Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När helst någon rymmer från sitt hem, äger huseller jordägaren rätt till det qvarlemnade godset, till så stort belopp, som den förrymnde är skyldig; men för bristande inventarier, för afrad som hort erläggas, får han intet, och jag hemställer då om förutnämnda hot är förenlig med billighet och rättvisa. Jag afstyrker betänk. Hr von Hartmansdorff, Äng: Tvenne ledamöter som försvarat betänk, hafva likväl förklarat, att den i fråga var. lagförändringen vore likgilllig; men likväl velat bifalla henne. Uet är dock icke för ro skull, eller i brist på annan sysselsättning, som man stiftar lagar, utan derföre att deras ändring är högst nödig eller nyttig. Då sådant icke är förhållandet vid detta tillfälle, så afstyrker jag fiir min del förändringen, instämmande med de värde ledamöter, som yrkat afslag å betänk. Skälet, alt emedan betänk, inkommit från LagUlsk., så horde man äfven antaga det och icke låta saken förfalla, kan jag ej gilla; typå samma grund kunde man säga, att emedan läkaren skrifvit receptet, så hör ock patienten förtära medicamenlet. Frih. Cederström, Anders: För min del har jag aldrig Förklarat, det ju ej detta betänk, vore nyttigt, utan alt framställningen kunnat hvila till längre fram, dä nya lagförslaget kommer i fråga. Då emedlertid LagUlsk. föreslagit detta stadgande, hvars antagande är nyttigt, men roed föreslåendet hvaraf kunnat uppskjutas, tror jag likväl, enär ett uppskof med antagaudet deraf ej skulle till något tjena, att betänk, kan bifallas. Gr. Sparre, Erik: Ehuru jag för min del till alla delar instämmer i en högt aktad ledamots mening, som förklarat, att betänk, icke af det skäl bör antagas, att det inkommit till Ständerne, skulle jag likväl tro, att den nuvar. tillåtelsen för jordägare alt sjelfva kunna återhemta en landbo, är en barbarism, som icke later sig förena med sednare tiders fordringar. Det
Den store Konungen i Preussen Fredric den 2:dra, efter att på allt sätt hafva befräm^ jat Fabriksinrättningar i sitt Rike, trodde sig böra göra ett dylikt försök att, till vinnande af prisernes fällande och täflan till fullkomnande , sätta Fabrikörerne i concurrence med de utländske; men snart erfor han sitt misstag, och återsatte allt i sitt förra skick, likväl elter flere Fabrikers, under denna mellantid inträffade undergång. Vare det dock långt ifrån mig att vilja försvara en mängd , under vårt närvarande förhållande existerande missbruk, olägenheter och felagtigheter, och må man ej göra mig den orättvisa att tro, det icke äfven jag lifvas af liberala principer, 6å långt de utan hela landets skada och vissa medborgare-: klassers förstörande kunna utsträckas. Jag bestrider visserligen icke, att hos oss finnas Fabrikörer, som af 3 å 4 Väfstolar pretendera en så stor vinning, att deraf hämta tillgång till bekostande af eleganta våningar, Ven 28 Junii f. m. lysande eqvipsger och ett yppigt lefnadssätt; jag gillar icke eller, att utan bemödande att fullkomna sina tillverkningar, man skall tro sig äga rätt att tvinga oss att dyrt betala förfuskade varor; Nej, mine Herrar! jag underlåter icke att opartiskt lasta hvad lastbart ärj jag erkänner äfven att vi hafva stora fel i nu gällande Författningar, dem vi böra önska få rättade, men det är igenom dessa rättelser vi böra söka närma oss till något fullkomligare än det vi nu äga, icke igenom att hoppa från en felagtig cxtravagance till en annan af blott motsatt art men med större framtida faror.
Hemmanens inskränkta ägorymd, som, åker och äng sammanräknade, efter medeltal ej kan anses högre än 40 geometriska tunnland på hvarje helt hemman, och den nog långt sträckta hemmansklyfningen medgifver ej i någon större mån begagnandet af trädesjord eller odling af vintersäd, hvilken fordrar starkare gödning; hvaremot odlingen af ärter och bönor, sorn sker dels ålskiljdt, dels sammanblandad!, funnits för allmogens hushållning mest förmånlig, emedan detta säde icke allenast bibringar jorden en större fruktbarhet, men äfven lemnar en kärnfull frukt, användbar jemväl lill brödföda, hvarförutan bönhalmen, såsom af värde för hästars utfodring, länder till besparing af den eljest knappa hötillgången. 11 Trädgårdsväxter odlas icke obetydligt å Hisingön, men annorstädes föga, undantagandes ståndspersoners egendomar ocb Lill städerna gränsande hemman. Plog och jernharf utgöra ortens förnämsta åkerbruks-redskap. Till dragare begagnas gemenligen hästar, af större jordbrukare äfven oxar. Endast å några betydligare egendomar linnas tröskmachiner anlagda. Enligt de femårs-berättelserna åtföljande tabeller, beräknades utsädet inom Götheborgs och Bohus Län, af hvete, råg, korn, hafre, arter och bönor tillsammans Medelafkastningen af samma sädesslag, med afdrag af utsädet, beräknades År 1822 till tunnor 227,017 » 1841 » » 324,184 » 1846 » » 382,920 » 1850 » » 380,732. Utsädet af potates uppgafs
Grefven, Gr. Posse, Arv., öppnade till följd häraf plenum. Fortsattes den på f. m. började pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. N:o 3g3 i anledn. af anmaiknrr vid Utsk:s betänk. N:o 273, angrde dels grunderna för markegångsprisens bestämmande, räntepersedlarnas omsättning och förenkling, indelta räntors och tiondeanslags återingående till Kronan samt andi a med grundskatternas utgörande gemenskap ägande ämnen; och dels i anledn. af flera i samma frågor väckta motioner. 3: d j e Den ig Januari e. m. 3: d j e punkten, lit. a. Hr af Billbergh, Joln Peter: Som detta mom. innehåller bestämmelse af tiden, inom hvilken prisuppgifterna skola insändas till K. M:s Bef:h;de, och denna bestämmelse blifvit tilIbakallyttad till Nov. månad på grund af stadgandet i mom. lit. b i denna punkt, så hemställer jag, om icke båda tnom:n litt. a och b bora i ett sammanhang discuteras och afgöras, på det att icke någon stridighet må Uppkomma emellan dessa mom. genom särskildt beslut vid dem hvardera, enär den ändring, sorn möjligen kan beslutas vid lit. b, inverkar på morn. lit. a, i afseende hvarpå det beslut, som fattas, utgör ett nödvändigt accessorium till det beslut, sorn fattas vid lit. Z>. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller, att dessa punkter litt. «, b, c, cl och e matte på en gång uppläsas och till discuterande förekomma, emedan de tillsammans utgöra ett helt. Hr af Billbergh: Jag nödgas bestrida den siste värde talarens yrkande, icke i det afseende, att ju icke alla punkterna må på en gång uppläsas, men att desamma skola på en gång discuteras, emedan monna litt, a och b äro af bestämd skiljaktighet från de Öfriga, och det blott skulle leda till en mera invecklad discsusion att på en gång företaga alla moram.
S. D. Föredrogs ånyo Konstitutions-Utskottets Memorial, JV2 3, med ytterligare uppgift å hvilande förslag till ändringar i grundlagarne, dervid Ståndet, som redan i plenum den 6 i denna månad handlagt 48:de punkten i nämnda Memorial, nu biföll punkterna: 12:o om ändring i 13 och 16 gg Riksdags-Ordningen, angående Preste Ståndets representationsrätt; 14:o om ändring i 14 g 3 mom. Riksdags-Ordningen; 15:o om ändring i 14, 16 och 22 gg Riksdags-Ordningen, rörande vilkoren för valbarhet till Riksdagsman; 16:o om ändring i 14 g 4 och 5 mom. Riksdags-Ordningen; 19:o om ändring i 17 g 2 mom. Riksdags-Ordningen, angående bestämmande af arfvode för Bonde-Ståndets Riksdagsfullmägtige; 20:o om den ändring i g 18 Riksdags-Ordningen, att Mosaiske trosbekännare må erhålla rättighet att deltaga i Riksdagsmannaval; 21:o om ändring i 21 g Riksdags-Ordningen; 22:o om ändring i 23 g 1 mom. Riksdags-Ordningen; 23:o om ändring i 30 g 3 mom. Riksdags-Ordningen; 24:o om ändring i 53 g Riksdags-Ordningen, att beslut icke må of något Stånd fattas, derest icke minst tretio ledamöter tillstädes äro; 25:o om ändring i 56 g Riksdags-Ordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande; Bih. till li. St. Tryckfrihetsförordningen, angående aflemnande af exemplar utaf tryckta arbeten; hvaremot punkterne: 10:o om tillägg i 109 § Regeringsformen och 80 § Riksdags-Ordningen, angående uppskof i riksdag; ll:o om ändring i 11, 12, 16, 17, 19, 21, 22, 23 och 79 §§ Riksdagsordningen, angående Ridderskapet och Adelns representationsrätt; 13:o om ändring i 14 g 1 mom.
I Landt-Ränteriet kan nemligen ingen ting insättas utan att 3o4 Den 5 Mars f. ra. blifva annoteradt i LandsContoret, och allt sådant måste åter ingå i Landsboken. Dess* utom lärer Räntmästaren icke åtaga sig be* sväret af medlens öfverstyrande utan att beräkna sig lill godo remisslage, och låntagaren får sannolikt derutöfver ersätta honom postportot och recommendationskostnaden. Hvad bar då låntagaren vunnit? flan har förlorat resan till Läns-residencet, tiden och remisslaget, mot ovissheten huruvida medlen blifva på dagen till RiksgäldsContoret öfversände; ty Räntmästaren kan möjligen af sjukdom derifrån hindras eller eljest uppskjuta dermed, för att öfversända större summor på en gång. Jag skulle derföre tro, att, då man har ett ansvarigt Postverk och vet att brefven blifva af hämtade genom RiksgäldsContorets egen försorg och inför protocoliet öppnade, häruti ligger på en gång den största säkerheten och den största heqvämligheten för låntagarne. Hvad åter beträffar detaljföreskrifterne, i afseende på RiksgäldsContoret och dess skyldighet att lemna qvitto med mera dylikt, så tillhör sådant detaljerne i instructionen för RiksgäldsContorets Fullmägtige. Jäg förnyar på dessa skäl min förut framställde begäran, och, på det man må komma öfverens om propositionen, instämmer jag i Herr von Hartmansdorffs redactionsförslag. Herr von Troilj Emil: Ehuru jag instämmer med Friherre Cederström om olämplig - Den 5 Mars f. m. 3o5 ligheten deraf, att liqviderna skulle få ske vid Landshöfdinge-Embetena, kan jag likväl icke nied Friherren tro det falla af sig sjelf, att hvar och en kan nied posten öfversända medlen directe till RiksgäldsContoret; ty praxis är, ehuru jag icke vet på hvilken författning den stödjer sig, att endast Konungens Befallningshafvande kunna correspondera med vederbörande Embetsverk, men icke enskilde. Så är ock förhållandet i Banken. Jag kan således icke neka* att den betänklighet Herr Tham yttrat ej saknar grund.
Jag önsk-ar således, såsom jag förut har yttrat, att det. nu förevar. a:n mom. måtte utgå, och alt den redaclioo jag föreslagit måtte antagas i stället. 20 II. - ' 80 634 Den 14 Februari e. m. Gr. Mörner: Hvad angår den af Hr Ribbing före slagna förändring, lager jag mig friheten erinra, att nied afseende på det beslut, R. o. Ad. redan fattat, torde den vara helt och hållet öfverflödig. ])A der är sagdt, att nian får lagsöka en eller flera lottägare, så vore detta endast en repetition af hvad förut blifvit beslutadt; ty när man får lagsöka hvilken eller hvilka af lottägarne som helst, så faller det af sig sjelft, att derest full tillgång saknats hos en, har sedelhafvaren rättighet att för bristen lagsöka en annan. Eli särskildt moment, innehållande en sådan bestämmelse, måste vara öfverflödigt. Hr Ribbing: Om det vore uttryckt såsom Gr. Mör ner yttrat, så skulle jag genast afstå; men jag kan icke nu göra det; ty i i:a niom. står endast, att man får lagsöka hvem man vill, men der står icke, att, sedan man lagsökt en, man bar rättighet att lagsöka en annan, hvarföre man kunde anses beröfvad rättigheten att lagsöka en lottägare, då nian förut lagsökt en annan. Jag anser att man bör få anställa ytterligare lagsökning tills man fått sitt igen, och det tior jag icke vara uttryckt i det i:a morn., men böra uttryckas. Gr. Mörner: Såvida icke den lagsökning, som mot en gäldenär är anställd, innefattar befrielse för den, som med honom är lika till betalning skyldig, så måste det vara klart, att, om tillgäng icke (innes hos en, mot hvilken lagsökning ägt rum, man har rättighet att hålla sig till de öfriga guldeniirerna, hos hvilka tillgångar finnas.
Utskottet, som tagit dessa serskilda åsigler i betraktande, har stannat i den öfvertygelse, ali ett stadgande, i likhet med Malionairens förslag, skulle, icke allenast i allmänhet leda lill Rättegångars förkortande och förminska det besvär en kärande part å vissa orter nu måste vidkännas i följd af svarandens tredska, utan äfven stå i fullkomlig öfverensstämmelse med Lag och Författningar, af hvilka Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, uti 4< punkten, innehåller: ”alt den, som en gång fått sig tillgodonjuta laga stämning eller eljest blifvit lagligen hörd, bör, uti allt hvad sedan förelöper i saken, iakttaga hvad Lag i allmänhet stadgar, samt han eljest kan, till bevakande af sin rätt, finna vara för sig nödigt.” Samma åsigt synes jemväl hafva föranledt Kongl. Förordningen den 29 November 1823, hvarigenom sökande hos Konungens Befallningshafvande befriats från skyldigheten att, derest den, som söktes, ej mötte inom förelagd tid, kungöra honom det uppskofsbeslut, som i sådan händelse meddelades. På desse jemte i öfrigt anförde skäl, och då enhet i Lagskipningen är af största vigt, samt kärande part icke kan vät ;a rättelse uti beslut, så vidt honom derigenom blifvit ålagdt detsamma för motparten kungöra, enär klagan häröfver måste hufvudsaken åtfölja, anser Utskottet sig böra på det sätt tillstyrka bifall till motionen, alt Utskottet föreslår, det måtte genom allmän Författning stadgas: att svarande part, som blijvit lagligen stämd, skall, antingen lian tillstädeskommer eller icke, utan vidare kallelse, iakttaga de Jöreskrifter Rätten finner nödigt i målet meddela, ehvad honom ålägges till förhör vid Domstolen sig inställa eller något annat fullgöra. Flere Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Reservationer: 1:0 af Herr Hessle: "Efter min äsigt, innehåller ia Cap. Rättegång*-
Så bedömmas och behandlas dylika företag i delander, hvilka alltid komma alt nämnas såsom eftersyn, och hvilkas kraft först derigenom blifvit utvecklad, och så måste de äfven i Sverige bedömmas, ty, hvad vi egentligen öfverklaga, är brist på afsättning för producter och effecter, samt saknad arbets-förtjenst. Dessa kunna ej kraftigare uppmuntras än igenom inrättningar, sorn lätta Transporter och öppna Communicationer, till alla Landsorter, för alla sbigs varor; Sveriges Konung och Ständer hafva dock ådagalagt sådan öfvertygelse, med de kraftiga åtgärder och allmänna bidrag för dessa ändamål , under vår tid, men i synnerhet dessa sista 8 åren, dertill lemnats. Men det hörer lill fullbordandet af dem, att ock göra fördelarne deraf för omliggande orterna åtkomliga, och i sådan egenskap är den ifrågavarande Jönköpings Hamnbyggnad, framför de fleste andre, en sak af största vigt för Jönköpings, Södra delen af Skaraborgs samt Kronobergs Läns exporter, äfvensom för andra Provincers afsättning dit af hvad nämnde Län behöfva. Att flere Svenska orter ensamma bekostat deras Hamninrättningar, som Utskottet säger, må jag bekänna mig ej veta, men vågar tro mot - 388 StatsUtskottets Betänkanden. satsen; erkändt och gifvet är i alla fall, att till flere om ej alla vigtigare Hamnbj/ggnader, allmänna bidrag blifvit lemnade. Men, jag blir, allt detta oagtadt,dock af densamma öfver ty gelsen, som jag yttrade i frågan om Lidköpings Hamn, att Höglo!!. Statsutskottet ej för närvarande kan göra annat än, med erkännande af vigten af sådane arbeten, förklara, det en speciell granskning och bedömande utaf olika nyttan af, och behofvet för hvarje sådan särskild Casus ej ligger inom Stats-Utskottets Verkningskrets, utan att, om Utskottet linner sig, uti den slutliga Statsoch Finance-Regleringen, kunna anslå något för dylika företags understödjande, ett generelt anslag derföre skall göras, med öfverlemnande åt Kongl.
» » Det var ju bra ledsamt! » » Å h n e j, det var inte så farligt m e d det! » sade den gamla o c h strålade upp i ett godt leende, » jag såg m e d egna ögon, då jag var på auktionen, att kappan ropades in af en fattig stackare, som såg så innerligen förnöjd ut öfver den goda affären, o c h s o m kanske behöfde kappan mycket bättre än jag — så den k o m n o g i rätta händer. Den gamla kappan, sam jag har, är tillräckligt bra än i dag. — N e j, det var n o g bäst som skedde! » utbrast hon efter ett litet uppehåll, » jag kände mig ibland riktigt olustig i den där öfverflödskappan, när jag såg så många andra huttra o c h frysa omkring mig. En får väl inte bara tänka på sig själf heller — det gjorde aldrig han, s o m är död, han tänkte mest på att fägna mig o c h blef alldeles ifrån sig, när jag inte ville resa ut till landet till syster min. Se, han tyckte, jag behöfde litet omväxling. » » Blef det ingenting af ined resan? » » Nej, o c h tänk en så ' n Guds lycka det v a r! I juli fick han två blodstörtningar. Om jag då inte varit h e m m a o c h fått fatt i läkare, så hade det j u varit så godt s o m mitt fel, om han strukit med, » menade mamsell Stafva i trohjärtad enfald. » » Ja, det må Herran veta, » sade den gamla sakta m e d knäppta händer, » att det var med tungt sinne jag såg h o n o m stoppas i jorden. » » Det förstås, » sade den främmande m e d ett rördt leende, » men jag menade egentligen begrafningsomkostnaderna. » » Den saken redde sig galant », sade gumman m e d ett uttryck af liftig tacksamhet, » själf svepte jag honom, men se ' n ville inte pengarne räcka långt, förstås. Kan herrn tänka sig, att då erbjöds jag af likkistsnickarn o c h hyrkusken att få betala d e m efteråt litet i sender efter råd o c h lägenhet.
Således kände R. o. Ad. då denna mening, men biföll det oaktat Baukooch LagUtskrns förra betänk. Hvad sjelfva saken beträffar, sä har det icke varit fråga om, och är icke min mening, att Privat-bankerne skola nphöra. Det är blott missbruket som enl. min tanka skall uphöra och som genom föreg:de beslut af Ständerna är förbjudet, ty jag kallar det för missbruk att bortjaga allt verkligt mynt ur rörelsen. Vi ega endast silfver eller verkligt mynt pä valörer af skillingar. Jag tror knappast att något annat land skall kunna framvisas der det i omlopp var:de silfvermvntet upgär till så lågt belopp som i Sverige. Man vill nu bortdrifva Bankens mynt och ersätta det med representativer och det är ett missbruk af kreditförhållandena hvilket jag icke kan biträda, Hr Rosenblad har nyss talat om hur rättvis man bör vara mot den fattige och att man bör tillåta honora att kunna fä ega huru liten jordlott som helst, med ett ord, han har talat för en oinskränkt styckning af jorden. Jag ömmar lika mycket för de fattige sorn Hr Rosenblad och det är derföre som jag vill alt de med säkerhet skola kunna hafva sina besparingar insatta i Privat-bankerna. Jag tror att de äro mera belåtna dermed än att kunna nedlägga dera i sådana små jordlappar. Gr. Gyldenstolpe: Jag skall icke längre tvista med Gr. LaLagerbjelke i afseende på formen. Det synes likväl som Hr Gr:n icke hade grundlagen för sig, emedan jag förmodar ali om det vore så tydligt och bestämdt alt denna fråga hade förfallit, sä hade säkerligen Hr Frih. o. Landtm, icke medgifvit diskussion deröfver och än mindre en propos. derom, hvilken jag förmodar han icke kommer att vägra. Frih. Stjernstedt har talat om det missbruk, som Privat-bankerna åstadkomma genom att utdrifva det redbara myntet nr rörelsen. Jag hemställer till honom om före Privat-bankerna det fanns mer redbart mynt i landet än nu. Icke måtte det vara Privat-bankerna, som äro skulden till att ingen bryr sig om att ut - Den 21 Augusti. 347 laga silfver.
Ilen 19 och 23 April. Frän 'Vällofl. Borgare-Ståndet. S. 1). Föredrogs ånyo BeviliningsLagAllmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens betänkande: N:o 1, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Den 19 April. Frän Heden. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs och bifölls Bevillning!- Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande , N:o 1, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. S. D. Vid skedd föredragning biföllos Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden: N:o 7, i anledning af väckt motion om ändring af och tillägg uti Kongl. Stadgan om jagt och djurfång den 13 April ISOS: N:o 9, i anledning af väckt motion om ändring af gällande stadgande, angående tiden för afoch tillträde af de till ecklesiastik-staten anslagna hemman och lägenheter: samt N:o 10, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Militie-boställs-ordningen den 23 Januari 1836, i fråga om tiden för afoch tillträdes-husesyners hållande samt dervid ådömda reparationers fullgörande; hvaremot! Ståndet lät bero vid hvad Utskotten tillstyrkt uti betänkandet N:o 8, i anledning af väckt motion örn ändring af Kongl. Brefvet den 19 Juni 1830, i fråga örn beräknande af ”matlag” eller ”rök.” S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Jacob Lindbg» från Gottlands län motion, angående utredning i afseende på klockare-boställs-jordarne på Gottland, blef samma motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad. S. D. Adolf Wilhelm Svartlings från Östergöthlands län nu föredragna motion angående beviljande af 2000 Riksdaler, bankos lån åt qvarnegaren ./. P. Jonsson, emot ränta och amorteringsrätt, remitterades till Siats-Utskottet. Den 23 April. Från llöglofl.
Allt hvad financiererne i öfrigt må kunna utfinna och uppgöra, är eljest till ingenting nyttigt för landet. Herr Ribbing: Ehuru jag ej finner mig vederlagd uti mitt påstående, att frågan om omyndiges förmonsrätt framför intekningshafvare kan, utan olägenhet, eki Ijas ifrån frågan om intekningshafvares rätt sins emellan, vill jag dock cj vidare upphålla Högloflige Ridderskapet och Adeln vid detta ämne, hälst återremiss af Betänkandet, icke lärer kunna undvikas. Jag ville emedlertid svara Grefve Spens, som gjort den skillnad emellan Stadsegendom å ofri grund och skattehemman, sorn skulle den ena ovillkorligen vara underkastad lösen och den andra icke; att denna åberopade lösningsrätt ej ovillkorligen tillkommer innehafvaren, hvarken af den ena eller andra af dylik fastighet, utan att det helt och hållet beror på grundens ägare om lösen kan för sig gå, emedan, i den händelsen han sjelf behöfver densamtna, han äfven kan vägra all lösen Grfefve JVachttneiJier, Hans". Jag är för mycket ovan talare, att nu kunna upptaga och besvara alla de anmärkningar, som emot LagUtskottets Betänkande blifvit framställda. Jag vill derföre endast reservera mig mot den beskyllning man behagat göra Lagutskottet, att hafva partielt behandlat de väckte frågorne , angående ändring i inteknings-lagen. Lagutskottet äger, enligt 33 §. Riksdagsordningen, Ben 11 junii f. m\ icke att på egen makt uppgöra någr* lagföra slag, utan blott att yttra sig öfver de från Riksens Ständers Plena remitterade förslag till stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af allmän civil, criminal och kyrkolag. Åtskilliga förslag rörande inteknings-författnin3 garne hafva ock till Lagutskottet inkommit, men de angå alla endast partiella förändringar. Ingen enda innefattar uppgift om ett helt eller alldeles nytt hypotheks-systéme, sådan som, efter hvad Friherre Boije nyss nämnt, skulle hafva varit i fråga inom BondeStåndet. Jag vågar således tro, att