Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BevillningsUtskottets Utlåtande innefattar hufvudsakligen ett tillstyrkande, att Riksens Högloflige Ständer ville, å deras sida, statuera att friheten år den naturliga principen för all handel, och ingen lärer kunna förmena Riksens Ständer att antaga - Ben i4 Augusti f. m. ga denna princip, om sådan är deras öfvertygelse. Men applicatiorien häraf, i afseende på ns<*r eller mindre inskränkning, tillhör Konungen. Hvad hindrar då Ridderskapet och Adeln att nu afgöra BevillningsUtskottets Utlåtande och sedan de sammansatta Utskottens Betänkande förekommit, besluta, för att vara conseyvent, det böra underdåniga önskningar frambäras om prohibitionens upphörande, i den inon sådant nied Fäderneslandets vål år förenligt. Skulle denna min åsigt icke vara felaktig, hvilket jag med all vördnad underställer, torde deraf vara en följd, att ett ytterligare uppskof ined Bevillningsutskottets nu förevarande Utlåtande skulle icke befordra ämnets conseqventare. och säkrare, blott sednare afgörande, N:o 4. Herr Mannerhjerta, Ulric Emanuel: Redan under 1809 års Riksmöte vågade jag fästa Högloflige Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på skadligheten af prohibitiva författningar, i den motion om en förändrad grund för exclusiva Privilegiers beviljande, hvilken af Högh Riksens Ständer bifallen, och som underdånig önskan framburen till Konungens Thron, har gifvit anledning till den modification, som dessa privilegier, enligt den derom sednast utfärdade förordningen undergått. Jäg skulle således nu jäfva mina hår yttrade tänkesätt, jäf - Bil. till fl i rid. o. Ad. Pr. VII. Band. t*.
tankar togos i anspråk af en liten flicka med Af Mlen Bergström. mörka ögon. Så började han allt mer och mer fundera på, om han ej skulle kunna bosätta sig IV. i Stockholm. Som det strax därpå erbjöd sig ett Dukning och servering. fördelaktigt anbud på egendomen, så kunde tanken bli satt i verkställighet. Hvad han gladde en för gästabudet irfcsatta dagen är sig däråt! Nu skulle han inreda ett litet fint och inne. I köket fräser och puttrar det nätt hem, och så skulle han fråga Irma, om hon ville bli hans lilla hustru. Ej ett ögonblick bei alla kastruller; ' de kalla entréerna tviflade han möjligheten af, att hon ej skulle stå i hela sin prydlighet färdiga i skaffesamtycka. Han höll ju så gränslöst mycket af henne. Det måste finna gensvar i hennes unga riet; smakfullt upplagda frukter och dallrande geléer ståta på sina skålar i servehjärta. En söndagsförmiddag gick han upp till Karringsrummet. Det är lif och rörelse i kökslings. Nu skulle hans öde afgöras, tänkte han. afdelningen, och många flitiga händer äro Föräldrarne hade reda på hans planer förut, och sysselsatta med de kulinariska förberedelIrma själf visste också därom. Men hvarför såg hon nu så blek och förskräckt ut? Han blef serna. Men icke mindre viktigt är det arlämnad ensam med henne, men han hann ej säga bete, som försiggår i matsalen. Där dukas många ord, förrän hon började storgråta och efter konstens alla regler, och är det dessa sprang ut ur rummet. Den gången var det synd anordningar vi nu vilja följa. om Brun, men han förlorade ej modet. Han Det stora matbordet är utdraget, och duk ägde en sangvinisk natur och lugnade sig med tanken: » Med tiden skall hon komma att tycka och bordlöpare utbredda därpå. Blommorom mig, jag vill vara tålig. » nas ordnande pågår som bäst. Sedan jarOch han fortsatte som förut att umgås i Kardiniéren blifvit fylld med mossa, nedstickas lings hus. Irma, stackars liten, hade genom modern uttryckligen bedt Brun, att han ej skulle blommorna en och en i sender i den, så » fria » någon mer gång. Och allt blef ungefär som att de ej trängas.
Ont controd pärmtb, fe 11 § 3 mom. 7:o QlfpanbUitgar ocp contracter emedan citffilbe aitfeö behörigen (parterabe nteb beit berå befintliga ftämpeln, få framt be blifmit bernteb forfebbe, enligt ben, mib beraé tttfärbanbe, tid efterlefitab ftabgabe författning. 8:o Cm contract förnpaö ocp bett betingabc ftttnmatt bermib förpöjeö, ffad bet, i mån beraf, nteb beläggnhtgö-cparta förfeö. 9:o $ör fåbaue pattblittgar, pmilfa efter mifj proceut Cm, mib panblingarö eder äftettjlapölpéningarö cpartering, pögre cparta, ätt föreffrtfmett är, af enffilb perfott frimidigt begagttaö, ege åtal berå ej rum. Cttt cpartering af 3iättegnttgé Suftitiaes (kollegium od) förtnt)nbate 2öib befa nu upprätuabe 2öerf, kmbetdflätlen odi Sfttmbigljeter [fota atta Ijanblingar, imber t»vab benämning font tjetjt, od) tjmitfa ej ftnnaö tjär ttebait etter färffilbt i benna författning cmförmätba, cbarteraö, för fmarje art, font följer: 1 :fta Stfbc(niit Originat S Wörfta Älafsetté 0täbct: för ©rofljanblare .13: anbre ^tanblanbe od) ^abriförer .10: 0jö — S 3lnbra Älofcité 0täbcr: för ©tofif)anblare . 9: 40. — anbre $anblanbe od) ^abriförer ... 6: 40. — 0jö
I följd häraf föreslår jag att, i händelse anslaget blott skall användas till Electricitet, det måtte nedsättas till 5oo R:dr, 43 H. 7 98 Den 28 September e. m. men i fall det skall förblifva vid 600 R:dr, att det mätte beviljas med vilkor, att det tillika användes till inköp, begagnande och underhåll af ett galvanisk! apparat. Härå anhåller jag om proposition. Hans E.xcellence Herr Grefven och landtMarskalken gjorde proposition lill godkännande af 3:dje Momentet i i2:te punkten» Ropades starka ja, jemte några Nej. Herr von Hartmansdorff, August: Då en så kunnig man sorn Herr Munck af Rosenskjöld tillstyrkt en förändring, hvarigenom inrättningen skulle kunna utvidgas och blifva än mera gagnelig, utan kostnadernes förökning, hemställer jag till Ridderskapet och Adeln, om icke vi öfriga, hvaraf ganska få, och kanske ingen kart mäta sig i kunskaper med honom, i denna del, borde bifalla hans förslag. Friherre Anckarsvärd: Vid detta tillfälle kommer jag i en brydsam belägenhet emellan två kunniga män, hvilka båda jag lika högt skattar; den ena, som an* ser anslaget öfverflödigt, den andra, som anser det antagligt med någon modification. Jag stannar, nästan som i fabeln, midtemellan dem båda, och kan ej besluta någondera delen, samt hemställer, om man icke på ett försök utan votering kunde afslå Reia Utskottets förslag. Den 28 September e. m. Herr Rosengvist: Jag befinner mig i lika ovisshet, som Friherre Anckarsvärd; hvadan jag förenar inig med honom i anhållan om proposition till afslag å Utskottets förslag, eller, om det ej bifalles, votering. Herr Munck af Rosensköld: Jag, som först begärt proposition, skall anhålla, att få den på bifall till det föreslagne anslaget, med vilkor, att inrättningen äfven utvidgas till inköp, begagnande och underhållande af ett galvaniskt apparat.
Dernäst får Utskottet, i afseende på fördelningen af den från Bränvms-Bränningen påraknade totala anslags Summa, anmäla den öfvertygelse Utskottet följt, att beskattningstyngden på tillverkningen af en vara, sådan sorn Bränvin, den man under egenskap af öfverflöds-vara ansett med rätta kunna vid. kännas en dylik pålaga, i samma mån afviker från denna ursprungliga grund och den lärnptliga bestämmelsen att hämma omåttlighet af tillverkning och förbrukning, som någon mer eller mindre betydlig del deraf antingen lägges på värdet af jord eller öfvergår till någon annan så beskaffad Taxa, hvilken snarare genom en mindre xigtig benämning, än i sin verk - Den 25 JulL 99 verkliga Natur äger gemenskap med TSränvins beskattningen. Af sådan anledning skulle Utskottet heldst önskat, att afgifterna för hemmansvärde på Uandet och Personal i Städerna kunnat helt och hållet afskaffas; men då iden An slags-Summ a, Utskottet haft ätt från Rränvins-BeviMningen fylla, varit ungefärligen enahanda med den, soia vid sista Riksdag beräknades, eller 702,000 R;dr, samt efter Afdrag af Gonsumtions-afgiften, hvars belopp ansetts till 150,000 R:dr och de 100,000 R:dr, hvilka blifvit på Sjö-Tullen inflyttade, följakteligen 452,000 Ridt till betäckande återstått; sa har Utskottet icke funnit sig i tillfälle ätt förhöja Pannerymds-aigiften från dess hittills påräknade belopp af 402,000 R:dr, derhän, att den skulle ensam svara emot nyssnämnde behof, Utan hur Utskottets åtgärd måst stanna dervid att Samma afgift blifvit till dess totalbelopp bibehållen, och den genom inflyttning på Sjö-Tullen vundna mindskning använd hel och hållen till afdrag på Hemmansoch Personal-afgifterna, hvilka nu tillsammans ej komma^ enligt Utskottets förslag,-ätt upptaga större belopp, än 50,000 R:dr; hvaraf föijer, att då de förut utgjort 150.000
Uttalande, i anledning af väckta motioner, angående förändradt användande af den till Skolorna i städerna inom Lunds stift och provinsen Halland af Götheborgs stift utgående Helgonskyld. (L A.) Till Stats-Utskettet hafva i detta ämne blifvit från Hedervärda BondeStåndet remitterade följande motioner: l:o. Af Riksdags-fullmäktigen Nils sindersson från Christianstads län, med hvilken Riksdags-fullmäktige Johannes Nilsson, Nils Svensson, Ola Svensson, Nils Pehrsson och Johannes Bengtsson från Skåne sig förenat; varande uti denna motion, efter framställning af den s. k. helgonskyldens uppkomst och ursprungliga användande först för upprätthållande af Gudstjensten inom församlingarne och derefter till allönande af deras klockare i och lör kyrkosångens och barna-undervisningens bestridande, erinradt, att ehuru denna afgift, sorn af församlingarnes medlemmar sammansköts och användes för församlingarnes tjenst, rätteligen bordt betraktas såsom dessas enskilda egendom, en del af helgonskylden blifvit dragen till för kommunerne främmande ändamål på så sätt, att, sedan genom 1539 års Ordinants blifvit anbefaldt de landtsocknar, som lågo nära städerne, att taga sig klockare af stads-skolornas lärjungar och låta dem få lönen såsom hjelp för studiers idkande samt detta stadgande blifvit genom 1568 års bref af den 23 Mars förnyadt för de socknar, som lågo inom 2 mil från stäBih. lill R. St. Pral. ISSI Sf ISS',. 4 Sami. I Afd. 1 Hand. S Uäfl. 1 Slats-Utskollets Utlåtande, N:o 123.
Af vesta skäl hafwa Riksens Ständer i afseende pä den af Eders Kongl. Masit före. flagne 2 dra punkten Lfwerenskommit om ett sä lydande stadgande: "Den Den 11 October. 85 ''Den Borgenär som Jntekning sökt, men dä Gäldmären är inom Riket boende icke inom 6z dagar derefter af Domarens deröfwer med. delte Protocolls Utdrag lemnat Gäldenären del, eller om denne i sitt hemwist ej träffas kunnat, samma Protocoll ä hans husdorr i tillkallade twenne wittnens öfwerwaro fästat, bör nägon förmon af den dä sökte Jntekningen icke till godo njuta. Är Gäldenärens wistande okändt, eller ä Utrikes Ort, mä Jnteknings. sökanden wid lika ätwentyr och inom lika tid, hafwa ä närmaste Post-Contoir fogat behörig anstallt om införande af Kungörelsen härom sä wäl uti Stockholms Post-Tidningar Irenne (Z:ne) sänger som en gäng uti Hamburger Tidning. Och bör om deste åtgärder bewis till Domstolen wara ingiswjt ä nästa Rättegängsdag eller Ting som inträffar efter zo dagar ifrän den tid, dä nämde ätgärder bordt wara widtagne, allt wid förlust af den dä sökte Jnteknings. formonen, derest Laga förfall ej styrkas kan." Wid det af Eders Maj:t föreflagne Tredje stadgandet, hafwa följande betänkligheter Rik. sens Ständer förekommit. Detta stadgande skulle innehätta ett undantag ifrän den första punkten. Wid jemförandet af undantaget med regeln har den betänklige följd synts uppstä, att om Gäldenären inom de zo dagarne, utan att föryttra den Jnteknade Fastigheten, sökte Cetzion, skulle, om fastställelsen ej före Cestion ffett, Borgenären förlora sin förmonsrätt, mön vm deremct Gäldenären inom samma tid förut 86
Det är ganska klart och jag drar icke i tvifvelsmål att våra större possessionater, om de kunna få sina afvelsdjur och sin redskap transporterade till Paris för ingenting, hellre begagna sig deraf än att göra det på egen bekostnad, men jag tviflar icke heller på att de hafva så mycken vettgirighet och ambition för sitt eget lands räkning, att ju icke de förmögnare af dem underkasta sig sjelfva en utgift för sådant ändamål; och ega de någon betydligare uppfinning så är alltid tillfälle att få den till expositionen utan att Kronans fartyg behöfva ditföra den, eller statsanslag derföre gifvas. Det kan visserligen synas inskränkt af mig att opponera mig emot ett sådant anslag, men vi lefva i en tid då statens krafter tagas i anspråk för så många ändamål och i betraktande deraf att man för samma summa skulle åstadkomma mera på ett annat sätt tror jag att det kan anses öfverflödigt, ehuru det visserligen må synas opopulärt att motsätta sig det nu då det blifvit modernt. Jag fortfar att yrka afslag. Hr Akerman, Fredr.: Hr Montgommerie har redan erinrat att Hr Hjertås första anförande icke egentligen kan komma under öfverläggning vid frågan om detta Betänk., som endast fordrar ett beslut, huruvida anslag skall beviljas för deltagande i den blifvande expositionen af jordbruksalster i Paris eller icke. Här har blifvit anmärkt att ett sådant anslag icke torde vara behöfligt, utan att. jordbrukaren på egen bekostnad skulle besöka expositionen och föra hem de redskap som han kunde finna för sig nyttiga och angelägna att använda. Hr Montgommerie har visat att Sverige icke borde vara orepresenterad t vid en sådan allmän exposition, vi hafva så mycket mera skäl att icke hålla oss undan, som de ut - Den 14 Oktober. 103 sandningar, hvilka gjordes vid den sista stora expositionen vunno en synnerlig upmärksamhet; och då Sverige onekligen såsom jordbrukande land, i fall det fortgår på samma bana som hittills, har en ganska vacker framtid för sig såsom deltagande i den Europeiska marknaden för jordbruksalster, torde det vara ganska angeläget att fortsätta vårt bemödande att få våra produkter kände i utlandet.
68 ökver 2l d^gn. inocd utr^ckringsdagarne inderäknads, Lamt att deremot, dä ak tillkalliga anledningar utsikten kunds understiga nuvarande anslaget, okverskottet dorde lill Ltats-Verket ätergä; samt i:o kkillökning i anslaget kör lkiottans exercis /j5zOoo: 2:0 tillökade utgikter kor ^r-jiersonalens aklöning, ds nya Läkarnes underdäll med lvsningsmaterialier osli andra elkecter m. in., i rund summa l^,ooo^ tillsamman8 5 c),000: §umma ärlig tillökning ä 3kred^e ocd .^erde ilukvud-^itlarne ic)6,086:^1. is. Hvad vidare angick de ak 8tats-8ecreteraren tillstyrkta utomordentligs anslag, till körsvarsverkets i8tänd8ättands ocd kullkomnande, ansäg 8tatxIlädet sig, ined dansigt till de tillgångar, llikets 8tänder, ^)ä satt uti okvan äderojaade ?rotocoll ökver Handelsoell ddnance-Xrenden kunnsZ närmare antvdt, kun le dakva att kor dylika dedsk använda, älven kär dora inskränka sitt nnderdäniga tillstvrkande till det, 80in, ekter 8tats-liLdets tanka, vore nodväadigast, i koljd dvarak 8tats-lladet i unilcrdänigliet köreslog, det Longl.
Han hade sjukrummet hos sitt barn och själf vårda och ma sönerna hem, för att af den ofta nog lilla likväl detta mod, och med Oscar 1:8 bekräfsköta detsamma. Timme efter timme tillbragte återstoden taga sina två delar, då den stackars tande konungsliga namn och sigill blef den hon då vid sin dotters bädd, tyst och stilla, systern erhåller den tredje. Inom vårt stånd 19:de maj 1845 hvad som åsyftades i den ur utan att gifva luft åt eller för någon visa är förhållandet icke fullt så orimligt; men Carl Hasselrots penna flutna motionen gällande kampen och ångesten i sitt inre, om hvilka dock de henne närmast stående voro fullt medkvinnan känner hos oss lika mycket dagens svensk lag. vetna. tunga som mannen, dottern arbetar för husets Birger Schö / dström. bästa lika flitigt som sonen, och någon Men när prinsessan blef bättre, framlyste rimlig grund till företrädesrätt dem emellan också drottningens glädje så mycket starkare, » Andra upplysta nationer hafva redan afskuddat sig denna barbariets kvarlefva och ställt kvinnan vid mannens sida. Jag vet icke, hvarför vi härutinnan skola stå tillbaka, då vi fordom i detta afseende blifvit åberopade såsom föresyn. Jag vädjar till nationens ära och rättskänsla, då jag yrkar, att kvinna och man måtte tillerkännas lika arfsoch giftorätt. » Skälen härför, af Lagkomitén längesedan utvecklade, ligga för öppen dag. Den lag, som tillerkänner kvinnan endast half arfsoch giftorätt emot mannen, leder sitt ursprung dels, såsom nämndt är, från de råa barbariska tider, då kvinnan, förtryckt och missaktad, knappt ansågs ega människovärde eller människorättigheter, dels ock från den i därpå följande tider rådande princip, att jorden ansågs böra bibehållas inom vissa släkter och af de familjemedlemmar, som buro släktnamnet, hvaraf följde, att sönerna voro själfskrifna arfvingar till jorden — en grundsats, som under feodaltiden, då det aristokratiska elementet frodades, vann ytterligare utbildning, hvarom våra fideikommisser bära talande bedröfliga vittnesbörd. och med skämt och lek, med hela modershjärtats ömhet sökte hon då upplifva den tillfrisknande.
För min del, kan jag icke med tystnad höra något sådant, der min erfarenhet jäfvar uppgiften. Den föregående talaren har citerat läkares vitsord: jag kan, ej medgifva någon kraft åt detta vitsord, förrän läkaren stiger fram och visar mig, att. han sjelf fått spö, ty jag har den erfarenhet, att alla, som blifvit dömde till spö, söka att erhålla läkares vittnesbörd om för svag helsa att kunna undergå spöstraffet i afsigt att erhålla leuteration och förvandling af förenämnda straff till vatten och bröd. Jag har icke förnummit någon, hvars helsa lidit af denna die'tkur, lill hvars undergående Westerås slott aldrig saknat patienter, och anhåller derföre, att afseende måtte göras å hvad jag haft äran anföra, samt att, då lag icke finnes att till arbete förvandla spöstraff, och arbete ej heller kan vid länshäktena erhållas, denna förvandling mätte fördröjas, intilldess så blir föranstaltadt, att rasphus eller något dylikt finnes att tillgå, der man kan använda de dömde. LagUtsk:s betänk. N:o a5 blef af R. o. Ad. ålerreroitteradt. 356 Den a5 Af ril. Remitterades till StatsUtsk. Hr Munck af Rosenschöld*, Nils Rudolph, den 22 dennes på bordet lagda yttrande, i anledn. af väckt motion, om kungsgårdars försäljning. Föredrogs ånyo Hr Dalmans, Wilh. Fredr., den 22 dennes på bordet lagda och sedermera till prot. aflemnade motion , så lydande: Jag föreslår, att LagUtsk. måtte till R. St. inkomma med utlåt., huruvida icke liela det af f. d. Lag-comite'en afgifna förslag till allmän criminal-lag, eller åtminstone den delen deraf, som innefattas uti förslaget till St raff-bal k, må kunna af R. St. vid denna riksdag i dess helhet antagas och till K. M:s sanction öfverlemnas, med underd. anhållan att, i händelse K.
Äbo Discont; sinner jag för min del icke wadligt för Vanquen, atr pä de af Banco,Ukffottet proponerade milkar, framdeles meddela understöd kill en inrättning, den Kongl. Maj:t och Riksens Ständer pröswat kunna medföra de största sörmäncr. Uti förrberörde yttrande instämde Herr Handelsman VVinbsrA samt Ledamöterne af Hederwärda Vonde Ständet, lstallan ksllrLson och Gullers l)LuisisLon. Till Protocollet den 25 Nowember 1809. Inrättningen af Östgötha Canalcn, och det förestagne projectet rörande förffott af Vanquen, och Desi deltagande deruti, innebär en stagg Aversions handel, och aswikelfe frän rälta ändamälet af Banco in - Dm i December. inrättningen, bade uti denna och all annan venode; hwarföre den kill alla delar asstyrker: Ti) onr Canal inrättningen Mille kosta långt mera än förslaget innehåller, och den paräknade winsten förfelade, sä har Bauquen förlorat sä wäl Capital som ränta. Skulle winst Återigen inträffa, äger Bolaget rättighet efter is ärs förlopp lösa Banque» derutur, men ej dertill wara ffyldig. Säledeö, ehuru nyttigt och Rikögagueligt detta företag kan wara, sinner det ej wara öf, werrn ^stämmande med Banque ns sörman, och nödgas således deremot protestera. Men sedan Canal Bolaget blifwit fullkomligen organiseradk, och Actie ägarne lämnat Herrar Fussmäglige uti Bauquen antagelig säkerhet, skulle jag möjligen tro, att Banquen kunde förskjuta Ve förestague sam, monie 520,000 R:dr. mor ; proCeNtö ränka och ZO0,O2O gnok Z proCenk, hwars ränta hwarje halft är erladeS, som utlämnades i den mohn som Canal byggnaden avancerade, med wilker akt ärerbetalningen skedde inom de föpestagne iz ärens förlopp. Men hwah
Det särskilda skuldebref, lånsökandeu har att, jemte hypotheket, aflemna, skall innefatta alla de vilkor och förbehåll, som äro stadgade uti de skuldförbindelser, hvilka till Banken afgifvas för lån mot pant af fast egendom. c.) Lånsökanden, hvilken alltid bör. vara samma person, som hypotheks-utgifvaren, skall hos vederbörlig domstol i staden eller å landet hafva anmält, det han mot hypothek af en inför domstolen företedd förbindelse ernar upptaga lån i Rikets Ständers Bih. till B. St. Bank, hvilken anmälan bör vara uti intecknings-protokollet antecknad samt bevis deröfver låne-handlingarne bifogas. Likmätigt 180 §. i Reglementet, åligger det Banken, att inom ett belopp af 80,000 R:dr banko utgifva s. k. Skijtesoch Odli/igs-lån. Dessa lån tillkomma personer, som, lill följd af äldre skiftes-författningar, efter 1823 gjort eller, på grund af sedermera gällande skiftes-stadgar, nödgats och än vidare nödsakas göra utflyttningar från byar och hemman samt i förening dermed inrätta nya bostäder. Angående betalnings-viikoren och Bankens säkerhet för ifrågavarande lån, som utgifvas inom ett maximum af 2000 R:dr och ett minimum af 200 Il:dr, stadgas bland annat: att 2 procent årlig ränta beräknas från lånens ut-assignering; att återbetalningen af kapitalet tager sin början efter tre är från lånens utgifningsdag och verkställas sedermera med en femtedel årligen, på det alt hela lånet må vid åttonde årets slut vara inbetaldt, samt att till säkerhet för låne-summan utfärdas skuldebref, antingen försedt med borgen eller åt följ dt af inteckning uti lån-sökanden tillhörig egendom. Med afseende derå att denna låne-rörelse vore för Bankens verksamhet mera fremmande, tillstyrkte Banko-Utskottet vid sednaste riksdag, att densamma mätte Banken frånskiljas; men Rikets Ständer behagade icke då att till Utskottets förslag lemna bifall.
Jag skulle gå in på Herr von Hartmansdorffs mening, om del vore här, såsom i Norrige, att Lotsarne icke ägde jordbruk, eller om frågan vore om en hög afgift; men då minsta afgiften är 16 sk., tåla lotsarne vid densamma. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Jag kail ej föreställa mig annat, än att delta är bland de mål, hvaruti alla fyra Stånden skola vara ense för alt tillvägabringa ett Rikets Ständers beslut. Utskottet har derföre misstagit sig, då det trott frågan vara afgjord genom tre Stånds beslut. Om Ridderskapet och Adeln således skulle besluta, att lotsarne höra befrias från Bevillning, men de öfrige Stånden yrka motsatsen, samt Ridderskapet och Adelil ej vill frånträda sitt beslut, ser jag ej annat, än att frågan får hänskjulas till Förstärkt Statsutskott. Herr Tham: Jag får först, i anledning af Friherre Cederströms fråga, huruvida tre Stånd afgjort saken, svara, att detta tinnes uppgifvit i förevarande Memorial, som är skrifviti följd af officiela ProtocoIlsUtdrag. Då Ridderskapet och Adelil icke afgjort frågan, kunde Utskottet icke inkomma med något jemkningsförslag, ty jemkningspropositioner i anledning af ett återremitteradt Betänkande lära ej gå an. Herr Cederschjöld: Jag vill blott, i anledning af hvad deri siste Talaren an - Den 26 Octo ber e. in. 20 ( fört, upplysa, att i Memorialet står, det målet är afgjordt. Det är deruti Utskottet har orätt; ty det 4;de Ståndets beslut erfordras äfven. Herr von Hartmansdorff: Herr Cederschjöld har fullständigt ulredt det formela af saken Sedan fråga uppstått, att förvisa den till Förstärkt Statsutskott, bör jag erhindra, att denna fråga icke är af mindre vigt, än åtskilliga andra, som blifvit dit förvisade, t. ex. om chartering å Borgarehref, Båtpass m. m. Herr Hjerta: Jag är hufvudsakligen förekommen af Herr von Hartmansdorff.