Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För det första synes nemligen ordet „menighet“, om man dermed jemför uttrycket mål eller ärende, sorn menigheten rörer, samt den längre ned i § gjorda förutsättning, att sammankomsten redan kan vara „genom lag eller särskildt stadgande bestämd14, endast alse en sådan menighet, som utgör en i judicielt-administrativt hänseende redan bildad kommun, såsom ett härad eller en socken, hvaraf man skulle kunna förledas till den slutsats att offentliga sammankomster af personer som icke representera någon sådan menighet, skulle vara förbjudna, Och för det andra synes uttrycket “mål eller ärende14, som menigheten rörer, syfta endast på frågor, som direkt röra menigheten såsom sådan — såsom kommun. Genom att helt enkelt utesluta ifrågavarande § skulle väl följden blifva, att sammankomster af alla slag, enär de icke vore i lag förbjudna, borde anses tillåtna; men då beröfvades ock polismakten alla vapen, i händelse samlingsfriheten skulle någon gång missbrukas till brottsliga företag. Rikets Ständer hafva derföre och då det förty är af vigt att tillträde till sådana sammankomster varder genom lag tillförsäkradt den offentliga myndigheten och att denna må ega upplösa desamma, så framt dervid företages något, som emot lag stridande är eller eljest allmän ordning störer, gifvit åt denna § en redaktion, hvarigenom dessa rättigheter fortfarande förbehållas den offentliga myndigheten, men som för öfrigt 8 Expeditions-Utskottets Förslag' till underd. Skrifvelse, N:o i85. icke direkt uttalar något medgifvande i afseende å samlingsfriheten, utan förutsätter denna såsom gifven. Och har derjemte funnits nödigt att stadga straff för den, som underlåter att hörsamma myndighetens bud med afseende å sammankomstens upplösning. Deremot hafva Rikets Ständer ansett stadgandet, att sammankomst skall hos den offentliga myndigheten förut anmälas, böra ur förslaget utgå. Klagan har nemligen försports öfver den omgång och den tidsutdrägt, som härigenom å landet ofta förorsakas, då den offentliga myndighetens representant är boende på långt afstånd eller ej kan anträffas; och med den utsträckning, offentligheten hos oss vunnit, lärer ej skäligen kunna befaras, att sådan sammankomst skulle kunna hållas hemlig.
hclgfri fredag. Träffas å b y r å n k l. Signe |et namn, som i dag återfinnes öfver Iduns bild, är ej obekant för våra läsarinnor. Det har under de senaste åren förekommit under flertalet af Iduns rapporter från den amerikanska jättestaden, där nu som bäst för första gången kvinnoarbetet i samlad kraft delar med det manliga en världsutställnings segrar. Medan intresset för händelserna i Chicago öfverallt står i främsta ledet, äro vi också öfvertygade, att den tilltalande bilden af Iduns Chicagokorrespondent skall fägna vår läsekrets. Detta så mycket mer, som namnet Signe Ankarfelt ej blott betyder de rader och spalter, som det signerat i denna tidning, utan en begåfvad landsraaninna, hvilken i den nya världen gjort ära åt den svenska kvinnans namn som en flitig och talangfull medarbeterska inom dess press och en älskvärd föreningslänk inom Chicagos skandinaviska kretsar. utgifvare: HELLBERG. - r a d. Ankarfelt. lärare från den tiden sä- ger hon sig i synnerhet stå i tacksamhetsskuld, nämligen till domprosten Anton Rossell och rektor H. Cederschiöld. Den förstnämnde lade, i egenskap af kristendomslä- rare, för hennes barnatro en grund, hvilken trots lifvets alla vexlingar och beröring med så olika tänkande inom religionen aldrig rubbats. Han var också den förste som lärde henne älska nordens literatur. Rektor Cederschiöld uppväckte den unga elevens håg för språkstudier samt en ifrig längtan att bese främmande länder, hvilka han på ett hänförande sätt förstod att skildra. Hennes tidigt väckta okufliga åtrå att komma ut i världen var dock närmast ett arf efter fadern, Johan Olof Liedberg, hvilken som mycket ung, redan i början af 40-talet, begifvit sig till Amerika och blifvit en af civilisationens vägbrytare i den vilda västern. Han är troligen den förste svensk, som beträdde Kaliforniens jord, emedan han var där, redan innan guldet upptäcktes. Hans skildringar af sina vidsträckta resor, ganska ovanliga är kvinnans ära att vara mannens hjärta. S. Fibiger. på den tiden, uppväckte dotterns entusiasm, och så långt hon kan minnas tillbaka, stod hennes håg ut i den vida världen.
Derefter hade Kongl. Maj:t under den 14 Maj 1831, efter underdånig föredragning och granskning af vederbörandes i ämnet afgifna underdåniga förslag, behagat i Nåder fastställa ett särskildt reglemente för Sala silfver-verks ränte-ersättningsfond, ur hvilket reglemente, till Rikets Ständers kännedom, härmä anföras följande föreskrifter: §• 1. Emedan silfver-verkets speciela förvaltning är grufve-rätten i Sala anförtrodd, så tillkommer det äfven samma rätt att i allmänhet och i första rummet upptaga och behandla de ärenden, som angå ränte-ersältningsfonden, hvars behöriga tillvexl och förkofran Grufve-rätten bör, i öfverensstämmelse med Kongl. Rrefvet af den 31 Okt. 1829, vid alla tillfällen befrämja och iakttaga; dock böra sådana, fonden rörande mål hos Rergs-rätten anmälas, hvilka äro af den beskaffenhet, att de, till följe af föreningen emellan Slats-Utskotlels Utlåtande, i\:o i66. 9 emellan Sala sladsoch bergslags-societeter af den 14 Juni 1737 och deröfver gifna förklaringar, bemälde rälts upptagande Qch behandling tillhöra, i likhet med hvad som angående silfver-verkets öfriga angelägenheter föreskrifvet är. §• 2. Öfver fondens inkomster och utgifter samt fordringar och skulder, med hvad mera dit hörer, skall särskild och fullständig räkning och redogörelse vid verket hållas; och emedan, enligt här ofvan åberopade Kongl. Bref, öfverinseende! å fondens behöriga förvaltning blifvit Kongl. Majlis och Rikets Bergs-kollegium uppdraget, så skall jemväl den ärliga redogörelsen för fondens tillgångar, med dithörande verifikationer, till bemälde Kollegium insändas, för att derstädes undergå granskning, oberoende af den revision, sorn Bergslaget deröfver kan, i sammanhang med verkets öfriga räkenskaper, låta anställa. §. 3.
För omdestillering af redan tillverkadt bränvin är det tillåtet att begagna pannaeller pannor, sorn äro mindre än de i 2 § bestämda, dock icke under 400 potter till öfversta randen, med hvilka pannors mätning, stämpling, försegling, öppning och kasserande förhålles i allt på samma sätt, som med afbrännings-apparaterna. De, som icke tillika tillverka bränvin af råämnen, få ej på samma ställe, der destilleringen föregår, hafva mäskeller jäsningsredskap. Så vidt de, som tillverka bränvin af råämnen, vilja företaga omdestillering med dylika pannor på annan tid, än den, då bränvinsbränning är tillåten, måste samtliga mäskeoch jäsnings-kar sättas under försegling.' Alla bränvinspannor (så väl de, som begagnas till bränvinstillverkningj af råämnen som till omdestillering) skola, så vida de äro under 100 potter till öfversta randen, liksom alla lill bränvinsbränning eller omdestillering begagnade eller begagneliga pannbröst och hattar, innan Januari månads utgång 4849 antingen aflemnas till den embetseller tjensteman, hvilken, pannförsegling är ålagd, till inlösning af det allmänna mot ersättning af metallens värde, eller inom samma tid genom vederbörande ägares försorg vara på i allmänhet föreskrifvet sätt förseglade eller förstörda. Metallens värde bestämmes efter ett för hela landet fastställdt medelpris af Konungen, som tillika alger de närmare bestämmelserna angående inlösningen. Andra delar af bränvinseller omdestillerings-redskap, såsom mäskvärmare, kylare eller kylslangor och bäcken, liksom alla bränvinsoller destillations-pannor af fOO potter till öfversta randen eller deröfver, skola likaledes inom nämnde tid anmälas hos den erabetseller tjensteman, åt hvilken pannförsegling är uppdragen, utan afseende på om de förut äro anmälda eller icke. Hvar och ep, som efter nämnde tid kommer i besittning af något af förenämnde redskap eller har förarbetat något sådant, måste inom 4 veckor derom underrätta förenämnde embetseller tjenstemän.
Dä vi härom underrättat Scievobu har han svarat: » Jag vet ganska väl, att åtskilliga af det gamla Aftonbladets svängningar kunna ursäktas på grund af den hotande indrag-ningsmaktenx m. m. dylikt, hvarmed den d. v. utgifvaren låg i fejd, men det föreföll mig så obeskrifligt barockt, att det nya A.-B: s ledare så tidt och ofta hänvisade till den gamla aeran, utan att känna till hrad denna i sjelfva verket innebar, eller huru vapnen dÅ fördes. Derför tog jag mig friheten, att, så att siiga, skaffa vederbörande ett brännsår från deras egot fyrfat. Underrättelsen, som ni, hr redaktör, gifvit mig, att jag enligt åtskilliga af edra läsares förmenande skulle vara » högerman » — har förvånat mig, ty jag vet med mig, att det är blott den skenbara liberalismen, som jag ej velat skona. Att jag icke är fiendtligt sinnad mot den politiska utvecklingens vänner, torde för öfrigt mera tydligt framgå af ofvanstående artikel, som jag, på er uppmaning om ett nytt bidrag, härmed har äran sända, men jag tror dessutom, att en betydlig begreppsförvirring rader i användandet af politiska slagord. Eder tjenstvillige Sc&amp;vola. » De, som icke voro herrar, märkte ej på länge hvad som försiggick. De hade rifvit ned skranken mellan stånden, de jublade, då de sågo krämarens son bestiga samhällets tinnar; de funno, att alla voro lika, dugligheten vann sin seger, hvar den så fans. Och de, som ledde den stora hopen — den är ju till för att ledas — de sågo sig på dess axlar så högt till väders, att allt var ganska godt. En och annan gång märkte desse folkets utkorade, att för sjelfva detta folk var allt i huf-vudsak som förut. Menige man sysslade vid sitt glas något mera än förr med statens angelägenheter och dess ombud skickades stundom till öfverläggning om landets styrelse, hvarvid de fingo dricka brorskål med mäktige män och ibland voro nog sadelfasta att hålla tal för folkets rättigheter.
I afseende på Uppbörden af ChartceSigillata: A[g\ilevne, Behållningen Contoretlyderaf tillRiksStaten samtProprie-Balaneerne hafva Räkenskaperne utvisat i Debet. 1 r 4 8 2 9. Afkortning ' 327: 28.— 953:24. n. Anordning efter Af berörde uppbörd diar, sedan afkortningar och restantier afgått, det till RiksStaten behållna belopp utgjort för år 182g 509,826: 26. 1. för år i83o 541,977: 45- i och således öfverskjutit de vid Statsregleringarne påräknade inkomster, nemligen för år 182g, den för samma år gällande, vid 1828 års Statsreglering påräknade summa, 277,000 R:dr, med 52,826: 26. Vid 1829 års början fanns dessutom i behållning CharteeSigillatae-papper med stämpelvärde 2,343,132. vid i83o års början 2,541,507: 3a. ii. och vid i83o års slut . 2,416,704: 3a.—■ Proprie Balancerne utgjorde i Penningar. i ChariaeSigiilat*. vid 182g års början 8,655: 41- 6* 1,531: i5. 1. vid i83o års början 15,673: 26.11. 1,616: 12. g. vid i83o års slut 16,993: 47- l:o Af desse under ifrågavarande tvänne år till nästan dubbelt belopp, eller med sammanlagdt 7,826 Il:dr 38 sk. 5 rast.., ökade Proprie Balancer förefinnas de betydligaste inom Wermlands, Upsala, Kopparbergs, Gefleborgs, /Vesterbottens och Skaraborgs Län; hvaremot i vissa andre, såsom Jönköpings, Westmanlands, Östergöthlands, Södermanlands, Wester Norrlands, Malmöhus, Blekinge och Hallands Län icke några dylika Balancer uppkommit.
postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad Redaktör o c h FRITHIOF Träffas ä byrån kl. 9 — 10 A l l m. Telef. Alli Ben, som lefvat för det bästa i sin tid, liar lefvat lor alla tider. Fr. v. Scliiller. Ijänga äro de kvinnor, hvilka utmärkt sig på olika områden, vare sig inom literaturen,-konsten eller såsom vetenskapsidkare. Bland de bilder af framstående nordiska kvinnor, som Idun nummer från nummer samlat till ett värdefullt galleri för sin läsekrets, ha särskildt de talrika finska läsarinnorna saknat bilden och lefnadsskildringen öfver en af de bästa af Finlands döttrar, väl känd och högt aktad i hela Skandinavien. Denna kvinnas namn läses här ofvan. Det är emellertid ej på literaturens, konstens eller vetenskapens område Alli Trygg vunnit sin bä- sta lager. Det mesta hathon verkat i filantropiskt syfte och i sannt kristligt-kosmopolitisk mening arbetat ej blott för kvinnans, utan i allmänhet för de ringas, särskildt för arbetarnes bästa. Lika utmärkt å hufvudets, hjärtats och karaktärens vägnar, har hon ej nöjt sig med att endast dryfta och öfverlägga, hon har med ens gått från ord till handling, och ehuru hon visserligen verkat utgifvare: HELLBERG. Utgifningstid: hvarje helgfri fredag. (midt för Kungsträdgården.) Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Prenumeration sker i lundsorten ä postanstalt, i Stockholm hos redaktionen. Trygg. mycket genom det förras makt, har hon dock utan gensägelse kommit längst med handlingens öfvertygande språk. Maria Alexandra Trygg är född i Reso nära Abo den 18 juli 1852 och dotter till kaptenen i rysk tjänst Karl Oskar Trygg och hans maka Elisabet Reis. Efter att hafva genomgått Ekenäs ' seminarium blef hon folkskolelärarinna, först å Fagerviks bruk i vestra Nyland oeh sedermera i Sövnäs invid Helsingfors. Se där de yttre konturerna af hennes lefnad. Inom denna anspråkslösa ram är ändock infattadt ett rikt personligt lif, mer än de flestas utmärkt genom arbete, erfarenheter och iakttagelser.
»Du säger att du inte känner henne», sade han. »Men när allt kommer omkring är det kanske en liten hygglig mamma du får såhär till skänks på gamla dar.» »Liten? Hon är tre alnar lång. Och hon har rest omkring med ett anatomiskt museum. Kan du tänka dig hur en menniska måste bli af att i tjugo år flacka verlden rundt och förevisa ett anatomiskt museum! Ladyn till det yttre. Men i bottnen? Det ryser i mig. Kanske som kärna denna storstadsfräckhet, som man finner hos cirkusartister och liknande individer. Och så kanske penningdryghet på köpet! Den der som är dräggen, sedan rikedomen tagit slut. Hu Detta att skryta med allt hvad man egt och haft och ätit och druckit och varit med om...» Den andre hörde på med samma godmodiga smil: »Det är rätt! Måla bara hin håles mamma på väggen. Dess mer angenämt öfverraskad blir du om du finner, att hon är en mycket vanlig liten dussinmamma, som inte gör en katt för när.» »Jag mins att jag förr i verlden kände en viss häpen beundran för hennes toaletter och tyckte att hon såg mycket utländsk ut. Inte hade jag då förstånd på, att allt det der mycket väl kunde gömma tomhet eller kanske råhet Det är vidrigt med sådana der band, som hela ens natur uppreser sig emot.» »Nå herre Gud band? Man är väl inte bunden för hela lifvet, fast man råkar till att ha en mor.» »Ja, men när hon nu inte har någon annan än mig!» kom det i irriterad ton från den vrångsinte sonen. »Hennes far är död och andra anhöriga har hon inte.» »Nå-ja! Än se'n? Det fins många som få vara ensamma och lefva ändå.» »Ja, men om hon nu inte kan! Det är barnsligt, men jag skall anse det som en skyldighet att ta mig af henne. Ja! Det är dilemman. Det skall pina mig att ta mig af henne och det skulle pina mig att inte göra det.» »Nå jag medger att det är en förtviflad situation. Men det går öfver, sa han som hade eld i håret.» En tredje ung man kom i detsamma uppför trappan och helsade på de två, hvarefter samtalet tog en annan vändning.
Herr Bruncrona påstår, att denna handel är oskadlig, emedan vi få betala med Bancosedlar, hvad Finnarne mer lefverera i varor än de härifrån afhämta; jag tycker att detta med andra ord vill säga, att det för oss är nyttigt, att skuldsätta oss i Finland, och att ditsända våra Bancosedlar för att minska Rörelsecapitalet inom landet; då utländska varor betalas genom vexlar, förutsätter sådant fordringar på utländsk ort, uppkomna genom ditförda Svenska exporter, eller ock härledda af Fragtförtjenster, och detta hade jag trodt vara den enda handel, som är nyttig för hvilket land som hälst. Herr Bruncrona påstår att förlusten på Finska handeln ej är så betydlig 6om man Den 4 April e. m, 6S> tror. Enligt Comiterades underdåniga betänkan; de angående organisationen af Tullverket. Således ej obetydlig och hade säkert varit större om ej Sverige åren 1S20 och 1821 ägt säd till mer än egit behof och det sista året till Finland exporterat Spannmål för nära 100,000 R:dr B:co mer än derifrån infördes. Torde hända att rätta förlusten är ändå större än förestående Summor utvisa, ty ibland den upptagna exporten till Finland är troligen inbegripit en ej obetydlig summa för hit inför* da utländska nederlagsvaror, hvilka ej vid för.; säljningen till Finland egentligen minska våc förlust med mer än den derå erhållna handelsvinsten; att förhållandet är sådant styrkes jag utt af Herr Bruncronas egen uppgift för 1822, den utvisar då en verkelig förlust af 560,690 R:dr 7 sk. 7 r:st Brco, hvarifrån endast afgår den möjliga vinst Svenska handlande haft på de nederlagsvaror, som härifrån till Finland sistnämnde år äro exporterade. Således lärer man med säkerhet få antaga att landets verkeliga förlust på Finska handeln efter nu gällande tractater minst är § million årligen; och detta torde ej få anses för obetydligt. Herr Bruncrona tycks vilja yrka;, att Stock - '.t
Den åt kyrkoherdarne medgifna vidsträcktare rösträtt vid klockareoch orgelnistval har, så vidt af föregående förhandlingar i ämnet och ur Utskottets egen erfarenhet kunnat inhemtas, icke visat sig medföra några menliga följder och torde äfven hafva sin behöriga grund deri, att klockare och orgelnisten, i följd af deras befattningar, stå i närmaste beröring med pastor, hvilken väl får anses vara icke allenast fullt kompetent alt bedöma deras skicklighet, som anmäla sig till erhållande af sådana sysslor, utan äfven framför allt intresserad ai alt den lill tjensten lämpligaste nämnes; och man kan derföre icke gerna antaga, 16 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-litsle. Betänkande N:o 25. att pastor, utan högst giltiga skäl, i detta afseende skiljer sig från församlingen. Enahanda skäl gälia äfven för bibehållande af stadgandet om det större inflytande på valet af folkskolelärare, som är tiiierkändt kyrkoherden eller den prestman, som hans ställe företräder, i egenskap af ordförande i skolstyrelsen. 'Tillförlitlig insigt om en skollärares lämplighet för sitt kall torde icke kunna inhemtas utan personlig närvaro vid hans undervisning, och en nitisk ordförande i skolstyrelsen, som på sådant satt, eller genom anställande af profläsningar, förvissat sig om de sökandes relativa duglighet, bör väl med allt skäl tilläggas ett större inflytande på platsens besättande; och detta så mycket heldre, som, derest, utan giltiga skäl, en skollärare emot ordförandens vilja påtrugas honom, sådant otvifvelaktigt måste hämmande inverka på det interesse, ordföranden bör hysa för skolan och som är ett nödvändigt vilkor för densammas ändamålsenliga utveckling. Utskottet får på dessa skäl tillstyrka Rikets Ständer, alt lemna Hallmans och Rundbäcks omförmälda motioner ulan afseende. Stockholm den 22 September 1865. Reservationer: af Herr Bovin; af Riksdagsfullmägtigen Sven Rosenberg från Christianstads län: ”Då jag icke kan annat än gilla de af min ståndsbröder G.
Svar på återremisser — 4 i 545 — a. a. 29 Aug. a. a. 28 Aug. b. 28 Aug. 1. b. 27 Aug. 251 Låne-kontor i Götheborg, om anställande af ett kanslistbiträde derstädes — 6 i 72 — b. 15 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. 2. « s; L. ongl. Proposit ler Skrifvelse, Samling. Afdelning. Utlåtande, Betänkande ellef Memorial. Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. VI CL W CR £3 Sj C Kidd. o. PresteBorgareStåndet. BondeN:o N:o Sid. Adeln. Ståndet. ståndet.
" Gymnasterna " - två af flickorna, som hade A i gymnastik, hedrades med detta namn - sutto naturligtvis högt uppe på en gammal mur. - Gymnasterna ville hälst ga 3 mil om dagen (hvilket dock aldrig beviljades) och vor0 vid alla marscher vira lätta förtrupper. Då vi slog0 läger, och det gälde mat och sömn, måste jag likväl sanningsenligt erkänna, att de bildade hufvudstyrkan. - Innan vi lemnade Alvastra, gjorde vi en roddtur till Rödgafvels grotta, ocli så begåfvo vi oss på väg till Grenna. Då vi kominit in i Småland, blef vägen sällsynt vacker. Den ligger högt mellan berg och skog, och emellanåt ser man Vetterns klara spegel. I närheten af Grenna fingo vi syn på ruinerna af Brahehus uppe på ett berg ocli befunno oss sålunda på " Grefve Pers " område. Grenna har 3 mil till närniaste järnvägsstation! Der är också lugnt och stilla i den lilla staden, som ligger inbäddad i trädgårdar med berget som en mur bakom sig, och Vettern framför sig. Om jag skulle sjunga någon af de svenska sjöarnas lof, s i blefve det hvarken Mälarns eller Siljans - de ha fått lofsånger nog - utan Vetterns. Den har något af hafvets matur, den är så frisk och rörlig och liar om aftnarna så underbart vackra färger. I Grenna hade vi vårt hem i prostgården. Nigra af flickorna bodde nere i trädgården i " gamla prestgården ", der inan med visshet vet, att Gustaf Adolf bott vid sina besök i ' Grenna. Hvad kunde man biittre begära! Första dagen vi vor0 i Grenna inträffade något högst ovanligt - det hällregnade. Men hvad gjorde det! Vi vor0 i god hamn, och dessutom hade vi ju hört landtmännens suckan efter regn. Om qvällarna hade vi som goda patrioter instämt i denna suckan - men om morgnarna hade vi som glada turister fröjdats öfver solskenet. Nu var emellertid regnet välkommet. Följande dag var vadret åter vackert, och den segelbåt våra Grenna-viinner beställt frin " ön " väntade oss kl. 9.
För år 1836, Skattskrifne män 47,921 d:o qvinnor 49,490 Befriade män 38,653 d:o qvinnor 39,057 „ * 121. Medium häraf: Skattskrifne män 46,796 d:o qvinnor 48,231 Befriade män 38,041 to qvinnor 38,487 ^ ^ 8 Efter hvad berättelsen för de näst före 1833 förflutne fern. åren visar, hade medium af folkmängden för de åren utgjort 157,118 personel’. Skillnaden emellan detta och ofvanstående medium belöper sig till 14,438, hvarmed folkmängden i Länet alltså under de ifrågavarande fem åren från och med 1833 till och med 1837 ökat sig; och anmärkningsvärdt synes dock, att minsta tillökningen under dessa åren varit 1835 eller året näst efter det då Riket hemsöktes Cholera farsoten. Tabellverket utvisar deremot högre och tillförlitligare ziffertal hvad folkmängden i Wermland angår, än förestående utur Skattskrifnings-längderne liemtade summor; och orsaken, att dessa längder och Presterskapets anteckningar äro i betydlig mån skiljaktige, kan icke anses allenast vara den, att åtskilliga personer, vid flyttningar från en till annan ort, af tanklöshet eller äfven med vilja undgå eller undandraga sig skattskrifning. Deremot tror jag den omständighet, att de flesta församlingars protester emot och stora farhåga för Torpares och Dagsverkskarlars inflyttning från annan socken, när de äro gifta, föranleda, att ett ej ringa antal sådane hushåil icke blifva i Skattskrifnings-längderne upptagne.
Lokal-styrelsens befattningar skola hufvudsakligen vara: alt, jemte inspektor, hafva öfverinseendet öfver skolan; bestämma, hvilka lärjungar böra erhålla befrielse från eller lindring i skol afgiften; fastställa lärjungarnes afgifter till ved, ljus och dylikt; söka bereda tillgång till fyllandet af de materiella behof, som för skolans ändamålsenliga gång erfordras; i möjligaste måtto söka förskaffa ungdomen passande värdar; genomgå rektors räkenskaper, innan de lill eforal-styrelsen insändas, o. s. v. 22:o För inrättandet af en normal-skola till bildande af lärarinnor för fruntimmers-undervisningen, har Kongl. Maj:t äskat ett serskildt årligt anslag af 3,000 r:dr. Uti det protokoll öfver ecklesiastik-ärenden för den 9 November 1847, som finnes den nådiga propositionen bilagdt, har Utskottet väl funnit grunddragen för en sådan skolas organisation framlagde, och derigenom kommit till kännedom om så väl skolans ändamål, som åtskilliga bestämmelser i afseende å undervisningen och antalet af lärare m. m.