Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A u revoir! » Till sin egen harm k u n d e Sigrid ej frigöra sig från en känsla af nyfikenhet, då h o n o m aftonen inträdde i den stora, sparsamt upplysta salen. Ej att den väntade underhållningen k u n d e åstadkomma detta; alldeles i c k e! M e n Elin Frank brukade stundom b e s ö k a gudstjänsterna här, o c h hennes vän hade aldrig kunnat förstå, hur h o n m e d sin estetiska anläggning o c h fina känsla k u n d e finna sig tilltalad häraf. Låt vara att predikanterna talade i bästa af sikt; deras språk — Sigrid visste det — lämnade åtskilligt öfrigt att önska, o c h själfva omgifningen måste ju förefalla helt profan. D e n gaf ej heller intryck af kyrka, ehuru den var inredd på ungefär samma sätt s o m en sådan m e d två bänkrader, läktare på sidorna o c h en talarstol i fonden. Kanske var orsaken till stor del den, att åhörarna, s o m talrikt samlats, nästan alla utgjordes af arbetsfolk i sina hvardagsdräkter. D e samtalade dämpadt o c h nickade till bekanta på afstånd. Det var m e d en känsla af välbehag, Sigrid sjönk ned på den hårda bänken, o c h h o n kände något liknande tacksamhet öfver den allmänna hvardagsstämningen o c h halfdunklet, hvilka tilläto henne att obesväradt luta sig tillbaka o c h sluta d e trötta ögonen. Det förnams s o m en oförklarlig känsla af ro o c h ensamhet midt i denna omgifning. bagliga rum, var o m möjligt ännu mera grått, mera liflöst. Glädje, arbetslust, h o p p, fruktan — allt var borta — grått, grått. Jo, visst arbetade hon, mekaniskt, h o n var j u tvungen därtill, då h o n höll på m e d afhandlingarna för sina examina, m e n det var ett arbete utan nerv, utan lust, utan tanke på resultatet af detsamma.
Då jag i går i Talmansconclaven hörde, att BondeStåndet ännu icke förehaft till öfverläggning mer än Statsoch BancoUtskotlens Utlåtande N:o i; då Den i3 Julii f. m. detta Stånd först i dag företager pröfningen af de öfrige FinanceUtlåtanden, hvartill säkerligen åtgå två Plena, är det ej tänkbart, att alla anmärkningar hinna utskrifvas och komma Utskotten tillhanda på mindre än i4 dagar. Derefter erfordras minst 14 dagar för målets behandling inom Utskottens afdelning, eller den så kallade FinanceBeredningen; vidare 14 dagar för Förslagens granskning och afgörande i Utskottens Plenum; ytterligare dagar för Tryckningen af de nya Betänkanderne, samt slutligen ännu 14 dagar för dessas bordläggning och utdelning; så att frågan säkerligen icke kan blifva afgjord före den sista September. Vid 1823 års Riksdag, då en lika allvarsam fråga oui realisation var å bane, som som nu, fann man icke deri någon anledning att uppskjuta de ifrågavarande valen; de verkställdes långt förr än Realisationsfrågan blef afgjord, och Rikets Ständer hafva icke egt orsak ångra sitt val, ty deras Fullmägtige hafva med nit och omsorg fullgjort Ständernas då gifna föreskrifter. Min öfvertygelse är för öfrigt, att Statens Embetsman eller Rikets Ständers Fullmägtige ingalunda kunna sättas i parite" med tjenstehjon, som på förhand betinga sig hvad de skola uträtta. De förre deremot måste åtnöja sig med, att fullgöra de beslut, som komma utt ega rum, och hvilka under tiden kunna undergå förändring. Jag tror, att de, som emottaga ett Den i3 Julii f. m. Rikets Ständers förtroende, skola, om äfven den blifvande Instructionen ej tillfullo öfverensstämmer med deras egen öfvertygelse, likväl finna uti sin fosterlandskärlek och pligtkänsla en tillräcklig uppmaning, att med nit och noggrannhet verkställa de gifna föreskrifterna.
Frun de vuxna sönerna att besinna sig midt under kom oeh frågade, om han inte kunde sluta sitt vilda lif, och det är hon, som hos döttmed den där musiken. Hon blef så nervös. rarna befordrar den karaktärsstyrka och hjärSå blef kaffebordet i ordning. Herr Pettats renhet, som äro samhällets prydnad oeh tersson tittade forskande på småbröden, som deras eget värn. hade en underlig form. Han bröt ett. När mannen, trött af dagens arbete och » Hvad är det för ett nytt hembageri, som sträfvan, om aftonen kommer hem, kanske Lillan har uppmuntrat den här gången » — vresig till följd af förtretligheter och nedherr Pettersson kallade alltid sitt vif för Lilstämd af motgångar, är det denna kvinna, lan, när han ville visa sig älskvärd. — » Det som kysser bekymren från sin mans panna här är visst hvad man inom industrien kaloch gifver honom hvila i ett behagligt hem, lar för halffabrikat. » från hvilket han åter kan stark och modig Herr Petterson kunde ha sparat sig detta Så gick förmiddagen. Regnet strömmade fortfarande ned. Ibland lemnade störtskurarna rum för ett intensivt, genomträngande duggregn, och då kikade herr Pettersson ut på den lilla flik af himmelen, som han kunde se från sitt fönster, och trodde, att det skulle » lätta på ». Men så kom det strax en ny störtskur igen. Klockan half 3 ringde det på tamburklockan. Det var farbror Gustaf och tant Lova, som kommit på lustresa med Vesteråsbåten. D e hade tänkt äta middag på Strömsborg, och nu i detta grufiiga hällregn var ju det absolut omöjligt. Hvad skulle de nu taga sig till? Farbror Gustaf och tant Lova brukade alltid vid sina sommarbesök äta middag på Strömsborg, såframt de ej voro bjudna till släktingar. Det var det enda ställe de visste af, där det kunde komma i fråga att äta en sommarmiddag. Och nu såg den beskedlige farbror Gustaf alldeles hjälplös ut, medan faster Lova hade en bister min på sig och skrockade på ett hotande sätt.
Men kf~ io4 Den 7 Maji f. m. ven den kunskap, hvilken BancoFulhnägtige och BancoUtskottets Ledamöter, om också aldrig så grundlig, studera sig till ur Bankens areldy, måste, som jag tror blifva af helt annan art, . än den kunskap, som efter en medgifven offentlighet åt Bankens alla operationer och dess tillstånd, hvarje Svensk medborgare, som ville förvärfva och med säkerhet besitta förmögenhet, vore nödsakad, i enskilta värf och genom egen erfarenhet förskaffa sig, emedan alla sådana värf, isynnerhét örn de bestodo uti penningeafFärer, skulle efter den medgifna publiciteten, komma att stå, uti ett långt intimare och närmare samznanhang med Bankens alla operationer, än nu. Riksens Ständer skulle då till utfärdande af instruetion för sine Fullmägtige, och des§a Fullmägtige till utförandet af sitt vigtiga kall medföra en kunskap och en erfarenhet, till hvilken de från barndomen, voro uppväxta, och för hvilken deras eget sjelfbestånd ålade dem det lifligaste intresse. Och först då kan, enligt min tanka, Banken sägas styras af Riksens Ständer. Man befarar vidare, att Banken skulle förlora sin credit om vid dess offentliggörande, det befunnes, att den ej ägde valuta för alla sina utelöpande obligationer, samt påstår, att i så beskaffade omständigheter, måste mantaga sin tillflyckt till en om också missledd opinion; det vill ungefär säga, att största säkerheten vore här att söka i sjelfva osäkerheten. Jag erkänner, att jag endast genom denna påtagliga motsägelse kunde hafva blifvit ledd till en motsatt öfvertygelse. Så länge Bankens credit ej är bygd på en säkrare grund, äu en opinion, sorn åter sjelf Den 7 Maji f. m. 105 stödjer sig på intet annat än ren okunnighet och således bär hela caractercn af en fördom, kan den ej annat än vara ostadig och vacklande och dess pappersmynts stigande eller fallande värde måste mindre bero af Bankens soliditet, än af andra främmande orsaker, som äro underkastade en beständig förändring, såsom handel, Industrie och årsväxt etc.
Dör gäldenär, i hvars egendom inteckning för fordran sökt är; pröfve rätten, sedan sterbhusdelegarne hörde blifvit, om den inteckning beviljas må. Varder gäldenärs egendom, sedan inteckning deri sökt blifvit, till konkurs afträdd; pröfve ock rätten ansökningen; och bestämme konkursdomstolen, hvad verkan inteckningen ega må, 0111 den beviljad varder. 15 §. Då inteckning beviljas, varde rättens bevis derom tecknadt på hufvudskriften af den handling, hvarå borgenären sin fordran grundat. 16 §. Inteckning, som beviljad varder, gälle lör borgenär med förmånsrätt, som i 17 kap. Ilandelsbalken skiljs, ifrån den dag i staden och det ting å landet, då han inteckningen inför rätten sökte. Ej må dock ränta å intecknad fordran tilläggas förmånsrätt för flere än tre ar. Om ränta å intecknad fordran, då gäldenär sin egendom till konkurs afträdt, stadgas i konkurslagen. 17 §. Är intecknad egendom i annans ego än gäldenärens, oell räcker den ej till intecknade gäldens betalning; vare egaren ej tili ansvar för bristen bunden, der han ej gälden å sig tagit. 18 §. Har den, som förvärfvat fast egendom, åtagit sig deri intecknad gäld; vare ändock utgifvarén af den handling, som intecknad blifvit, från Expeditions-Utskottcts Förslag till und. Skrifvelsej JV.-o töo. 335 ansvarighet ej fri, så vidt anteckning derom ej skett å hufvudskriften af samma handling. 19 §. Äro flera fastigheter intecknade för samma fordran, utan att uppgifvet är, för huru stor del deraf hvarje fastighet häftar; vare då ansvarigheten för den odelade fordran fastigheterna emellan beräknad efter förhållandet af hvardera fastighetens serskildta värde tili sammanlagda värdet af dem alla. 20 §.
Från Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af ett från Hederv. Bonde-Ståndet ankommet protocolls-utdrag af den 7 dennes, innehållande, att vid ytterligare föredragning af Stats-Ulskottets utlåtande, N:o 11, i anledning af återremiss å Utskottets memorial, N:o 2, hvaruti anmälan blifvit gjord om 3:ne Landshöfdingars inväljande till Ledamöter af Utskottet, Bonde-Ståndet fun - 158 Prot.-Utdrag, den 14 September 1844- nit iöi' godt att, med förkastande af detta utlåtande, bifalla den af Herr Norin emot detsamma afgifna reservation, samt alt i följd deraf Högiofl. Ridderskapet och Adeln skulle vänligen anmodas att i nämnde Landshöfdingars ställe utse audre Ulskotls-ledamöter, fann Ridderskapet och Adeln, sorn redan i detta ämne fattat sitt beslut, att Bonde-Ståndets protocollsutdrag icke erfordrade annan åtgärd, än att läggas Lill handlingarne. S. 1). Vid föredragning af Siats-Utskottets den il dennes på bordet lagda memorial: N:o 19, angående återlemnande af Pehr Jönssons från Christianstads Län motion om rättighet för de härader, motionären representerar, att disponera den derifrån utgående Curlnis-afgiften, emot skyldighet att underhålla eget lazarett; och N:o 20, angående återlemnande af Matts Pehrssons från Stockholms Län motion om nedsättning i personliga skydds-afgiften: fann Ridderskapet och Adeln de i dessa memorial omnämnda motioner böra behandlas af Bevillnings-Utskotlet. S, D. Föredrogs Bevillnings-Ulskottets, den 11 dennes på bordet lagda, memorial, N:o 6, angående återlemnande af Riksdags-fullmägtigen David Andersson från Hallands Län motion om villkoren för införsel till Norrige ai spahmål och andra Svenska landlmanna-producter; och ansåg Ridderskapet och Adelli ifrågavarande motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets upptagande. S. D. Remitterades till Stals-Ulskotlet Kongl.
”Den synes”, heter det, ”hittills förnämligast varit grundad pä l(tullbevakning, men vi anse att denna alltid blir otillräcklig, när den icke understödes af en verksam sjnbeva/cning, oell alt derföre antalet af tullfartyg, i synnerhet på våra vestra och södra kuster, såsom de mest för smuglingsföretag utsatte, bör flerfaldigt förökas, icke med ångfartyg, såsom i några länder varit försökt, dels emedan dessa, med storlek att kunna hälla sjön i del stormiga Kattegatt, blifva alltför kostbara bader att anskaffa och underhålla, och dels emedan de observeras af smuglarne på allt för långt båll, oell icke kunna gä nära land; utan just med sådana, pä en gäng snällseglande oell styfva båtar, som nyttjas af kustboaruc, och, lill undvikande af igenkännande, alldeles lika tacklade. Eu flottilj af sådana bålar, hvilka borde bemannas med kustboar, föras af flottans underskeppare eller dylika, med eu lullolfieiant på hvardera, skulle, med urskiljning fördelad pä 428 Den 24 Augusti e. m. kusterna oell divisionsvis sta lid under ledning af några marinofficerare, förekomma sjuugling, så vidt sådant later sig göra genom yttre bevakningsmedcl. Kostnaderna för anskaffandet af t, ex. 50 dylika båtar skulle visst icke öfverstiga 100,000 r:dr b:co, och det årliga underhållet icke 50,000.” Jag föreslår således, alt K. St. till sådan ökad bevakning mätte gifva nödigt anslag. 2:o. Återställandet af den nu upphäfne inrikes förpassningsstadgan, med dervid nödige tillägg och förbättringar; samt 3:o. Nedsättning i det ansvar, sorn för misslyckade husvisitationer blifvit tulltjenstemännen ålagdt, äfvensom återkallandet af det i sednare åren meddelade stadgande, att husvisitnlioncr icke må af tulltjensteman utom eget dist rict anställas. 4:o.
Bfhde i stället antingen lemnat honom åter på fri fot, tilldess frågan om rätta stället för hans insättande hunnit afgöras, eller ock låtit honom, intilldess besked lia förfrågan härom erhållits, qvarstadna i Calmar länshäkte och förses med det arbete, som kunnat vara tillgängligt, den tid Klaganden sålunda der blifvit qvarhållen, kunnat och bordt på hans strafftid alräknas, men i hvilketdera fallet som helst för honom undvikits en öfver tlödig fängelsetid samt derigenom ökadt lidande, utöfver hvad honom var ådömdt, och äfven en onödigtvis använd kostnad för hans afförande till Carlskrona och qvarhållande derstädes för Kongl. Majit och Kronan besparats. Efter det sådant åtal blifvit utfördt och vederbörande deröfver hörde, har Kongl. Hofrätten den 27 sisth Januari genom utslag sig utlåtit, att sedan upplyst blifvit, det Landskamereraren, mot hvilken talan blifvit af missförstånd vänd, men sedermera nedlagd, i de mot K. Bfhde beifrade åtgärder ej deltagit, och genom Landshöfdingen Nermans frånfälle frågan om den påföljd, åtalet för honom kunnat medföra, förfallit, pröfningen af målet blifvit inskränkt till den del deraf, som anginge Magistraten i Westervik och vederbörande Landsit. S. Just. Ombudsm.
Vore jag ledamot af StatsUtsk., skulle jag ådagalägga min öfvertygelse genom att pröfva beliofven utan afseende på tillgångarna. Jag gör StatsUtsk. den rättvisan, att det skulle 30 Den 3 Maj f. ra. pröfva behofven lika väl och lika fullständigt, äfven om icke uti betänk, influtit, hvad sorn ad notitiam blifvit liII — kännagifvet; och jag är öfvertygad, att, när betänk, återkommer, det skall visa sig, att i stället för den skenbara stalsbristen af blott 067,000 r:dr, en statsbrist förefinnes, gom är ganska betydlig; ty att säga, huru stor statsbristen egentligen är, anser jag vara StatsUtskts pligt och föremålet för detta Utskrs betänk.; och jag är öfvertygad, att Frih. Palmstjerna gör inig den rättvisan, att dessa provisionel la beräkningar icke ligga till grund för utgifternas bestämmande. Gr. Horn, Glaes Fredr.: Jag kan icke med en värd ledamot dela hans tillfredsställelse öfver StatsUtsk:s sätt att behandla frågan och kan icke på sätt, som Frih. Palmstjerna gjort det, fatta StutsUtsk:s ändamål; ty jag har trott, att StntsUtsk.i första hand skulle pröfva Statens oundvikliga behof och framställa dem för R. St., som besluta i hvad mån de skola fyllas. Är det så, som en värd ledamot af StatsUtsk. yttrat, att våra förråd äro tomma, att Stockholm fordrar fästningsförsvar och medel saknas för sådana och måhända nödvändiga behof, så måste medel skapas. Beträffande inkomstbetänk., finner jag på intet ställe i grundlagen föreskrifvet, att Utsk. skall inkomma med ett sådant, skiijdt från utgiftsbetänk. Med sistnämnde betänk, skal! StatsUtsk. inkomma, och det skall ligga till grund för bevilluts bestämmande.
Boo band och bundtar, äfven summariskt förtecknade—; att en mängd historiska, juridiska och ecclesiastika handlingar, sorni hvalfvet legat kringspridda uti bundtar, höljda med mer än hundraårigt damm, blifvit upphemtade, sorterade, sorgfälligt D c» 3 Maj c. ra. 101 granskade och till en icke obetydlig del specifikt förtecknade; alt afskriften blifvit gjorda af åtskilliga vigtiga docurrienter o. s. v. Ganska mycket af sådana anstäldta göromål och arbeten återstår ännu att fullföljas och kan hädanefter, likasom hittills, fullföljas, ehuru ej nog beqvämligen, inom Riksarchivets nuvar. local, så trång den ock är; men för fullföljden deraf fordras oundgängligen, att det yrkade anslaget lill löner och arfvoden ej vägras. Riksarchivarielönen kan dertill icke disponeras hmgre, än intill dess tjenslen måste återbesättas, hvilket snart torde inträffa. Flere arbetare kunna derefter ej påräknas, än, utom chefen, de 3 nuvar. ordin.-tjenstemännen, hvilka förnämligast hafva att Ilalia yngre handlingar i vederbörlig ordning samt, vid anfordran af embetsverk , utlemna sådana eller derutur meddela enskilda personer äskade upplysningar och afskriften deraf. Alla ofullbordade arbeten, för att göra detta Riksarchivs mångfalldiga ännu icke fyllest ihopsamlade, ännu mindre ordnade och förtecknade historiska skatter kända och fruktbara, måste då afstanna. 3:o En vigtig angelägenhet -liar Riksarchivets t. f. chef sökt befordra genom de arfvoden han haft att utdela, nemi. den, att återställa Riksarchivet i dess fordna bestämmelse att vara en praktisk bildnings-anstalt för unga män, som med säkra grundstudier förena lust och fallenhet för historiska forskningar. Denna Riksarchivets gagnelighet skall upphöra, derest de nuyar.
Och 43o Den 39 Augusti f. m. må ej ett sådant stadfästadt beslut af annan sockenstämma rubbas, utan att samma myndighet upphäfver beslutet. § >5. i morn. bör tillökas med den mening, sora bestämmer att: ”särskild afdelning af sockennämnden handhafver menighetens gemensamma ekonomiska angelägenheter oell rältegångsfrågor, samt ager att härutinnan föra menighetens talan och på dess vägnar svara.’’ Ordställuingen uti öfr iga §§;na lämpas derefter på flera ställen» S. >6. I Usta mom. föreslå Utsk:n, att kyrkoherden eller den bans tjenst förrättar, äge rättighet alt såsom ledamot i nämnden deltaga, då hans cmbelspligt och behofvet så påkallar. Här synes mig, som Utsk:n något ovarsamt förblandat rättighet och skyldighet, helst rättigheten för kyrkoherden att som ledamot i nämnden deltaga, inskränkes till de tillfällen, då hans embetspligt och behofvet det påkallar. Hvad som af embetspligt skall göras, må ock som skyldighet verkställas. Af delta skäl påyrkar jag att kyrkoherden, eller den sorn hans tjenst förrättar , bör vara ålagd alt i sockennämndens åtgärder deltaga. Men deremot hafva Ulsk:n u~ teslutit honom från det åliggandet att vara ordförande. Jag betviflar lämpligheten häraf, då man afser förhållandena i. allmänhet. Sorn jag uppfattar en ordförandes ställning, måste hans egentliga åliggande vara, att, jemte dess collectiva röst rättighet vid besluten, sammanhålla nämndens verksamhet i enlighet med den kännedom han måste och bör aga roude de ämnen, sorn angå socknens angelägenheter. De flesta cominunnla ombestyren, som t. ex. allt hvad som rörer kyrkodisciplinen , sedligheten och ordningen inom församlingen, skolväsendet och fattigvården, måste pastor vägleda och medelst sitt inflytande och i följd af sin embetspligt till stoidel vara ansvarig för.
Äapitalsaf6etalningar ocb) räntor å SiifägälbäsÄontoretS tnljemffa fbulbcr, ä floen forn förlualtutugäs ocf) ttppBötbSfofhtabcr, aflötttngett för SitfHttesOmBubämannen od) l;a ttS ©jepebition, be från betta 28erb utgåenbe penftoitct, jemte rifSbagäs ocf> rcotftonSs bofhtabcr famt refbituttoner m. m. unber åren 1861, 1862 od) 1865 2,968,520: — rneb tillägg af ben bet utaf be för innemaranbe år Bcräftiabe cnafjanba utgifter, font tebe Bilflott Befbrtbba före benna månabS Början 572,680: — 9:o 9ääntc Bcflut beI3 upptagits utom tibet och) bebS botnmer att bents na8 af 9vibet3 StänbcrS Söanb 1,466,666| 9i:br årligen elfer för 5 år . ll:o ©et Bebopp, font, tttöfmer fbcctibc inBctalningar, af SDfj autagitä bomma att IpftaS utaf be för unbfättntngar lutb tnträfs fanbe tnifjluäjcter affebba ocf) till 9bifgäbb8sÄontorct afbemnabe famt ber tnnefbåenbe mebel @umma 9t:mt 9t:br St fl Betäcbaube af benna utgifts junima fjafme 2Sf
Lön och Pension. 5:0 Af d. 27 Juni, öm sökt anslag af taffelpenningar för Presidenten i Kammar-Rätten, jemte 3:ne Justitiae-Råds ansökning att efter afskedstagande! få bibehålla deras taffelpenningar såsom pension. Ut supra. Ex Protocollo A■ G• Silverstolpe, S. D. Vid förnyad föredragning blefvo följande Lag-Utskottets den 28 slstl Juni på bordet, lagda Betänkanden af Höglofl. Ridderskapet och Adeln bifallna, nemi.; 1:0 af den 25 Maj, om lösen för Utslag i anmärkningsmål, 2:0 af den 14 Juni, angående Correctionsinrättningar. 3:0 af den 14 Juni, till svar på återre inissen, angående Riksens Ständers Justjtire-Ombudsmans berättelse om lösdrifvare, 4:0 af den 17 Juni, beträffande Verme lands förläggande under Svea Hof-Rätt. 5:0 af den 27 Maj, till svar på återremiss i frågan om förhöjning i Nämndemäns dagtrac tamente m. rn. _ 6;a Den st Juli. 6:0 af den 25 Maj, rörande förklaring oliver Förordningen angående Skuldfordringsoch Lagsöknings mål den 58 Juni 1798. 7:0 af den 14 Juni, angående allmänna Straffoch Corrections-Hus. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande J.agsamt Allmänna .Besvärsoch OeconomieUtskottens den 16 Juni afgifna och den 28 pi bordet lagda Betänkanden: 1:0 Angående Fattig Procenten af Sterbhus. 2:0 Om Allmogens rättighet att i Städerna fa försälja sina varor äfven i öppna bodar och stånd. 3:0 Rörande Friherre Akerhjelms Memorial om strömrensningar m, m. 4:0 Om anläggning af SvaDS-Hamrar m. m. Ut supra.
När detta kunnat ske under det 1819 års Författning är gällande, Den 13 Mars e. m. hvad skall man då icke vänta sig, om Rikets Ständer komma med en sådan anhållan, som i detta Utlåtande antvdes. Dessutom vet jag exempel på menniskor, som aldrig ondt gjort, men blott af bristande försvar i yngre år blifvit insatte på Arbetshus, och efter flere års förlopp omsider utkommit, såsom de största hofvar. I öfrigt får jag påminna, huru oformligt det är, att en princip-fråga af denna vigt och så djupt ingripande i lagstiftningen blifvit på detta sätt insmygd i ett UtgiftsUtlåtande af StatsUtskottet; ett Utlåtande, för hvilket denna sak tyckes vara alldeles främmande. Herr Tham, Wolrath: Jag kan visserligen icke bestrida sanningen af de obehagliga händelser, Herr Cederschjöld anfört såsom skäl för sitt påstående; men likväl känner jag af erfarenheten, att det är nyttigt, att lösa personer på landet tillhållas att skaffa sig tjenst och försvar. Författningen tillämpas icke mot dem, som hafva bostad, och kanske mindre än det behöfdes mot dem, som icke hafva det, utan drifva omkring och göra odygd. Det händer icke, att personer, som vilja arbeta, någonsin sakna förtjenst. Borttager man derföre sådane författningar, skall landsbyggden, som icke, lika med Stockholm, har några Polisinrättningar mot öfverdåd och våld af liderliga personer, vara ilia belåten dermed. Jag ser således ingen fara att 1^0 Den 13 Mars e. m. bifalla detta Utlåtande, som icke har afseende på dem, hvilka hafva verklig bostad. Jag tror, att den föreslagne anhållan endast afser dem, hvilka icke vilja skaffa sig arbete, men af håg för lättja och liderlighet drifva omkring. I Utskottets Utlåtande finnes det förhållande tydligen utmärkt, att ehuru laoo personer kunna hysas vid Correctionslnrättningen härstädes, fångstyrelsen likväl fruktar, att den skall komma att anlitas för ännu flere. Det synes måhända billigt, att menniskor tillhållas att skaffa sig tjenst och försvar, på det Slaten icke må nödgas åt dem hygga nya Correctionslnrättningar.