Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fruktar 38 i Den 20 Mars. likväl mindre vådlig påföljd häraf, enär jag förmodar det i allt fall vara lätt för Högsta Domstolen att alltid finna en underdomare, som vore benägen att inkomma med förfrågan, när sådant önskades, och det är således hufvudsakligen från redactionens ofullständighet, som jag för min del liemtar skäl till afslag å densamma. I ovisshet, huruvida icke 21 och 88 §§, komma att föredragas i sammanhang med den ig:de,.utbeder jag mig äfven att nu få yttra mig om dem. I afseende på?.i §. har jag samma anmärkning, som jag gjorde vid sista riksdagen, nemi., att genom den nya redaclionens antagande skulle åt Konungen öfverlåtas ett fullkomligt envälde i lagstiftningen, enär det alltid, emellan riksdagarna, skulle bero på Konungen att i Statsrådet omgöra de lagar, som vid riksdagarna blifvit af Konung och Ständer gemensamt stiftade, och att åt lagförklaringarna gifva helgd af lag, ehuru de i sjelfva verket blott innefatta en förklaring öfver det sätt, hvarpå Högsta Domstolen ser en viss sak, och en underrättelse för den domare, som förfrågat sig, huru saken bör afdömas. Från denna synpunkt betraktade, äro lagförklaringarna icke detsamma som lag. Men om Konungen skulle i Statsrådet äga att besluta om riktigheten eller oriktigheten af Högsta Domstolens yttrade åsigt, skulle beslutet få kraft af lag, åtminstone till nästa riksdag; och detta innebär en vådlig magt, som Konungen icke kan vilja begagna, utan att underkasta sig ett personligt klander för de misstag, som vid lagstiftningen kunna äga rum, och för hvilket klander jag vill undvika att blottställa Konungen. Hvad derefter 88 §. beträffar, så gälla samma skäl för afslag derå; och jag kan således, i händelse Hr Gr o. Landtm, ej skulle tillåta förslagets pröfning §. för §., ej annat än till styrka afslag å förslaget i sin helhet. Frih. Boye, Ludv.: Jag förenar mig till alla delar uti hvad Frih.
Jag stukar sa mycket mera till angelägenheten deraf, som selet är af den försateliga ark, att det under twenne gängors läsning af den aktningswärde, uplyste och skarpsinnige Jämknings-Utskottets Ordförande, unosaäll hans wanliga uomärksamhet. lyder: "J ige andre kunna wäljas eller wara Full» ^mägttge sör ett Ständ i Banquen och Riksgälds ^'Con. Den 22 November. 1169 "Contoiret, sanik till Revisorer öfwer StatS-Werkct, "Banque» och Riksgälds - Contoiret, än jadane af "StändetS Ledamöter, hwilka i detsamma kunna iva"ra Riksdagsmän eller till Ledamöter i Utskott wälnäs. " wäljaS eller wara samt till Revisorer, m. m. blifwer icke. mening, utan ack anlingen eller wara gär lik, eller att ett verbum ytterligare tillsätteS, i sammanhang med lill Revisorer. Det torde säledcs kunna updragao Jämknings - Utskottet, att under den ytterligare jämkning, som blifwer en följd af ärerremisien detta rätta. Herr Grefwen och Landtmarstalkm gjorde Härefter proposition alt Förslaget till Jämkningarne »nätte återremitteras, med anmodan till Utskottet, att inkomina med en fullständig redaktion af de gjorde förändringar. Bifölls. Herr von Lbrenbeitti, polian l.uäviZ, upläste till Protokollet följande: Wördsamt Memorial! De oblida öden hwilka Statens mindre Embetsoch Tjenste-män af Penninge-Lömagare, i anseende till myntets lid efter annan förlorade wärde/ Fjerde Band147. nnder - n7o Den 22 November. underrätt, kunna wäl icke allmänt wara förgätne, hnrn som dcfie Löntagare, i stället förderas pä 1696 ärs
Denna hemställan har, enligt Utskottet tillhandakomna protokollsutdrag, blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, af det förra Ståndet likväl med följande tillägg: “samt dervid jemväl uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t begära, att Styrelsen öfver Alnarps landtbruksinstitut varder i nåder förständigad att för framtiden undvika större utgifter än tillgångarne medgifva. “ Deremot hafva Borgareoch Bonde-Stånden afslagit Utskottets berörda hemställan. Ridderskapet och Adeln har derjemte inbjudit Borgare-Ståndet att biträda dess omförmälda beslut, men vid föredragning af denna inbjudning har Borgare-Ståndet beslutat, att frågan skulle behandlas i sammanhang med förevarande memorial. Bih. till R. Då endast ett Riks-Stånd för närvarande fattat beslut, angående berörda underdåniga skrifvelses aflåtande, lärer frågan derom böra förfalla. Beträffande deremot sjelfva anslagsfrågan, så enär derutinnan tvänne Riks-Stånd stadnat emot två, bör densamma afgöras genom votering i Förstärkt Stats-Utskott; och får i sådant hänseende Utskottet föreslå följande voteringsproposition: “Den, som godkänner Stats-Utskottets, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallna, hemställan, att, för betäckande af den skuld till enskilda, som blifvit vid Alnarps landtbruksinstitut dels redan åsamkad, dels förutsatt under förlidet år till midfastan 1866 vidare uppkomma, mätte för en gång anvisas ett belopp af 50,000 R:dr, att från Riksgäldskontoret utgå, — röstar Ja; Den, det ej vill, Nej; Vinner Nej, har Utskottets berörda hemställan blifvit afslagen“. 2:o. Tjugondefemte punkten af ofvanberörda Utlåtande innefattar hemställan, att Kongl. Maj:ts nådiga framställning, angående beviljande af 14,000 R:drs tillökning uti det till
Eller är det henne värdigt, att, vid ansvar såsom för embetsfel, ålägga en stor mängd af sina presterliga funktionärer, håde ordinarie och extraordinarie, att tjenstgöra såsom kyrkoherdar huru länge som helst, men då vikarierna göra anspråk på kyrkoherdeinkomster och kyrkoherdenamn, vägra dem dessa i fall de icke vilja taga om sin prestexamen? År icke delta alt förhålla arbetaren hans förljenta lön? Och år icke sådant en nedrighet, som väl icke förmildras eller förminskas deraf, att den omhuldas af Konsistorier, naturligtvis icke såsom nedrighet, utan derföre att raan tror sig göra Gudi, det vill här säga prestbihlningen, en tjenst genom att Motioner i BondeStåndet 1862. 805 hålla pastoralexamen uppe samt derföre alt man finner sin fåfänga smickrad af de ödmjuka uppvaktningarna och bugningarna af de i kappa och krage, ja, stundom äfven i handkläde utstyrda examinanderna samt önskar bibehålla det inflytande och välde öfver en icke fåtalig del af presterskapet, som pastoralförhörs-inrättningen lägger i vederbörandes händer. Och här, i denna fåfänga och herrsklystnad hos prelaturen, anträffas, enligt min innerligaste öfvertygelse, den sannskyldiga orsaken hvarföre pästoralexamensväsendet fortfarande florerar, oaktadt alla de röster, som deremot blifvit höjda och all den klagan, som blifvit förd öfver komministrarnes nödställda belägenhet och tröstlösa utsigter. Ty så enfaldig är sannerligen icke vår höglärda prelatur, att den på fullaste allvar och såsom sin innersta mening kan påstå, alt den lärdom, som man anser böra finnas hos presterskapet, uppehälles och befrämjas derigenom, att ett stort antal medlemmar af detsamma ännu vid 50, å 60 års ålder och derutöfver är, för sin befordran, underkastad lexläsning och förhör såsom skolgossar.
Delta skäl består deruti, att denna tjensteman har i afseende på debitering, upbörd och redovisning ett jemförelsevis till afgifternas belopp vida större besvär än någon annan tjensteman, som debiterar Statens utskylder. Han har derjemte ingen, som kontrollerar sina åtgärder i detta fall, så att det ensamt af hans nit och ärlighet beror huruvida Staten får en större eller mindre del af ifrågavar:de bevillms-inkomster. Det plägar vara vanligt att i samma mån, som tjenstemannens åtgärder till Statens förmån ej kunna kon trolleras, i samma mån söker man att upmunlra hans nit och omvårdnad om Statens sannskyldiga rätt och bästa, genom att åt honom anslå en sådan ersättning för sin möda, att lian med den finnér sig fullt belåten. Detta blefve såsom jag förut anmärkt, icke förhållandet om upbörds-proc:n komme att nedsättas till 3 för 100:det af det belopp, som denne tjensteman redovisar. Jag tillstyrker i likhet med Hr von Hartmansdorff den ändring i Utsk;s Den 27 Maj e. m. 415 förslag, att Skepps-ombudsmännen i Stockholm och öfriga städer måtte tilläggas 6 proc. af hvad de indrifva och redovisa. För Skepps-ombudsmannen i Stockholm förekommer derjemte det förhållande, att han, såsom i Riksg:sKont:s Fullmäktiges skrifvelse äfven uplyses, icke är någon Statens tjensteman, att han således icke kan förpligtas att fullgöra ifrågavar:de bestyr, ehuru besynnerligt nog R. St:r utan hans hörande vid en föreg:de Riksdag ålagt honom detsamma. Han skulle således, om han ville begagna sin lagliga rätt, kunna helt enkelt protestera emot det göromål, som R. St:r pålagdt honom, och förklara att han icke vill med den saken sig befatta.
Om någon princip skulle gälla för krögarens beskattning, så borde han antingen vara fri från beskattning efter inkomsten, då han erlägger brännvinsminuteringsafgift, eller vara fri från sistnämnda beskattning, 43 2 Den 2g Maj. då lian skallar i mån af inkomslen ; ty alt på en gång erlägga skatt i begge dessa hänseenden är en verklig afvikelse från den fastställda grunden för öfriga medborgare; men om jag ville göra elt undantag för det yrket , för alt gå den välmenande puritanismen till mötes, så får jag dock fästa Bevilln.Utskrs uppmärksamhet derpå, att krögarne icke måtte sältas till så hög minimi-afgift för bevillningen, i händelse de afsäga sig att sälja brännvin och endast hålla mat utan försäljning af starka drycker. Något sådant undanlag finnes ej, men borde likväl finnas i bevilln.författningen. Jag utber mig att augtde krögerierna lå tillägga några få ord, emedan jag anser denna dass af näringsidkare vara bland de mest vanlottade till sin ställning i samhället. Jag har sjelf arbetsfolk och vet alt det finnes näringsställen i staden, der de erhålla någorlunda god och väl lagad mat för ett så billigt pris, alt jag omöjligen kunde skaffa den i mitt eget lius för samma pris. Dessa näringsställen innehafvas mest af qvinnor, — hurudana Sro deras villkor? Jo, mine herrar! de få kanhända hela dagen och hela året igenom från kl. 4 om morgonen till io om aftonen sträfva så mycket de orka, och hafva med all sparsamhet, när året är slut, knappt så mycket öfver, som de kunna lägga på tumnageln. Anledntn härtill är dock icke blott den, att krögerierna äro så tungt beskattade, utan äfven att deras innehafvare utgöra en dass, som befinner sig nära nog i ett rätlslöshetstillslånd. Att de stå under polisens direcla uppsigt är visserligen ingenting ondt; men de äro äfven derigenom blottställde för den lägre polisbetjeningens vexationer.
Isynnerhet kunde icke nyssnämnda exercis-anslag för ifrågavarande utgifter få påräknas, derest ej dess ändamål, alt bereda Flottans personal nödig öfning i sjökrigare-yrket skulle ännu mera förfelas, än redan vore fallet; ty ehuru samma anslag vid sednaste riksdag förhöjdes, lemnade det likväl icke rikligare tillgång till hvad som fordrades för den allra nödvändigaste' exercisen, än att Flottans personal ännu, såsom tillförene, nödgades för att vinna erforderlig skicklighet i sitt yrke söka öfning, utöfver den exercis-anslaget medgåfve, dels genom anställning å handelsfartyg och dels i främmande magters örlogstjenst; och så länge detta inträffade, måste det vara ytterst angeläget, att exercis-anslaget ej belastades med utgifter, som komme den redan förut knappa öfningen till sjös att än ytterligare inskränkas; oell vore derföre nödigt att, till afhjelpande af de svårigheter för Femte Hufvudtitelus förvaltning, som genom anförde förhållanden uppkommit, anslaget till durchmarche-kostnader blefve förhöjdt Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 21 till ett belopp, nog stort för att motsvara de utgifter, som dermed under vanliga omständigheter skola bestridas. I sådant afseende hade Förvaltningen af Sjöärendena, på grund af uppgjord medelberäkning öfver de åren 1854—1858 bestridda durehmarchc-kostnader eller utgifter för verkställda Båtsmans-transporter, enligt hvilken beräkning dessa kostnader under samma tid uppgått i medeltal till 32,763 R:dr 76 öre, trott nuvarande anslaget dertill, 18,000 K:dr, böra med omkring 14,000 R:dr tillökas; men då likväl dervid förekomme, att berörda utgifter under vissa af de i beräkningen intagna år af tillfälliga orsaker ovanligt stegrats samt att de för år 1858 åter nedgått till omkring 30,000 R:dr, ville häraf synas, som skulle sistnämnde summa närmare inträffa med det blifvande behotvet; — och har, på grund af hvad sålunda förekommit, Kongl.
Lotterne N:ris 1 och 4, innefattande den förra 61 tunnland 27 kappland och den sednare 71 tunnland 21 kappland, blefvo af nyss uppgifna orsak inropade för endast 15 till 17 skillingar tunnlandet, under det att auktionspriset för öfriga lotter uppgick från 24 sk. till och med 1 R:dr 1 sk. för hvarje tunnland; i följd hvaraf årliga räntan, förvandlad i spanmål, utgör: för lotten Nio 1 om 61 tunnland 27 kappland 2 tunnor 11 kappar, för lotten N:o 2 om 78 tunnland 15 kappland 6 tunnor 24 kappar, för lotten JV:o 3 om 84 tunnland 15 kappland 8 tunnor 18 kappar, för lotten Nio 4 om 79 tunnland 21 kappland 3 tunnor 14 kappar, för lotten N:o 5 om 65 tunnland 8 tunnor 2 kappar, för lottea N:o 6 om 60 tunnland 26 kappland 6 tunnor 5 kappar, för lotten Nio 7 om 65 tunnland 21 kappland 5 tunnor 9 kappar, för lotten Nio 8 om 38 tunnland 3 tunnor 6 kappar, för lotten Nio 9 om 60 tunnland 16 kappland 3 tunnor 24 kappar, för lotten N:o 10 om 74 tunnland 4 kappland 6 tunnor 12 kappar, för lotten Nio 11 om 78 tunnland 16 kappland 4 tunnor 25 kappar samt för lotten Nio 12 om 85 tunnland 28 kappland 8 tunnor 9 kappar, hälften råg och hälften korn. Denna ränta var likväl af föga betydenhet för de första cgarne, hvilka genom skogens nedhuggande och försäljning tillskyndades en vinst, hvaraf de första årens utskylder utgjorde en ringa del.
Bifölls; S. D. Föredrogs ånyo Banco-Utskottets utlåtanden, Peo 34, i anledning af väckt fråga om afhjelpande af penninge-förlägenheten i allmän11a rörelsen, m. m.: Återremitterades. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Biskop Hallström, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, väckt motion, att afskedstagande Consistorii-Notarier, må, under vissa vilkor, erkännas berättigade lill en pension af 480 R:dr; i hvilken motion Biskop Bruhn instämt. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets följande utlåtanden: N:o 35, i anledning af Bonden Jan Pehrssojis i Guldsmedshyttan ansökning om eftergift af ränta å ett från Baneo-Disconten utgifvet lån: Bifölls-, N:o 36, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående åtgärder för ordnande af Rikets penninge-väsende: Bifölls; S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande betänkande!! och memorialer: N:o 96, i anledning af väckt motion om ändring i KongL Förordningen den 29 Januari 1831, angående stämpling af tackjern: Bifölls-, N:ö 97, i anledning al väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Juni 1843, angående kolmätningen inom bergslagen: Bifölls; N.'o 98, i anledning af återremiss af betänkandet, N:o 6g: lades till handlingar ne-, N:o 99, i anledning af väckt fråga om försäljning af kronan tillhöriga oanvändbara persedlar och effecter: Bifölls; N:o 101, i anledning af väckt motion om bestämmande af vissa grundel' för befordringarne inom Postverket:
Skall jag behöfva upprepa de flere exempel, som för fl ut ne Riksdagar företedt, på de gäld bundnes och de fordringsägandes inbördes strider mot och för en myntförsämring eller myntförbätt - Den 6 J u 1 i i f. ra. 9^ ring? Dessa strider äro i så färskt minne, att de icke här behöfva omnämnas. De fortfara må luinda, beklagligtvis , ännu, ehuru icke i så ytterlig gestalt, sorn fordom. Det ena partiet bygger sitt hopp derpå, att, sedan 1823 års Ständer förordnade om'metalliska fondens consecuti va förökning , men Sedelstockens bibehållande vid sin numerär, tidpunkten förr eller sednare skall komma, då Bankens säkra fordringar tillika med metalliska fonden, den sednare beräknad efter parien, eller något högre för En R:dr i sedlar, skall motsvara BancoSedelstockens numeraira belopp. Då först ämna de yrka på en Realisation. Det andra partiet åter beräknar, att nämnde Rikets Ständers Förordnande om silfverinköp till 120 å 128 sk. cours, icke sänker den derunder, och alt det är möjligt alt silfver värdet ytterligare kan försämras, om man blott förmår vid kommande Riksdagar genomdrifva nya emissioner af Bancosedlar utan reell fond, under det att penningebristen, eller landets oförmåga att bära skatter och anslag, härtill tages som förevändning. Då hvar och en lätteligen faller i ögonen, att sådane strider och slitningar, emellan olika interessen, ej äro för landet och näringarne i allmänhet nyttiga och gagnande, uppstår af sig sjelf dessa frågor: Huru skall (latta hjelpas? Hvad är nu att göra? 94 Den 6 Ju lii f. m.- Mången svnrar dervid, att en fortsältning af i8a3 års finance-system vore det enklaste, lättaste och bästa, men detta svar torde, vid närmare undersökning, ej hålla profvet. Om 1828 års Financiella beslut, betraktade såsom en öfvergång till ett mera stabelt och stadgadt system, voro för någon tid goda och välgörande, måste man likväl erkänna, att med dem syftningen icke var, att de skulle fortgå beständigt eller recommenderas till bibehållande i längden.
(Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1850.) (Beviljadt vid 1847—1848 års riksdag samt utbetaldt år 1850.) tili samma stad, för hamnens fullbordande, å 10,000 R:dr, emot d:o. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt år 1855.) » Direktionen för Götheborgs hamnoch elf-arbeten, å 140,000 R:dr, för hamnbyggnaden vid nyssnämnde stad; hvilket lån skulle utgå med 14,000 R:dr årligen samt efter 5 års förlopp från slutet af det år, derunder första hälften af lånesunfman blifvit lyftad, återgäldas genom årlig inbetalning af 8 procent å lånets hela belopp under 14A års tid. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag och första tiondedelen af lånesumman utbetald år 1848.) u staden Söderhamn, å 10,000 R:dr, för upprensning af farleden genom den närmast staden belägna skärgård, emot enahanda betalnings-skyldighet från och med år 1852. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1846.) » Arboga ås upprensning, emot återbetalning af 6 procent årligen å ursprungliga lånebeloppet, hvarvid beräknas 4 procents ränta lör det återstående kapitalet. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt år 1855.) » upprensning och fördjupning af Köpings ä, emot d:0 d:o. (Beviljadt vid d:o och utbetaldt med 13,333 R:dr 16 sk. år 1855.) » slussanläggningar i Clara eif vid Dejefors och Forshaga inom Nedre Ulleruds och Grafva socknar i Wermlands län, emot d:o d:o. (Beviljadt vid d:o och utbetaldt år 1856.) för anläggning af jernvägen mellan Christinehamn och Sjöändans lastageplats, å ett ursprungligt belopp af 66,666 R:dr 32 sk., emot d:o d:o.
Den andre talaren har sagt, att stadgandet vid Militim-boställena är vida bättre. Ilan har, under förutseende att jag skulle göra en invändning, som jag under enskildt samtal med honom gjorde, till bemötande upgifvit, att äfven Ecklesiastika boställen hafva byggnadsskyldighet; men jag ber att få erinra den varde talaren derom, att, då jag upgaf de Ecklesiastika boställena, nämnde jag de Ecklesiastika boställena i Skåne, men ej i hela Sverige. Det är just af det skäl, att för dessa ej finnes någon bestämd byggnadsskyldighet efter årtalsberäkning, som Utsk. måste antaga andra ordalag, än hvad som förekommer i Militiffi-boställsordningen; och hvad angår de olägenheter vid liqvider, som af Utsk:ts förslag skulle blifva en följd, så ber jag att få erinra att Syneråtten, enl. förslaget, kommer att afgöra frågan efter samma grunder, som den har att tillämpa i andra fall. Då nu Utsk. ej ansåg sig kunna öfverlemna åt domarens eget skön att afgöra sådana frågor, utan borde lemna domaren en vägledning, fann Utsk. lämpligt att lemna den, som redan finnes i en annan författning. I fråga om enkelheten vid de liqvider, som en talare omnämnt ega rum vid Militias-boställen och som han ansett ej ega rum vid andra sådana, får jag nämna, att jag, som många gånger tillämpat af Utsk. omnämnde stadgande, aldrig funnit någon svårighet dervid och kan ej föreställa mig, att det blir svårare hädanefter än hittills. En talare har yttrat den förmodan, att till de utgifter, hvarom Betänk, handlar, skulle kunna räknas »nytt tak å en lada.» Jag ber att dervid få erinra, att i Betänk, omtalas sådana utgifter, sorn göras för »nybyggnad af kyrka, allmänna hus och större broar», hvartill ej kan hänföras läggandet af nytt lak på en lada eller dylikt ; och detta kan nemi. omöjligt räknas bland allmänna hus.
Orsaken hade varit den, att motionen angick utbytet af vissa lagligen förbindande förpligtelser mot andra föreslagna, hvilkas bindande kraft och verkan juridiskt måste bedömmas. Ett sådant bedömmande hade Hr Landtm, ansett närmast tillhöra LagUtsk., hvilket det stått öppet att, om det pröfvats nödigt, antingen sammanträda med annat Utsk. eller gerom prot.utdr. meddela detsamma hvad behöfligt vore och inhemta samma Utsk:s utlåt, deröfver. LagUtsk. hade således på detta sätt kunnat meddela sig med BancoUtsk. Då emedlertid motionären sjelf anhållit, att ärendet måtte remitteras till BancoUtsk., ville Hr Landtm, alltför gerna frånträda denna mening, men hade ansett sig skyldig för R. o. Ad. förklara orsaken hvarföre han föreslagit motionens remitterande till Lagutskottet. Den 8 April c, ra. Uppå derefter framställd propos., fann R. o. Ad. motionen böra af BancoUtsk. behandlas. Vid förnyad föredragning af LagUtsk:s den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 16, öfver väckt motion om uppliäfvande af lagens stadgande angtde qvalificerade dödsstraff, blef det ånyo lagdt på bordet af Frihtne Cederström, Thure, samt Ridderstolpe, Fredr. Ånyo föredrogs och bifölls LagUtskts den 4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 17, öfver väckt motion om ändring i 2 cap. i3 §:n kyrkolagen. Ilr Reutersvärd, Pehr Adam: uppläste följande: I anledn. af K. Mts till R. St. aflåtna nåd. propos:r om ökade statsanslag på 2tdra hufvudtiteln till löneförbättringar m. m. för en del verks embetsoch tjenstemän, hvilka i dessa dagar förevarit i'StatsUtsk.; anhåller jag att få anföra följande: Utom det alt jag i hufvudsaken instämmer i hvad
För åren 1758 med 1858, enligt Arméens Herrar Fullmäktiges protokoll den 27 Februari 1857 och utredningen af den 12 September 1860 j 5,591,462 14 f-.delsr af Wadstena krigsmanshus-kassas äldre medel. Fortsättning för år 1859: Statsanslag och kreditiv Ränta, å 5^,'å det från Wadstena Krigsmanshus-kassa aflemnade kapital 103,899 23 10,26539 Kassans utgifter: Pensioner, efter afdrag af besparda 8,597 R:dr 50 öre Förvaltningskostnader, afskrifningar, intresse-utgifter m. m. Summa Utbetalning arne utgöras af: Pensioner och begrafningshjelp Ackords-ersättning, enligt Kongl, brefvet den 21 April 1774 Förvaltningskostnader m. m Vakansoch liggetids-besparingar. Begrafnings hjelps-bespa ringar. Summa statsbidrag. R:dr 58 öre, ett belopp af 3,747,794 R:dr 38 öre, deruti det från Wadstena Krigsmanshus-kassa aflemnade orubbade kapital, 205,307 R:dr 73 öre, är inbegripet; och som Arméen för bestridande af utgifterna, 17,804,367 R:dr 5 öre, tillskjutit genom egna bidrag 9,374,381 R:dr 27 öre, utöfver erhållna statsbidragen 8,429,985 R:dr 78 öre, lärer statsverket af nämnde förmögenhet ej anses äga större belopp än berörda kapital, 205,307 R:dr 73 öre, men delägarne i Kassan återstoden, 3,542,486 R:dr 65 öre. * Uti denna utredning är hvad å det kreditiv af 150,000 R:dr, som af Rikets höglofl.