Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dess böner och välgångsönskningar skola omgifva dig som ett skyddande pansar. De tappraste krigare skola skydda dig och de dinas härd. Måtte du aldrig glömma, trots den upphöjda ställning du är kallad att intaga, den lära, på hvilken ditt rikes framgång är bygd: ödmjukhet och tacksamhet; aldrig glömma den allsmäktiga kraft, som gömmes i naturens sköte, som tolkas af bäckens sorl, löfvets hviskning, foglarnes qvitter och skogens djupa suck allt ljud från naturens stora verkstad. Det är solen, som sjunger sina tankar in i våra hjertan och som spåras i allt. Det faller ej minsta snöflinga mellan bergen, det kommer ej den svagaste suck från hafvet långt i fjärran utan att solens stämma höres deri, mild, varnande, kallande och uppmuntrande. Således finnes den gud, hvilken du tillhör, öfver dig, omkring dig, mäktig och hemlighetsfull, osynlig och dock allt upplysande, och du sjelf är en bild af hans strålar. Lycklig den, som höga makter gifvit förmågan att kunna tolka solens röst i naturen, lycklig den, som får kalla sig hans son! Måtte du alltid blifva värdig denna lycka, det är den innerliga önskan de alla hafva, hvilkas hjertan klappa för dig från haf till haf, mellan bergens snöiga toppar och dalens doftande blommor och som genom mig önska dig välkommen till ditt rike! Välkommen, barn, välkommen i solen namn!» Öfverstepresten träder tillbaka. Ceremonien är slut och Incas närmaste samla sig kring den nyfödde, beundra honom och lyckönska föräldrarne. Den gamle presten, följd af sina medhjelpare, går genom salarne ut i trädgården, förbi nyfikna och intresserade släktingar till Inca, hvilkas lägre rang ej tillåter dem att ännu vinna tillträde till honom. Med stor uppmärksamhet beskåda de den förbivandrande presten, i hvars ansigte de förgäfves söka någon upplysning om offerdjurets spådom. Prestens anletsdrag förbli orörliga, han helsar till höger och venster åt Incaättlingarna, som gifvit plats för honom. Endast en ledsagar honom, det är öfverste Tiracca, som han upptäckt i trädgården och gifvit ett tecken att följa sig.
Skadan deraf, att inrättningens utveckling genom förbättrade lokaler under en hel Statsreglerings-period fördröjdes skulle emellertid, enligt Departemenls-chefens tanka, på ett ändamålsenhgare sätt förekommas, om Rikets Ständer funne för godt, att till Kongl. Majits disposition ställa ett visst belopp, för att, sedan en fullständig plan till ordnandet af Veterinär-inrättningens byggnader blifvit uppgjord, användas till sådane deri ingående arbeten, som af ögonblickets behof mest påkallades. Denna utväg för tillfredsställandet af Veterinär-inrättningens behof i omförmälda hänseenden synes Utskottet förtjent af all uppmärksamhet, helst den sannolikt på det hela kommer att medföra en icke obetydlig besparing af statsmedel, utan att i någon mån minska möjligheten lör inrättningen, att fullt motsvara sitt ändamål; och torde derföre den nu ifrågaställda summan 1 3,000 Ridr, för de mest angelägna byggnadsarbetenas utförande böra beviljas; — likasom och då, vidkommande öfrige för merberörde inrättning begärda anslag, nemligen för iståndsättande af smedjan samt till inköp af kemiska och fysiska glas m. m., dessa, — anslag såsom af Stats -Råds-protokollet närmare inhemtas •— icke allenast äro af inrättningens Direktion begärda, utan äfven af Kongl. Sundhets-kollegium i dess underdåniga utlåtande förordade och af Kongl. Majit ansedde högst behöflige, Utskottet funnit sig hafva skälig anledning att den nådiga Propositionen jemväl i denna del uderstödja, — hemställande alltså Utskottet, att Rikets Ständer måtte, till Kongl. Majits disposition, å Riks gälds-kontoret anvisa följande belopp, nemligen dels 13,000 Ridr, att använda till sådane byggnadsarbeten å den ofvannämnde inrättning tillhöriga egendom, som i öfverensstämmelse med en fullständig af Kongl. Majit i nåder godkänd plan, kunna pröfvas mest behöfhea, dels 15,000 Ridr för iståndsättande af in • • i rättningens smedja; dels ock 2,000 Ridr för inköp af kemiska och fysiska glas, apparater m. m. 91:0.
Jag har haft tillfälle att hos Hr Statsrådet Peyron se den skrifvelse, som ligger lill grund för den artikel, som i Sveriges Statstidning är intagen rör.de böckers införande till Finland, och der står ”i exemplar” — ”fritt”, och för ”bundna” den tull, som i tidningen finnes upplagen. Det är af sådan anledn. som jag anser den uppgiften varao ett missförstånd om termen, som sä väl tidningsredaclionen i Äbo, som tidningsredactionen i Stockholm begått; ty uppgiften till Statsrådet Peyron var eli officiel t meddelande. I afseende pä sjelfva frågan är jag af Hr Gr. o. Landtm, förekommen. Det lärer väl icke hafva sig så alldeles lätt att frångå beslut, utan något fog, och tidningsartiklar lära väl icke vara af den beskaffenhet, att de kunna föranleda att frångå ett redan fattadt beslut. Hr Akerman, Fredr.: Sedan Hr Gr. Cronhjelm i fråga om artikeln alabaster ansett, att R. o. Ad., oaktadt 3 Stånd förenat sig om en annan tanka, ändock bort vidblifva sitt beslut, så kan jag icke neka att det förundrar mig, alt man nu yrkar från gående af ett en gång fattadt beslut i ett ämne, der endast ett Stånd varit ensamt i sin tanka och derom Utsk. icke gjort någon inbjudning. Jag tryggar mig vid den förklaring Hr Gr. o. Landtm, gjort, samt önskar och hoppas, att Ståndet måtte i denna fråga vidblifva sitt en gång fattade beslut. Eljest skulle troligen vid hvarenda fråga, der dylika beslut äro fattade, kunna väckas anspråk på en ändring, och då kan man ju också lätteligen 9 H. 3 18 Den 1 April f. m. åberopa tidningsartiklar såsom stöd för ett sådant påstående, lika* sora i denna fråga. Gr. Cronhjelm: Sedan Ur Gr. o. Landtm, yttrat sin tanka vara, atl R. o.
11 krigskostnader deltagande medborgare classer sålunda bereddes samt då härtill komme, att en så beskaffad, till allmän lättnad ledande, förändring i extra Roteringens utgörande tillika enskildt för Rotehållare medför lindring i deras för extra Roteringen åliggande Utgifter , då hastig uppsättning af soldater och deras förseende med beklädnad, Utom andra ofta betungande vilkor, ofelbart skulle medföra drygare kostnad, än anskaffandet af rnönstergillde hästar,” har, genom aflåten Nådig Proposition den 2g October sistlidet år, behagat till Rikets Ständers noggranna öfvervägande öfverlemna, ”om icke, vid sådant förhållande, det må på extra Rotehållares fria val bero att, till både allmän och enskild nytta, med Kongl, Majit och Kronan ingå öfverenskornmelser om hästars presterande i stället för manskap under krig.” (Se Bihanget till Riks Ståndens Protocoll, 1 :a Samlingen, i:a Bandet N:o 6.) I anledning af denna Nådiga Pioposi» tion, som till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma utlåtande är öfverlemnad, hafva sig yttrat: Inom Högloft. Ridderskapet och Adeln: Herr von Heyne, Georg, som föreslagit att, i händelse af bifall till hvad Kongl. 12 Statssamt Allm. Besv.o.Oec.- Utsk. Uti. Majit i Nåder hemställt, det måtte bestämdt förklaras, ej mindre att deri, som vid krigs utbrott aflemnat en häst, dermed för hela det kriget skall anses hafva uppfyllt sin pligt, likasom om han Iemnat en uppklädd karl, än jemväl att den, som icke, af hvad orsak som helst, afgifvit bifallande svar, muntligen eller skriftligen, på erbjudandet att prestera häst i stället för Roteringskarl, må anses hafva nekat att i en sadan förändring ingå. Inom Hedervärda Bonde-Standel:
— År 1846 vårdades här 507 sjuke. d) Fattigförsörjnings-inrättningens skjukhus, med 74 sjuksängar och en sjuknummer år 1846 af 345, underhålles genom de medel, som till stadens fattigförsörjning i allmänhet inflyta. 3:o Fattigvårdsoch andra Yälgörenhets-anstalter. a) Allmänna fattigförsörjnings-inrättningen, sora med en räntebärande fond af 51,426 R:dr 20 sk. 3 r:st och bidrag för året af 31,511 R:dr 20 sk., år 1846 44 lenmat hel försörjning åt 840 personer och försörjningsbidrag lill; 1,143, s j uk vård en oberö knad. b) Stadens fattighus, der gamle orkeslöse borgare och deras enkor samt ålderstigne tjenstehjon njuta underhåll och hvarest 85 personer, 20 af rnanoch 65 af qvinkön, år 1846 åtnjutit full försörjning. Inrättningen hade då en behållen kapital-fond af 41,374 R;dr 21 sk. 4 r:st. c) Stadens barnhus, hvarest år 1846 underhållits 37 barn, af hvilka 12 varit å landet utpensionerade och de öfrige 25 jemte skolundervisning i barnhuset njutit hel försörjning.
Dessa prisnedsättningar åstadkommo likväl en lika hastig som oförmodad minskning i den årliga salpeter-tillverkningen, såatt då beloppet deraf år 483S utgjorde 33,904 IM, hade det år 4840 nedgått till 47,389 LM, Ytterligare utvägar, bidragande till salpetertillverkningens återupphjelpande, ansågos derföre erforderliga, ; och, på Komiténs hemställan, meddelade Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref af den 23 Januari 4842, Komitén tillstånd att från salpeterfonden till 4843 års slut, hvilken termin derefter utsträcktes till 4 847 års slut, utgifva räntefria lån till salpeterladors uppbyggande, samt förskott till sjudningspatinors inköp, båda delarne mot räntefri återbetalning af en tiondedel årligen, hvilka lån och förskott, uppgående från början till 303,833 rdr 46 sk. banko, numera vore återgäldade med undan tåg af 573 rdr, hvarå afbetalningar ännu skedde, och 4,044 rdr, beroende på in drifning eller afskrifning. Vidan; blef ånyo Kronans salpeter-inlösningspris genom Kongl. Brefvet den 8 Februari 4844 höjdt till 3 rdr 32 sk. banko och genom Kongl. Brefvet den 6 April 4 834 till 6 rdr banko för IM. Oaktadt således alla medel, som stått till buds, synas hafva blifvit anlitade för salpeternäringens återuppbringande till dess förra höjd, hade dock derefter under en följd af år genom inhemsk tillverkning icke erhållits full tillgång för behofvet, utan större eller mindre qvantiteter årligen måst införskrifvas till fyllande af bristen deri, intilldess, i följd af Kongl.
I sammanhang härmed har Utlkottet till granskning företagit Kongl. MantS nädiga liobga, angäende Jagtoch Oiurfäng af b>-n ig Ap-il I8v8. sä »väl i anseende till det ifrän -rderwärda B,nde-Ständer - 196 Den 6 September. det genom Remiss gjorde yrkande derom, som af Dm anledning, att om Jägeri-Statcn kommer att indra» gas, en Jagtordning äfwen synes böra blitwa af annan beskaffenhet än den förra. Och Utskottet har härwid fdrst fästat sin upmärksamhet pä nödwandighetcn af Rofdjlirenö utödande; men som Swcrigcs wldstiäckte Landskap af sä olika natur och beskaffenhet äfwen häruti äro mycket stil) ktige och fordra scrskildke, efter localcn lämpade, föreskrifter, emedan odjurens strykande och qwarstannande sä olika förhällcr sig i olika Landsorter, och Landets naturliga större eller mindre eländighet gör serskildte anstalter nödige; sä trodde Utskottet för sin del, att en generel Lag i detta afseende ej kan blifwa nyttig och anwändbar; utan ansäz sig böra tilstyrka den underdäniga anhällan hos Kongl. Ma):t, att Herrar Landshöfdingar äladcs, att, hwar och en i sitt Län, höra Jnnebyggarne och med dem Dfwerenskomma om de kraftigaste och wcrksammaste utwägar till ändamälets winnande; dock att de skyldigheter, som allmänna Lagen i dessa ämnen stadgar och äläggcr, mätte antingen cfterlefwas eller ock utbytas emot andra fullgoda utwägar, till exempel Jagttygs anskaffande och Luderplatsars anläggande, Winterskal, lars hällande, eller andra inrättningar, rättade efter locale omständigheter; hwarwid iagttages, att, sä wida skalltyg stola genom sammanstött anskaffas, dessa sammanskott inför
Om vi nu i detta aftonplenum afslå det ifrågav:de, hvilande förslaget till grundlagsförändring, så blifva vi derigenom icke lika upburna af den allmänna opinionen, som genom afslag § det, som förevar i f. m. plenum. Men likavisst som jag, i den händelse jag hade gillat det senare, skulle hafva uttalat mitt Ja, lika högt uttalar jag nu mitt Nej. Ingen Svensk ädling må någonsin förgäta, att det icke finnes någon upofring så stor, att han icke gerna skulle vilja underkasta sig den, då det gäller ett älskadt fäderneslands lycka, ära och oberoende. Genomträngd af denna känsla, blir detta Stånds skönaste företrädesrätt den, att genom exempel i denna anda föregå de andra; men, mine Hrr, det vore dåraktigt att skänka bort en rättighet om man icke vöre fullt öfvertygad om att derigenom åstadkomma någon nytta. Jag går ännu längre; jag säger, att enl. min åsigt uttalade jag genom bifall till förslaget en lögn, den lögn, nemi. som läge i erkännandet af Ad:s oduglighet, hvarigenom jag också komme att bidraga till underskrifvandet af dess politiska dödsdom. Utan att på minsta sätt vilja förneka den stora kapo citet, som finnes inom medstånden, anser jag dock för min del såsom klart, att inom ett Stånd der sjelfskrifvenheten ligger till grund för representations-rätten och der ledamöterna kunna deltaga i hvarje Riksmöte, der skall också förmåga att upfalta diskussionen och föra ordet allmännast förefinnas; och jag vill icke sätta i fråga att det Högl. Ståndet skulle vilja nedsätta sig så, att det icke skulle utse de bästa personer de kunne få till Ordf:de-platser na i Utsk:n. Mine hrr, jag älskar denna Adel, hvars institutioner, hvila på historisk och poetisk grund, jag älskar äfven dess rättigheter, men dessa rättigheter böra betraktas såsom underordnade i jemförelse med de skyldigheter de ålägga' oss. Upfatta vi icke saken så, då är Adeln ett oting. Må på detta rum alla de tomma fraser, som här så ofta genljudat, om fädernas förtjenster ban lysas; må vi arbeta på att åter bringa oss upp tili en fri och sjelfständig
Alt, efter hvad Utskotten inliemtal; Allmänna Magazins - Direclionens ÄmbeLs-och Tjenstemän endast äro med Constitutorialer försedde; Att samma rättighet medDirectionensTjenstemän till Expeclance Löners uppförande blifvit af Utskotten i Betänkandet föreslagen för Uppbördsmännen uti Hufvudstaden, deribland Krono - Brän - Stats-TJtsktotets Betänk anden. 377 Bränneri-Betjeningeii äfven ansetts inbegripen, i hjindelse desse sednare ej vid någon för dera passande tjenstgöring kunna bibehållas, hvarvid likväl till lagtlagalide hemställes, att eli slik förmån ej bör sträcka sig till deli lägre Brämieri-Betjeningen eller sådane personer, som för Måiiadspenning blifvit antagne, neli således när som heldst kunna förafskedas, samt att, hvad Magazins-Förvaltarne och Uppbördsmännen i Lands-Orterne beträffar, Utskotten Väl icke kunna bestämma, huru många af desse personer hädanefter blifva för emottagandet och förvaltningen af StutsVerkets Spannmåls-Intrader nödvändige, hvilket på Kongl. Slats-Contoiret lärer ankomma att undersöka och afgöra, dock Förmoda Utskotten, alt de fleste, om ej alla U ppl ags-M agazi 11 eli uti Länell blifva beståndande, då vid sådalit förhållande Kongl. Stats-Colitoiret ej lärer underlåta, att till fortsatt tjenstgöring anställa de Uppbördsman* sorn annars vid entledigandet äro berättigade till Lönernes åtnjutande på Expectance-Stat. För öfrigt och 1 hvarje särskiltd amlie, som rörer Allmänna Magasins-Inrältliingens föreslagne upplösning, och deruti 4:de S a m 1. 5 B a n d. 3^8 S ta ts-U t sk o t te l s Betänkande». någon förändring af detta Utlåtande ej uppstår, få Utskotten vördsamt hänvisa liil deras afgifne Betänkande och ytterligare öfverlemna detsamma till Riksens Höglofl.
Banco-Utskottets Betänkande, i anledning af väckt Motion, örn yppande af Banquens hela ställning, oell tillika af Fullmägtige begärt ett bestämdt utlåtande: huruvida viddetta tillfälle Banquens tillgångar och skulder i alla delar, med afseende på tidenä kraf, synas bör*. 13$ P.atico-Utskottets Éetänkåtiden. uppgifvas eller icke; samt hvad nyttiga eller ska A® liga följder för det närvarande och för framtiden genom en sådan uppgift skulle kunna BanqUert tillskyndas. Fullmägtige få i anledning häraf aldra forst yttra, att i händelse Fullmägtige kunde tned plith och öfvertygelse förena, att i ett ämne af deri vigt och inflytelse, sorn det ifrågavarande, låta tidens kraf blifva grunden för ett tilleller afstyrkande Omdöme öfver saken t då borde Fullmägtige visserligen ej tveka, att utan vidare pröfning öfver• gå på den sidan, der, tned 'en mängd agtningsVärde och tänkande män i spetsen, pluraliteteri af Fiks Ståndens Ledamöter tilläfventyrs redar! sig befinner. Men då Fullmägtige ej kunnat från sig skilja deh tanka, att ett sådant lidens kraf ytterst matte stödja sig på en opartisk och samvetsgranh pröfning af skäl och grunder, mot och med, lärer något annat än ett oväldigt framställande af desse gttinder ej af Fullmägtige äska* Deribland förekomma till en del sådane, sorn från en Och samma premiss utgå till alldeles motsatta resulta. te'r| å ena, sidan säges: man vet redan så mycket-, att hågbt mera ej behöfver kännas. A deh andra': matt vet redan så mycket, att män gerna må få veta allt. Én del frågar: Fluru kan Bart» quens Credit ega bestånd med en oinskränkt pti. blicitet? En annat!: Hurti kan Banquens Credit skadas af publiciteten , då Banquen ingen Credit feger? — En säger: Uppgiften af Banquens ställ, ning är skadlig och skulle betydligt inskränka dess Verksamhet såsom Banque.
Jag anhåller följaktligen att B. o. Ad. mätte återremittera denna punkt, på det att Utsk. må deri åstadkomma den fullständighet, som saknas. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Då icke mera än en domstol kommer att emottaga boupleckningen, nemi. den domstol, hvarunder den döde lydt, lärer vid tillämpningen icke någon tvetydighet komma att äga rum. Jag får således anhålla, alt B. o. Ad. hehagade bifalla Utsk:s förslag i denna punkt såsom öfverensstämmande med hvad jag tror redan hittills allmänt iakttages. Hr Printzensköld, Carl: Jag förenar mig så mycket hellre med Gr. Mörner i anhållan om bifall lill den föredragna punkten, som enligt allmänna lagens stadgande, boupteckning öfver ali den aflidnes qvarlåtenskap bör i ett sammanhang förrättas och sedermera ingifvas till den Bäti, under hvars domvärjo den aflidne bott och 6* 84 Den 18 Juni f. m. haft sitt hemvist. Det är visserligen ett bruk, att apralia serskilda boupteckningar med särskilda rubriker öfver alla de egendomar, som den aflidne i lifstiden på spridda ställen innehaft, men jag vet ganska väl att delta bruk likväl icke hindrat iakttagande i öfrigt af den lagliga ordningen, ilhy, att i den boupteckning, som uprättats, der den aflidne bott, alla dessa på andra ställen verkställda boupteckningar blifvit summariskt införda, så att den aflidnes egendom på ett enda ställe varit synlig. I Stockholm känner jag likväl, att så icke tillgår. Man uprättar der en boupteckning och åberopar, dä den aflidne personen haft egendom på landet eller i andra städer, de serskilla boupteckningar, som der blifvit hållna. Delta är i min tanka en origtighet, och i stället hade de serskilda boupteckningarne bordt infordras för att till deras innehåll införas i hufvud-boupteckningen, som skall finnas å vederbörligt ställe, till arfvingars och andra cfterlefvandes efterrättelse. Då nu II. Ex. Hr Frih. o.
Under cathegorien af misstag om menin* gen, räknar jag äfven den anmärkning, i anledning af frågan om Statsverkets skuld till Banken, dervid jag etinrat, att det tjenar till ingenting utställa räntebärande obligationer tilt sig sjelf,” huru kan ett sådant förhållande äga rum, då dessa obligationer äro garanterade af Ständer, samt räntan och amortisseringen ordentligen betalas? Min mening var nemligen den, att sotn Staten i denna del representerad genom StatsContoiret och RiksgäldsContoiret, är gäldenär, och Staten, representerad genom Banken, är fordringsägare, så äro de tu ett. Om alltså Statscalculen upptager ränta och amortissement genom Folkets bidrag till afbördande af skulden; så måtte detta förutsätta ett ändamål till återbringande ar en viss ordning, hvarom Folket blifvit ense med sig sjelf: Riksdagsbeslutet utgör då d n Stats obligation, som i detta fall gäller lika för alla vederbörande, både dem som derefter tillhöra att afbetala, och dem sorn äga att emottaga afbetalningen. Vid Herr Thams anmärkningar, tillåter Den 14 April, jag mig en enda särkild erinran , och äfven den icke utan ett visst motbjudande: emedan den har för afseende att tillrättavisa en obillighetJag vill likväl ej heller föra den på räkningen af en sådan mening: utan med den värda Ledamotens tillåtelse, anse den icke af honom tillräckligen öfvertänkt, eller ock möjligen af mig orätt fattad. Det anföres nemligen, att Malmö DiscontDirections oredlighet blef mer och mer känd; men ändå skyddades den i det längsta; och lätteligen skulle man kunna tro, att af sigt en var , att i Malmö Disconts faUt äjven indraget, de andra båda Filial Discont emes. Jag anser , att man ej lätteligen borde tro sådant; ty denna tro förutsätter hos dem, som dälde förhållandet en afsigt att skada.
St. gjorda nåd. framställning om ett anslag af 800 r:dr b:co å allm. indragn.staten för att af K. Vettenskapsacademien disponeras till insamling och afteckning efter naturen af Svenska vexler i och för utgifvandet af plancheverket Svensk Botanik, hafva R. St., med bifall dertill, uppfört berörde 800 r:dr till det afsedda ändamålet och till Vettenskapsacademiens disposition å allm. indragn. staten, hvilket R. St.” etc.; anhållande jag, att, ifall R. o. Ad. gillar den af mig gjorda anmärkn. och förslag till expedition, Exped.Utskls förslag må blifva återremitteradt. Gr. af Ugglas, Ludv.: Redan förra gången detta ärende bordlädes, hade jag äran uppgifva anledntn till det mern., hvarmed Exped.Utsk. nu inkommit, hvilken var den, att Utsk. ansåg sig böra fästa Ståndens uppmärksamhet derpå, alt anslaget af K. M. blifvit begärdt, icke till fortsättning af det redan påbörjade plancheverket Svensk Botanik, utan till ordnande af det hela efter vettenskapliga grunder, så att det blefve ett helt nytt verk. Då Exped.Utsk. varseblef, att RiksSttn förbisett egenll. syftemålet med K. M:s nåd. propos., så ansåg Utsk. sig derpå böra fästa Ståndens uppmärksamhet samt gifva förslaget till skrifvelse den omfattning, som Utsk. ansåg tydligheten erfordra, såvida Utsk:s tillkännagifvande skulle kunna tjena till vägledning för RiksSt:ns omdöme. Jag skall icke motsätta mig återremiss, ehuru jag anser den onödig. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Jemte tillkänna gifvande att jag i Utsk. öfvervarit endast en del af justeringen utaf denna skrifvelse, får jag förena mig uti hvad Frill.
IDUN 250 fulla af förtviflan slå sina trähufvuden i rampen och Gavroche begagnar sig af ögonblicket för att efter ett par välriktade käpprapp försvinna i en kuliss. Slyngelfiffighetens triumf, föräldramyndighetens och rättvisans bedröfliga nederlag — allt detta är icke vidare vackert, icke vidare lärorikt, men hvad betyder det, när det väcker denna barnaglädje, när det framkallar dessa skratt, som göra fäder och mödrar så lyckliga, och som äro de mest klingande ackorden i världsstadens rika melodi. N ä r. å s k a n går. j L l e mest storslagna naturföreteelser, som (4tr yppa sig för dödliges blickar, bli ofta l obeaktade och göra intet intryck endast på den grund, att de äro så alldagliga. Hvem darrar för solens nedgång? Hvem faller i hänförelse, då hon uppstiger i all sin glans? Blott de sentimentalaste bland de sentimentala, och dessa löpa ändå nästan fara att göra sig till åtlöje därmed. Men det gifves andra företeelser, hvilka återkomma lika naturligt och under gifna förutsättningar och trots detta väcka ångest och förskräckelse, icke minst hos det s. k. » svaga könet ». V i syfta på sommardagarnes oväder. Och dock är dagarnes och årstidernas vexling under årets lopp oäidligt mycket farligare för allt lif, isynnerhet människornas, än alla oväder sammanlagda under samma tidrymd. En enda natts vårfrost dödar mer än hela sommarens hagel, och den menlösa cigarrens obevakade glöd sticker flere hus i brand än den eld, som ljungar från himmelen. När åskan går, pläga ängsliga naturer iakttaga en mängd mer eller mindre förnuftiga försiktighetsmått, hvarigenom de tro sig skyddade för dess fruktade makt. D e släcka elden på härden, emedan det heter, att den uppstigande röken kan blifva en ledare för blixten. D e församla sig i ett rum, så mycket som möjligt i midten af detsamma och på afstånd från skorstensmuren, på det att en blixt, som träffar denna eller väggarne, ej skall nå dem.