Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets omförmäld a utlåtande bl ef, hvad beträffar fyr-anläggningen ä klippan Bonden, af tre Stånd bifallet; och i Sin nådiga Proposition till Rikets nu församlade Ständer äskar Kongl. Maj t till en ny fyr-inrättning vid Sandhammaren å Skånes sydöstra kust 181,000 lt:dr R:mt. Utskottet kan ej annat än högt uppskatta vigten af ett fuilkomnadt fyroch båkväsende, och det gagn som genom ett sådant skulle beredas såväl ät sjöfarten som åt mycket är i detta hänseende redan ätgjordt, och det är kändt att Sverige ej här utinnan behölver frukta en jemförelse med andra nationer, utrustade med rikligare hjelpkällor, än dem öfver hvilka vi kunna förfoga. Den ytterligare förbättring och utvidgning, som är att hoppas för vårt fyroch båkväsende. torde således böra åstadkommas i den män tillvexande stats-inkomster och ökad välmåga dertill lemna tillgäng, och anledning synes ej vara förhanden att söka härutinnan genast vinna ett fullkomnande, som ej kan ernås utan ett samtidigt tillbakasättande af andra lika vigtiga föremål, hvilka jemväl taga Statens tillgångar i anspråk. Det är således af stor vigt att de medel, sorn vid detta riksmöte må kunna anvisas till fyroch båk-inrättningar, ej må så tagas i anspråk till arbeten, fastän nyttiga och behöfliga, att till de mest nödvändiga tillgångar derigenom saknas. En hvar af motionärerna kan hafva liflig kännedom och erfarenhet om behofvet och gagnet af en fyr-anstalt å den af honom förordade plats, men svårligen lärer någon af dem kunna med full visshet bestämma hvar detta gagn skulle blifva störst; en kännedom, hvilken Utskottet antager böra 1 första rummet finnas hos de myndigheter, som öfver rikets samtliga fyroch båk-anstalter ega tillsyn. Då Kongl. Maj:t emellertid funnit sig af dessa myndigheters framställning föranlåten att, på sätt nämdt är, af Rikets nu församlade
Den, som, med gillande af Stats-Utskottets hemställan uti Utlåtandet N:o 105, bifaller, att till gevärs-fabricationen för innevarande år må å Riksgälds-Contoiret anvisas en summa af 60,000 R:dr, voterar ja. Den det ej vill, voterar nej. Vinner nej, kommer anslaget för nämnde behof att utgå med 36,000 R:dr. Voteringen har utfallit med 55 ja emot 64 nej; i följd hvaraf ett anslag för ifrågavarande behof af 36,000 R:dr kommer att ifrån Riksgälds-Contoiret utbetalas. Stockholm den 23 Juli 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 25 Julij kl. a e. m. Utlåtande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Landtbruks-Academiens underdåniga memorial, angående pension för aflidne Agronomen Stephens enka, samt dels erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 63, (U. A.) Sedan Utskottet, uti dess afgifne Utlåtande N:o 219, förbehållit sig att till Rikets Ständer inkomma med serskildt yttrande, ej mindre, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss, uppå Landtbruks-Academiens underdåniga memorial, med tillstyrkande af en utaf aflidne Agronomen George Stephens efterlemnade enka, Susanna Murray Stephens i underdånighet sökt pension till understöd för sig och fem barn, än ock de af Presteoch Borgare-Stån - Stats-Utskottets Utlåtande j N.o %44‘ 3 den beslutade återremisser af hvad uti Utlåtandet N:o 63, angående reglering af Allmänna Indragnings-staten blifvit i 18 punkten yttradt, i anledning af Herr Grefve C. H.
Nånga franska fabrikanter göra sidenet, genom tillsats af järnoch blysalter, ända till 150 % " tyngre, och de anse sig tvungna till detta bedrägeri för att därigenom ge sidenet god glans och färg. Appreteradt tyg består af 78 % trådar, 1 % naturlig fuktighet, 1 % stärkelse och i % mineraliska tillsatser och denna grad af appretur anses i allmänhet inom handelskretsar ej för bedrägeri. Det bör emellertid för en hvar synas klart, att, om man köper 1 % stärkelse och 7 % mineraliska beståndsdelar i stället för väfnad, det åtminstone är ett oskick, som borde bannlysas från all redlig handel. Det skulle vara ett glädjande framsteg, om våra husmödrar genom dessa rader kunde få klart för sig, hur viktigt det är att ej blott se på en väfnads yttre utseende, ty just den vackra utsidan, appreturen, kan gömma det största bedrägeri; kanske komina de därigenom att gifva det gamla ordspråket rätt: » köp dyrt, så köper du billigt. » Hilda W. Om prydnader. Våra små och gummislangarne. nligt af läkare anställda undersökningar visa sig alla, äfven den kortaste tid använda munstycken och slangar af kautschuk för våra små vara behäftade med millioner af de farligaste och mest sjukdomsbringande bakterier. Man arbetar därför i Frankrike med alla krafter på att helt och hållet rödja ur bruk dessa farliga redskap, emedan man till stor del tillskrifver dem skulden till den stora dödligheten hos barn under ett års ålder. I deras ställe söker man införa diflaskor uteslutande förfärdigade af glas utan alla slags gummimunstycken. Naturligtvis opponera sig barnsköterskorna i allmänhet däremot, emedan afskaffandet af den bekväma diflaskan skulle medföra en god del ökadt besvär för deras maklighet. Men mödrar med omsorg för sina barns lif (och andra förtjäna ej att vara mö- drar) skola ej sky någon ökad möda och så snart som möjligt taga bort den äckliga gummislangen ur sin älsklings mun. Glasfabrikerna borde först af allt söka bringa i handeln bekväma diflaskor med munstycke, som kan aftagas. Efterfrågan efter dylika flaskor skulle säkert göra att dylika snart uppfunnes.
När sorteringen är färdig, kastas styckena omedelbart in i formarne och öfverlemnas till tryckprässarna, och så får allmänheten snart läsa hvad ni skulle kalla nya poemer. Alla äro de tillverkade af gamla luntor. Förr i verlden gjorde man poemer af poemer, men det kunde ej fortfara i längden. Den källan utsinade, och som smaken hos den läsande allmänheten äfven undergått betydlig förändring, så göra vi nu mer poemer af mekaniska afhandlingar, af böcker i kemi och fysik samt af alt som kan tjäna till den högre odlingens främjande.» Apollonides kände sig förvirrad af alt hvad han sett inom tidningens olika afdelningar. Han glömde att tacka sin ledsagare och tog af till venster, i stället för till höger, när han kom ut på gården. »Nej, icke åt det hållet,» ropade ledsagaren. »Där kommer ni till en annan förbjuden ingång. Det är afdelningen för nyttiga osanningars utspridande.» »Hvad, har man en sådan afdelning också?» utbrast skalden. »Ja,» upplyste tidningsarbetaren, »vi nödgas ännu fortfara med den, ehuru det är en helt och hållet föråldrad tillställning. Men det är för att icke låta oss öfverflyglas af våra medtäflare. Den Glupande Ulfven står onekligen främst på det området. Det är hans väl skötta nyttiga osanningar som gjort hans lycka, mycket mer än hans så högt prisade förmåga att kunna sluka alt i nyhetsväg.» Tidningsarbetaren försvann med en knaphändig hälsning. Apollonides gick under djupa tankar åter ut genom tessinska flygeln och fortsatte sin väg upp åt den stora Roslagsboulevarden. På Bellevuetorget hyrde han sig en af de många luftvelocipeder som där bjödos ut åt den som af en eller annan orsak lemnat sitt fordon hemma eller, hvilket dock var mycket ovanligt, icke ägde något sådant. »Hvart hän?» ropade en af skaldens bekanta hvilken i det samma sänkte sig ned på torget. »Till Göteborg på en stund,» svarade Apollonides. »Aha, jag förstår,» sade den andre skrattande. »Ni skall väl göra något i riksdagskandidaturen. Den sköna Aromasia förtjänar att väljas.»
Deremot har Utskottets framställning blifvit af Preste-Ståndet återremitterad på den grund, att de af Utskottet uppställda förslagsberäkningar kunde komma alt rubbas, till följd af de utaf bemälda Ständ, vid pröfning af §§ 6 — B, beslutade återremisser. Då emellertid Preste-Ståndet, lika med de öfriga Riks-Stånden, torde gilla den grundsats Utskottet uti ofvanomförmälda hemställan velat uttrycka och som jemväl innefattas uti Borgare-Ståndets beslut, eller att om, vid bevillnings-summans slutliga fastställande, de antagna proeentberäkningarne behöfva ökas eller minskas, denna ökning eller minskning skall ske i ett proportioneradt förhållande emellan de af Rikets Ständer förslagsvis antagna procentbeloppen, så anser sig Utskottet böra hemställa, ali öfriga Riks-Stånden äfven för sin del behagade antaga BorgareStåndets ofvaninförda beslut. A) Bevillning af fast egendom. Utskottets förslag att bevillning för fast egendom skäll utgå: l:o lör jordbruks fastighet med tre öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet; och 2:o för all annan fastighet med fem öre för hvarje lulla Etthundra Riksdaler af samma värde, har blifvit oförändradt bifallet af Bonde-Ståndet. De öfriga>Riks-Stånden hafva deremot i denna fråga fattat sinsemellan stridiga och från Utskottets förslag skiljaktiga 4 Bevillnings-Ulskotlets Utlåtande M 34. beslut, sålunda, att Preste-Ståndet förhöjt de för jordbruks-fastighet till utgående föreslagne 3 öre till 4 öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af uppskattningsvärdet, men i öfrigt gillat Utskottets förslag; hvaremot Borgare-Ståndet beslutit, att lika stor bevillning skall bestämmas för jordbruksoch annan fastighet, samt att denna bevillning bör utgå med fyra öre för hvarje fulla 100
Togan är drägtens prydnad, emedan på deusamma kan anbringas det garnityr af broderier, band eUer sammet m. m., som i förening med sjelfva tygets beskaffenhet. gör drägten till res·, hem· eller säUskapsdrägt. Togan är bygienisk och bokväm, emedan underklädningen vid påkommande trött· bet eller illamående kan uppknäppas framtill i skydd af togan och elet tillbållande bältet, som efter behag kan vidgas. För mycket magra personer bör togan rynkas eller veckas från bnlsen och nedåt samt äfven bakåt, så vida detta klädel '! ' ignren. Den kan också rynkas på axlarne och förenas medelst nxellappar eller sammanföras i några veck och ibopfästas med hakesmycken, eller fästas vid bosparil1gs1illningul ', som vanligt är på bInsel '; likaledes kunna rynkoma eller vecken fastsys vid en smalare lin· ning. De bilda stycken " förenas då medelst spänDen eller smycken, eller sammansnöras belt enkelt med några Inaljor, hvilket senare sätt dock är obekvämt, om lllan ej kan hjelpa sig sjeH vid påklädningen. Gör man togan öppen öfver axlarne, behöfves ej bröstöppning, enär plagget då IUed lättbet kan påtagas. Togan kan äfven ' förses med en fyrkantig eller något " frundad urringning. I nnderklädningen kan insättas en urringningen motsvarande s. k.• modesti •• eller någon. ting liknande orsakullornas .halsklä., eller ett broderadt bröst tycke i i ' örening med halskrage. För mycket korta eller feta personer kan togan ryn· kas i halsen, men då låter man ej bältet t.illbålla de kring J 4 lifvet bildade vecken, utan för det genom några på sidorna anbragta hål och knäpper det under togan; sedan kan en tnng, kedjeaktig gördel, (se festdrägtens plansch, boken Reformdrägten) fasthakas från höger till ven stel '.
För de uti y§. 23, 24, 25, 26, 27, 28, 29, 3o, 3i, 32 och 33 upptagne utgifter, äro beräknade de fran StatsGontoret till RiksgäldsContoret lefvererade Öfverskottsmedel på StatsVerkets Ordinarie och Extraordinarie Inkomster för äret 1827„ tillbelopp af TvåHundraTrcttioFem Tusen FyratioEn (235,o40 Riksdaler 16 sk. 6 r:st. §• 39- De uti §§. 84, 86 och 87 upptagne tillgångar erhåller RiksgäldsContoret från StatsGontoret. §• 9°- För alla öfriga uti 34, 35, 36, 37, 38, 3g, 4<>, 41, 42, 43, 44, 45, 48, 47, 48, 5o, 52 och 53 till utgående upptagne Extra anslag, äro anvisade Bankens behållna Räntevinster för åren 1829, i83o, i83i, i832, i833 och i834; hvilka Räntevinster äro förlagsvis beräknade att skola utgöra: för år 1829 EttIIundradeFemtio Tusen (i5o,ooo) Riksdaler samt för ( 55 ) de påföljande Fem åren Tvållundra Tusen (200,000) Riksdaler om året, eller tillhopa för alla Sex åren En Million EttHundraFemtioTusen Riksdaler. I afseende på lefvereringen af ifrågavarande Rantevinst för året i83o och påföljande åren, är stadgadt, att BancoStyrelsen, den 31 December hvarje år, åt RiksgäldsContoret anordnar den för året påräknade summan, under förbehåll, att Liquid sedermera, efter fulländandet af Bankens Bokslut, upprättas, då Banken antingen tillskjuter hvad dess behållna Räntevinst öfverstigit, eller från RiksgäldsContoret återfår hvad som understigit den påräknade summan.
I fråga sålunda först om Departepxental-indelningan, finner Utskottet Banco-Ut skottets Utlåtande N',o 73. 7 rleslomindre stal frångå dess gifne tillstyrkan till Banco-Vei kets indelning i fyra Hufvui-Af deln ingar, pä sätt Comileradc oell Banco-Fullmägtige föreslagit, som någon anmärkning emot Utskottets Utlåtande i denna punkt icke blifvit inom Riks-Stånden framställd; oell kan Utskottet, hvad beträffar de granskande och biträdande Contoren och Departementen, icke dela den af en Ledamot yttrade mening, att den i Comiterades Förslag upptagne Utlåningsoch Bevaknings-Afdelningen för intecknad pant, eller det nuvarande Cancelliet skulle lämpligare benämnas Intecknings-Afdelning, än Låne-Cancellie, såsom Utskottet, till skillnad från Fullmägtiges och Commissariatets Cancellie, samt utmärkande af denna Afdelnings egentliga befattning föreslagit.
Bondeståndet ingifvet, och till SLatssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten remitteradt Memorial, har Riksdagsfullmäktigen Matts Pehrsson från Stockholms Län anfört: att, ehuru vid sistlidne Riksdag Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse den 17 April 1841, jemte hemställan om förhöjning i legan för skjuts öfver Alands haf vintertiden, anhållit, att laga undersökning måtte ske, huruvida icke Wäddö sockens invånare, såsom ersättning för de dem ålagda postföringsskyldigheter m. m., fordom varit förunnade rättigheter, af hvilka de i sednare tider gått i mistning, samt om ej, med afseende härå, anledning kunde förefinnas till deras befriande från underhållandet af uthusen jemte brobyggnaden vid Grisslehamn, en sådan undersökning likväl icke, motionären veterligen, blifvit företagen; att Kongl. Maj:t väl, jemlikt Nådigt Bref tili Öfver-Post-Directörs-Embetet af den 25 Juli 1843, bifallit den begärda förhöjningen i skjutslegan samt förordnat, att brohufvudet i hamnen vid Grisslehamn, likasom sjelfva hamnbyggnaden, borde på Postverkets bekostnad underhållas, men deremot förklarat någon eftergift af den byggnadsoch underhållsskyldighet, som, enligt lag och förfatLningar, Wäddö sockens inbyggare åligger, icke kunna beviljas.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till bifall å samma betänk. Ropades ja oell nej. H. Ex. förnyade derefter sin först gjorda propos. till återremiss af Bevilln, och Oecon.Utsk:ns betänk. Bifölls. Föredrogs ånyo och lades till handlingarna BancoUtskts d. 5 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 9, i anledn. af såväl från H. R. o. Ad. erhållen återremiss å Utsk:s under K:o 4 afgifna memor., ang:de infordradt kategoriskt svar i fråga om silfverutvexlingen, som ock ett af Gr. v. Schwerin afgifvet anförande, ronde anmaning till BancoUtsk. att skyndsamligen inkomma med utlåt, angtde vexlingstidens utsättande till d. 1 instund. Juli. Vid förnyad föredragning af BancoUtskts d. 5 dennes e. m. på bordet lagda betänk. N:o 10, ro'r:de Hr Wedbergs motion, med hemställan, att beredandet af realisationens verkställighet måtte ske i Statsoch BancoUtsktn gemensamt, blef samma betänkaf R. o. Ad. bifallet. Biföilos, efter förnyad föredragning, Oecon.Utskrs d. 5 dennes e. ro. på bordet lagda utlåtm: N:o 47< i anledn. af väckt motion derom, att åtskilliga j Elfsborgs län kringspridda rusthållsnummer under Westgöt lia afsutna Cavalleri måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och WestgöthaDahls regtter förenas; K;o 48. i anledn. af väckta motioner derom, att spridda roteandelar måtte i möjligaste mån sammandragas; J\T:o 49. i anledn. af väckt fråga om frälsehemmans skyldighet att utgöra kronobrefbäring. Till pröfning företogs Oecon.Utskts d. 5 dennes e. m. på bordet lagda betänk.
Jag betviflar att någon skall kunna bestrida den fullkomliga sanning, som den innebår, och når grundlagen icke känner någon annan åklagaremakt emot StatsRfidets ledamöter ån Konst.Utsk., såsom persona moralis, och ingalunda tlllstädjer de enskilda personerna, hvaraf Utsk. består, att hvar för sig utöfva denna åklagaremakt, så måste det också deraf falla sig alldeles klart för det enfaldigaste begrepp att åklagaremakten skall utöfvas af Konst.Utsk., såsom sådant, men alldeles icke af någon enskild ledamot derstädes. Det är detta, som jag påstått och denna sats skall ingen kunna vederlägga. Hr Cederschiöld har, genom anförandet af tvenne förhållanden, sökt försvara sin reservationsrätt. Det ena var att inom R. St:rs öfriga Utsk. hvarje ledamot eger rätt reservera sig emot Utsk:ts beslut. Deruti har han rätt, men han glömmer, att de ärenden, som utgöra föremål för andra Utsk:s handläggning, äro af R. St:r kända på grund af Kongl, propostr eller enskilda motioner. Men så är icke förhållandet med Konst.Utsk., hvars bestämmelse år af en helt annan art och hvars protokoller, rörande StatsRådet, just derföre, enligt tryckfrihetslagen, icke få öfverlemnas åt offentligheten. Det andra förhållandet var. att man emot Konungens rådgifvare eger rätt att inom RiksStm göra anm:r, lika val som inom Konst.Utsk. Men Hr Cederschiöld år äfven hår besvärad af glömska uti en ganska vigtig omständighet, nemi. den, att den anm., som väckes inom ett RiksSt., är förseglad och får ej anmälas annorlunda än efter ett i sjelfva grundlagen fastställdt formulär, så inrättadt, att anm.-s syftemål och beskaffenhet omöjligen skall vid dess anmälande ens på det aflägsnaste sätt kunna antydas, hvartill kommer, att, om Konst.- Utsk. icke godkänner amnm, så dör den, och dess författare eger icke en gång den trösten häröfver att genom pressens biträde återkalla anm-.n till lifs. Detta må gälla till försvar för min sats.
Såsom Herren hafver varit med min herra Konungenom, så vare han ock med Salomo, att hans stol må större varda än mins herras Konung Davids stol. Då gingo Presten Zadok och Propheten Nathan, och Benaja, Jojada son, och Crethi och Plethi, neder, och satte Salomo på Konung Davids mulo, och förde honom till Gihon. Och Presten Zadok tog oljohornet utu tabernaklet, och smorde Salomo; och de blåste med basuner, och allt folket sade: Lycka ske Konung Salomo! Och allt folket drog upp efter honom, och folket pipade med pipor, och var ganska gladt, så att det skall i markene utaf deras skri. Och Adonia hörde det, och alle de budne som med honom voro, och de hade allaredo ätit; och då Joab hörde basunens ljud, sade han: Hvart vill det skriet och bullret i stadenom? Som han ännu talade, si, då kom Jonathan, AbJathars Prestens son; och Adonia sade: Kom härin; ty du äst en dugelig man, och bär god tidende. Jonathan svarade, och sade till Adonia: Ja, vår herre Konung David hafver gjort Salomo till Konung; Och hafver sändt med honom Presten Zadok, och Propheten Nathan, och Benaja, Jojada son, och Crethi och Plethi; och de hafva satt honom på Konungens mulo. Och Presten Zadok, med Propheten Nathan hafver smort honom till Konung i Gihon; och de äro uppdragne dädan med fröjd, så att staden sorlar; det är det skri, som I hört hafven. Dertill sitter Salomo på Konungastolen. Och Konungens tjenare hafva ingångit till att välsigna vår herra Konung David, och hafva sagt: Din Gud göre Salomo ett bättre namn än ditt namn är, och göre hans stol större än din stol; och Konungen hafver tillbedit, der han låg på sängene. Och Konungen hafver så sagt: Lofvad vare Herren Israels Gud, som i dag hafver låtit en sitta på minom stol, så att min ögon det sett hafva.
Då, vid hvarje tjenste-tillsättning, afseende endast bör fästas å den, som genom skicklighet finnes vara mest förtjent alt komma i åtanka, är det uppenbart, att, om accord i något fall äro med tjenslerne förenade och således förmågan att accords-summan erlägga jemväl skall tagas i betraglande, största svårighet möter alt behörigen följa förutnämnde befordringsgrund, samt alt det alltid måsLe inträffa, alt den medellösa förtjenslen beröfvas tillfället att, genom befordran till så beskaffade tjensler, vinna belöning för sina mödor, och alt Staten således mången gång icke kan använda en skicklig embetseller tjensteman på den plats, der han företrädesvis kunde med sina egenskaper gagna. De skadliga följderne af accords-syslem behöfva derföre icke närmare utveckling och de äro naturligtvis, känbaras?, i den mon embetena äro af vigt samt 0111 det e - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 450. ger rum vid Chefs-platser, hvilkas innehafvare böra vaka deröfver, att dylika eller andra oordningar, i afseende å underlydande tjenst, icke förekomma. Det må visserligen anmärkas, alt accord aro fullkomligt olagliga; men det måste oek å andra sidan medgifvas, alt, om de, under en längre tidföljd, fortgått och vunnit häfd, samt tjenslernes innehafvare således egt fullkomlig anledning förvänta, alt vid afgång återfå, hvad de i accord utgifvit, det innebure en obillighet och ett svårt lidande för nyssnämnde personer, om en dylik ersättning dem beiöfvades, och alt derföre sådane åtgärder böra vidtagas, hvarigenom missbruket kan undanrödjas, utan att enskilde underkastas opåräknade, kännbara förluster.
Svenska teaterns senaste nyhet kunna vi ej nämna något o m denna gång, all den stund sagde teaters nuvarande innehafvare hr Emil Hjertstedt behagade gifva order om försäljandet af den för vår teateranmälares räkning till premieren i måndags aflagda biljetten — en obetänksamhet, lindrigt sagdt, under så mycket mera försvårande omständigheter, som hr H. med den samma förenade den taktlösheten att ej underrätta o m den vidtagna åtgärden. Hr H. b ö r veta, att bakom Idun stå mer än femtio tusen bildade läsarinnor, o c h det är för deras skull vi omnämna Svenska teaterns verksamhet (liksom öfriga teatrars), ingalunda för hr Hjertstedts. Literatur. Svensk konstslöjd; organ för den inhemska konstflitens främjande, utgifven af Hugo Hörlin. Denna vackra och särdeles förtjenstfullt redigerade tidskrift må varmt anbefallas, icke minst inom alla de svenska hem, der slöjd i en eller annan form bedrifves. Tidskriften har nämligen satt som sitt mål att i ord och bild sprida kännedomen om sådana inom vårt Manuskript, som ej antages till Införande, återsändes, så vida porto blfogas. Inga ofrankerade försändelser lösas. fosterland befintliga konstslöjdalster och dekorativa arbeten, hvilka kunna uppställas som lärorika och efterföljansvärda förebilder. I, betraktande af den verkligt gedigna utstyrseln och de medföljande planschernas konstvärde kan priset för ärgång (6 kronor för 4 häften) ej annat än betecknas som moderat. Dikter af Oscar Bensow. (Andra tillökade upplagan). Hvad som betingat en andra upplaga af denna medelmåttiga efterklangspoesi, kunna vi rent ut ej fatta. Det löjligt storordiga företalet, der författaren i en retsamt docerande ton serverar ett uppkok på gamla allbekanta estetiska axiom såsom något alldeles nytt och » nooh nie dagewesenes » ur egen fatabur, står i en rent ömklig kontrast med det andefattiga realiserande af de stora löftena, som han låtit följa under namret: dikter.