Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad sedan angår Skinnskattebergs Socken, hvarest, såsom ofvan är nämndt, tackjernsblåsning år 1686 idkats vid 18 hyttor och tillverkningen uppgått till 4,382 Skeptd t3 Lisptd, men hvars hela Tackjernsproduetion numera är inskränkt till allenast en hytta och, efter medium af de 10 sistförflutna åren, utgjort endast 45 Skeptd i3 Lisp:d ; så ehuruväl häraf vill synas att Staten af den io:de, som erhålles af detta obetydliga Tackjernsqvantum, undfår så ringa ersättning för de till Bergsbrukets befrämjande uppoffrade hemraansräntorne till det här ofvan uppgifne belopp af 1,787 R:dr 11 sk. 2 r:st. årligen, att Privilegierna för en med sådan förlust för Staten idkad handtering, borde äfven för Skinnskattebergs Socken indragas; likväl och som härvid förekommer, dels att åtskillige hyttor inom Skinnskattebergs Socken till bedrifvande af Riddarhytte Kopparverk, ined behörigt tillstånd blifvit nedlagde och dels att, enligt det af Bergmästaren i orten hållna Protocoll vid sammanträde med Hemmansegarne, så olika meningar och intressen funnits rådande, att somlige tillkännagifvit sin önskan att den hittills sjelftagna friheten att sällan blåsa må förvandlas till en verklig rättighet emot Skattejerns erläggande och andre åter att tackjernsblåsningen icke måtte få nedläggas; så anser Utskottet, lika med hvad K. Kammaroch BergsCollegierne yttrat, Betänkanden, N:o 277.
Lanea, oell detta Lelopp in^ar ännu i den sor Lotsoell 0^rinA8-8taterne assedda sun>ma, Ilvillien Ilesinnes ldrdelad säl ond a, att de intlvtande lots oeli liali-as^isterne Leräknats till sl:dr 60,000: -— —- Danska s^rpennin^arne 3,5oo species, a 1 28 sli. eonrs, till , 0-333: r6. samt det vid sista Liksda^ tor underLället ^itna anslag „ i/^,ooo: —> —> tillsammans L:dr 83,333: 16.— eller med spanmäls-ersättnin» „ 2^5: > oell indeldta räntor . ', 3oo: 3a. — 80nilea 1t:dr 83,886: — >— Departements-LLesen aLeropade i underiläni^Ilet, livad pa torrLerörde sätt Illd vit, i !>sseen<le ä lorevarande ärende, ansoi dt oell upplyst, oell Leträstande torst dispositionen as den i Dansk» Dvrpennin^arne tillkommande sorIlojninF as 6,3oo L:dr 8peei68, utgörande, ester 128 sk. cours, i^,333 Ii:dr 16 sk. 7 Lou^l. lVlsj:t lrelrsxscle, enligt 8tsts-Iläcl6t8 uuclerclänigs tillstyrkan, i Käller Allis oell lrikslls, irvscl uti okvsuiutsAus ruäl lrlikvit sk Oepsrteureuts-Llreken i unäerlläuiAliet köreslsnet oelr lieiustälclt. ?:o Kn^äenäe reAleriuA sk utAikterus uuäer 1ciks-8tsten8 Kenrte
Jag betviflar t. ex. att en HofRättsAssessor, med de utsigter han eger till framtida såväl befordran som inkomst, skulle, under nuvide förhållanden, vilja lemna den praktiskt juridiska banan för att åtaga sig ett besvärligt och föga lönande lärarekall. Gr. Sparre har ytterligare omtalat den brist på sedlighet, som röjer sig inom de studerande i Upsala, och förmenat, att äfven detta skulle förbättras, om akademien flyttades till hufvudstaden. Gr. Sparre, sorn sjelf varit i Paris, torde medgifva, att förhållandet der åtminstone icke gifver något stöd åt Hr Grins sats, »Le quartier Latin» är just icke något dygdemönster, snarare torde det få anses som utsväfningarnes rätta tillhåll. Nekas kan väl ej heller att lättad tillgång till förströelser befordrar dessa. Frestelsen måste ju vara mindre om den lefnadsglade ynglingen nödgas göra en serskild resa till förlustelseorten än om han derstädes hade sin boning. Gr. Sparre tror slutligen, att vi böra följa exemplet af det öfriga Europa, som har sina universitet förlagda antingen i hufvudeller andra stora städer. Jag fruktar, att Hr Grin härvid lemnat åtskilliga faktiska förhållanden alltför mycket ur sigte, ty, så vidt jag vet, äro hvarken Oxford eller Cambridge, Göttingen eller Er - 320 Den 15 Juli f. m. langen eller Heidelberg några vare sig hufvudeller större städer. Deremot är det en sanning, att man i Frankrike prisar Tyskland lyckligt derföre att det ännu eger i behåll sina talrika, öfver hela landet utspridda, Universiteter. Gr. Sparre har visserligen icke med ett ord vidrört ett skäl, som Ekon.Utsk. anfört och som äfven torde vara ovedersägligt, det att den donation, hvarpå hela Universitetets bestånd hvilar, är gjord till Upsala Högskola och således icke kan, utan kränkning af donationsbrefvet, från lärdoms-anstalten i Upsala förryckas. Jag hemställer till Gr. Sparre såsom Jurist, huruvida han icke sjelf anser den föreslagna flyttningen stå i uppenbar strid med testators klart uttalade mening.
L. E. 69. — angående regleringen af anslagen under RiksStatens Tionde HufvudTittel. XXIII. — angående regleringen af Allmänna IndragningsStaten. XXIII. B. 5o8. XLVIII. A. i37. XLiX. B. 52. A. x42. LI. E. 63. LVI. B. 86. A. ix5. LVU. E. 3. angående aflöningen för BankoUtskottels Secreterare och Canzlisamt Vaktbetjening. XXIV. B. 70. A. 83. om en anledning till anmärkning emot StatsRådet samt Föredraganden för Handelsoch Einance-Ärenderne. XXVI. R. I9°- — 1 frågan om dispositionen af de till Barnliuslnrättningen i Malmö gjorda donationer. XXVII. B. 217. XXVIII. A. 3. XXXII. E. 323. — angående hegardt understöd af allmänna medel för Ortopediska Institutet i Stockholm. XXVII. B. 217. XXVIII. StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet rörande tryckningen af BondeStåndets Protocoll vid innevarande Riksmöte, samt deras afleverering till Riksgäldskontoret. XXVII. B. 217. XXVIII. A. 10. — öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande i anledning af Rikets Ständers åren 1825 och 1827 församlade Revisorers afgifne Berättelse om granskningen af Riksgälds Verket, General AssistanceConloret och f, d. FilialDiscontlnrättningarne. XXVII. B. 217. XXIX. A. »49- — öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande aflidne Kamereraren Evers systerdöttrars ansökning, om befrielse från ersättning af Bevillning, som af Evers icke blifvit behörigen innehållen. XXVII. B. 218. XXVIII.
Hvad nu först angår stadgandet uti senare momentet af 3 §., så in7 ser Utskottet ej något behof, alt i allmänna Lagen förordna om extrajudiciel bestraffning för ifrågavarande af profoss begångna tjenstefel, samt finner det i allt fall vara alldeles olämpligt, att Häradsfogde och Länsman, samt den, som eljest är tillsatt att öfver verkställande af spö och risstraff hafva tillsyn, skulle ega magt att, efter sitt enskilda ompröfvande, använda spöstraff eller fängelse, såsom näpst för profossens flathet. Utskottet tror sig således hafva fullt skäl tillstyrka, att, på sätt Herr Grefve Löwenhielm föreslagit, senare momentet i 3 §. 5 Cap. Straff-Balken, så lydande: ",Agen the ock makt att genast näpsa then med spö eller fängelse, som straffet med flathet verkställer ” måtte upphäfvas. Bihang till 11. St. Åttonde §. åter lärer icke, såsom Motionairen förment, kunna tydas derhän, som skulle den pliktfällde någonsin då han har penningar kunna vägras att, genom böternes erläggande, betria sig från kroppsstraff; utan der stadgas endast, att böter ej må, genom executiv åtgärd, uttagas af hemmansbrukare, derest sådant ej kan ske utan hemmanets förderf och ödesmål, eller i allmänhet af den, som härigenom komme att lida brist på föda och 'uppehälle;, och berörde stadgande är, efter Utskottets omdöme, destomera rigtigt och behöfligt, som den redan fattiges utarmande genom utmätning för böter skulle öka hans nöd, och tilläfventyrs såmedelst framkalla frestelser till nya brott, hvadan också en gräns bör vara i Lagen utsatt för rättigheten att bölerne indrifva. Utskottet förmodar således denna del af motionen böra förfalla. En Ledamots serskilda yttrande bifogas.
Lm denna Redaction an» tages, kunde man ur Mo. mentet utesluta de särstildte bessrifningar pä behållen in. komst af Landtegendom och Stadsjord, och hwarjehanda näring m. m.> men stulle inan heldre önsta at bibehålla Momentct sädant det nu ar och endast införa de nödige andringarne; sä borde följande., rättelser i agt tagas: I den allmänna definitionen pä behällen inkomst, stulle wid slutet efter orden: rörelsens behof, tilläggas: underhäll af nödige Byggnader, föda och lön, till de för ena yrke nödige tjenare, utstylder af alla slag samt förluster af förwärfwad Lös eller Fast egendom. I stallet för inkomst: Lehällningen bör det heta inkomst-LehMningen. Det förra lar wara ett strif el» ler tryckfel.; 0:0 Dä Actier eller fordringar, fastan efter Embetsmans förordnande satte i taka hander, kunna wara Räntegifwande, och Bewillning för afkomsten deraf ostridigt mäste betalas; sa bör utur Rubriken af Actier, fordringar eller contante penningar den tillage meningen : stom. icke efter Embetsmans förordnande aro satte i kaka hander, uteslutas, emedan i annat fall ägare af sädane Actier eller fordringar, blefwe fria frän afgift för inkomsten deraf. Jag criudrar mig gansta wäl at tillagget blcf infördt, i fölgd af en anmärkning ifrån Högwördige Prcst-Ständct och genom omröstning i Statslltstottets Nämnd; men Let strider twcrt emotdctHögwördiga Ständcts mening som war ren, at för alla Capital, aftvetl om de icke more räntegifwande, borde Dcwillning arlaggas. Detta pästäende ogillades af Namndens pluralitet, utantmifwck Lärföre, at man ansäg det strida emot den antagne hufwud principen för Bcwillnin - Utstottet hemställer, om icke i stallet för orden: Salunda blifwer inkomst:
Angäende Koppar.ränran och Slagskatten, Ak» widabergs och Tunabergs Koppar-Wer's zo:de Koppar, rionden. An - Den 22 Zebruarir. 1277 Angående Dylta Swafwelbruk och Kalkugns» afgiften pä Gottland. Angäende Chartä-Sigillatä recognition. Angående Krut och Saltpeter försäljnings-medel, General Förräds Castä-medel» samt Kneckte Rotefriheks medel. Angäende Cavallerie. och Dragone-Regemenrer nas Häst-vacance Spanmäl. Wid den io:de titeln angående Nummer-Lotteriemedlen och de deraf till Casterne-byggnader och Hamn, byggnaden i Helsingborg ansiagne medel so.soo R:d. frägade Friherre Stael von läolliem, corktr lk.uZviA, om vesta 20,000 R.d. till de nu upgifna andamälen werkeligen redan moro af Riksens Ständer bewiljade. När man sammanräknade beloppet för Z är, stege det till 100,020 R:d., en nog stor Summa att i RiketS närwarande tillständ anmanda pä byggnader hwarmed kunde upstjutas. Grefwe Oe la 6sräie, facob. I anledning af hwad Stats-Utskottet i siik Betänkande anfört, rörande Hamn-byggnaden i Helsingborg, räcktes HögloftRiddersikapet och Adeln tilläm mig anföra, att dest fortsättande werkeligen är af högsta wigt. Denna byggnad är af stor nytta. Hwar och en wet arr Sjöfarande med mera lätthet hälla sig under den Swensta an under den Vansta wallen, och att de behöfwa r->78 Den 22 ZeSrrmt-ii. ifrän Helsingborg hämla fristt wakten, huru mycket alt delta genom cn g^o Hamnbyggnad läktas, behöfwer jag ej widare berris,va. Jag will allenast wanda Höglost.
Men å andra sidan bör ej lemnäs oanmärkt, att möjligen äfven andra utgifter, än de af Kongl. Majit nu föreslagna, kunna komma alt under denna riksdag beviljas, och att försigtigheten följaktligen torde fordra, alt den tillgång, som Riks gälds-kontoret har att disponera, icke alltför uteslutande tages i anspråk för jernvägsarbetena. Och af detta skäl anser Kongl. Majit lämpligast, alt den summa, hvilken nu anvisas till dessa arbetens fortsättning, icke bestämmes högre, än till 23,000,000 Ridr; sa mycket hellre, som den reduktion i Kommitterades arbets plan, hvilken en dylik nedsättning af 2,000,000 i anslagssumman måste medföra, icke är af den betydenhet, att någon rubbning i hufvudgrunderna för samma plan derigenom uppkommer. Enär således, enligt Kongl. Majits åsigt, ur financiel synpunkt icke något hinder möter för anskaffandet af de medel, som erfordras för att i det väsendtligaste bringa Jernvägs-kommittéens arbetsplan till verkställighet; enär Kongl. Majit antager, att dessa arbeten i allt full skola innan kort komma till utförande, men ett utöfver nödvändigheten utsträckt dröjsmål i detta hänseende obestridligen medför såväl direkt som indirekt förlust; och 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 53. enär slutligen tidpunkten, med utseende pä utförandet af en låneoperation, enligt hvad den utländska penningemarknaden synes antyda, alldeles icke visar sig ogynnsam; anser Kongl. Maj:t, att, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Kommitterades förslag till jernvägsarbetenas fortsättning under åren 1860 —1863, bör, utöfver hvad som under tiden kan inflyta såsom behållning af rörelsen på jernbanorna, anvisas ett belopp af 25,000,000 R:dr, och att denna summa må genom upplänning emot fonderade statsobligationer anskaffas. Hvad dernäst vidkommer frågan om sättet för anskaffningen af dessa medel, så kommer dervid först och främst i öfvervägande, huruvida den nu tilltänkta upplåningen företrädesvis bör sökas inom eller utom landet.
Jag ville hellre se dessa indivi der med hela kläder än med rykande cigarrer och om detta kunde ernås genom höjande af tullen på tobak, tror jag att sådant skulle för landets innevånare vara både i fysiskt och moraliskt hänseende gagneligt. Jag fortfar att yrka afskaffande af salttullen. Frih. af Ugglas: Så länge skatter äro nödvändiga för statsmaskineriets behöriga gång, tror jag att klokheten bjuder, att uttaga dessa skatter på det sätt, som är minst tryckande och minst förhatligt. Nu vågar jag påstå, att bland de skatter, som trycka Svenska folket, finnes knappast någon, som trycker så litet som salttullen, och då kan jag icke efterskänka denna skatt vid en tidpunkt, sådan som den närvarande. Frih. Sprengtporten: En talare, Hr Bennich, har fästat uppmärksamheten på den fördel, som för handel och rederierna skulle uppstå genom salttullens afskaffande. Med anledning deraf får jag erinra om att dessa redan vunnit en ganska stor fördel derigenom, att handelssocieteterna befriats från den dem förut 488 Den 25 April f. m. Sliggande skyldighet att, till förekommande af brist S denna vara, hålla saltupplag. Om salttullen efterskänkes, förlorar Statsverket en betydande inkomst, och intill dess denna blifvit genom andra tullinkomster ersatt, synes mig vara bäst att bibehålla en tull, som visserligen till en del drabbar förbrukarne, men som också till en del faller på den främmande producenten och importören. Jag har endast velat tillägga detta till hvad jag förut anfört i ämnet, och vidblifver jag min åsigt, att Bevilln.-Utsk:ts förslag bör afslås. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan, dels ock afslag derå samt bibehållande af den för ifrågav:de artikel nu stadgade tullsats, 10 öre per kubikfot; framställde Hr Gr. o.
Sedan lösdrifvaren är inställd hos Konungens Befallningshafvande eger denna myndighet att antingen frigifva honom, försedd med lärpenningar och pass till hemorten eller ock förordna om hans hemsändande med fångskjuts. Men då användandet af det förra alternativet i de flesta fall är fullkomligt ändamåislöst, enär tärpenningarne genast förvandlas till bränvin och passet till snuspapper, så måste man tillgripa den sednare utvägen. Men nu befinnes, att lösdrifvaren, som blifvit införpassad t. ex. till Luleå, har sin hemort uti Blekinge och följaktligen bör afsändas till Carlskrona; och så vexa de der nyssnämnde 60 å 70 Riksdalerna till ett kapital, för hvilket man i vissa orter skulle kunna köpa sig en liten hemmansdel, — och, hvad värre är, utan att ändock, efter hvad jag härnedan skall visa, det ändamål, för hvilket penningarne blifvit uppoffrade, annorledes än i högst ofullkomlig grad uppnås. Och emot detta stora samhällsonda — en talrik arbetsför menniskoklass, fortlefvande i sysslolöshet under en tid då samhällets materiela utveckling absorberar all den arbetskraft, som erbjuder sig til! dess tjenst, samhällsfridens störande på flerahanda sätt, och statsverkets betungande med dryga och i de flesta fall onyttiga utgifter, — emot allt detta onda vill man sätta en stadgad tillämpning af fattigvårdsförordningen och försvarslöshetsstadgan. För min del är jag öfvertygad att hvarken det ena eller andra afhjelper det onda. Tillämpningen af fattigvårdslagstiftningen, sådan den nu är beskaffad, må vinna den högsta grad af fullkomning, och den skall ändock icke uträtta något till hämmande af lösdrifveriet, ty, såsom jag ofvanför anmärkt och visat, lösdrifveriet rekryteras icke ur deras leder, som äro föremål för fattigvård. Återstår således Kongl. Stadgan angående försvarslöse och till allmänt arbete förfallne personer.
Statsråd i lifstiden utaf ifrågavarande ersättningssumma inbetalt, i sådant fall utaf Statsverket återbekomma samma belopp; hvilket då bör för Lindbergs eller hans rättsinnehafvares räkning af Riksgälds-kontoret utbetalas. § 106. Nedan omförmälda anslag till föremål, hänförliga under Riks-statens 8:de Hnfoudtitel, skola fortfarande, i mån af behof, tillhandahållas samt i den ordning eller på det sätt, som af Kongl. Maj:t är eller varder föreskrifvet, utbetalas, nemligen: l:o anslaget för en kapellbyggnads uppförande vid Muonionalusta i Pajala socken af Norrbottens län, Ett tusen tvåhundra R:dr; 2:o utaf 1859 och 1860 års anslag, 2,000 R:dr årligen, för att befrämja och påskynda fortsatt utgifning af arbetet Svenskt Diplomatarium, Tvåtusen fyrahundra femtiosex R:dr 25 öre; börande denna till Kongl. Maj:ts disposition ställda anslagssumma användas dels till ersättning för nödvändiga resor i och för nämnda arbetes utgifvande och dels till inlösen af 175 exemplar deraf, hvilka exemplar skola till de särskilda kontraktsprostarkiven utdelas, för att såsom offentlig egendom hållas allmänheten tillhanda; 3:o utaf anslaget, 9,000 R:dr, till fortsatt utgifning af äldre i Riksarkivet och andra allmänna eller enskilda samlingar befintliga samt för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar, Ett tusen niohundra R:dr 1 öre. 4:o utaf anslaget, 190,000 R:dr, till uppförande af ny byggnad för Göteborgs hospital, utöfver de under 1853 och 1854 års riksdag för nämnda hospitals utvidgning anvisade medel, ett belopp af Etthundra fyratiotusen R:dr. § 107.
Likmätigt Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 29 Augusti 1843 hafva sockne-nämnder blifvit i socknarne å landet utsedde för handhafvande af de bestyr, som högstberörde Författning stadgar. Derjemte äro, för befor - 25 befordrande af ordning och sedlighet å ställen, der i följd af en större och mera sammanträngd folkmängd behofvel sådant fordrat, särskilde ordningsmän, uppå vederbörandes förslag, af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande förordnade. Folkundervisningen inom detta Län var vid 1850 års utgång icke ännu fullständigt ordnad. Dock hafva anstalterna för detta ändamål sedan tiden för sista femårs-berättelse så fortgått, att nämnde år endast 8 socknar återstodo, som icke bragt sina folkskolor i verksamhet, nemligen i Götheborgs fögderi 1, i Inlands 3, i Oroust och Tjörns 3 och i Sunnervikens 1. Offentliga sjukvårds-inrättningar, bestämda för Länet i allmänhet, äro 1:0 Läns-Lazaretlet och Kurhuset i Uddevalla, 2:o Götheborgs Hospital. Vid förstnämnda inrättning emottagas sjuka från hela Länet, med undantag af Götheborgs stad. Under redogörelseåret 1850 hafva vid denna sjukvårdsanstalt blifvit vårdade 391 personer, deraf från föregående året qvar'liggande 39 och under året intagne 352, och hafva af dessa under året såsom tillfrisknade utgått 332, aflidit 13 samt till följande året qvarlegat 16. Inrättningens utgifter under samma år stego inalles till 6,211 R:dr 42 sk. banko. Fördeladt på underhållsdagarne visar beloppet en medelkostnad af 16 sk. 4f rst. för hvarje sjuk dagligen. Kurhusafgiften inom Länet har under åren 1847—50 utgått med 5, endast ett år med 4 skillingar af hvarje mantalsskrifven person. Det nya sjukhus, hvarom år 1847 beslut fattats, var vid 1850 års slut ej ännu fullbordadt.
Det är blott sedan lugn och reda i myntväsendet äro fullkomligt återställda, som några sådana åtgärder böra kunna komma i fråga, och jag skulle för min del äfven då vara tveksam, huruvida jag borde tillstyrka, att vi åtminstone så länge qvarblifva vid den form för Bancostyrelsens sammansättning, som vi nu måste följa. Vi hafva den ena dagen här hört påstås, att proportionen af 2 till 5 emel - D c ii 6 M a j c. m. emellan Bankens reella valuta och sedelstocken fordras, emedan vårt land ligger aflägset från den egentliga verldshandeln, der silfver kan fås, att vissa årstider stänga oss från communication nied densamma, m. m.; och man har sålunda tydligen bevisat, att våra förhållanden i dessa afseenden icke äro jemnförliga med andra nationers. Men samtidigt med sådana yttranden påstår man, att sätra statspapper i Bankens hvalf kunna anses lika med silfver. Jag anser detta innebära en tydlig motsägelse. Har man rätt uti, att åtskilliga omgångar och svårigheter för oss äro förenade med silfveranskafFning, hvilket jag till en de! medgifver, så har nian orätt att anse fondpapper, de må vara af hvad slag som helst, för detsamma som silfver. Jag tror altså, att, så vackert det framställda förslaget än kunde i sitt resultat blifva, i fall det lyckades, bör man dock vänta med experimentet till en annan tid, då man med en mindre summa kan göra läiospånet; och må man sedan åt en erfaren Bancostyrelse öfverlemna att utsträcka tillämpningen, i händelse den finnes tjenlig. Men nu, då realisationen i alla fall, gudnå’s, har nog starka fiender förut, afslyrker jag helt och hållet denna åtgärd, som säkerligen konune att skaffa henne ännu flera. Ilar har nu blifvit taladt om cassacreditiv, hvilket ämne egentligen blifvit afhandladl i en föregående punkt.
N:o 26, angående anskaffande af det för tryckningen af Ridderskapet och Adelns protokoller erforderliga papper. Bifölls. N:o 27, i anledning af föreslagen eftergift af räntan för det till återuppbyggande af Conradsfors bruk i Wermland beviljade lån. Bifölls. N:o 28, angående ersättning till personer, som äro forordnade att, i egenskap af krono-ombud, bevilinings-stämpligen af spelkort öfvervara. Bifölls. N:o 29, i anledning af äskad uppgift å de sedan år 1809 tillsatta kommittéer och de kostnader, staten för elem måst vidkännas. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo en af Prosten Gellerstedt, med stöd af 56 § riksdags-ordningen, väckt motion om yrkad skyldighet för lazarettsläkare att, i vissa bestämda förhållanden, använda den Schreiberska fylleri-kuren. Motionen remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet. Bill. till B. St. Från Yällofl. Borgare-ståndet. SD. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-utskottets Utlåtanden: N:o 21, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, rörande vilkoren för det, till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg beviljade lån; N:o 22, angående afskrifning af de till tomtreglering inom städerna Wexiö, Åmål och Kongsbacka anvisade summor utaf mindre kreditivet; N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter Collega scholae J. Ekelund. N:o 24, i anledning af Kongl.