Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter mitt förmenande, och jag tror icke att jag misstager mig, kan stället och området för sådana kronoparker i allmänhet icke bestämmas förrän i sammanhang med afvittringen, likasom den af Utskottet, i fråga om förbud för nyhemmans anläggningar å icke afvittrade marker, föreslagna undersökning icke kan ske på annat sätt, än medelst afvittring och i sammanhang med densamma, ty då byar, hemman och nybyggen ligga spridda der och hvar i skogsmarken, ända högt upp i Lappmarkerna, och hvilka, derest lämpliga lägenheter finnas, ega, enligt Afvittrings-stadgan, rättighet att få sina hemman utvidgade till ett mantal, samt dessutom många nybyggen äro beviljade, så blir det i de aldra flesta fall omöjligt, att på annat sätt än medelst ordentlig afvittring bestämma hvilka marker komma att tillhöra kronan, eller icke, så vida man icke vill utan vidare omständigheter och på rak arm, som man säger, uppgöra saken, samt på samma gång betaga hemmansåboerne och nybyggesinnehafvarne den dem i författningarne tillerkända rätt att få sina områden afmätta och bestämda, samt dervid uppkomna tvister, så väl sinsemellan Sorn med kronan, af Egoskilnadsrätten pröfvade. Följden af Utskottets förslag blir den, att intet hemman får upptagas å de oafvittrade markerna förrän afvittringen är fullbordad, om än hugade odlare dertill anmälde sig. I de socknar, der afvittring ännu icke är påbörjad, eller särdeles långt framskridit, skulle således all vidare odling för nya hemman undanskjutas för många år. Utskottet säger: ”att de i 1860 års Kongl. Bref omtalade afvittrade öfverloppsmarker lära i allmänhet vara till gränser och belägenhet sådana, att de hvarken kunna bevakas, eller med någon fördel för Kronan användas, hvaraf följden blifver, att äfven de måste, efter undersökning om förhållandena, tillspillogifvas. ” Detta är mera, än hvad de myndigheter i de tvänne nordligaste, länen, sorn der handhafva berörda undersökningar, veta.
— Skulle denna lag vara oriktig, skulle ju tillämpningen deraf blifva oriktig, så val hos Juryn, som hos Dommaren. — Om en part af Juryn blir fälld, så tror jag den skulle vara mindre belåten alt hafva blifvit dömd af Juryn, än af upplyste Domare med kunskaper. — Jag skulle ej tillstyrka öfverflytt ning af denna domsrätt ifrån Juryn, örn fråga vore att lemna den i liänderne på en enskild underdomare; men då domsrätten öfverlemnas till HofRätt, som för öppna dörrar handlägger målet, tror jag partens rätt vara bättre bevarad, än hos Juryn. Mina skäl härtill äro, att Juryn är ett uttryck af allmänna opinionen; och, hvad är väl denna allmänna f opinion? lidet den stora hopens tanka, ledd och missledd af smicker och löften; är det den, som tillhör en theoretisk vetenskapsman utan all praktik, eller är det opinionen hos dessa få personer, hvilka förena kunskaper med böjelsen för allmänt väl och enskild samt allmän sällhet. — Måhända med allmänna opinionen snarast bör förstås den stora liopens opinion, som landsförviste Aristoteles, som inrätta,de guillotinen, som blandat giftbägare åt Monarkerne, och slutligen den, som, kunna vi väl glömma detta, bär i liufvudstaden för nära 20 år sedan mör - 46 Den 27 J a n u a r i i f. r». dadé en stor nian under vakters närvaro. — Denna opinion är den stora hopens opinion, och jag önskar derföre att intet domslut må grundas på denna opinion, utan på öfvertygelsen hos dem, som äro satte att med kunskaper förvalta DomareEmbetet. Jag tillstyrker derföre, att enligt Utskottets Memorial, Domsrätten i tryckfrihetsmål må öfverflyttas från Jury till Domstol. — Der skall tryckfriheten blifva väl bevarad och ej, efter denna förändring, visa sådane missbruk som förut. För öfrigt förenar jag mig i Friherre Lagerbjelkes yttrande. Herr von Schulzenheim, David: Då jag i sista plenum begärde ordet, var min afsigt, att söka besvara ålskillige värde Talares då afgifna anföranden; men H.
December 1823 blifvit stadgadt; och bifaller Jag Eder begäran, att §§.‘nes nummerföljd i den sålunda blifvande förändrade ConcursLagen må gå i oafbruten ordning från början till slut, med bibehållande af dea nuvarande fördelningen i Capitel. Hvad deremot beträffar Edert Förslag, att 5 Cap. 10 § må erhålla följande nya redaction: ”Är saken hos HäradsRätten anhängig, ”då skola borgenärerne genom anslag och ”kungörelser så stämmas, som i g § säges, ”att sig inställa vid det Lagtima Ting, sorn ”näst efter sex månader infaller eller då ”ännu fortgår, före klockan tolf på dagen ”å den rättegångsdag, som af HäradsRätten ”bestämmes, samt i anslag och kungörel”sen utsattes.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocoll blifvit upplåst, Herr Grefven och LandtMarJIialken förklarade, det Riddarhuslltskotfets Memorial, angående Eleetorers utväljande, således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Föredrogos å nyo och gillades följande från nedannåmnde Utskott inkomne samt den 27 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial och Betånkanden: Frän BancoUtskottet: Angående den af Bankens Tjenstemän - V*n 30 Maji e, m, 769 mån på extra stunder besörjde småsedels-skrifning samt Commissariernes extra befattning, att sluteligen granska och öfverkorsa förslitne smårå re sedlar, som i Bankens cassör blifva inlöste. Från Lagutskottet: den 2 dennes: I anledning af Kongl, Maj;ts Nå-, diga skrifvelse till Riksens Ständer, angående Kongl. Förordningen den 1 Junii 181g, om sättet huru förfaras skall med sådane personers anhållande och tilltalande, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige samt derefter afvika till det andra! Fran Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: Af den 10 dennes •. Rörande Nämndemäns arfvode för biträde vid afvittringsoch skattlåggnings-förråttningar, N.o 5g. Angående ändring uti 26 Cap. 1 ByggningaBalken, Fran Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet; AJ den 20 dennes: N.o gj. Rörande väckt frågn om vissa fö-i reskrifter i afseende på tillverkningen af papper. Ridd. 0, Ad. Prot. IV. Band, 4g. Den 3© Maji e. m. N:o 92. Rörande väckt fråga om beståndet äf sådane Städjobref å de Lunds Academie anstagne Prebende-hemman, hvarigenom lifstids besittning blifvit Åboerne försäkrad. Företogs till pröfning
I sednare fallet öfverlemnas det genom Ståndens Talmän till Konungen, som, efter inhemtande af Stats-rädets tankar deröfver, tager Sitt beslut, och meddelar R. St. å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock orsakerna till Sin vägran. Vill Konungen hos R. St. föreslå någon ändring i grundlagarna, öfverlemnar Han, efter Stats-rädets hörande, Sin propos. , jemte Stats-rådets tankar deröfver, lill 11. St., som genast, utan att om denna propos. förut öfverlägga, uppdraga ut Const.Utsk. att utlåtande derom till R. St. afgifva. Tillstyrker Utsk. hvad Konungen föreslagit, hvile frågan lill nästa Riksdag, då R. St. skola sitt beslut derom fatta. Afstyrker Utsk. Konungens propos., då må R. St. genast kunna antingen denna propos. afslå eller ock afgöra, att de vilja öfver densamma å nästföljande Riksdag besluta; gällande i detta fall tre Stånds mening och, om 2 Ständ stanna emot 2, deras, som beslutet uppskjutit. Men icke må, under någon förevändning, R. St. förr än å nästa Riksdag propos. till slutligt bifall upptaga. Samtycka då alla RiksSt. till Konungens förslag, begäre de dag, att på Rikssalen få R. St:s bifall dertill afgifva. Derest Konungens propos. icke i sålunda stadgad ordning af R. St. anlages, aflemna de sitt afslag, med skälen derför, skrifleligen till Konungen genom deras Talmän. Om a Riksdag, dä grundlagsfrågor lagligen kunna afgöras, ytterligare uppskof föreslås, må det ej äga rum utan Konungens och alla 4 RiksSt:s sammanstämmande beslut. Riksdags-Ordningen. §. 29. Mom. 1. Const.Utsk., som utgöres af 24 ledamöter, tillkommer att granska Rikets grundlagar, samt att upptaga frågor och lill Ii. St:s Plena afgifva förslag om ändringar, förbättringar och förklaringar af samma lagar; vid hvilka frågors och förslags behandling förhälles, på sätt Reg.F. 81 § föreskrifver.
Jag har under denna tid icke sällan gjort landväga resor inom landet och således ofta kommit i nödvändighet att göra penningeliqvider med allmogen. Jag har dervid med verklig förvåning sett, huru de skjutsande, ända lill den minderåriga gossen, med största lätthet och säkerhet handterat och beräknat de nya mynten. Jag förmodar att många af eder,-mine Hrr! gjort samma erfarenhet, .lag kan således icke tro, att ifrån den omständigheten något egentligt skäl kan hemtas för att motsätta sig det föreslagna systemets införande. Jag har hört jemförelse göras emellan det här föreslagna myntsystemet och andra nationers, och man har erinrat, att i allmänhet hos folk af Germanisk stam, myntsystemet är grnndadt på 12-talet. Då man härvid särskildt framhållit myntväsendet i England, ber jag att i sådant afseende få nämna, att hvad detta land angår, en väsendtlig skilnad äger rum. Ty mellan-enheten eller skillingen, står der i decimalförhållande till lmfvud-enheten eller pundet, hvaraf följer, att denna sednare enhet utgör jemt 2 storhundraden af den minsta enheten. Samma förhållande äger rum med myntväsendet i Holland. Derigenom är det klart, att saknaden af ett fullständigt användande af decimalsystemet der mäste vara mycket mindre kännbart än i Sverige. Vid jemförelse emellan det af Utsk. föreslagna myntsystem med det, som Frih. Wrede vid förra riksdagen föreslagit, och som här af Hr Gripenstedt blifvit förordadt, har jag visserligen varit böjd att gifva företräde ät det sednare, och det synnerligen derföre, att man vid användandet deraf icke har behof att sönderdela skiljemyntsenheten i något brutet tal; men jag har likväl vid noga öfvervägande stannat vid valet af det system, som Utsk. föreslagit. Skälet dertill är väl egentligen blott en opinions-sak, men likväl af stor vigt, nemi. att genom en så ringa myntenhet, som | r:dr r:gds, totalsummorna af skatter, löner och andra allmänna anslag skulle för många, som icke närmare begrunda förhållandet, få ett afskräckan - 58 Den i Mars e. m. de och vilseledande utseende, hvilket lätteligen kunde leda till många olägenheter.
Landtvärnsman, om fortfarande anslag af 10,000 R:dr R:mt årligen rinder nästkommande statsreglering till pension åt 1808 och 1809 års. Motion N:o 13. Stats-Utsk Utlåtande N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Lektor i klassiska språk, om Statsanslag till aflönande af en vid hvartdera af de på x’eallinien fullständiga elementarläroverken och dessas upphöjande således till fullständiga läroverk, åtminstone det i Helsingborg. Motion N:o 90. Stats-Utsk. Utlåt. Lindgren, Doktor, Motion N:o 46, om fortsatt understöd åt Artisten N. Mandelgren. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. N:o 81. Motion N:o 47, om anslag till förbättring af lönevilkoren åt Adjunk terna i de verldsliga fakulteterna vid Upsala universitet. Stats-Utsk. Utlåt N:o 66. Litterära skatter, om ordnande och utbyte af sådana emellan rikets särskilda bibliotheker och öfriga samlingar. Motion N:o 15. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. Lottsedlar, om åtgärder till hämmande af försäljning utaf utländska. Motion N:o 39. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 3. Lundberg, Doktor, Motion N:o 13, om fortfarande anslag af 10,000 R:dr Runt årligen under nästkommande statsreglering till pensioner åt 1808 och 1809 års Landtvärnsman. Stats Utsk. Utlåt. N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. N:o 97. — Motion N:o 82, om pension åt Notarius Publicus Svante Jakob Callerholm. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Lundberg, Kontraktsprost, Motion N:o 56, om ändring af 12 § i gällande Jagtstadga. Allm. Besv.- ooch Ekon.-Utsk. Betänk.
Statsanslag för berörde obehöriga ändamål; men då det hvarken varit ifrågasatt, ej heller kan någon af dessa delegare lagligen åläggas, att emot sin vilja begagna sig af det tillfälle till odlingars verkställande, sorn blifvit Gottlands inbyggare lemnadt medelst det vid sistlidne Riksdag till sådana företags befrämjande inom denna ö i allmänhet, såsom lån af Statsmedlen beviljade, anslag, hemställer Utskottet, att motionen mätte lemnäs utan afseende* Stockholm den 19 December 1844' N:o 121, ^Ank, till Exp.-Utsk. d. 20 Dec.gkl. j e. nu Utlåtande, i anledning af väckt motion om utgående till fulla beloppet af det Häradsskrifvaren i Calix Fögderi lillagde löneanslag , m. nu (U. A.) Hos Bonde-Ståndet har, uti en till Stats-Utskottet remitterad motion, Riksdagsfullmägtigen J. Å. Lundberg från Norrbottens Län anfört: att, ehuru Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 121, 17 ehuru vid 1828 - 3o arens Riksmöte lönen åt Häradsskrifvaren i Calix Fögderi bestämdes till 45o R:dr, denne likväl aldrig kommit i åtnjutande af mera än 35o R:dr årligen; och då anledningen härtill vore motionären okänd, men Rikets Ständer torde in9e angelägenheten deraf, att, hvad som en gång formligen blifvit anvisadt äfven utginge, föreslogs, att skillnaden emellan det belopp, hvartill ifrågavarande Häradsskrifvare-lön uti i83oårs Riks-Stat upptagits, och den mindre summa, hvarmed densamma utfallit, måtte med 100 R.dr för hvarje år vederbörande godtgöras, äfvensom att lönen hädanefter utginge med det först stadgade beloppet, 4^o R:dr. På sätt i motionen uppgifves, anslogs vid i83o års Statsreglering, bland annat, lön för Häradsskrifvaren i Calix då inrättade' nya Fögderi 4‘5o R:dr. I anledning häraf hördes Kongl. Majrts
Jemte det Utskottet, i öfrigt vid ärendets handläggning, lemnat nödig uppmärksamhet åt de af vederbörande Auctoriteter atgifne Förslag och utredningar, hvilka åtföljt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, bar Utskottet tillika, i stadgad ordning, begärt och erhållit del af det år 1826 aflemnade Betänkande af de Committerade, som af Kongl. Majit varit i Nåder förordnade att uppgöra förslag lill Sjöförsvarets ordnande, och hvilket Betän - 4 Stats-Utskoltets JJ tl Utandej N\o 53 kande bland hemliga handlingar, rörande försvarsverket, förvaras, äfvensom, med anledning af enskilde motionärers framställningar, tagit kännedom om organisationen af Norriges Flotta; och anser Utskottet sig, innan det öfvergår till yttrande i fråga om anslagens bestämmande, först böra framställa de åsigler, som derför ligga till grund. Genom Sveriges läge påkallar dess Sjöförsvar onekligen nationens odelade uppmärksamhet och dess ordnande på ett sådant sätt, att detsamma, utan att förmycket anlita landets krafter, ändock uppfyller sin bestämmelse, måste således blifva en af de vigtigaste omsorgerne. Den olika beskaffenheten af Sveriges kuster påkallar tydligen serskilda, derefter lämpade försvarssätt. Sveriges Konungar och Ständer hafva länge insett detta, och ingen har bestridt att en Skärgårdsflotta utgör rätta försvaret för den med skär omgifna delen af vår kust. Det är blott i fråga om de för handelns skyddande och försvaret af den öppna Östersjökusten nödige åtgärder, som det hos alla lika allvarliga nitet för det allmänna bästa icke lyckats förena de olika åsigterne.
Och om du äst rättfärdig, hvad kan du gifva honom, eller hvad kan han taga af dina händer? Ene mennisko, såsom du äst, må din ondska något göra, och ene menniskos barne din rättfärdighet. De samme måga ropa, när dem mycket öfvervåld sker, och ropa öfver de väldigas arm; De der intet säga: Hvar är Gud, min skapare, som sånger gör om nattena; Den oss gör lärdare än djuren på jordene, och visare än foglarna under himmelen? Men de skola der ock ropa öfver de ondas högmod, och han skall intet höra dem; Ty Gud hörer icke fåfängelighetena, och den Allsmägtige ser der intet till. Nu säger du; Du ser honom intet; men en dom är för honom, allenast förbida honom. Om hans vrede icke så hastigt hemsöker, och intet sköter, att der så många laster äro, Derföre hafver Job fåfängt öppnat sin mun; och gifver onyttig ord före med oförnuft. Elihu talade ytterligare, och sade: Töfva ännu litet, jag vill visa dig det; ty jag hafver ännu på Guds vägnar något säga. Jag vill hemta mitt förstånd fjerranefter, och bevisa, att min skapare är rättvis. Mitt tal skall utan tvifvel intet falskt vara; mitt förstånd skall utan fel vara för dig. Si, Gud förkastar icke de mägtiga; ty han är ock mägtig af hjertans kraft. Den ogudaktiga bevarar han icke; utan hjelper den arma till rätta. Han vänder icke sin ögon ifrå den rättfärdiga; och Konungarna låter han sitta på stolenom i evig tid, att de höge blifva. Och om fångar ligga i bojor, och bundne med tåg jämmerliga, Så gifver han dem tillkänna hvad de gjort hafva; och deras odygd, att de hafva brukat våld; Och öppnar dem örat till tuktan, och säger dem, att de skola omvända sig ifrå det orätt är. Om de höra och tjena honom, så skola de i godom dagom gamle varda, och lefva med lust. Höra de icke, så skola de falla för svärd, och förgås förr än de varda det varse.
Jag anhåller endast få nämna, att jag alldeles icke lider af det bekymmer en ledamot i Ekon.Utsk. uttalat, nemi. att ångfartygen skola förlora i förtroende, om de befrias från skyldigheten att taga lots. Skulle händelsen likväl så vara, så anser jag just detta vara ett skäl för min åsigt, ty allmänheten skulle naturligtvis blifva så upskrämd, att hon icke begagnade ångfartyg som icke hade lots, hvilket naturligtvis måste tvinga rederierna att förständiga sina skeppare att taga lots, hvarigenom den befarade oron kommer att uphöra. En annan talare har fästat min upmärksamhet på, att här icke vore fråga om någon reglering ef lotsväsendet. Jag tackar honom för denna uplysning, men jag har emellertid icke gifvit honom anledning dertill och tror det icke vara nyttigt att man borttager täflan emellan lotsarne. Jag anser denna täflan nödig för sjöfarten, som är hufvud - 548 Den 8 Maj e. m. saken, och tror det vara nyttigt att lotsarnes inkomster ställas så, att det må bero på deras upförande om de skola komma i åtnjutande deraf eller icke. För öfrigt förenar jag mig med den siste talaren. Hr Cederschiöld, Rob. Theopron: Ostridigt är det af vigt att alla försigtighetsmått vidtagas, som vid ångfartygs begagnande befrämja personal-trafikens säkerhet. Om således denna säkerhet stärkes derigenom, att ångfartygen hafva skyldigheten att taga lots, bör denna skyldighet åligga alla. Man har sagt, att K. M. medgifvit undantag för flertalet af ångfartyg, men det är klart, att ett sådant undantag icke är lemnadt för längre tid än det kan begagnas utan osäkerhet för personal-trafiken. Således om säkerheten verkligen äfventyras derigenom, att fartygen icke taga lots, förefaller det mig också klart, att K. M skulle hafva påbjudet att alla ångfartyg skola taga lots. Då likväl detta icke skett, så synes det mig vara en orättvisa om några ångfartyg som göra reguliera turer hafva ett åliggande som icke tillkommer de andra, och beträffande lotspenningarne, så är det äfven en orättvisa att dessa lotspenningar skola erläggas endast af ett ringa antal fartyg.
Efter hand mäste den sanningen vinna erkännande, att prohibitiva åtgärder ej så mycket utgöra ett värn för de inhemska näringarne, som fastmer ett hinder lör deras fortkomst och utveckling, enär hvarje producerande verksamhet, som ej kan på längden bära sig, utan så kalladt skydd, just derigenom bevisar sig ej vara efter landets och nationens förhållanden afpassad och sålunda ej heller i sann mening vinstgifvande, utan snarare för industrien menlig, då ett naturligare, ändamålsenligare och mera fruktbringande användande af krafterna genom densamma motverkas. I den mån dessa sundare grundsatser gjorde sig gällande, visade sig ock, att äfven här friheten är den mark, ur hvilken de mest gyldene skördar uppspira; att prohibitismen, liksom allt tvång, är en ovän, som utsår endast afundens, misstroendets och tvedriigtens ogräs, hvilket, örn det än ej förmår att förqväfva, dock alltid måste hämma den goda växten. Icke var Sverige det land, som vågade först tillegna sig och på handeln tillämpa de nya idéerna; men omsider kom ordningen ock till oss. lief är alltid lätt, att då en idé blifvit till sin sanning klart insedd, göra henne till handlingens ledstjerna, vare sig det gäller individen eller staten; men städse förblifver det en oeftergiflig pligt för den, som är satt att vaka ej mindre öfver den enskiltes, än millionernas välfärd, att med varsamhet gå tillväga, då fråga är om att i något afseende inslå en ny riktning. Tacksamt böra vi derföre erkänna den försigtighet, hvarmed regeringen infört vårt handelssystem på den nya bana, der det allena har framtid för sig. Det är väl öfverhufvud ej möjligt för en stor reform att bryta sig väg, med mindre något eller några enskifta intressen dervid stötas. Men, i sådant fall, är det ju ej rättvist att med önskningarnas måttstock mäta regeringens handlingssätt; bedömes det såsom sig bör, efter möjlighetens, torde domen utfalla mildare, än som af Bevil!n.-lJtsk:ts majoritet skett.
Hon åhörde borgmästarens tal o c h mottog ett vagnsej minst hvar kvinnas — läppar, sedan hon efter lass doftande blommor, s o m följde henne från en resa jorden rundt på endast 72 dagar, 6 timtåget till ångfärjan, där h o n satt bredvid sin mor mar o c h 11 minuter frisk, glad o c h välbehållen i en täckvagn. Folkmassan rusade efter henne återkommit till sin utgångspunkt, Newyork! Hvem är denna Nellie Bly, o c h huru kom h o n om bord; de ville se henne o c h gallskreko: » Ned med vagnskuren! Ned med kuren! » Vagnstaket till att resa jorden rundt? nedfälldes sålunda, och Nellie gjorde folket till Hon är en ung medborgarinna af den stora transatlantiska republiken, begåfvad med en järnviljes o c h stod under färden öfver Hudson, vifhelsa och en järnvilja, en högst aktningsvärd flicka tande med sin lilla mössa i handen, kry och obesvärad s o m en pojke o c h grundligt solbränd midt för öfrigt, s o m försörjer sig o c h sin gamla m o r med tidningsarbete för den bekanta, vidt spridda i vintern. Solbrännan var ett af hennes hedersmorgontidningen - » World ». Den lilla kvinliga rebetyg. Hör! Från Batteryparken vid Newyorks portern är en typisk amerikanska, som aldrig tvesödra udde o c h från Brooklyn afskjutes kanonkar i sitt yrkes utöfning, aldrig ryggar tillbaka salut för Nellie Bly, den lilla blyklumpen, s o m för hinder, s o m icke strida mot naturlagarne o c h gått rakt på målet likasom kulan ur bössan i träffde tio budorden. säker hand. Den duktiga tösen med det rediga I höstas framkastades frågan, på huru kort tid man nu kunde resa jorden rundt.
Då de personer, hvilka föra fartyg, ofta lära undgå att påföras bevillning, derigenom att taxerings-komittéerne sakna kännedom om de å hvarje fartyg anställda befälhafvare, har Bevillnings-Ulskollels Belänkande, N:o i. 21 ett stadgande om skyldighet för egare af fartyg att vid mantalsoch skatlskrifniugen uppgifva den person, sorn är antagen att föra detsamma, blifvit uti förslaget infördt. §. 44. Sedan den universiteterna tillkommande domsrätt numera, genom Kongl. Förordningen den 2 April 1852, upphört, har Utskottet, i öfverensstämmelse med derom af Herr Professor Agardh hos Preste-Sländet gjord framställning, i denna §. utbytt orden »Akademiska Jurisdiktionen» emot Akademiens privilegier. §. 62. Såsom kontroll derå, alt fastighetsvärde må rätt. elier åtminstone icke alltför lågt uppgifvas, har Herr Henschen, uti sin oftanämnde motion, väckt fråga om stadgandet af en lösningsrätt, ungefär motsvarande den, som gäller i afseende å gods, hvilket angifves till lörtullning, så att den, som ville lill sig lösa fastighet, hvilken som helst, hvarför bevillning utgår, för sådant ändamål skulle nedsätta hos rätten fastighetens af egaren bos taxerings-komiltéen sist uppgifna värde, samt hälften derutöfver, hvarefter det skulle åligga egaren, att antingen mot den sålunda nedsatta summan afträda egendomen, eller ock dels Lill den som nedsatt utgifva en tiondedel af hvad det nedsalta beloppet öfverstiger det uppgifna värdet, jemte ränta å hela detta belopp och godtgörelse för rättegångskostnaderne, dels ock ersätta kronan den bevillning, sorn borde erläggas för det tillökta fastighetsvärdet.