Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tvertom se vi, att i England, Frankrike, Preussen, Ryssland m. fl., man oafbrutet snarare ökar än minskar import-afgifterne till skydd för den inhemska industrien, till trotts för alla de utopiska lärdomar, som af de liberale tull-lagstiftarne blifvit framställde. Hvad formen för sjelfva föredragningssättet af delta betänk, beträffar, anser jag det med Riksdagsordningens föreskrift mest förenligt, alt det punktvis föredrages; men ett sådant afslag i klump, som Gr. Cronhjelm föreslagit, är, efter min öfvertygelse, med berörde föreskrift icke öfverensstämmande. Frih. Raab, Adam Christian: Fördem af Husets ledamöter, som tagit kännedom af reservalionerne, som finnas delta betänk, bifogade, är det bekant, att jag i hufvudsaken delat majoritetens inom Utsk. prohibiliva åsigtcr, och är derföre äfven både villig och skyldig att taga Utsk:s försvar för de beskyllningar, som blifvit detsamma gjorda. Min granne här på bänken, Frih. Hamilton, har förklarat, att han icke kunnat se något skäl till Utsk:s förfarande, då Utsk. ej försökt alt, likasom i Tyskland, bilda en tullförening, d. v. s. Frih. har förmodligen åsyftat, att Sverige skulle söka att få lika låga lullbestämmclser, som Danmark och Norrige. Men nu är det en känd sak, att den Tyska tullföreningen icke är så särdeles liberal; och om vi gå lill Norrige och granska verkningarne der af de liberala tullbeslämmelserne, så kunna de ej särdeles berömmas, dä detta lands tull-lagstiftning icke åstadkommit några fabrikers anläggande, och vi dessutom veta, att från Norrige exporteras menniskor i brist af sysselsättning, ehuru der som i Sverige finnas strömmar att rensa, vattenfall att begagna, berg att bryta och jord att odla.
Frågan kan ej besvaras med Ja eller Nej. Derföre måste öfverläggningen ledas derhän, att Ridderskapet och Adeln af Herr Grefven och Ordföranden fordrar en sådan proposition, som han nödgas vägra, på det ConstitutionsUtskottet må komma i tillfälle att afgöra saken, Min öfvertygelse är lika med Herr Grefvens och Ordförandens; men 3a Den 8 De ceni ber f. tu. för att komma till ett resultat, anhåller ,jag, att Ridderskapet och Adeln måtte instämma med dem, som yrka, att Generalintendenten d'Orchimont hör få begagna sin redan erhållne pollet. Herr Riben , Carl Wilhelm: Hvad först angar den anmärkning mot RiddarhusUtskottets tillstyrkan, som här af en UtskottsLedamot, Herr af Ekenstam, blifvit gjord, är den visserligen utförligt besvarad af Utskottets Ordförande och en annan Ledamot; men för att ytterligare documentera, att RiddarhusUtskottet till punkt och pricka fullgjort sin skyldighet, och precist besvarat hvad Ridderskapet och Adeln ålagt detsamma, utbeder jag mig att få uppläsa Ridderskapets och Adelns Protocollsutdrag af den i 7 sistlidne November, som här blifvit justeradt, och kommit Utskottet tillhanda. Det innehåller Remiss å min ”den 12 ”dennes (November) på bordet lagde Motion , att Herr Generalintendenten och ”Riddaren af Kongl, Nordstjerneorden F. ’d’Orchimont, icke måtte anses behörig, ”att för Adeliga ätten d’Orcliimont N:o 2227 "iutaga Säte och Stämma å Riddarhuset.” Jag erkänner att ordalydelsen i den Motion jag väckt, ej står i fullkomlig öfverensstämmelse med Protocollsutdraget; men jag Den 8 December f. n». 55 jag skulle tro, att det var Utskottets skyldighet, att ställa sig till efterrättelse dea Remiss Ridderskapet och Adeln beslutat» och ej de mer eller mindre lyckligt valda ordalagen af Motionären. Detta må vara tillräckligt sagdt, i afseende på Herr af Ekenstams anmärkning.
Den 28 Januari e. m. 203 att göra effekt genom öfverdrift samt att verka på en viss klass, förglörnmandes alt andra finnes som genomskåda haltlösheten. Ehuru nu liufvudmomenterna i Hr Nordenfelts anförande upgafs vara blott tre, voro de dock rätteligen fyra. lag hade iakttagit huruledes Hr Nordenfelt vid ett föregående tillfälle afslutade sitt anförande med de kraftorden alt Indelrusverket hade den dubbla egenskapen att vara ett säkert värn både emot yttre fiender och emot en inre folkyra. Jag gissade att jag skulle få åter böra något ditåt. Det slog in, med den skillnad endast att liksom man i vissa bref egentligen bör se på postskriptum eller apostillen, för att få reda på rätta meningen med brefvet, sä hade Hr Nordenfelt nu sparat till ett fjerde moment detta kärnargument. Derföre framkom delta med en viss pathos, (som i allmänhet icke lager sig illa ut), i det han förklarade, alt denna institution vore ämnad icke endast emot fienden, utan äfven mot uprörsmakare. Jag nekar ej, att detta uprepande af en så vidrig sats slog mig för hufvudet, och jag nödgas göra nu den frågan: a Var det en pik, rigtad mot hufvudstadens garnison, så alt ilen ansågs icke kunna försvara thronell och konungamakten? Eller var det i allmänhet en sidosläng åt liela Svenska folkel, såsom valide uprörsmakare? Mine Hrr, Hr Nordenfelt yttrade dessa ord med mycket lugn, och det oaktadt, gjorde han dock en slags ursäkt lör det han yttrat sig med för mycken värma; men jag måste säga om min aktade vän, att hyad han minst gör, är alt förifra sig. Han finnes 1111 lia blifvit en väldig kämpe för allt gammalt, och lian har också, måhända just för deri orsaken, blifvit vald till Ordfsde i Banko-Utsk. (Härvid hördes ett allmänt bifallande skratt sorn föranledde talaren lill afbrott).
— Eller kanske har ännu du – icke der hemma, ty du har intet hem – men någonstädes, i någon vrå af något stall, en utsträckt mager hand såsom din, för hvilken du velat förvandla stenarna i bröd, på det du skulle ega mera att gifva, en frusen varelse såsom du, för hvilken du önskat mera sol, och dock ett varmt hjerta såsom ditt, hvilket saknar dig, vid hvilket du kan hvila ditt af tankar och önskningar matta hufvud, och ett öga, insjunket såsom ditt, hvilket tacksamt blickar emot dig – då är i försynens regering din tjenst lika vigtig som medborgarekonungens, och äfven din karta är en sanning; då känner jag en varelse till som älskar, innerligt älskar dig, men afundas dig dess sköna sanning.» Du är barnslig, Magnus! – sade den gamle efter en stunds tystnad med något dämpad röst – du ser hinder, der de icke finnas. Men han hade i sitt sinne blifvit alltmera tveksam huru affärerna verkligen stodo, ty han insåg vid närmare eftersinnande, att Magnus i sina uppgifter troligen förtegat mycket, för att icke kasta någon skuld på Lina. Magnus kunde således kanske ega pålitliga grunder för sin misströstan. Emellertid sade han åter, för att afleda Magnus ifrån det kapitel, vid hvilket denne så envist syntes fasthålla: »Ett nytt häfte af Törnrosens Bok har åter utkommit. Der går en ny stjerna upp för vår Svenska litteratur, och jag motser med fröjd den tid, då utlänningen skall finna, hvilka snillets eviga verk äfven vårt lilla land frambragt, och då vi sjelfve med rättvis stolthet skola se våra Svenska namn lysa öfver de många, som nu ega ett sådant rykte, blott emedan deras klang är Gallisk. »Ja, sjelfvaste englarne i himmelen måste sannerligen flatna öfver all den lärdom och allt det snille, som finnes här på jorden. Hvem skulle tro det om den lilla lerklumpen, som någongång måste hafva fallit i vattnet, efter den ännu deraf bär spår, som kallas för oceaner.
Men då det vilkoret dervid blifvit bifogadt, att efter 3 års förlopp, årligen inbetala 10 procent af capitalet så frågar jag hvar och en förfaren hushållare, hvilken odling kan på sådan mark som är föreskrifven, efter 3-ne års förlopp förse dess ägare med så stor afkastning, att den utsatte afbetalningen, utan tillskott af egna särskilda tillgångar kan bestridas, och om ej således ändamålet är förfeladt; hvilket bäst bevises deraf, att utaf de till odlingslån gjorde anslag, en betydlig del är obegagnad, hvilket under en herrskande penningsnöd, knappast borde förväntas. En tillgång för landtman, att på ett ägande qvantum säd, deponeradt i närmaste Magasin mot någon billig afgift, eller att på en sedel af en köpare till dess säd, på o, 4 å 6 månaders credit, ty utan den, lärer föga afsättning äga rum, och på denna sedel försedd med behörig borgen och säkerhet, antingen få låna i 624 Den ai Februarii. Banken i likhet med Bruksägare mot lindrig ränta, elier i Disconten i händelse räntan der blir nedsatt, hvilket bör kunna förmodas, kunde till någon del afhjelpa förlägenheten för större egendomsägare. För den del af allmogen sorn ej kunna hafva större poster att på ofvannämnde sätt använda, borde kanske Magazinsinrättningen vara en resouree i goda år, då priserne i följe deraf äro låga, emedan i svåra år afsättning ej gerna saknas, då Magazinsinrättntngen ej eller be höide inlåta sig i någon upphandling, utan tvärtom dä hälla de behöfvande elen i goda åren uppköpte spannemål tillhanda, för ett efter de allmänna prisen lämpadt, inen modereradt pris. Med en sådan klokare hushållning vid Magazinerna skulle kanske ej förluster uppstå, hvilka nu beklagligen ägt rum. Af en mera sakkunnig än jag, torde flera utvägar kunna uppgifvas tili afhjelpande af den förlägenhet, som besynnerligt nog, inom detta ständ blifvit satt i fråga, huruvida den existerar eller ej.
December bordlagda motioner, nemi. af: :l :o Vice Talman, Biskop Holmström, om anslag till Materieiens underhåll för Strengnäs Gymnasii Samlingar och arvode för vårdaren deraf; 2:o Vice Talman Biskop Holmström, om anstånd med inbetalningen af det till utvidgande af Nyköpings Skolhus år 1845 beviljade lån; Prat.-Utdrag den 4 Januari i Säl 93 3:o Prosten Setterblad, angående arrendet af indragna Cornettbostället Boda; 4:o Prosten Setterblad, om nedsättning i Riksdagsomkostnaderna* jemte i anledning deraf denna dag afgifne yttranden; 5:o Biskop Fahlcrantz, om anslag till årlig pension åt Professor J. G. Sandberg, tilli ka med deröfver nu afgifna yttranden; 6:0 Prosten Berlin, angående Bevillningsmedlens ingående direkte till Stats-kontoret; 7:o Biskop Bergman, om anslags beviljande, att af Hushållnings-Sällskaperne i ri ket användas till den fattigare befolkningens understödjande; 8:0 Doktor Wallin, angående årlig pension till Enkan efter allidne Collega Schöl® Magister Jac. Ekelund: 9:o Prosten Almqvist, angående disposition af en del utaf Sjette Hufvudtitelns extra anslag till utdikningar och aftappningar af kärr och mossor: 10:o Doktor Stenhammar, om befrielse från Roterings-besväret för Misterhults församlings Komminister-boställe i mantal Grönhult; liro Biskop Hallström, angående löneförhöjning åt Consistorii-Notarier och Fångpredikanter, såsom ersättning för försvinnande förhöjd tjenstårs beräkning; tillika med ett i anledning deraf denna dag uti Ståndet afgifvet anförande; 12:o Professor Selander, om årlig pension till aflidne Professor S. A. Gronstrands efterlemnade enka och oförsörjda barn; 13:o Doktor Broman, om afskrifning af det f. d. Landshöfdingen Friherre Mörner ådömda ersättningsbelopp, till följe af en i Wester-Norrlands Läns Ränteri yppad balans: jemte hvad i anledning deraf denna dag uti Ståndet blifvit yttradt: 14:o Lektor Wallman, angående förhöjd lön till Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasii-Bibliothek: 15:o Doktor Sandberg, om befrielse från den Augments-ränta, sorn åligger Abv Komministers-boställe i Kalmar Stift; och 16:o Doktor Sandberg, angående befrielse från den tillgift til! svaga Båtsmans-rotar, som åligger Madesjö Komministers-boställe i Kalmar Stift. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet följande, inom Ståndet af nedannämnda dess Ledamöter väckta motioner, nemi.: l:o Prosten Klintberg, om vissa tillägg i Folkskole-stadgan; 2:o Prosten Klintberg, om användande af ångfartyg i stället för seglande fartyg, för 94 Prof.-Utdra/j den 4 Januari i851. postkonimunikationen emellan Böda och Klintehamn,
P. 226. — om remisser : af Herr Hegardts yttrande i anledning af Friherre Björnstjernas memorial, angående erinran till Statsoch BancöUtskotten att afgifva förslag till grunderne för den blifvande Finance-planen; af Grefve De la Gardies nriemorial, med åtskillige handlingar rörande Höganäs Stenkohls verk; af Grefve Gyllenborgs memorial, i anledning af Friherre Wirséns anmärkningar vid StatsUtskottets utlåtande öfver 1822 års Revisorers Berättelse rörande StatsVerkets förvaltning och räkenskaper; af Herr Cederschjölds motion, angående upplysningar rörande ur Banken uttagne Piastrar; af Hr Bruncronas memorial, rörande Finska Handeln. P. 227. — angående: StatsUtskottets Betänkanden: 1) om aflöning för Uppbördsskrifvare i Norra otterne, eller lönetillökliing för Länsmän till Kronofogdarnes biträdande i Execulions-mål; 2) omfördelningen af afgifterne lill Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets-KrigsmanshusCassorne; 3) om förhöjning i den pension Registrator!! i f. d. GantzliGollcgium Berndt - 333 son af StatsVeriet innehar; 4) ora granskning af hesparingarnes användande och om Cours-Controlleurernes arfvoden; LagTJtskottets Betänkanden: i) om Förmyndares frikallande från skyldigheten, att hvarje tredje år tillöka myndlingens arfscapital med den derå under tiden upplupna ränta; 2) om ändring i 4 Cap. 5 §.
Betänkanden, som från Utskott inkommit, Folktingets beslut, som tili Landstinget öfverlemnade äro, så ock Landstingets återremisser till Folktinget, skola efter första uppläsandet minst tre dagar ligga på bordet, innan frågan föreiages i det Ting, dit den öfveriemnad blifvit. Den kan. vid nästa föredragning, ehvad öfverläggning då egt rum eller ej, på flere ledamöters förenade begäran, åter blifva hvilande; men då saken tredje gången förekommer, skall den under prölning tagas. § 134. Har Riksförsamlingen fattat beslut om stiftande eller upphäfvande, för ändring eiler förklaring af allmän lag. eller i annat ämne, som, enligt denna Regeringsform, af Konungen med Riksförsamlingens samiycke afgöras bör; varde beslutet af Landstingets Talman till Konungen öfverlemnadt. Gillar Konungen beslutet, underräftes derom Riksförsamlingen och varde det, i Hans namn och med Hans underskrift, offentligen kungjordt. Gillar Han det icke, gifves Riksförsamlingen tillkänna de orsaker, för hvilka det icke kunnat godkännas; och må samma fråga under den riksdag icke ånyo upptagas. Kan Konungen icke, medan Riksförsamlingen samlad är, sitt svar afgifva, ege Han, före nästföljande riksdags öppnande, beslutet bifalla och kungörelse derom utfärda. Sker det Konstitutions-Ulshottels Memorial N:o ii. 29 ej, vare frågan förfallen, och låte Konungen ä näsia riksdag underrätta Riksförsamlingen oni de skäl, sorn beslutets godkännande hindrat. Då Konungen stadfästar Riksförsamlingens beslut, må ej något deruti ändras, tilläggas eller uteslutas. § 135. Är genom Riksförsamlingens beslut, på sätt i 134 § sladgas, förslag gjordt lill ändring eller tillägg i någon af Rikets Grundlagar; då skall det förslag, utan vidare åtgärd, hvila till nästa lagtima riksdag, och varde emellertid genom tryck allmänheten kungjordt. Vid nästa lagtima riksdag tage Riksförsamlingens båda afdelningar. hvar i sin ordning, förslaget åter uti öfvervägande, och röste deröfver med ja och nej, utan att kunna någon ändring deri göra.
Att jag icke anfört klagomål öfver det mot DomkyrkoRåx6 H. 20 3o6 Den iG Mars f. m. dets Förslag stridande Beslut af Landshöfdingeoch BiskopsEmbetena, var en nödvändig följd deraf, att, då jag föreslog ett sådant klagomål, ville eller vågade icke de öfrige Ledamöterna att gå in derpå, och jag ägde ej rättighet, att ensam anföra besvär, utan nöjde mig med detta förhållandets anteckning i Protocollet. Jag kan för öfrigt medgifva den värde Anmärkaren, att det icke är troligt, att de af mig uppgifne missbruk existerat, men att de, hvilka jag uppgifvit, ändå äro sanna, förbinder jag mig bevisa. Min afsigt har icke varit att förhindra uppbyggandet af något nytt orgelverk eller af ett nytt Biskopshus; men jag har trott Domkyrkans betydliga tillgångar medgifva utgifterne dertill, oaktadt dess KronoTionde återginge till Staten, om man blott anliciperar något på dess framtida inkomster. För min del har jag således med min motion alldeles icke haft annan afsigt, än att Domkyrkan må meddela någon del af sina öfverflödiga inkomster åt Staten. Jag anhåller, att detta mitt Anförande må få åtfölja remissen till Utskottet, och att jag framdeles får inkomma med den bevisning, som nu är en physisk omöjlighet alt prestera. Herr Crusenstolpe: Jag delar och värderar den ädla ifver, hvarmed Motionären söker bereda Staten inkomster; men jag kan ej dela den åsigt, att man skulle taga hvar - Den 16 Mars f. m. 307 liellst det finnes, på samma sätt som Konung Carl XI. Jag har genom ett Kongl. Bref visat, att Domkyrkan varit rik, men nu saknar nödige medel. Det skulle i öfrigt vara mig kärt, om Herr Munck af Rosenschöld kan bevisa sin satts inför Utskotten.
VIII. B. 271. A. 279. U. 321. A. 338. — N:o 98. i anledning af Bokhandlaren J. S. Salmssons ansökning om eftergift af öfverränta å discont-lån. VIII. B. 271. A. 279. — N:o 99. i anledning af Puks-Ståndens beslut öfver Memorialet N:o 96. VIII. B. 321. A. 338. — N:o 100. öfver gjorde anmärkningar vid Memorialet N:o 97, med förslag lill föreskrifter, afseende controll å disconlverkens ombudsmäns uppbörd och göromål. VIII. B. 321. A. 338. Banko-Utskottets, det Förstärkta, Ledamöter, val af. Se Val. Banko-Utskottets, det Förstärkta, Memorial: — N:o 45. med anmälan om en verkställd omröstning. IV. B. 226, 279. A. 324. ( 24 ) Bankooch Lag-Utskottens Utlåtande: N:o l. öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för Enskilde Banker. VIII. B. 231. A. 252. Banko-verkets styrelse och förvaltning, samt Bankens Brandregletnenle, angående åtskilliga ändringar i Reglementet för. I. 338, R. 341. Se Reglemente. — tjenstemän, angående förändring af tiden då de må vara berättigade till afsked med bibehållande af fulla lönen såsom pension. I. 371. R. 372. Se Reglemente. — organisation, samt reglering af dess tjenstemanna-personal, angående förslag till förändring af. IV. B. 605. Bankovinsten, angående dess aflemnande från Banken i och för Statens allmänna behof. Se Banko-Utskottets Memorial N:o 19. Barn, oäkta, angående deras arfsrätt och underhåll. Se Arfda Balken.
Constitutions-Utskottet föreslagne i Sverige nya rättegångssätt, hvarmedelst lagligheten af Böckers och Skrifters innehåll hädanefter skulle komma att pröfvas, icke af ordinarie Domstol, utan af en Jury eller Nämnd, bestående af icke mindre än 36 personer, hvilka alltid i Hufvudstaden skulle hålla deras Sessioner, synes mig medföra en vidlöftig omgång utan motsvarande förmon i afseende på det ändamål som sökes. Då Tryckfrihets-Förordningen uti 1 § 5 Mom. innehåller, att Författare, ehvad han okänd vara vill eller ej, åligger att tillställa Boktryckaren en förseglad Sedel, innehållande hans namn och hemvist, med påskrifvet betyg om dessa uppgifters rigtighet af 2:ne utaf Boktryckaren väl kände män, hvilka åligger Författare-ansvar, i händelse Skriften inom laga tid åtalas skulle och Författarens namn och hemvist befunnes oriktigt uppgifna eller i Sedeln saknas; 7 Mom. af samma § stadgar, att ingen Boktryckare skall kunna ställas till ansvar för en Skrifts innehåll eller skrifart, undantagande i de fall då han underlåtit att med en sådan namnsedel sig förse; 5 § utvisar laga Domstol då fråga uppstår om Boktryckares, Förläggares eller Författares af en tryckt Skrift tilltalande eller hörande, äfvensom huru qvarstad å en utkommen Skrift må kunna läggas; torde utan rubbning af det hela en lättare utväg, än den Högloil. Constitutions-Utskottet ansett lämplig, kunna finnas för förbrytelsers utredande och bestraffning. Mig synes, att när antingen Publique Actor eller enskild åklagare funnit sig befogad till anmärkning emot någon af Trycket utkommen Skrift, må honom vara öppet och på dess fria val ankomma att härmed antingen vända sig till Domaren, eller ock att underställa den Comitée, som Riksens Ständer, enligt 108 § af RegeringsFormen, vid hvarje Riksdag böra förordna till Tryckfrihetens vård, de i Skriften anmärkte uttryckens halt och beskaffenhet. Bilaga F till Mern. I det förra fallet fordras å åklagarens sida en bestämd angifvelse om brottslighet.
Raab föreslagna åtgärden att i prestbetygel uptaga arbetarens conduit skulle leda lill det önskade resultatet, då man besinnar att arbetsstyrkan inom ett pastorat eller en socken ofta upgår lill 800 å 1,000 man och att dessa ouphörligen komma alt gä så alt kanske icke 200 man äro på ett ställe under loppet af 3 månader, utan en ständig omsättning sker under en längre elier kortare tid. Om således också presterskapet skulle laga emot arbetarnes prestbetyg med uplysningar om deras conduit tror jag dock icke att härigenom någonting kunde vinnas, enär det torde blifva omöjligt all med upmärksamhet följa ett så stort antal ständigt nya arbetares Den 11 februari. enskilta religiositet och sedlighet. Icke eller hehöfves någon speciel upfostran eller religionsvärd egnas dorn, ty de komma från sina familjer oell återvända oftast om Södagarne lill hemmet samt åtnjuta der de förmåner som kyrkan lemnar. Sålunda vet jag t. ex. att dop och nattvardsgång för främmande arbetare vid arbetsorten aldrig kommer i fråga. Hvad morgonoch aftonbönerna vidkommer, så uprepar jag för alt ej misstydas, alt jag anser det vara rätt att införa denna sed, der så ske kan. Chefen för Statens jernvägshyggnader har ock satt i fråga att göra del och anbefallt arbelsbefälet alt föranstalta derom der det kan ske utan att förargelse eller andakten störande oordningar dervid äro att frukta; men della inträffar endast på få ställen, .lag tror således att det är orätt alt föreskrifva, men rätt alt göra det. Frih. Akerhjelms anmärka, alt behofvet af denna värd kan vara större pä ett ställe än pä ett annat medger jag vara fullkomligt riklig; men i sådana läll tillhör det Consistorium, Presterskap, K. Bef:sh:de och Sockennämnd, och i första hand arbetsbefälet, att tillse, det osedlighet och oordningar hålles inom så stränga gränsor som möjligt.
För min del skulle jag väl önskat, att de kunnat komma under discussion på en gång, då jag äfven skulle varit beredd att yttra mig derom i ett sammanhang; men som förevar. nåd. propos. synes angå endast allmänna fattigvårdsanstalterna, måste jag nu inskränka mig till anförande af livad jag hittills funnit att anmärka vid comiterades förslag till stadga om fattigvården i Riket utom Stockholms stad, hvilket innefattas i bilagan Litt. H. till comiterades af trycket utgifna underd. betänk., pag. 179. Comiterade synas härvid hafva utgått från af ålder antagna och följda hufvudgrunder, nemi.: att fattigförsörjningen skall vara en communal-angelägenhet, gemensam för hvarje församling; att den i allmänhet skall omfatta vården om de församlingens medlemmar, som sakna förmåga, utvägar eller medel att försörja sig sjelfve; och att skyldigheten att bidraga till dessas nödtorftiga underhållande, skall åligga hvar och en annan församlingens medlem , som ej sjelf är i behof af andras hjelp: och då jag fullkomligt delar meningen, att dessa grunder måste, såsom de äfven nu för tiden möjligen bästa, orubbade bibehållas, hafva mina anmärkningar egentligen till syfte, att söka befordra desammas rättsenliga och conseqventa tillämpning, genom tydliga och verkställbara föreskrifter i det reglementariska af ämnet. Den stora och genomgripande olägenheten af fattigvårdens bibehållande såsom communal-bestyr, på communernes ansvarighet och bekostnad, och den följaktligen, hvaremot fattiglagen och ekonomiska lagstiftningen i öfrigt behöfver uppställa ampla correctiver, är församlingarnas deraf härflytande tendens att hindra fattige personers och familjers inflyttning, hvilken tendens, märkvärdigt nog, låter förspörja sig öfverallt, i de minst så väl som i de mest befolkade församlingar, utan att man dervid tager i betraktande fattige personers och familjers utflyttning , som likväl i allmänhet vanligen återställer jemnvigten.