Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förklaringar dels varit föranledde af utrönta olika fattade begrepp om Lagens och Författningarnes behöriga tydning vid omförmälts händelser, dels ock erfordrats, för att bestämma hvad till fullkomnande af Lagens föreskrifter borde iakttagas, samt således blifvit nödvändige, anser Utskottet sig böra till Riksens Höglofl. Ständer hemställa, att de såsom ständig Lag må antagas, Vidkommande dernäst Kongl: Maj:ts Nådiga Bref dtn 5 Juli förlidet år, till Jdofoch ÖfverRätterne, hvarigenom, i an Maj:'c i Nåder förklarat, att ehuru anklagade personer el ler parter i allmänhet icke kunde an» ses hafva ovillkorlig rätt, att emot ÖfverRätts i JJrottmålgifnaåterförvisnings Utslag med Besvär till Kongl. Majtst inkomma, hvarföre ock någon föreskrift till Besvärs anförande jcke må i sådana Utslag intagas; likväl och sorn i de fall af återförvisning, di 1Lag Utsk. Betänkitndeit. U ÖFverRätt, med upphäfvande af UnderRätts Utslag, målet från sig skiljt, den missnöjd de icke må betagas, att på egit äfventyr i sådana återförvisnings-Utslag söka ändring, bör Hof-eller ÖfverRätt, därejt parten an* mäler sig till hänvisnings erhållande, underrätta honom om tiden till Besvärs anförande, då Kongl, Maj;st, efter förekommande omständigheter, ville i Nåder tillse, hu, ruvida Besvären må till pröfning upptagas, eller icke; Dock att ett sådant anmäldt missnöje icke uppehöll eller hindrade verkställigheten af ÖfverRättens återförvisnings-Beslut, så vida icke, i anledning af de anförde besvären, Kongl. Maj;t skulle finna för godt sådant särskilt i Nåder förordna; Kongl, Brefvet till HofRätterna samt Consistorium i Carlstad af den 29 Maj berörde år, att sedan, genom Kongl. Förordningen den lgde Juli 1815, Vermelands
Inventarier och materialier Oredovisade anslag Ombyggnad af bron vid Almarestäke (dertill har tillsammans utgått 36,000 Rdr.) — 102 — Från vägbyggnads-fonden: Sänkning af Nifsta backe mellan Kimsta och Lindberga gästgifvare gårdar i Stockholms län 1,400: - Någon anmärkning mot denna räkenskap har hos Revisorerne ej förekommit, Statens jernvägsbyggnad er. Redogörelsen för de till statens jernvägsbyggnader anvisade medel innefattas i följande åtta hufvudböcker, nemligen för: l:o Öfverstyrelsen; 2:o Westra stambanan, byggnadsafdelningen; 3:o Westra stambanan från Stockholm, färdiga banan; 4:o Westra stambanan från Götheborg, färdiga banan; 5:o Sammanbindningsbanan Orebro—Halsberg, 6:o Södra stambanan från Malmö, byggnadsafdelningen; 7:o Södra stambanan från Malmö, färdiga hanan; 8:o Södra stambanan från Falköping. Dessa räkenskaper hafva för revisionsåret ännu icke undergått fullständig granskning i Kongl. Kammar-rätten. Förhållandena med inkomster och utgifter inhemtas af nedanstående tabeller: a) Öfverstyr elsen. Debet. Balans från år 1859: Tillgångar Leverering: Från Kongl. Stats-kontoret » Stockholms stad Balans till år 1861: Summa 5,621,823: 16. — 103 — Gr edit. Balans från år 1859: Skulder Utgifter: Förvaltningskostnader: Ritoch skrifmaterialier samt postporto 2,450: 39. Hushyra, ved och ljus 1,784: 47. S:gr 63,126: 51. hvilken summa upptages inom linien, såsom varande uti utgifterna för de särskilda banorna inbegripen. Levereringar: Till Westra stambanan 4.528,550: 60. » Södra dito från Malmö 447,505: 75. » dito dito » r,Falköping 76,173: 41. » sammanbindningsbanan Orebro—Halsberg 2,062: 56. Balans till år 1861: Kontant behållning jemte förskotter 427,748: 25.
Om Stockholm är det enda ställe i landet som kan upfylla alla fordringarne för bildandet af fullständigt medicinskt läroverk, och om man har fullt allvar med tillvägabringandet af ett sådant, så bör man taga steget ut och indraga båda de medicinska fakulteterna. Skolan i hufvudstaden skulle i allt fall icke få flere studerande, än der val kunde undervisas, med ändamålsenlig fördelning af lärokurserne. Att indraga fakulteten i Upsala och bibehålla den i Lund är halft och planlöst. Allt hvad man genom en sådan åtgärd vunne, vore att man besparade några löner och således med mindre kostnad kunde öka antalet af lärostolar vid Carolinska Institutet. Men lyckligtvis är det icke så långt kommet med bristen hvarken på materiella tillgångar eller på intresse för vetenskaperna i vårt land, att man ju icke förmår eller är villig att komplettera en undervisningsanstalt af den vigt som Carolinska Institutet, så vida det ej får ske på bekostnad af det äldre, icke mindre vigtiga allmänna läroverket, Sveriges äldsta Universitet. Dessutom har Utsk. sjelft, så vidt jag kan finna, på förhand beröfvat detta sitt skäl all kraft och verkan då Utsk. ansett Konung Gustaf II Adolfs donation lägga hinder i vägen för hela Universitetets flyttning, ty hvad som i detta afseende gäller för det hela, måste jemväl gälla för delen. Då de Gustavianska godsen äro donerade till »Upsala Universitet», så har ju hvarje del af Universitetet, således hvarje fakultet sin andel deri pro rata parte. Jag har hört att man vill komma ifrån detta kinkiga argument med den invändning att här icke är fråga om att lösrycka medicinska fakulteten från de öfriga, utan blott att flytta dess lärostolar till Carolinska Institutet, hvilket då kunde anses såsom Upsala Universitets medicinska fakultet, en argumentation så påtagligt orimlig att den väl icke torde behöfva uptagas till besvarande. Med lika mycket skäl kunde man ju säga: »Vi vilja behålla Upsala Universitet, men vi förlägga dess medicinska fakultet till Stockholm, den theologiska till Skara, den juridiska till Jönköping, den philosophiska får qvarstanna i Upsala, och Gustaf Adolfs testamente är då behållet i helgd. Jag frågar Eder, mine Hrr, vöre det så?
Hvar och en som är mohn om Kronans rätt och bästa och ej ser mer på egen fördel, än Statens inkomst, lärer således instämma deri, att ogilla all beläggning i möjligaste måtto af Stämpladt papper, såsom skadlig och missbruk underkastad. Hvad jag mindst påräknar, att ett sådant förbud emot beläggning kunde inbrini ga i StatsCassan, är en |:del af hela föt5 Den 11 Maj e. m. 395 säljnings-Summan, och i händelse att lglO års författning om nyttjandet af *:dels ark blefve lipplifvad, skall Kronans vinst derpå ej kunna räknas mindre än 200 Ris papper ärligen, sorn nu åtgå utan ali nytta, Andra Nationers Stämplade papper bör påminna oss om hushållning med Papper, som, oaktadt flera i Sverige varande Pappers-tillverkare', måste ändå ett betydligt partie papper årligen intörskrifvas, hvilket kan anses lika med andra nödvändiga import-varor, men borde ej kunna vara det. Emedlertid skall befinnas i ChartteSigilIteComoirets förråd ett partie af 600,000 st. sedan år 1813 obrukbara små Chartor, på |:dels Ark, och flera lära införväntas ifrän Orterna, hvilka nu löpa i ÅrsRäkningårnes inventarium och skola alltid inventeras lika med de brukliga.' Dessa till Formatet pä |:dels Ark kunna ännu göras brukbara och föryttras, men i annat fall blifva de ej dugliga till annat än maculatur och att säljas Lispundtals till strutar åt Kryddkrämare och Snushandlare, sedan de i sådant fall likväl förut blifvit öfversuddade, likasom gamla Banco-sedlar. Hvad som dessutom icke kunnat und. gå min uppmärksamhet är Kongl. KammarRättens ålagde Revisions-skyldighet af Lysnings. Sedlar, helst på närmare, afstånd de Personer finnas, som kunna granska dem. Den 11 Maj. e. m. Hvilka flera händer skola de nu passe-' ra, till Con‘ractsProsten, till Landshöfdingen, till Kongl. KamtnarCollegium, och till Kongl.
Är Utskottets, i förening med Be villningsUtskottet, föreslagne inskränkning af de större Brännerierne, som naturligtvis skall befordra de mindres uppkomst, beräknad att borttaga frestelserne och anledningarne till en mera allmänt utbredd smak för och consumtion af denna vara för framtiden, och på hvilka grunder? Är den beräknad på ett Bränvinsbränningens verkställande på ett mera hushållssamt sätt? Om de 3,i43,486 R:dr (efter blotta tullvärdet och utom hvad som utan tull inkommit), hvilka årligen (år 1826) gått till utlänningen för blott oförädlade landtmannavaror, till större eller mindre del kunde komma landets jordbrukare till godo, blefvo de dermed icke bättre hulpne, än med lån å större eller mindre summor? Den i5 December f. m. Jernexporten gifver nu Riket ansenlig inkomst, men om snart den tid åter inträder, då jernets afsättning afstadna!’, då med detsamma de i Konungens Nådiga Proposition omtalade blomstrande fmancerna lära upphöra, så väl sorn detta slags prof på en omsorgsfull Styrelse; hvarmed skola då nödvändighetsvarorne för lifvets uppehälle förskaffas, om nu icke i tid sörjes för deras production inom landet? Hvarmed skall då värdet af det sedelmynt, som i allmänna rörelsen till mer än dubbelt belopp emot silfver utelöper, och nu motsvaras af försäljbara varor, upprätthållas? Är det icke nödvändigt så väl för Staten, som för den enskildte, att afväga inkomster och utgifter? Kan icke ett likartadt öde träffa Staten i afseende på lån som utrikes göras, då betalningsförmåga brister, som den enskildte, hvilken ej förmår betala hvad han af andra lånat? Och om än Riket kunde med våld sätta sig emot att betala, hvad det vore skyl digt, vore sådant förenligt med Rikets heder ? Hafva vi förr, utan särdeles tillgångar, fått lån derföre, att utlänningen trott på vår vilja att betala; huru skulle det gå, sedan vi sjelfve emotsagt denna bättre öfvertygelse om vår ärlighet? 15? Den i5 December f. in. Dessa frågors behjertande är af vigt folden, som önskar sitt fäderneslands välgång.
Jag äger det säkra hopp, jag törs till och med säga den fullkomligaste visshet, att det finnes ganska få af Armeens medlemmar, som dela den åsigt, att Öfningarne äro för långa. Projectet lill indragning af Indelta Armeen förbigår jag nu aldeles af den orsak jag redan balt. äran nämna, och äro för öfrigt åsigterne, hvad rörer Indelta Armeen, så stadgade, att det blefve högst öfverflödigt ingå i några vidare undersökningar derom. Herr Grefve Horn har sagt, att den citation af §. Regeringsformen, jag fram - Den i3 Mars f. m. Ställde, ingalunda besvarar Herr Grefvens yttrande i afseende på Indelta Arme'en. Om så är, att Herr Grefven ej medgifver §. den kraft, jag ansett densamma äga, torde Herr Grefven ej bestrida den 80 §. att hafva den. Herr Grefven yttrar äfven, att en slöja är kastad öfver PassevolanceCassanS förvaltning. Härvid torde det tillåtas mig upplysa, att denna Cassas Räkenskaper årligen granskas af Kongl. KammarRätten, hvilket torde bevisa, att ifrågavarande Gassa icke är öfverhöljd af någon ogenomtränglig slöja, Med Herr Grefven delar jag visserligen den tanka, att känslan för fäderneslandet drifver medborgaren, att i farans stund taga till vapen; men huru skön och huru kraftfull denna känsla än må vara, fruktar jag likväl, att om de, som lifvas af den, utan att erhålla materiella understöd, eller ledas af en i sitt yrke kunnig och vand personal, skynda till försvaret, de ändå snart skola falla offer derför. Jag får slutligen tillägga, att jag förenar mig med den värda Talaren, som ansett Passevolancen ej böra uppföras på Bevillningen.
Såsom bekant är, anses total förlust ega rum ej blott i de fall, då det försäkrade föremålet verkligen gått förloradt, ulan försäkringsrätten medgifver, genom ett i försäkringstagarens interesse gjordt antagande (hvaraf benämningen i engelska rätten: constructive total loss), att total förlust anses halva inträffat i vissa fall, då betydligare skada inträffat å det försäkrade föremålet, eller detta uuder längre tid blifvit undandraget försäkringstagarens förfogande, eller lian på viss tid ej afhörl detsamma. I dessa fall eger han rätt att, emot det han till försäkrings gifvaren afstår all rätt till det försäkrade föremålet, af denne erhålla hela försäkringssumman, hvarigenom aftalels verkningar blifva lika som om total förlust ♦ timot; och derföre kan, i dessa fall, total förlust sägas hafva inträffat, ehuru i några af dessa full är bevisligt att föremålet ej gått helt och hållet förloradt, och i andra det ej är bevisadt att så skett. Dessa fall, i hvilka ett dylikt afträdande får ega rum, emot rätt till försäkringssummans erhållande, kunna nu vara flere eller färre, alltsom lagstiftningen vill mera eller mindre gynna försäkringstagaren. Nuvarande svenska lagstiftning antager tre, nemligen när fartyget på längre tid ej afhörts, när det blifvit uppbringadt och när varor tagit skada (Försäkrings-st. Art. XI. §§ 2—7). Tyska lagen medgifver abandon endast i de två förstnämnda fallen, men franska och holländska iagarue (C. C. art. 369—396, holl. lagen art. 663—680) antaga dessutom åtskilliga andra. Förevarande förslag har i detta ämne anslutit sig till franska och holländska lagstiftningar ne och i allmänhet tillåtit abandon i de fall, som af dessa lagar medgifvas, undantagande när skada skett å varor, hvilket man trott, genom möjliga underslef, kunna blifva för försäkringsgifvaren alltför betungande.
Med utbyte eller försäljning kan gerna dröjas, intill det nu uppgifna pris kan erhållas, ty Kopparskiljemyntet, å 100 R:dr per S®, kommer troligen alltid att utgöra fidi valuta. Jag får dessutom tillägga, att enär Koppar-skiljemynt, efter min tanka, 2 66 Den 23 Mars f. m. aldrig bör vara annat än representatift, och således icke komma i fråga att utgöra en handelsvara, ej eller att ådraga Banken någon kostnad, torde det vara skäl, att taga i öfvervägande om icke det ifrågavarande Kopparmyntet borde omstämplas till dubbel valeur. Det har handt, att Koppar blifvit betald öfver i/^o R:dr B:co, och då är nuvarande myntfot eller i66f icke tillräckelig, alt betacka kostnaderne. Herr von Hartmansdorffs August: Grefve Posse har först yttrat en farhåga, att slantmyntet skulle af BancoFullmäktige kunna säljas för bättre köp, än vederborde, om ej ett minimi-pris derå af Ständerna utsattes. Men Utskottet har ej hyst eller kunnat hysa någon sådan farhåga, enär Ridderskapet och Adeln vid hvarje Riksdag efter eget förtroende väljer sina BancoFullmäktige, till utförande efter eget omdöme af vida kinkigare befattningar, än försäljningen af det öfverflödiga slanlmyntet till gångbare priser. Dessutom då man vet, att Kopparen är underkastad särdeles betydliga omvexlingar i försäljningspris; så hade det varit svårt att på förhand utsätta ett sådant för Fullmägtige. Jag tror således, att något afseende ej torde böra göras 5 denna anmärkning. Den andra anmärkningen var, att det gamla slantmjmtet borde ompräglas, i fall värdet af det mindre såsom 2- och i-styfrar motsvarade halten af det Den 23 Mars f. m. 267 6lantmynt, som för närvarande utmyntas efter ringare myntfot, men roed högre benämning. Denna omständighet har redan varit tagen i öfvervägande; och om en dylik åtgärd hade, med någon fördel, varit verkställbar, skulle hon ock hafva blifvit föreslagen. Jag anhåller följagteligen om bifall på Utskottets Memorial. Grefve Posse:
De riktningar, allmänna landsvägarne inom Sverige af mer eller mindre kända anledningar från äldre lider erhållit, öfverensläinma mångenstädes ingalunda med den nuvarande rörelsen, hvars fo; dringar ej heller af dem tillfredsställas, ehuru densamma måste fortfarande deraf begagna sig. Dessa landsvägar, hvilka lill stor fördel för allmänna trafiken, blifvit under sednare åren inom flera orter omlagda, kunna således icke antagas såsom några tillförlitliga beslämningsgrunder för ledningen af de nya kommunikalionsleder, hvarom nu är fråga. Ehuru, vid de till lands skeende resor och varutransporter mellan Stockholm och Göteborg, den längre vägen på norra sidan af Mälaren för närvarande visserligen mera begagnas än den på södra sidan af samma sjö, finnes dock ej någon anledning att förutsätta, det transito-rörelsen mellan nämnde städer, då de förhållanden, som nu gifva företräde åt den norra vägen upphört, icke skall med större begärlighet betjena sig af en söder om Mälaren anlagd jernväg, än af en längsefler denna sjös norra sida löpande sådan väg. Hvad åter beträffar den inre rörelsen eller kommunikationen mellan de punkter inuti landet, som af jernvägen komma att sammanbindas, har Utskottet redan omförmält den ringa beröring, som i handelsoch industriväg eger rum mellan de invid eller i närheten af Mälarens norra strand belägna städerna. För alla dessa släder och den omgifvande landsbygden äro nemligen hufvudstaden samt närmaste bergslager de gemensamma afsättningsoch uppköps-orterna. De hufvudsakligasle transporterna lill och från hufvudsladen hafva af ålder verkställts sjöledes och med afseende å ej mindre beskaffenheten af de varor, som utgöra förmål för dessa transporter, än det ändamålsenliga och rörelsens behof fullt motsvarande sätt, hvarpå sjö kommunikationen mellan hufvudsladen och nämnde städer numera besörjes, torde kunna antagas, att en jernvägs-förbiudelse mellan samma släder icke komme alt medföra någon väsentlig förändring i den lifliga varu-lransporlrörelse, som sjöledes dem emellan redan utbildat sig.
Ut dr, d, ij Dreti 3g, sfs handling; Och uppdrog^ det jemväl St Expeditions-Utskottet, att dervid utlåta sig öfver Jon Jonssonn ifrau Stats-Utskottet till Expeditions - Utskottet aflemnade, Motion. S. I"). Remitterades till (JonstitutionsUtskottet Jäders Danielssons frän Elfsborgs Län anmälan om anledning till anmärkning emot Konungens Föredragande i KngsArenden. S. D. Remitterades till Stats -Utskottet: I :o Anders Nilssons i Lilla Jsie, Malmöhus Län, Memorial, om förhöjning i Krono - Skjuts-legan. m. m, 3:0 Q loj Olssons från Orebro Län Memorial, om Frisocknarne Axbergs, Hoffsta och Kihls tjenstbarheter vid Dylta Svafvelbruk. jso Anders Anderssons fran Upsala Län Memorial, om iåoställen åt Länsmän. 4:0 pengt Ericssons och Nils Nilssons från Vermland, 1 samma amne. 548 Trot. Ut Jr. J. 17 Dec. igzt. 5:0 Paul Jönssons fran Christianstads Län Memoria), om Lane-understöd till en brobyggnad öfver Tranarps I. 6:0 Göran Anderssons från Vesterås Län Me. morial, om frihet för Åkerbo Härad Lån, dagsverksskyldighet till Kongsöhrs Kongs» gård. 7:0 Per Perssons från Christianstads och Anders Hanssons från Upsala Län Memorial , angående anslag till DD. KK. HH.
Om således i likhet med hvad Utskottets förslag angående Electorsval innehåller, val i första rummet skulle anställas af ett visst antal personer såsom valmän till blifvande Electorer, och hvilka kunde benämnas förste valmärij så vunnes det dubbla ändamål, att deras val skedde allmänt och ur massan, utan att derföre utesluta rådplägning och öfverläggning, såsom grund för det derpå följande 3a Den 9 April f. m. vigtigare valet af Electorer. Desse första valmän kunde utgöras af 3o personer med. 20 Suppleanter. Deras befattning, skulle sedan blifva enahanda med nuvarande Bänkmäns, och minst 20 deltaga i Electorsval. Sundt omdöme och redligt uppsåt vore hufvudsakligen, hvad af desse personer skulle erfordras, och hvarje väljande hade ostridigt lättare att uppsöka dessa egenskaper, än dem, som dessutom böra finnas hos en Elector nemligen Riksdagserfarenhet, menniskokännedom och djup urskiljning, till upptäckande hvaraf ledtråden vanligen bäst lärer kunna upphämtas under inbördes meddelanden och raisonnementer i en mera inskränkt rådplägande församling. Sedan Ridderskapet och Adeln delegerat sin ytterligare valrätt åt desse första valmän, liksom i allt fall åt de andre valmännen eller de i Grundlagen föreskrefne Electorer, så uttryckes äfven derefter Ståndets allmänna vilja ej mindre genom den ena, än den andra valmansgradens val. Hade Sliftarne af vår Grundlag ej funnit den öfverläggning nödig , sorn nu föregår de vigtiga valen af TJtsköttsLedamöter, så skulle Electorer för desse val äfven varit öfverflödige, och val af desse Ledamöter utan omgång directe af Stånden kunnat göras; och om en underafdelning af valmän i de Sine ofrälse Stånden ej kommit i fråga, bör den naturliga orsaken dertill uppletas i dessa Stånds inskränkta personal , Den 9 April f. m. 33 sonal, hvarigenom en sådan underafdelning ej år behöflig.
rf ■ rfrf rf rf rf rf » 575 — ■«— 575 — 1 Regements-^Skrifvare , rf rf rf rf rf rf rf rf rf » 450 —a» 50 — 500 — 1 Kapiten . rf rf •» rf rf rf rf rf 1,050 550 — 1,400 — 7 Kapitener , . » 7,350 2,450 9,800 — 1 Löjtnant . .■ , . , • rf • rf rf rf rf rf rf » 450 350 — 800 — 7 Löjtnanter , , » 5.150 — 2,450 — 5,600 — 1 Unders-Löjtnant « * , » 575 225 -— 600 — 7 Under^Löjtnanter rf rf rf rf rf rf • •' rf » 2,625 1,575 — 4,200 — 1 Bataljons-Adjuiant. » 255 — 120 — 375 — 1 Rataljons-Adjutant . rf • rf rf rf rf rf rf rf )) 255 — 120 — 575 — 1 Ordonnans-Knrporal , På nii gällande Stat finnes n rf . rf rf - arfvode pptaget til! ärfvoden åt 16 lönlöse 181 169 350 — Under-Officerare ett belopp af ... hvilket skulle nu försvinna och i dess ställe följande nja arfVoden uppföras, nemligen åt: 600 1 Fanjunkare « — 500 — 500 — 7 Fanjunkare Prop. M 1, om Statsverket 1836. Nuvarande Föreslagen Nya Allönin T 5* Tillökning. Aflöningen. Riksmynt Nuvarande anslag Tillökning Härifrån bör afräknas ofvanstående Under Officers-arfvoden 600: — Återstår 49,762: 50. Bil. JM 3 lill Kongl.
Semte bet <2Öt förortmat, att af £3anfenö, feban 1848 årö början, upp* lupna beljållna uoinft ett belopp af 700,000 3t:br årligen må, wib flutet af tjvoartbera åren 1851, 1852 odj 1853, från SSanfen i od) för ©tatenS ali* manna bel)of till 5KifögälD$*^ontoret aflemnaé, fyafroe <5öi bejlutat att, till för* fträcfning åt §ilia(*banfer, anmänba Disponibla återfloben af Den imber förftbe* rörba tiberpmb influtna winft. 35et belopp af *5anfowinften, forn från innetraranbe årS början till nafla Dviföbag inflpter odj icfe erforbraS till förfträcfningar åt §ilial*banfer i öfwer* enöflämmelfe med beröm giftie flabganben, (Tall, om fåbant anfeS för 53an* fenö fäferf>et nöbigt, i Söanfen refemraS, men i annat fall, odj i mån ben* famina inflpter, af gullmägtige anwänbaé till uppf öp af räntebäranDe papper. §. 24. 3 liffjet meb Ijroab tillförene är voordet bemiljabt åtjfilliga anbra SöarnfyuS i Sufet, I>ar ©tocfljolmS ©tora SSarnljuS wiD benna 3^iföbag undfått ett an* flag af 3000 9v:Dr, att af SöanfenS winflmeDel årligen utbetalas. §. 25.
Då landtmanna-producter, i följd af Bera sammanstötande orsaker , under de senare åren betydligen fallit i värde, i förhållande så väl till 6oG Betänkande om Rikets Penninge-Verk. andra varor, som till arbetslöner, så är det hos. jordbrukaren som förlägenheten är mest allmän och tryckander och Committéen tillstyrker för sin underdåniga del på det högsta, att alla med sanna grundsattser öfverensstämmande medel må, användas till undsättning för denna talrika och, nyttiga klass af Rikets invånare. Den första och allmännaste lättnaden anser I Committéen bestå i skatternes minskning, hvilken borde förnämligast komma jordbruket till godo, såsom mest i behof deraf. Den verkar tvåfaldigt: först omedelbarligen genom den besparda utgiften, och sedan genom ett i samma mån upphöjdt Capitalvärde å all förmögenhet. Vid köpe-afhandling om fast egendom uppgör köparen sin calcul öfver dess värd?: han afdrager alla onera, innan den summa uppkommer, hvilken beräknas såsom ränte-afkomst å det capital, hvaremot han förvärfvar sig fastigheten. Om köparen tagit till grund att nerlägga capitalet efter fem procents behållning, så ger han looo R:dr mera for hvarje minskning af 50, R:dr i utskylderne. Kunde skatterne minskas med 500,000 R:dr; så upphöjdes med det samma landets capital-värde, efter fem procent, med tio millioner, fördelade på all den egendom fast eller lös, eiler den personliga arbetskraft, sorn af minskningen erhölle del. Desse 10 millioner utgjorde ingalunda ett nytt capital; trien verkan blefve den samma. Afven vid en blott omflyttning i skatternes fördelning blir verkan enahanda för dem sorn lindras, och motsatt för dem, som tillökningen drabbar. Betänkande om Rikets Fenninge-Verk. 4^7 Eders Kongl. Majus oaflåtlige landsfaderliga omsorger skola säkert möta Nationens bekymmer i denna del af dess angelägenheter , och med särdeles tillfredsställelse medverka lill all minskning i beskattningen, som kan förenas med ett kraftfullt försvar af vår yttre sjelfständighet och af de frioch rättigheter, hvilka utgöra Nationens dyrbaraste egendom.