Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att lugna Er skall jag fråga min syster... (går in på DEN OKÄNDE (till Damen). tak. Er man ser ut som en varulf och Ni blir ju som förvandlad spökar, och jag flyr så fort jag finner en anledning. LÄKAREN (ut). Jo, det är postfröken, som spelar piano... DEN OKÄNDE (nervöst). boställe Ni har, doktor; allt är så ovanligt. Den der vedstapeln till en början... Godt! Då är det som det skall vara! Det är ett originelt Jag qväfs här! och kommer icke att sofva en natt under detta till en saltstod i hans närvaro. Här i gården har begåtts mord, här - LÄKAREN. Ja, den har åskan slagit ner i två gånger... DEN OKÄNDE. Det var otäckt; och Ni behåller den qvar ändock? LÄKAREN. högre, men äfven derför att han ger mig skugga om sommaren. boden... Ja, just derför, och i år har jag på trots gjort den två alnar TILL DAMASKUS Det är min kurbits... När hösten kommer, går han bort, in i ved DEN OKÄNDE (ser sig om). blommar om sommaren... Allting är ju baklänges här... LÄKAREN. litet sinnessjuk... Jaså, de der... Jo, jag har en patient inackorderad som är Och här har Ni julrosor... Hvar har Ni fått dem, och som DEN OKÄNDE. Här i huset? LÄKAREN naturens oändamålsenlighet, och som han tycker det är dumt att Helleborus skall stå och frysa i snön, så lägger han de i källar'n och sätter ut de på våren. Ja, men det är en stillsam natur, som endast grubblar öfver - DEN OKÄNDE. Har Ni en dåre i huset? Det var högst obehagligt! LÄKAREN. Ja, men den är så fredlig. DEN OKÄNDE. Hur har den blifvit dåre då? LÄKAREN. är sålunda icke ett kroppsligt ondt. Ja, säg det, den som kan. Det kallas ju sinnessjukdom och AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE. Säg en sak: är han här i närheten?
Den 4 October. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 21 September på bordet lagde Memorial af den 18 i samma Månad, innehållandes yttrande öfver tvänne med Bonde-Ståndets remiss till Stats-Utskottet af Kongl. Maj:ts den 3 nästförutgående gifne Nådiga Proposition, angående förvaltningen af Kungsoch Kungs-Ladugårdarne, åtföljande Memorialer, det ena af Pehr Oxelberg och det andra af Johan Magnus Wessing, blef i sammanhang dermed uppläst, ej mindre 2:ne Stats-Utskottets sedermera inkomne Memorialer, det ena af den 24 September med utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående förvaltningen af Kungsoch Kungs-Ladugårdarne, och det andra af den 26 September öfver Professoren Doctor Almqvists hos Högvördige PresteStåndet ingifne och till Utskottet remitterade anförande angående någon af Stats-Utskottet uppgifvande plan till Krono-Domainernes förarrenderande, hälst i mindre lotter, än de öfrige Respective Ståndens meddelte ProtocollsUtdrag af 25 September, innehållandes, att Ridderskapet och Adeln ej haft något att påminna vid hvad StatsUtskottet öfver Oxelbergs och Wessinge anförande sig yttrat, och att Högvördige Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet samma yttrande godkändt och gillat, äfvensom från Högloft. Ridderskapet och Adeln och Vällofl. Borgare-Ståndet insände Protocolls-Utdrag af den 29 September, hvaraf inhämtades, att Ridderskapet och Adeln bifallit Stats-Utskottets utlåtande om Kungsoch Kungs-Ladugårdarnes förvaltning, men Borgare-Ståndet, i anledning af gjorde anmärkningar, frågan till Utskottets ytterligare beredning återförvist. Sedan Johan Magnus Wessing uppläst och inlemnat ett så lydande Memorial: Vördsamt Anförande. Sedan jag nu haft tillfälle inhämta Riksens Höglofi.
93 dast 28 de sämsta Indelningar, och för öfrigt försedde med usla Rote-Löner-, så att jag isynnerhet frugtar för denna sednare ägtningsvär. da Glass af Militairer, på hvars skicklighet Trouppens väl så mycket beror, och som alldeles kommer att gå under i händelse Riksens Ständer ej af vanlig rättvisa och ömhet på något sätt understödjer demj Hvarföre jag får anhålla om Remiss till StatsUtskottet. Begärdes på bordet - Herr Monieomerie, Fabian, hade inlemnat 2:ne Memorial, hvilka upplästes, så lydande: i:o Innan Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till StatsUtskottet och KonglStatsContoirets dervid fogade underdåniga Berättelse om LöneReglering för Länsmän och Fjerdingsmän i Riket, hos StatsUtskottet förekommer, torde mig tillåtas fästa HögloflRidderskapets oell Adelns uppmärksamhet på otillräckligheten af Underbetjenrng för LandtStyrelsen i allmänhet och nödvändigheten af en Civil Tjenstemans stationerande i hvarje Socken på Landet. Ingen af Höglofl.
Äfven om man, hvad som ej öfverensstämmer med sanna förhållandet, från förbrukning af bränvin alräknar hela qvinnokönet och alla minderåriga af mankönet, blifver det likafullt knappast en jumfru bränvin på dygnet för hvarje fullvuxen mansperson. Hvad som erhålles af utländska förtullade eller insmugglade jästa eller distillerade drycker, äfvensom hvad inom landet genom lönbränning tillverkas, förslår sannolikt på långt när ej till de mångfaldiga tekniska behof, hvartill bränvin eller sprit måste användas; utan hvartill säkert en icke obetydlig del åtgår af de beräknade 14 millioner kannorna. Då jag bär sökt i största korthet visa att någon minskning af det af mig beräknade qvantum bränvin ej är alt förvänta, nödgas jag reservera mig mot 2 deri det föreskrifves, att all bränvins-bränning skall ega rum från den 15 Oktober till den 15 December årligen. Jag finner icke något giltigt skäl, hvarföre tillverkpingeu skall ega rum just dessa månader, och hvarföre ej denna tillverkning får 50 Hemlin, m. fl. Ulsk. lief. Af 2. förelagas hvilka och huru manga månader som helst af året, då den sker under behörig kontroll och skatten behörigen erlägges, och hvartill ej det minsta antagliga hinder finnes mera under den öfriga delen af året, än under de båda föreskrifna månaderna. Tvertom äro allmänt bekanta de många förmåner, som skulle uppstå både för landsbygden och för tillverkarne genom en dylik frihet och utsträckning. Men deremot måste det otvifvelaktig! medföra (lera menliga följder, att på nästan en gång nedlägga i ränterierne öfver 8 millioner Riksdaler Riksmynt för tillverkningen af 14 millioner kannor bränvin, och derigenom tidtals föranleda till en be tydlig kapitalbrist och andra olägenheter. Dessa skulle betydligt minskas, utan att staten derigenom något förlorade, om tillverkningen af bränvin fick ega rum med minst en månad i sender när sorn helst under årets lopp, vid såväl större som mindre brännerier. Jag får derföre föreslå att. § SJ förändras i det syfte, jag här påpekat».
Be tänk an den. niga ansökning, om ersättning för hafde kostnader till tillfällige Inqvarteringar, uti Nådigt Bref tili Kongl. Stats-Contoiret af den 22 Sept. 18rp, förklarat sådan ersättning icke ega runi, enär Officerare af Landt-Armeen ej äro berättigade till fri Inqvartering, såsom njutande tractaments-* penningar vid extra förrättningar, samt ytterligare under deii 28 November samma år gifvit Kongl. Krigs-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret i Nåder tillkänna, att, enligt 1720 års Inqvarterings-ordning, Officerare vid extra förrättning, såsom Ledamöter i Krigs-Rätt, ej beslås inqvartering, men väl Reseoch Tractamentspenningar; Af hvilket allt Stats-Utskottets förra yttrande, att extra inqvarterings meddelande ensamt beror af Städernes Borgerskaps välvilja, men ej är någon läglig skyldighet, lärer finnas instämma med Författuingarne och Herr Ståhles an-> förande i denna del sakna all grund. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Blekinge län för åren 1843, 1844, 1845, 1846 och 1847. § 1- Länets allmänna beskaffenhet. F1 tillständig uppgift härom är lemnad uti den berättelse, som år 1833 blifvit afgifven för de då sistförflutna fem år, och några väsendtliga förändringar hafva sedermera icke inträffat, hvarföre blott de hufvudsakligaste omständigheterna här må återgifvas. Blekinge län, med ett område af endast 25^ qvadratmil, begränsas i öster och söder af Östersjön, i norr af Calmar och Kronobergs län samt i vester af Christianslads län.
Löntagares swära belägenhet under ett ständigt »växande warupris och ett fallande pen. runge, wärde, hafwa Riksens Ständer äfwen i betraktande af wigtigheten deraf, att Statens Embets och Tjenstemän ej mätte befinna sig i allt för knappa willkor, beflutit alt päskynda tiden, dä de af denna Löne-förhöjning kunna komma i ätnjulande och utsatt densamma till z-.dje qwar, talet af innewarande är; men dä sädant bufwudsakligt beror pä Pommerska Regementernes öfwerflpttnmg ifrån allmänna Jndragnings-Sta. ten pä Pommersk Stat, sä Riksens Ständer nu till Eder Maj t i underdänighet hemställa det täcktes Eder Maj.t i Räder käla »verkställa denna öfwerflpttning och »ned z.dje qwartalet innewarande är, läta berörde Embetsoch Tjenstelnän en sädan Löne-förhöjning till god-) njuta. Riksens Ständer framhärda m. m. 76 Den t t October. VppIUi ock x»älr!i»l k«i »Ilr 8r»n6en <Ien n Ocrsk. izi». Stormägttgste Allernädigste Konung. §)ä under granffningen af Riksgälds. Werkets förwaltning en del af f. d. Konungens enskillda förmögenhet befunnits bestä uti Riksgälds-Conloirets till Scdelhafwaren ställda Obligationer med fem procents Ränta, har Stats'Utskottet, säsom lämpeligare i afseende pä dctza medels förwaltning, fLreflagit, att alla f. d. Konungen tillbörige Riksgälds-ContoiretS Obligatio. ner, mätte emot samma Contoirs serssillde för. bindelse pä hela Capital, beloppet med fem procentS ärlig ränta utbytas, samt att det ä be gamla Obligationerne upplupne Jntsretze mätte uträknas och godtgöras, till den dag under hwil. ken den serskillda förbindelsen utfärdas.
Jag hemställer dock, om det icke finnes ett annat sätt att komma till detta slags styrelse-sätt, och detta är när en Chef för PinansDepart. nära nog i form af en debetsedel skickar till Svenska folket och StatsUtsk. en lista på hvad de skola betala. Vi känna alltför väl i hvad ställning vårt statsskick är; vi känna alltför väl, huru det tillgår att med ett StatsUtsk., hvars ledamöter äro valda af ett visst parti, få hvad som helst beviljadt. Således, i st. f. att gå den enkla och raka vägen, för att visa vår sympathi, i följd af en framställning, som ådagalade, att Konungen af nationen väntade en sådan hyllning, har man nu gått på sidan om saken och endast fästat sig vid den form, hvarunder det äskade anslaget borde i budgeten upföras. Man har bestridt bifall till StatsUtsk:s Betänk, derföre, att det för framtiden skulle innebära ett prejudikat. Jag skulle önska, att få veta hvad dét är för beslut, som icke kunna anses som prejudikater. Ar väl det annat än ett prejudikat, det som vi nyss •240 Den 21 Mars f. in. erfarit, eller att ett af våra RiksStånd, oaktadt grundlagen föreskrifver, att vi i vigtigare frågor skola ställa så till, att vi kunna besluta på en gång, icke företager denna fråga till handläggning i dag, utan afvaktar hvad de tre öfriga Stånden, der man med visshet förutsätter, att StatsUtsk:s Betänk, skall gå igenom, derutinnan ämna besluta? På detta sätt se vi öfver allt prejudikater, och att de hopa sig på hvarandra, kan just vara detsamma, mine Hrr. Ty de visa ingenting annat, än att med den statsförfattning vi äga, med det sätt att afgöra ärendena, som här existeras, och med det sätt, hvarpå oppositionen upfattar sin ställning, då icke ens den, som anses vara deras Chef, infinner sig på detta rum, våra ögon en gång böra öpnas.
Vidare blefvo: § 25 i femtonde Kapitlet, i sextonde Kapitlet, § 11 i adertonde Kapitlet och § 22 i nittonde Kapitlet till Utskottet återremitterade, i ändamål att, på sätt Ståndet i likartade fall redan beslutat, den uti dessa §§ förekommande mening: »medborgerligt förtroende för alltid förlustig», måtte erhålla denna lydelse: »medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid förlustig.» Slutligen återremitterades jemväl B och 45 §§ i sextonde Kapitlet; och skulle Protokollet om öfverläggningarne rörande sistnämnda tvänne §§ till Utskottet aflemnas Den i sextonde Kapitlets 10 § föreslagna bötesforhöjning afslogs af Ståndet, som äfven ogillade innehållet af påföljande § 11, i grund hvaraf dessa paragrafer skulle utgå och paragraferingcn derefter rättas. Med ogillande af Utskottets förslag tili 18 Kapitlets 14 g, beslöt Ståndet, för sin del, att denna § skulle erhålla följande lydelse: 464 Prot.-Utdrag den 15 Juli 1863. »Är någon af starka drycker öfverlastad och derunder å väg, gata eller annat »allmänt ställe, förer oljud eller åstadkommer förargelse, straffes för fylleri med böter, »högst tjugo Riksdaler.» Den 15 Juli. Frän Hågv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo i ett sammanhang Lag-Utskottets Betänkande, JVs 36, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad, i afseende derå, iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed sammanhang egande ämnen, äfvensom samma Utskotts Utlåtande, J\s 37, i anledning af väckt motion om ändring af Kyrkolagens stadgande i fråga om sättet att begrafva sjelfspillingar och dem, som i lifstiden fört ett ogudaktigt lefverne.
Nå, var då snäll o c h gif mig det lilla schatullet o c h klaffbordet. » » Nej. » » Att han ännu inte betalt mig den där tolfskillingen, det g l ö m d e jag totalt af, när han var här sist. » Gamla grefvinnan drog fram den smala guldkedjan m e d sin lilla guldnyckel. KUST R O E S T. Mamsell Justina h a d e trots de f e m o c h sextio åren lifvet ännu framför sig. Bara litet t å l a m o d! O c h åren hade gått. Väntetiden hade blifvit lång. Alla kände h o n o m: det var mamsell Justinas gamle fästman. N u skulle bröllopet bestämmas. O c h att. Det ena ordet o c h ledsen ut. gatan. hade gifvit det andra. du? staden. efter i D e n vackra mamsell Justina hade visserligen blifvit den gamla mamsell Justina. In enda hänseende! D e t hade svidit i bådas hjärtan. H a n var då endast biträde i grosshandlarens b o d. D e t var icke liten rangskillnad, det. affär. lyckliga. IDUNS JULNUMMER silfverbrud. Han räknade timmarna. väntade på henne. Det sista? H o n såg upp. D e djupa ögonen voro ej längre matta. D e glänste af feberaktig oro. I mamsell Justinas hjärta lefde den u n g a kvinnans kärlek. Icke — Det än! sista! — Icke änl rosabanän! H o n skulle komma. Hur lyckliga hade de ej suttit på den hvita hafssanden, tigande, hand i hand syntes på bordet, dukadt rosor o c h slipade glas. Gråtande tryckte sjunkna barm. Så hade åren aldrig uttalats. gått. — denna — d a g såg m a n aldrig mamsell Justina bära ljusa färger. s o m h a n redan öf verskridit. illustrerad a, D. LJUNGDAHL. h o l m b e b g. IDUNS JULNUMMER INGEN KOMPROMISS. Den ene af dem var resande. » Var det ändå inte bra oförsiktigt att gifta ' ^.
Långlots bedrägliga förhållande; Nio 187, i fråga om sättet och ordningen för utbetalningen och förvalt ningen af de lill statens jernvägs-hyggnader anslagna medel; Nio 188, angående frilm l's—rätt för kontrakls-prostar i embets-ärenden; Nio 189. i anledning af Kongl. Majit» Nådiga Proposition, med förslag till författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri; Prot.-Utdrag den 16 Januari 1858 771 N:o 190, i anledning afKongl. Majlis Nådiga Proposition, angående ogift t)vinnas rätt, att vid viss ålder vara myndig; Nio 191 i anledning af väckt fråga om stillande al lag. angående ordningen och* vilkoren för utländsk mans upptagande tiis svensk medborgare; och N:o 192 angående reglering af utgifterna under lliks-slatens Andra Hufvud—titc-i. , S. I). Föredrogs punktvis Sammansatta StatsLagsamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 42, i anledning al erhållen återremiss å Utlåtande! Nio 31 angående åtgärders vidtagande för befrämjande ai en förbättrad skogshushållning samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voterings-propositioner i Förstärkt Stats-Utskott. Härvid förekommo: 1 punkten. Utskottets anmälan gillades. 2 punkten. Lades til! handlingarne. 3 punkten. Med vidhållande af sitt förut i ämnet fa(tade beslut, afsiog Bonde-Ståndet Utskottets under litt. a. gjorda inbjudning. Utskottets under litt. b. gjorda inbjudning till Borgare-Ståndet lades till handlingarne. 4 punkten.
Under nästlidne Riksdag väcktes så väl af dåvarande Biskop Holmström som af mig en motion derom, att, enär vid löneregleringen för Lärarne vid Elementarläroverken de 15 T:r spannemål, som genom enskild donation blifvit anslagna såsom lön till den Lector vid Strengnäs Elementarläroverk, hvilken hade sig vården om Strengnäs Domkyrkas Bibliothek sig updragen, blefvo desse 15 T:r spannmål inberäknade i Lectorslönen, hvarigenom bemälde Lector gick i mistning af de för annat ändamål afsedde, utaf enskild person anslagne löneförmåner, R. St:r måtte till merbemälde Lector anslå en årlig lönefyllnadssumma af 100 till 200R:drb:ko. Denna motion var ställd i sammanhang med en annan om anslag lill materielen vid Strengnäs Elementarläroverk. Denne sednare motion besvarade StatsUtsk. uti utlåt. J\i 89 mom. 20, men å den 17fi Den 28 December e. m. förstnämnde motionen, ehuru i samma mom. omnämnd, afgaf Utsk. icke något utlät. Då emedlertid enahanda missförhållande, som i förstberörde motion antydes, ännu till alla delar qvarstår, får jag härigenom vördsamt förnya min förutnämnde framställning, samt härvid närmare omförmäla några omständigheter, som torde ovedersägligen tala för det påpekade missförhållandets afhjelpande. På 1770-talet inrättades vid Strengnäs Gymnasium eri Medicinsk lection, hvartill derjemte hörde vården af DomkyrkansBibliothek af omkring 2,000 vohlmer. För dessa befattningar anslogos 30 T:r Spannmål, deraf hälften bestämdes såsom lön för Lectorn och andra hälften ansågs såsom arfvode för nämnde Bibliotheks vårdande. Några år sednare inrättades, genom donation af Biskop Serenius, en naturalhistorisk lection med penningelön, hvilken dock befanns otillräcklig, hvadan i början af 1790-talet dessa begge lectioner förenades.
Den värde talaren torde nemi. erinra sig, huruledes, dä frågan förevar om den af BorgareSUs Talman vägrade propos. till återremiss, rösterna stadnade lika emot lika, och den förseglade sedeln altså blef den afgörande; och om man skulle få tillåta sig gissningar, torde det få förmodas, att den afgörande rösten icke var uttryckt af någon på skäl och bevis grundad öfvertygelse, emedan den troligen härledde sig från en ledamot, som genom en egen skickelse uppkom efter discussionen och sålunda icke varit i tillfälle att ens taga kännedom af saken. Jag har altså icke ännu förlorat hoppet, att R. St. ju skola, kanhända snart nog, komma i full besittning af denna deras i grundlagen förvarade vigtiga magt att sjelfva besluta. Jag säger vigtig, icke derföre, som skulle jag vara lifvad af något begär att störta Konungens rådgifvare, utan det är af nit för Rikets väl, för Majestätets helgd, som jag anser det nödigt, att frågan beror på RiksSt:s afgörande. Om missnöje verkligen finnes i landet, kan icke något Utsk:s bemödande, att återhålla uttrycket deraf, tillintetgöra detsamma. Jag tror tvärtom, att derigenom, att man på laglig väg gifver det luft, skall det säkrast lugnas sä väl inom Representationen som hos allmänheten. Man synes knappt kunna undgå att finna, det de öden, K. Mrs nåd. propos:r rönt äfven i StatsUtsk., ju i sjelfva verket bevisa, att man i allmänhet ej är nöjd med rådgifvarepersonalen. I min tanka hade det derföre varit politiskt riktigt, att Constit.Utsk. öppet uppgifvit alla anledningar till anmärkning. Det hade varit nyttigt för Majestätet att derigenom från detsamma afleda hvarje skymt af missnöje. Det hade varit nyttigt för landet och de K. rådgifvarne sjelfva. Jag kan altså icke annat än i det yttersta försvara Ståndets rätt att sjelfva afgöra i mål af ifrågavar. beskaffenhet.
Oaktadt de i början uppkommande olägenheter af två regementens rubbning, delade Kongl. Majit, på grund af ofvan anförda omständigheter, Laridtförsvars-komitéens mening, att hela Vestgöta regemente borde uppsitta, sedan nuvarande hästvakanskontrakt derstädes tilländagått, men att deremot aftal måtte träffas med rusthållarne vid Smålands husarregemente om dess förändring till infanteri, likväl sålunda, att detta sednare icke komme att afsitta förr än en bataljon af Vestgöta regemente hunnit att till kavalleri organiseras, på det styrkan af det tjenstbara kavalleriet icke under någon tid måtte minskas emot hvad för närvarande egde rum. Då verkställigheten häraf till en del vore beroende af öfverenskommelser med vederbörande rusthållare, kunde ej heller, innan desse blifvit hörde, något bestämdt förslag uppgöras för förändringens utförande, utan derför endast uppgifvas de allmänna grunderna. 1 sådant afseende hade Kongl.
Alla före ar 1809 ingångrse, i pen-» singar stadgade, afgifter, »om årligen af fastigheter utgå, eller såsom arrenden erläggas, utgå i Bancomynt till och med 1838 års slut Rdr för R:dr, men sedermera efter förvandling i förhållande till deras ursprungliga mynts värde. Mot. Med dessa afgifter är det serskilta förhållande, att innejhatvarne ej kunnat uppsäga capitalet för att ftå fördelagtigare sätt använda det Den drygare köpeskilling möjligen, i afseende pl deras förminskning i verkligt värde, kunnat erläggas för en dermed onererad fastighet, ersättes genom den långa tid, som är utsatt innan ett ändradt betalningssätt inträder. Innan denna tid äro också förmodeligen de flesta arrenden, under detta förhållande, tiliändaliipne. 9:0. Fri Inoch Utförsel af myntadt Guld och Silfver vare tillåten, utan erläggan-. de af någon tullafgift. Mot, Härigenom förekommes ali högre coursskillnad emellan ett fremmande och vårt mynt, än hvad transport och assuraocekostpader utgöra, och underlättas, för den enskilda omtankan, förmågan att rätta inhemska till? gången af klingande mynt efter behofvet. Alkgat N:o a. Fot slog till privilegium för Riksens Ständers Bank, no. Den i Stockholm; upprättade Riksens, Den 6 Mitrtli. 557 Ständer tillhörige Bank oktrojeras, att under en tid af 30 år, räknad från och med den i;sta Jahuarii 1824 fortfara, såsom InsättningsIVexeloch LåneBank. Under denna tid vare ej i Sverige tillåtit upprätta någon annan Bank, dock oförkränkt den, ersk illa Bolag och personer * i torde punkten af detta privilegium förbehållne rätt, att under vissa vilkor, utgifva löpande förbindelser (sedlar) och anvisningar (assignationer). Mot. Nödvändigheten att ej binda en franttid, må hända ägande större upplysning och andra behof, än vi, torde fordra denna inskränkning i tiden för Bankens oktroj. 2*o Riksens Ständer äga, i enlighet med ?2 §• Regeringsformen, högsta styrelsen och vården öfver denna Bank De garantera, att alla föreskrifter* detta privilegium
Såsom medel emot detta onda, glömmer den fördomsfulla aldrig att sätta skorna om natten vid sängen med tåspetsen utåt. Maran tros äfven ofreda hästar, och isynnerhet roa sig med att oreda deras mahnar. De sammantrasslade lockar i dessa, som man icke sällan träffar om morgnarne vid besök i stallen, kallas derför martofvor, och förekommas genom döda skator, hvilka upphängas öfver hästen i spiltan. Skatan anses i flera landsorter som ett verksamt medel ej blott i trolldom, utan också emot densamma. – Allmogen säger äfven om denna sjukdom, att “magskärfven är nedfallen“, och begagnar till dess botande många af vantron påfunna medel. Bland andra sådana är äfven ett, som bör företagas kl. 6 om aftonen vid nytändningen. Patienten lägger sig på ett bord, då en af de närvarande förrättar “magskärfvens“ uppdragning på följande sätt: Den sjuke blottas frampå bröstet, hvarpå lägges en blyplåt. Derefter antändes ett större stycke fnöske, hvarpå lägges svafvel, dyvelsträck, hvitlök, beck och andra illaluktande ämnen. Sedan allt detta blifvit antändt, påsättes ett kupigt hornglas, eller ock ett vanligt, dock så att elden ej blir qväfd. Ofta läses härvid för den sjuke någon passande vers ur psalmboken. Elden fortfar emellertid under glaset, till dess den sjuke, som ej längre kan uthärda med den allt mera upphettade blyplåten, ser sig nödsakad att uppstiga, då merändels hela bröstet synes i en blåsa, der blyplåten legat; men ju längre patienten kan uthärda, desto säkrare hjelper kuren. Den uti glaset befintliga vattenångan skall äfven af den sjuke inandas och utdrickas. Att detta förorsakar hosta är naturligt, samt på intet sätt helsosamt för det uppbrända bröstet.