Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dykeriet erhållit den ringaste vinst, emedan en person derstädes, hvilken jag har någon anledning tro, att Friherren känner, vid namn Dubbe, inrättat en enskild Dykerianstnlt, och bergar de mästa strandningarne på Gottland. Jag förmodar, att denna person icke lärer underlåta att taga för sig fullt ut, så mycket som DykeriBolaget. Jag vill visserligen icke bortin - Den 4 November. 237 taga Ridderskapels och Adelns tid, men jag anhåller hos Herr Grefven och LandtMarskalken, att, om Utskottens Utlåtande äfven hos Ridderskapet och Adeln blir bifallit, man måtte tillägga Dykeriet fri rättighet, att, om så behöfves, göra saken gällande vid laga Domstol. Jag vet visserligen, att Rikets Ständers beslut ej inverka i detta afseende, men om en sådan rättegång kommer i fråga, torde det dock vara nyttigt, att uppmärksamhet i något RiksStånd blifvit fästad derpå, ty det skulle möjligen annars se besynnerligt ut, att vid en Domstol framkomma med anspråk, som Representationen förut afslagit. Herr Cederschjöld, Pehr Gustuf: Mig förekommer märkvärdigt, att ett Compagni, som betalt intet till Kronan för den ganska indrägtiga rättigheten att berga skeppsbrutna, nu vill göra anspråk på ersättning för förluster, som tillkommit, i följd af tractater, afslutade utaf Kongl. Maj:t. Jag vill derföre önska, att vederbörande, af allt hvad den siste värde Talaren anfört, måtte taga den lärdom, att vara mera varsamma vid den nya octroyens beviljande, så att icke några fordringsanspråk mera må komma i fråga. Friherre von Stedingk: I hvad den sista Talaren yttrat, förenar jag mig helt och hållit, altman nemligen må taga sådana mesurer vid den nya octroyens beviljande; men a 38 Den 4 Kovember. jag tror icke man kan taga dem starkare, än i det Reglemente, som år 1802 upprättades för
N:o 78, om Wadstena KlosterKyrkas öfverlåtande till Stadsoch LandsFörsamlingarne derstädes. Banco - Utskottets N:o 2, i anledning af Riksens Högl. Ständers Revisorers d, 15 Dec. 1820 och den 16 Dec. 1822 afgifne Berättelser, angående BancoVerket. N:o 4, Angående tillåtelse för Låntagare, att till undvikande af omgång och kostnad, aflemna Ränte-inbetalningar för BancoLån i närmaste Ränteri eller till Kronofogden i Orten Lag-Utskottets. N:o 9, rörande återupplifvande af föreskriften i 16 Cap. 6 §. KyrkoLagen, att Makar, sorn skola skiljas, böra personligen inställa sig i DomCapitlet. N:o 11, om upphäfvandet af Stadgandet i 13 Cap. 2 §. KyrkoLagen, emot KyrkoMusiks begagnande under Fastlagstiden. N:o 12, angående upphörande af Stadgandet i 4 Cap. 2 §. JordaBalken, om Handcträckning vid Fastighetsköp i Städerne. io8 Prat. Vtdr. d. 4 Jlpril lQ23- N;o 13, rörande förändring af tiden för Som* marTingens förrättande. Allm. Besvärs, och Ekonomi Utskottets N;o 4, beträffande anläggande på allmän bekostnad af en väg emellan Öfver Torneå och Kengis. N:o 15, angående upphörande af den anstalt, att i officiella Tidningen införa Kungörelser om lediga Kyrkovaktare-tjenster. N:o 6, beträffande tidens förlängande för allmänna Utskylders erläggande. N:o 7, angående yrkad befrielse för en del af Lindes Bergslag ifrån skyldigheten att uteslutande afyttra dess Kohltillverkning till Wedevågs ManufactursVerk. N:o 10, rörande upphäfvande af stadgandet, att dä Norrskt Lakegods, utur andra hand styckevis, försäljes, vigten deraf bör i kärlet inbrännas.
ett anslag af Tretioett tusen R:dr, under vilkor att vederbörande menigheter förbinda sig att för all framtid behörigen underhålla den genom upprensningen bildade farleden; StatsUtskottets Memorial N:o 220. 21 12:0, för upprensning och Tätning af det vid inloppet till Nyköping belägna 8. k. Skantssundet till 11 fots djup vid lägsta vattenstånd och 70 fots bredd, ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Elfva tusen femhundra R:dr, dock med vilkor att staden Nyköping förbinder sig att för all framtid såväl underhålla denna ränna vid samma djup och bredd, som ock till minst 10 fots djup och 60 fots bredd upprensa och dervid bibehålla segelleden mellan staden och nämnda sund. 13:0, för segelleds öppnande från Hattefura vid Wenern förbi Köpmannabro genom sjöarne Åkelången, Bogvarpen, Laxsjön oell Lelängen till Stora Lee samt anläggning af en jernväg af 2,350 fots längd vid Håfveruds bruk, ett statsbidrag af En million Riksdaler, deraf 200,000 R:dr såsom anslag utan återbetalningsskyldighet och 300,000 R:dr såsom lån, utaf hvilket statsbidrag halfva anslagssumman, Etthundra tusen Riksdaler, och af lånet Fyrahundrafemtio tusen Riksdaler må under nästkommande statsregleringsperiod utbetalas till det bolag, som genom kontrakt, hvilket sednast inom 1864 års utgång bör vara vederbörligen afslutadt, förbinder sig, att, i öfvereensstämmelse med den plan, som af Kongl. Majit varder fastställd, utföra och fullborda samt för ali framtid underhålla hela den ifrågavarande kommunikationsleden; börande, innan större eller mindre del af lånesumman får lyftas, bolaget, genom sin direktion, hafva till Riksgälds-kontoret aflemnat å bolagets vägnar utfärdad skuldförbindelse, innefattande åtagande att årligen, efter slutet af det år, hvarunder hvarje för sig fristående del af företaget blifvit fullbordad, och intill hvilket års slut motsvarande del af lånet får räntefritt innehafvas, inbetala fem procent å det i förhållande till hela kostnaden mot samma del svarande lånebelopp, af hvilka först beräknas tre procents årlig ränta å det efter hvarje inbetalning återstående kapital samt det öfriga afgår å kapitalet.
Då således den värde talaren nu motiverar sitt yrkande om bifall till förslaget, bland annat, dermed, att ntskillige penningeiörvaltande verk i sednare lider blifvit organiserade jemväl med diskonteriugsrätt, synes mig detta argument mera egnadt rit t tjena mot, lin för hans åsigt, så tillvida nemi. sorn riksdiskonten, efter bvatl mig tyckes, af denna nya konkurrens om utlåningen, skulle snarare anse sig manad att hålla räntan, om ej lägre, så åtminstone ej högie lin hittills, derest ej andre dertill nödgande förhållanden ferell ungs, och att således härutinnan borde af 11. St:r medgifvas en större frihet, beträffande räntefoten. Jag föreställer mig i detta hänseende lämpligast vara att ät. baukofullmtge öfverlemna att, efter sig företeende omständigheter och i den mån penningeställningen i landet sådant, medgilver, bestämma räntan inom en viss gräns, t. ex. f. o. m. 5 t. o. m. 0 proc., samt anhåller följaktligen vördsammast att 11. o. Ad. i denna punkt måtte sålunda besluta, 3:dje morn., sorn lyder så här: »Någon särskild bestämmelse i alside å bevillu. afdraga tillgodonjutande har Utsk:t ej funnit nödigt att i efterföljande förslag tili »allmänna stadgande»» införa, då, enl. gällande bevilln.-lörordning, diskontverken äro från skyldigheten att dylikt afdrag godtgöra, beffiade», synes mig något .oegentlig!. , ty, thuru det visserligen är sannt alt i den bevilln.-lörordning, suni nu gäller, en sådan är medgifven befrielse, skulle dock för framtiden denna befrielse grundas på den förordning: angule allmänna bevillmu, hvarom 11. St:r likväl ännu ej definitivt beslutat. Jag föreslår således att 11. o.
Maj, innehållande inbjudning till Med-Stånden att förena sig i det beslut, att de i behåll varande Exemplaren af Bonde Ståndets Protocoll, äfvensom Bihanget för 1815 års Biksdag, må utan betalning till Bonde-Ståndets Ledamöter utdelas, fann Borgare-Ståndet för sin del ej något att erindra, äfvensom Ståndet ansåg, att utdelning ock kunde ske af Borgare-Ståndets Piotokoll 1815 till dess Ledamöter; dock hvad Bilianget angår, att utdelningen ej sker till större belopp än att Exemplar deraf, vid framdeles blifvande Riksdagar äfven må finnas att tillgå. Fran Hedervärda JBonde-Siåndet. Vid Constitutions-Utskottets uti Memorial af den 1 i denne månad uppgilne Förslag till förändrad Redacdon. af så val sednare Momentet - Prat. Utdr. d. 8 Maji 1818. 4<»t tet af 107 §. Regeringsformen, som ock 7 punk.’ ten af 29 §. Riksdags-Ordningen hade JBondeStåndei för närvarande ej något, att påminna, utan blifva desse Förslag antagne till den behandling 56 §. Regeringsformen stadgar. S. I>. Vid förnyad föredragning af följande, sedan sista Plenum på bordet livilande Utlåtanden nemi. Ståts-Utskottets N:o 196, 1 anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående medel till de allmänna Skolseoch Läro-verkens förbättring, samt Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens '■ 1. Af den 26 sistlidne April, angående väckte frågor, om ändring i hvad författnirigarne, rörande afrads och Krono-tionde Spanmålens utgörande, forsslande eller lösande nu innehålla och 2.
lag beklagar, att R. o. Ad., genom dess bifall till 19 och 25 punkterne i förevarande betänk., höjt icke blott faslighetsbelåningen, utan äfven fonden för discontrörelsens bedrifvande vida utöfver det belopp, som förra Ständer fastställde, erkännande att delta förhållande gjort mig tveksam att tillstyrka den nu äskade tillökningen; men jag anser likväl föremålet vara af så stor vigt, alt R. o. Ad. bör densamma bevilja, helst det icke är obekant, att lieie af de beviljade crediliven lill betydliga delar ligga obegagnade, och dessutom en stor del af den beräknade sedelstocken alltid är på deposilionsräkning insatt i Banken. Hr von Hohenhausen: Det var i anledn. af några framkastade ord härom aftonen, till svar på Frih. Cederströms yttrande, att man ville gynna privatbankerne, sorn Frih. Raab var så alltför obligeant att laga milt parti deremot, och hvarföre jag är oändeligen tacksam; men den der berömmelsen var också något half, dä lian nu ansett mig hafva gjort en god gerning och hedt mig göra den (ill fullo. Ilan nämnde äfven, att hvad modernäringen beträffade, så var det icke af mig alt vänta, att jag skulle göra något för densamma. Det var delta yttrande, som gaf mig anledn. att nämna, att jag inom Ulsk. föreslog räntans nedsättning lill 3 proc. De öfriga förmånerne, om hvilka Utsk. var ense och som blifvit medgifne, voro föreslagna af Hr Nordenanckar, och således voro flere förmåner i fråga än blott den om proc:s nedsättning. Nu är fråga om summans fördelning; beloppet utgör 600,000 r.dr, att dela mellan den Skånska oell Bruksägarnes hypothekscassa. Det finnes ej flere, och sålunda kunna ej flere än desse komma i åtnjutande af nämnde summa, ulan att minska på livad dem borde tillkomma. Creditiverne beviljas för hvarje 404 Den 15 April. år, och maximisumman är bestämd; det beror således på pröfning huru mycket hvardera kan komma att få.
Jag skulle visserligen icke ett ögonblick uppehålla tiden, i synnerhet då jag finner, att Ridderskapet och Adeln önskar att få den under öfverläggning varande frågan snart afgjord, men då jag förnummit, det tvänne värde Talare yttrat sig öfver ett ämne, hvaruti jag anser mig böra lemna upplysning, vili jag med få ord utföra detta. Det har blifvit sagdt, att bland skälen, hvarföre StatslTtskotfet tillstyrkt tillökning i anslaget, skulle varit den förhoppning man äger, att Svenska skådeplatsen derigenom erhåller en för dess fortsatta vidmakthållande nödig tillökning i understöd. Som jag för närvarande ar ombetrodd styrelsen deraf, bör jag nämna, att det vid Riksdagens början var min tanka, att med en Motion i detta ämne inkomma till Riksens Ständer, eller ock hos Kongl. Majit anhålla om en Nådig Proposition derom. Då nu motion under tiden gjordes af Hans Excellence Herr Grefve von Essen, angående tillökning uti Hans Majds Hofhållnings-summa, ansåg jag mig böra insiäiia min ifrågavarande Motion, i den grundade förhoppning, att Kongl. Majit, om tillökningen bifölles, skulle bibehålla Theatern, hvars underhåll i oeconomiskt afseende synes mig egentligast tillhöra utgifterne för Konungens Hofhållning. Jag äger således visserligen ett särskilt interesse att önska bifall på Grefve von Essens motion, om det annars kan få detta namn, att blifva bibehållen uti en ofta ganska mödosam, och åtminstone för mig ej lönande befattning, hvilket möjligen deraf kunde blifva en följd, men oberoende derutaf, och oberäknad! ‘Om 5 Juli i J. m. delta, anser jag likväl denria fråga vara af den beskaffenhet, att jag , på de skäl Friherre af Nordin anfört, och i förening med de åsigter, han deröfver yttrat, lenmar mitt bifall till Statsutskottets Betänkande. Herr Rosenblad, Bernhard:
Det gifna är, att UJtsk. inkommit med ptt betänk., angrde National-repreSentation, samt att detta blifvit återremitteradt med an}*}ärkn:r från alla RiksSt:n. Uti 56 § står: ”Göras åter i JUksSttns plena emot fJtsk:s yttrande anmärkn:r, blifye de? Den i December. hvilka hvarje RiksSt. särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constit.Utsk. hänvisade.” Detta har inträffat; och då det är tydligen tillåtet i grundlagen, måsle det väl icke hafva varit lagstridigt. Hvad säger nu lagen vidare i afseende å Utsk:s åliggande i anledn. af de dit remitterade anmärkningarna? Jo! ”Utsk. åligge då att samtliga RiksSCns tankar till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemnka. ” ]Vu frågar jag: har Utsk. gjort detta? Första vilkoret för att härpå lemna svar måste vara att erhålla kännedom om de anmärkn:r, hvilka från Stånden blifvit till Utsk. hänvisade; ty eljest måste det vara omöjligt att pröfva, huruvida sammanjemnkningen är riktig eller icke. Wu har Utsk. t. ö. m. underlåtit att lemna upplysning om alla de dit remitterade anmärkntna; och är det väl då möjligt att bestrida, det Utsk:s betänk, är ofullständigt och således bör återremitteras för att vinna tillbörligt skick. Hvarken 81 eller, 84 § förringar denna argumentation, ty 56 § afhandlar just det stadium af frågan, hvari den befinner sig, sedan älefremiss deruti till Constit.Utsk. ägt rum, då deremot de båda andra §§ omtala frågan uti andra förhållanden; och man har t. o. m. från motsidan påmint oss* att det är efter ordalydelsen, som grundlagarna i hvarje .särskildt fall skola tolkas.
Och det ar i anledning -häraf, Hemliga Uiffveret äfwen tagit denna wlgtiga och grannlaga omständighet uli »ärmars vstverwägande. Naturen och stinmansältningen af Riksgälds - Lönrolrsl ar sadan, ac föga hemlighet der synes lämpelig. Rikets Gäld, som genom Riksgälds - 6onrvlrsrs försorg skall asbördas, är sa mycket mindre nägon hemlighet, som Gäldett twänne gängor bliswik Riksens Höglostiga Stander rffenteligen förkunnad: och icke heller kunna 6onkoirers inkomster mara obekanta, da Bewillningen är känd, och den andel, som StatSmerket bör undfå, kil sit belopp utstakad. At lemna Allmänheten r okunnighet om Riksgälds, Oomoireks tilstand och förwaltning, skulle icke pa något sätt gagna Lontoirer, utan snarare skada dest Lreclir. vpinionen hos den delen af Nationen, som icke ger sig särskilld moda at forska, skall alltid ledas af falska om» domen, sä lange uplysningarna icke utan mycken omgång kunna minnas. Deremot är offenteligheren det enda och mest werkande medel ak sörraga alla oriktiga begrep och derigenom starka och bibehålla förtroendet för et Penningewerk. Ingen ting har Hemliga Utskottet också ansett mera billigt, än ar Nationen får kännedom, huruwida dest til Riksgäldens afbördande sammanskuma medel til LeraS rätta ändamål anwandas; och för Förwaltare»» skall det alltid bli en nlfredsställelse, at inför Allman, heten sä ådagalägga, at de med nit, omtanka och redlighet swaral emot det al dem updragna migtiga för, troende.
Stockholm den 17 April 1851. Ank. till Exp. Utsk. d. 11 April 1851, kl. 11 f. ra. Memorial i anledning af återremiss utaf Utskottets Betänkande N:o 13, Öfver väckt fråga angående dels förändring i ordningen för val lill Häradsnämnd, dels ock minskning i del antal nämndemän, sorn fordras för fullsuten rätt. Berörde Betänkande, hvilket Vällofl. Borgare-ståndet den 5 dennes bifallit, liar, på grund af deremot framställde anmärkningar, samma dag blifvit till Lag - Lag-Utskottets Memorial, N:o 23. | \ utskottet återremitteradt af Hederv. Bonde-ståndet ; men som detsamma är vordet afslaget af Höglofl. Ridderskapet och Adeln och Högv. Preste-ståndel, enligt livad till utskottet ankomne protokolls-utdrag utvisa, samt frågan, likmätigt regerings-formens 87 §, således förfallit, lärer något yttrande i anledning af de framställde anmarkmngarne icke erfordras; hvilket för Hedervärda Bonde-ståndet härmed vördsamt anmäles. Stockholm den 17 April 1851. STOCKHOLM, tryckt hos isaac marcus, 1851. LagViskottets Betänkande, iV:o 24. 1 lN:o 2Fk Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Maj 1851, kl. half 8 e. m. Betänkande, i anledning af Kongl. Majds IS ådi g a Proposition angående ändring för vissa orter af stadgandet uti 20 kapitlet G § Byggn inga - balken samt Kongl. Förordningen den 3 September 1753 om tiden, dä dammlucka skall vara öppnad. Till Lag-utskottets behandling hafva samtlige Riks-stånden öfverlemna! förenämnde nådiga proposition, hvilken lyder som följer:
I afseende på de tullindringar, som i fråga om Transatlantisk sjöfart äro i denna § medgifne, har Utsk. väl yttrat, att Svenska handeln numera vore så ut sträckt, att den uppmuntran, som, genom nämnde tullindring, skulle åstadkommas, icke vore behöflig. Jag kan likväl icke finna, att Svenska sjöfarten hunnit en så önskvärd utsträckning; men om äfven så skulle vara, anser jag likväl icke lämpligt att såsom Utsk. föreslagit R. St. genom en und. skrifvelse skulle hos K. M. i und. anhålla, att dessa tullindringar måtte med £ årligen försvinna. Hr Gr. o. Land tm. afbröt detta yttrande, med erinran, att den und. skrifvelse, hvarpå Hr Åkermans framställning hade afseende, komme alt blifva särskildt föredragen för R. o. Ad., som förbehållit sig att serskildt pröfva de uti Bevilln.Utsk:s förevar:de betänk, förekommande förslag till und. skrivelser, samt att således nu endast den af Utsk. föreslagna 25 § i laxeunderrättelserne utgjorde föremål för pröfning; hvarefter Hr Akerman förklarade sig vilja för tillfället afstå från vidare yttrande. Frih. Palmstjerna: Utsk. har föreslagit i slutet af 25 § eller i sista morn.: ”att de tull-lindringar, sorn i §:n omnämnas, komma tills vidare att fortfara, men må, vid varuinförsel, ega rum endast för sådana fartyg, som, under loppet af tre års tid, näst före införseln, bevisligen från Svensk till Transatlantisk hamn utfört last af Svenska produkter, motsvarande minst fartygets halfva drägtighet”.
Alla hos Kamrarna hållna Protocoll skola, så tidigt ske kan, genom trycket utgifvas till deras fullständiga innehåll, med undantag blott af sådant, som Kamarens enskilda angelägenheter beträffar. Handlingar, hvilka till Kamaren inlemnas, eller från dem utgå, skola icke i Protocollen intagas, utan endast med numer eller korrt rubrik antydas. Af dessa handlingar hö - Constitutions-Utskottets Förslag till ny Riksdags-Ordning. ra, såsom bihang till Riksdags-protocollen, Konungens Propositioner, Utskottens betänkanden, samt de Protocolls-utdrag, som innehålla Kamrarnes deröfver fattade beslut, äfvensom Riksens Ständers Skrifvelser till Konungen, och Riksdagsbeslutet serskilt från trycket, under Expeditions Utskottets, eller, sedan Riksdag slutad är, Tryckfrihets-Corniteens uppsigt, utgifvas, dock att hvad förut är på allmän bekostnad tryckt, och till Riksens Ständer utdeladt, icke må i Bihanget å nyo tryckas. 88. Ingen expedition öfver något Riksens Ständers beslut §. 72. må utgå förr, än densamma först blifvit uppsatt af Expeditions-Utskottet och derefter uti Kamrarna behörigen justerad och underskrifven. De från Riksens Ständer utgående handlingar undertecknas af Talmännen allena, undantagande Riksdagsbeslutet, hvilket äfven af Kamrarnes samtlige ledamöter uuderskrifves och beseglas. Expeditioner från Utskotten underskrifvas af Ordföranden. §• 89- De allmänna stadgar och förordnanden, hvarom Ko§. 74. nungen och Riksens Ständer under Riksdag gemensamt beslutit, skola dock endast i Konungens namn och med Dess underskrift utfärdas. §• 9°- Då val till Konnng eller Thronloljare skall förrättas, §. 61. utses en Nämnd, bestående af Sextio personer, utaf hvilka hvart Stånd inom hvardera Kamaren genom sluten omröstning bland sina ledamöter väljer Sex, med uppdrag att, vid förefallande skiljaktigheter mellan Kamrarna, bestämma valet.
(U. Af Pensions-Staterne. lista punkten, angående ökadt anslag af 8,500 R.dr för Ci vil-statens Pensions-inrättning, samt st:dra punkten, i fråga om ersättning till Wadstena Krigsmanshusoch Amiralitets - Krigsmans-cassorne för centonal afgiften, hafva blifvit af Bonde-Ståndet återremitterade; men som de öfrige 3:ne Riks-Stånden godkänt, hvad Utskottet härutinnan hemställt, kunna, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, återremisserne ej till någon åtgärd föranleda. 3:dje punkten, rörande anslaget till militaire tjenstemäns m. lits enkor och barn, är af samtlige Riks-Stånden gillad. Allmänna Indragnings staten. De af Utskottet föreslagna öfverllyttningar från andra Titlar af åtskilliga löne-ersättningar m. m. äro hi fa line al alla fyra Riks-Stånden, utom, beträffande frågan om invalidhus-fondens hemmansräntor, hvilken Ridder» skåpet och Adeln uppskjutit; men då Utskottets förslag af de öfrige trenne Riks-Stånden blifvit gilladt, anser Utskottet sig, i öfverensstämmelse med 75 § Riksdags-ordningen, icke härmed höra vidtaga annan åtgärd, än att hemställa, det Ridderskapet och Adeln ville de öfrige Riks-Ståndens beslut biträda. Mom. a, angående anslaget till anskaffande af teckningar utaf inhemska växter till ett nytt arbete i Sveriges Flora, har bifallits af 2:ne Stånd, men återremitterats utaf 2:ne Stånd, hvarvid Ridderskapet och Adeln, sorn dock gillat tillstyrkandet, erinrat, i afseende å redaclionen, att orden: ”arbeten, som utgifva teckningar,” borde utbytas emot: 'arbeten, sorn innehålla teckningar”. Utskottet anser återremissen i anslagsfrågan från ett Stånd icke kunna, emot 75 §. Riksdags-ordningen, föranleda någon åtgärd derutinnan, men tillstyrker, att redactionen måtte lyda sålunda:
Jag har sjelf öfvervarit flera examina vid läroverket här i Stockholm och trott mig finna, att de examinerades kunskaper varit fullt motsvarande dem, som erfordras af djurläkare i våra grannländer. Gr. Mörner, Garl Göran Detlof: Sedan Hr Huss yttrat sig, har jag egentligen ingenting annat att säga, än att jag instämmer i hans förslag, att ordet »vederbörande» må ur skrifvelsen utgå. Jag tror, att detta förslag innefattar en förmedling emellan de olika åsigterna, som lättast leder till målet och har den fördelen att lemna K. M. fria händer. Bibehålles ordet, måste det, enligt vanligt språkbruk, hafva afseende på någon befintlig embetsmyndighet, men en komité, som skall bildas, kan icke kallas för vederbörande, emedan någon sådan myndighet icke finnes. Anser man, att något hinder för en sådan komités tillsättande ligger i Utsk:ts motivering, så synes den del deraf, som har afseende på denna omständighet, kunna uteslutas. En sådan putsnings-åtgärd tror jag dock egentligen hörer till justeringen af sjelfva skrifvelsen. Hvad beträffar den af en annan talare vidrörda frågan om tillsättande af en generaldirektör eller inspektör för veterinärväsendet i riket, vill det synas mig att detta ligger utom gränserna för hvad som nu utgör föremål för R. o. Ad:s beslut. Jag tror också, att ett sådant embete skulle blifva mera för paradens skull, än för nyttan. Jag älskar ingalunda dylika öfverflöds-institutioner. IIr Lagergren, Anders: För min del får jag säga att, om orden »genom vederbörande» uteslutas, så är Utsk:ts förslag riktigt, ty då har K. M. fria händer att antingen nedsätta en komité, eller låta genom vederbörande Stats-depar - 26 Den 7 Januari. tement utarbeta det förslag, som sedermera skulle till R. St:r öfverlemnas. Medan jag har ordet, ber jag att få fästa uppmärksamheten derpå, att, i fall en sådan utsträckning af frågan, som Hr von Troil föreslagit och som af Hr Huss blifvit förordad, af R. o. Ad. antages, så torde det blifva nödigt att återremittera Retänk:t, eljest skulle K.