Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till Kongl. Maj;t i underdånighet.” Indragnings - Staf. Till deras Maj, släten Uppvaktning 0ch Betjening hörande Embeten och Sysslor, Banco. Hos Konungen. Cabinetts-Kammarherren General * Majoren m. ro. Grefve Gustaf Mörner 300: Öfverste kammar* Junkaren m. m. Grefve Carl Löfvenhjelm 300; — ■— nr. m. G. Modée 300: 900 Transport 1 900 StatsUtskottets Betärikanden. Transport Kammaxtjenaren G. Hjertzell 350: D. Dahlgren 350: J. Beulenveg 3 0: Kammar-Lakejen Nilsjon 150: — -**- Löparen Akerström Kammarhussaren Gréen 430: — 216: — O. Liljeholm 216: — 216: — 216: — 216: — 216: •— 216: — 216: — Si6: — 216: — Jägaren P. Samuelsson D. Aspman Lakejen Högmark Malmberv Öberg Westerberg Elfgren Hejdenberg Hos Drottningen. Öfver Hofmästarinnan Grefvinnan C. C. Stjerneld lödd Gyllenstolpe Stats-Frun, Grefvinnan Mörner, född Modée 400; —* — Grefvinnan Silf. versparre född Sparre 400: Hof-Fröken Friesendorff 300: C. von Schutzer 300: U. Wachenfelt 300: M. Koskull 300: Öfver Kammarherren, Generalén m. ro. Grefve C. Strömfelt Kammarherren m. m. Friherre E. Cederström 250: Friherre S. Sparre 250: — —- Kamroar-Pagen P. G. Kuylenstjerna Kammar-Lakejen J. Norberg 250: P. Sjögren 230 Transport 1309 1310 Stats-Utskottets Jietänkanden.’ Transport Garderobs.Betjenten Spongberg
Jag kan icke erinra mig, att något sådant beslut vid ålerremissen af R. o. Ad. fattades. Jag tror blott, att R. o. Ad., på grund af Frih. Palmstjernas yrkande, beslöt ålerremiss af den ifrågavar. punkten, och anhåller alt få veta, om R. o. Ad. verkligen fattat något annat beslut. Hr von Hartmansdorff: Jag torde kunna lemna den upplysning, som Hr Mannerskantz önskat. R. o. Ad. beslöt icke att bevilja 600,000 r:dr, emedan 69 § Reg.F. då förhindrade det. Om Ståndet dä hade fattat ett sådant beslut; så bade jag nu icke behöft yrka det. Hr Mannerskantz: Mig tycktes, att Hr von Hartmansdorff i sitt föreg:de anförande nämnde, att R. o. Ad. borde vidblifva det beslut, sora R. o. Ad. vid ett föreg:de tillfälle ronde denna punkt fattat. 182 Den 7 December (. m. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att lian äfven ville erinra sig, att R. o. Ad. återremitterat ifrågavar. punkt, utan alt dervid förklara lill livad belopp R. o. Ad. ansåg ifrågavar. anslag böra bestämmas, men att, för vinnande af säker upplysning derom, prot.utdr. i ämnet blifvit efterskickadt. Då likväl nu Hr von Hartmansdorff, som åberopat R. o. Adis förut fattade beslut instämt deruti, att R. o. Ad. om denna punkt ej fattat annat beslut än att densamma skulle lill följd af gjorda anmärkmr återremitteras, syntes propos. genast kunna framställas. R. o. Ad. hördes häruti instämma, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o'. Ad. bifölle SlatsUtsk-.s i dess utlåt. Nio 35 afgifne och nu vidhållne yttrande röride förslagsanslaget till fångars vård och underhåll. Ropades ja och nej. Hr von Hartmansdorff-.
Ridderskapet och Adeln-j som skulle hafva haft mycket att invända emot Utskottens nu ifrågavarande Eetänkande, och hvars liela åsigt är så stridande mot Utskottens, att, som orden lyda, de fl resullaler, Iivari vi sammanträffa, just ärö de, snm mig synas inconsequenCer i Betänkandet, har, i stället för det han ogillar, framlagt ett annat, och sålunda icke stadnat vid ogillandet blott. Utskotten känna verklig tillfredsställelse deröfver, att mot Utskottens förslag, något annat helt, i sammanhang, med ordning och fullständighet uppställdt blifvit, på det att Rikets Höglofi. Ständer må pröfva och antaga hvad lämpligast vara må; och, ehuru det är en följd af de olika åsigterne, som den värde Ledamoten sjelf anmärkt, att Utskotten icke kunna instämma i hans tanka; tilltro sig Utskotten likväl icke, o-i aktadt deras framställning är ett resultat af fleres pröfning, med samma säkerhet kunna den värde Ledamotens fprslag förkasta, sora, han behagat Statsoch Banko-Utskottens Betänkan-den 47 t 1 afgöra oanvändbarheten af deras. Den osvikligliet i beräknade följder, den skarpt uppdragne gräns mellan förr och nu, som skall bevisa, alt så mycken oklokhet i rnésurer af alla slag hittills ägt rum, bör i förhand ingifva stora förhoppningar och en deremot svarande uppmärksamhet åt hans förslag till rättelser och till införande af en annan ordning.
Men som länsfängelserna äfven kunna byggas på ett sådant sätt, alt de blifva tjenliga till straff-fängelser efter det nya straffsystem, som ännu alldeles ej varit under R. St:s pröfning och hvarom ingen erfarenhet finnes, och således ej heller nu kan blifva föremål för något beslut om användande af medel för ett sådant ändamål; så vågar jag vördsamt hemställa om icke — hvilketdera förslag till beslut, som än må blifva af R. o. Ad. anlaget — om ej vid detsamma bör såsom .slutmening vidfogas följande ord: ”dock ulan alt medgifva användandet af dessa medel till uppförande af straff-fängelser, hvilka ej stå i ovillkorligt sammanhang med nu gällande lag. Med iakttagande af denna anmärkn. slutar jag mig till Hr von Hartmansdorffs förslag till beslut. Frih. Palmstjerna: Då det nu åter för andra gången är Den 22 Maj. 103 upprepadt, att K. M. tillkännagifvil för R. St. hvad liela kostnaden för fullbordandet af det nya fängelsesystemet skall komma alt uppgå lill; så får jag dervid erinra, att det visserligen i StatsUtsk:s utlåt. N:o 41 är citerad t, hvad som i den K. proposm förekommer i detta afseende, men att deruti hvarje cell är beräknad lill 1000 r:dr, under det att likväl de redan fullbordade fängelserna hafva kostat öfverhufvud 1100 å 1200 r:dr per cell. Då således de redan uppbyggda cellerna visat sig kosta mera än 1000 r:dr, så är det äfven att förmoda, att de celler, som hädanefter byggas, äfven komma alt kosta mer än 1000 r:dr, och att sålunda den uppgjorda beräkningen ej är riklig, ehuru den står der. Det är ej någon tillförlitlig uppgift, och således är det så mycket mera angeläget för R. St. att införa kalkyler i detta afseende. Jag tror visserligen att man ej i allmänhet bör ingå i specialiteter; men dådet är fråga om ett anslag af 600,000 r:dr, så böra kalkylerna så uppgöras, alt man med säkerhet vet att byggnader ej påbörjas, utan att med dessa anslag kunna fullbordas.
Då Utskottet för sin del anser staden Götheborg, i ansende till dess läge och b*- tydenhet, fortfarande böra utgöra säte för ortens Länsstyrelse och en flyttning deraf till Uddevalla nödvändigt måste blifva förknippad med betydliga utgifter för Statsverket, uta» att det dermed åsyftade ändamålet skulle vinnas, finnér, på grund så väl häraf, som ock med afseende derå alt samma förslag blifvit väckt vid 2:ne föregående riksdagar utan att tillvinna sig Rikets Ständers bifall, Utskottet sig böra hemställa, att förenämnde motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 7 Februari 1851. Sfals-Utskottets Utlåtande N:o 35. * S:o 55. Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 8 Febr. 1851, kl. 10 t. m.
Med all aktning för PresteSt:s i delta fall yttrade åsigt, hyser jag den öfvertygelse, att det vore till PresteSt:s egen skada, att icke antaga Utsk:s förslag, hvilken öfvertygelse delades af PresteSt:s egna ledamöter inom Utsk., hvar - Den 12 Juli. 31 före tle Sfven uppbjödo all förmåga att främja det beslut hvartill Ulsk. kommit. Under hänvisande till de af Utsk. anförde motiver vågar jag vördsamt tillstyrka bifall å betänk. Hr von Hohenhausen: Det förekommer mig något svårt, att strida både med Hr von Hartmansdorff och Frih. Cederström i denna fråga, men jag har likväl icke dragit detta i betänkande, enär man sagt, att den föreslagna åtgärden vore lill PresteSt:s och församlingarnes egen fördel. Jag får likväl bekänna, att, hvad åtminstone församlingarne beträffar, jag icke delar den öfvertygelsen, att Utsk:s förslag är nyttigt, enär såsom allmänt kändt är folkskolorne lill en början från seminarierne icke kunna påräkna utexaminerade lärare. Vid sådant förhålllande tycktes det vara billigt, alt, när sådant utan olägenhet kan ske, folkskolorne må få använda preslmän. Det kan till och med inträffa att det finnes kapellaner uti mindre församlingar, hvilka äro till den grad litet sysselsatte af sin tjenstgöring att de ganska väl kunna förena den med skollärare-befattningen och kan sådant ske till gagn för församlingen och fördel för dessa preslmän, anser jag PresteSt. hafva haft full anledn. för sitt beslut, i hvilket jag är villig att instämma. IIr von Hartmansdorff: Orsaken hvarföre man velat i allmänhet borttaga den ökade tjensleårsberäkuingen, har varit, att de, hvilka inträda på den preslerliga banan, icke skola hafva samma nedslående utsigler som hitintills i fråga om befordran. Om man nu borttager ökad tjenstårsberäkning för lärare vid elementarskolorna, men bibehåller den för folkskolorna, så begär man en ny orättvisa i st. f. en gammal.
N:o 67; rörande yrkad befrielse för Gottlands Hemmansägare, att in natura aflemna skattet jära m, m. Föredrogs å nyo Herr von Heijnes, Georg, den 25 dennes förmiddagen på bordet lagde motion, alt de, i anledning af en talares yttranden å Riddarhuset in Pleno, tillkånnagifne bifall eller missnöjen, icke »nå i Protocollet hädanefter varda antecknade. 6*2 ben 5o April e, m. Herr von Heijne, Georg: 3g §. 1 Riddar» husOrdningen har gifvit mig anledning tro, att icke några andra munteliga yttranden må till Protocollet upptagas, an sådane, hvilka efter behörigen föregånget upprop, afgifvas. Jag förklarar ännu en gång, att jag vid framställandet af min motion, icke äfsåg annat an ntöjlighéteri både för mig att andra, och bestämma qvaniiteten af ett härstädes hÖrdt bifall. Jäg trodde det vara iiog för Talaren, att hafva emottagit ett gillande, om det varit större eller mindre, meri att det deremot både skulle vara svårt och ledä till motsägelser, att intaga fett omdöme derom 1 Protocollet, I öfrigt öfverlemnar jag hela frågäii till Ridderskapets och Adelns egen pröfning. Jag har blott ansett mig pligtig ätt i ämnet framställa den tanka* sorn i min motion innefattas» Herr Grefven «ch LandtMarjkalken förklarade, att då det enligt §. Riksdagsordningen tillhörde Ståndets Secreterare, att allt det forn förefaller och beslutas, ordentligen och noggrannt uppteckna samt förevarande motion således åsyftade förändring i 24 §. Riksdagsordningen, ansåg Herr Grefven och Landt Mars kalken berörde motion, enligt 8r jjj. i Regering^ Foripen, icke kunrta äf Ridderskäpét och Adelli upptågas, utan böra hofi ConstitutionsUtskottet anmälas.
N:o 225, i anledning af väckt motion, angående rättighet för tionde-gifvare i Skåne att få lösa den till Stockholms allmänna barnhus anslagna kronotionde efter markegångs-pris, med tillökning af i lag stadgad forsel-lön; N:o 226, i anledning af väckt motion, angående afskrifning utaf arrende-skillnads-ersättning, ådömd sterblms-delegarne efter bonden Maths Andersson, i egenskap al arrendator af indragne bataljons-predikants-bostället Forssa; N:o 227, i anledning af väckt motion, dels om återgång till soldat-rotar vid Westmanlands regemente af från dem indragen span mål, eller deremot svarande lösen, åt en del rotar vid samma regemente; N:o 228, angående trycknings-kostnaderna för Riks-ståndens protokoller, samt utdelandet af de vid riksdagens slut öfverblifna exemplar af dessa protokoller och dertill hörande bihang; N:o 229, i anledning af väckt motion om inrättande af ett arkiv i Rikets Ständers hus. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-utskottets memorial N:o 24, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets utlåtande N:o 21, i fråga om anvisande al medel för godtgörande al det lån, som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustnings-kostnader. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Lag-utskottens utlåtande N:o 38, angående åtskilliga frågor, som med fängelse-regleringen ega sammanhang. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Konstitution s-utskottets memorial N:o 22, i anledning af ett Ståuds återremiss å memorialet N:o 14, rörande repre sentations-rättigheten för Fahlu bergslag. Lades till handlingarne.
Beviljas åter någon Embetseller Tjensteman ledighet, för att besörja enskilda angelägenheter, aflöne han då sjelf den extra-ordinarie, som i lägsta graden förordnas att göra tjenst.. Tionde Afdelningen.. Angående tiden, inom hvilken Riksgälds-Contorets Hufvud-Idok skall 'vara afslutadj samt om tryckning af utdrag ur Contorets Räkenskaper och , Berättelsers af gifvande till Rikets Ständer och deras Revisorer. nff. Uti Riksgälds-Conloret afslulas för hvarje år en ordentlig Hufvudbok öfver Contorets skulder och tillgångar, samt utgifter och inkomster af hvad namn och beskaffenhet de vara må; hvilket Bokslut så tidigt det nästpåföljande året bör vara förfaltadt, att Hufvudboken kan vara gradskad af Revisiöns-Contorel senast inom den 1 October samma år. §■ 119' Då Hufvudboken i rätt tid varder afslutad, komma de, sorn vid densamma lagt hand, att undfå det arfvode, sorn Staten, utsätter, och hvars fördelning af Commissarierne föreslås., §. 120. Hvarje år, efter upprättad t Bokslut, låta Fullmägtige författa och genom trycket utgifva utdrag af Riksgälds-Contorets Räkenskaper.. §• »ar. Till hvarje Revision låta Fullmägtige författa och aflemna omständlig Berättelse om Riksgälds-Coutorets tillstånd samt förvaltning under den tid Revisionen skall omfatta; äfvensom fullständig Berättelse skall vid hvarje Riksdag till Rikets Ständer afgifvas. — Sådane Berättelser skola derjemte serskildt aflemnas från Commissarierne samt Ombudsmannen. Bih. till R. St, Trot. i834 och 1835. 4 Sami. 1 Afd 4 B videt. ti: de Häftet. 6 Sfl Biltill Ståts-Utskottets Memorial N.o 47°- §. 122.
Härvid har dessutom bordt anmärkas, att ehuru icke lika beskaffade beslut blifvit fattade i de öfriga Stånden, del likväl visar sig dels i Borgareståndets redan anförda beslut, alt ingen slutlig pröfning af lagförslaget blifvit anställd och endast ett hufvudsakligt instämmande i grunderna af samma förslag uttaladt, dels ock i Bondeståndets öfverläggning den 7 September vid återremissen af Lagutskottets betänkande, att en stor pluralitet af Ståndet vägrat bifall till förslaget, så alt dettas ogillande ej der kunnat vara tvifvel underkastadt, i fall ämnet kommit till slutligt afgörande. I Bondeståndet yttrades nemligen vid detta tillfälle: 1) af Nils Strindlund från Wester-Norrlands län och femton Ledamöter, som med honom instämde: att de hvarken vore nöjde med det nya förslaget eller de principer, som blifvit lagde till grund för detsamma; att det öfverginge de skattdragandes förmåga att sätta i verket de bestämmelser, som betänkandet och det vid föregående riksdag bifallne principbetänkandet innehölie, och hvilka skulle ådraga landet ett kostnadsbelopp af mer än 8,600,000 R:dr banco; att om broltmålslagstiflningen fortginge i den anda, den börjat, brotten då komme att på ett förfärligt sätt öka sig; att rån och stölder sedan 1840 års riksdag, då stralfen mildrades, tills datum fördubblat sig; att det nya straffsystemet icke vore i andra länder antaget annorlunda, än för att dermed experimentera; alt
I afseende på förra delen af Häradsrättens berörda utslag, hvaruti yttras, att, enär Wilhelmina Lindgren vid det tillfälle, då hon af Länsmannen Berggren häktades, varit i orten okänd och betlat samt, så vidt visadt blifvit, icke tillförlitligen redogjort för sitt hemvist och ärende, Häradsrätten funnit Berggren icke kunna anses hafva saknat skälig anledning att, i enlighet med föreskriften i Kongl. Förordningen den 21 September 1860, henne hos Konungens Befallningshafvande i länet inställa, anförde jag nyssnämnda nådiga Förordnings innehåll, enligt hvilket samma Förordning, som, på sätt rubriken antyder, upphäfvit förut gällande föreskrifter om resandes och kringvandrandes skyldighet att vara försedda med pass, (nemligen Kongl. Påbudet den 14 Augusti 1812, Kongl. Kungörelsen den 18 Maj 1824, Kongl Förordningen den 19 Februari 1811 och Kongl. Förordningen den 16 Januari 1844,) stadgar, att härvid likväl iakttagas borde, att, i öfverensstämmelse med hvad i 1 Kap. 3 § 4 mom. af Kongl. Stadgan den 29 Maj 1846 finnes förutsatt, okänd person, som undandrager sig att uppgifva namn eller hemvist eller hvad eljest till nödig upplysning hörer, eller emot hvilken skälig anledning förekommer, att han gjort osann uppgift, må, om rätta förhållandet ej genast kan utredas, fortfarande vara underkastad den påföljd, att af Kronobetjeningen inställas hos Konungens Befallningshafvande; samt erinrade att genom denna Förordning ej heller skett någon förändring af hvad nyssnämnda Stadga innehåller om försvarslöses eller frigifna fångars förpassning äfvensom att, hvad angående skyldighet att vara försedd med sådant pass, som innefattar rättighet att under resa idka handel, vore föreskrifvet, fortfarande komme att gälla. 43 Derefter granskade jag innehållet af Häradsrättens protokoll och anmärkte dervid, att jag funnit ifrågavarande mål icke så utredt som önskligt varit, men att efter den utredning, sorn ägt rum, jag icke, i likhet med Häradsrätten, kunde anse det vara ådagalagdt, att Wilhelmina Lindgren varit i orten okänd, då hon af Berggren häktades.
Betänkande No 14. a* jrpssefsätlas och föda sig i en ninger oell steril trakt, och skall ganska säkert denna näring blifva af ännu större betydlighet i en framlid, ulan några bidrag eller konstlade medel, om den får lemnäs i fred. Börjar man åter att laborera härmed och fatta ensidiga beslut, såsom till exempel det Utskottet nu framställt, att denna orts invånare ej .skulle få sina landtmannaprodueter försålda genom närmaste städernas handlande’, utan vara nödsakade begifva sig lång väg nog bort, innan de kunna få sin vara föryttrad ocli således vara beröfvade en rättighet, som hvarje annan Svensk landtman eger, är ju tydligt, att denna betydliga industrigren och dermed förenade nationalvinst skall ofelbart lida härigenom lill ganska skada för våit Iand. 6:0 Betänkandet är stridande mot all liberalitet. Under en tid då man så allmänt hör den önskan yttras, att man bör lossa alla onaturliga och tvångsband, som nu fjättra våra näringar, framstäiles nu ett förslag af sä rakt motsatt syfte lill Ständernas antagande. Ocli mot hvilka personer riglas desse restrictioner? jo, mot de näringsidkare, hvilka somskattlagde borgare endast ega den rättigheten att försälja några få häraders tillverkningar, och för öfrigt hvarken få handla nied några andra Svenska varor, och ännu mindre med några utländska. ■y:o Betänkandet är stridande mot de båda Städernas bestånd. Som allmänt bekant är, utgör hufvudsahligaste rörelsen derstädes försäljningen af oftanämnde produeter, och hvilken handel är dermed så införlifvad och ligger så i sjelfva sakens natur, alt denna handelsrättighet ej utan största våda kati dessa städer beröfva», och är förenadt med lika liten rättsprincip, som om man till exempel skulle vilja förneka .Eskilstuna afsättning af dess smidesvaror; hvilket dock ej vore af så djup ingripande beskaffenhet, emedan det ^hufvudsakligast träffade blott en stad, då deri nu af Utskottet beslutade åtgärden kommer alt drabba ej endast de båda släderne, utan äfven hela kringliggande landsorten.
I afseende på Sveriges och Noriges inbördes handelsförhållanden länder till efterrättelse hvad derom är eller varder stadgadt. 336 Expeditioiis-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 122 X:o 199. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 8 Sepl. 1860. Preste-Slåndet den 8 Borgare-Ståndet den 12 Bonde-Ståndet den IS Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första Rufvud-Titel. (Stats-Ulskis Utlåtande N:o 47, och Mern. N:o 124 samt Först. Stals-Utskis Mern.
Skrifvelsens innehåll, att desse skyldigheter ej hafva någon grund i hemmanens skattläggning eller Indelningsverket, och att betalningen derför ej motsvarar rätta värdet, härifrån skulle hämta en grund för anhållan om alla sådana skyldigheters upphörande utan förbehåll, hvarefter vi alla kunde blifva tryggade. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Lika med en annan värd Talare finner äfven jag en motsägelse mellan prasmisserne och en del af conclusionen i den Kongl. Resö - Den 6 Februari i e. ra. 355 lutionen af ilen io December. I pramisserne säges nemligen, att tillräcklige grunder ej finnas för desse dagsverkens utgörande, hvarföre Kongl. Maj:t vill dem upphäfva ; men sedan kommer, att det sker med förbehåll, att detta upphäfvande framdeles torde återkallas. Men om det icke var rätt, att de hittills utgjordes, så kan det ej heller hädanefter blifva rätt. För alt förklara denna motsägelse, har en annan värd' Ledamot sagt, att Kongl. Maj:t ej eftergifvit för någon de dagsverksskyldiges rättighet, utan med afseende på dagsverkens skadlighet för jordbruket. Men om dessa dagsverken hittills varit skadlige, så lära de äfven hädanefter blifva det, och jag inser ej att denna åsigt gör någon skillnad i saken. Jag får för öfrigt blott tillägga en allmän anmärkning, att det nemligen är vådligare och skadligare, alt genom förändrade författningar den ena tiden minska, och den andra tiden öka skattebördor, än att bibehålla gamla onera oförändrade, emedan ett sådant vacklande alltid verkar menligt på äganderätten , dåden, som till högre pris köpt en egendom i god tro på minskade, skatter, tinner sig bedragen, när dessa sedan ökas. Jag anhåller således om återremiss. Herr Tham, 1Vollrath:
En betydlig, ehuru till viglen icke uppgifven, mängd så kallad sjö- eller myrmalm har deremot hvarje år blifvit från flera sjöar i Länet upphemtad och vid masugnarne använd till gjut - 19 gods och tackjern. Den i öfrigt till tackjernsblåsning erforderliga malm har hemtats från Utö och andra utom Länet belägne grufvor. Af 10 masugnar, som i Länet finnas, hafva år 1848 nio, 1849 endast sex och 1850 åtta varit i gång. Tackjernstillverkningen och värdet deraf efter fastställde lösningspris hafva utgjort: Tillverkningsbelopp. Lösningspris. Värde. Sk». R:dr. sk. R:dr. sk. Länets tackjernstill verkning i medeltal endast 12,507 SkSf årligen. Den har således ökat sig med 1,501 SkS?. Tillverkningen af gjutgods, som hufvudsakligen bedrifvits vid Ankarsrums, llagelrums och Öfverums bruk, har utgjort: år 1848 919 SkS" » 1849 1,117 » » 1850 . ■ . 807 » Summa 2,903 SkS;. eller i medeltal för hvarje år 901 SkSf, som, efter ett värde af 18R:drSkeppundet, motsvarar 10,218 R:dr Banko. Viel Ankarsrum och Öfverum begagnas så kallade kupoleller reverberugnar för omsmältning al' tackjern.
Riksens Höglofl. Ständers Justitie, Ombudsmans, till Utssottet remitterade Berättelse, öfwer färwaltningen af Dess Einbete arén i8n och >8l2, jnnehaller bland andre ämnen, att ehuru det stall wara uppenbart af Auctionskammare Ordningen för Stackholms Stad den 6ste Junit 1780 att den, efter de olika waror, som försaljas, förestrefne provision af r^, 2 och z procent, förmenes utgöra hufwudafgiftcn, jamt att den tillika stadgade, och sa kallade stagasgift af z st. för hwarje partie, ar att anse som en biafgifr, förekomma likwäl sädane händelser, hwilka jemma! blifwit framstälde, dä ett förändrat förhållande inträffar, och häraf har Justitie-Ombudsmannen ansedt wara anledning till den rättelse uti desse afgisters beräkning, att enär Auctions-provision och staqafgist, sammanräknade utgöra mera än 6 procent af försälmingssumman, stulle slagafgiften minstas i den nion, att beloppet för bägge delarne instränkre stg till 6 procent. — Att Kongl. Maj:tö förnyade Expeditions-taxa för Hof-och Under-Rätter af den 27^0 Maji 1801 saknar något särffildt stadgande för"Lösen af c.ravationsbewis, och att det answar, hwarmed deras utgiswande är förenat, syncs föranleda till en annan beräkning af Lösen, än den, som för wanliga Protvcolls-Utdrager är stadgadt samt änteliwn a-t fräga uppstått, huruwida 2säe§. af Regcrin jsformen, och den deruti Konungen tillagde rättighet, att i brottmål göra Nåd, borde salunda Den 12 Maji. 2;» salunda förstas, att samma rättighet icke kunde sträckas till eftergift af andre böter, än Kronans andel i desamma.