Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet säger näst efter sitt förslag Litt. f att "fråga uppstått huruvida äfven Svenska silf"vermyntsörter borde i Banken kunna be"lånas, under den tid silfvervexling är häm"mad. Men så vida Rikets Ständer bifalla "den af Statsoch BancoUtskotten föreslag"na depositräkning, vinnes derigenom i al"lo, hvad med en sådan belåningsrättighet "skulle åsyftas.” Denna depositräkning är dock icke bifallen, utan bestridd och åter - Den 37 Jul i i f. m. 79 remitterad från de flesta Ständ. Det är, på det icke en tystnad från detta RiksStånd må tagas såsom bifall till Utskottets förslag, som jag anhåller, att, i händelse denna räkning icke hifalles, man må öppna belåningsrätt å Svenskt silfvermynt. Månge personer, hvilka talat mot depositräkningen, torde finna lämpligt, att likväl hafva en belåningsrätt mot tre, fyra till fem procent. Herr Hjerta^ Gustaf: Jag anhåller få göra åtskilliga anmärkningar vid Betänkandet. Föi'st har Utskottet föreslagit minsta lånebeloppet på guldoch silfverpant till 4 R:dr B:co. Jag inser visserligen åtskilliga af Herr Rosenblads skäl att höja beloppet härutöfver; men det finnes dessutom åtskilliga andra af lika stor vigt. Jag vill icke blott åberopa de svårigheter, som vid en sådan pantbeläning måste äga rum, med vägning, förvaring, bokföring, 0. s. v., då man ofta fått göra en serskild räkning för 4° sk., hvilket är onaturligt för en större Bankrörelse. Men det har något emot sig, äfven i afsönde på den class man vill hjelpa, emedan den förspiller en dyrbar tid, med att först lemna in panten, sedan afvakta lånets utassignering, derefter insätta räntan, och slutligen betala lånet, samt afhemta panten. Med ett ord, denna tidspillan torde kunna uppskattas till minst ett halft dagsverke, som skulle besparas, om persedeln lemnades rent af in till afsalu hos Guldsmeden 8o Den 27 Julli f. m. eller försåldes till Banken.
Då alla I) en J December e. m. 223 ynglingar på detta sätt anvisas att gå den allmänna skolans väg, skall den före inträdet vid Krigsskolan lagda grunden blifva god och behofvet af tidigare privat-undervisning, för att beredas till detta inträde, alltmer försvinna, då bestämmelsen för militär-yrket ej beböfver ske förr än vid afgången från det ena läroverket till det andra. Upskof med elevers antagande vid Krigsskolan till dess de genomgått liela elementar-läroverket, — som motionären antyder, — skulle medföra en alltför sen antagnings-ålder. Enligt 1858 års upgifter, befunno sig lärjungarne vid Rikets 22 högre elementarläroverk vid en ålder, som inföll mellan medelgränserna 9 och 21 år. Att nu intaga elever vid Krigsskolan från elementar-läroverkets högsta klass, skulle, då kursen vid förenämnde skola ej, af flera skäl, kan i medeltal beräknas till mindre än 3 år, medföra en alltför sen afgång till arméen, synnerligen nu, då andra ynglingar der redan vid 18 års ålder kunna såsom officerare vinna anställning. En annan följd af motionärens förslag, som i ekonomiskt hänseende kan förtjena betänkas, är att, om eleverna skulle antagas vid en mera framskriden ålder, Staten derigenom blefve nödsakad uprätta en särskild Sjökrigsskola. Ty sjöofficers-bildningen, med den dervid så oumbärligt nödvändiga praktiska öfningen under sjöexpeditioner, måste, såsom kändt är, börja vid tidigare ålder. I sammanhang härmed, och då man här ifrågasatt lämpligheten af sjö- och land-kadetters gemensamma bildning under höstoch vintertiden, bör jag nämna, att då K. M. för 6 år sedan updrog åt en af sjö-officerare sammansatt komité att företaga en närmare granskning af de för sjökrigs-undervisningen i vårt land gällande föreskrifter, denne af uplyste och sakkunnige män bildade komité, efter en noggrann pröfning af frågan om landoch sjökrigs-skolornas förening, ansåg fördelarne af en sådan förening, vara så öfvervägande, att de enhälligt tillstyrkte sjö- och land-kadetternas samfäldta upfostran vid samma läroverk.
R:dr och under derpå följande år alldeles försvinna; men sorn af ofvan anförda skäl antagas kunde, att patienternas antal, nu uppgående till omkring 50 ä 60 personer för dagen, ytterligare skulle lillvexa, hvaraf äfven uppkomme ökade sjukvårdsoch underhälls-omkostnader, så ansåge Lasarettsoch Kurhus-Direktionen, i likhet med hvad Pröfnings-kommittéen jemväl tillstyrkt, sig böra i underdånighet hemställa, det framställning till Rikets Ständer måtte i Nåder aflåtas, alt kurhus-afgiften för Stora Kopparbergs län kunde ökas sålunda, att maximi-afgiften linge bestämmas lill 8 skillingar af mantalsskrifven person. Uti infordrade yttranden öfver nyssberörde hemställan, hade Serafimer-Ordens Gillet i underdånighet förordat den af Kongl. Maj:(s Befallningshafvande i Stockholms län äskade förhöjning i maximi-beloppet af kurhus-afgiften, men deremot afstyrkt Nådigt afseende å Lasarettsoch Kurhus-Direktionens i Stora Kopparbergs län enahanda hemställan, hvarefter samma Direktion inkommit med ytterligare yttrande i ämnet och deruti förmält sig med all sannolikhet förese en öfver nuvarande tillgångar stegrad höjning i omkostnaderna vid inrättningen, ej mindre till följd af allmogens tilltagande förtroende och benägenhet att för sina sjuka densamma begagna, hvarigenom patienternas antal visade sig vara i ständig till vext, än ock emedan utrymmet redan vore otillräckligt för det nuvarande sjukantalet och fordrade utvidgning; hvarjemte förändrad inredning samt ökade aflöniugar oeftergifligen påkallades. Med afseende å hvad sålunda förekommit, har Kongl. Majit i Nåder föreslagit, all ifrågavarande kurhus-afgift jemväl under nästa slatsreglerings-period må utgå på säll och till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sislförflulna Riksdag bestämda och i öfverensstämmelse dermed genom Kongl. Maj:(s Nåd.
Nog bör jag kunna sova utan att frukta spöken. Men du har alldeles jagat sömnen från mina ögon, Rakel. Det blir en otrevlig natt, den här. - Förlåt mig, Myro. Jag skall försöka att icke störa dig mer. - Bara du icke klagar, så är det bra. Låt oss tala om någonting trevligt, fortfor Myro, i det hon lade sig på sin soffa och bredde kitonen över sig som täcke, lampan brinner ännu en timme, och sedan skall jag försöka att sova ... Jo, jag vill säga dig, Rakel, att med dig skall det snart vara bra igen. Ju häftigare sorg, dess kortare. Du är ung, du, och har framtiden för dig. Jag tänker som oftast på din framtid, jag, allt medan du klagar och sörjer över det närvarande. Vänta blott, rosorna skola återkomma på dina kinder och elden i dina ögon. Du skall åter varda vacker och väcka männens beundran. Det beror av dig själv att göra din lycka. Tänk dig blott, att bo i präktiga rum, att hava juveler och de skönaste kläder, att äga slavar och slavinnor, vara eftersökt och avundad, att ila från nöje till nöje och se de förnäma ynglingarne vid sina fötter! Du kan bliva den andra Myro, den nya drottningen, som härskar med Lais' och Frynes spira. Det kan du, endast du själv vill. Och med en sådan framtid för dina ögon, huru kan du då vara dyster och förtvivlad? Lita på mig! Jag skall förhjälpa dig till din tron och visa, huru du skall besegra dina medtävlarinnor. Jag känner alla de hemligheter, med vilka skönheten förhöjes, och alla de konster, som göra henne oemotståndlig. Det är något, som jag fått studera alltifrån barndomen, och som jag grundligt innehade, när jag var fjorton år gammal. Och sedan dess må du tro, att jag försökt min konst. Praxinoa var ingenting emot mig. Du blir drottningen, och jag förbehåller mig att få vara drottningens rådgivarinna. Det första vi skola göra, blir att flytta från detta usla kyffe till någon vacker boning vid Kerameikos. Det andra blir att skaffa dig vackra kläder, att hyra en palankin och leja några tjänare. Allt det vill jag åtaga mig.
Utsk. den 3 Juni, kl. \ e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om upphäfvande af Kongl. General-Tullstyrelsens Circulär den i o Februari i838, och dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, rörande controll vid aflastning från Norroch Westerbottens Län af lax och smör. Uli ett från Hedervärda Bonde-Ståndet] remilleradt memorial, hafva Riksdagsmännen Joli. Jacob Rutberg och J. Lindberg från Norrbottens Län samt Anders Normark och Olof Olofsson från Westerbottens Län yrkat upphäfvande af Kongl. General-Tullstyrelsens på Kongl. Maj:ls Nådiga Skrifvelse grundade circulär den io Februari i838, med ett dervid gjordt tillägg af den 3o Juli samma år, hvarigenom blifvit stadgadt: att, vid afsändning från hamn i Norroch Westerbottens Län sjöledes till annan inrikes ort af varu-artiklarne saltad lax och smör, dessa varor skola vara underkastade förpassning, i enlighet med förpassnings-stadgans t §., vid äfventyr, att de i annat fall vid framkomsten beläggas med tull, såsom om de från Finland inkommit, och att, för berörde förpassnings erhållande, de vilkor skola ega rum, antingen alt varan förut bevisligen förtullats, hvilket i sådant fall af vederbörande, i afgående förpassnings-journalen, till rättelse vid revisionen, antecknas, eller ock, att afsändare!) till Tullkammaren eller Inspectoren i laslnings-orlen aflemnar inhemska producenters under edlig förpligtelse utgifna bevis, som vid nämnde journal skola till verification biläggas; att ifrågavarande varor utgöra afkastningen af de egendomar, de innehafva, å hvilka bevis Kronofogde eller Länsman i orten, eller församlingens Kyrkoherde bör hafva intygat, att bevisens ulgifvare innehafva de uppgifne egendomarne och att de i samma bevis upptagne varu-qvantiteter kunna anses vara der producerade; dock att nämnde varuartiklar må kunna från hamnar i förenämnde 2:ne
Man har visserligen mer än vid ett tillfälle åberopat på detta rum de grymma straff, som icke längesedan varit brukliga inom Franska armén, förmodligen i hopp att med dessa mörka vittnesbörd om ett rådande Franskt barbari ge en slags relief åt det Svenska; men för att döma efter sednaste uppgifter från Frankrike, eger man rätt till den förmodan, att inom dess landtarmé all tortyr upphört; helt säkert en följd af påtryckningen utaf den opinion, som med upplysningens fackla i sin hand gått i sednare tider uti Frankrike fram öfver mensklighetens höjder, predikat mildare seder och om brödrakärlek samt om jemnlikhet inför lag, förespeglande den stora, trälande massan vådan af dess medgörlighet att längre låta sig förvexlas med den oskäliga fanaden. Sednast häromdagen sade mig en Svensk officer, hvilken med utmärkelse tjenat under Franska fanan och nyligen återkommit till sitt fädernesland, att han under hela denna tjenstetid aldrig såg en Fransk soldat undergå kroppslig aga, och att det nu vore rådligast att ej mera försöka den kuren. Men väl hade han sett s. k. 542 Den 29 Maj. ambitionsstraff tillämpas, såsom att afsprätta galonerna o. s. v. Mine Herrar-, då vi, Svenskar, så ofta göra oss löjliga genom att efterapa Fransmännens olater och svaghetssynder, månne ej för ombytes skull och för att rättvisa vår oss så ofta påbördade likhet med verldens ridderligaste folk, det nu vore skäl att äfven likna dem i aktningsvärda idrotter, framförallt sådana, som afse att stärka och höja sjelfständighetsbegreppet hos individen? Det understundom förnimbara påståendet att andan hos Svenska soldatesken ej ännu vore så purifierad, att ett vädjande till hederskänslan skulle såsom förbättringsmedel ersätta fruktan för kroppsmarter m. m.', synes mig vara en bitande sarkasm, utslungad på måfå — men som mindre träffar de ”djupa lederna” som ej mera de personer, hvilka haft och ännu hafva till uppgift att utföra reningsprocessen, men —- uraktlåtit det.
Men om än så skulle vara, så måtte detta väl ej vara ett skäl nit göra den nya instruktrn lika oriktig som den gamla. För öfrigt vill jag fästa Hr Prinlzenskölds och Gr. Liljencrants’s upmärksamhet derå, att om man än tillbörligen npskattar rättigheten för den förfördelade tjensteroannen, att anföra klagomål öfver ett godtyckligt behandlingssätt, en rättighet, som icke lärer kunna fråntagas honom, så länge vi lefva i ett lagbundet samhälle, så mäste man likväl medgifva, att i allmänhet föga vinnes genom en sådan klagan. Ett gammalt ordspråk säger: »att medan gräset gror, så dör hästen», och ungefärligen på samma sätt torde det gå med underordnade tjenstemäns klagomål öfver förmäns förfarande, aldra helst om förmännen anse sig slå på en så hög ståndpunkt, som, enl. hvad jag nu fått höra,- en och annan Landsh. tyckes vilja inlaga, då han betraktar en LandsSekret. nära nog endast såsom sitt enskildta skrifvarebiträde. Jag hemställer, huruvida en LandsSekret. eller en Landskamerer., hvilka dock få draga det största lasset vid Landsh:ge-embetets utöfning, just kan finna sig upmuntrad att nitiskt sköta sin tjenst, om han känner Landsbms föreställning, alt han blott är den sednares skrifvare! Hr Gr. Liljencrants är i öfrigt alltför mycket human, samt äger alltför intim kännedom om den verkliga betydelsen af det biträde en LandsSekret. eller en LandsKamerer. lemnar Landshtn, för att icke Hr Gr:n borde förstå att högre upfatta värdet af ett sådant biträde. Slutligen må medgifvas, att det visserligen är en Landshrs skyldighet att låta suspensionsåtgärden föregås af ett slags undersökning, d. v. s. låta någon af Landslnn tillkallad Landskanslist eller Kontorist föra ett prot., då beslutet om suspensionen skall expedieras; men detta beslut kan Landshtn likväl fatta godtyckligt, och af en enskild nyck, ehuru ban naturligtvis, i likhet med hvarje annan embetsman i ett lagbundet samhälle, mäste derför ansvara.
Steglementen äro intagna. § 80. $ör att Bringa ben för SÖåre SleOiforer af ©tatömerfet ben 17 Slprit 1841 utfärbabe SnftruFtion tilt öfmerenéftämutelfe meb nuwaranbe Ipbelfe af 68 § FRiFö* bagö Öfter att fålttnba l;afma futlänbat be märf, Dff, fåfern ©mettfla $olFetS omBub, ålegat, Ijafme Söt, enligt föreffriften i 9ti!sbagS*£5rb ningenS § 2, att i betta StiFS* bag§ Sitt pttermera mifjo, att Söt attt betta, font pär förut ffrifmet ftår, öeftutat, förafffebat od; bemitjat, t;afme Söi, ©mertgeS tRiteö famttige ©tänber, metat meb SBnra natnnö od; infegetö uuberfättanbe fåbaixt ftprfa od; befräfta; tpxutfet ffebbe t o ©todtjotm ben Slttonbe bagen i ^December mänab, äret efter (ätfrifti börb bet @tt o Sufenbe Sitta öpunbrabe od) pä bet ©eptionbe itrebje. %*å od) tH&dits toägitar: G. Lagerbjelke. it. ». SanbtmarffnU. I.. S. N:o 8. A. G. Oxenstierna. l. s ) N:o 25. Rutger Wachtmeister. l. s. N:o 55. L. Cronhjelm. Eric Sparre. N:o 85. A. E. v. Otto Steenbock. L. S.- < N:o 25. A. F. N. Gyldenstolpe. August Taube. N:o 83. Fr. Cronstedt. Grefve von Seth.
Ur Gr. o. Landtm, fästade upmärksamheten derpå att icke motionen, hvilken sådan den först blifvit afgifven, afsåg en underd. anhållan om nedsättande af en Komité, som skulle i fråga om embetsverkens reorganisation afgifva förslag, samt att detta förslag måtte af K. M. delgifvas näst sammanträdande Ständer, jemte Nåd. Propos. i ämnet, och ej heller det nu gjorda tillägget, så lydande: »derest icke R. St:r redan vid innev:de Riksdag hinna inhämta de uplysningar, som erfordras för att i ämnet för sin del besluta», innehöll någon sådan fråga om statsregleringen eller dermed gemenskap ägande ämnen, som kunde utgöra föremål för StalsUtsk:ts behandling. Sedan härefter Frih. Raab förklarat sig afstå från sin begäran om remiss till StatsUtsk., hlef förev:de motion jemte nu afgifne yttranden i ämnet remitterad till Allm. Besv.- och Ekon.Utsk. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. Frih. Raabs, Adam Christian, d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, angtde rättighet att lösa kronoskatlejord till frälse natur. Den 8 December. 517 Föredrogs och remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Ilr Ribbingt, Arvid, d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion om inrättande af en ccntral-mvndighet för kyrkliga och undervisnings-ärendens handhafvande. Föredrogs Hr Liljehööks, Carl Jahan, d. 3 dennes e. m. på bordet lagda motion, om öriogsfartygs utsändande på de af Svenska handelsfartyg mest besökta farvatten. Frih. von Otter, Carl Gustaf, anförde skriftligen:
i I afseende åter på utdelande af Frö-säd från de upplag som, i sådant ändamål blifvit till inrättande föreslagne, synes väl en vidsträck<ar_e rättighet dertill böra lemnäs, dock likväl altid under vilkor att den erhållande Säden till detta behof användes, hvaröfver äfvenledes en Fandshöfdinge i möjligaste måtto bör hålla hand, att inga missbruk äga rum vid utlefvereringen. Från dessa förråd, hvilka för att blifva af rätt nytta utgöres af Gistad eller riad säd, anskaffad på sätt förut vördsamt blifvit omnärondt af cn orts egen Sädes-afkastning synes samma grunder i afseende på anstånds beviljande med betalningen böra följas, sorn Stats-Utskottet vördsammast föreslagit angående Spanmåls-utborgning till brödföda. Skulle dessa Fager en längre tid komma att Magasineras och sädén derigenom förlorade dess Fröbarhet, synes i sådant fail efter en noga anställande undersök - Inrättningens 'organisation1 ning oell förhållandets tillkännagifvande hos Magazins-Directionen, dessa Lages då kunna utletnnas åt behöfvande till Brödföda, eller på annat sätt afyttras, så att till utsäde tjenlig säd,' åter i behörig tid må varda anskaffad. Uti denna vördsamma framställan har StatsUtskottet sökt uppfatta och utveckla de hufvudsakligaste grunder efter hvilka Magazins-Inrätt-j ningen såsom, en Allmän upphandlingsoch. undsättnings-anstalt betraktad, synes böra utföra dess åligganden i enlighet med Verkets bestämmelse. Stats-Utskottet skall nu vidare fortfara, att utreda: Huru stor P enni nge-Fond kan för Allmänna hjagazins-Inrättningen erfordras, och genom hvilka medel och utvägar, Inrättningen skall med dess economiska omsorger kunna fortfara, u« Ian att de beviljade anslagen varda förminskade. Om Magazins-Inrättningens Penninge-Fonder. För Allmänna Magazins-Inrättningen beviljades under 1815 års Riksdag En milion och tinder vissa vilkor ytterligare
Är allmänningen stor kan den fördelas på enskilda ägare, annars skall sockenborna vårda och använda den gemensamt. Innan sådana allmänningar blivit skiftade skall sockenborna på utlyst sockenstämma komma överens om vården och tillsynen. Om det är nödvändigt skall två uppsyningsmän anställas för att ha närmare insyn och angiva åverkansmål. Dessa personer bytes varje år. Över Våra och kronans parker och djurgårdar skall överhovjägmästare ha uppsyn och hålla jägeribetjäning i de provinser där dessa parker är belägna. Överhovjägmästaren skall se till att giltiga rågångar och karta finns. Vi skall i nåder bestå kostnaderna. Skiljs del av allmänningen och läggs till angränsande hemmansägare betalar de hälften tillsammans med Oss. Skog på rot eller kullfallna träd, som kan till timmer eller andra nyttiga behov användas får ej utan Vårt tillstånd huggas och avföras från Våra kronoparker. De som inte kan bevisa att de har tillstånd att ta timmer, gärdsel, stör och ved från kronoparkerna får betala hälften vad markegången i länet årligen utsätter. De pengarna skall användas i en fond för att inrätta och underhålla planterhagar. Tidigare har det varit tillåtet för dem som bo invid kronoparker att utan betalning njuta mulbete och att få ta skräpved för att på så sätt rensa skogen och betesmarken. Denna förmån har man fortfarande rätt att nyttja. Undantag gäller när ny skog planteras, då man måste inhägna tills plantorna är så stora att boskapen inte skadar dem. Den som släpper djur av vad slag det vara må i sådan inhägnad böter tveböte och skall gälda skadan. Skulle det gälla djur som är förbjudna på den orten blir de dessutom förbrutna. Då ek, bok, mastträd, spiror eller annat storverksträd behövs till rikets förnödenheter, örlogsflottan eller fästningar och tillgång finns i Kronoparkerna skall överhovjägmästaren syna och ge tillstånd. Skulle något utsynt träd visa sig olämpligt för det behov, det var tänkt till, skall det säljas på auktion. Lika gäller för grenar och skatar som blir i samband med fällningen. Inkomsterna går till planteringskassan.
Hrr Eleclorer blefvo härefter af Hr Gr. o. Landtm, anmodade, att sammanträda för alt utse en ledamot i SlatsUlsk. efter Hr Lagerborg samt en ledamot att, i st. f. Hr von Schantz, inträda i Bevilln.Utsk. under den ordinarie ledamoten Hr Lind af Hageby, Carl Aug. Ludv., beviljade ledighet. Företogs val af Bänkmän inom 7:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 341. Frih. Lagerheim, fullm. Gr. Posse, Fredrik Salomon, och inom 10:de Bänkm:s-afd:n efter N:o 215. Hr Ramsaij, Fullm. Gr. Mörner, Carl Göran Dellof; och befunnos vid valförrättningens slut, dertill hafva blifvit utsedde, inom 4 H. 29 450 Den 9 Maj. ■jule ISankm:s-afd:n: N:o 330. Frih. Silfversparre, fullm. Frih. Stjernstedt, August Wilhelm, efter lottning med Frih. Fock, Alexander Georg. io:de bänkm:s-afd:n: N:o 189. Hr Rääf i Småland, Leonhard Fredrik. Vidare företog R. o. Ad. val af de Electorer, hvilka enl. 108 § Reg.F. och t»5 § Riksd.Ordn. skola äga att jemte Electorer af de öfriga RiksSltn, utse comiterade lill tryckfrihetens vård; och befunuos efter valförrättningens slut, blifvit utsedde till Electorer : N:o 3. Frih. Gyllenstjerna, fullm. Gr. Gyldenstolpe, Anlon Gabriel med 42 röster. — 20. „ Bonde, Garl Jedvard 41 , — 279. „ Wrangel af Saucis, fullm. Frih. Ce derström, Claes Rudolf 41 , — 370. von Paykull, Johan Gustaf 41 „ •— 792. Hr Lagerhjelm, Pehr 41 „ — 1979.
Ständer, att bibehålla de nu gällande grunderne för indeldte Infanteriets beklädande till nästa Riksdag, under förutsättning, att någon allmän lindring i kostnaderne dertill må kunna till vägabringas; så linner, 1 betraktande af alla desse förhål landen, Utskottet sig icke heller kunna särskildt för Nerikes Regementes Rotehållare föreslå någon förändring härutinnan för det närvarande; hvilket allt vördsamt hemställes Lill Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Antom deli 2t8 Julii 1823. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om Pension för Enke-Kru Grefvinnan Adlercreutz. Tvongl. Majit liar under deli s5 Januarii innevarande år till Riksens Ständers Stats-Ut* skott aflåtit följande Nådiga Proposition, rörande Pensions anslående åt Enkefru Grefvinnan Adlercreutz: "Då lios Kongl. Maj:t i underdånighet anmältes, att framlidne En af Rikets Herrar, Generalen m. m. Herr Grefve Carl Johan Adlercreutz’s qvarlefvande Maka befann sig i behöfvande omständigheter, kunde Kongl. Majrt ej tveka, att åt henne bevilja ett årligt understöd af Ett Tusende Fem Hundrade Piiksdaler, att ifrån 1819 års början utgå af allmänna IndragningsStatens besparingar, intill dess frågan om hennes pensionerande hunne att för Riksens Ständer framställas; Och Kongl. Maj:t får nu åt Nationens Representanter erbjuda ett tillfälle, alt frambära en ytterligare gärd af Nationens tacksamhet för framlidne Herr Grefve Adlercreutz’s fortjenster 0111 fäderneslandet, i det de anslå och försäkra Enkefru Grefvinnan Adlercreutz’s, född von Engeström, en årlig Pension, tillräck - Betänkatiden. 317 1'äcklig för hennes bergning under hennes återstående dagar. Kongl. Majit forblifver &c. &c. CARL JOHAN. C. D. Skogman”.