Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diversehandlarne: att, för att sluta af det jemt tillväxande antalet af dem, som i denna handel söka deras utkomst, det torde förmodas, att denna handelsgren snarare är i stigande, än i aftagande; Spanmåls-, Minutoch Victualiehandlarne: att för denna minuthandel, under loppet af de ifrågavarande feni åren, hvarken så gynnande eller ofördelaktiga conjuncturer inträffat, att någon anmärkningsvärd ändring deruti skett; Bokhandlande: att hvad beträffade denna handel, eller omsättningen af tryckta Verk och Skrifter, det måste anmärkas, att den, i hänseende till omfattningen af det hela i litteraturen, eller mängden af pressens flerfaldiga alster, årligen försämrats, synnerligast hvad angick rent vettenskapliga ämnen, Belles Leltres och dylikt mera, men att åter antalet af den läsande Allmänheten i lika, om ej större nion tilltagit för Tidningsoch den så kallade Skillings-Litteraluren, eller några få enskilda förläggares företag, att till ett ringa pris utgifva Svenska Öfversättningar, serdeles af Romaner, under namn af Läse-Bibliolhek, Cabinets-Bibliothek, m. m., af hvilka arbeten de fleste, dels med, dels ock utan nummerföljd, sedan år i833 oafbrutet af trycket utkommit, och hvilka allt mer och mer vunnit en lifligare och snart sagdt uteslutande afsättning, fastän till föga båtnad för Bokhandels-idkarne, som, i anseende lill det låga försäljningspriset derå och häraf uppkommande ringa försäljnings-arfvode, på långt när icke härutinnan funne ersättning för den förlust, som utträngandet af eller åtmin - 47 stone inskränkning' i en mångsidigare Litteratörs redbarare och dyrköptare JBokhandels-artikJar de sednare åren förorsakat dem; äfvensom tillagdt blifvit, alt en orsak till förfall för Bokhandeln i Slockholm borde sökas deruti, att, under den sednare tiden, Bokhandlare nedsatt sig nästan i hvarje stad uti Riket, hvadan någon afsättning till or terne numera ej vore alt påräkna; Kryddkramhandlare.: att ibland orsaker, menligt inverkande för denna handel, synnerlig uppmärksamhet borde fastas på den lättare utväg, som för Handels-Beljenter agde rum, att nu, mera än förr, kunna tidigare, än Förfatlningarne medgifva, undandraga sig Husbondens vård och tillsyn, samt, utan den stadga och erfarenhet sorn erfordras för att kunna såsom Medborgare värdigt uppfylla sina pligter, genom begagnande af Enkors eller Ledamöters rättigheter, hvilka Enkor och Ledamöter,
Vädret var afskyvärdt, men man måste hafva fördrag med det, då det i alla fall ej hjelpte något att klaga. Om aftnarne var det emellertid värst, sedan frosten modellerat den under dagens lopp upptrampade gatsmutsen och snömodden till skarpa galoschslitande iskammar utefter gatorna till hela deras längd. Det var première på operan och vagnarne med parkettoch första rad-publiken började redan rulla i väg till det utdömda operapalatset. Utanför det hus vid Esplanaden, der Brauners bodde, väntade herr konsulns ekipage. Herr och fru Brauner försummade sällan någon première på de k. teatrarne, och om det än denna gång ej gälde en riktig première, så var det dock en nouveauté för säsongen, en repris af en gammal opera med alldeles ny rolbesättning. Således något, som man måste se, eller kanske snarare, en ny anledning att visa sig. Kusken tuggade på sina yfviga mustacher och lofvade inom sig, att aldrig efterkomma sitt herskaps tillsägelser om vagnens förspännande förr än en half timme efter sedan han fått befallningen. Ty nu som alltid fick han vänta, och det har redan nämts, att vädret var afskyvärdt. Ändtligen öppnades emellertid porten och omgifven af ett strålande ljussken syntes fru Adèle Brauner, förtjusande i sin hvita pelskappa. Hon hoppade lätt in i vagnen. Kusken fick befallning att köra och vagnen rullade bort. Ett stycke från porten stod en qvinna och iakttog den korta och föga intressanta scenen. När vagnen rullade bort lemnade hon sin plats och gick in genom porten. Det var Nora. Då hon först såg vagnen, hade hon blifvit ytterligt nedstämd; ty hon trodde att både Brauner och hans fru skulle fara bort. Hade hon vetat, att det var première på operan, skulle hon ej gått att söka konsul Brauner i hans hem; men Nora läste ej mera teateraffischerna. Hon drog en suck af lättnad, då hon fann, att fru Adèle for ensam, och hon tog det för ett godt tecken, då hon från gårdsidan fann att det lyste i hans rum.
Utskottet påslår det visserligen »änuu vara för tidigt att fälla något afgörande omdöme om företrädet emellan sedelutgifvande och icke sedelutgilvande enskilda Banker», men om de sednare måtte det väl, redan från deras första begynnelse, vara bekant, att de icke utgifva egna sedlar; och att de bidraga lill att i allmänna rörelsen sprida Riksbankens sedlar, lärer lika litet kunna belviflas, som alt de derigenom, så vidt deras verksamhet sträcker sig, befria allmänheten från de länge öfverklagade olägenheterna af ett sedelmynt, som har en slags laglig tillvaro, utan alt dock i något fall utgöra lagligt betalningsmedel. Och om de förra, eller de sedelutgifvande Bankerne, torde äfven, ur de vexlande och länge stridiga meningarne, hafva framgått vissa allmänt erkända satser, som förmodligen inbegripas under de af Utskottet omnämnda, ehuru icke närmare au - Banko-Utskotlels Betänkande, N:o 34. 85 tydda »hufvudsakliga olägenheter», hvarmed nämnde banker medgifvas vara behäftade. Utan att kunna ingå i en utförligare utredning af della företräde, vill jag för min del blott, anmärka, att ett banksystem med privilegierade sedelulgifvande banker lider af det stora och väsendtliga fel, att i detta systern ingen sporre finnes nedlagd för bankerne, att uppsamla och för allmänheten fruklbargöra det öfverfiödiga rörelse-kapitalet. En sedelulgifvande bank finner det med sin fördel vida mera öfverensstämmande, att utvidga sin rörelse endast genom utgifvande af nya sedlar, hvilka kosta banken ingenting, än .att göra det genom upplåning af allmänhetens ofruktbart liggande smärre kapitaler. Ett sådant system går på bredden, i stället lör på djupet. Det alstrar slöseri och misshushållning, ty en lör tillfället obehöflig penningsumma, hvarföre jag ej genom insättning i en Bank kan erhålla ränta tills jag åter behöfver den, bortslösas läll på onödiga utgifter. Ingen egentlig bankrörelse kan i ett sådant system uppstå, endast en vidt utgrenad låne-rörelse.
Sålunda kan man alltid 'tillvägagå när man vill hafva ändring i Taxerings-Komitéens beslut. Jag afstyrker bifall till Hr Flachs förslag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag skulle icke hafva tagit till ordet, om jag icke hade hört Gr. af Ugglas nu åter åberopa de 5 proc:n. Detta är ett skäl, som duger vid alla tillfällen, och så långe Grins önskan i detta hänseende icke upfyllcs, så vill han ej medgifva någon förbättring i Bevilln:s-Förordrnn. Detta skäl kan jag dock lika litet gilla på e. m. som på f. m. Om man icke bemödar sig att på lämpligt sätt föranleda taxerings-upgifternas styrkande, hvad måste väl följden blifva? jo: godtyckets regering, om jag så får såga, ty Taxerings-Komitéerna behöfva då icke bry sig om upgiflerne, utan kunna efter godtfinnande taxera. Månne sådant är riktigt? Om det kan vara fördelaktigt för den, som oärligt upgifver sina tillgångar, så kan det å andra sidan blifva äfventyrligt för dem, som ärligt tillkännagifva sina inkomster. Följden blir, alt alla skäras öfver en kant och att den ärliga mannen får lida för den oäi-liges skuld. Jag får alltså yrka, att R. o. Ad. måtte bevilja återremissen. Om Utsk. icke gör något afseende derpå, så har åtminstone detta Stånd användt, och kan ytterligare använda sitt bemödande, att skaffa rättelse, der sjidant tarfvas. 398 Den ?7 Maj e. m. Gr. af Ugglas: Då Hr von Hartmansdorff stödde sitt yrkande 0111 återremiss af denna punkt just derpå, att lian ville deri återfinna kontroller för utfående af dessa 5 proc., sä ber jag att få återkomma till den frågan, så mycket mera, som deruti ligger det egentliga felet i Bevilln:s-Förordn:n. Att Hr von Hartmansdorff icke alltid är för dessa 5 proc., hafva vi på f. m. hört.
Jag vill söka en ur sä g t för denne talare deri, att han förmodligen icke tänkt på hvad han sade; ty någon annan ursägt för ett sådant uttryck finnes icke. RiksSltns Utsk. äro ett slags congresser från de särskildta .Stånden, hvilka i Utsktn sammanträda genom sina deputerade för att gemensamt bereda ärendena. Såsom ledamot af ett af dessa Utsk. är jag skyldig att frambära det sanningsenliga vittnesbörd från StatsUtsk-, att der icke funnits någon ledamot af något Stånd, som icke ansett fäderneslandets försvar såsom ett stort och heligt föremål, som icke gerna dertill skulle vilja anslå både blod och penningar, lif och egendom; men jag har också funnit en bestämd öfvertygelse alt icke anslå en enda skilling, som man ej vore förvissad om skulle leda lill ökande af detta försvar; ty det har varit den grundade eller ogrundade öfvertygelsen att de till försvarsverket anslagna medel blifvit, i mer eller mindre mån , om icke onödigtvis, åtminstone icke på det aldra nyttigaste sätt använda, som gjort, att Utsk. icke velat gå längre i anslags beviljande, förrän en fullständig plan för försvarsverkets organisation af Regeringen framlades, så att man, med full öfvertygelse 0111 ändamålsenligheten deraf, kunde fatta beslut derom. — Hvad angår de grunder för en försvarsplan, som Utsk. tillåtit sig underställningsvis framlägga, så vill jag gerna erkänna, att denna försvarsplan icke är den bästa,som kan uppgöras; ty med ökade anslag är det naturligt, att man kan åstadkomma ett bättre försvar. Men då man har beskyllt Utsk. att hafva velat lemna Riket utan försvar; då man upprepat dessa lika sanna som utslit na satserna: ”att ”freden måste betryggas genom försvarsverkets ordnande;” ”alt det är den största misshushållning att genom för ”stora besparingar blottställa landet för fiendens härjningar,” 111. fl. d. — ; så har man begått det icke oväsendtliga logiska misstaget att, såsom argument , använda just det som skulle bevisas; ty frågan, som skall bevisas, är den, huruvida den af Utsk. föreslagna försvaisplanen är starkare eller svagare, än den som finnes.
Ständer till understöd åt ålderstigne och medellöse militärer, som gjort sig förtjente af fäderneslandet, stäldt till Kongl. Majits förfogande. Att dessa 100 R:dr Runt äro alltför otillräckliga, då arbetskrafter numera svika, inses lätt, och vågar jag derföre anhålla, att Rikets Ständer, till lindrande af bekymren under de år som ännu för honom kunna återstå, måtte bevilja det begärda understödet. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles vördsamt. Stockholm den 30 November 1862. Axel Wilhelm von Schewen. X:o 250. Af Herr Oldevig;, Hans Fredrih, angående förhöjning af det utaf Kongl. Majit äskade anslag för anläggning af nya samt förbättring eller omläggning aj backiga eller eljest mindre goda vägar. Uti Kongl. Majits nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof är föreslaget, att Rikets Ständer mätte till fond för anläggning af nya samt förbät - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. 615 tring eller omläggning af backiga eller mindre goda vägar anvisa 150,000 R:dr årligen under nästa statsregleringsperiod, eller för alla tre åren tillsammans 450,000 R:dr. Då likväl Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader i riket uti sitt, för detta riksmöte, till Kongl. Maj:t i underdånighet aflemnade generalförslag uppfört 1,671,040 R:dr, såsom understöd till arbetsföretag för förbättring af vägar inom särskilda delar af riket, enligt upprättade och hos Styrelsen förvarade arbetsplaner, och otvifvelaktigt är att ansökningar om understöd till flere andra så beskaffade arbeten skola, innan nästa statsregleringsperiod inträder, till Kongl.
Huruvida SerafimerLazarettet fortfarande kan utbetala denna hyra, beror helt enkelt på den utsträckning Lazarettet gifver åt sin verksamhet. Denna anstalt ger f. n. vård åt så många sjuka, som lillgångarne medgifva. Om Lazarettet således af sina inkomster skall utbetala 200 R:dr b:ko ärligen i hyra för en uplåten egendom, så måste det inskränka antalet af sängar med en eller två, motsvarande utgiften för hyran. Någon utredning i delta afseende kan således icke eller erfordras; och jag fattar icke, hvad på frågan inverkande ämne kunde blifva föremål för den ifrågaställa undersökningen. Då det sätt, hvarpå sjukvården på Serafimer-Lazarettet besörjes, ger all anleda, till den fullkomligaste belåtenhet, så synes det mig icke vara Staten värdigt, ali affordra Lazarettet denna lilla summa; men deremot ganska lämpligt, att bevilja Carolinska Institutet ett anslag, som motsvarade denna hyres-inkomst, och hvaraf Institutet förklarat sig vara i behof. På grund af dessa skäl får jag vördsamt anhålla om återremiss af detta Utlåt. Hr Bildt, Didrik Gillis: Uti ifrågavar:de beslut, hvilket, om jag icke alltför mycket misstager mig, blott med ganska få rö - Den 22 Juni. 439 slers öfvervigt tillkom i Utsk, har jag icke deltagit, ehuru jag befinner mig bland reservanternes antal. Jag har nemi., i likhet med den siste värde talaren funnit den utredning af frågan, som Utsk. tillstyrkt, öfverflödig. Denna utredning är af högst enkel beskaffenhet. Serafimer-Lazarettet kan icke få någon lämplig plats vid Clara sjö för sin tvätt-inrättning, men kan deremot få det på en tomt, sora är anslagen åt Carolinska Institutet. Institutet har förklarat, att det vill afstå denna tomt mot ett årligt hyres-belopp af 200 R:dr b:ko. Men det är icke allenast derföre, att erläggandet till
Jag vill dermed icke hafva sagt, det ju ej vissa punkter af försvarsplanen böra hemliga hållas, men de måtte vara helt andra, än huruvida en fästning bör raseras eller icke, ty sådant kan ej hällas hemligt. Man har vidare sagt att fästningars förstörande icke kan subsumeras under de §§:r, som tala om Kronans lägenheter: jag medgifver alt dessa §§:r tala om en annan sak, och har ej heller påstått, alt denna fråga egenlligen kan tinder dem inbegripas, utan att konseqvensen fordrar, alt då Konungen icke kan få från Kronan afhända eller försälja ens dess minsta lägenhet, det vore orimligt att Konungen skulle ega makt alt afhända Kronan en så väsendtlig sak som en fästning. Konungen får ej sälja den aldra lumpnaste faslighet som tillhör Kronan, men skulle kunna få sälja en fästning! ty om man säger alt fästningar icke höra under de upgifna §§:ne såsom andra Kronans lägenheter, så får Konungen också försälja fästningar. Jag förnyar min vördsamma anhållan om bifall till betänk. Gr. Gyldenstolpe: Med försvarsplan menar jag icke de maleriela medel, som dertill begagnas, utan den plan, som grundar sig [iå strategiska beräkningar. Dertill fordra bestämmandet af vissa operationer och af vissa fästningar som stödjepunkter för dessa operationer och det är denna plan som icke rimligtvis kan komma under Ständernes pröfning. Hvad beträffar att rasera en fästning eller borttaga en del af en vall, emedan man anser kostnaderne för underhållet vara större, än som motsvarar nyttan af bibehållandet, så mätte Konungen icke vara mera inskränkt derutinnan än i afseende på alla andra Kronans lägenheter sora Han disponerar. De fleste härvarande erinra sig ali iuvid Jakobs Kyrka och nära Carl d. XIII:s torg, funnos tillförne åtskilliga bodar, som begagnades lill förvarande af Theaterns dekorationer; dessa raserades på Konungens befallning.
Län mot lag ranta för de r mart Land tjenlige och med wara tillgångar och omständigheter ej oförenliga Fabriker och Manufacturier, och syanerligast till nödig uppmuntran för Farafwcln och sramalstrandet af flere ra ämnen; att wid Tullafgifternes bestämmande, Regeringen tillika borde uppdragas den magt, att genom deras höjande förekomma den forcerade import af Engelska wahror, som England genom ökade drawbacks eller export-premier kunde någon gang wilia ost påtruga. Herr Radman Kjellander sörklarar sig mot Huswisitarionerne, såsom wndliga för cnffilda säkerheten, och önstar, att nian haldre wille wara betänkt pa förslag af ratta sättet, att för en framtid utrota Lurendrageriet och förtvifla Inrikes Fabrikanter om paräknad fördel och winst af det »rke, hwarpa arbete och dryg kostnad bliswit anwsnde. Herr Stads. Majoren Westin yttrade stg önska kraftiga steg mot det onda. som kunde inträffa, v'm införsel af Utländska Fabriks, waror tilläts, och anförde atssillige exempel, sa wal ur Fäderneslandets Historia som andre Länders, inom hwilka Näringarne stigit till någon höjd, genom hwilka Herr Stads-Majoren ansia bewist, att Nationernes wälstand berott af den stadiga hand, hwarmed Jnhemssa Näringar och Fabriker bliswit af Regeringarne uppmuntrade och mot Utländsk medtäflan skyddade. Da defle ämnen sta i nara samband med dem, som uti Kongl. Majus Nådiga Proposition, rörande fragan om Landttulls-Uppbördenäterupplifwan de - Den iz Julik. >589 de förekomma, och denna Nådiga Preposition wa-> rit af Riksens Stander til! Bewillningssamt Allmänna Beswarsoch Economie-Utskottens samsäldta åtgärd remitterad; har Utskottet icke i förhand weim yttra sig öfwer den, uran trott sig böra dröja med cfgifwande af det Betänkande, som nu wördsammeligen framlemnas.
S. D. Remitterades till Stats-Utskottel ett denna dag af Grefve Mörner, Carl, afgifvet yttrande, i fråga om de, uti Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof, föreslagna statsbidrag för anläggning af kanal från Asasjö i Kronobergs län genom Helgasjö och sjön Salen till Almundsryd i sjön Åsnen samt jernbana från nämnde lastplats till Carlshamn. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 51 sistlidne Januari och den 7 dennes på bordet lagda Retänkande N:o 28, i anledning af ifrågasatt förändring i föreskrifterna om upprättande och attemnande till presterskapet af förteckningar å personer, som för brott blifvit sakfällde eller under framtiden ställde. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 och 7 dennes på bordet lagda Memorial N:o 29, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 4. 198 Prot.-Utdrag den H Februari 1857. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 och 7 dennes på bordet lagda Betänkande N:o 30, i anledning af väckta motioner i afseende å de vid större allmänna arbeten anställde personers religionsoch sedlighets-vård. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utshottets den 7 dennes på bordet lagda Memorial N:o 6, med bestämmande till hvilket Utskott särskilda af Doktor Nils Nordlander och Riksdags-fullmäktigen J. E. Rutström väckta motioner böra förvisas. S. D. Föredrogs och bifölls sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 7 dennes på bordet lagda Memorial N:o 1, angående arfvode för en af Utskottet antagen särskild Sekreterare. S. D.
När å tid, då bränvin får tillverkas, undersökning om pannas rymd skall anställas, vare förrättningsmannen, om redskapen begagnas, när ban sig till förrättningen inställer, pligtig att afbida tiden, då pannan afrunnit; och må för sådan undersökning bränvinstillverkningen ej längre uppehållas, än nödigt är. § 99 (91). Har vid undersökning någon felaktighet ej funnits; vare undersökningsförrättare pligtig att genast tillställa tillverkaren ett, af tillstädesvarande vitnen bestyrkt, intyg örn tidens längd, under hvilken tillverkaren varit af undersökningen hindrad att bränvin tillverka. Delta betyg berättigar tillverkaren att hos Konungens Befallningshafvande återlyfta I1/* gång den afgift, som mot samma tid svarar. § 100 (92). Beslag skall göras i två vitnens närvaro. Innehafvare af hvad i beslag tages eller, i hans frånvaro, hans ombud på stället eller någon af hans husfolk, skall om beslaget förut tillsägas. § 101 (93). Då beslag sker hos den, som är berättigad att tillverka bränvin och sig dertill behörigen anmält, må hvarken panna utbrytas ej heller någon del af tillverkningsredskap honom fråntagas, eller han från tillverkningens fortsättande hindras, innan förste domstol i målet dömt redskapen förbruten. Härifrån undantagas de fall, l:o då tillverkare i Mindre bränneri begagnar redskap af större pannerymd, än vid sådan tillverkning tillåten är, och det förhållande icke är för handen, hvilket i sista momentet af 68 § omförmäles, 2:o då vid tillverkning i Större bränneri något af det bränvin, som tillverkas, från mätning till beskattning undansnillas, 3:o då för sådant ändamål begagnas tillverkningsredskap eller sprithållare med dold öppning eller afledning, hvarigenom bränvin kan lönligen uttagas, samt 4:o då tillverkare bryter försegling eller öppnar eller borttager lås, som kontrollör åsatt, till förekommande af det tillverkade bränvinets lönliga uttagande. § 102 (94). Bedskap, som i beslag tages, skall, till förekommande af dess utbyte mot annan, af beslagaren med särskild stämpel utmärkas, der ej redskapen vid beslaget ägaren fråntages, i hvilket fall den skall i allmänt förvar sättas.
Directionen på enahanda sätt, som för Järnutlåningen i LäneBanquen redan förut är faststäldt; i följd hvaraf följande omstän* digheter böra iagt tagas. l:o Huruvida Våg-Attesten utvisar, att panten blifvit på Vågen inlemnad, till er* hållande af Hån i Banquen, är pantén förva* rad på Götheborgs Våg, bör Attesten derom vara underskrifven af Inspectoren, Bokhållaren och en Vägare ; för öfrige Vigar fordras Vågmästarens underskrift och Magistratens bevittnande 2:0 VågAttesten skall af Låntagaren eller hans befnllmägtigade Ombud transporteras på Banquen. 3:0 Om Lån sökes på Effecter, hvilka äro förvarade i Bunkar eller Lådor, såsom Brännstål , Järnplåtar och Spik , skall VagAttésten innehålla bevis, att de äro besigtigade och befunne felfrie enligt Järnvräkeri-förordningen af den i7:de Maji 1814. 4:0 Sedan VagAttestens behörighet blif - 3g3 Ranco-ZJts&öttets Betänkanden. vit granskad och ISnesummans belopp funnits svära emot den erbjudne panten , enligt den af Herrar BancoFullrnägtige för hvarje Låneperiod bestämda Tariff, sker anteckning derom å VagAttesten och JReversen, och när Assignatlopen till det utgifvande Linet hos Directiorien underskrifves , antecknar den expedierande Ledamoten sin namnchifre å Expeditionen. 5:0 För panternes frigifvande antingen i helt eller till en del, inlemnas tvänne lika lydande reqvisitioner af Låntagaren ; den ena förvaras i LåneActen och den andra påtecknas: Götheborgs DiscontLåneCöntoir de.n — hvilken påskrift undertecknas, af 2 ne Contoirets Directeater, sedan de förut funnit atbetalningen i Capital och ränta svara emot den andel af pantén som skall relaxeras. 6:0
Låt denna Silfverfond utgöra till exempel 5 millioner R:dr Specie, och Bankens sedelstock, må hända något högt beräknad, 30 millioner R:dr Transportsedlar. Banken hade då efter 120 sk. Cours invexladt J2§ million R:dr sedlar, och således voro 17% millioner i rörelsen qvarblefne. Icke saknade desse ett verkligt värde? Agde icke Banken såsom underpant alla de hypothequer, hvaruppå dess till 28 millioner beräknade sä-, kra fordringar nu grunda sig, att förtiga Riksens Ständers garantie: och skulle med en sådan egendom, så mycket öfverstigande dess skuld, Banken icke vara i stånd att förskaffa sig det silfver som ytterligare till sedlars invexling erfordrades? Förutsatt till och med, hvad som ej bör förutsättas, att Banken icke i förväg dragit försorg derom, utan väntat på, och låtit det komma derhän, att hela dess nu varande silfverförråd blifvit uttagit. Vore icke i värsta fallet, hvilket blott såsom en möjlighet är tänkbart, de öfrig blefne I7f millioner R:dr i förhållande åtminstone lika myc - Ben f .1Anr t ii. ket värde 10m hela den nu utelöpande sedelstocken sf 30 millioner R:dr, och har denna kunnat, utan utvexling af silfver, så länge bibehålla ett värde sällan lägre än efter en Curs af 120 sk.: så vet jag ej hvarföre en till a7§ millioner R:dr minskad sedelstock skulle vara underkasted ett större äfventyr att till sitt värde försämras. Tror man dä att hela vår sedelstocks värde grundar sig blott på den mening man hyser, att Banken äger i sina hvalf ett silfverförråd af 5 millioner SpecieRiksdaler, som aldrig kan utbekoinmas, och som således nästan lika så nyttigt kunde ligga outbrutit i grufvorne?