Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till undersökningar, inspeklions-kostnader samt expenser för allmänna arbeten liar E. K. M.t äskat enahanda årliga anslag, som vid sistlidne riksdag bestämdes, eller 18,000 R:dr Runt, alt utgå för de tre åren 1858, 1859 och 1860 med tillsammans 54.000 R:dr; och sorn upplyst blifvit, alt delta belopp fortfarande är behölligt, hafva Rikets Ständer, i enlighet med E. K. M:ls Nådiga framställning, beviljat lill ifrågavarande föremål 18,000 R:dr Runt årligen eller för nämnda 3 år tillhopa 54,000 R:dr samma mynt. 2:o Vidkommande aflöningen åt Styrelsen öfver rillman na rayoch vattenbyggnader samt dess Ijensle-hiträden, såväl i hufvudsladen som i landsorterna, bar E. K. M:(, sorn lunnil tillökning i denna personals arlvoden vara i anseende lill den ökade lefnads-kostnaden af behofvet påkallad, begärt, att Rikets Ständer måtte förhöja det leir denna personals aflöning vid sistlidne riksdag bestämda anslag (ill 26,950 R:dr årligen, utgörande för de lie åren 1858—1860 en summa af 80,850 R:dr R:ml, jemlikt upprättad aflönings-stal, och då Rikets Ständer emot den föreslagna slaten icke haft något att erinra, liar å Riksgälds-kontoret blifvit anvisad den äskade summan 80,850 R:dr lill E. K. M:ts disposition, för alt med en tredjedel årligen under hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 användas till aflöning lör bemälda styrelse samt dess tjensle-bilräden, såväl i hufvudsladen som i landsorterna. 3:o Till nrfvndrn för lärare vid Mariebergs läroverk i de kunskaps-ämnen, som tillhöra Civil-inpeniiirer, hvilka arfvoden för närvarande utgå med 1,500 R:dr om året, har E. K.
Den, som godkänner Utskottets, af 3:ne Riks-Stånd antagne, förslag, att stämplade pappersafgiflenför Consulers, General-Consulers och Agenters Diplomer, skall fortfarande utgå på det sätt, nu gällande Chartee-Sigillatae-författning bestämmer, voterar Js; Bevil/nings-Uiskottels Mc mot i al, N'.o 3k 7 den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, att Rikets Ständer, med bibehållande af dessa afgifter för de Consuler, General-Consuler och Agenter, som äro Svenska undersåtare, hvad angår de Embetsman af dessa Calhegorier, som hvarken äro Svenske eller Norrske undersåtare, genom underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t öfverlemna att tills vidare och intill dess frågan kunnat emellan båda Rikena (Sverige och Norrige) i behörig ordning uppgöras, bestämma beloppet af och förfarandet med stämpelafgifter, som af dem erläggas.
6 .— 13 99 * 8 24. 14 99 16 15 99 2: 24 7 24. 16 99 2: 32 8 — 17 99 2: 18 99 3: — 9 2 dra klassen: bränvinsbränning såsom binäring vid jordbruket. § io. Rättigheten till bränvinsbränning i 2:dra klassen, såsom binäring vid jordbi uket, åtföljer hemman, hemmansdel eller annan jordlägenhet på landet, som efter 1847 års taxering, utan beräkning på åbyggnaderna, uppgår lill ett värde af minst 1,000 r:dr, och får utöfvas i förhållande till det sålunda beräknade värdet, med följande pannerymder, kokrumuiet inberäknade - * Bil.j N.-o 2, till B evillnings-UIskottets Skrifvelse, iV.O 6. För elt taxerings värde af minst ______ _ lion mäskvärmare Hvar och en, hvars egendomsvärde berättigar till någon af de större af dessa pannerymder, vare obetaget alt begagna en af de mindre. § it Den, som inom samma fögderi eger två eller flera hemman, hemmansdelar eller jordlägenheter, hvilka bränvinsbrännings-rättighet i denna klass åtföljer, må utöfva tillverkningen, om lian så för godt finner, blott på en af dessa egendomar, med en pannerymd svarande mot deras sammanlagda värde, enligt tariffen i föregående §, men vare ock berättigad att för en eller flere ibland dem, der serskild ladugård finnes och utfordring sker, serskildt idka brännvinsbränning med så stor panna, som emot taxeringsvärdet al hvardera egendomen svarar. § 12.
Med ändring af hvad berörda Kungörelse innehöll angående undantag för de hemman och lägenheter, hvilka äro anslagna såsom boställen åt civile, militäre och ecklesiastike embetsman, från skyldigheten att deltaga i fjerdingsmansbestyret, förordnade Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer för sin del beslutat, genom Kungörelse den 23 Oktober 1857, att äfven nämnda hemman och lägenheter borde, der fjerdingsmansbefattningen af viss med lön försedd person 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 51. bestrides, uti fjerdingsmannens aflönande, lika med andra i sådant afseende förbundne, deltaga. Sedermera har uti särskildt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i besvärsväg understäldt mål förekommit att, efter det en socken vid kommunalstämma beslutat, att aflöningen till fjerdingsmannen derstädes skulle utgå efter fyrktalslängden, samt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet, der detta beslut Blifvit öfverklagadt, på anförda skäl ogillat besvären, så har Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-kollegium, hvarest klagan i målet blifvit fullföljd, i utslag förklarat, att, enär härvid förekomme, dels att då, såsom uti ifrågakomna socken vore fallet, viss med bestämd lön försedd fjerdingsman antagits, aflöningen ålåge endast alla hemman af hvad beskaffenhet de vara måtte, alla skattlagda samt bebyggda och särskildt värde åsätta lägenheter, verk och inrättningar, jemte alla på landet boende och borgerlig rörelse idkande handlande, på sätt förberörda Kongl. Kungörelser uttryckligen innehöllo, och dels att hvad sålunda vore förordnadt borde, jemlikt 60 § i Kongl. Förordningen den 21 Mars 1862, gälla till efterrättelse, pröfvade Kollegium, med tillämpning af 76 § i sist åberopade Förordning, rättvist att omförmälda kommunalstämmobeslut och Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes utslag till all kraft och verkan upphäfva; hvarefter Kongl.
Sådana dröm hafver jag, Konung NebucadNezar, sett; men du Beltesazar, säg hvad han betyder; ty alle de vise, som i mitt rike äro, kunna icke säga mig hvad han betyder; men du kan det väl; ty de helga gudars ande är i dig. Då vardt Daniel, den ock Beltesazar het, häpen deröfver, vid en timma långt, och hans tankar bedröfvade honom; men Konungen sade: Beltesazar, låt icke drömmen och hans uttydning bedröfva dig. Då hof Beltesazar upp, och sade: Ack! min herre, att denne drömmen gulle dina fiendar uppå, och hans uttydning dina ovänner. Trät, som du sågst, att det var stort och tjockt, och dess höjd räckte upp till himmelen, och utvidgade sig öfver hela landet; Och dess qvistar dägelige, och dess frukt mycken var, der alle sina födo af hade, och djuren på markene bodde derunder, och himmelens foglar på dess qvistar såto; Det äst du, Konung, som så stor och mägtig äst; ty din magt är stor, och räcker upp till himmelen, och ditt välde sträcker sig intill verldenes ända. Men det, att Konungen såg en helig väktare komma neder af himmelen, och säga: Hugger trät omkull, och förgörer det; dock låter stubban med sina rötter blifva i jordene; men han skall gå i jern och kopparkädjor i gräset på markene, och ligga under himmelens dagg, och varda våter, och föda sig ibland djuren på markene, tilldess sju tider öfver honom framlidne äro; Detta är uttydningen, herre Konung, och sådana dens Högstas råd går öfver min herra Konungen: Man skall drifva dig bort ifrå folk, och du måste blifva med vilddjur på markene, och man skall dig låta äta gräs såsom oxar, och skall ligga under himmelens dagg, och varda våter, tilldess sju tider öfver dig framlidne äro; på det du skall besinna, att den Högste hafver våld öfver menniskors rike, och gifver dem hvem han vill.
Dessa skäl qvarstå ännu efter nära 70 år oförändrade och kunna lika litet nu som då vederläggas. Såsom skäl för sitt afstyrkande af anslag till dockbyggnaden, anför Utsk. vidare, alt de i Carlskrona redan befintliga dockor lemna ett icke obetydligt utrymme till förvaran - 334 Den a5 November e. m. de af fartyg, som annu icke varit i vattnet; men, om ock delta vöre förhållandet, så hemställer jag, huruvida det är skal ali åt förgängelsen lemna alla de öfriga fartygen. Af dockorna i Carlskrona äro dock icke flera än 3 fullt färdiga, och i dessa förvaras redan 2 linieskepp och en fregatt. Manne det då icke vore skäl för handen att fullborda de öfriga? Slutligen grundar Utsk. sitt afstyrkande på den förutsättning, att sjöförsvaret för framtiden icke kommer att grunda sig på bibehållandet af ett större antal linieskepp; men om älven dessa fartygs antal kommer att förminskas, om till och med det i en framtid möjligen kunde inträffa att man skulle ifrån sjöförsvaret utesluta alla linieskepp och derigenom beröfva sig det värn i nödens stund, utom hvilket, efter min öfvertygelse, intet fullständigt sjöförsvar kan äga rum, månne ändock icke dockorna behöfvas? Månne i dem icke kan förvaras fregatter, ångfartyg och mindre fartyg, till och med kanonslupar, lika väl som linieskepp, och månne fregatternas och de mindre fartygens kostnad är så obetydlig, att på deras cönservation ingenting bör vågas?
Cederströms yttrande, att unga representanter möjligen icke på sina debetsedlar angifva sig för 10 00 rdrs inkomst, emedan de lefva på sina föräldrars konto, hemställer jag, huruvida en ung man, om han önskar plats här, icke då utan olägenhet äfven kau upgifva sig till bevillning för ofvannämnde summa, när allmänt erkännes, att han icke kan lefva för mindre. Hela affären kostar honom 10 rdr. Jag kan sannerligen icke deri finna något giltigt skäl mot antagandet af mitt förslag. Ilr Cederschiöld, Robert Teofr.: Jag instämmer med Gr. Björnstjerna deruti, att en förändring i representationssättet hos R. o. Ad. är af behofvet högeligen påkallad; men befarar likväl, att det mål, som af Gr:n blifvit afsett, icke skall, åtminstone i någon väsendtligare mån, kunna vinnas genom det förslag, som nu blifvit framställdt. Jag kan likväl icke dela alla de anmärkningar, man riktat mot detta förslag. Så har man, bland annat, yttrat, att grundlagen skulle lägga hinder i vägen för ett så beskaffadt förslag. Detta påstående är, åtminstone efter min åsigt, icke riktigt. Den 12 § RiksdagsOrdn. innehåller nemi., att »R. o. Ad. infinner sig »till Riksdag och representeras enl. Riddarh.Ordn.. hvilken, lika som »öfriga StåndsOrdningar, bör vara i öfverensstämmelse med Grund»lagarne författad.» Då nu Riddarh.Ordn. kan ändras af R. o. Ad. samt Konungen, så, ifall denna motion är i öfverensstämmelse med grundlagarne författad, kan jag för min del icke finna att grundlagen upställer något hinder för dess antagande. En annan fråga åter är, huruvida denna motion år lämplig och om den bör antagas eller icke. Då jag begärde ordet hörde jag en talare anmärka, att, för den händelse detta förslag antoges, skulle t. o. m. fältmarskalk icke kunna erhålla inträde å Riddarhuset, om han ejaflagt studentexamen. Denna anin. har redan blifvit af Gr. Björnstjerna sjelf fullständigt vederlagd.
Efter Högste Domstolens och SiatsRådets hörande, har Jag tagit i öfvervägande Edert uti skrifvelse den 3o sistlidne November i underdånighet öfverlemnade förslag till en Författning, angående offentlighet vid alla UnderRätter, samt vid PoliceKamrar i Städerne, då sådane mål der förehafvas, i hvilka PoliceKamrarne utöfva domsrätt; hvarvid Jag, uppå de skäl, hvarpå Mitt vid sistförflutne Riksdag meddelade afslag å Rikets Ständers då gjorde enahanda underdåniga framställning finnes grundadt, ansett mig icke äga anledning, att till det nu förnyade förslaget lemna nådigt bifall. Då Jag, efter Högste Domstolens och StatsRådets hörande, till granskning förehaft det förslag till Lag för åhörare vid RiksStåndens sammankomster, som J, Gode Herrar och Svenske Män, uti skrifvelse af den 28 sistlidne
Omröstningen har gifvit ett resultat af 54 Ja emot 81 Nej; och hafva Ri kets Ständer alltså beslutat på sätt Nej-propositionen utvisar. 6:te Voteringen : (enligt Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Memorial JV2 56, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om lydelsen af 18 § sista mom. i förslaget till ny Jagt-stadga). Den. som vill, att 18 § sista mom. uti förslaget till Jagt-stadga skall erhålla följande, af Presteoch Bonde-Stånden beslutade, lydelse: Kalt, som anträffas i skog eller hage, må saklöst dödas; röstar Ja ; Den det ej vill. röstar Nej; Vinner Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, alt ifrågavarande mom. skall erhålla följande med Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndets meumg öfverensstämmande lydelse: Katt, som anträffas ute å mark, må saklöst dödas. Omröstningen har lemnat ett resultat af 77 Ja emot 38 Nej; och hafva Rikets Ständer således beslutat enligt Va-propositionens innehåll. 7 :de Voteringen ; (enligt Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Memorial JV3 6, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver de af Utskottet framställda förslag rörande lag om enskilda banker utan rätt att utgifva egna banksedlar). Den, som till kontraproposition i hufvudvoteriugen vill antaga Ridderskapet och Adelns beslut rörande § 7 i lagen om enskilda banker utan rätt alt utgifva Bill. lill II. St. I Afd. 58 Iläfl. 2 6 Lag-Utskottets Memorial M 88. egna banksedlar, alt grundfonden för bankbolag med begränsad ansvarighet ej må understiga två millioner Riksdaler Riksmynt; röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontraproposition i hufvudvoteringen Preste-Ståndels beslut, att ifrågavarande grundfondsminirnum ej må understiga En million Riksdaler Riksmynt.
I RådstufvuRätt och Hof-Rätt böra parterne vid middagstimma dagen förut itämmas, genom anslag å Rättens dörr, att dom å tid föresattan afhöra: dock må Rådstufvu-Rätt genast och utan anslag dom munteliga eller skrif teliga kungöra, der saken af ringa värde år; och stände parterne i ty fall fritt, att taga den ut eller ej. Fager någor Rättens offentliga anslag bort; bote tjugu daler. 11. §, Lng-Utsktttets Bet. N-.o 8a, 11. §. Denna §. är sålunda ändrad: Nu kunna sådane omständigheter sig yppa långt ef ter, sedan dom och utslag fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras. Är Häradshöfding, som dömt, ej då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden. Äro i Rådstufvuoch Hof-Rätt ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de domföre äro; då böra de, som sedan der Domare blifvit, utslaget förklara. Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. XXV. C a P. 1 och * §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: i. §.
Den som till Secreterare antages,äger tillstånd innehafva sådan publik tjenst inom Stockholm , som icke biand förtroende sysslor räknas, emot förbindelse , att, inom en månad före den tid , då Lagtima Riksdag infaller, och inom 14. dagar efter kungörandet af kallelsen till Urtima Riksdag inför RiddarhusDirection visa, att han, under hela den förestående Riksdagen, erhållit behörig permission ifrån de» Publika Tjenstebefattning han innehafver; uraktlåter han denna permission söka , äge Direction att affordra honom hans afskedsansökning, och derefter förklara sysslan ledig. De öfrige Riddar - Din ig 'Julii e. m. raren som alia öfrige Ordinarie och Extraordinarie Tjenstemän böra vara af Adelig börd, samt att RiddarhusKamererareri bör prestera antagelig borgen för uppbörden > hvarjemte de böra förete sådane Academiske vittnesbörd som Jordras till inträde i Rikets HofRätter och CoUegier. husets så Ordinarie sotn Extra Ordinarie Tjenstemän får Direction efter godtfinnande antaga och de förre genom Fullmakt eller ProtocollsUtdrag i syss* lorné stadfästa, hvarvid endast iakttages , att så väl RiddarhusSecreteraren som alla öfrige Ordinarie och Extra Ordinarie Tjenstemän, böra vara af Adelig börd, och kunna förete sådane Academi6ka vittnesbörd sorn fordras till inträde i Rikets HofRätter och Collegier , hvarjemte Riddarhus Kamereraren bör prgestera antagelig borgen för uppbörden. 15 §• Om någon af Tjenstemärinen inom Riddarhuset, efter en tjen (le, tid. af 30 a 30 år jfrån sysslan begär afsked eller med döden afgår, och i händelse 14 §.
Det fans väl enskild sympati för hennes utvecklade idéer, och för allt det guld hon uppdrog ur sin inre verld – allt, ty hon höll, som nämndt, ingenting tillslutet, hon kunde låta läsa sig så väl inombords som utombords, men denna begränsade sympati råkade ej in i det allmänna spåret. Man höll sig blott till ett ensidigt faktum. »När hon skref sina första romaner, då var hon treflig, då läste man henne med nöje, och gladde sig hvar gång något kom ut af hennes hand. Men nu har hon blifvit för lärd och tråkig. Man ville icke se, icke finna att en sådan själ som hennes omöjligen kunde åtnöja sig med att blott roa eller gagna endast på det sätt som en romanförfattare får begagna, det vill säga genom händelsernas egen moral och inre samband med vissa frågor. Hon älskade att undervisa genom afhandlingar och genom vissa rigtningar som ålåg hennes personal att bringa i ljuset.» Var detta ett fel, så har det varit deladt af många, henne ofantligt underlägsna såväl i språk som form och djup. Tänk endast på den ofantliga serien inom vår litteratur, der ett eget slags religiösa värfvare kläder på sina litteraturdockor de renaste hvita kläder, der filantropiska idéer och moraliska sentenser begagnas till grundfonder för de underligaste målningar. Alla de som skrifva så, göra det troligen i den bästa mening, och derföre att det icke finnes lättare sätt att få uti menniskorna hvad de vilja bestå dem. Den ryktbara Fredrika Bremer hade efter misslyckade försök i ren religiös filosofi – man minnes hennes Morgonväkter – vändt sig åt samma håll inom tendensromanen. Men man ville ej förstå henne. Hon tog den saken med berömvärdt lugn och skref ändå. Hennes socialistiska penna fick icke grundtorka, ty det fans väl några personer som insågo hvad hon menade och ville. På det sättet hade (jag kastar nu, det får ej glömmas, blicken nära 20 år in i framtiden) för henne året 1864 inträdt. Hon hvilade nu i hemlandet efter sin sista femåriga resa inom gamla verlden, från hvilken hon gifvit oss storartade och intressanta beskrifningar. Hon var omgifven af en stor krets af prestinnor inom området af framåtskridandets kretsar, på alla smärre och större samhällsvägar.
Göras i R. St. plena emot Utsk:s yltrande anmärkmr, blifva de etc. och deraf följer att det är Const.Utsk. och icke R. St:r eller något Stånd serskildt, som upgör lagförslagen. Om ett misstag i ett uttryck egt rum, så får jag åter uprepa min tanke, att är det verkligen någon rigtighet i tanken, så måtte det väl vara båttre att rätta ordet, än att låta tanken gå förlorad. Frih. Raab: Jag ber att få tillägga att då Const.Utsk. framkommit med rättelser till tryckfel, och sådant är Utsk. tillåtet, så måtte det väl ock tillåtas den enskilde motionären att rätta ett ord, som innebär ett skriffel. Då öfverläggningen härmed förklarades vara fulländad yttrade H. Ex. Hr Frih. o. Landtm., att som Hr Lagerhjelm sjelf skriftligen upfattat det förslag, H. Ex. låtit upläsa till R. o. Äd:s efterrättelse och hvarom öfverläggning nu egt rum, H. Ex. ansåge sig icke kunna framställa propos. i något annat förslag än det sålunda afgifna, samt i anledn. deraf nu finge hemställa om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antoge detta Hr Lagerhjelms förslag till förändrad redaktion i 1 mom. af 30 § Riksd.Ordn. Denna propos. besvarades med ja och nej, hvarefter H. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. 28* Den 31 Maj e. m. II. Ex. Ilr Fril), o. Landtm, tillkännagaf, alt tinder öfverläggningen om de serskilda §§ i Utsk:s förslag, hade Frih. Raab i afseende å 30 § Riksd.Ordn. gjort åtskilliga anmärkmr, likväl utan att dervid förklara att han yrkade att de måtte framställas såsom förslag lill gemensamma tankar, hvartill ej heller sedermera något förslag blifvit aflemnadt, hvarföre H. Ex. också hittills icke derom gjort någon framställning; men Frih.
Det slappar deras nerver, om de allt för länge få njuta frid och hvila, och då kan det någon gång tyckas, som om fosterlandskärleken hölle på att dö ut, så att man frågar sig sjelf, om ett blodsdop skall vara nödvändigt, för att rycka upp detta folk ur försoffningen och dvalan? Vi tro det icke. Vi tro, att hvarje folk älskar sitt land och alltid skall vara beredt att försvara det. Svenskarne beskylla gerna hvarandra för att älska allt utländskt samt att med ringaktning betrakta det, som är af inhemskt ursprung, och sanningen att säga ser det ut, som om detta påstående vore sant. Vi ha hört landsmän på främlingars fråga: Sverige måtte vara ett mycket fattigt och vanlottadt land? svara ett fegt: Ja, ty värr! och vi ha Ur dagens Krönika. Bock hört dem medgifva, att konsten, literaturen och alltT som ger lifvet dess estetiska behag, hemma hos oss låge i en beklaglig lägervall samt endast vore en svag reflex af hvad som i de stora kulturländerna på dessa odlingsfält grodde och mognade; med få ord, att vår kultur afklädt ig all nationalitet. Vi ha alltid bekämpat denna åsigt och vi skola städse vara färdiga att åter göra det, ty om än Sverige går åt samma håll som de moderna strömningarna, är det derför ej sagdt att en hvar hos oss blott är ett simpelt eko, som upprepar hvad man förut sagt utanför v^ra gränser. De svenska konstnärerna intaga i snillets vida verld en aktad plats, det kan man bättre se här än annorstädes, och på vår literaturs under den senaste tiden något magra fält skjuta ju dag efter dag nya och friska skott, som båda en vacker framtida skörd. Allt detta är lif, kraftigt pulserande lif och alls inga dödstecken. Och de mäktiga rörel-selserna i de djupa leden — tyda de på sömn och dvala? För visso nej!
I så fatta omständigheter har jag trott försigtigheten fordra, alt man ej till sista styfvern skulle uttömma Riksgälds-Contoirets förslagsvis nu beräknade öfverskott, lill ändamål, som visserligen äro nytlige, men alldeles icke till hela sitt omfång oundgängligen nödvändiga. Efter min förmening, har det varit klokare i första rummet använda lill productiva ändamål den del af Bankens räntevinst, sorn Höglofl. Banco-Ulskotlel ansett kunna, utan skada för realisationen, afsältas dertill; men att spara på Riksgälds-Contoirets tillgångar, för att sätta det i stånd alt, i nödens stund, i händelse af krig, kunna emotstå förstaschocken och genom uppfyllandet af Stora Credilivets fordringar gifva Konung och Ständer ett litet rådrum att öfverlägga, huru det onda skall atvärjas och ledas till det bästa möjliga slut. Vidare reserverar jag mig emot Höglofl. Utskottets beslut, attalia de anslag, som blifvit beviljade på tid, äro salta på 3 år; emedan jag ej kan linna någon giltig grund till denna tids-bestämmelse. Man bär väl ej otydligt gifvit tillkänna, att skälet till den så bestämda tiden vore att yttra en opinion om nödvändigheten af en Riksdag efter 3 år; men detta skäl synes mig för matt att kunna tillvinna sig någon gällande kraft. Rikets Ständer hafva redan yttrat den mening, att Riksdagar skola hållas hvartannat eller hvart Bill. till R. St. Hvilkendera meningen kommer alt hvila såsom Grundlags-förändring lill niisla Riksdag, är ej ännu afgjordt; men dessa heslämningar äro antagne med det uttryckliga förbehåll, alt Riksdagar ej derefter få fortvara öfver 6, högst 8, månader. Att nu genom reslrictiva åtgärder framtvinga en Riksdag inom 3 år, anser jag ej stå tillsammans med folkets önskningar eller landets sanskyldiga nytta; serdeles då ingen gräns är bestämd för dess utsträckning; ty hvad vår Grundlag i den delen utstakar, lärer val hvar och en finna numera vara en blott illusion.