Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs och bifölls Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:t,s den 12 dennes bordlagde Betänk. Nio 30, i ani. af väckt motion om förändrade föreskrifter rör:de vilkoren för erhållande af understöd utaf allmänna medel till utflyttning i följd af laga skifte. Vid föredragning af BankoUtsk:ts den 12 dennes bordlagde Utlåt. Nio 40, i ani. af gjorda ackordsanbud för Bankens återstående fordringar på grund af protesterade vexlar, hördes två le - 212 Den 18 September. damöter begära detta Utlåt, på bordet, hvarefter anmälte sig och yttrade. Hr Printzensköld: Jag kan icke underlåta att anhålla, det de ledamöter, som begärt detta Betänk, andra gången på bordet, måtte derifrån afstå, då riksdagen är så långt framskriden och det således är af vigt att de återstående ärendena skyndsamt behandlas. Hr Hjärne: Det är just för att icke uppehålla ärendenas gång, som jag begärt på bordet detta Betänk., sorn säkert kommer att föranleda vidlyftig diskussion. Jag nödgas således vidblifva min gjorda anhållan. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då det förev:de Utlåt:t blifvit af två ledamöter begärdt ånyo på bordet, komme detsamma att der hvila. Föredrogs och bifölls Frih. Tersmedens, Wilh. Fredrik, den 12 dennes väckta och då bordlagda förslag, att de öfriga RiksStm skulle jnbjudas att instämma uti E. o. Ad:s, vid behandling af Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon,Utsk:ts Betänk, N:o 25, fattade beslut om beviljande af medel för anläggande af en elektrisk telegraf från Ostersund till någon punkt vid Bottniska viken. Efter föredragning af Konst.Utslcts den 15 dennes bordlagde Mern.
Historien visar, som jag tror, att den krigsära, Svenska armeen inlagt sedan indelningsverket stiftades, är högst problematisk, då jag undantager början af Carl XII:s krig. Gustaf Adolph den Store förde sina krig, dessa de mest ärorika, hvarom våra häfder hafva att förtälja, till större delen med conscriberade härar. Jag tror således, att Sveriges försvar hufvudsakligast hvilar och ännu mer bör söka sitt stöd hos beväringen; och jag tviflar, att den enthusiasm, som kan förefinnas hos vår indelta arme', i händelse af ett krig, skulle för vårt försvar vara särdeles tillräcklig att påräkna, i fall denna arme' icke ägde stöd i nationalbeväringen. Gr. Cronhjelm: Då jag första gången yttrade mig, ansåg jag discussionen här numera vara af mindre vigt, emedan 2:ne Stånd redan bifallit betänk, och jag sålunda trodde, att återremissen utan motstånd skulle beviljas. Med den riktning, discussionen nu tagit, tror jag deremot, att den är af högsta vigt. Det är Hr Gr. Löwenhjelm, som gifvit den denna vigt. Hans satser, consequent utförda, leda nemi. till ganska eftertänkliga slutföljder, dem Hr Grefven måhända icke sjelf åsyftat. Den ena är nemi. den, att Svenska folket icke skulle förmå att försvara sig; detta ligger till tydlig följd af hans yttrande. Gr. Löwenhjelm har med vanlig dialectisk förmåga förvillat de mindre insigtsfull» på min sida. Hr Gr. har antagit såsom axiom, att 9° Den 34 Maj. resning i massor icke duger för offensiven; och låtom oss nu, har Hr Gr. sagt, se till, huru det förhåller sig med defensiven. Dervid har Hr Gr. sökt visa, att äfven den icke duger, med en styrka af den ifrågaställda beskaffenheten. Den enda utvägen för möjligheten af vårt försvar har Hr Gr. altså ansett böra sökas i bibehållandet af vår indelta arme'.
Jag hade eljest kom - Den 20 Mar 3?5 mit att på det sätt beriktiga mitt yrkande, att jag påstått sakens behandling enligt 44 §■ Riksd.Ordn., hvarigenom Utsk. kan ovilkorligen förpligtas att ingå i pröfning af ämnet, och ej kan återkomma med en sudan framställning, som nu ägt rum. Jag skall bedja att få upptaga, hvad en ledamot af Utsk. sagt, att nemi. bans yttrande ej blifvit så fullständigt intaget, sorn lian önskat. Jag får i anledning häraf erinra den värde ledamoten derom, att då frågan första gången i Utsk. förevar, voro redan 6 dagar förlidna af den tid, inom hvilken Utsk., i fall det icke ansåg sig kunna upptaga frågan, borde återsända densamma lill RiksSt. Jag anmälde detta förhållande; frågan afgjordes så, som vi känna. För att icke försumma tiden, mäste Utsk. då besluta att, utan afvaktan af uppsättning af discussionen, författa förevar, mcmor., för att justera detsamma påföljde dag. Vid denna justering uppkom ny discussion. Härunder tillkom det i rnemor. använda 4:de skäl, som icke influtit i första discussionen; och det var hufvudsakligen vid detta sednare tillfälle, som Hr Nordenanckar afgaf sitt yttrande. Då rnemor. härefter blifvit justeradt oell godkändt, framställde jag, att de ledamöter, hvilka vid sednare tillfället yttrat sig, borde, i fall de åstundade, att deras yttranden måtte medfölja memor., tillkännagifva sådant för secreterare!!; och jag tror icke, att Hr Nordenanckar gjort något sådant tillkännagifvande. Jag har ansett nödigt att lemna denna upplysning, och hemställer till den värde ledamoten sjelf, om icke förhållandet är sådant, som jag nu uppgifvit. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag har icke hört någon ledamot bestrida niemons återförvisning; jag vill derföre blott yttra mig i formfrågan. Ett Utsk:s rätt att till Stånden återlemna en ditremitterad fråga är i 44 §• R-iksd.- Ordn. gifven.
Hvad beträffar den ständigt på stället förlagde pionniercorpsen, så lemnar K. M:s nåd. skrifvelse d. k,2 1822 först Fort. befälh. å Wanås rättighet att i mån af behof reqvirera 40 correctionister från Wadstena, för alt biträda vid fäslningsbyggnaden, samt först 1825 d. 21 Dec. är det K. br. dateradt, som anbefaller bildandet af en pionniercorps, hvilken corps, bestående af 2 compagnier, 150 man hvardera, hvaraf 50 n:r inom hvarje compagni tills vidare skulle hållas vacante, först blef bildad i slutet af 1826, som K. M:s skrifvelse d. 1826, ang:de befallning om förslag till befäl vid nämnde corps, visar. Denna corps har under åren 1836 till 1840, då den likväl varit 311 man, per medium om året utgjordt 46,155 dagsv., hvilket ej gör fullt 120 dagsv, per dag, året räknadt till 300 arbetsdagar, hvartill likväl visst ej orsaken varit att corpsen ej kunnat lemna flera dagsverken, utan en följd af svårigheten att under de kalla vintermånaderne å denna fästn.ort alltid kunna sysselsätta så stor arbetspersonal. De 2000 private arbetare, förenämnde fästningsbyggnad, enl.
StatsUtsk., som i allmänhet hyllat samma åsigt, har likväl i ett afseende något afvikit från den K. propos:n, som jag önskar äfven i detta fall måtte vinna närmare afseende. K. M. har nemi. föreslagit, att de, som kunna begagna sig af ifrågavar. lånebiträde, skulle tillgodonjuta 5 års räntefrihet. StatsUtsk. har beräknat denna räntefrihet från d. i Jan. i835, d. v. s. några månader förrän någon kunde komma i tillfälle att begagna sig af lånet, så att den afsedda 5 års räntefriheten i sin helhet de facto icke skulle kunna komma att äga rum. Hr Santesson har i sin reservation erinrat om detta förhållande; men jag tror, att han gått för långt i sin begäran om den K. propostns efterkommande, då han föreslagit, att räntefriheten skulle beräknas från den dag, en hvar utfick lånet. Detta skulle leda till intrasslade räkenskaper för Riksg.cont. och mycket annat bråk, som icke bör äga rum. Jag skulle derföre anse lämpligast att bestämma en tid längre fram på år i835, hvarifrån räntefriheten beräknas; i hvilket afseende jag skulle vilja föreslå d. i instundande Juli, livarförinnan lånet ^säkerligen blifver att tillgå för dem, som vilja begagna sig deraf, och det således komme att bero af hvar och en låntagare att komma i åtnjutande af hela den medgifna räntefriheten. En annan anmärkn., som jag har att göra, afser något, som StatsUtsk., efter min tanka, förbisett i de särskilda punkterna, rörrde lånemedlens förvaltning.
Ehrensvärd, 1. fransäs med statsrådinnan Loven vis a vis konungen och kronprinsessan, 1 polka med fröken C. Kanizow, 2. vals med grefvinnan von Plåten, 2. fransäs med fru Barrere vis a vis talmannen i andra kammaren Wijk och grefvinnan Jeanna von Rosen, 3. vals med fröken Ebba Munck, kotiljong med friherrinnan Fleetwood, född Sandströmer. Kronprinsessan dansade 1. vals med prins Oscar, 1. fransäs med konungen vis a vis kronpriu-en och statsrådinnan Loven, 2. vals med löjtnanten vid Svea lifgarde friherre Falkenberg, 2. fransäs med excellensen Themptander vis a vis tyska rikets minister von Pfuel och fru von Blom, 3. vals med löjtnanten vid Svea artilleriregemente Hedengren, kotiljong med prins Carl. Prins Oscar dansade 1. vals med kronprinsessan, 1. fransäs med generalskan Björnstjerna vis ä vis ryske militärattachéen von Blom och fröken Corbett, 2. vals med fröken Corbett, 1. polka med fröken Ninni Abelin, 2. fransäs med friherrinnan Gyllenstjerna född Stjernstedt vis ä " löjtnanten vid Svea artilleriregemente Kudling och fröken Lagerbjelke, 3. vals med fröken Cecilia Lewenhaupt, kotiljong med fröken Ebba Munck. Prins Carl dansade 1. vals med fröken E. Palm stjerna, 1 fransäs med grefvinnan Arvid Pöste föd Hägerflycht, vis ä vis kabinettssekreteraren Bildt oc !. friherrinnan Falkenberg född Palin, 2. vals med frö- ken Lizinka af Ugglas, 2 fransäs med baronessau von Mecklenburg född von Åken, vis ä vis kapten Balck och fröken E. von Schwerin, 3. vals med fröken Carol. Lewenhaupt, kotiljong med kronprinsessan. Fröken Munck var naturligtvis, säger S.
Jag tror icke att delta är enl. med sanna förhållandet; ty i allmänhet tror jag att den del af Svenska folkel, som den värde talaren förmodligen menade, nemi. allmogen, skulle vara mera belåten, att de rättigheter, som Judarne ega, icke mätte utvidgas. Samme talare har sagt, alt man behandlar dem, såsom ett föragtadl slägte. Jag tror icke ali man gör det; men om man gör det, så ser jag icke att man, just derföre att man anser dem för ett föraktadt slägte, skulle vara mer böjd för att gifva dem större rättigheter. En talare har sagt att om en fågel är insatt i en bur, så flyger han icke der. Om det är en roffågel, så är roan icke just så angelägen om att öppna buren, utan då är det bäst alt han sitter der; men raljeri å part, jag tror att den verksamhet, som Judarne utöfva!, i allmänhet inskränkt sig till den handel, som icke varit den tjenligaste, om den också har varit den indrägtigaste. De galanteri-varor och de retande nöjen, som Stockholms publik bjudes på, de bevisa hvaruti en ganska stor Judisk verksamhet har bestått. Vidare torde man påminna sig huru genom Judarne dyrbarheter af verkligt värde blifvit utbytta emot dem, som varit af minst sagdt underordnadt värde. Jag beklagar att jag icke är nog lättrörd, att jag kunnat låta den sisla historien om den barmhertige Samarilanen ändra min öfvertygelse. Jag hoppas alt R. o. Ad:s ledamöter icke heller skola ändra sin och röstar för afslag på betänk. Frih. Alströmer, Jonas: Jag är sjelf trött att höra något vidare i denna fråga, ty jag tror att icke någon öfvertygar den andra, och då jag förmodar att andra ledamöter dela samma lycke, så ber jag blott att få instämma med Hr von Hartmansdorff och Gr. Liljencrantz. Frih. Cederström, Rud.:
(I parentes sagdt, har läsaren, i likhet med göteborgsfruarna, ej sk alldeles lätt att först % sig på finessen i ett konstnarsgemuth, som ej vet något battre.satt an detta a t t ge sig ett uttryck). Cen enda hon i den främmande orngifningen känner frändskap med är Konrad Säfve. Och all den instängda längtan efter sympati, som gömmes i lians. konstnärsnatur, så föga i harmoni med de förhållanden, hvari lian tvingats in, drager honom till Vanda. Hans liustru ar salongsdam. och liusinor, kläder sig korrekt, ger korrekta middagar, och från källrarna till skorstenarna pk det solida Safveska Iiiiset ar allt korrekt .. Hon skulle hellre dött an talt den skaminen att smutskläderna i de sex lårarna på vinden icke varit ordentligt klassificerade. Sådana gömslen i hennes hem som mänskliga hjärtan. och sjalar, dem kunna daremot rost och mal saklöst förtära, utan att fru Eleonore har därom en aning. Wilhelm I h r t ar, en enkel, redbar rnan, en smula trög till sitt väsende, men godhjärtad och trofast. Vanda marker snart att hennes val af make varit ett misstag. Någon andlig gemenskap finnes icke dem eiriellan. Det var lians kärlek till henne hon älskat, icke hononi sjalf, - den gamla vanliga historien, e l m u man tycker att en sk kritisk natur som Vandas icke sh lätt skulle låtit narra sig of den smickrade egen kärleken. Så snart Vanda blir medveten om sin böjelse för Konrad, drar hon sig tillbaka. Och efter en förklaring dem emellan, då hon nekar a t t tillhöra honom; beslutar hon sig föratt resa sin vag. Hennes öppna, ärliga sinne kan icke finna sig i oklara .förhå.llanden, och d % bon ber sin man att få resa bort på någari tid, yppar Iion för lionom auledningen. Det manliga satt livarpå Tilhelm upptager hennes bekännelse gör på Vanda ett starkt intryck och later en förlioppningsfull läsare ana, att mannens kärlek till slut skall segra. Vanda karakteriserade sig själf sasom » en stamningsiniinniska ined kritiks.
?So , eller tillsammans i,i5o R:dr Erko;, kvarforutan Läkaren i Fristaden af samma medel kade sig tillagdt, såsom årlig lön, ... 34o: ro. - och Skol-läraren . 66: 82. — så att hela den summa, som före föreningen utgick af allmänna medel till aflöningen vid Fristaden, utgjorde ... Banko R:dr i,556: 42* —- att vid nämnde förening Direktörsoch Ordningsmannabefattningarne upphörde och tillsynen öfver Fristaden uppdrogs åt Borgmästaren, hvilken då undfick den åt Ordningsmannen anslagna lön af ^5o R:dr; att vid samma förening ansågs angeläget, alt, i anseende till Eskilstuna Stads ökade folkmängd och tilltagande rörelse, särskild Poliskammare derstädes inrättades; samt att, efter Hallströms förordnande till Borgmästare, Garl Gustafs Stads på landets grund belägna Gevärsfaktori blifvit lagdt under Poliskammaren i Eskilstuna, utan att Hallström för sin befattning såsom Polismästare har sig tillagd någon särskild vedergällning. I sammanhang dermed yttrade Kollegium , att då de befattningar, som förut tillhörde Eskilstuna Fristads
IX. U. 687. X. A. 3. E. 485. Höganäs stenkolsverk, om beviljande af ett räntefritt lån åt, för uppförande af en nödoch frihamn. I. R. 517. VII. B. 468, A. 477. — angående stadsprivilegier för. I. R. 518. III. B. 12. A. 23. Högsta Domstolen, rörande Konungens tvänne röster derstädes. Se Gi undlagsändringsförslag. Högsta Domstolens ledamöter, om löneförhöjning för. I. R. 382. III. Se vidare StatsUtskottets betänkande N:o 35. — angående Nämnd till omröstning öfver. Se Nämnd. — organisation, om förändring i. V. B. 380. A. 626. — om upphäfvande af skillnaden emellan frälse och ofrälse Ledamöter derstädes. Se Grundlagsändringsförslag. J Jan Pehrsson i Guldsmedshyttan, angående eftergift af ett utaf honom upptaget disconllän. Se Eftergift. Jerncontoret, om förhöjning af det i Rikets Ständers Bank för nämnde Contor beviljade creditiv. Se Crediliv. Inbrottsstöld, om förtydligande af de i lag och särskilda författningar innefattade bestämmelser, angående straffet för. IV. B. 491. V. A. 292. E. 443. Indragning af Bergsfogdetjenslerne, angående. Se Bergsfogdetjensterne. — af Bergstingsrätterna, rörande. Se Bergslingsrätlerna. — af Biskopsembetena, angående. Se Biskopsembetena. — af den i vissa socknar af Malmöhus län upplåtna förläningsspanmål. Se Förläningsspanmål. — af Förvaltningen af Sjöärendena, angående. Se Förvaltningen. — af Ilofjaktvarfvet, angående. Se Hofjaktvarfvet. — af Landsfiskalstjensterne, angående. Se Landsfiscalstjensterne. — af Landshöfdingeembetena.
Presle-Ståndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 11 Rikets Ständers underdåniga Skrijvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande till Göteborgs Museum, af Kronans andel uti f. d. Ost-Indiska Kompaniets hus i Göteborg. (Stats Utskottets Utlåtande N:o 70.) S. A. K. Af en den 5 nästlidne December till Rikets Ständer aflåten nådig Proposition hafva Rikets Ständer inhemtat, hurusom E. K. Majits Befallningshafvande i Göteborgs och Bohus län med underdånigt förord öfverlemnat en af Styrelsen för Göteborgs Museum, — åt hvilket staden Göteborg lill lokal kostnadsfritt upplåtit sin hälft af förra Ostindiska kompaniets dervarande hus, —• gjord underdånig ansökning att, för vinnande af erforderligt ökadt utrymme för så väl Museet, som den i staden varande Slöjdföreningens skola, E. K. Majit måtte i nåder bifalla eller hos Rikets Ständer föreslå, att äfven Kronans hälft af nämnda hus måtte varda för alla tider till Göteborgs Museum kostnadsfritt upplåten, under de vilkor, som E. K. Majit kunde finna vara betryggande för vinnande af de med upplåtelsen afsedda ändamål. — Till stöd för 32 Exp e dit io n s - lits koll e ts Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 16. denna anhållan, hade sökanderne underdånigst anfört, alt, genom inrättande i Göteborg af ett Museum, omfattande dels samlingar från vetenskapens, konstens och industriens områden, dels utställningar af ortens och landets industrialster, grunden vore lagd lill en institution, hvilken borde komma att ej blott för orten, ulan för hela landet medföra stort gagn genom befrämjande af vetenskapens och den allmänna bildningens intressen samt konstflilens höjande i alla rigtningar.
I stället för alt skilja det verk, eller Slals-kontoret, som måste betraktas såsom statens egentliga hufvudkassa, från befattningen med dit redan ingående uppbörds-medel, synes derföre den samma verk i sådant hänseende uppdragna befattning höra än vidare utsträckas, så att den framdeles jemväl kommer att omfatta den uppbörd hvilken ännu levereras till och förvaltas af andra embets-myndigheter. Med anledning af det yttrande, som i den ena motionen förekommer, angående öfverskotternas ”qvarhållande” i Stats-konloret ’en längre tid eller intilldess rikshufvud-boken hunnit afslutas”, anser sig Utskottet böra upplysa, att Stals-kontoret genom Kongl brefvet den 18 Oktober 1844» Elisiff ålagdt att, ulan afvaktan af rikshufvudbokens afslutande, så snart under O O _ •• c boksluts-arbetets handläggning möjligen ske kan, uppgöra en approximatif beräkning af de lill samma bokslut hörande öfverskoller, besparingar och bi ister, samt, derest denna beräkning visar, att Riksgälds-kontoret eger sig till godo något saldo häraf, genast dit leverera lämpliga förskotts-summor. JNågon sådan leverering liar dock, alltsedan 1842 års rikshufvudbok upprättades, icke ifrågakommit emedan öfverskotterna, enligt de för sednare åren afslutade rikshufvudböcker, vida understigit de uti öfverskotts-liqviderna äfven upptagna brister i de föi lags-anslag, som för samma år måst af Riksgälds-kontoret godtgöras.
Den grundsats, Utsk. sålunda för sig upställt, tyckes också vara särdeles konseqvent och noggrannt genomförd, då Utsk. kunnat komma till så obelydliga anmårknir, som detta Utlåt, innefattar. Utsk. har nemi. varit lika lycklig som hvar och en, som söker, alt äfven finna, samt har först funnit en anmärkn. i afseende på upställningen, eller att ordalagen i den föreslagna författnin skulle vara svåra att sammanfatta med texten i RiksAkten. Jag kan icke inse att detta bör vara svårare, än i allmänhet vid förändringar, som ske i civillagen. Visserligen hade det varit mer än önskligt, att texten i RiksAkten äfven hade kunnat förändras; men då inskränka sig också önskningarne blott dertill, att förändringen kunnat ske i Sverige; ty såsom vi veta utgör RiksAkten grundlag i Norge, och i detta land är icke vanligt, att, vid förändringar i grundlagen, ändra dennas text, utan i stället tillägga additionella författmr. Och då i Sverige praxis är att ändringar i civil—lag» icke ingå i lagens text, utan åtfölja densamma och blifva särskilda författmr, så synes att genom den åtgärd, som vidtagits att föreslå förändringens utgifvande under form af särskild författn., man lyckligtvis råkat att följa bruket i båda länderna, och att således deremot ingenting är att anmärka. Det besvär, som skulle upkomma derigenom, att ordet nhitintills» förekommer i lista och 3:dje §§ .-ynes också vara af ingen Ren 18 Februari f. m. 437 vigt; allrahelst som Const.-Utsk:s Ordfide förklarat, ali alla de förändringar, som af K. M. blifvit föreslagna, komma att inflyta i den Svenska grundlagen. För Svenska förhållanden är det således af ingen betydenhet, huruvida ordet »hitintills» står i RiksAkten eller icke; och det lärer väl vara ur Svensk synpunkt som förslaget hör så väl upställas sorn bedömas. Jag finner för den skull icke heller i denna anmärkn. någon anledn. för Ulsk. att underkänna förslaget.
Ett sådant förhållande verkade äfven att frakterna vid varors utförsel blefvo högre samt utgjorde ett hinder för utskeppning af ortens produkter; och har motionären härjemte, för att ytterligare ådagalägga behofvet af stapelrätt för Falkenberg, åberopat de uti en af honom inom Välloil. Borgare-ståndet väckt motion om anslag af statsmedel till förbättring af hamnen vid Falkenberg eller anläggning af en ny sådan, uppgifne förhållanden, att Falkenbergs läge vid norra stranden af ett utaf Hallands större vattendrag, Etra elfven, pä blott 1,500 alnars afstånd från dess utlopp i hafvet, syntes vara i flera hänseenden gynnande för en sjö- och stapelstad. Till Falkenberg hade 24 af Hallands läns socknar eller omkring */* af länets befolkning, jemte angränsande delar af Westergöthland och Småland sin närmaste stadsvåg och skulle således kunna derstädes med största fördel och besparande af den tid och de arbetskrafter, som färdandet på en längre väg toge i anspråk, med största möjliga behållning och nytta för landet afyttra sina produkter och afhemta förnödenheter af sill och sait m. m., -så vida en säker hamn gjorde det för stadens handlande möjligt att derå hålla lika priser, sorn köpmännen i andra, mera aflägsna städer. Hvar och en, sora under de sednaste åren med uppmärksamhet följt odlingarnas framsteg i Halland finge erkänna att dessa varit lika stora eller jemförelsevis större än i någon annan af Sveriges södra provinser och den tid vore ej långt aflägse, då från Halland kunde exporteras ej obetydligt spanmål, och redan nu under för sjöfarten från Falkenberg mindre gynnande omständigheter, försåge dock Halland, jemte det utförsel af råg derifrån börjat ske, Skåne med flera tusen tunnor potäter, hvaraf jemväl utförsel skedde både till Götheborg och Stockholm.
» 1860 » » 2,250,000. har Kommers-kollegium vid början af hvartdera året fördelat fondens lånetillgångar sålunda, alt deraf afsetts: Stats-Utskottets Utlåtande JM 19. 3 För s. k. förlagslån till anläggning År 1860. och drifvande af större fabriks-inrättningar af ny eller väsendtligen förbättrad beskaffenhet För manufakturister i Eskilstuna fristad och deras förläggare . 374,202 69 346,217 37 368,926 53 samt för öfriga lill lån i diskontväg berättigade fabriksidkare 2,745,962 70 2,639,161 61 2,506,019 56 eller tillhopa 3,870,16513913,735,378 j 98 j 3,624,946 9 Beträffande förenämnda till Eskilstuna fristads manufakturister och deras förläggare afsedda lånefonder, upplyser icke Revisorernes berättelse huru mycket, som för år 1838 varit afsedt särskildt för manufakturisterna och särskildt för förläggarne; men under år 1839 tillerkändes lånerätt åt 103 manufakturister för 331 procent af deras tillverkningsvärde 747,203 R:dr, eller R:dr 249,068: 33. och åt 3 förläggare för en förlagssumma af 248,253 R:dr, 391 procent deraf, eller 97,149: 4. gjy. För öfriga fabriksidkare, hvilka ega rätt till lån ur den allmänna fonden och hvilka indelas i tre klasser, uppgick deremot lånerätten: för första klassens fabriksidkare till » andra d:o d:o » » tredje d:o d:o » år 1858. 9l proc. 7b » A\ » år 1859. 11 proc. 81 öl år 1860. 9l proc. 71 » A\ » allt beräknadt å föregående års tillverkningsvärde.