskild - jga S ta ts-U ts ko 11 e ts Betänkan den, te beskrifningar äfven befundne tjenlige planteringslägenheter, Jqurnalerne bilagdt,. Uti ofvanberörde berättelse, som Herr Öfversten, lill följd af Kongl. Majlis Nådiga befallning afgifvit under den 22 December nästlidet år, bestrider der Herr Öfversten icke, att nn varande förhållande med Ekeskogarne skulle kunna förbättras genom en r»y prohibilivläg, som mera än nu gällande skogsförfattningar öfverens-, stämde med naturrätten, och sorn närmare förente Statens och Individeus interessen; men Herr Öfversten befarar, att äfven en sådan förbättrad Lag, hvad Ekeskogsväsendet angår, ändock icke skulle fullt uppfylla det rum, sorn tidslynnet till-, egnat sig och sakens skick måhända fordrar.
Maj:! afwen j nadsv täcktes förordna, huru förhällaS bör med de Lmcotl^iwlsr, som inom de rwanne även äro ti! betai» ning förfallna, och om icke de uti sammmynt böra ätergäldaö, samt ar dä en Osbuor urakcia:er, at er ^ 186 994 lägga den lagliga räntan, han icke af denna Försatt/ ning »lätte sä sig begagna. Herr von Ra se nilsin, IM Is. Jag skall ej widlöttigr uppehålla Hvglostige Nidderskaper cch Adeln. Amner är ganska ömtåligt, dä der ä ena sidan sä nara rör Allmänna Säkerheten och ä den andra Realilanons» samt dct stora anta! af Medborgare, som aro skyldige i Råneo mynt, och hwilke nu skulle kunna försättas i den största wada. Erfarenheten gec mig anledning ak förwänka, det hwar rättsint »ian sätter sik Sannvete och sin heder i ställer för der cwang, som Lage» för en lid nödgas inställa. Jag hade endast ämnar göra Trenne Anmärkningar. Af dem aro redan Twänne anförda af den warda Ledamot, four näst för mig talat: den ena, rörande skulder, hwilka enligt Förvisningarnas innehall förfalla under den rid, som föregär Rszlikstionsn: den andra, röran de Osbiiorer, som uteblifrva och tredskas med inrsre8ss s erläggande, en omständighet, hwilken jag will minnas wara iakttagen uti 1792 Ars Förordning. Jig instämmer i vesta delar fullkomligen »red Herr Baron d-anringsbaussn. Til den trevie Anmärkningen har Hans RxcsIIsnce Friherre lAIIjencrsm^ i dag uplästa Memorial giswit mig anledning.