Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vidkommande åter Gross’ motion om indragning af ej mindre än nio biskopsembeten, så har motionären ej annorlunda uppgifvit på hvad sätt de till dem hörande funktioner — hvilka väl måste qvarstå i dessa nio stift likaväl som i de trenne, för hvilka motionären velat bibehålla biskopsembeten —- i stället skola bestridas, än att han hänvisat till en af honom vid sistiidne riksdag i samma ämne afgifven motion, i hvilken befinnes vara anfördt, att en dåmera afliden prestman skall hafva yttrat den åsigt, att Biskoparnas göromål kunde skötas af domprosten. I Carlstad, Calmar och Wisby finnas likväl inga domprostar; och i de städer, der sådana finnas, ega de naturligtvis redan i sina embetsbefattningar full sysselsättning, helst de jemte den pastoralvård, som åtföljer hvarje kyrkoherdebeställning, tillika hafva skyldighet att deltaga i domkapitelgöromålen. Deras embeten skulle således öfverlemnas åt andra, såvida de sjelfve skulle öfvertaga Biskoparnes befattning. Men det är klart, att härigenom vunnes intet annat, än en namnförändring i så måtto, att stiftstyrelsens chef blefve i nio stift kallad domprost och i de tre öfriga deremot, såsom hittills, biskop. — Skulle åter meningen vara att indela riket i allenast tre stift, med en biskop såsom chef för hvartdera, så erhölle hvarje af dessa tre chefer en verkningskrets, som vore större, än att han förmådde i öfverenstämmelse med kyrkolagens föreskrifter fullgöra sina åligganden, de der sträcka sig ej allenast till uppsigt öfver själavården, utan äfven till undervisningsväsendet och det sedliga tillståndet inom stiftet. Utskottet förmodar något vidare ej behöfver andragas till stöd för dess hemställan, att ej heller å Gross’ motion något afseende må fästas. Stockholm den 29 Januari 1863. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltets Betänkande N:o 61. 19 A© lii. Ank. till. Exp.-Utsk. den 2 Febr. 1863, kl. 11 f. m.
M. ingå med underd. anhållan: att en Komité af sakkunnige män måtte tillsättas för omarbetande af nu gällande krigslagar i enlighet med, efter mensklighetens och tidehvarfvets anda, förmildrade lagar, på det att krigaren inom sitt yrke, i likhet med hvarje annan samhällsmedlem inom sitt, måtte blifva värnad mot egenmäktighet och förtryck.» Jag har alltid ansett att pregeln på ett folks kultur är dess lagstiftning, och då man skärskådar våra krigslagar, måste man rysa för de mot tidehvarfvets anda stridande lagbestämmelser som härutinnan möter oss. De flesta lag§§, som der förekomma, hafva, såsom en ledamot för några Riksdagar sedan här uttryckte sig, »den likhet med Drakes lagar, att de äro skrifna med blod.» Våra krigsartiklar innehålla verkligen så föråldrade straffbestämmelser att det tycks vara skäl i 19:de århundradet att förändra och förbättra dem. Den Usta § möter visserligen med uttryck som man icke kan annat än godkänna och gilla nemi. att »en sann gudsfruktan är krigarens förnämsta prydnad»; men några §§ derifrån kommer ett uttryck som för detta tidehvarfvets civilisation innehåller något stötande nemi. att alla skola i gudstjensten deltaga. Den 4 § innehåller »att alla skola i gudstjensten deltaga vid äfventyr af extrajudiciel bestraffning». Detta är till en början en kontradiktion mot nutidens opinion och fordringar på religiös frihet. När man dessutom betänker att religionsfrihetens princip är i sin helhet antagen inom krigsmagten, så synes det såsom borde personer i krigstjenst, hvilka icke bekänna den evangelisk-lutherska bekännelsen, rimligtvis vara befriade från att öfvervara den gudstjenst som med Arméens befäl och manskap i allmänhet hålles, att 74 Den 14 Oktober icke tala om huru dessa tvångsgudstjenster och böner, ofta för den protestantiske soldaten äro motbjudande, och gifva anledn. till det stränga lagbudets förmildrande.
Två eller flera socknar må ock kunna om gemensam kommunal-förvaltning sig förena. Framställning om sådan förening ingifves till Konungens Befallningshafvande, som eger derom förordna. Höra socknarne eller delar deraf till olika län, fordras till föreningen fastställelse af Konungens Befallningshafvande i de särskilda länen. Landsoch stads-kommun må icke under’ gemensam kommunal-förvaltning förenas. Her likväl en sådan gemensamhet i ' ett eller annat afseende nu eger eller anses böra. ega rum, åligge det Konungens Befallningshafvande, hvar i sitt län, att så snart denna förordning utkommit, utredning af dessa förhållanden och förslag till deras ordnande till Kongl. Maj:t ingifva; och må vid det nu bestående förblifva, till dess Kongl. Maj:t i saken förordnat. § 4- För vinnande af mera egentlighet i uttrycket torde denna § böra erhålla följande lydelse: Medlem af kommunal-samhälle, är en hvar, som der eger eller brukar jord eller annan fastighet, eller der idkar bergsbruk, handel, fabriksrörelse, handtverk, eller annat allmän bevillning underkastadt näringsfång, eller eljest der bor eller, till följd af gällande förordningar, sitt laga bo och hemvist hafva bör. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 161. 13 § 7. Utan tvifvel skulle det vara vådligt, att åt kommunerne öfverlemna rätt, att ensamme, efter behag, stadga vitén för öfverträdelser af deras ordnings-stadgar. 1843 års Sockenstämmo-förordning har derföre endast lemnat Sockenstämma öppet, att, der så nödigt funnes, hos vederbörande embetsmyndighet begära föreläggande af vite efter dess bepröfvande. Hufvudsakligen i enlighet härmed hafva de Kommitterade föreslagit, att kommunal-stämman borde ega rätt, att föreslå vitén intill ett visst maximibelopp.
Proposition, jemte hvad, i anledning dej af, inom Ståndet yltradt blifvit, remitterades till Stats-Utskottet.' 2:o Kongl. Proposition af den 24 sistlidne Mars, angående ersättning till Krono-Läasniännen för resor, som, af dem anställas till försegling af bränvins-redskap. Denna Kongl. Proposition, jemte hvad, i anledning deiaf, inom Ståndet yttradt blifvit, lemitlerades till Bevillnings-Utskottet; 3:o Kongl. Proposition af den 24 sistlidne Mars, angående nedsättning af räntan å det för staden Wenersborg beviljade byggnads-lån. Remitterades till Stats-Utskottet. 4:o Kongl. Proposition af den 2 sistlidne Mars om arrendefri upplåtelse åt staden Kongelf af åtskilliga smärre tomter vid Bohus raseiade fästning. Denna Kongl. Proposition, jemte ett af Herr Hegardt i anledning deraf lemnadt yttrande, remitterades lill Stats-Utskottet; 5:o Kongl. Skrifvelse af den 24 sistlidne Mars, angående sökt låneunderstöd för Söderhamns stad, i följd af den derstädes år 1835 inträffade eldsvåda. Remitterades Lill Stats-Utskottet; 6:0 Kongl. Skrifvelse af den 24 sistlidne Mars, i anledning af framst tlldt förslag, att halfva tull-uppbörden för inkommande utländska stenkol må till understöd för Höganäs stenkols-verk anvisas. Denna Kongl. Skrifvelse, jemte hvad, i anledning deraf, inom Ståndet yttrad t blifvit, remitterades till Stats-Utskottet; Ilo Kongl. Skrifvelse den 24 sistlidne Mars, i fråga om Lindt-Rintmästares befrielse ifrån skyldigheten att för lemisslage erlägga bevillning. Remitterades till Bevillnings-Utskottet; 8:0 Kongl. Skrifvelse af den 24 sistlidne Mai s, angående eftergift af per - 200 Fröt.
Hvad egentliga hufvudfrågan angår, eller upphörande af serskild bevillning å Gästgifverierne , finna Utskotten så mycket inin Ire skäl, att derå tillstyrka bifall , som GästgiTverierne icke mera än andre näringsidkare böra fritagas från afgift till Staten för deras rörelse. Gästgifverierne blifva derföre allt efter deras olika godhet i den BevillningsFörfattnirig, JSevillningsoch BesvärsVtsk. Belänkandcn, 123 Utskottet arnar för Rikets Höglofl. Ständer framlägga , taxerade i vissa Glassér; Och erfarenheten besannar, att nästan öfver allt betalas dessa ställen vida högre än andre Hemman. Häraf bör den slutsats kunna dragas, att Gäst* gifveriNäringen , i synnerhet å de allmännare besökte vägar, måste vara lönande och äfven i anseende till Gästgifvarnes Åkerbruk lörmånlig , enär dertill sällan saknas Gödnings-ärnnen utaf den spillning, som i betydlig mån bör kunna samlas å dylika ställen, Beträffande åter RiksdagsFullmägtigen .Bergs yttrande om uteslutande rättighet för Gästgifvare , att sälja Öl, Vin och Bränvin jn. m. samt om förbud mot Krogar, så är det upplyst, att flerfaldige Memorialer i detta ämne ännu hvila oafgjorde hos Höglofl. Besvärsoch Ekonomiutskottet ; Och Utskotten anse denna Motion böra i sammanhang med de öfrige afgöras ; Äfvensom Utskotten icke finna lämpligt, att nu meddela något utlåtande öfver det af BancoFullmägtigen Anders Danielsson yrkade förbud emot Vinförsäljning , enär denna omständighet utan tvifvel kommer att pröfvas i sammanhang med den allmänna frågan rörande öfverflodet och sättet till dess hämmande; Hvilket dock allt till Rikets Höglofl. Ständers egen pröfning vördsamt öfverlemna*. Stockholm den 13 Mars 1818. Riksens Höglofl. Ständers Bevillnftigs samt Ekonomioch Besvärs - 12 4 Bevillningsoch BefvärsUtsk. Betänkanden.
Men om en sätter sig fast före, efter han onödd är, och häfver sin fria vilja, och beslutar detta i sitt hjerta, att låta sin jungfru så blifva, han gör väl. Den nu utgifter henne, han gör väl; men den icke utgifter henne, han gör bättre». Nu får jag blott fråga, hvem har rätt: Frih. Creutz eller Apostelen Paulus? Då denne sagt, att den gör bättre, som icke gifter bort en jungfru, så har han väl också sagt, att den, som kan besluta om han vill, eller ioke vill göra det, har någon rätt öfver henne; och Gud har i 4:de budet, som är förklaradt af Christus sjelf i Matth. 15: 4, 5 o. 6 v., förkunnat, att fadren har rätt till heder af sin dotter och hvad detta innebär; och som förut är sagdt, skall dottren lyda fadren, på den grund, att han födt henne, således äfven om hon är manväxt. Huru står nu härmed tillsammans Frih. Creutz’ påstående, att fadren förlorat rätten öfver dottren, och hon vuxit ifrån lydnaden, derföre att hon blifvit manväxt. Jag har ingenting vidare att tillägga, utan ber blott, att dessa mina ord måtte få åtfölja motionen till Utsk:t. Frih. Creutz: Det skulle leda till alltför stor vidlyftighet, att i sin helhet vederlägga de invändningar, Frih. Alströmer gjort emot mitt förslag, och jag ber derföre, att endast få anmärka, det man, i afseende på Apostelen Paulus, bör sätta sig in uti de tidsomständigheter, hvarunder Apostelen lefde, såväl som dem, till hvilka han talade. Då man härifrån abstraherar det rent spirituela, eller salighetsläran, så blifver detta gällande för alla de rent verldsliga förhållanden, han i sina skrifter berör. Under den tidens rådande »träldom», säger han : »kan du blifva fri, så nyttja det hellre», •ty du är »Herrans fri», som han uttrycker sig. Det finnes så mycket hos Paulus, som tillhör så vä! den judiska som den hedniska, särdeles romerska bildningen, att man noga måste gifva akt deruppå.
IftLZärstft. S. D. Den z Januari! 1^7 S D Till öfwerläggning upptogs Allmänna BAwärs - och O. conomiL U:flotteks Betänkande den 24 sistledne L)ckob;r om Allmogens rättighet ork hwar som ha st va egne ägor anlägga Wäderoch Warren, Qwarnar för akt dem till eget behaf begagna utan arc derlöre erlägga Skatt, hwarwid arskillige anmärkningar gjordes; hwadan Bonde - Grander bestor akt Urendel rist u skottek 6 erförwijä med anmodan arc r anledning as be gjorde anmärkningarne kaga detsamma under ytterNgare öfwerwägande samt derefter med för» nyadr utlärande inkomma. Härom skulle de öfrige Respectiive Standen genom Prococolls-Utdrag wörvsami och wänligeu under» rättas. Qc tuprg. klx krotocollo. 8. IrästgZrstk. S. D. Pa derom framställd Proposition gisfade Bonde - Srandet lill alla delar, hmad Högloff. St"ts - Ulskottet uri Memorial al den 17 sistledne Nowember hemställt i afseende pa Friherre kucideckg Förflog, akt innom wista Prowincer uvprätta, förlägga och underhalla 1000 ä 1200 Man Soldater uran Kronans synnerliga kostnad, enär de kunde i fredlig tid till uppodlande af wiste Kronans Lägenheter omvändas. Härom skulle de öfrige Respectiive Standen genom Protocolls-Urdrag wördfaml och wäne ligen underrättas, lic iuxra. Tx ?rotocollo 8. L. IragLrstki. S. D. Dsn z Iattuarir S D.
Örebro stad, med en folkmängd af 4,227 enligt 1840 års qvinqvenniitabel 1, hade året derefter 31 handlande med 37 betjenler, 106 handtverkare med 82 gesäller och 146 lärlingar, 10 fartyg om nära 324 läster, ett boktryckeri, ett stilgjuteri, en snusfabrik, en bresilje-fabrik, en bomullsoch linnefabrik, ett tygtryckeri, en vaxduksfabrik, två spegelfabriker och fem färgerier. Nästan alla dessa näringar hafva varit i aftagande. Då antalet af handlande under 20 års tid ökats tredubbelt, utan att stadens handelsrörelse vunnit någon deremot svarande tillökning, särdeles sedan Bergslagens produkter nu mera icke ingå i densamma ulan endast i staden uppläggas hos brukens kommissionärer, är lätt förklaradt, att de handlande i allmänhet icke hafva den utkomst som fordom. Ehuru den staden förunnade uteslutande rätt till fraktfart sjöledes till Stockholm icke upphörde förr än med år 1841, har ändock denna rätlighet lidit intrång af två ångfartyg, som med lastpråmar i flera år gått emellan Stockholm och Örebro och, i anseende till deras snabbare l 19 gäng, företrädesvis blifvit anlitade för fraktgods, hvaribland äfven jern, oaktadt den högre taxa, som på ångfartygen vanligen varit följd. Under femton år hafva fartygens antal till hälften förminskats, och, genom försummad muddring i ån emellan Hjelmaren och stadens lastageplats Schellack, är alt befara, att denna segelled inom kort tid icke vidare kan begagnas för andra fartyg än pråmar, det enda sätt, som, i anseende till åstrandens sanka beskaffenhet, är användbart för frakten emellan lastageplatsen och fartygen, när dessa ligga uti sjön. Den liknöjdhet staden visar för farvattnets uppmuddring har till en del sin grund i föreställningen att, sedan segelfarten blifvit fri, ett beqvämare farvatten skulle billocka främmande fartyg och stadens sjöfart derigenom bringas till ännu sämre vilkor.
O. OM MÖJLIGT FOTOGRAFI JÄMTE LÖNEPRETENTIONER TILL E. ANDERSLÖF. a G i t 9 BÄSTA BRÄNSLE FÖR ILLTUNINATIONSKAMINER OCH VÄRMENECESSÄRER. ALLM. KONTOR: Vi * Skeppsbron 33. RIKSTELEFON 427 ALLM. FÖRSÄLJNING: B Strandvägen 5. ALLM. ALLM. TEL. STORKYRKAN 149. JE. ÖNSKAS undervisningsvan, MUSIKALISK OCH ANSPRÅKSLÖS LÄRARINNA DEN L:A INSTUNDANDE APRIL. NÄRMARE UNDERRÄTTELSE ERHÅLLES UNDER ADR. » LANDTLIF 99 », LINKÖPING, PÖSTE RESTANTE. (S T. A. Närmare upplysningar meddelas af Badintendenten. Duktyger, Handdukar, Näsdukar, Lakansoch örngåttslärfter. Hollands Madapolam, Longcloth, Piqué. Vadstenaspetsar och Broderier. Låga, bestämda priser. utstyrslar.))) \ l \ |j| ill \ V Vadstenaboden Sanna 2 2 Peterson &amp; C:o. EEGRERING-SFFATAN 2 2 S E N F L I C K A MED GOD UPPFOSTRAN, FRISK, ANSPRÅKSLÖS OCH BARNKÄR, SOM ÄR VILLIG ATT SKÖTA 2 BARN, 7 OCH 4 ÅR, SAMT DESSUTOM HJÄLPA TILL MED SÖMNAD OCH I HEMMET FÖREKOMMANDE GÖROMÅL, ERHÅLLER PLATS OMKRING 1 APRIL I GÖTEBORG. SVAR MED REKOMMENDATIONER, ÅTFÖLJD AF FOTOGRAFI, SÄNDES TILL » J899 », FILIALPOSTKONTORET, VIKTORIAGATAN, GÖTEBORG.
M:s nåd. propos., ang:de rusthållarnes inom det s. k. Kungsöhrs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de räntedagsverken, hvilka af deras ägande stamhemman skola utgöras. Den vid detta utlåt, af Frih. von Kraemer, doktor Stenhammar samt Hrr Kock och Norin, fogade reservation, upplästes på begäran af Hr von Triol, Sam. Gust., som sedermera yttrade: Det förslag som inkomstafdelningen uppgjorde uti ifrågavar. ämne, är till alla delar instämmande med den reservation, som nu blifvit för R. o. Ad. uppläst. Detta förslag öfverändakaslades likväl inom StalsUtsk., och jag erkänner att jag verkligen bidrog dertill derigenom alt jag förordade den mening, som nu blifvit i StatsUtsk:s betänk, uttryckt, i strid emot reservationen. Jag har likväl sedermera blifvit öfvertygad om att detta var ett misstag, och skulle nu tro, alt saken bör bedömas så, som reservanterna den uppställt. Jag anser nemi. att de skäl, som reservanterne andragit, äro så öfvervägande, att frågans behandling deraf bör bestämmas. Det beror på huruvida dessa jordeboksoch hemmantals-dagsverken verkligen äro inberäknade i den ränta, för hvilken rusthållarne upptagas i beskattningen då rustningen uppgjordes. Hvar och en vet, att då Carl XI införde rustningen i Sverige ansågs hvarje hemman böra uppsätta häst och karl för ett belopp af, om jag icke missminner mig, 300 daler. Om således ett hemman skattade för 150 daler, så erhöll det derjemte 150 dalers augmenls-ränta (eller fyIInadsränta) för att sålunda kunna utgöra rustningen. Frågan är således nu, huruvida för dessa hemman ifrågavar. jordeboksoch hemmantals-dagsverken voro inberäknade uti den räntelindring, som dessa rusthåll erhöllo vid rustningens inrättande. Dervid har tydligen visat sig, att, 1680, dessa jordeboksoch hemmantals-dagsverken ingalunda varit inberäknade uti o r» ° ifragavar. lindring. Rustningen infördes icke i Åkerbo härad förrän 1687.
Men som jag ej förmodar, att hädanefter mera än hitintills , andra personer skola utfärda invisningar, än de, hvilka äga en concentrerad rörelse , utan allmänheten blott få att skaffa med Assignationernas öfvertagande , lära dessa vådor icke kunna uppkomma. Samme värde ledamot har äfven yttrat , att nu gällande föreskifter för invisningar äro mera betryggande , än den föreslagna stadgan. Han har sjelf deltagit i öfverläggningarne om detta ämne i Utskotten , och d;t hade varit bättre att Herr Ribbing der sagt, hvari den större tryggheten består. Emedlertid får jag vara nöjd , om jag blott nu kunde derom af den värde Talaren få Underrättelse} och icke blotta utrop att : så iir det! Jag tror deremot, att säkerheten blifvit större genom skärpningen Den 3 November e. m. 63 i executions-rätfen j men jag klandrar icke, om invisningar skola göra nytta , den sats, att det är utgifvaren , som skall ansvara för beloppet , hvarå de lyda. Derföre hafva Utskotten uppgjort ifrågavarande Lagförslag, hvilket är detsamma som förut, blott med en strängare executions-rätt och mindre rninimi-summa. Man har ändock inskränkt den till ett minimum af 20 R;dr, pä det Assigneringen ej måtte utsträckas allt för långt. Man klagar deröfver, att man vid den ena Riksdagen ändrar de beslut, som blifvit vid en föregående vidtagne. Jag anser det vara nödvändigt , att ändra hvad som försvårar allmänna rörelsen. Och jag har tillstyrkt detta af den orsak , att jag kanner, det Domstolar dömt personer förlustige deras lagliga fordran , för det Assignationerna varit ställde , den ena på några och 90, och den andra på några och 80 R:dr. Då frågar jag, om icke det är klart att 1818 års författning måste vara ett orimligt hinder för Assignations-rätten , genom stadgandet att Assignationerne ej få utgifvas på ringare belopp, än 100 R:dr ? Det har blifvit en ny Riksdagsmannapligt, att fråga sig, huru Kongl. Maj:t arnar svara å Riks ens Ständers framställningar.
Då emellertid stadsskolorna, på sätt ulredt blifvit, ega laglig rätt att åtnjuta den för närvarande till skolorna ingående helgonskylden, samt denna jemväl är afsedd vid bestämmandet af lärarnes aflöning, blifver, för genomförande af nämnda förändring uti helgonskyldens användande, nödigt att till skolorna anvisa ett årligt penninge-anslag, motsvarande helgonskyldens värde, för beräknande hvaraf Rikets Ständer ansett medeltalet af de 10 senaste årens markegångspris böra läggas till grund; i följd hvaraf och då helgonskylden utgår till skolorna i Lunds Stift med 25 tunnor 18 kappar råg, 1,338 tunnor 34-/ff kappar korn, 6 kappar rågmjöl och 6 kappar kornmjöl samt kontanta penningar till belopp af 18 R:dr 8 sk. 6 rst., och till skolorna i Halland med 96 tunnor 8| kappar korn och 5 tunnor 8 kappar bafra, det Stats-anslag, som sålunda blefve bebölligt, skulle utgöra för Lunds Stift 8,353 R:dr 20 sk. 10 rst. och för Halland 587 R:dr 12 sk. 4 rst., eller tillsammans 8,940 R:dr 33 sk. 2 rst. 1 fråga åter om sättet för användandet af den helgonskyld, som skulle komma alt till socknarne återgå, förekommer, att, genom helgonskyldens disposition till befrämBih. till R. St.
Bil. O. P. M. I afseende ä den Calcul, som uti Stats-Utstottets Betänkande N:o 154 förekommer, och hwilkcn päräknar StatsWerkcts netto inkomster för ärcn 1827, 1828 och >829 till ett belopp af 624,956 R:dr 3o st. 2r:st, fär jag i ödmiukhet upplysa, att fain 1828 och 1829 ärcnS räkenstapsrcsultater pä det hela ännu icke kunna wara kände, men man nästan kan taga för afgjordt, att Landt-uppbörden för dessa är mäste mycket närma sig de förhällandcn som i afseende ä densamma egde runi för är 1825, dä Riksmarkegängen war, såsom nu, 6 N:dr per Tunna, sa, om man antager att de Ordinarie Inkomsierncs öfwcrstottcr för ärcn >828 och 1829 uppgä till famina belopp som för är 1826 eller ä 198,000 R:dr 396,000 hwartill konnner: Dc öfriga bewillnings-inkömsternc lika med 1825 ^ eller ä 78,000 R:dr 166,000 Nestantierne ä 100,000 R:dr 200,000 Spannmäls-anflagct för 1828 . 26,000 dito för 1829 4o,ooo Besparingar ä Indragnings-Statcn ä 20,000 R:dr 40,000 göra öfwcrstolterne tillsammans 1,706,000
Då man icke velat tillåta, enl. Fullm:ges förslag, att i kassa-afdelningen hädanefter må, i st. f. 4, finnas 3:ne, utan blott 2 expeditior.s-kassöreiy så var del nödigt alt, på något vis, ersätta den 3:dje. Dä ansåg man sådant kunna ske, genom en Diskont-kassörs tillsättande, hvarigenom allmänheten skulle slippa i Depositions-afdelmn vänta på expedierandet af de för Diskontverkets räkning gjorda insättningarne eller utgifna assignationer, utan i stället få genast inbetala, eller uttaga kontanta medel hos Diskont-kassören. Men jag tror mig kunna visa, att icke någon tid härigenom besparas allmänheten, utan att hon tvertom råkar i motsatta olägenheter. Jemlikt Fullm:ges förslag, hvilket icke blifvit af Utsk. så omständligt framställt, att R. o. Ad. torde hafva deraf fått erforderlig kännedom, skulle omsättnings-lånen i Diskonten inbetalas såsom hittills. För Handels-Diskontens räkning Den 28 Oktober e. m. 99 samt på kassa-krediliven skulle insältningarne ske genom kassaatlester, hvilka, med förbigående af deposilions-afdelnm, skulle mottagas af Diskont-Kamreraren. Della hade åsladkommit lättnad både för allmänheten, som derigenom sluppit vända sig lill depositionsa(deln:n, och för Diskont-Kamreraren, som då icke behöft mottaga och räkna penningar. Efter Uisk:s förslag slipper visserligen insättaren vänta på- penningarnes upräknande i expedilions-kassorna. Men i stället skall han få vänta så mycket längre hos Diskont-kassören, der tilloppet blifver större och utrymmet mindre. Enligt Fullm:ges förslag skulle, såsom jag nyss nämnde, den, som betalade lån i Haudels-Diskonten, eller gjort insättningar på kreditiv, kunna anväoda kassa-attester, gå med dem 3 tr. upp i Diskonten och utan penningeräkning få sin förskrifning tillbaka. Vill någon, sorn erhållit lån i Diskonten, insätta medlen pä annan räkning, så föranlåtes han, enl.
Alm, Ask, Bok, Björk, Ek och andra ej specificerade sådane trädslag, som vexa inom landet,» »furuoch grantimmer: otillhugget eller sågblockar och tillhugget, ej specificeradt, af 10 tums eller större diameter i lill-ändan», »Bandstakar», »Bräder och Plankor, sågade af Ek och Ask,» »Enträd och Enstafrar», »Gevärstoeks-ämnen», »Handspaks-ämnen», »läkter, huggne eller täljde» och »sågade», »Ribbor, längre eller kortare», »Stäfver: laggoch botten-, alla slag», samt »ved, alla slag», hvilka artiklar nu äro med utförselstull belagde, må från sådan tull befrias j att utförsels-tullen å furuoch grantimmer af mindre än 10 tums diameter i lill-ändan och å master, bogspröt och spiror samt pumpträd, oborrade, bestämmes till 20 öre per stycke, samt att nu stadgade utförsels-afgifter å sparrar af furu och gran af mindre tjocklek än B tum midtpå, och å årträd eller ämnen till åror utbytas mot ungefärligen motsvarande belopp i riksmynt, eller för sparrar 20 öre stycket och för årträd 15 öre paret. Härvid har af Kongl. Maj:t föreslagits den förändring, att, jemte det telegrafstolpar specificerades med samma tull-bestämmelse, sorn för master, bogspröt och spiror, å läkter, huggne eller täljde, af enahanda skäl, som ansetts böra föranleda till qvarståendet af utförsels-tull å vissa slags sparrar och andra af omogen skog tillverkade trävaror, bibehölles en den nu stadgade motsvarande utförsels-afgift af 30 öre tolften. Uti en inom Borgare-ståndet väckt motion har Herr J.