Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men segern var icke avgjord, så länge Simon ännu kunde röra sina lemmar. Hans ögonmärke under striden var motståndarens strupe, och han hade lyckats att få tag omkring denna, när Krysanteus äntligen trängde sin ryslige fiende mot stadsmuren och med en våldsam stöt krossade hans huvud. Simon föll, ett blodigt lik, till hans fötter. Klemens hade under striden återvunnit sitt medvetande. När Krysanteus med svettdrypande panna vände sig bort från den slagne, såg han ynglingens vita kiton fladdra för vinden utanför öppningen till grottan. Förvirrad och skälvande av förskräckelse hade Klemens åskadat den i hans grannskap utkämpade striden mellan två i mörkret oredigt skymtande skepnader, som för hans inbillning antogo jättestorlek och vidunderliga former. Det vilda skratt och det lamaragschugojim, som det mordiska helgonet utstötte, när det lyckats få tag om sin motståndares strupe, övertygade Klemens, att den ene av kämparne var Simon, och påminde honom, tillika med den smärta, han kände i sin hals, om det ohyggliga uppträdet i grottan och om den dödsfara, vari han nyss svävat. Fasan kom hans blod att stelna. Mörkret hindrade honom att igenkänna sin räddare, och när striden var ändad, och den ene av skepnaderna närmade sig honom, visste han icke, om det var Simon eller den andre. Hans medvetande hade klarnat, men blott ett ögonblick, för att omtöcknas av ett varaktigare mörker. Han uppgav ett rop av fasa och vacklade tillbaka, när Krysanteus fattade hans hand. - Filippos, hördes Krysanteus' röst, det är jag, din fader. Frukta icke! Uslingen, som ville mörda dig, är straffad. Följ mig härifrån! Klemens hörde befallningen, igenkände rösten och lydde. Han lät föra sig vid Krysanteus' hand över pelarfältet och genom Kerameikos till huset vid Tripodgatan. Men de svar han under vägen gav på sin faders frågor vittnade om själsförvirring. Och tyvärr var denna icke av övergående slag. Uppträdet i grottan hade givit sista stöten åt ynglingens länge vacklande förstånd. Klemens var svagsint.
V. B. 373, 421* Se Hufvudtitlarne, Indragningsstaten. — för en Häradshöfding i Wermland, angående. XX. B. 117. XXI. A. 11. E. 45o. Löneersättningar, om uppförande å indragningsstat af sådana åt f. d. U. 225. XIX. A. 289. Löneförhöjning för en del af Landtstatens tjenstemän. III. 347. IX. U. 438. X. 101. XI. A. 289. XIII. E. 3o3, för fångvaktmästarne och vaktdrängarne å Upsala slott, angående. II. 443- R. 49^- Se vidare Hufvudtitlarne, den Andra. — för Krigscasseuren i Kongl. Krigs-collegium, angående. III. 136. IV. R. 58, i57. V. 98. VII. B. .37. A. 495. för vissa embetsoch tjenstemän, i händelse skjutslegan Liefve förhöjd. VIII. 201. IX. R. 322. XII. B. 826, A. 4 — för Amanuenserna vid Kongl. Biblioliieket, om retroactivt beräknande af. XXI. B. 224. XXIII. A. 1 ig. XXV. U. 162. A. 243, 273. XXVI, E. 23g. — för Registratorn vid Bankodiscontvei ket, C. P. Dahlgren, angående. XXVI. B. 138. A. i95. — för Bankoombuden vid Götheborgs och Malmö lånecontor. Se Bankoombuden. — så väl för åtskilliga tjenstemän vid Rikets Ständers lånecontor i Götheborg, som för en vid samma conior anställd vaktbetjent. V. B. 400, VII.
Styrkanden: den ena — ”är utgiften nyttig?” den andra •— ”nar Staten råd?” — Men att, från ett ämne för ekonomiska lagstiftingen, hvilken tillhörer Konungen allena, hemta Don 13 Maj e. m. ett villkor; detta synes mig grundlagsvidrigt. — Dernäst vore medgifvandet af detta villkor alldeles icke nyttigt. Det är fullkomligen kändt, att den K. Theatern, för att beslå, måste bibehållas vid alla sina närvar, inkomster — lika utrönt af erfarenheten, och af mig under sex-årig styrelse af theatern utrönt, att i Stockholm, liksom i alla stora städer, är den summa allmänheten kan använda på publika nöjen föga elastisk. Den stiger icke i mån af flera förlustelse-anstalter; och således skulle all afledning till enskilda theatereassor bilda ett deficit i den JL Theaterns. Men vore väl likgilltigt, att K. Theatern kom på obestånd? Bör Guslaf lilis sköna stiftelse lemnäs att aftyna och förgås? Skall Stockholm blifva den enda hufvudstad, sorn saknar en stor theater? 1 hvilket upplyst land förbises numera det vigtiga i theaterväsendet? nemi. dess inverkan på skön konst och på sinnesförädlingen, — ja på industrien och capitalomsättningen. Nu antager jag väl icke K. Theaterns undergång såsom en ofelbar påföljd af enskilda theatrars Digifvande; ty jag tänker, att dessa skulle ramla, nära lika fort som de entreprenerades. Men svårt blef åtminstone i böljan K. Theaterns betryck, och ovisst blef, huru den genomgick en sådan krisis. Emot denna min åsigt har vid förra riksdagar anförts, och bIifveivisserligen nu framställd, nyttan af täflan, och detta skäl synes mäktigt, enär täflan är i allmänhet så nyttig. — Men theater-tuflan bildar undantag.
M. anser betäckt genom förstörda sedlar. — Härvid anser jag mig böra anmärka, att en sådan afföring icke öfverensstämmer med i83o års Bank-lag; att i83o års Ständer, genom en afräkning af 1,557,009 It:dr för lån på vågförda elfecter samt 2,400,000 It:dr för depositioner, hvilkas qvarstående efter realisationen kan blifva problematiskt, redan försvagat den till allmänhetens betryggande annoncerade p-oportionen af 5 till 8, ocb att, om således en ytterligare afräkning af .426,666 It:dr 32 sk. skulle verkställas, man hellre må erkänna, att man frångått proportionen af 5 till 8. Men icke nog dermed; det uppgifna silfverbehofvet öfverensstämmer icke med det af Banco-Fullmägtige under d. 20 sistl. Jan. npprättade förslag, som upplyser om ett hellof af 35i,02Ö R:dr i silfver, och att för hvarje 1000 R:dr uti sedlar, som utgifvas för att fylla denna brist, ett ökadt silfverbehof uppstår af 234 R:dr. Jag har granskat denna tableau, för att utröna förhållandet och dess öfverensstämmelse med i83o års Bank-lag, och dervid gjort anmärkningar, som redan blifvit till RancoUtsk:s Financeafdelning öfverlemnade och antyda ett ytterligare silfverbehof af 2.00,000 R:dr; och, mina Herrar! om dessa behof, med sträng tillämpning af i83o års lag, skola fyllas genom ny sedelemission, så ökas behofvet till den grad, alt i,442>245 R:dr 4* sk. 6 r:st. uti silfver bordé köpas, värde, ä i4o sk. cours, uti sedlar 4j2°6,55o R:dr. Men vid hvarje fråga om förändring i i83o års myntbestämnings-lag mötes man af det inkast, att Konungs och Ständers förenade beslut skall hållas uti helgd.
Orri likväl Ridderskapet och Adeln skulle önska serskild proposition i tillökningen uti anslaget till ved och ljus, ville Herr Grefven och UandtMarskalken en slik proposition gerna meddela Grefve Löwenhjelm: Di jag befarar att Eidderskapet och Adeln ej riktigt fattat den af Herr Grefven och UandtMarskalken sist framställde proposition, torde jag få anhålla att densamma må varda förnyad. Herr von Francken, August: FrSgan är redan afgjord. Grefve af Ugglas: Som jag lyckt mig finna af Herr Grefvens Och Hand t Marskalkens sista yttrande, att Ridderskapet och Adeln ännu icke afgjort frågan om respenningarne, får jag ytterligare fästa uppmärksamheten derpå, att om tillökningen ej beviljas, kommer det öfverskjutande beloppet i alia fall att utgå af öfverskotten; och i det fallet anser jag det vara bättre, att upptaga anslagen i Stat, så att öfverskotten ej behöfva anlita*. Den *8 September f. nv tfj; Grefve Löwenhjelm: Sedan Grefve af Ugglas tydligen upplyst, att i händelse de 2000 R:dr ej uppfdras å stat, komma de i allt 'fall'alt utgå, kan jag ej inse, hvartill det tje nar, att förlänga discussionen, eller att afslå Betänkandet i denna punct. Då man anser inskränkning i utgifter nödig och grundar detta på förment misshushållning , vore det skäl att underrätta Ridderskapet och Adeln hvar» Uti den består, och icke så generelt framkasta en anmärkning af denna art. Om ett Utskotts tanka är, att misshushållning ägt rum, bör detsamma underställa sådant Riksens Ständer och dessa åter Kongl. Majit, som ej lär underlåta att för framtiden förekomma missbruken. M en jag förmodar, att så lösligen uppgifna skäl ej kunna utgöra grunden för ett afslag, helst medlen ovilkorligen mäste utgå, så länge behofvet räcker. Herr von Hartmansdorff t
Det måste vara sättet, huru lånebilräden användas, som bestämmer nyttan deraf; och jag tror, att det är laneoch credltrörelsens organisation, hvarpå landets välstånd beror, och att vi derigenom böra söka att leda de redan tillgängliga utlåningscapitalerna till de mest productiva näringarna, men icke föröka dem från statens sida. Hvad Frih. Ehrenborghs motion särskildt angår, lärer XJtsk. lätt finna, att den äger intet sammanhang med cpde hufvud ti teln, hvars anslag måste utlemna* utan ränta eller återbetalningsanspråk. Motionen åsyftar således helt enkelt en bredvid g:de liufvudtitelu uppställd särskild uppoch utlåningsrörelse. Motionären har på ett hänförande sätt visat en accumulerad tillgång af ib5,ooo r:dr, att i samma väg framdeles kunna disponeras; men om man derifrån afdrager räntan på statens obligationskuld, hvilket motionären väl vidrört, ehuru ej till siffran utfört, reduceras dessa i85,ooo r:dr till den högst obetydliga räntevinst, som möjligtvis kan pä uppoch utlåningen göras. Såsom stöd för sitt förslag har motionären åberopat de förvånande resultater af systemet, hvartill vår tid varit vittne; och då frågan om statslånesystemet är ett af tidens vigtigare ämnen, torde det tillåtas mig att vädja till omdömet af en bortgången statsman, hvars auetoritet väl få torde jafva. Det var Statsrådet Gr. Wirseen, som härom yttrade: /'Äfven här måste man vakta sig noga för den irring ' att tro statsobligationer föreställa rikedom och hafva för - D t. u 5 Juni f. m. maga att lifva rörelsen, såsom bghållet öfverskott. Icke sällan höres det yttrande, att England gått till sin stora rikedom och magt genom sina statspapper, med den derjemte yrkade tillämpning, att blott staten gör skuld, växer samhällets förmåga och styrka. Att det creditsystem, England följt, haft företräde framför andra staters och utvecklat förmågan af en längre varaktighet, kan ej motsägas; men att statsskuld i något afseende skulle få räknas bland medlen för ett lands styrka torde blifva svårt att få antaget.
återbetalning af lånet lill Uddevalla Borger skap och Församling samt nytt lån till Uddevalla stads-församling 14. låns meddelande i och för strömrensningar, ra. m 86. „ lån till understöd för större Jordbrukare i 13. „ lån för Skeppsbyggerier 173. „ belåning af Colonialvaror 5r. Län mot pant ä guld och silfver, angående förhöjning af minimi beloppet för dylike lån 56. angående belåning af ritorr spanmål och afsättande af en fond för sådant ändamål C)5. Memoria], i anledning af ålerremiss 116. Lån mot pant af jern, angående förändring i expeditionssättet för jernbelåningen vid Götheborgs Låne-Con toir 120. Memorial, i anledning af återremiss r/^2. angående våg-attester och förnyelsebevis för sådane låns erhållande 126. Löner, Löneförhöjning åt tjenstemän och en vaktbetjent vid Götheborgs Låne-Contoir 18. åt Bruksskrifvaren A. Sätherberg 23. åt Banco-Ombuden vid Låne-Contoiren 38. angående tiden för beräkning af löneförmoner, som blifvit tillagde Chefen för Cassa-afdelningen och Cas seurerne 4o. Memorial, i anledning af återremiss 67. dito dito för Commissarien A. P. Qvistberg, m. fl. Bankens yngre Commissarie!’ $3. dito dito retroactiv beräkning för Commissarien S. Thurdfjell af lönförhöjning i3r. dito dito för Bokhåilarne vid Banco-Disconlverket . 167. Löne - Löneförhöjning för Registralorn derstädes C. P. Dahlgren dito dito för Bruksförvaltaren J. Bagges lån . dilo dito med ny aflönings-stat för Bankens embets oeli tjenstemän Utlåtande, i anledning af anmärkningar Memorial, med förslag till sammanjemkning af besluten „ med anmälan om voteringen i Förstärkt Utskott .. Lösen, se Expeditions-lösen.
Han anhöll, att Herr Baron och LandtMarffalken täcktes underrätta sig, huruvida och när Hennes Maj t ffulle wilja emottaga en sadan Deputation, samt tillika derom med de öfriga Ständens Herrar Talemän öfwerenskomma. Herr Baron ock) Landt Marskalken bestyrkte Friherre 8ill'vei-8clli6l6<; uppgift, att Hennes Majit Drottninaen i morgon wäntades till orten, föp att bo pä Hagelund, samt frägade om Ridderffapet och Adeln wille samtycka till Friherre äilfverscsijöläs motion. Beswarades med Ja. Herr Den 28 Augusti. 119 Herr Baron och Landt-Marffalken anmälte, att i Allmänna Beswärsoch OeconominMskottet more npa ledigheter efter Friherre ll^llonkrook, och Friherre' öinskklä, efter hwilka han anmodade Herrar Electorerna, att nya Ledamöter utse. Grefwe björner, ^äolpk 6öran, utbad sig, i anledning af den motion han i förra plenum gjort, nu fä uppläsa det Tal, Hans Epellence Herr Grefwe krake hällit ä Ridderffapet och Adelns wägnar till Herr Baron och Landt-Marffalkcn, hwilket Hans Excellence nu hade aflemnat; och dä denna begäran af Högloft. Ridderffapet och och Adeln gillades, uppläste Grefwe björner följande: De känflor af högaktning , wänfkap och tillgifwenhet, hwartill Högwälborne Herr Baron och Landt-Marffalken gjort sig berättigad, hafwa ej längre kunnat förborgas inom hwarje Riddersmans bröst, utan fordra deras sammanstämmiga och högtidliga förklarande. Det är i detta ändamäl,som Herr Baron och LandtMarffalken ser här församladt Ridderffapet och Adeln.
Användning: till rådhuset 10,401: 79. Till fattigvården, omkring 40,000: — Till dammläggning, gatureglering och trädplantering, återstoden 13,000: — 63,380: 56. Användt till rådhus och andra allmänna byggnader och aflöningar. Användt till ränta och amortering af den skuld, 50,000 rdr, som staden iklädt sig för hamnarbeten m. fl. företag, för att bereda plats åt ändpunkten för Köping-Hult-jernvägen, och till atlöningar en ringa del. Således har af länets städer blott Köpings stad till allmännyttigt ändamål användt bränvinsmedlen. Hushållnings-sällskapet i länet har under samma 6 år bekomH. I. 11 162 Den 26 November f. m. mit 38,825: 7. Innevånarne i alla 4 städerna tillsammans utgjorde circa 12,000 personer, länets öfriga innebyggare circa 100,000. Nu kan, med anledning af den inom landet vanliga plägseden inom den manliga befolkningen af användandet af bränvin, både vid måltider och högtider, med skäl denna ifrågavarande afgift anses, icke allenast såsom en konsumtionsskatt, utan en kapitationsafgift på samma gång, hvadan, då den på städerna hittills belöpande andelen varit 4 gånger så stor som landets, men städernas proportion af befolkning åter (hvilket öfverensstämmer med förhållandet i allmänhet i Sverige) befinnes vara emot landtbefolkningen såsom 1 till 10, så skulle, för att denna konsumtionsskatt skul e med något skäl kallas rättvis, äfven bevisas, att hvarje stadsbo förtärde circa 40 gånger mera bränvin än hvarje landsbo, hvilket väl icke städernas innebyggare eller försvarare torde vilja erkänna. Jag anser för öfrigt icke allenast moraliskt och aritmetiskt orätt, att gynna småstäderna, på landets bekostnad, utan jag anser det, livad värre är, för ett politiskt misstag och praktiskt oriktigt, att med konstlade medel uppehålla de städer, sorn ej derförutan kunna uppehålla sig sjelfva.
Efter sju dagar firar du, Ibrahim, – han vände sig till min far – äran af din kalaat; jag blifver då din gäst och ända dittills skall Rustan sucka efter sin brud. Darodsja, lät prinsessan inkomma! Ledsagad af tvenne tärnor inkom min blifvande maka, under det jag sjelf, på konungens vink, ingick i ett sidorum. – Fatme, hörde jag konungen säga, upplyft din slöja och benåda dessa ovärdige med den lycksaliga glansen af din fägring! – Hvilken öfverjordisk skönhet! Hvilken Houri! Hvilken Pariss 19, – hörde jag från alla sidor skalla. – Nog, lät slöjan falla! Och du, Rustan: kom in! Du har hört den enhälliga beundran, som hennes anblick uppväckt; jag vet väl att mina artiga hofmän, om hon än varit så ful som en Negrinna, skulle blifvit gripne af samma förtjusning. Men denna gång hafva de icke sagt mer än hvad sant är. Ja, på mitt kongliga ord: hon skulle varit den första i mitt Zehàna, om ej den oöfverträffliga Nuhr Dsjehan der funnes; och må detta vara nog för att under väntans dagar utgöra din plåga! Träd fram, Mollah, och fullborda hvad som erfordras till afslutande af ett äktenskap! Jag fattade min beslöjade brud vid handen, som sakta darrade, och framförde henne i rummet, der det redan färdiga contraktet väntade vår underskrift. Under bönernas uppläsande uttryckte hennes väsende en blandning af rädsla och värdighet, hvilken gaf henne ett eget rörande behag. Då akten var fulländad, höjde hon sig vördnadsfullt för Schahen, besvarade mitt och de öfriges afsked med en liten böjning på hufvudet, och aflägsnade sig. Konungen uppstod, tömde ännu en skål vin och gick in i sina rum. Den lyckligaste af alla himmelens stjernor, sade min far till mig på hemvägen, lyste vid din födelse-stund. Du gör dig all möda att förstöra dess välgörande inflytelser, men ändock tröttnar icke himlen, att på dig låta nedregna all sin välsignelse.
Men Riks-Banken hade, förutom sin allmänna ovilkorliga skyldighet att, liksom hvarje annan anstalt eller person, vid en möjlig slutliqvid göra hvar man rätt, äfven såsom sedelutgifvande Bank, hvars sedlar åtojöte det vigtiga, i grundlagen fastställda privilegium, att gälla såsom lagligt mynt i riket, och sålunda voro underkastade tvångskurs, en häremot svarande förpligtelse att alltid vid anfordran inlösa dessa sedlar med silfver; och deraf följde också, att en särskild, synnerlig uppmärksamhet måste egnas åt de medel, som Banken egde, att under alla omständigheter kunna fullgöra detta åliggande, hvaraf icke blott enskild rätt och välfärd, utan ock hela samhällets ekonomiska ställning vore i högsta grad beroende. Någon ökad säkerhet i detta afseende, eller att Bankens vexlingsförmåga aldrig skulle brista, ej ens för ett ögonblick, vunnes emellertid icke endast derigenom att grundkapitalet förstärktes. Ty, såvida denna förstärkning, såsom förr nästan alltid varit händelsen, åter användes i Bankens lånerörelse och sålunda komme att bestå i fordringar hos enskilda, kunde en större eller mindre tillökning i dessa fordringars belopp icke lör Banken blifva ett medel alt, vid förefallande behof, anskaffa silfver till förstärkande af sin vexlingskassa. Härtill fordrades, att åtminstone någon del af kapital-öfverskottet hölles i en sådan form, att densamma med lätthet kunde förvandlas till silfver, d. v. s. bestode i sådana valutor, sora, när behofvet så fordrade, kunde realiseras pä den utländska marknaden. Visserligen skulle i sådant afseende några af Europas mest kända och betryggade värdepapper, såsom t. ex. Engelska Consols, kunna anses bäst uppfylla ändamålet; och önskligt hade måhända varit, om vid den tid, då en öfverflödig vexeloch silfver—tillgång hade gjort en sådan åtgärd lätt verkställbar, ett lämpligt belopp dylika papper blifvit af Banken inlösta.
Den officiella Skrifvelse, som, i anledning häraf, från Fullmäktiges Secreterare uppsattes, innehöll en sådan hänvisning, jemte generel föreskritt, att, ehuru någon inskränkning uti den redan meddeldte Instructionen ej kunde komma i fråga, likväl söka att iakttaga den för. sigtighet, hvarigenom förstöringen på en gång af DiscontVerkets Credit, och alla deraf befarade olyckliga följder, allena kunde förekommas. Den 17 Juni erhöllo Herrar Fullmäktige del af AdvocatFiscalön Kruses rapport, om den förrättade Cassalnventeringen, hvarvid den oväntade upptäckt blifvit gjord, att af den uppgifna Cassabehållningen 380,095 R:dr 7 sk. 8 r:9t., endast 21,382 R:dr 4 sk. 8 r:st. bestod i contanta penningar, roen det öfriga uti oaccepterade Invisningar och Reverser, hvaraf Handlanden Ståhle befunnits häfta för . .218 919: 33 Handlanden Kock för 138 530: 34 »arnt Handlanden Malmros för . i,*6a: 32 *Rdr 358,7'3: J Af 4 6 Rikt. St. Revisorers Berättelse. Af hvilken summa säkerhet ej blifvit ställd för mera än 5,646 R:dr 3a sk. Vid tillfrågan om aniedningarne till ett sådant förhållande, hade Directionen uppgifvit, ätt Ståhle, tid efter annan, vid omsättningar af de flera större och mindre
Då Revisorerne, till ådagaläggande af tidsuldrägten med omförmälde arbetens utförande, meddelat en i Revisions-berättelsen sidd. 59—62 intagen uppgift å sådane arbetsföretag, med hvilkas fullbordande eller afsyning, sedan den derför i kontraklerna bestämda lid blifvit öfverskriden, anstånd medgifvits, har Utskottet, för att komplettera denna uppgift, ansett sig böra, såsom tillägg till densamma, här införa en likaledes på Fullmäktiges protokoller grundad och intill nuvarande riksdags början fortsatt förteckning å beviljade förlängningar af arbetstiden för enahanda företag eller medgifna anstånd med deras afsynanöe: Ilamnbyggnads-arbetet vid Wisby, hvilket arbete, enligt kontraktet, bordt vara fulIbordadt den i Oktober 1856, men enligt Kongl. Brefvet den 11 November samma år har anstånd till den 1 Oktober 1858 med fulländandet af de serskilda arbetena i den inre och yttre hamnen medgifvits. Yäg-omlöggningen mellan Barkarby och Tibble gästgifvaregårdar till undvikande af Dalkarlsbacken inom Näs socken af Upsala län, hvilket arbete, enligt Kongl. Brefvet den 8 September 1852, bordt vara fullbordad t inom 1853 års utgång, men hvarmed Kongl. Majit, utom den, enligt 1855 års Revisions-berättelse, tvenne gånger medgifna förlängning i arbetstiden, genom Nådigt Bref den 15 Januari 1856 beviljat ytterligare anstånd till den 1 Oktober sistnämnde år. Väg-omläggningarne å den s k. Nissastigen mellan Nissaryds gästgifvaregård i Sunnerbo härad af Kronobergs län och Drahereds gästgifvaregård i Halmstads härad af Hallands län, för hvilket företag arbetstiden i kontraktet var bestämd lill den 1 Oktober 1856, trien under den 30 i samma månad af Kongl. Majit förlängts till den 1 Oktober 1857.
Det som nu begärts hade varit valfrihet, rättighet för svenska kyrkans medlemmar att sjalfva viilja mellan kyrklig och borgerlig vigsel, och det nu rådande tvånget iidagalades icke vara af fördel för nigon, vare sig kyrkan, staten eller den enskilde. " Ingen vinner derpå om oj möjligen lögnens fader. ') E t t par talare uppträdde dels till försvar för lagutskottets afstyrkande, dels från statskyrklig sida motsättande sig förslaget; andra yttrade sig för detsamma, utgående från olika synpunkter, hvarvid afven betonades det obligatoriska civilaktenskapets vigt för uppfattningen af aktenskapet såsom ett aftal mellan tvenne med h a r - andra rättsligt likställda kontrahenter. Som ett önskemål nämndes utgifvandet af en popular skrift i ämnet och framhölls samt belystes genom exempel, den okunnighet om civilsktenskapet, som råder hos allmän heten i synnerhet pli landsbygden. Förhandlingarna vid det talrikt besökta mötet följdes Tankarna kunna dihända vara med stor delade, om verkligen en reform i denna riktning f. 11. skulle vara omöjlig af den orsak, att ehuru lagen erkänner giltigheten af ett äktenskap inför borgerlig myndighet, detta likviil i allmänhet skulle anses som mindre ärbart eller oheligt. Men om ock så vore, så skulle just det obligatoriska, det för alla föreskrifna och för alla lika civiläktenskapet, vara bäst egnadt att undanrödja dessa fördomar. I öfrigt äro motionärens uttryck om äktenskapsinstitutionens borgerliga, icke kyrkliga natur, likasom hans öfvertygelse .att de andringar han nu föreslår skola blifva många till gagn och ingen till skada, synnerligen beaktansvärda, Äfven denna fråga ar en sådan, som helt visst skall koinma åter och som då skall helsas välkommen. märksamhe sam het. Fredrika-Bremer-FOrbundets meddelanden. Stipendiefonderna. Af en förbundsmedlem, som vill vara onamd, har Förbundet i dessa dagar emottagit den frikostiga gAfvm af tretiotusen kronor, hvaraf rhntan skall anvandas till stipendier för kvinnor, som egna sig At läksrestudier. Fredrika-Bremer-Förbundets drsmöte.