Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti alla Veste Län emotkages sä wal CreditSedlar hwilka beräknas såsom Banco efter faststäld Realisations - grund, till Adelar af deras namineöa warde, som Obligationer hwilka för de sä kallade Patriotiske Länen af Kongl. Stats-Contoiret aro utfärdade, jemwal ock de inwisningar, hwilka lil! lefwerantörerne komma att giswaS och af RstsgäidsConloiret accepteras. Wid insättningar af Obligationer för Patriotiska Laner, samt inwisningar kill lefwerantörerne ligulderaS räntan till iujätknlngsdagen. 3 §. Öfwer förenämnde z:ne slags Län stola särskildt Räkningar hällas, sä alt utan vmwäg mä kunna utrönas, hwad uppå hwardcra länet influtit. — Och sa sort genom Annuitets-Länet eller det särskildta Länet, pa bestämd tid, som, enligt Kungörelsen tik Statens behof stall upptagav, sa stor Summa ingått att den nHopalagd med behållningen i Banken uppå Patriotiska Lanen hwarpa uppgift ifrän Kongl. Stals^, Conroirec meddelas, till fullo swarar emot beloppet af sauuclige för Patriotiske Länen utgifne Obligationer, böra Fullmaguge ingä uti författning om deste Obligationers infriande, saint till den ändan uti Tidningarne lata kungöra, alt wederbörande Obligations - Innehafware hwilka åstunda prompt betalning böra sednast inom z:ne manadcr ifrån KlmMelsens datum sig härom anmäla och att nä - 2604 Den 12 Augustt. gon ränta elter desse z:ne ttlänadcrs förlopp icke widare godtgörcö. Behållningen i Banken af Patriotiske Lanea utassigireras till Ikcksgälds-Contoiret, sa snart Kongl. Stats, Contoiret af Herrar Fullmägtige eihäller underrättelse om en sadan widtagen anstad med Obligationernes infriande. 4 §. Skulle Mgot öfwerdlifwa sedan Patriotiske
Då anläggningskostnaden för banan J\s 3, med 4,1 fots spårvidd, 16 fots bankbredd och 18 <t£:s rälsvigt per fot, blifvit beräknad till 522,000 R:dr per mil, har deremot banan J\s 2, med 4,85 fots spårvidd, 18 fots bankbredd och 15 ®:s rälsvigt per fot, upptagits kosta i anläggning 565,000 R:dr per mil, eller 41,000 R:dr mera än den förra. Enligt mitt förmenande borde dessa banor blifva ungefär lika dyra, enär den större kostnaden för räler med tillbehör för den förra banan, ungefär motväger den högre kostnad, som förorsakas af större bankbredd och spårvidd å den sednare. Samma anmärkning eger rum, då man jemför förhållandet mellan banan JV2 6 och banan JV2 5, af hvilka den förra, med 3,3 fots spårvid, 15 fots bankbredd och 15 <a:s rälsvigt per fot, upptagits till 466,000 R:dr, eller 12,000 R:dr per mil billigare än den sednare, som, med 4,1 fots spårvidd, samma bankbredd, eller 15 fot, men endast med 13 f£:s rälsvigt per fot, beräknats till en kostnad af 478,000 R:dr. Mest anmärkningsvärdt finner jag dock att banan JVs 4, som med 15 fots bankbredd och 15 Tus rälsvigt samt 4,1 fots spårvidd upptagits kosta 498,000 R:dr, blifvit 32,000 R:dr dyrare än banan JVs 6 med precist samma bankbredd och rälsvigt, men endast 6 decimaltum mindre spårvidd.
Blott ytterst fä människor hafva så ömtålig hud, att de ej ens tåla dessa milda tvålar, utan måste nöja sig med tvättningar med hafresoppa, mandclkli, hvetekli o. dyl., och det är att märka, att äfven den ömtåligaste hud kan fördraga milda tvåltvättningar, om man nämligen neutraliserar tvålens eventuelt retande verkan genom att ingnida litet fett (t. ex. coldcream) i huden. Men det ges ej så få undantag från denna allmänna regel vid vissa sjukliga tillstånd hos huden; särskildt gäller detta vid kyld eller ömkyld hud, där kallt vatten förvärrar det onda, i stället för att » härda » huden, som de flesta tro. Ehuru det torde framgå af det, som ofvan sagts om tvättningar i allmänhet, torde det dock Vara skäl att här varna för en ovana, som mången har, att tidt och ofta, i tid och otid, tvätta sig, och i synnerhet gäller detta om händer, hvilkas hud är torr och benägen för en finfjällig affjällning af öfverhuden, i svårare fall också för s. k. själfsprickor. I dylika fall bör man sparsamt begagna vatten (och detta helst ljumt) och alltid göra tvättningarna med öfverfet tvål och emellanåt äfven iugnida litet fett, ty eljes blir huden allt mera torr, oelastisk, fettfattig och benägen för att spricka sönder och bli säte för eczemer, något som tvätterskor, köksor och andra, som nödgas vara mycket i vatten, ofta ej kunna undgå att få en sorglig erfarenhet af. Som en allmän regel i afseende på tvättningarna gäller också, att man, i synnerhet om man har ömtålig ansiktshud, ej bör gå ut för snart efter en tvättning, i synnerhet den kallare årstiden. (Forts.) Ur minnets laterna magiea. En af de stora oeh goda j a g känt. Af E. R — y. min barndom vurmade alla människor för ess » Jenny Lind. Aldrig har jag sedan hört talas om en sådan förtjusning och hänförelse bland alla stånd och åldrar för någon människa. Vi flickor i den fin-fina Bjurströmska pensionen vid Regeringsgatan voro bland dem, som svårast angripits af Jenny Lind-febern.
Jag är en af dessa ledamöter, och bestrider således för min del helt och hållet allt upptagande eller votering om den propos. som Hr Rosenblnd och Hr Stråle ansett böra först framställas till R. o. Adis öfverläggning, äfvensom jag hoppas, alt de värde ledantöterne skola finna, att när vi komma till öfverläggning om punkterna, så hafva de ett tillräckligt tillfälle att vid hvarje punkt repetera så mångå gånger de vilja, att någon ny lag ej behöfves, och att dermed göra det intryck på R. o. Ad., som de kunna förmå. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Det var egentligen i afseende på formen för detta ärendes behandling, som jag begärde ordet, då jag hörde flere talare yrka, att alldeles ingen lagstiftning för de enskilda bankerna skulle finnas, en annan väcka fråga om denna lag skulle hafva relroactiv verkan eller ej, och en tredje talare deremot yrka, att man skulle afhandla alla §§, som förekomma i Utsk:ns betänk. Jag tror, att ingen annan utväg finnes nr denna labyrint, än den, som Hr landtm, framställt, och om man också skulle kunna sälta lagligheten af denna propos. i tvifvel, så bör likväl denna propos. vara besvarad, innan man företager något annat. Hr von Rosen, Georg: Jag instämmer med dem, som önska en ny lag för privatbankerna. Skälet dertill är, alt den vi redan äga, eller den här åberopade af år 1824, efter mitt förmenande, är alltför ofullständig. Den bestämmer hufvudsakligen endast rättigheterna för bolaget, men har ej fästat någon egentlig uppmärksamhet på allmänhetens rätt. Den föreskrifver, att bolagsreglor skola finnas, men lägger ingen grund för, huru dessa bolagsreglor böra vara; också befinnas i vårt land de olika privatbankernes reglor uppgjorda efter olika grunder och efter olika förhållanden. Ett sådant systeme för vår lånerörelse kan ej verka fördelaktigt, hvarken på crediten, eller på enskild rätt. Jag känner verkan deraf på vissa orter inom landet. I den ort der jag vistas, äga vi banker, som slyras efter olika grunder och olika bolagsreglor.
Till bestridande af kostnaderna för nu pågående riksdag, hafva från Riksgäldskontoret förskottsvis utbetalts: under år 1858 R:dr 1,846: 83. » » 1859 » 71,048: 99. samt under innevarande år till September månads slut » 417,327: 99. eller tillhopa R:dr 490,223: 81. I afseende på förhållandet med förbindelserna för de fordna Svenska statslånen i Brabant, har någon förändring efter sednaste stats-revision icke inträffat. Den uti föregående revisions-berättelser omförmälda rättegången, angående den fordran, åtskilliga personer, i uppgifven egenskap af framlidne Rådsförvandten i Stralsund Niklas Baurnanns arfvingar, förmenat sig äga hos Svenska Kronan, är, enligt hvad Revisorerne inhemtat, ännu beroende på Högsta Domstolens pröfning. Enligt den af sednast församlade Revisorer omnämnde liqvid, angående stats-ve*- kets öfverskott, besparingar och brister under år 1857, utgjorde det saldo, som för samma är skulle tillgodokomma Riksgälds-kontoret, ett belopp af R:dr 4,490,440: 72. Sedan Riksgälds-kontoret, i afräkning å detta saldo, fått under loppet af sistlidet år från Kongl. Stats-kontoret emottaga tillsammans R:dr 2,090,440: 72. har under innevarande år ytterligare aflemnats: i Januari månad 300,100: — och i April månad 200,000: — 500,600: - 2,590,440: 72 så att Riksgälds-kontoret vid sistlidne Juli månads ingång utaf ofvanberäknade öfverskotts-summa hos Kongl. Stats-kontoret egde att fordra
Stats-Secreteraren anmälde i underdånighet, att Högsta Domstolen, enligt bilagde Utdrag af dess Protocoll, yttrat, att, så vidt ifrågavarande Lagförslag innefattade ämnen af den beskaffenhet, att det tillkomme Högsta Domstolen att utlåtande deröfver meddela, något mot samma förslag icke vore alt erinra. Domstolens utlåtande öfverlemnad, innehöll; men att desse förändringar, hvaribland den väsendtligaste vöre uteslutandet af t § , angående förskott af Banken på allmänna taxerade be vil klingen, icke hade inflytande på den juridiska delen af förslaget, hvilken Högsta Domstolen allena ansett tillhöra dess yttrande. Stats-Secreteraren tillkännagaf för öfrigt, att han, uti serskildt författade korta motiver, sökt redogöra för de grunder,^ hvarpå förslaget hvilade. Vid ofvan anförda förhållanden fann Kongl. Majit något ytterligare Högsta Domstolens hörande icke vara af nöden; och Kongl. Majit förordnade, att förslaget till Lag för Banken, såsom till sitt hufvud-föremål helt och hållet af financiel egenskap, skulle, genom Stats-Secreteraren för Handelsoch Finance-Ärendena, till Rikets Ständer öfverlemna*. Härefter upplästes i underdånighet förslaget till Lag för Banken, §. för §., jemte de af Stats-Secreteraren författade, Protocollet vidfo^ade motiver till samma Lagförslag. Och blef Lagförslaget, enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Majit i Nåder gilladt, sådant det är Protocollet biiagdt, med befallning, att detsamma skulle åtfölja Kongl. Majits här ofvan beslutade Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer. Kongl. Majit befallde tillika, att de af Stats-Secreteraren författade motiver till Lagförslaget skulle biläggas det Protocolls-utdrag i ämnet, som komme att, jemte den Nådiga Skrifvelseu, lill Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo Bihang lill R. St. Prot. 1834. t Sami. 7 A/d. F' N<3K'melm' ^ Q-de Häftet.
Men Kongl. Majit, som då, så val med anledning af någon betänklighet i afseende å byggnadsgrundens beskaffenhet, som med afseende å det trängande behofvet af åtskilliga andra anslag, i Nåder uppsköt frågan om ny Riksarchivs-byggnad, aflat deremot, under den 18 April 1854, Nådig proposition till Rikets Ständer om tomtens upplåtande på längre, men viss bestämd tid, åt enskild person, hvilket förslag Rikets Ständer likväl, enligt underdånigt svar den 18 påföljde Oktober, funno sig lörhindrade att antaga. De farhågor beträffande grunden, hvilka vid särskilda tillfällen motverkat förslagen om den i andra hänseenden synnerligen passande tomtens bebyggande, hafva Bih. till R. St. Majus Nådiga Proposition N:o 87. emellertid under sednaste åren förlorat större delen af sin betydenhet, enär den åsigt, sotn i ämnet uttalades år 1845 af ofvannämnde kommitlerade för Nalional-musei-byggnaden, sedermera, eldigt hvad Ofver-lntendents-embetet under den 25 sistlidne November vitsordat, vunnit ytterligare bekräftelse genom åtskilliga i närheten af denna plats på enskildes bekostnad verkställda betydliga byggnadsföretag, hvaraf flera utförts endast på bjelk bädd, vid det lägre liggande Norrmalmstorg, der svårigheten att erhålla fast grund varit icke obetydligt större, än å norra sidan af Carl Xllks torg. Med hänsigt härtill har bemälde Embete också ansett, att en byggnad, afsedd för uppbärande äfven af de största tyngder, skall kunna på sistnämnde plats uppföras till och med endast på omsorgsfullt anlagd bjelkbädd. Under de förhållanden, hvilka sålunda numera yppat sig, drager Kongl. Majit icke längre i betänkande att för Rikets Ständer framlägga den af Ofver-lntendentsembetet år 1853 uppgjorda plan till Riks-archivs-byggnaden.
En annan af bröderna satt med vid bordet, men visade föga begärlighet för de framsatta rätterna, osten och skyret den löpnade, vasselfria mjölken och när man sporde honom efter orsaken, svarade han, att nykaflade lamm äro minst begifna på att äta. Det är på Island sed att sätta en träkafle i munnen på lammet, som skall afvänjas. Man såg efter och fann en pilspets, som gick in genom strupen och tungroten. Ett storartadt exempel, i äkta nordisk stil, på denna charakterens styrka, när hon pröfvades som allrahårdast, hafva vi i Kråkomålets hjelte. Det är Ragnar Lodbrok, som ligger i ormgården och sjunger om strider han kämpat i Svears och Götars länder, i Österväg, i Danmark och ute i vestern. Höggo vi med svärdet. Högt fröjdar mig jämnan, att Balders faders bänkar bonade vet jag till festen. Drickom öl nu genast ur djurets krokiga horn. Sorg ej kämpen för döden känner i höga Fjölnes hus. Icke jag skall för ängslan skämmas i Odens salar. Höggo vi med svärdet. Här skulle nu alla Åslögs söner med svärden hvassa striden väcka, om de med visshet visste, hvad vederfares oss, hur många ormar etterfulla mig slita. Sådant möderne fick jag sönerna, att hjertat duger. Höggo vi med svärdet. Har jag femti gånger folkens strider främjat, femtio och ännu en. Minst jag trodde af män, att mig vara skulle (ung jag lärde udden färga) annan konung större. Oss månde Äser bjuda; ej åt döden jag sörjer. Detta vill jag lykta. Diser hem mig bjuda, som från Härjans salar Oden till mig skickat. Glad skall jag öl med Äser i högsätet dricka. Lidna äro lifvets stunder Leende vill jag dö. Det var icke utan, att Nordbon ville som Oden, “grubblaren bland Äser“, försänka sig i utforskandet af lifvets gåtor. Det hände visst, å andra sidan, att den inneboende kraften kom till ett plötsligt utbrott och då rasade som den underjordiska elden, när han bräcker alla bojor och framträder i dagen.
Man har i samma reservation anfört, att communicationen kan afskäras genom Sundets spärrning, och att derigenom tillfällen skulle lemnäs till prejerier med denna nödvändighetsartikel, derest ej saltlagren vore att tillgå; men då vi numera hafva Götha canal, hvarigenom communieationen kan befordras, så finnér jag det icke tänkbart, att salt icke skall komma till Östersjön, helst, under de förutsatta förhållandena, det likväl alltid måste finnas några nationer, som ägde rättighet att passera Sundet, äfven för att med denna artikel förse andra vid Östersjön belägna länder, hvilka icke hafva saltupplag. Någon har sagt, att sall upplagen äro behöfliga för den händelse, att fisket någon gång skulle erfordra en större tillgång på denna vara. Jag hemställer, om det icke är sannolikt, att de handlande, i fall saltupplag icke funnes, skulle vara mera omtänksamma att förse landet med denna artikel; äfvensom jag tror, att då ett behof i detta afseende skyndsamt bör uppfyllas, man hinner anskaffa salt från närmaste stapelstäder hastigare, än CommerceCollegii beslut om lagrens öppnande hinner ankomma. Jag tillstyrker således antagande af Ulsk:s betänk., under anhållan, i händelse återremiss deraf heslutas, att Utsk. af de anförda motiverna icke må låta förvilla sig till att frångå sin en gång yttrade tanka. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Uti detta betänk, innehållas, som nämndt är, tvenne ämnen, nemligen fråga om afskaffande af stapelstädernas skyldighet att hålla upplag af spannmål och af salt. Hvad säden beträffar, har man ansett Sverige numera äga tillräcklig tillgång derpå, hvadan åtskilliga ledamöter funnit sig kunna i detta hänseende tillstyrka Utsk:s betänk. För min del tror jag äfven, att man kan göra det, så vidt det rörer södra delen af Pöket, men deremot icke för norra delen deraf, eller för de landskap, som äro belägna norr om Gelle; ty den fria concurrens, som den siste talaren åberopat såsom betryggande i allmänhet mot brist å de varor, man behöfver, är derstädes genom is förhindrad en stor del af året.
Då anläggandet af den föreslagna dragvägen och verkställandet af muddring ofvanför nya hamnrännan, hvilka arbeten icke varit afsedda vid uppgörande af kostnadsförslaget för sjelfva hamnbyggnaden, onekligen skulle inverka förmånligt på rörelsen i orten, har Utskottet funnit desamma vai-a förtjenta af Rikets Ständers understöd. Enligt uppgjordt approximativt förslag skulle kostnaden för dessa arbeten, då deruti icke beräknas det belopp af 1,680 R:dr, som upptagits för muddringsarbeten utanför sjelfva hamnen, uppgå till omkring 22,000 R:dr. Som likväl staden Falkenberg i främsta rummet häraf kommer att draga fördel och följaktligen torde böra till någon betydligare del bestrida de härför erforderliga kostnader, har Utskottet funnit sig endast på det sätt böra understödja motionärens framställning, att Utskottet hemställer: 26:o. det Rikets Ständer, för anläggande af en dragväg vid samt verkställande af muddringsarbeten ofvanför Falkenbergs hamn, måtte bevilja nämnde stad ett mot hälften af den härför beräknade kostnad ungefärligen svarande anslag utan återbetalningsskyldighet af Elfva tusen Riksdaler, mot skyldighet för staden att fullgöra de föreskrifter, som för tillgodonjutande af andra dylika anslag vid innevarande riksdag varda fastställda. Stats-Utskottets Utlåtande N:o lil. 31 Med åberopande af Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader till Kongl. Maj:t afgifna generalförslag öfver allmänna arbetsföretag, deri anslag till en vid staden Askersund föreslagen hamnbyggnad blifvit antecknadt såsom af behofvet högt påkalladt till följd af stigande rörelse, hvilken otvifvelaktigt komme att tilltaga sedan vestra stambanan blifvit fullbordad, har Herr A. Grenander uti en inom Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 139), under förmälan att stadens sjötrafik nästlidne höst blifvit betydligt ökad derigenom att ett s. k. isbrytarefartyg numera 2 å 3 gånger i veckan gjorde reguliera turer till staden, anhållit, att Rikets Ständer till utvidgning och förbättring af hamnoch lastageplatsen vid Askersund måtte bevilja ett anslag af 18,000 R:dr.
Således får jag ödmjukast anhålla, att Herr Grefven och Landt-Marskalken, med stöd af 49 §• Riksdags-Ordningen, täcktes förklara förevarande ämne, på flera Ledamöters derom gjorde begäran, hvilande. Uppå derefter af Herr Grefven och Landt-Marskalken framställd proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt besluta, att Lagoch Oeconomie-Utskottens förevarande Utlåtande borde ytterligare hvila på hordet, intill dess Särskilta Utskottets Betänkande, angående en ny reglering af Rikets Styrelse-Verk, till pröfning förekomme. Herr Estenberga Pehrj hade inlemnat ett så lydande Memorial (Se Bilagan N:o 3,) Lades på hordet. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 25 sistlidne October under N:o 213 afgifne, samt den 6 dennes på hordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, öfver åtskilliga af Bankens Fi - Den 10 November e. m. 443 scals-Embete väckte frågor om ändring och undantag i Allmänna Lagar och Författningar, till betryggande af Banco-Verkets säkerhet; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Frän Stats-Utskottet: Af den 1 dennes: N:o 585 , i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande i frågan om undersökning rörande utgifterne vid Garnisons-Sjukhus-byggnaden i Slockholm. N:o 581», öfver väckt motion om rättighet för Vederbörande att tmed penningar lösa Kronans behållne räntepersedlar. N:o 587, i anledning af Rikets samteliga Landshöfdingars begäran, att erhålla ersättning af Allmänna medel till kostnaderne för deras Embets-Kungörelsers tryckning. 444 Den 10 November c. m.
Ej måga Contractcrne föranleda till undantag från Gesälls skyldighet, att sig med laga forsvar förse; men derest Gesäll, före aflytt. ningen från innehafd tjenst, bevisligen icke förmått sig annan tjenst torskälla, ege han dertill en månads rådrum från ailly ttnings-dagen , samt vare jemväl berättigad, att derunder resor företaga. Medan Gesäll i Mästares tjenst stadd är, vare det honom förbudet, att, utan dennes tillstånd, för egen räkning förfärdiga arbete åt nå - gon annan. 4i6 Forslag.' kJ IV Artikeln, Om Mästerskaps vinnande a. Handtverk, samt om Handlverksidkares rättigheter vid ulöfningen af deras handteringar. För att vinna Mästerskap, eller erhålla tillstånd att upprätta egen verkstad, fordras i allmänhet, att den Sökande aflagt nöjaktigt prof af kunskap och färdighet i Handtverket, eger behörigt Prest-bevis om god Christendoms-kunskap, samt tillika vid förhör, som anställes af Stadens Handtverks-Societet, med biträde af vederbörande Schollärare, om Societeten honom derom anmodar, visar att han kan skrifva läslig stil, förstår räkna Qvatuor Species i enkla tal, och för öfrigt gjort sig känd för nykterhet och god fräjd; hvarförutan han bör ställa borgen för de 6 första Erens utskylder till Kronan och Staden. Hvar och en Gesäll, emot hvars ansökning, i afseende härå, något hinder ej möter, och som eger bevis af de Mästare, hos hvilka han arbetat, att han i Handtverket varit pali tel i g och oförtruten, vare berättigad, att blifva för Mästare förklarad vid fyllda 21 år, så framt han i orne år såsom Gesäll på Mästares verkstad arbetat, samt utan beräkning af längre eller kortare Gesälltid, enär Sökanden uppnått en ålder af 24 år. De, som söka Mästerskap, till idkande af Guldsmeds-handtverket, äro i öfrigt förbundne, att på sätt Commerce-Collegii kungörelse den 14 December 1762 före-* Förslag.
Då följer ändringen uti RiddarhusOrdningen aldeles af sig sjelf. Således anser jag all tolkning som obehörig, och frågans hvilande på bordet i afvaktan af ConstitutionsUtskottets förslag till ny re? Den ii Junti e. m, daction af 37 §. Regeringsformen i intet afseende behöfligt. Herr Cederfchjöld, Pehr GitJIaj: Äfven jag instämmer deruti att det förslag ConstitutionsLJtskottet till äfventyrs kan komma att afgifva, icke kan läggas till grund för någon behandling af RiddarhusOrdningen; emedan en förändring i Regeringsformen först kan beslutas vid nästa Riksdag. Det är således nödigt att rätt förstå och rätt tillämpa 37 § Regeringsformen i dess närvarande skick. Jag för min del tror den vara mindre otydlig än man vanligen föreställt sig. Meningen var 1809, att minska antalet af Ridderskapet och Adeln. Derföre skulle blott en Adelsman finnas af hvarje ätt. Detta uttryckes i följande stadgande : Ej ina Adel [kap eller Gr ef ig eller Friherrlig värdighet, forn hädanefter förlänas, tillfalla flere än den, hvilken adlad eller upphöjd blifvit, Jamt, efter honom hans äldjle manliga Bröf arfvinge i rätt nedfligande led ejter led, fann ejler denna grens utgång, Stamfadrens närmafle manlige afkomling, och få v.dare. Nu har villrådighet uppstått derom, hvad med orden: Efter honom” skall förstås. Man har tolkat det så, att då en nyadlad upphöjes till friherre, den lägre platsen på Riddarhuset då elter honom genast skall upptagas af hans Son och så vidare. Men detta är helt visst orätt. Emedan nemligen detta: Efter honom säges lika, så väl om Adelsman, sorn Friherre och Grefve; så mästejdet också tagas i samma bemärkelse för alla graderna af den Adeliga värdigheten, Men som det nya Adel - 2*0 Deri ti Junii e, m. skåpet ej tillfaller Sonen , förr än Fadren år död; så måste efter honom nödvändigt betyda det samma, som: