Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af ett sockenstämmoprotokoll, bifogadt Statsrädsprot. i målet, synes tydligen i hvilken nödtorftig belägenhet desse orter sig befinna, och att det ej är tänkbart att inom så kort tid, ett sådant förbättringstillstånd skulle kunna inträda, att de skulle kunna tillräckligt aflöna sine predikanter. Det är just att önska, att till dessa platser företrädesvis komma duglige personer; men huru kan man förvänta att sådane skulle vilja emottaga en befattning, som ej garanterar deras framtid längre än för 6 år? Jag skulle derföre tro, att man ej borde bestämma någon viss tid, eller ock någon längre tid än 6 är. Hvad prejudikatet beträffar, så är icke delta första gängen som anslag af Staten beviljas lill aflönande af predikanter; ty vid sista riksdagen beviljades sådana serskilda anslag till Bogens och Lekvattnets Kapellförsamlingar. Jag får derföre hemställa huruvida ej R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att i detta fall bifalla hvad K. M. föreslagit ; men får likväl förklara att, om R. o. Ad. heldre ingår på Frih. Palmstjernas förslag, jag ej vill allt för mycket vidhålla min mening. Dä nu öfverläggningen förklarades vara fulländad framställde Hr Gr. o. Landtm., att K. M. då, för bildandet af 2:ne nya Kapellförsamlingar inom Wermlands Finnmarker, den ena i norra delen af Gunnarskogs socken, med kyrka vid hemmanet lilla Bogen, den andra i nordvestra delen af Fryksände socken, med kyrka vid Lekvattnet, erfordrades, oheräknadt det af R. St. redan, vid 1840— 1841 årens riksdag beviljade anslag af 6,000 r:dr för kapellens uppbyggande, jemväl bidrag af allmänna medel till 2:ne kapell-predikanters aflönande, bade i sådant afseende föreslagit, att å ständig stat måtte för hvardera af ifrägavar:de 2:ne kapell-predikanter uppföras 400 r:dr om året eller tillsammans 800 r:dr. Frih. Palmstjerna hade yrkat bifall till K.
Den 3 Mars. 1841 f. m. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Bsvillnings-Utskottets den 24 sisth Februari och den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 40, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N.o 35, angående stämplade pappers-afgiflen, fann Ridderskapet och Adeln, som i öfrigt biföll Betänkandet N:o 35 med de förändringar och tillägg, som i Utlåtandet N:o 40 finnas föreslagna, för godt att deruti besluta följande förändringar: l:o De två första raderna uti den å sidan 3 i Betänkandet N:o 35, befintliga tabell, skulle sammanslås till en, och erhålla följande redaclion: ”Handli ngar, som inlemnas eller utgifvas,” Och zifferbestämmelserna lill denna rad skulle blifva sådana, som första raden dem innehåller. 2:o I afseende på bestämmelserna för chartering af samtlige till 5 §. hörande å 5:'e sidan af Betänkandet N:o 35, upptagne öppna bref och öfriga handlingar, beslöt Ridderskapet och Adeln att de i 1835 års författning intagne afgifter skulle bibehållas. 3:o I öfverensstämmelse med hvad Herr PrytZj uti sin vid Betänkandet Nio 35 fogade reservation yrkat, skulle den period i nuvarande Författnings 5 §., hvilken finnes å 21 sidan samt börjas med ”Enär någon, som etc.” och slutas med ”medföra lika värdighet,” erhålla följande förändrade lydelse: ”Enär någon, som förut varit eller är i kronans eller annan offentlig tjenst, "tillägges högre namn, heder och värdighet af embete och tjenst, charteras ”de derom utfärdade öppna bref eller fullmagter lill dubbla beloppet, emot ”hvad föreskrifvet är för fullmagter å verklig tjen-t. Härvid iagttages dock "alt Öppna bref eller fullmagter å civila caracters-värdigheter, charteras lika "med i värdighet motsvarande militära."
Reglementes tydliga föreskrift till noggrannare efterlefnad, hafva Revisorerne, medelst hänvisning till verificationsfolierna, skolat uppgifva alla de i i832 och 1833 årens räkenskaper upptagne contanta utbetalningar, utom använde materialier, hvilka, enligt Revisorernes tanka, icke bordt belasta Byggnadsanslaget, nemligen: Maj:t under den i5 December samma år, alt Kongl. ÖfverlntendentsEmbetet skulle öfver nämnde Caseinoch Stallbyggnader utöfva enahanda inseende och vård, som å öfrige här i staden varande Kronan tillhörige hus, och att således kostnaden förde reparationer, som funnos erforderlige, borde upptagas å det GeneralFörslag öfver Byggnadsanslagets användande, som bemälte EmbetsVerk årligen upprättar och underställer Kongl. Majrts Kådiga pröfning. Sådant bar äfven sedermera skett och, enligt ett ur räkenskaperna gjordt sammandrag, hafva, lill HäslGardets Caseinoch Stallbyggnaders underhåll åtgått år i832, omkring 7,360 eller något mindre än en femtedel, och år 1833, omkring 10,060 eller emellan en tredjedel och en fjerdedel af bela byggnadsanslaget 37,000 R:dr. Vid i832 års StatsRevision gjordes anmärkning vid den å Byggnadsanslaget verkställda disposition till ”ett GardesRegemenles-Casern och Stallets inredning,” och du Kongl.
På hvarje marknad i verlden har England den bästa ställningen, derför att engelsmännen äro de billigaste, från pålagor mest befriade producenter. Detta är hvad frihandeln uträttat för England; den har gjort detta land rikt och lyckligt, den har satt det i stånd att uthärda svåra stormar med mindre förluster än dess grannar. När man dessutom kan tillägga, att under de senaste tio åren, i trots af en ofantligt tillväxande befolkning, förmögenheten * Miscéllaneous trade. ” Miscellaneous ” motsvarar ” diverse ” på de svenska exportlistorna. JRed: 8 anm.i Englaqd tilltagit tre gånger så mycket som befolkningen, är det uppenbart att de göra sig löjliga, som här hemma och utomlands bedyra att frihandeln ruinerar England. Ära alltså åt de britiska statsmän som först på statsförvaltningen tillämpade vetenskapens slutföljder. Framför allt ära åt den egentlige förkämpen, Richard Cobden, hvilken ansåg att förr eller senare, lika visst som dag följer på natt, skulle folkviljan inse att i genomförandet af frihandeln vore garanti för den största lycka för det största antal, att frihandelns grundsatser öfverensstämma med sunda förnuftets och sedlighetens. Det var hans stora mål i lifvet, att visa huru-ledes frihandelspolitiken hvilar på den principen, att alla folks intressen ligga i förening och icke i opposition, att samverkan och icke rivalisering, internationelt beroende och icke nationelt oberoende, äro civilisationens höjdpimkt och syfte, samt att derför fred och icke krig är den naturliga och normala ställningen mellan civiliserade nationer i deras förhållande till hvarandra. Den framgång, som åtföljt antagandet af kommersiel frihet i England, är såsom vi redan sagt ett glädjande och intressant faktum, väl värdt att egna sin eftertanke åt. Vi veta nogsamt, huru oändligt aflägse England och alla andra folk äro från politisk och social fullkomlighet. Så länge okunnnighet, fattigdom och öfvervinneliga sjukdomar och brott nedfläcka landet, så länge är statsmannens värf ofull-bordadt. Men hvarje steg framåt är ett värdigt ämne för tacksamhet, och i den sociala så väl som i den geologiska historien är tiden en mäktig faktor, som långsamt, mycket långsamt sätter i rörelse framåt, men så mycket säkrare just i följd af denna långsamhet.
Embetsbref och att besörja ringning vid kyrkorne; 8:o l):o D:o, N:o 27, i anledning af väckt motion om förändring i nu gällande grunder för Prestmans befordrande. S. D. Föredrogos och biföllos: i:o Banko-Utskottets, den 1 dennes bordlagda Memorial N:o 7, i anledning af väckt fråga, om förekommande af felaktigt silfvermynts utlemnande till allmänheten; 2:o D:o D:o, Utlåtande N:o 8, i anledning af väckt motion om utgifvande i allmänna rörelsen af det i Banken qvarvarande förråd af sedlar å 14 och 10 skillingar kop parmynt; och 142 Prof.-Utdrag den 8 Februari 1851. 3:o D:o D:o, N:o 9, i anledning af väckt motion om återutgifvande från Banken af sedlar å 16, 12 och 8 skillingar. Den 8 Februari. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Allmänna Besväraoch EkonomiUtskottets, den 29 sistlidne Januari och den 5 dennes på bordet lagda, Utlåtande N:o 25, i anledning af väckt motion om utfärdande af köpings privilegier för Wrigstads by i Jönköpings Län. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Lag-Utskottets, den 1 och 5 dennes på bordet lagda, Utlåtande N:o 4, i anledning af verkställd granskning af Rikets Sländers Justitie-Ombudsmans vid innevarande riksmöte atlemnade allmänna redogörelse, för åren 1848 och 1849 afgifna Berättelse, äfvensom embets-diarier och registratur.
Så wel pläghat och gladh, som iagh nu är, War jagh aldrigh hema, thet bekenner jagh här. Än tå migh fattadhes hvarken silff eller gull, Och husen woro aff spijsning full. Alt thet jagh behöffde, gaff Gudh migh nogh, Men hans gåffuor jagh aldrigh med tackseyelse togh.” m. m. Efter dessa scener af förf:s egen uppfinning, vänder han sig till bibeltexten. Tobias sänder sin son att bjuda gäster till herrans högtid (kap. 2. v. 1—2). Sonen till fadhren: ”Min kere fadher, iagh gånger åstadh Och besteller oss gester, som tu migh badh. Och åter sonen till fadhren: Kere fadher, wåra wener the komma nu hijtt, Hallom nu högtijdh, medh een gudeligh flijtt. Fadren hälsar gästerna välkomna. Sonen berättar honom, att en död man ligger på gatan, och fadren låter maten stå för att gå och begrafva den döde (kap. 2. v. 3—4). Vännerna varna honom (v. 8), men han svarar, att han litar på Gud, då han gör sin pligt och vill nu gå och begrafva liket. Omedelbart derpå berättar han, att han blifvit blind, då han lagt sig att sofva efter det han begrafvit den döde (v. 10, 11). Hustrun klagar öfver att de i sin lyckas dagar gifvit bort allmosor, så att de nu ingenting hafva, utan måste hon spinna ”till allas deras föda” (v. 19). Två Tobie vänner begabba honom (v. 15, 16); men Tobias uttalar sin ödmjukan under Guds vilja (v. 17, 18). Tobias hör geten bräka och fruktar att den är stulen (v. 20, 21). Hustrun svarar honom vred (v. 22). Då vänder sig Tobias gråtande med en bön till Gud (3 kap. v. 1—6). Denna bön är meddelad af Hammarsköld och Wieselgren, och med den slutar första delen. Andra delen.
Jag får härvid anmärka, att om ett sådant ogillande inom Ståndet skulle medföra den effekt, som den värde talaren förmodat, föreställer jag mig, att alla ledamöterna i Riksnämnden skulle vara voteringsmaschiner. Såväl hädanefter som hittills upstå sannolikt olika tankar inom Iliksnämnden och Stånden och om sådane förefinnas, kan jag likväl icke inse, att den effekt skall upkomma, som denne talare anlydt. Hvad åter angår yttrandet, att Ståndets ledamöter skulle blifva voteringsmaschiner, så tror jag, att den talare, som begagnat detta uttryck, icke har läst eller fästat upmärksamhet vid 43 § i Const.Utskis förslag, enl. hvilken hvarje Stånds eller Riksnämnds ledamot eger rätt att i plenum stående och från sin plats till prot. tala och fritt utlåta sig i alla frågor, som under öfverläggande komma och 0111 lagligheten af allt, som inom Slåndet eller Nämnden sig tilldrager. Ilan har således frihet, att söka göra sina åsigter gällande, och om han inskränker sig lill den passiva röle denne talare omnämnt, tror jag, att det blir åtminstone icke den talaren, som då kommer att infinna sig. Han gifvetsäkerligen skäl för de åsigter han framställer. Vidare har man sagt, att Gr. Björnstjernas förslag skulle innefatta antingen ett misstroende till R. 0. Adis representanter eller begäret att erhålla en personlig tillfredsställelse för R. 0. Ad. att kunna uti Ståndets öfverläggningar deltaga. Jag föreställer mig likväl, att Gr. Björnstjerna utgått från en vida högre, en vida ädlare åsigt, nemi. den, att vi med kännedom om den förflutna tidens lärdom, icke böra opröfvadt bortbyta en rättighet mot osäkerheten, huru det i framtiden kommer att gestalta sig. Denna grund tror jag är den enda och hvilken enl. min åsigt icke kan uphäfvas på sätt här är i fråga. Möjligen kan förslaget innebära något misstroende, men icke till representanterne, utan lill sjelfva institutionen.
Alm, Ask, Bok, Björk, Ek och andra ej specificerade sådana träslag, som vexa inom landet, stadgas utförsels-tull af 10 R:dr för 100 R:drs värde; att Bandstakar af furu och gran skola tullbehandlas såsom läkter, huggne eller täljde; samt att utförsels-tullen å läkter, huggne eller täljde, bestämmes till 30 öre per tolft. Till hvad Kongl. Maj:t i afseende på öfriga trävaru-artiklar föreslagit, får Utskottet tillstyrka bifall och hemställer, att bifogade, i dessa delar dermed öfverensstämmande, förslag till utförsels-tarif måtte godkännas. Hvad slutligen beträffar Underråttelserne till Tull-taxan, så får Utskottet hemställa, att 1 och 2 §§ må, till följd af de nya myntoch vigtbestämmelserna och i enlighet med Kongl. Maj:ts förslag, erhålla den förändrade lydelse, som bifogade laxe-förslaget utvisar. 1 fråga om de bestämmelser, som i nuvarande 3 och 4 §§ innefattas, hade kommitterade föreslagit, alt varor, som med främmande fartyg ineller utföras, icke skulle i Sverige vara underkastade andra eller högre afgifter, än om de med svenska fartyg ineller utfördes, samt att lastpenningar borde utgöras till lika belopp af svenska och främmande fartyg; i sammanhang hvarmed kommitterade jemväl hemställt, att den tillökning till dubbelt belopp, hvarmed fyroch båkafgifterne nu utginge af oprivilegierade nationers fartyg, finge bortfalla; till stöd för hvilket förslag blifvit af kommitterade hufvudsakligen anfördt, att, till följd af traktater, eller särskilda afhandlingar, nästan alla främmande makter, med hvilka Sverige stöde i handels-gemenskap, ätnjöte s. k. reciprocitets-förmån, eller att deras fartyg och de med dem inoch utförde varor i Sverige behandlades lika med Svenska fartyg eller son» om varorne blifvit med sådane inoch utförde; att likväl Frankrike utgjorde ett särskildt undantag härifrån, hvaraf äfven BevUlnings-Ulskoilcts Betänkande JV? 10.
Redan har jag, vid ett annat tillfälle, föreslagit en till tiden oinskränkt brännvinsbränning för hela året, och jag förnyar nu min begäran derom. Lika med Utskottet, erkänner jag svårigheterna, som förekomma vid brännvinspannornas försegling. Sant är att den blifver både kostsam och tidspillande, men den kan ej undvaras så länge inskränkning i bränningstiden skall äga rum. Vid möjligheten att utan försegling förekomma missbruk anmärker jag, att man måste uppskjuta med beräkningarne derpå, intilldess 328 Den 15 Juni. Riksens Ständer gifva akt på Embetsmäns klagan öfver bristande utkomst för dem som skola vaka öfver Förfatmingarnes efterlefnad. Då man afslår all slags lön åt LandsFiscaler, och någon skälig förbättring i Länsmännens vilkor, är tiden ännu icke inne att vänta controll i sådana fall, Jar har redan inför Höglofl. Standet anmält, att den andel af BrännvinsBevillningen, som dertill fått användas, på intet sätt är tillräcklig till arfvode åt en eller tvänne BrännvinsFiscaler i hvarje Län, om än de erhöllö hela den ena procenten, som är anslagen för debitering och redovisning. Hvad Städernas bränningsrättighet beträffar, förenar jag mig med dem sorn yrkat deras uteslutande derifrån. En annan sak af mycken vigt bör jag tillägga: den nemligen, att omförsegling skulle äga rum, den icke må sträckas till kittlar eller pannor med fals, emedan Allmogen ofta behöfver begagna samma panna både tilt brygd och brännvinsbränning ömsom, och ej har råd till att så ofta förändra redskapen. Med pannor och kittlar med och utan fals sker bränningen lika lätt, och utan deras förseglande kan nödig säkerhet vinnas, blott Embetsman» nen tillse, att bröstet, hatten och slangen, hvarförutan ingen afverkning kan verkställas, blifva förseglade. Med Utskottet förenar jag mig uti deft meningen, att plikten må vara olika efter för»
Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 15 13:o. Ingeniörkorpsen. a) Sedan hittills, uppå Kongl. Maj:ts förnyade framställningar till Rikets Ständer, medel blifvit anslagna till tvänne af de tre kompanier ingeniörtrupper, som enligt den nu antagna planen skulle bilda en pontonierbataljon, har Kongl. Maj:t, i anseende till nödvändigheten af denna bataljons fullständiga ordnande, begärt att för det tredje kompaniets uppsättande till lika styrka med hvartdera af de förut befintliga kompanierna eller 120 man samt med enahanda befälspersonal äfvensom för ett numera oundvikligt, nödigt befäl vid bataljonens stab måtte beviljas följande anslag, nemligen: för stabens aflöning 7,321 R:dr 25 öre, för kompanibefälets aflöning 9,916 R:dr 25 öre, för truppens aflöning och underhåll m. m. 13,612 R:dr 84 öre, hvarunder vore inbegripen naturaspanmål 1,518,720 kubikfot, samt dessutom till underhåll af beklädnads-, remtygs-, utredningsm. fl. persedlar årligt anslag af 10,504 R:dr 50 öre, att tilläggas anslaget för Försvarsverket i allmänhet; och till truppens första anvärfning ett extra anslag af 5,400 R:dr, hvaremot, till bestridande af öfriga kostnader för det nya kompaniets första uppsättning, medel kunde beredas inom ofvanberörda anslagsbelopp. Då det synes vara af vigt att pontonierbataljonen erhåller den, i den primitiva planen afsedda fullständighet, utan hvilken den icke lärer motsvara arméens behof af dylika trupper, tillstyrker Utskottet, dels att Rikets Ständer måtte bevilja de af Kongl.
Elfte VoteringsPropositionen. ”Den, som vill, att Departements-Cheferne för Landtoch Sjöförsvarens Ärenden skola tillika vara Konungens Rådgifvare i Commandomål för Arméen och Flottan. röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej.” ”Vinner Nej, anses Grundlagssladgandet om denna förening böra ur förslaget utgå.” Voteringen utföll med Femtiofem Ja och Tjugufyra Nej. Voterings-propositionerna i Memorialet N:o 48 Litt. K. och L, förfalla, sedan Borgare-Ståndet frångått dess förra beslut. Toljte Constittttions-Ut&Jcotlels Memorial IV'o 11K 9 Tolfte Koterings-Pr opositionen. ''Den, som godkänner följande redaction af 10 §. Regerings-Formen ”Innan ärendena hos Konungen i Stats-Rådet föredragas , skola de , genom nödiga upplysningars inliemtande från vederbörande Embetsverk , af deri Föredragande beredas.” ” ”röste Ja;” ”Den det ej vill, roste Nej.’* ”Vinner Nej, antages en så lydande redaction:” ””Innan ärendena inför Konungen i Stats-Rådet föredragas, skola dej efter nödiga upplysningars inliemtandej behandlas uti Stats-Råds"Beredning, der ordet fores af den bland Stats-Råden3 som Konungen dertill nämner, och hvilken eger att, så ofta ärendenas gång det fordrar, Stats-Råden sammankalla.” ” Voteringen utföll med Fyratiofyra Ja och Trettiofem Nej. Trettonde foterings-Propositionen. ”Den, söm gillar följande redaction af i5 §. Regerings-Formen: ” ”” Commandomål, hvarmed förstås sådana, som Konungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmagten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konuhgén, dä han sjelf förer Riks-Styrelsen, afgöra i närvaro af den bland Krigs-Departementens Chefer, till hvars Departement ärendet hörer.
Vid nämnde års riksdag väcktes emedlertid fråga om ett bestämdt och förändradt valsätt. Man ansåg med institutionens idée närmast öfverensstämmande att nämnden valdes af folket; och, i enlighet med Rikets Ständers beslut, inflöt i 1 § i Rättegångs-balkens 1 kap., genom Kongl. Förordningen den 18 December 1823, den föreskrift, att ledamot i häradsnämnd skall väljas i hvarje socken å sockenstämma af och ibland de i socknen bosatte bönder, af hvilka hvar och en vid valet eger lika röst, ehvad han större eller mindre hemman häfver, hvilken föreskrift ännu gäller. Densamma inskränker emedlertid fortfarande de väljandes och de valbares antal till bönder eller de som heraman ega; men om an denna inskränkning bibehållits från den tid, hvarifrån nämnden räknar sitt ursprung, torde densamma nu mera tåla modifikation. Den synes väl hafva, under berörde tid, stått i närmaste öfverensstämmelse med rättsförfattningen, men medborgerligheten har sedan dess vidgat sina gränsor. Man behöfver nu mera icke ega jord för alt lemna visshet om oberoende och sjelfständighet i tanke och handlingssätt. Äfven den som brukar och besitter fastighet bör anses qvalificerad att sitta i nämnd, så vida han för öfrigt i sin person förenar de egenskaper som för befattningen erfordras. På > Lag-Utskottats Betänkande, N:o \o. liar Ola Månsson, i enlighet med dessa åsigter, föreslagit följande förändrade lydelse : af 1 kap. 1 § Rättegångsbalken, sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 18 April 1849: ”Förste Domstol å landet är Häradsrätt, der dömer Häradshöfding med högst tolf män, som i häradet bo och inom sina distrikt valda äro. De kallas Häradsnämnd. Häradshöfding med häradets deputerade från hvarje socken, bestämma nämndemans-distrikten till högst tolf och minst fem inom ett tingslag, allt efter tingslagets större'eiler mindre område och lokalbelägenheter. Häradets fullmäktige, som af kronofogden från hvarje socken kallas, välje inför kronofogden med lika röst och öppen votering, en nämndeman inom hvarje af tingslagets distrikter.
Jag tycker, att jag liknar ett barn, som funnit en så stor skatt, att det icke orkar bära hem den. Det har famnen full, men kan inte förmå sig att gå bort med det lilla, utan står stilla och gråter efter den rikedom, dess armar icke räcka till att samla ihop. — Naturligtvis blef jag sjuk på Fredagsqväll, och naturligtvis måste jag ligga till sängs både Lördag och Söndag i stället för att resa till Köpenhamn. Hur jag kände det? Som Loke, smidd fast vid klippan. Men jag teg först ock skämtade sen. I dag är jag inte bra, men när jag var så mycket bättre, kunde jag inte uthärda att vänta längre; och så reste jag. Jag har varmt och ljust, nedrullade gardiner och min sjuka fot på en mjukt stoppad schaggstol. Komma hvad som komma vill, jag måste riktigt njuta af kontrasten mot Hörbylifvet, nu till att börja med, åtminstone. Och jag har icke nekat mig någonting. Hå, så komfortabelt! Den mest förtjusande eleganta lilla chäslong i svartgrönt schagg, dito bordduk i samma färg; det är en njutning bara att stryka handen deröfver! Fru X. har varit hos mig hela eftermiddagen och qvällen. Jag hade henne att flytta fram en riktigt vräkig gungstol, som stod i en vrå och såg inbjudande ut; af den, bordet och chäslongen bildades en salongsgrupp, och så låg jag i mitt esse och pratade, medan brasan hviskade för sig sjelf borta vid fot-ändan af chäslongen, och servisen glänste så hemtrefligt på bordet. Om jag vore rik, så skulle jag tycka om att vara värdinna så der i riktigt hvardagslag, så, som jag var det för många år sedan – men alldeles ensam, utan värd. Det är så behagligt att se menniskor slå sig i ro, riktigt sjelfsvåldigt, och ha det godt. – Egoism, ja; ty då känner man sig sjelf så väl till freds! Naturligtvis får jag knappa in så mycket mer de sista dagarne, jag är här. Än sen! »En dålig tiggare, som inte har någon glad dag!» Jag vill riktigt känna att jag inte är i Hörby att jag är fri till att svira eller svälta. Hörby d. 21 Okt. 85.
dit min motion torde blifva remitterad, anse för bifall å densamma nödigt, att inhemta flera skäl dertill och upplysningar i ämnet; så innehållas de uti de 3:ne landshöfdingarnes i Småland tind. skrifvelse i Januari 183g, ang:de detta ämne, som finnes i Kammar-expedition, derifrån det, sent omsider, lyckats mig att få del, ej mindre af underd. skrifvelsen, än af Landtbruks-academiens, på grund deraf upprättade förberörde und. förslag, handlingar, af hvilka det synes mig att H. StatsUtsk. icke bort förblifva i saknad, då K. M:s nåd. propos. dit öfverlemnades, innehållande att statsverket vore i behof af ett visst årligt anslag för landtbruksskolor, stort 20,000 r:dr b:co. Dat. i83g den 29 Juni. Inkom den 3 Juli i83q. Underdånigste Memorial. I nåd. skrifvelse af den 12 Mars i83g, har E. K. M. anbefallt Dess Landtbruks-academi att afgifva så viii plan till inrättande af ett landlbruks-instilut för Småland, som ock ett förslag öfver de dertill erforderliga kostnader, på grund af E. K. M:s Bef:h:des i Kronobergs, Jönköpings och Calmar Ian und. framställning, rörtde det jorbrukande fol kets i Småland, behof alt inom detta landskap få inrättadt ett sådant landtbruksinstitut, som vid Degeberg i Skaraborgs län, hvars stora inflytelse till jorbrukets förkofran i Sverige blifvit af dessa länestyrelser vitsordad; men de förmena, dels att de framsteg, som jordbruket i Westergöthlands jordmån derigenom gjort, icke vore af den art att kunna lämpas tili Smålands derifrån mycket afvikande locala beskaffenhet, och dels att institutet vid Degeberg nu mera så vore anlitadt och uppfyldt, att det vore svårt, om ej omöjligt, att der finna plats för elever och rätlarelärlingar.