Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den invändning häremot som torde kunna synas kraftigast, är, att om Näringsidkare i följd af en upplåten vidsträcktare Näringsfrihet, flyttade från Städerna på landet, skulle genom de contribuerandes förminskning, tillgångar komma att saknas till de nödvändiga Stadsutgifter till underhåll af allmänna anläggningar, byggnader, broar, m. m.; men derpå svaras att om en sådan näringsfrihet upplåtes, och verkeligen medförde en sådan verkan blefve det Regeringens omsorg att pröfva, huruvida detta underhåll ytterligare billigen kun - Dol io Februarii. 185 de åläggas en i sina tillgångar försvagad Stad, eller sedermera borde äfven reparteras på Häradet som genom utflyttningen hade vunnit ö-i kade utvägar, och ide allmänna anläggningarnes underhåll, sedan dess Industrie hade stigit, måste hafva ett större interresse. För påbjudandet af alia författningar, som förändra Individers förhållanden till Staten, bör en sådan jemkning vara ett oskiljagtigt vilkor. I fall Riksens Höglofl. Ständer anse tiden vara kommen, då de band, som fjettra idogheten, böra lossas, så blifver nödvändigt att grdje och 4:de Cap. HandelsBalken undergå förändring. I anledning hvaraf jag får anhålla, att detta yttrande blifver remittteradt, så väl till Lag som Oeconomieoch BesvärsUtskotten. Friherre Wrangel, Hennwg\ Bland hufvudsakliga medel att gifva lif åt våra aftynande näringar och vår handel, synes mig ett utvidgadt Credit-Systeine, så föga i Sverige kändt och till sina fördelar utveckladt, förtjena en serskild uppmärksamhet,- den jag för framställningen af detta ämne, äfvensom af några reflexioner rörande Riksmyntet, vågar för en stund hos Ridderskapet och Adeln utbedja mig, under den försäkran, att endast den fullkomligaste öfvertygelse om IBS Dan ;o Februarii, sakens vigt och värde För nvtt fädernesland, framkallar nu, sorn vanligt, min röst.
Detta är den naturliga vägen, den fria öfvertygelsens väg, pä hvilken alla samhällsförbättringar, all industriell utveckling bäst åstadkommas, och kommittéen anser, att lagstiftaren under nuvarande förhållanden skulle begå ett misstag, om han, med undertryckande af all annan bränvinsbränning, skulle på en gång åt fabrikanten allena upplåta denna näring. En sådan åtgärd skulle dels innebära en orättvisa mot alla dem, som nu på grund af vår närvarande bränvinslagsliftning, hvilken, ehuru i öfrigt omvexlande, deruti varit bestående, att den fästat bränvinsbränningsrättigheten vid jorden, inrättat sin hushållning med begagnande af bränvinsbränning såsom en binäring, dels kan kommittéen icke förbise, att mången gäng en mindre bränvinsbränning till afsalu, utöfvad under de sex månader af året, då jordbruket kräfver minsta arbetet, af egna produkter, annars ofta svåra att afsätta, med eget bränsle och egna arbetare, kan just genom dessa fördelar uthärda täflan med fabrikerna, och det så mycket heldre, som bränvinets affall, dranken, ett vigtigt foderämne, användes på stället, och som förlagskostnaden för inrättandet af ett mindre bränneri är obetydlig, jemförd med den, som erfordras för en fabriksanläggning. Att neka jordbrukaren denna binäring, den han funnit för sig fördelaktig, vore ett ingrepp i hans välfärd, åtminstone skulle det så betraktas. Det är ock ur sistnämnda synpunkt och ingen annan, som den egentliga husbehofsbränningen, hvartill rättigheten uppskattas så högt, åtminstone af den mindre jordbrukaren, kan försvaras.
Samma idée fullföljes i slutet, der äktenskapet kallas: ett ”i mörker tynande förbund, ett gift, det gröna jorden erbjuder.” Detta är väl icke rätt! En Gud har vandrat på jorden såsom menniska, från denna Guda-menniska hördes dessa ord: ”älsken hvarandra inbördes!” – Skulle det vara omöjligt för menniskors barn, att finna och äga den rätta kärleken under sin vandring på jorden, hvarföre sades det: älsken hvarandra! och icke blott: bemöden eder att älska hvarandra! Säkerligen fins det en kärlek, som är den rätta på jorden. Hvilken kärlek kan och bör vara djupare, innerligare och skönare än den makar emellan. Här är icke blodsbandet, som instinktlikt drager till hvarandra; utan det är tvenne själars sympatiska åtrå att lefva till hvarandras trefnad och hugnad, och så befordra hvarandras bästa, att de icke äro att anse som två utan blott en person. Samhället ålägger icke äktenskap såsom ett tvång, utan menniskorna söka hvarandra genom denna i deras hjertan inneboende sympatiska kraft och sedan förklarar samhället genom vigseln, att dessa två äro förenade för lifstiden så, som de önskat. Om dessa två upphöra att älska hvarandra, är det icke äktenskapsbandets fel; men deras eget, som glömma att bibehålla sig på mensklighetens höjd, utan falla derifrån till sorg och bedröfvelse för både himmel och jord. Friheten, den politiska kan ju icke bestå i annat än sjelfvalda lagar för det yttre, den moraliska friheten åter i sjelfvilligt erkända förnuftiga band på de inre känslorna, som kallas passioner. Den, som vill i någotdera fallet undandraga sig allt tvång, är eller blir omsider en omenniska. Andra delen slutar med: Vargens Dotter, en berättelse på vers. I inledningen dertill, som är prosa, omnämnes nutidens klena tro på spöken emot medeltidens starka tro derpå, och orsaken vara att igenfinna i vår nu föga intressanta jord; dit ingen vill återvända, som en gång sluppit derifrån.
Om det vidare också icke kan bestridas, att det enskilda intressets medverkan vore fördelaktig för förvaltningen, lärer fördelen deraf likväl kanske mer än uppvägas af olägenheter och förvecklingar, som sannolikt komme att gifva sig tillkänna vid afvägandet af Statens och de enskildes ömsesidiga rättigheter och skyldigheter samt i de olika synpunkter, från hvilka Statens och de enskildes ombud i styrelse,och revisioner kunde komma att uppfatta Bankens åligganden och verksamhet. Afven om enskilde delegare ingingo i Banken, blefve dock denna i behof af en särskild lagstiftning, afseende ej mindre uppfyllandet af dess förbindelser, än äfven sättet för dess förvaltning och dä Utskottets förslag innebär att i begge dessa hänseenden rättigheten att lagstifta tillkomme Kongl. Majit och Rikets Ständer, torde en väsendtlig förbättring i fråga härom vara åstadkommen. Asigten att det nu ifrågasatta ordnandet af Statens bankväsende utan upptagande af enskilde delegare vore stridande ernot ofta berörde 72 § i Regeringsformen, har ledt till åtskilliga invändningar mot grunderna för förslaget, såsom att Rikets Ständers rätt att förordna om det kapitalöfverskott, hvilket Riksbanken eger och hvilket, enligt beslut af förut församlade Ständer, vid Banken bibehållits, vore i väsendtliga delar inskränkt; att sålunda Rikets Ständer icke kunna frånskilja någon del af Bankens tillgångar för att användas i bankrörelse under andra vilkor än de, hvilka innefattades i nämnda grundlagsstadgande; att i följd häraf i en af Rikets Ständer 8 Banko-Utskottets Betänkande ,J\? 32. stiftad och dem tillhörig hankanstalt, något deltagande från Regeringsmagtens sida icke kunde medgifvas, och att de sedlar, som af en sådan bankanstalt utgåfves, ovilkorligen, enligt grundlagen, mäste erhålla egenskapen att såsom mynt i riket erkännas. Vigten af dessa anmärkningar får icke förbises; men, enligt Utskottets tanke, kunna de dock icke erkännas vara giltiga. Till en början må anmärkas att för Rikets Ständer hinder i grundlagen ingalunda förefinnes att besluta, det Rikets Ständers
Domstol varit hindrad att vara i Lagutskottet den dag tillstädes, då Herr Friherre Cederströms Memorial till pröfning förehades., af hvilken anledning han ej heller kommit Ridd. 0. Ad. 642 Den 24 April. att deltaga uti LagUlskottets ifrågavarande Betänkande. LagUtskotfets Memorial bifölls, och förklarades Friherre Ceder ströms begäran, att få trycka bandlingarne uti detta ämne, icke kunna honom förvägras. Herr von Schulzenheim, David, uppläste följande Vördsamma Memorial: Som alla göra sig det glada hopp, att Sverige ej må nödgas deltaga uti de nya fiendtligheter, som synas hota fasta landet, och att icke heller andra olyckshändelser för Riket må tima, som ej en vis Regering kunds förekomma och afhjelpa, så torde ändtligen så täta och kostsamma urtima Riksmöten kunna undvikas, som förevarande omständigheter sedan år 1809 gjort nödvändiga. Efter 5 års njutet lugn må Rikets Ständer vid ett lyckligt lagtima Möte få den glädjen och välsignelsen, att träffa sin Nådige och välgörande Konung samt hela det vördade KonungaHuset i välmåga och sällhet. Vår hoppfulle ArfFörste, Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland, bör då hafva upphunnit 21 års ålder, och torde dessförinnan, till befästande af en dyrkad dynastie (hvarpå ock Rikets framtida lugn beror), hafva inträdt uti ett lyckligt och sig sjelf värdigt gifte } Jag underställer i öd - Den 24 April. 643 mjukhet Eder Excellence och Höglofl. Ridderskapet och Adeln, om icke Höglofl. Statsutskottet, vid öfverseendet af Kongl. HofStaterna, må anmodas att till behofven vid ett så betydligt skifte, eller förestående förmälning, tillika föreslå en erforderlig Stat för Högbemälte Förste, så väl som för dess tillkommande höga Gemål. De öfriga Höglofl. RiksStånden lära icke underlåta att i en så angelägen omsorg vilia nitfullt deltaga. Begärdes på bordet. Herr Spaldencreutz, Arvid, yttrade skriftligen till Protocollet följande: Med största smärta har så
Hon älskar, har hon sagt, det glada, lifliga Stockholm, men tycker att man h ä r icke är nog verksam. Det är henne omöjligt, förklarar hon, att h ä r hemma arbeta riktigt allvarsamt. Hon torde icke vara ensam om den åsikten. Claes Lundin. Rosens lif. Efter Smnburne. från och Ull ett från till hur hur djupet af grönskande lunder sommarens drömmande stunder hösten, som bår i sin hand timglas med utrunnen sand, parkernas prakt utan like gråset vid ste.nbunden strand, rödt är ej rosornas rike! doftande rosornas land! Hur kort är ej rosornas lefnad, från knopparnas stoftfria våfnad till blommornas vissnande rad! Från gröna till gulnande blad, från fröjder till minnen, som sakna, från kraft, som är liffull och glad, till krafter, som domna och slakna, från daggens till drifvornas bad! Ja, från till från Likt den som som kort såsom kärlekens fröjder, lidelsens strålande höjder ledsnadens skuggiga dal, varmaste känsla till fal. flarnet på ilande strömmar följer och äger ej val, själen från drömmar ull drömmar, hjärtat från kval och Ull kval. IDUN 1894 Så kort, som från kärlek bevingad till kärlek försmådd och betvingad, så kort som från sommar i brand till vinter i dcala och band, från jubel i tusende kosor till vågor, som stelna vid strand, och regn utaf fallande rosor i rosornas grånande land. Sigrid Elmblad (Toivo). Minnenas skatt. AF Erny. limrm — hvar håller Mimmi h u s? Lektionen skall börjas! » Det var en temligen sträf röst, tillhörande guvernanten, som lutade sig u t genom det öppna fönstret och spejade hit och dit öfver den nedanför liggande trädgården. Lilla Mimmi, som likt ett lösryckt rosenblad eller en liten fjäril fladdrade fram mellan b ä r b u s k r r och caprifoliihäckar, h u k a d e sig ner för att göra sig osynlig och ännu en liten, bara en liten stund till få rå om sig själf bland blommorna, fågelkvittret, de smekande vindarne och alla de stora, rara krusbären. sedan skulle hon strax bii lydig, så lydig.
Utskottet finnér sig ock, på dess$ Banco-Utskoltets Utlåtande N:o 82. 63 grunder, Föranlåtet än vidare förblifva vid dess yttrade tanka, att utaf de fonder, hvilkas fördelning beli anordnande utgjort föremål för Betänkandet N:o 5i, ej något kan eller bör, såsom understöd för de ifrågavarande öfverbyggnads-ersättningarna, disponeras. Dock finner Utskottet sig i alla fall ej hindradt, utan fastmera af de lemnade upplysningarna uppmanadt, att, i händelse det oftanämnde föremålet, hvars angelägenhet och relativa vigt Utskottet gerna erkänner, skulle kunna på något annat sätt ernås, derom hos Rikets Ständer göra vidare hemställan. Antom till Exp.-Utslc. d. 34 Oct. 1829. Betänkandet N:o 5 2 j angående Bankens till utlåning i Discont-väg anslagna Fonder. a) Länfondernas fördelning. Vid Utskottets pag. gi.gifna tillstyrkan, att 8 millioner Riksdaler _, såsom fond för lån på namnsäkerhet vid Banco-Disconten Götheborgs Lån-Contoir och Malmö Lån-Con - 64 Panco-Ut skottets Vildt ande N:o 82. loir tillhopa, måtte fortfarande bibehållas, enligt samma fördelning dem emellan, sorn hittills varit iakttagen, är hufvudsakligen anmärkt: att 1 million Riksdaler vore för ringa fond vid Malmö Lån-Contoir, hvars territorium innefattar 1 o
Del må vara den värde talaren förbehållet, alt förstå Sveriges grundlagar så, som han brukar så ofta här tolka dem; men för oss andre, som hafva tittat i grundlagarne litet mera än han, för oss blir icke förhållandet sådant, som han behagat uppgifva det, ulan för oss blir saken sådan, att det är icke Utskms namn sorn bestämmer ärendets behandling, utan den grundar sig på ämnets beskaffenhet och ej på Utskms. Då R. St., i enlighet med grundlagens tydliga bud sända ett mål till hvilket Utsk. som heldst, så skall ämnets beskaffenhet afgöra behandlingen. Må detta vara en liten episod, 198 Den 12 Augusti f. m. som Hr Gr. o. Landtm, och R. o. Ad. täcktes ursäkta. Emedan jag den riksdagen var ledamot af Ekon.Ulsk., har jag ansett mig nu ej kunna lemna obesvärad!, hvad den värde talaren om detta Utsk. yttrat. Den värde ledamoten har sagdt, att man ej utan förvrängning af författningar kunde komma dertill, att de Halländske hemmannen skulle vara pligtige att underkasta sig ordinarie rotering; men hvad det är för författningar som skulle förvrängas, dermed har den värde talaren visserligen tegat, och detta emedan han dertill tvingades af nödvändigheten. Något privilegium för de Halländske utsockne-frälsehemmanen, att vara af annan natur än det pura frälset i Skåne, linnes icke i Sveriges kameral-verk, och ej heller lärer det finnas kändt i Dalmans serskilda författningssamling. Om så är, vore det intressant för oss andre, som något handlagt dylika mål, ali blifva underkunnige om dessa författningar, som privilegiera de Halländske ulsockne-hemmanen att vara af annan natur än vanligt frälse. Man mäste således erkänna att allt, hvad den värde ledamoten i detta hänseende anfört, är blotta fraser, och att alla de årtal, han citerat, ingenting bevisa; ty det der försöket att påslå, det Halländningarne skulle hafva rättighet att vara befriade, derför att de i 200 år sluppit undan, det är en slags conelussion, som jag lill alla delar jäfvar.
Brefvet d. 26 April 1826; 2:0 Catharin* f. d. Kronobränneri, enligt K. Brefven d. 21 November 1827 och 26 Mars 1828, till ÖfverStåthållareEmbetets disposition för inrättande af ett Pi ovisoriskt sjukhus i hufvudstaden, vid allmännare sjukdoiustillfällen; 3:o Åtskilliga större och mindre byggnader efter förra Kronobränneriet i Upsala, till SeraphimerOrdensGillet, som en längre tid begagnat dem mot hyra, och uu derför erbjudit en köpeskilling af 3,y5o R:dr, utgörande Capilalet till den för byggnaderne nu utgående hyra; 4:o Förra Bränneri-byggnaden i Söderköping, till Götha Canal-bolags disposition; och har Bolaget, sorn förut mot arrende innehaft dessa lägenheter, genom Nådig Resolution d. 22 September i8?4 blifvit försäkradt att desamma få begagna, på lika vilkor, så länge Canal-arbetet fortfar. 5:o Ett Boningshus, ett Magasin och flere andra lägenheter vid Brinckebergskulle, som användas till beväringsförråd åt WestgöthaDahls Regemente; och har K. M:t, genom Nådig Skrifvelse d. 22 September 1824, föi klarat Sig vilja framdeles bestämma ersättningen härför till Magasinsfonden, förslagsvis uppgifven till 1,048 Rtdr 1 sk. Betänkande!), N:o 3o6. 537 6:0 Ett Magasinshus i Borås, äfvenledes öfverlemnadt till K. KrigsCollegii disposition, i följd af nyssnämnde K. Bref; 7:0 Förra Mälthusbyggnaden i Wisby, de så kallade Hästqvarnsvindarne och ett boningshus derstädes, upplåtne, de 2:ne förra lägenheterna, till Ar ti I [erieelfecters förvarande, och den sistnämnde lill Kurhus för Länet, samt 8:0
Hon läste en dag i en af landsortstidningarne en sak då lika ovanlig som den nu är vanlig, nemligen om en hederlig och allvarsam man, som efterforskade en följeslagerska, hvilken icke behöfde ega penningar, men deremot godt förstånd, godt hjerta, godt sinnelag och åtskilliga andra goda egenskaper, hvaribland ett friskt och gladt lynne. Skönhet och ungdom erfordrades ej. Den, som utbjöd sig, var sjelf icke ung, men frisk och bergad. Mamsell Klingstedt beslöt sig genast att besvara detta egna frieri, i trots deraf att hon af alla afråddes och att man förutsade henne att det endast skulle bli ett spektakel. ”Lika godt”, svarade hon orubbligt, ”jag har tagit mitt parti. Jag drar på åren och skulle tycka om att sätta fötterna under eget bord, så framt det anstår mig.” Mycket gyckel drefs med saken, men svaret afsändes, utan att dock på flera veckor någon fortsättning på romanen egde rum. Mamsell Klingstedt var emellertid lika trygg, och de försmädligaste anmärkningar kunde ej förtreta henne. Månaden var väl fullgången, då en dag i boden infann sig en äldre herre, till utseendet någon tarflig pensionerad militär – hvad han ock var – och sade sig ha en kommission till mamsell Klingstedt. Hvad mer är att säga – det var den utvalde som under tiden gjort sina förfrågningar. Ett möte, flera möten egde rum, och tre månader senare hade mamsell Klingstedt bytt om namn och blifvit en särdeles lycklig hustru. Min mor hade årligen bref ifrån henne, hvilka alla bekräftade att partiet fortfor att slå väl ut ... Med mamsell Klingstedt utgick det sista bestämda mamsell väldet öfver mig. Vid husets ökade göromål och de öfverhandtagande krigsförhållandenas oredor kom jag, så att säga, hand ur hand, tills – såsom jag framdeles får nämna – sjelfva kommendanten, som bodde hemma, behagade taga hand om mig. Tvänne årliga högtider, särdeles införlifvade i de patriarkaliska sederna, måste ha ett rum i denna skildring. Den ena var höstmarknaden, den andra korfgillena. Hela par dagar, innan marknadsaftonen tillstundade, var stor uppståndelse i huset.
Det torde således vara nödigt, att i blifvande bevilln.förordn. specielt utsättes, att bevilln. för aflöning från anslaget till ministerstaten jemväl är afsedd att utgå. 2:0 Ehuru med undantaget från bevilln. i 162 § af i83o års bevillntsförordn. för embetsoch tjenstemäns resepenningar och tractamenten i Kronans ärender uppenbart endast åsyftas j_den skjutslega och dagtractamente efter rese - Den 3i Mart f. m. reglementet, som bestås vid och under anbefallda resor från ett ställe till ett annat, har likväl genom den uppfinningen, att benämna ganska betydliga och ständiga aflöningar på bestämd ort med namnet tractamenten, man ansett sig befriad från all bevillnts erläggande. Det lärer således, med hänsigt härå, blifva angeläget, att hvad som förstås med berörde resepenningar och tractamenten i Kronans ärender blifver noga re beskrifvet och fullt bestämdt uttryckt; i sammanhang hvarmed jemväl torde böra något mera ordagrannt utsättas, hvad som uti samma § åsyftas med undantaget från bevilln. för tractamente under commenderingar utom stationer på kortare tid än sex fortfarande månader. 3:o Såvida meningen är, att Öfverståthållaren i Stockholm skall utnämna sex särskilda ordförande för de 6 beredande afdelningarna utaf Stockholms taxeringscommitte'1, hvilka motsvara Beredningscommitte'erna på landet, hvilket hittills skett, bör sådant också uti författningen bestämdt utsättas, så att rättigheten dertill icke blifver sjelftagen och godtycklig, I motsatt fall bör antydas, huruvida afdelningarna äga att inom sig välja eller på annat sätt erhålla ordförande. 4:o Torde jemväl, då det förhållande inträffat, att talmännen försmått den äran för sig att efter vanligheten, å .Rikets Ständers vägnar, underskrifva i83o års bevilln.förordn. icke böra uraktlåtas att vara beredd på ett möjligen lika förhållande vid denna riksdag. Fördenskull, och då icke allenast R.
Den sy Maj, 54t Under medgifvande, det Hr Grosshandlaren Fornander icke saknat all anledning till den begäran, att af Statens medel måtte lemnäs biträde till iståndsättande af Calmar Stads vackra och. kostbara Dom-Kyrka, kan dock Utskottet, i anseende till Stats-verkets mångfaldiga behof, icke tillstyrka, att, med något anslag dertill, skulle ökas de redan tryckande allmänna bördor, då till Dom Kyrkans underhåll och behof af Staten redan äro anslagna 98 tunnor Kronotionde årligen; hvilket bidrag är ett af de betydligaste» som i sådant hänseende finnes bestådt, och hvarutaf de 44 tunnor, som återstå, sedan Kyrkö-' betjäningens aflöning afgått, jemte Kronans Capital och de tillskott Stadens Invånare, som begagna Kyrkan, böra vidkännas, synas lemna till. gång för de nödvändigaste förbättringar; hvilket vördsamt hemställes Riksens Höglofl. Ständers närmare bepröfvande. Stockholm den i? Ridderskapets På Hogvörd. Prest» och Adelns Ledam. Ståndets Ledata. På Vällofl. BorgarePå Heder v Bonde - vägnar Carl de Géer, vägnar Gust. Murray. Ståndets Ledam. vägnar Carl* Fr. Landberg. Ståndets Ledam. vägnar And. Sandstén. C. Tunelius. 543' Deri 29 Maji Uppläst lios samtel%a Riks-Stånden den 29 Maji Riksens Högloft. Ständers StatsUtskotts Utlåtande, angående gjord framställning om Gratification ät Kronobetjeningen pä gränsen af Elfsborgs och Båhus Län. I anledning af erhållen Remiss fran Högvördiga Prest Ståndet, får StatsUtskottet afgifva yttrande öfver den af Herr Prosten Doctor Ekelund samt Herr Prosten Linderoth gjorda motion, att den närmast gränsen af Bohus och Elfsborgs
Bland dessa anmärkningar äro i öfrigt åtskilliga af den beskaffenhet, att en närmare undersökning i de angifna omständigheterna torde vara nödig för att kunna tillförlitligt bedöma den ifrågaställa åtgärdens lämplighet. Då sålunda ett hufvudsakligt skäl för bergsskolans flyttning liemtats från svårigheten att i Fahlun åstadkomma en grundlig undervisning i de ämnen, som äro förberedande för skolans lärokurser, vill det synas Utskottet, som skulle man härvid hafva fästat allt för mycken vigt vid en omständighet, som egentligen ligger utom ändamålet för sjelfva bergsskolan; och Utskottet har, för sin del, icke kunnat inse något hinder för det förslag, som till afhjelpande af denna olägenhet blifvit inom Borgare-Ståndet framstäldt, nemligen att, för dem som icke vid Universitetet undergått bergsexamen, en förberedande kurs vid Teknologiska institutet kunde föreskrifvas såsom vilkor för inträde i bergsskolan, hvilket utan tvifvel skulle lända denna till synnerlig fördel, då lärarno derigenom, frikallade från den elementära undervisning i thcoretiska ämnen, som icke tillhör deras befattningar, men do icke desto mindro i följd af ofvan anmärkta förhållande, måst åtaga sig, blefve oförhindrade att egna sig åt sina liufvudämnen, och läroverket sålunda koinme att bättre uppfylla sin bestämmelse, hvilken Utskottet icke kan antaga vara någon annan, än att utgöra en tillämpnings skola för bergshandteringen. Till stöd för denna uppfattning af bergsskolans ändamål, såsom varande hufvudsakligen praktiskt, har Utskottet ansett sig böra meddela hvad skolans föreståndare, uti sitt till Bruks-societetens Fullmägtige i ämnet afgifna utlåtande, härom anfört.
Sedan, vid härefter börjad tryckning af Regeringsformen, betänkligheter uppstått, huruvida i denna Grundlags 11 §, som, genom Konungens och Rikets Ständers vid Riksdagen fattade gemensamma beslut, i vissa delar erhållit förändrad lydelse, sista perioden skulle anses vara utesluten eller icke, hafva Kommitterade den 22 September förrberörde år sammanlrädt och af de handlingar, hvilka borde tjena till ledning för omdömet i denna omständighet, inhämtat: att ifrågakomne 11 §, innan ändring deri vid sistlidlie Riksdag af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer afgjordes, haft följande lydelse: ”De ”Ministeriella målen må Konungen låta bereda och handhafva på det sätt, Ho”nom lämpligast synes. Stats-Ministern för Utrikes-Ärenderne tillhör, att ”dessa mål inför Konungen föredraga och anmäla, i närvaro af HofCanzle”ren, eller, om lian icke kan tillstädes vara, någon annan Stats-Rådets Le”damot. Är Stats-Ministern frånvarande, föredrage HofCanzleren, elfer den ”Stats-Rådets Ledamot, sorn Konungen äfven i detta fall tillkallade. Sedan ''Konungen af dessa Embetsman in hem tåt lili Protocoll anförda råd, för ”hvilka de blifva ansvarige; fatte Konungen, i deras närvaro, besluten; ”Åliggapde det HofCanzleren, eller den Konungen förordnar, att Protocollet ”föla.