Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta synes mig -Vara en så väsendtlig fördel, en så i klok beräkning, att den icke borde föranleda till någon afprutning i anslaget. Vid sådant förhållande och då man tager i beräkning proportionen emellan antalet af de nedbrunna gårdarne i Jönköping och dem, som afbrunuo i Örebro, synes mig att Den 11 0 k l o b e r. raan icke ur någon synpunkt kan försvara den orättvisa, som, genom StatsUtsk:s tillstyrkande, blifvit Jönköping i förhållande till Örebro tillfogad. Jag förenar mig således lill alla delar med Frih. Palmstjerna och anhåller att Utlåt, måtte varda återremitterad Frih. Cederström, Rud.: Dä raan i billighetens namn fordrar en utsträckning af hvad StatsUtsk. tillstyrkt, vägar jag hemställa, huruvida icke billighetens fordringar måste, vid detta tillfälle, liksom vid hvarje annat, bestämmas af behofvet; och ingen lärer väl vilja påstå, att behofvet af en vidt omfattande tomtreglering är för Jönköping lika stort, som det var för Örebro. Således förefaller det mig, sorn Gr. Sparre icke ägt tillräckligt skäl alt komma lill den slutsats, som han uttalade, under det förmenande, att vid samma Riksdag, som ett betydligt tomtreglerings-anslag blifvit, uppå tillstyrkan af StatsUtsk., Örebro (illdeladt, borde icke någon nedsättning i afseende på de för Jönköping i enahanda ändamål begärda medlen ega runi; men vi mäste ihågkomma, att just vid denna Riksdag har StatsUtsk., sedan anslaget till Örebro blifvit beviljadt, för hvarjehanda allmännyttiga föremål tillstyrkt betydliga summor, som till en del redan blifvit af R. St. till betalning godkända, (ill en del ännu icke hunnit alt af R. St. definilift pröfvas. Utgifvandet af de för lomtregleringar beviljade penningar har afsett, icke blott städers förskonande för framtida eldsvådor genom ändamålsenligare gatuslräckningar, men äfven deras förskönande och försättande i ett prydligare skick.
Men, tryckt af Katholicismens, de religiösa stridigheternas, eller fåväldets ok, har det sjunkit i anseende och, om ej förlorat, åtminstone föga vunnit i allmän kraft och storhet. Man vet, huru fruktadt och fruktansvärd! Nordmanna-namnet engång var äfven hos de mäktigaste folk; luiru Sverige var, om ej alltid främst, dock jemnlikt sina grannar i makt, så länge en hednisk gudstjenst förenade dess innebyggare kring Upsalakonungen. Knappt hade Katholicismens jernok lagt sig öfver Svenska folkets skuldror, förr än riket föll i vanmakt och af Partier sönderslets, till dess Gustaf I, genom reformationens införande och uprättande af det ärftliga konungadömet, bragte riket till en styrka, en ungdomsfriskhet, som under religionsoch brö dr alvisterne bland Hans efterträdare väl åter sjönk, men af Carl IX, genom arfrikets och Lutherska lärans befästande så stadgades, att Sverige, ehuru aflägset och inskränkt till sin folkmängd, kort derpå upträdde såsom en Europeisk makt af första storleken. Fastän hemsökt af både konungars och folkpartiers maktmissbruk, bar Sverige dock derefter, flera gånger, liksom vid brädden af sitt fall, åter uprest sig, bjudande och njutande än i dag aktning, egande, näst Gud, i sin Konung och sin kyrkliga enhet, en säker borgen för sitt bestånd. — Så förena sig grunddragen i vår folkstams gemensamma lynne och vårt folks öden att mana till enhet äfven i kyrkligt afseende. Den benägenhet, man velat i sednare tid finna till söndring från vår kyrka, är mera skenbar än verklig; den förföljelse, man omtalar, för enskilda gudaktighetsöfningar, finnes icke, i egentlig mening. Jag har tagit noga kännedom om förhållandet med dessa föregifna schismatiska, rörelser, och dervid funnit, att de upstått hufvudsakligen såsom följd af de s. k. ”nya böckernes”, nya katechesens, handbokens och psalmbokens, införande vid gudstjensten och barnaundervisningen.
Man klagar så ofta att Riksens Stånders beslut ändras, och nu äfven har man nödgats, genom tvingande omständigheter, göra det; men råttast måtte det vara, att de åtminstone fortfara att vara gällande, tills motsatte beslut blifvit fattade, Dessutom har Herr Lagerhjelm anmärkt, att flere lån blifvit liqviderade och att man således borde återfå den betalta Öfver-råntan. så vida en sådan förmån förunnades de ännu återstående gåldenårerne. Låntagarne åro enligt gällande Reglementet i denne stund skyldige att betala Öfver-råntan, och hafva derigenom ådragit sig en bestämd skuld. Denna skulle således, om beslutet erhölle en retroactiv verkan, efterskänkas 5 men för en sådan åtgärd, mot en särskild klass af de många enskilda personer, som häfta i skuld till Staten, torde något gällande skål icke linnas. Herr Cederschjöld, Pehr Gustafv Jag an - Den l ylpnL c. m, 25 Jjåller att få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på en motsägelse, som skulle uppstå, i händelse g de punkten antoges, emedan den är stridande emot det beslut, som Rid. derskapet och Adeln redan genom votering fattat. Der står nemligen, att omsättningen skall vara gjord inom den i Julii: men om jag rätt fattat Ståndets beslut, skulle 2:ne månaders respit lemnäs, och således den som ej gjort omsättningen den i Julii, få emot erläggande, af Öfver-ränta, anstånd att göra den inom den i September. Jag hemställer således, om icke ordet sednast skulle kunna utgå. Grefve af Ugglas, Guflaf: Jag anhåller blott få nämna, att i Betänkandet står bestämdt, att alla lån skola omståttas till den i Julii, och kunna således inga såkallade respit-månader komma i fråga för andre lån ån sådane, som, omsatte inom den j nästkommande Julix, sedan i laglig ordning förfalla. Herr Tham, Wollrath: Om jag ej miss minnes mig, så år det redan förut afgjordt, att första insåttningarne ovilkorligen skola ske inom den i Julii detta år. Således kan icke voteringen verka på detta beslut.
För patienterne värme, föda m. m „ „ 1,800: 3,000: Naturligtvis uppstår den frågan, i hvad mån kommunerne skola anses skyldiga att till ofvanbesagde stiftelse bidraga. Församlingarne hafva redan genom Konungens höga Befallningshafvande för detta ändamål blifvit hörde. Somliga hafva visserligen dertill visat benägenhet; men andra, som för närvarande ej äro af sjukdomen besvärade, eller blott hafva en eller annan patient, gåfvo bestämdt afslag. Också är detta mindre underligt, då den af naturen mindre rikt lottade provinsen nyligen uppfört och ordnat 2 lasaretter. Äfven visar erfarenheten, att Norska Staten helt och hållet nödgats öfvertaga kostnaden för dessa anstalter i och för så vidt de urgamla stiftelserne befunnos otillräckliga. En enda stiftelse i Bergen kostar Staten årligen 18,000 Speciedaler. Mera skäl kunde då förefinnas, att för hvarje patient någon årlig afgift erlades, hvilken dock svårligen finge öfverstiga 50 Riksdaler, om stiftelsens ändamål skulle vinnas. Men denna inkomst blefve för Staten så obetydlig att föga afseende derå synes böra fästas, då fråga är att motarbeta eller utrota en sådan landsplåga. Aldraminst borde den ifrågakomma vid stiftelsens början, då folkets vanor och fördomar ändå torde lägga hinder mot stiftelsens begagnande. Också få patienterne i Norrige kostnadsfri vård och underhåll. Med anledning häraf vågar jag vördsamligen föreslå: att Rikets Ständer täcktes anslå ett reservationsanslag af 15,000 R:dr Riksmynt för uppförande af ett hospital för spetelske med dertill hörande inredning och husgeråd på den plats inom Helsingland, der Kongl. Maj:t pröfvar lämpligast; samt att under förestående statsregleringsperiod ett årligt anslag af 3,000 R:dr bestämmes för denna stiftelses underhåll. Om remiss till Höglofliga Ståts-Utskottet anhålles vördsamligen. Stockholm den 22 November 1862. L. Landgren. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Kyrkoherden J. Otterström: Om Folkskolan.
Utskottets förslag kommer således egentligen att åsyfta införandet af en sådan förvaltning , att de allmänna ärenderna , efter deras syftes-enliga fördelning , måga af ett mindre antal bättre lönade Ämbetsoch Tjenste-män blifva skötte med större ordning, öfversigt och controll af Statsförvaltningen i hela sin vidd, än förut; dock bör, efter Utskottets tanka , hufvudsakligt afseende jemväl derpå fästas > att den nya administrationen ma blifva ett medel till en sådan förän* ’ rg i de före hållanden , som hafva afseeni på den oeconomiska lagstiftningen, att det dermed förenade vidlyftiga förvaltnings-bestyr, \ 20 så fort ämnets natur medgifver , må kunna förenklas, till vinnande af det ytterst sökta målet af enhet, kraft och drift, med de möj., ligen minsta förvaltnings-kostnader. För detta ändamål har Kongl. Maj:t redan täckts föranstalta om de ceconomiske författningarnes sammandragande och ordnande under vissa titlar efter ämnenas natur; och lära dessa samlingar snart vara att förvänta , hvaremot ingen början ännu skett med dessa författningars nya redaction , hvarvid i synnerhet synes böra tillses, att åtskillige ceconomiska anstalter och inrättningar må blifva förenklade. Härtill har Herr Presidenten Friherre Löfvenskjöld i sitt Betänkande framställt flera förslag , hvilka , såsom ej hörande till Regie, ring af Riks-Styrelsen , således ej kunnat komma under granskning, men ändock icke bordt lemnäs oanmärkta, så framt de, efter närmare undersökning , skulle finnas leda till den förminskning af de Förvaltnings-verken , i följd af nu gällande författnings-system, åliggande mångfaldiga befattningar, som dermed åsyftas* Af desse anledningar, och då ämnet i hela sin vidd är af lika stor vigt, som omfattning , har Utskottet ansett sig böra vördsamt tillstyrka, att Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t ville anmäla den underdåniga önskan , att de förberedande åtgärder till författningarnes nya redaction , Kongl.
Icke heller lärer det kunna betviflas, att en nyttig kännedom af de förbättringar, som äfven i denna gren af undervisningen oaflåtligen göras, med fördel kan och bör meddelas genom män, hvilka blifva för detta uppdrag särskildt utsedde. I Utskottets tanke är den af Kongl. Maj:t föreslagna åtgärd af väsendtlig vigt för folkskole-väsendets utveckling. Den invändning, som mot detta förslag tillförene blifvit hemtad af svårigheten att finna för uppdraget lämplige personer, enär seminariernas föreståndare skulle vara af sin undervisning så förhindrade, att de icke kunde af Domkapitlen emottaga ifrågavarande uppdrag, synes hafva förlorat det mesta af sin vigt, om, enligt hvad Kongl. Maj:t föreslagit, seminarierna komma att erhålla ökade lärarekrafter, då föreståndarne för dessa anstalter lättare kunna egna någon tid åt inspektionen af skolorna; ■— Och torde det i öfrigt kunna antagas det Kongl. Maj:t icke skall underlåta att för skol-inspektörernes befattning meddela sådana föreskrifter, hvarigenom deras verksamhet bör blifva i möjligaste mån gagnande och ändamålsenlig. På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, tillstyrker Utskottet, d) att för ofvan uppgifna särskilda ändamål måtte anvisas de belopp, Kongl. Maj:t för hvart och ett af dem föreslagit.
På grund af modrens sjukbelönat mitt arbete och skänkt mig stor tillfördel. » Måhända kände han att vi började nallighet var det egentligen på henne alla hushållsfredsställelse. Under de första åren bodde min tant hos mig. kas farliga områden. Han afbröt sig därför habekymmer hvilade, men det märktes aldrig, hon stigt: » Men min hustru har redan fått nog af var som ett ständigt solsken. Och hur mycket Hon hade blifvit gammal och klen, orkade icke sin första svenska bal och längtar att komma hon än hade att göra, syntes hon aldrig jäktad. längre med hufvudstadslifvet och då tyckte hon Hon hade tid för allt och alla. Men icke blott att det var lugnt och skönt här på landet. Men hem. Au revoir! » Han drog hennes arm under sin och de afför hemmet räckte hon till; hon var äfven en så dog hon. Det blef naturligtvis en tomhet för god fé för alla fattiga församlingsbor. Många mig, ty hon var innerligt god och snäll, om ock lägsnade sig tillsammans. Hur jag sedan härdade ut till jag kom hem, gånger åtföljde jag henne, då hon med en liten en smula ytlig, så att några högre intressen hade vet jag icke. Jag minns, att tant på hemvägen korg på armen gick att skänka hjälp och tröst vi just icke gemensamt. Sedan dess har jag bott här ensam, utom när undfägnade mig med detaljer om det » intresåt någon, som var sjuk eller i bekymmer. Och santa giftermålet ». Hon var spanjorska, lika fördet var roligt att se, hur välkommen hon alltid jag som nu haft något kärt besök att glädja mig åt. För öfrigt har jag ju så hyggliga grannar, näm och rik som hon var vacker, och de hade blef, hur älskad hon tycktes vara. förälskat sig i hvarandra vid första blicken m. m. Sommaren hade snart flyktat hän som en beså isolerad behöfver jag aldrig känna mig, för Jag bara längtade att få bli ensam med mitt haglig dröm. Då ansåg jag mig böra göra allatt nu inte tala om mina » trogna undersåtar », lidande. Det fick jag också tillfälle till under var af mitt tal om att iämna dem, ehuru jag som äro nästan lika många vänner. Ja, du kan den långa natt som följde — de mörkaste helst velat stanna där för alltid.
Ämbetsoch Tjenstemän tillätit, att efter godtfinnande Utsätta afständet där Kronosrjutsuingen skall prästeraS, som genom ett längre afständ ifrän den skjuts skyldiges hemwist bereder denna ett kännbart lidande, som han under förslutne tid sätt erfara, och bwarpä som bewis mä anförss, att j en af Rikets Södra Provmeicr, har d^tta är i det swäraste wäglag, innom mindre än 2 wcckor, samma hästar mäst, utom kortare skjutsningar, göra twä Kronoffjutsningar pä sä kängt afftänd, att hwardera utgjorde en resa af omkring 18 mil, framoch äterresan med skjutsningcn sammanräknad. Det ligger i öppen dag, att sädan skjutsskyl. dighet, är utan jemförelse mera betungande än den, som de till skjutsningsställct närmare boende äliggcr att uppfylla, dä likwäl tyngden borde wara lika för alla. Till rättelse häruti tillstyrkes, det Landshöfdingarne böra tillse, att större Transporter, som fordra Kronoskjuts, blifwa fördelade pä olika wägar, och att häldre nägon del deraf mä göra en mindre bctydelig omwäg, än skjutsning äskas pä ett alt för längt afständ, som i flere afseenden tillskyndar en skada i jemnförelse hwartill sjclfwa skjutSnirrgen är af mindre betydlighet. — Denna kunde skäligen sä determineraS, att 424 Den 14 September. akt cn KrcnoskZutsning ej mä kunna fordras pä längre afstättd än iwä mil frätt hwars och ens hemwist» högst tre dm fkjukStttttDn grär i dch hcntwäg, i annat fall pä kortare afstättd derifrån, pä bet sätt, akt en resa till 'och ifrän cn fljutsirittg, jenvtr sjekfwa ffjutSninM, ej mä öfwcistjuia 5 högst 6 Mil. 2:ö
Hon sprang fram till sängen och föll på knä, lutade sig öfver honom och slog sina armar om honom. Ja, hon skulle skydda och bevara honom från den onde frestaren. Hvad 296 " i DUN kanske ingenting annat i världen kunde, det skulle hennes kärlek förmå. Och för dessa tankar vek ångesten så små- ningom undan, och till slut somnade hon, snyftande ännu i sömnen och med lidandets första, skugglika insegel på sitt ansikte, men med hopp och förtröstan resande sig, starka och mäktiga, i bakgrunden. Och sedan? » Ej Gingo de till botten? måttet fullt. » yffcnder ofvanstående rubrik hade i n:r 3 2 af Idun för i år influtit ett poem, undertecknadt M. L„ som sändts oss till införande såsom original. Först för sent upptäckte vi, att vi denna gång varit utsatta för ett af dessa oförsynta litterära underslef, för hvilka knappast någon tidning med största vaksamhet kan freda sig, ehuru dess bättre detta fall i Iduns annaler hittilldags är enastående. Det af M. — vi behöfva naturligtvis ej påpeka, hurusom detta märke ej har det minsta samband med vår värderade medarbetarinna fru Mathilda Langlets initialer — undertecknade poemet befanns vara rätteligen författadt af Toivo (Sigrid Elmblad) och infördt i hennes diktsamling » Vind för våg ». Den sistnämnda skattade författarinnan vistas för närvarande på ett besök i sitt fä- dernesland. Ofta har till Idun ingått begä- ran, att engång få Toivos bild införlifvad med den svenska kvinnotidningens galleri af förtjänta landsmaninnor, ty vida omkring i svenska hem har hennes diktkonst förvärfvat henne vänner. Det är därför med glädje Redaktionen i detta nummer ser sig i tillfälle villfara sin länge närda önskan bärutinnan, på samma gång vi bringa våra läsarinnor den vackra dikt af Toivos penna, som hon haft vänligheten sända oss för detta n:r. Kvinnliga folkhögskolor. V i d det i dagarne i Upsala afhållna folkhögskolelärarmötet förekom bland andra öfverläggningsämnen frågan: Hvilka äro orsakerna till att så få kvinnliga folkhögskolor finnas förenade med det manliga, och borde icke detta missförhållande med det snaraste afhjälpas?
Utskottet vid nyss omförmälda yttrande egentligen hade i sigte, nemligen behofvet för förädlingsoch handels-näringarnes idkare, alt ega serskildt valda målsmän i Riks församlingen. Nu, såsom då, betviflar Utskottet gagnet af den konstgjorda skilnaden mellan stad och land; men, såsom en utväg att åtminstone till en del nu genast kunna gifva det samfälda valsättet den forin af directa val, sorn Utskollet önskade kunna, men icke vågar, för hela Riket föreslå, och såsom en öfvergång till denna forms allmännare antagande, har Utskottet icke dragit i betänkande att föreslå, det städer och större köpingar må för Riksdagsmaunavalen bildas till serskilda, från landet afsöndrade, Val-districter. Utskottet anser sig kuapt behöfva möta det inkast, alt en sådan skillnad slår i strid mot den grundsats af samfälda val, som genom omröstning i Förstärkt Constitutions-Ulskott blifvit godkänd. Utskottet har i Memorialet, N:o 38, så utförligt framställt begreppet om samfälda val, att Utskottet väl icke här behof ver erinra, alt detta begrepp, i och för sig, är alldeles främmande för frågan om val-districlernas indelning. Denna indelning kan på mångfaldiga sätt ändras. Grundsatsen bni samfälda val är orörd, så länge samtliga inom hvarje dist rict valbei ätl igade, utan skillnad mellan stånd och yrken, samfäldt utse Riksdagsmän elfer Valmän. Den, som annorlunda tolkar delta namn, måste ock påstå, alt en bergslag, en skogsbygd eller en slättbygd icke skulle kunna algot» ett valli istrict. Efter att i sislom Törmä Ida fråga hafva bestämt sin mening, har Utskottet måst upptaga den, huru stor andel i det bestämda antalet af Repiesenlanler bör tillkomma städer och större köpingar. Cnnstilutions-Utshottets Memorial, J\:o 85.
S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande, N:o 13, angående vackt fråga om skadestånd åt egare af privilegierade kalkbruk å Gottland för lidna förluster, i följd af medgifven utvidgad frihet att å nämnde ö tillverka kalk; Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets utlåtande N:o 14, i anledning af väckt fråga om ersättning tili kommendanten å Dalarö skans, öfverste-löjtnanten J. U. Cederkrona, för upphörda sportler af pass-visering; S. D. Föredrogs ånyo Banko-utskottets memorial N:o 5, i fråga om öfverlemnande från banken till Riksgälds-kontoret af ett belopp, motsvarande Stockholms handelsoch närings-diskonts, banko-diskontens samt Malmö låne-kontorets reserv-fonder vid 1844 års slut; Godkändes. S. D. Föredrogos: l:o Stats-utskottets memorial N:o 16, med återlemnande af en utaf Petter Mårtenssons inom Bonde-ståndet väckt motion, angående nedsättning i post-porto-afgifterna Motionen ansågs böra remitteras tili Bevillnings-utskottet. 2:o Bevillnings-utskottets memorial: N:o 2, angående återlemnande af en utaf Johan Jacob Rutberg, m. fl. väckt motion, i afseende å föreskrifterne om produktions-bevis för lax och smör, som från Norroch Westerbottens län till annan inrikes ort aflastas. 16 Prot.-utdrag elen 15 Januari <1848. Motionen ansågs böra remitteras tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; N:o 3, om antagande af tvänne kanslister; N:o 4, angående återlemnande af ledamöternes inom Bonde-ståndet Magnus Månssons och Ola Pehrssons motioner om ändring i nu gällande föreskrifter, angående stämmoböternas fördelning.
Skänkers Bcwills Nings-Utflvtt uti desi den 12 dennes pä bordet lagde och ä nys föredragne Protocolls - Utdrag af den Z1 nästledne Januari!, rörande understöd till det af Pros tecollssSecreterarenl ikorg stiftade Institut för Blinde, Döfstumme och .Swagsinte, yttrat och föreslagit, blef af Preste-Ständet till alla desar bifallit; Hwarom wörd, sam Den 17 April. stim och wänlig underrättelse skulle lämnas de Respcetise Med-Ständcn samt vewälte Utskott. Ikt supra. S. D. Efter upläsande af Wällofl. Borgare-Ständets Prorocolls-Utdrag af denne dag, innehällande desi önskan, att alla Söcknedagars förmiddagar, under nästinstundande mecka, ma till arbete i Riks - Ständcns Plena fä oasbrulit anwändas, dä samina dagars eftermiddagar deremot kunna lemnäs frie, för famtelige Utskotten, att deras ännu äterstäcnde göromål och hwad under tiden kan blifwa dem uvdragik, behörigen affluta och expediera; beslöt Prcste-Ständet, att häruti med Wällofl. Borgare-Ständet instämma, dock att härigenom Herr Gresmen och Landt-Marstalken samt de Res spective Ständens Talmän icke mä warda betagit, att i händelse omsiändigheternc fädant fordra, annorlunda härom öfwerenskomma; Hwarom mördsam och wänlig underrättelse flulle de Respective Med-Ständen leninas. IIt supra. S. D. Föredrogs Riksens Högloft.
Företogs till pröfning Lagsamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-Utskottens den g: te dennes under N;o 247 afgifne, samt den g:de derpålöijde eftermiddagen på bordet lagde , Utlåtande, öfver gjorde anmärkningar vid Utskot» tens förut meddeidte Betänkande, om ändring i nu gällande föreskrifter, angående Förvaltningen af Kyrkornes Räkenskaper m. m. Herr von Hartmansdorff „ August: Utskotten hafva i detta Betänkande förnyat sitt förra förslag, att den granskning Kyrko-rakenskaperne i åtskilliga provincer, såsom Skåne , Halland , Blekinge och Bohus Län , förut undergått , såväl i Lands Contoiren, sorn i KammarRätten, hädanefter måtte upphöra, jag deremot anser en sådan grafiskniug vara af vigt , emedan Kyrkornes medel vanligen äro betydligare i desse provincer, än annorstädes Då Kammar-Rättens närvarande Personal är, utan någon förökning, tillräcklig, att förrätta denna granskning , och dä upphörandet deraf i alla fall skulle blifva eu förlust för det allmänna , så vågar jag anhålla om afslag å Betänkandet. Herr Hjerta , Johan Gustaf: Likasom förra gången, då Utskottens Betänkande i detta ämne förevar, kan jag ej annat än bestrida den sats Herr von Hartmansdorff fram - Den io December c, m. 5o3 ställt. Jag tror det vara obehörigt, att Staten tillegnar sig en sådan gransknings-rätt öfver de eröfrade Provincernes Kysko-medel. och att dessa icke behandlas likasom alla de öfriga. Jag vet ej, huru man kan anse sådana medel underkastade Statens Revision , sorn endast uppstått genom enskiltes frivilliga bidrag, eller hvarföre nian dermed skall öfverhopa Embetsman i ett Allmänt Verk i Hufvudstadcn. Jag tillstyrker derföre bifall åt Utskottens Utlåtande, ehuru Utskotten icke förändrat sitt Betänkande , på sätt jag vid återremissen föreslog i usta punkteo.