Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ok to ber. terade redigerad, hvarföre jag anhåller, att R. o. Ad. måtte afslå Utskits förslag och antaga komiterades. Häruti instämde Gr. Mörner. Uppå härefter framställd propos. antogs g:n enl., komiterades förslag. 6 «■ Tilikätinagafs vara antagen af Med St: n samt bifölls. § 7 enl. Utsk:ts förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t godkännt g n, utom hvad beträffade sista mom:t, som erhållit följande lydelse: »För näring eller rörelse, som under borgenärers förvaltning står, äfvensom i enahanda fall för fastighet eller jordegendom, som ej af landtbo eller arrendator innehafves, må ej röstas»; — samt att BorgareSt:t antagit ett l:sta mom. af följande lydelse: »För fastighet, som innehafves af landtbo eller arrendator, röste innehafvare!:»; godkännt 2:(Ira, 3:dje och 4:de moral, enl. Utsk:ts förslag, samt för sista mom:t antagit enahanda lydelse som PresteSt:t. Hr von Koch: Denna g är analog med lide §:n i för slaget om kommunalstyrelse på landet. Jag förmodar, att R. o. Ad. vill hafva den lika beskaffad; men då jag nu ej erinrar mig den lydelse, som R. o. Ad. gifvit nämnde g, får jag anhålla att Hr Riddarh.Sekretm behagade meddela mig uplysning härom. Sedan undertecknad i ani. häraf upläst det beslut, som R. o. Ad. fattat ang:de gil uti förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet, yttrade Hr von Koch: Jag anhåller om bifall till 7:de gm, med den lydelse, som ll:te gn i förslaget om kommunalstyrelse på landet har. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. antogs g:n med samma lydelse, som gil uti förslaget till förordning om kommunalstyrelse på landet erhållit. g 8 enl. Utsk:ts förslag.
Ilag med dig; thy bör jag lida ock med dig. ORESTES. Spar lifvet åt din fader, och med mig ej dö! Ty du har fosterland ännu, men icke jag. 1075 Och fadersboning, och af gods en riklig skatt. Men miste går du om min stackars systers hand, Som jag dig lofte, vördande vårt vänskapsband. Tag derför annan delarinna till din bädd, Ty svågerskap emellan oss ej eger rum. 1080 Nu mellertid, vår vänskaps tjusningsfulla namn, Farväl! Ty ej för oss det finnes, men för dig. Ty vi, som dö, all glädje bli beröfvade. PYLADES. Du misstar dig rätt mycket om mitt tankesätt. Fruktherrlig jord ej taga må min blod emot, 1085 Ej strålig ether, om jag nånsin sviker dig, Och dig forråder, räddande mitt eget lif. I mordet deltog jag, och vill ej neka det, Till allt jag rådde, för hvars skull du straffad blir, Och derför måste jag med dig och henne dö. 1090 Ty henne, som jag sjelf mig valde ut till brud, Som maka jag anser; hvad eljes sade jag, Till Delphis-landet kommen, och Phokensers stad. Jag, som förrän olyckan inföll, var en vän, Om jag din vän ej vore i olyckans stund? 1095 Så får ej ske; men detta ock mig nära rör. Och eftersom vi måste dö, samplägom nu, Att Menelaos undfår sin beskärda del. ORESTES. Min vän, ack, att jag såge det, och doge se'n! PYLADES. Hörsamma mig, och dröj ännu med svärdets bruk! 1100 ORESTES. Jag gerna dröjer, blott jag hämnas fienden. PYLADES. Var tyst! till qvinnor hyser jag ej mycken lit. ORESTES. Räds ej för dessa! ty väninnor äro de. PYLADES. Vi dräpe Helena, Menelaos till bitter harm. ORESTES. Hur då? jag redo är, blott det kan prydligt ske. 1105 PYLADES.
Skulle nian äter anse hela inrättningen af denna Nämnd för öfwerflödig eller skadlig, och således förkasta den, sä förfötle natnrligtwis alla Högsta Domstolen i detta afseende tillagdc befattningar; men den borde han alltid bibehålla, att alla Lagstiftande Magtcns beslut skulle före Kungörelsen densamma meddelas, och hail äga rättighet att derwid göra anmärkningar, dock utan annan werkande kraft. Han skulle i detta afseende kunna mara Tolk af opinion, i fall Lagstiftande Corpsen någon gäng hade glömt den, ine» han skulle, lik denna, mara skild ifrän all widare drreet eller merksam åtgärd. Härmed bör jag nu stuta denna, wisterligen redan för widlvftiga, ehuru i detaileu ofullständiga Afhandling, lltan att wara intagen för Systemets fullkomlighet, och länge ifrån att pästä desi ofelbarhet, torde jag likwäl fä medgifwa, att, mista laker undantagne (såsom fragan om RegeringsNämuden), hwilka min afsigt warit att blott pröfningswis framställa, har jag ej kunnat påfinna ett bättre. Detta mä dock endast wittna om swagheten af min egen förmåga, icke om min öfwertygelse, att ju ett fullkomligare kan gifwas. Om jag lockats att wäcka nägra nya löser, om jag gifwit anledning till nagra gagnande jemnförelser, sä ar mitt ändamäl wunnet, och jag skall anse mig lycklig, om man will bedöma mitt försök efter min wälwilja, icke efter dest wärde. Det äterstär wistcrligen ännu en fraga, som jag redan i början framställt, och som är föga eller intet widrörd, den om sättet att lämpa detta till Swerige, och om sättet att der werkställa en Re - Bilaga lill Mein.
Jag lät presentera mig på båda hållen och förde äfven dem till kretsen kring friherrinnan. De öfriga var det ingen som kände, men jag gaf mig e j. Den ene blef jag bekant med genom att afstå en god plats, den andre genom att oförvarandes trampa honom på tårna och be om förlå- telse, den tredje genom att höfligt anhålla om lånet af hans kikare, den fjärde genom att utropa » åh, hvad hafvet är vackert i d a g! » o. s. v. — o c k s å hade j a g snart blifvit bekant med bland andra en prostinna med dotter, en fin löjtnant m e d s. k. ' enkeltjusare ', en pastorsadjunkt, en landtpatron 35 m e d familj m. fl. — och alla, alla förde jag till friherrinnan. Ja, för att göra en lång historia kort, så kan jag nu tala o m på en gång, att innan vi hunnit till Söderköping, hade jag presenterat alla de cirka 30 passagerarna på akterdäck för hvarandra, så att de nu utgjorde ett enda stort sällskap, naturligtvis med friherrinnan som högsta hönset i korgen. Kring henne kretsade det hela som planeterna kring solen, och hon gjorde här på ångbåtens akterdäck så att säga ' leß honneurs, alldeles som om hon varit hemma i sin salong på Mäleborg — och jag var hennes ceremonimästare. När hon alltså i Söderköpingsslussarna uttryckte den önskan, att vi skulle få middagen serverad på däck, skyndade jag till kaptenen och utverkade tillstånd härtill, och så dukades det stora middagsbordet på akterdäck, och • detta ökade naturligtvis både det festliga och det familjära i stämningen hos alla dessa nya bekantskaper. Under det gemensamma inmundigandet af smultron och mjölk och rökt lax och spenat och annan ljuflig sommarmat blefvo också midt i denna vackra natur och det härligaste vä- der alla sinnen öppnare, gladare och medelsammare. När jag nu tänker tillbaka på denna färd, kan jag knappt förstå min glada studentikosa djärfhet, att så där, ensam och obekant som jag var, på några korta timmar göra alla bekanta med alla och själf bli ett slags rumormästare för det hela. Det skulle jag sannerligen ej vilja åtaga mig nu.
Hela detta förfarande visar likväl i hvad trassel och i hvilka sjelfmotsägelser man råkar, när man icke vill göra ren räkning, såsom jag tagit mig friheten föreslå. Öfverläggningen förklarades nu vara slutad, hvarefter II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. bifölle 49 §. Ropades nej jemte ett eller annat ja. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. behagade afslå 49 § och deremot besluta, att Bancofullm. skola förständigas alt till inbetalning uppsäga de 2:ne lån å tillhopa 1,143,750 r:dr b:co, för hvilka Banken hos Riksg.cont. häftar. Denna propos. besvarades med starka ja, blandade med nej, hvarpå II. Ex. tillkännagaf, att han funnit ja härvid hafva öfverrösta! nej. g. 50. Bifölls. Då nu från Exp.Utsk. hade inkommit åtskilliga förslag till und. skrifvelser, som borde justeras, blef, uppå derom af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord hemställan, öfverläggningen om Bancoytsk:s utlåt. N:o 44 afbruten. Upplästes till justering och godkändes följande af Exp.Utsk. afgifne förslag till und. skrifvelser till K. M.: N:o 90, ang:de curhusafgiftens fortfarande; N:o 158, ang:de en skådepenning till åminnelse af H. M:s och Dess höga Gemåls Kröning; N:o 159, ang:de ändringar i stadganderne, ronde sättet för markegångsprisens bestämmande; N:o 160, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de en förändrad reglering i afseende på stapelstädernes tolag; N:o 161, ang:de bokföringen af landträntor m. m.; N:o 162, i anledn. af K. M:s nåd. remiss, ang:de
I händelse något ProtocollsUtdrag i ämnet från BorgareStåndet skulle vara ankommit, anhåller jag att detsamma äfven måtte blifva uppläst. Undertecknad RiddarhusSecreterare : Från Vällofl. BorgareStåndet har ännu ej ankommit något ProtocollsUtdrag i detta ämne. Herr STOCKHLMS HÖGS Den ^Mars f. m; ^ Herr Crusenstolpe: BorgareStåndet liar, efter elen kännedom jag enskildt erhållit, ogillat SlatsUtskottets Memorial och blifvit vid sitt förra beslut i ämnet. Huru saken sålunda beslutas, blir i alla fall någon jämkning nödvändig, och jag skulle derföre anse lämpligast, att Ridderskapet och Adeln bifaller den proposition jag föreslagit, och sedan gör en inbjudning till de öfrige rcspective MedStånden att i detta beslut instämma. Herr von Hartmansdorff, August: Då jag instämt uti Friherre Silfverskjölds reservation, anhåller jag, att för Ridderskapet och Adeln få redogöra för mina skäl dertill. Förstärkta StatsUtskottets beslut innehöll, att 70,000 R:dr om året skulle af RiksgäldsContoiret från öfverskotten hållas StatsContoiret tillhanda för ifrågavarande ändamål, om öfverskotten dertill lemnade tillgångar. När derefter Reglementet för RiksgäldsContoiret skulle förfaltas, uppstod fråga hvad härmed menades. Då blef skillnaden i meningarne afgjord på det sätt, söm Utskottets betänkande innehåller, eller alt om t. ex. ett år endast 65,000 R:drs tillgång skulle finnas, men ett annat år deremot 75,000 R:drs, skulle ej det efterföljande årets öfverskott få fylla ett föregående års brist, utan, om alldrig så stort öfverskott ett efterföljande år funnes, skulle dock 65 H. 2 \ 18 Den 8 Mars f. m. ej en exislerande ehuru obetydlig brist för föregående åren få betäckas.
Han satt och tänkte på en halvvuxen, femtonårs flicka, som hade sprungit gråtande över ett torg någon gång i skymningen. Hon hade haft ett orangegult band i sin smala, brunröda fläta. Varför grät hon? Skålen tömdes under animerad tillslutning. Stämningen nådde sin höjdpunkt... Klang av glas och skratt och surr... Tomas blinkade mot Greta och höjde sitt glas. Nådemedlen! sade han. Greta sträckte sig fram och skålade med brodern mitt över bordet. Hon fnös av skratt. Märta var invigd; hon höll näsduken för munnen, ja, hon bet i den. Längst nere vid ena bordsändan sutto Jean Arvidson och grosshandlar Wenschen; de hade blivit utan damer. Jean satt blek och tyst. Han hade plötsligt kommit att tänka på döden. Läkaren hade visserligen upprepade gånger försäkrat honom, att den sjukdom han bar på sedan några år tillbaka icke medförde någon direkt fara för livet, och det oaktat kunde han icke visa tanken ifrån sig. Han åt och drack nästan ingenting. Maten kväljde honom, och han trodde sig känna, att vinet luktade jod. Några gröna kvistar, som från en av buketterna fallit ned på bordduken, kom honom att tänka på granris och snö. Gästerna tycktes honom likna nickande kinesiska dockor, vilkas tomma löje stelnat till ett dödskallelikt grin. Han kände ett våldsamt behov av att resa sig, slunga stolen i ett hörn och gå sin väg, likgiltigt vart, endast försvinna genom en dörr. Wenschen drack med honom oupphörligt. Han var vid ett utmärkt lynne, spillde vin på sin låga tenorskjorta med fällkrage och sade den ena kvickheten efter den andra. Han var förtjust åt att få sitta alldeles i fred där längst nere vid bordsändan och njuta av skaparens under utan att störas av några konversationsplikter. Här sitter jag på ändan, hi! sade han och stötte sitt glas mot Jeans. Han var svag för vitsar. Jean skrattade hövligt, men då han trodde sig se av Wenschens ansiktsuttryck att han ämnade upprepa sin kvickhet så högt, att ett par av damerna kunde höra den, kastade han sig med hetsig energi in på ett samtalsämne, som han av gammalt visste intresserade Petter Wenschen, nämligen Bianca. Man hade kommit till desserten.
Jo! antingen lemnäs updraget åt en på stället garnizonerad officer, vanligast chefen eller dess närmaste man, hvarigenom den med kommendantskapet afsedda kontroll å garnizonen förminskas, eller åt någon med lön pä stat varande indelt officer, t. o. m. reg:ts-chefer, hvilka af denna anledn. befrias från tjenstgöring vid reg:tet, som derigenom kommer att lida, eller åt någon afskedad, pensionerad, officer, hvarvid intet annat vanligen afses, än beredandet åt den ifrågavar:de individen af en liten pensions-tillökning. Ett dylikt förhållande har jag ansett erfordra ändring, och är det på grund häraf, samt under betraktande af Kommendanternes för lefnadsbehofven otillräcklige lönevilkor, som jag föreslagit, inrättandet af en serskild korps: Kommendants-staben, hvilken, jemte åtnjutandet af behofvet motsvar:de inkomster, borde uphöra att utgöra en del af den civila fångbevakningen; således icke stå i några direkta lydnadsförhållanden till den civila fångstyrelsen. Uti en militär-organisation, sådan som den förslaget N:u 1 innehåller, hvarest stammen är förlagd i ständiga garnizoner, äro ständiga inspektioner af nöden och således med inspektionsrätt förenade militär-distrikts befälhafvare af behofvet påkallade. Uti en militär-organisation åter, sådan detta förslag innehåller, i hvilken den stående härens lmfvudvapen bestå af indel te trupper, hvilka -}|:delar af året äro ä rolarne förlagde, och således endast att anse som arbetare, der äro ständige Milllär-distrikt-befälhafvare icke allenast öfverflödige, ulan utgöra äfven besvärliga och menliga mellanlänkar emellan Korps-chefer och Krigs-öfverstyrelsen. Dä någon inspektion af nämnde trupper icke kan ifrågakomma oftare, än under de årliga sommaröfningarne, har jag ansett densamma med mästa nytta verkställas, om den sker af General-inspektörer, som icke uteslutande äro fästade vid samma Korpser, utan tillhöra vapnet i allmänhet. Härigenom tror jag nemi., att de som inspektionsförrättare blifva mera ojäfvige granskare och kompetente domare än nu kan inträffa.
Maj:t till Riksens Stander täckts öfverlemna det af den till Lagarnas öfverseende förordnade Comitée i underdånighet afgifna Be - Eders Kongl. Majits underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåtei vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk, vägnar J, A. Lindblom; n. v. Talman. På Borgare-Ståndets vägnar H. Schwan, h. t. Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson, n. v. Talman. tan - Den a 7 Juli» 2 59’ tänkartfle och Förslag till Domstolarnas oéh Hof-Rärternas anta! och organisation, i ändamål att Riksens Ständer skulle sig yttra , huruvida berörde Coinitée, vid utarbetandet af Sågverket, skulle kunna ställa sina förslag i beräkning på en sådan organisation, Efter noggran pröfning af dessa till Riksens Ständer öfverlemnade Handlingar, hafva Riksens Ständer slädnät i det beslut, att nu ingen annan åtgärd i detta ämne vidtaga, än att för det närvarande låta frågan alldeles hvila; oell utan något i förväg fattadt beslut, sorn skulle kunna lägga hinder i vägen för ämnets närmare utveckling och pröfning, hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det hela målet måtte till Lag Comiuens bearbetande åter lemnäs, hvaiefter, sedan det i föreskrifven ordning blifvit gerion» trycket till allmän granskning utgifvet, det rnå bero af Eders Kongl Majit och tillkommande Ständers pröfning, att antaga eller ogilla, så väl det fulländade Lagverket, som grunderna för detsamma. Riksens Ständer framhärda med djup un« dersåtlig vördnad, trohet och nit Stormägtigsté Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majits i . underdhvigste, tropligttgsfe tjenare och undersåter Den 27 Juli. På Riddérsk. och Adelns På Prest.Ståndets vägnar Carl Mörner, h. t. Landtmarskalk.
Motionären har derföre föreslagit följande stadganden: 1:o »Hvar som fast egendom genom arf fått häfver, skall med det fång lagfara, på sätt om köp, skifte, gåfva och testamente stadgadt är; dock må uppbud ej meddelas innan arfskiftet vunnit laga kraft.» 2:0 »Söker någon uppbud å fast egendom, som genom köp, skifte, gåfva, testamente eller arf fallit honom till, men förmår ej anskaffa fullständiga handlingar till styrko, för sin fångesmans lagliga åtkomst, och visas det, att denne sednare sednast varit i verklig besittning af egendomen, äge domstolen att genom offentlig stämning kalla den eller dem, som till hemmansdelen förmena sig äga bättre rätt, att i staden å viss dag efter 6 månader och på landet å andra rättegångsdagen af det ting, som näst efter 6 månader infaller, inför domstolen sitt anspråk fullfölja, vid påföljd att eljest hafva sin talan förlorat; börande denna stämning anslås å Rättens dörr och kungöras i Postoch Inrikes Tidningarna 3 gånger, första gången inom en månad efter beslutet om stämningen och sedermera en månad emellan hvarje gång.
Detta sednare är det egentliga förhållandet med den vigtiga BjElfven. Beträffande åter hvad som blifvit sagdt örn Götha Elf, att, der så stor rörelse finnes, understöd ej borde lemnäs, får jag nämna att fråga blott varit om två års anslag. Förhållandet och följden med denna Elf, lemnad åt sig sjelf, har jag länge förut sagt, att nemligen denna för hela riket vigtigaste communication löper fara, att helt och hållet uppgrundas. Det är en sak, som kan bevisas för den, som vill följa detaljerne. De äro bär på stället till finnandes. Den, som vill se dem, skall finna, att tiden ej blifvit illa använd. De visa, att om ej verksamma åtgärder vidtagas, risquerar man att se Sveriges hufvudstapel på vestra kusten skiljd ifrån sin vattencommunication med det inre landet. Om detta försummades, skulle Styrelsen vara värd mycken förebråelse; också har det väckt dess alfvarsamma uppmärksamhet, men der är för mycket att göra, för att kunna ske på en gång. Emedlertid är det ej blott 20,000 R:dr af Strömrensnings-fonden, som dertill användas; det är ej med undandragande af de enskilte intressena, som arbetet sker. Det är ej allenast Götheborgs stad, som lemnat en betydlig afgift, under namn af Puviersmedel; Edets sluss och en ej obetydlig Muddringsfond har äfven blifvit öfverlemnad Den 5 Mars f. m. a53 till samma ändamål. Trollhättan har leninat 5 procent af sin inkomst i all framtid, emot det att varuägarne betala 5 procent på sina slussafgifter. Dertill kommer den afgift, som erlägges vid Wenersborgs Stad. Dessa flerfaldiga bidrag har Konungen funnit för. godt att motsvara med ett anslag. Således är all möjlig sparsamhet iakttagen. Jag tror snarare, om något skulle kunna sägas, att, då Rikets Ständer anslå årligen 100,000 R:dr till Strömrensningar, Götha Elf har fått för litet af detta anslag. Friherre Boye, Ludvig:
Bondeståndet. lade i anseende till inträffade förändringar af Stats-R. ledamöter mern. till handl. 12. med volerings-proposilioner rör. Konst. Utsk. uti Memorialet JVS 8 afgifna Grundlagsändrings-förslag, ang. Riksstyrelsens förande i vissa fall m. m. Jemför Mern. Niis 8 9, 10, 21. 13. med förslag till ändring i 12 § R. F., angående Stats-Rådets hörande öfver afhandling. och förbund med främmande Makter. 30 Juni 1857 2 5 Juli 1857 förkastades. 25 Juli 1857 förkastades. 25 Juli 1857 gemensam tanke till K. U. hänvisad. 25 Juli 1857 antogs att hvila. Se vidare under Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858 antogs Borgare-Ståndets förslag att hvila. (10). 14 angående det tillägg till 12 § R. F„ att Konungen icke må utan Rikets Ständers samtycke blifva Regerande Furste af Utländsk stat. 30 Juni 1857 25 Juli 1857 antogs att hvila. 25 Juli 1857 förkastades. 25 Juli 1857 gemensam tanke till K. U. hänvisad.j 25 Juli 1857 antogs att hvila. Se vidare under Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858 antogs K. (J:s förslag att hvila. (11). 15. 16. med förslag till ändring i 72 § R. F., angående inlösen af Rikets Ständers Ranks sedlar. med förslag till tillägg i 109 § R. F. och 80 § R. 0., angående uppskof i Riksdag. Se vidare under Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858, antogs K. U:s Förslag att hvila. (12). Se vidare under Mern. Genom omröstning i Förstärkt K. U. den 5 Febr. 1858, antogs K. U:s Förslag att hvila. (13). Memorialets
De med enskildta faetorier uppgjorda conträct om gevärsleverancer kunna icke höfvas, utan stå fast, fotade, som de äro, pä R. St:s beslut. Ett afbrott af arbetena vid Carl Gustafs stads gevärsfactori skulle å ena sidan der försätta Cn mängd fattiga hushåll i en betänklig förlägenhet för sin bergning, och, å andra sidan, för en lång tid bereda Kronan betydliga förluster, derigenom att många bland dessa arbetare tvingades att, i brist af arbetsförtjenst, lemna faktoriet, som derigenom komme i mistning af lika många vana och skickliga arbetare. -— Och icke destomindre föreslår Utsk:s utlåt. litt. A, endast 60,000 rsdr årligen till detta maktpåliggande behof!! Andra armeer äga fyra, fem till och med 6 gevär i reserv för hvarje män, då vi icke äga tyne. Af dessa skäl får jag vördsammast anhålla om StatsUtskis ytterligare noggranna öfvervägande af detta vigtiga ämne, och får på det kraftigaste tillstyrka, att medel för detta behof må anvisas tili det uti Konungens nåd. propos. upptagna belopp. Jag öfvergår nu till hvad som rör armeens utredning: Till complette rande af beklädnad och utredning för den b e v ä r i n g sc I a s s, sorn årligen skall exerceras, m. m., äskas uti den K. propos:n allenast 186,000 r:dr. De af Krigs-collegii ulredn.afdelning uppgjorda och StatsUtsk. meddelade calculer häröfver upptaga såsom nödvändigt ett vida högre belopp, så framt alla be - Den a5 November e. m. 3o5 hofven skulle fyllas, StatsUlsk. deremot tillstyrker, alt lill anskaffning af klädesbyxor för baväringsskyldiga matie af R. St. beviljas en summa af blott 60,000 r:dr att under 3 år utgå med 20,000 r:dr om året. Då Ulsk., såsom skäl för tillstyrkandet af ifrågavar.
S. D. Remitterades till Stats• ocL Banco-JJtskotten en denna dag afgifven motion af Herr Rosenblad} Bernhard, om rättighet för Sty^- relserne öfver nya Passevolance-Cassan och Armeens trosspassevolance, att insätta sine obehöflige fonder på Låne-Bankens upplånings-räkning för Handels-Disconterne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den i5 dennes på bordet lagde Utlåtande, N;o 317, i anledning af erhållen ål errem iss af Utskottets förslag, Nio ig3, lill liqviderande af Riksgälds-Contoréts skuld ^id i834 års slut för upptagne lån af allmänheten, beslöt Ridderskapet och Adeln, att de lån, som, till verkställande af ofvaluiämude liqvid, upptagas, skola upptagas efter följande grunder: 1:0 att ifrån och med åiigih anslås Tvåhundratusen Rdr årligen, med hvilket anslag, genom 1 änlebesparingarnes användande^ hela skulden senast inom femton års tid kan vara till fullo Atergulden; 2:0 att, utom desse nu föreslagne 200,000- Rdr årligen, jemväl alla Riksgälds-Contoréts tillfälliga tillgångar, såsom till exempel öfverskott på Ståts-Verkets förslagsvis beräknade inkomster* i den trion de icke lill andra föremål blifva af Rikets Ständer disponerade, användas till en hastigare amortering af skulden; och 3:o alt de lill inlösen af äldre skuldförbindelser nödige nya lån böra helst upptagas mot lyra procents ränta eller derunder; men örn det ej skulle låta sig göra utan betydligt afdrag af det föreskrifna capitalet, må Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, om de pröfva det för Contoret fördelaktigare, upptaga iån mot fern procents ränta, likväl i sådan händelse med vilkor, att hela det föreskrifna Capitalet erhålles.