Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den grundar sig på x i års bandläggning vid KrigsRevisionen, der jag haft tillfälle att se användandet af anslagen till Armeens förråder, och redogörelserna derföre, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken hemställde vidare, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna och , såsom dess gemensamma tacka, till ConstitutionsUtskottet öfverlemna den framställda anmärkning, att uttrycket: RiksStåndens Protocoll och Handlingar j borde ur ifrågavarande moment utgå. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken gjorde proposition , alt berörde anmärkning mätte förfalla. Ropades åter Ja och Nej. Den 29 Ja nu a l ii e. ra. 315 Hans Excellence Herr Grefven och Lan dtMar skalken förnyade desse 2:ne propositioner, hvilka likaledes med Ja och Nej besvarades. Grefve Frölich: Så vidt jag erinrar mig har det blifvit upplyst, att detta borttagande öfverensstämmer med en förut gjord förändring. Hans Excellence Herr Grefven oth Landt Mar skalken framställde härefter ånyo den gjorda propositionen till godkännande af ifrågarande anmärkning. Bifölls. Ytterligare hemställde Hans Excellence Herr Grefven och .Landt Ma r s k ali; e n om Ridderskapet och Adeln instämde i den gjorda anmärkningen, att från undantagen i detta moment måtte uteslutas Bancooch RiksgäldsVerkens Prolocoll och Handlingar. Ropades Nej. I följd hvaraf Hans Exeellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg nämnde anmärkning böra förfalla. Bifölls, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde derefter proposition till godkännande af anmärkningen, ätt Bau-? 316 Den 29 Januarii e. ra. cooch StatsUtskottens Protocoll och Handlingar borde bland undantagen i förevarande moment utgå Ropades Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken föreslog , att denna anmärkning måtte förfalla. Bifölls.
Mig synes detta serdeles oformligt oell såsom eli utträdande ur den plats, sorn lagstiftaren bör hafva för att inträda på det område, som tillkommer förvaltningen. R. o. Ad. har äfven varit af samma lanke, förra gången StatsLJtsk:s Relänk. i detta ämne förevar. Slatsötsk. hade ila afstyrkt hela anslaget. Detta afstyrkande blef af R. o. Ad. bifallet. Någon för ändring i sjelfva saken har sedan dess icke inträffat. Jag vågar derföre hemställa, att R. o. Ad. ville med vidblifvande af sitt förra beslut afstå Olsk:s förslag i denna punkt. Ar det så att Regeringen anser del lämpligt och att Institutet vid Råhy är af så välgörande beskaffenhet, alt detsamma bör med allmänna medel understödjas, då bör Regeringen gifva understöd eller afgifva propos. derom till R. St., men under de förhållanden, som nu förefinnas, nödgas jag förnya den vördsamma anhållan, jag nyss framställt. Hr von Troil: Denna fråga har inom StatsUtsk. rönt ett serdeles besynnerligt öde. Den har håda gångerna blifvit på afdelnm tillstyrkt. Första gängen tillstyrkte afdelntn ett anslag i samma form som Utsk:s Betänk, nu visar, nemi. ett anslag på en gång af 3000 R:dr, men med en eller par röster afslogs detta i LJtsk:s plenum oell man beslöt då tillstyrka R. St. all icke lemna något bidrag. Då återremitterades frågan af 3 Stånd med förklarande, alt man ansåg saken af den vigt, alt något borde för detta Institut göras. Dä frågan sedermera andra gången förekom, tillstyrkte StatsUlsk:s Utgifts-afdeln. att 1000 R:dr om året skulle lemnäs såsom underhåll åt inrättningen.
Direktionen deruti till alla delar instämmer; och får Direktionen tillika i underdånighet anmäla, att de alternativa förslag rörande plats för byggnaden, hvilka uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse af den 11 Oktober 1854 omförmälas, så mycket mindre blifvit af Direktionen framställda eller tillstyrkta, som Direktionen icke haft tillfälle att ännu i denna fråga sig yttra; utan synes förberörde förslag hafva haft sin upprinnelse, måhända af intresse för frågan, från den arkitekt, som uppgjort förslagsritningen och kostnadsberäkningen, samt derifrån sedermera influtit uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse; men Direktionen har för afsigt, att sedan, i anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref af den 16 November 1854, angående användandet af det utaf Rikets Ständer bevil jade extra statsanslag, en fullständig ritning blifvit, uppå Direktionens föranstaltande, utaf sakkunnig person upprättad, med öfverlemnande af denna ritning, göra underdånig framställning om utseende af tjenlig plats för omförmälda byggnad. Direktionen får den i nåder remitterade handlingen härjemte återställa samt iramhärdar med djupaste undersåteliga vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, A. F. N. GYLDENSTOLPE. N. SNOILSKY. ABR. Z. PETTERSSON. CARL HENR. PFEFFER. H. L. BROMAN. AUG. TIMOL. WISTRAND. Stockholm den 29 Februari 1856. Gust. Brandel. * 339 — Register öfver Rikets Högloft. Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse, angående granskningen af stats-verkets samt dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte de, i anledning af samma berättelse till Kongl. Maji afgifna underdåniga utlåtanden. Revisions-berättelsen. Utlåtandena.
N:o 126, i anledn. af väckt motion, att rasering af någon rikets fästning icke mätte vidtagas, innan R. St. kommit i tillfälle att sig deröfver yttra, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner nej, varder förenämnde utlåt, af R. o. Ad. afslaget. Innan denna voler:spropos. hann blifva utskrifven för att i Riddarhussalen anslås, anmälde sig och anförde: Hr Printzensköld: Under diskussionen tog jag mig friheten yrka det R. o. Ad. mätte anse ifrågavar:de betänk, hafva på ett olagligt sätt tillkommit och derföre icke kunna utgöra föremål för Ståndets pröfning samt att Hr Frih. o. Landtm, derom ville framställa propos. Detta har ej skett, och jag får vördsamt förfråga mig om ej en sådan framställning till R. o. Ad. hade bort göras, innan hufvudsaken till pröfning företogs. I anledn. häraf yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, att han ehuru voter:spropos:n redan blifvit af R. o. Ad. godkänd och således Hr Printzenskölds anmärkn. blifvit alldeles för sent barnstöld, likväl till svar derå finge tillkännagifva, det lian, lill följd af grundlagens stadgande, varit förbunden alt först framställa pro~ pos. lill bifall eller afslag å Utsk:s utlåt. Vid den härefter företagna voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 13. Nej — 22. Uppå hemställan af H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, beslöt R. o. Ad. att nästa Lördag d. 9 dennes företaga val af ledamöter jemte 6 Suppleanter i förstärkta Const.Utsk. Föredrogos, men bordlädes ånyo, uppå derom af Gr. Lagerbjelke, Guslaf och Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh. gjord begäran, StatsUlsk:s nedannämnde d. 2 dennes på bordet lagde utlåt: a: N:o 274, i anledn. af K.
Nerman för: a) Norra stambanan från Stockholm åt Upsala och Sala, till lämplig punkt på Gefle-Dala numera för trafik öppnade jernväg; b) föreningsbanan ifrån Norra stambanan och trakten af Sala i sydvestlig rigtning till Westra stambanan; c) jernvägens ledande genom hufvudstaden; samt d) Östra stambanan från den Vestra vid Katrineholm i Nyköpings län öfver Norrköping till Linköping. 3:o. Kaptenen Grefve R. Cronstedt för Södra stambanan från sjön Stråken, dit densamma från Falköping tillförene blifvit fastställd och redan är under arbete, förbi eller genom Jönköping; samt 4:o. Kaptenen S. F. Westrell för: a) Södra stambanan från Finjasjön i Kristianstads län, dit densamma ifrån Malmö är till sin rigtning fastställd och till större delen för trafik öppnad, genom Kronobergs och Jönköpings län till förening med den från Falköping förbi eller genom Jönköping kommande delen af samma bana; och b) Ostra stambanan från Linköping till förening med den förra i Jönköpings län. Derjemte har Chefen för Vestra Vägoch Vattenbyggnads-distriktet Majoren m. m. D. Lilljehöök efter anmodan af Kommittéen anställt undersökningar samt upprättat kartor och kostnadsförslag för utvidgning af Seffle kanal och upprensning af Byelfven ifrån den senares utlopp i sjön Wenern till Arvika i Karlstads län, så att denna < segelled må blifva tillgänglig för alla de fartyg, som kunna passera Göta och Trollhätte kanaler.
O Kongl. Maj:t liar i nåder låtit anbefalla mig att till Herrar Revisorer meddela upplysning, dels om orsaken hvarföre, enligt hvad Kongl. Stats-Kontorets räkenskaper för åren 1844 oell 184-5 innehålla, lönen tor Ingeniören J. A. Wahlberg, ehuru denne under berörde tid vistats utrikes, kunnat till min disposition reqvireras och anordnas, dels ock hvarföre L. W. Brandenburg, som den 8 November 1844 blifvit utnämnd till Ingeniör vid Kongl. General-Landtmäteri-Kontoret, under år 184-5 uppburit lön i sådan egenskap, fastän han, såsom Stads-Ingeniör i Götheborg, är derstädes bosatt, och således icke bordt kunna förrätta sin tjenst vid Kontoret. I följd häraf får jag äran upplysa, först hvad Ingeniör Wahlberg beträffar, att Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 16 Januari 184-4, beviljat bemälte Ingeniör, hvars derförut erhållna tjenstledighet var med år 1843 tiiländalupen, ytterligare tjenstledighet till 1844 års slut, mot det att Wahlbergs löneinkomster finge af den person, som hans ingeniörs-tjenst under tiden förrättade, uppbäras; att Kongl. Maj:t, den 10 Januari 1845, i nåder tillåtit, att Wahlbergs permissionstid förlängdes med så stor del af det året, sorn han kunde behöfva för att till fäderneslandet med sina gjorda rika samlingar återkomma; att Wahlberg, efter hemkomsten, i Oktober månad samma år inträdde i tjenstgöring; och slutligen att v. Commissions-Landtmätaren O.- Kruuse, som, på grund af mitt förordnande, under Wahlbergs bortovaro ifrågavarande tvänne år förestod dennes tjenst, fick under tiden åtnjuta hela lönen, om hvilken rättighet för Kruuse Kongl. Stats-Kontoret, om ej annorlunda, åtminstone genom min skrifvelse af den 9 November 1844 hade kännedom.
Prest» Ståndets Ledamöters vägnar Joli. Olof Wallin På Hederv. Bonds* Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström^ 14- /• Wahlstjernaa JJen 19 Juni, Ständers den 26 Maj JJppläst hos Hoglofl. Ridd. och Ad. d. 19 Juni iL. _ Högvörd. Prest-Ståndet d. 2® — __ Vällofl. Borgare-Ståndet d. 19 — _ Hederv. Bonde Ståndet d. 19 — Vördsamt Memorial! Jinligt hvad det hos Vällofl. Borgare - Ståndet den 27 sistledne April hällne Protocoli utvisar, har Herr Borgmästaren Kjellander före* slagit det stadgande, att i frågor, som röra Personers inflyttning till Städerna, Fattigvårds-DIrectionerne icke ina anses skyldige att erlägga Losea - 66% X)en i g Junti fen för de Utslag sora deröfver varda från Ivong?.- Kammar Collegiurn utfärdade; äfvensom att för]cfarande parter ej må förpligta» till utlösande af de Utslag, hvilka af Kongl, Elof - Rätterna uti Besvärsoch ansökningsmål meddelas, enär dessa parter til! berörde Utslags uttagande ej sjelfve sig anmäla; hvilken motion Vallöf!.- Ståndet till Lag-Utskottet remittterat.
I sammanhang med denna nya reglering har universiteternas styrelse erhållit Reg:s befallning att, med görligaste första, yttra sig öfver de delar af Läroverks-comite'ens betänk, om universiteten, der sådant ej skett; äfvensom att inom Juni månad innevar. år inkomma med uppgift å de förändringar och tillägg, som ägt rum uti de academiska constitutionerna, eller som angå de academiska ärendena och drätselverkets förvaltning. Litt. Till H. Ex. Hr Just. Stats-ministern. Sedan Ed. Ex., i öfverensstämmelse med innehållet af K. M:s nåd. skrifvelse den 8 Mars i834, gemensamt med Presidenlerne uti K. M:s och Rikets Hofrätter, företagit granskning af de för dessa embetsverk nu gällande Iöningsstater, i ändamål att upprätta förslag till de jemkningar och förbättringar deruti, som af behofvet och omständigheterna synas påkallade, och dermed tidigt före nästa riksdag till K. M. inkomma; så har jag, till fullgörande af hvad Ed. Ex. under öfverläggningarna i detta ämne behagat föreskrifva, upprättat särskildt förslag lill aflöningsstat för K. M:s och Rikets Götha Hofrätt. Och då jag nu har Den i5 Februari e. ra. äran till lid. Ex. öfverlemna detta förslag, utbeder jag mig tillika att få i korthet redogöra för de motiver, hvilka legat till grund för de af mig tillstyrkta jemkningar och förbättringar. Det torde tilläfventyrs kunna anses mindre lämpligt, att jag föreslagit lönetillökning äfven för den plats inom K. Hofrätten, som K. M. nådigst behagat åt mig anförtro: men då det afgifvande förslaget otvifvelaktigt borde vara så fullständigt, som möjligt, och innefatta alla graderna inom K.
Då Riksens Ständ r troligen besluta, det ingen förminskning af Rörel e-capualct intill nästkommande Riksdag får äga rum , blifver mitt uti Memorialet af dm 24 Januari fratn-i ställde förslag, att begagna de genom skogarnes försäljning inflytande medel till myntets förbättring, ej mera användbartj jag får derföre hos Ejers Excellence Herr Grefven och Landt; Marskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln vördsamt föreslå, det allt hvad som genom Recognitions-skogarnes försäljning inflyter, mätte i RiksgäldsCantoiret insättas, och Kongl. Maj:t intill nästa Riksdag tillhandahållas, för att användas till Försvarsverket samt Arméens materiella behof. Hos Eders Excellence Herr Grefven och LandtMarskMken får jig ödmjukast anhålla om proposition på återremiss af Betänkandet, åtföljdt af dessa mina anmärkningar. Herr von Schultzenheim, Devid, den äldre: Rikets Högloflige Ständer ville är i8to, vid den iråkade förlägenheten, genom den högen ligen förökta Riksgälden, söka resource af Rikets vidlyftiga skogar, och i synnerhet af Recognitions skogarnej snau ihågkommer med en statistisk försigtighet och ömhet, att flere Bruks eller Bergverks bestånd grundades på begag Ridd. o, Ad. Prot. VI. B. II. Afd. 83,84* 658 Den 29 Maji. nandet af sistnämnde skogar, och öfverlemnade derföre i underdånighet till Kongl. Majrts nådiga omsorg, huru mycken skog vederbörande Bergverksägare tillerkännas kunde, och dem etter 6 års ränta till Skatteköp aflåtas borde. Kongl. Majit har ock, genom en Nådig Kungörelse af den 4 Februari 1811 och dess 7 låtit vetterligt göra den tillerkända rättigheten, att inom 6 års tid lå till Skatte köpa behöfliga Skogfidelar, dä Rikets Ständer sedan ägde, att vidtaga så dane Författningar de nyttiga funno. Den föreskrifna terminen har med den 4 Julii 1817 upphördt.
Qvinnan, för hvilken det ej mera vore tillåtet att dölja sitt hafvande tillstånd, blottställdes för vanära och lagligt tilltal, hvilket åter Utskottet, efter hvad i det återremitterade Betänkandet blifvit yttradt, anser vara ett mindre lämpligt botemedel mot sedeförderf af ifrågavarande beskaffenhet. Utskottet, som följaktligen fortfar att anse 1778 års Författning högst gagnelig och aldeles icke föranledande det cfverkla* gade sedeförderfvet samt derjemte tror, att dess yttrande angående naturen af detta sedeförderf och sättet att detssmma förebygga betraktadt i ett sammanhang med hvad Betänkandet i öfrigt innehåller och de Motioner som derföre legat till grund, långt ifrån, att hafva bordt gifva Herr Doctor Palm anledning till de tillvitelser han gjordt Utskottet, böra, såsom sanna och till ämnet lämplige godkännas, få derföre, efter att nu hafva besvarat hvad emot Betänkavdet blifvit anmärkt, detsamma cförändradt till Riksens Högloft. Ständers pröfning öfverlemna, dervid Utskottst såsom ytterligare stöd för dess yttrade i fvertygelse åberopar de skäl, sorn blifvit anförde i 3 §. af Kongl. Resolutionen den 20 November 1786, uppå Presterskapets Allmänna Besvär. Slutligen får Utskottet tillkännagifva, att Betänkandet, enligt ankomne Protocolls* Utdrag blifvit af Vällofl. Borgareoch He« 222 Lagutskottet! Bctånkanden. dervärda BondeStåaden bifallet; Och bifogas en Ledamots särskilda mening. Stockholm den 4 November l823* Utdrag af Protocollei hållet hos Rik* sens Häglof. Ständers Lagutskott den 4 November 1823 - Herr Häradshöfdingen Ribbing yttrade:
Sluteligen, och då jag således haft äran framlägga de grunder, efter hvilka jag trott den nu förevarande Anmärknings-fråga böra behandlas; och alltså, i tillämpning af dem, respectera den Domsrätt, med hvilken Utskottet förklarat Anmärkningen icke böra till RiksRätt öfverlemnas; ett Beslut, som jag skulle, om någon pröfningsrätt deri Ståndet tillhörde, så mycket hellre 1 allo gilla, som jag anser de af Utskottet anförda skäl vara i allo riktiga; återstår för mig blott att profva, örn och i hvad mohn Anmärkningen bör få det afseende, som 107 §. bjuder: Och ehuru jag visserligen icke är af den tanka, att, i fråga huruvida en handling är förseelse, eller icke är det, någon analogie får rådfrågas , så vida Handlingens natur af förseelse måste vara genom bestämd Lag gifven, innan Ansvars-frågan kan uppstå; anser jag mig icke böra uppehålla mig vid denna, annars ganska skäliga invändning, utan så mycket hellre kunna ingå i Anmärkningens bedömmande, såsom Opinions-fråga, som, efter min tanka, Friherre Björnstjerna derpå ingenting förlorar. Jag täger alltid för gifvit, att, inom detta vördnadsvärda Stånd, skall aldrig annan grund för Opinionen antagas, än Moralitetens och Laglighetens, aldrig Arbitragens; och den gräns skall då 232 Den 12 Martil. icke öfverträdas, det vilkor skall då icke öfvergifvas, som Lagen i sjelfva sin bokstaf föreskrifver. Med iakttagande af denna gräns, detta vilkor, sammanträffa alla de omständigheter, som man emot Friherre Björnstjerna anmärkt, i den enda fråga: har här gällt, eller gäller här Rikets väl? och när jag, enligt mitt samvetes pligt, måste besvara denna fråga med Nej; så är också Ansvars-frågan, betraktad såsom Opinions-fråga, dermed afdömd, och Friherre Björnstjerna befriad. Jag har, mine Herrar! alltid trott, att en ädel, en för det Allmänna nyttig Opposition tillhörde att behandla Saker med alfvarsamhet, men Personer med moderation:
»Ja, vänta tills du får se henne!» utropade Constantin, som icke fann mig nog hänförd, »vänta tills du får se henne!» Ett par dagar derefter mötte jag Constantin, som stolt och lycklig promenerade med sin fästmö under armen. Han stannade och presenterade mig; vi vexlade några ord, hon smålog egentligen mest och såg upp på Constantin med en förälskad, beundrande blick. Jag måste medgifva, att hon var förtjusande – en af dessa små fina, luftiga blondiner, som tyckas vara sjelfva inkarnationen af qvinligt behag. Läppar, fuktiga och svällande som en drufva, ögon som blå himlar och de mest retande små fötter. Klokare karlar än Constantin kunde hafva begått en galenskap för hennes skull. »Nå, hvad säger du? Hade jag kanske inte rätt?» utropade Constantin det första han fick se mig dagen derpå. »Är hon inte ...» Och han sökte förgäfves efter ett lämpligt adjektiv, som uttryck för sin förtjusning. »Jo bevars», svarade jag lugnt och öfverlägset, »hon är mycket intagande.» »Ja, icke sant?» sade Constantin, utan att störas af min stoicism. »Ack, om du visste hvad jag känner, då jag lägger armen kring hennes lif! Det är någonting annat, det här, än edra konvenanspartier!» Constantins ord gjorde ett obehagligt intryck på mig. Jag var hela dagen vid ett otrefligt regnväderslynne, och då jag kom hem, märkte jag – för första gången, det bedyrar jag heligt – att min hustru hade ovanligt stora fötter, och att hennes hy såg litet gråaktig ut. Men det kom sig naturligtvis deraf, att jag jemförde henne med Constantins lilla blondin – och det var ju en orimlighet. Min hustru hade tre barn och ett rätt stort hushåll och tjenare som alltid gjorde henne bekymmer. Icke att jag egentligen kan förstå att fötterna behöfva förstoras häraf, men i alla fall ... så var min hustru ett allvarligt och förståndigt fruntimmer, som alls icke behöfde kokettera med små pariserskodon. Första tiden af sin förlofning befann sig Constantin i ett rigtigt rus af lycka.
Man bar ansett henne då leka på grund med gräsbotten, men, sedan hon, af ofvanomförmäldte orsaker, efler hand drog sig undan till hafvet, för att verkställa denna naturdrift, har hon sedermera icke. infunnit sig förr än fram på vintren, då mesta delen hade lekt och då hon var trög och dufven samt mager, i följd af hvilken sistnämnde omständighet sillfiskets afkastning i qualitet och således äfven uti värde, i förhållande till quanliteten, betydligen aftagit. Den åtgärd, som i första rummet torde böra vidtagas för sillfiskets upphjelpande, är, efter hvad ofvan anfördt blifvit, de stora sillvadarnas aflysande. Med denna redskap menas så väl storsom finmaskiga, hvilka begge slag i det närmaste äro lika förderflige, hvaremot de små vadarne, hvars dimensioner Utskotten väl icke äro i tillfälle att närmare bestämma, icke torde vara så skadliga för fisket, som de stora, hvilket dock är beroende derpå, huruvida de små vadarne äro mer eller mindre finmaski - 30 Statssamt Allm. Best'.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 71. ga. På del likväl någon kännbar förlust icke måtte drabba de fiskeri-bolag eller enskilde idkare af sillfiske, sorn försett sig med stora vadar, torde det vara angeläget, att en viss tid af t. ex. 3 år, för redskapens ytterligare begagnande utsattes; likväl utan skyldighet för staten att, såsom motionären föreslagit, inlösa vadarne efter denna tids förlopp, helst en vad gemenligen ej kan brukas längre än till 3 års fiske och en sådan utgift dessutom vore för staten främmande.
Lief mig beviljad; men saknar i öfrigt påföljden af den anropade ersättningen för det Accord af 7000 R:dr Pommersk C; / Courant jag för Compagnie vid f. d. von Engel brechtska Regementet erlagt. Ii vil ket likväl mine fordne kamerater, som öfvergingo i Preussisk tjenst, fingo åtnjuta, då samma deras ersättning afdrogs från den för Pommern erlagde Köpesumman , hvarigenom den således borde kunna anses vara af Nationens erhål Ine Medel betald; och då denna förmån skänktes dem, som lemnade Rikets tjenst, tyckes det väl med mera billighet böra tillfalla den, som utan afseende på de verkliga fördelar en fremmande Monark tillböd, qvarstannade i Fäderneslandets tjenst, för att med mindre synbara förmåner, likväl linna en större väntad tillfredsställelse i hoppet, att ännu få gagna det Land, för hvilket jag redan med glädje uppoffrat allt, och som med fika starka som heliga band fästat mig dervid ; men detta oaktadt står jag ännu efter 7 års förlopp lika hjelplös på samma punct och hvarigenom min belägenhet år från år blifvit allt svårare. Det var icke nog för mig att se mig i förlust af ofvannäinnde Accords-summa, utan äfven af ett förskott till mitt Compagnies beklädnad från 1809, då Passevolance-Contractet med Kronan upphörde, intill 1812, eller fidla Betänkanden. G3 3:ne år , bestigande sig lill öfver .togo R:dr Pommersk Courant; och då x7 års förlorad ränta å 9000 R:dr samma mynt härtill lägges, blir förlusten alltför synbar för att icke fästa en förtjent uppmärksamhet å en medborgares oskyldigt drabbade lidande.
Trenne Riks-Stånd hafva godkänt Utskottets förslag till införsels-tull å smink och sminkflor; men som BondeStåndet bestämt införsels-afgiften å denna artikel till 100 procent af värdet, eller 5 R:dr Skålpundet, så får Utskottet dels hemställa, alt Bonde-Ståndet behagade frånträda detta sitt beslut och instämma i hvad de öfriga Stånden stadgat, dels, för den händelse, att denna hemställan lemnäs utan afseende, föreslå, att frågan må genom omröstning afgöras, enligt en så lydande voterings-proposition: 257:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att k Smink och Sminkflor bör bestämmas 24 sk. tull per Skålpund vid införsel, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, åsältes Smink och Sminkflor 5 R:dr införsels-tull Skålp. Forts, af Bevillnings-Ulskottels Memorial, N.o 4r. 25 Smör. Speglar och Larnpetter. Spetsar, Uddar och Blonder: Silkesoch Linnetsndra, slag. Utskottet har föreslagit och trenne Stånd beslutat, att införsels-tullen å Smör skall antagas till 2 R:dr 24 sk. Lispundet; hvaremot Borgare-Ståndet förklarat denna vara böra vid införsel beläggas med endast 1 R:dr 12 sk. tullafgift; och kommer, så vida sistnämnde beslut icke frånträdes, af sådan anledning frågan att underställas votering i Förstärkt StaLs-Utskott, för hvilket ändamål Utskottet föreslår följande proposition: 258:o. Den, som instämmer i Utskottets förslag, att införsels-tullen å Smör bör utsättas till 2 R:dr 24 sk. per Lisp., voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, åsättes Smör 1 R:dr 12 sk. tull Lisp. vid införsel.