Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den del af ofvanuppgifna tillgångar, som utgöres af fordringar, för hvilka Riksgälds-kontoret åtnjuter ränta, har deremot, sedan den under år 1862 ökats från R: dr 10,987,454: 6. till « 12,770,718: 27. och under år 1863 till « 13,473,758: 37. minskats under år 1864 till « 12,489,835: 19. varande minskningen under sistnämnda år hufvudsakligen föranledd genom den då skedda Stats-Utskottets Memorial N:o S. 9 skedda inskränkningen af Riksgälds-kontorets lånerörelse i ock för den kontanta behållningens förräntande. Sådana lånefordringar, hvilka först framdeles efter viss bestämd tids förlopp blifva räntebärande, utgjorde vid början af år 1862 R:dr 956,766: — och hade genom den medgifna räntefrihetstidens tilländagående minskats vid början af år 1863 till » 808,980: — samt vid 1864 års början till » 473,047: — Såsom en följd af de under sistnämnda år verkställda utbetalningar å de vid sednaste riksdag beviljade och under de närmaste åren räntefria lånen för åtskilliga enskilda jernvägsanläggningars utförande, hade ifrågavarande lånefordringar vid detta års början ökat sig till det jemförelsevis högst ansenliga beloppet af ... » 3,716,776: 67. Öfriga tillgångar eller de fordringar, som hvarken nu äro eller framdeles blif va räntebärande, utgjorde vid böljan af åren 1862 och 1863 nära samma belopp, nemligen 3,149,232 R:dr, då det förra och 3,035,376 R:dr 61 öre då det sednare året började, men under de två sistförflutna åren halva dessa tillgångar stigit år 1863 till R:dr 7,833,030: 91. och år 1864 till « 9,831,381: 90.
De många handelsbodarne på landet gifva, i förening med de täta] resorna till hamnplatserne, lätta tillfällen att tillfredsställa det tilltagande begäret efter köpta njutningsmedel. Mycket förtjenas, men föga sparas för tider, då inkomsterne måhända blifva knappare. Några få år hafva varit tillräckliga att från en stilla enkelhet förflytta skogsallmogen midt i ett bullrande affärslif. Trädvaruhandlarne och deras uppköpare resa långt uppåt skogstrakterna för att sluta köp eller beting om skogseffekter, dervid de ofta öfverbjuda hvarandra samt lemna större eller mindre penningeförskott. Mången säljer mer än han kan afverka och mången, som sjelf ingen skog äger, åtager sig leveranser i beräkning på möjligheten att å sin sida köpa af andra. Sålunda alstras flerfaldiga planer och intriger jemte trassel och oreda, och man klagar, icke utan skäl, deröfver, att den gamla redbarheten och ordhålligheten synas gifva vika för vingleriets lockelser. Äfven hos befolkningen på slättlandet har, i bredd med ökade inkomster, uppstått en allt mer och mer tilltagande vällefnad, som uppenbarar sig dels i prydliga bostäder, ofta försedda med tryckta tapeter och polerade möbler, samt dels i nyttjandet af fabrikskläde och andra dyrbara väfnader, jemte konsumtion af socker, kaffe, pounsch, vin, tobak och cigarrer med flera öfverflödsvaror. Men denna tilltagande lyx har dock i allmänhet icke varit åtföljd af någon märkbar försämring af den allmänna sedligheten. Tvertom har, åtminstone i ett fall, visat sig tecken till förbättring: fyllerilasten är nemligen nu på landsbygden mindre allmän än förr, och oftare än tillförne träffar man bland allmogen fullvuxne personer, som alldeles icke förtära bränvin eller andra spritdrycker. De yttranden angående folkets bildning, seder och lefnadssätt, som innehållas i de från fögderierne inkomne berättelser, äro hufvudsakligen följande: Tjusts fögderi. Befolkningen utmärker sig i allmänhet för sedlighet, Gudsfruktan, laglydnad, Hit och arbetsamhet. Gröfre brott äro sällsynta. År 1854 afrättades en mördare, men han tillhörde icke orten, utan var en kringstrykare.
Memorial, med förslag till reglementariska stadganden, i anledning af åtskillige å Riksgälds-Contoret an visade lån, (R. A.) Stats-Utskottet får härmed till Rikets Sländers granskning och fastställelse öfverlemna förslag lid den de] af Reglementet för RiksgäldsConloret, hvaruti förr skr iflerne angående de vid innevarande Riksdag, emot serskildt bestämda vilkor, beviljade och till utbetalning af nämnde Contor anvisade lån blifvit intagna; och får Utskotct derjemte anmäla, att de uti t, 2 och 3 §§. ii.förda teli med Rikets Ständeis beslut i uuledning af Utskottets Utlåtanden b:ris 87, 6, 435 Litt. D. sarpt 5of’, öfverensstämmande stadganden redan äro Fullmägllge serskildt meddelade, i anseende till, under Riksdagens lopp, ilrågakojxtna utbetalningar af lånesutnmorna. Uti 4 ocl* 5 £jjj, hvilka innehålla vilkoren för 2:ne af Utskottet afstyrkta, men af Rikets Ständer beviljade lån, har Utskottet ansett några ylterl gare, nu föreslagna bestämmelser erfordras till ledning vid lånemedlens utbetalning och betryggande af Riksgälds,-Contoretts säkerhet för desammas återbekommande. 6 J*. innefattar de reglementariska föreskiifter, som Rikets Ständers beslut, genom bifallandet af Utskottets Utlåtande, N:o 4^0, föranledt. Stockholm den q Juni 184*• Angående de, emot serskildt bestämda vilkor, af Rikets Ständer beviljade och å Riksgäldskontoret anvisade lån. §• Till staden Söderhamns nya reglering och uppförandet af dess allmänna byggnader, efter den eldsvåda, som, i November månad i835, öde Bih. till R. St. Detta lån får endast användas till bestridande af kostnader för stadens nya reglering efter 1835 års eldsvåda samt återuppförande af stadens nedbrunna allmänna byggnader. 2:0.
Så hade Lina, jungrun, tändt lampan, och nu satt Grete där med lexböckerna framför sig. Håhå jaja! Med hvilken skulle hon börja? Med franskan? Hu, så långt! Allt om bestämda artikeln. Den där fåniga grammatiken bestod då bara af undantag och undantags undantag? Och Vidholms hederliga språklära fick sig en otålig puff, så att den dansade längs bordet. Det var då också nedrigt utaf Behm att ge alla exemplen. Han hade ett sätt att ge lexor, han! Först när han gifvit en riktigt lång en och alla ropat i korus, att det var » alldeles för långt », så brukade han sätta sitt lilla tjocka hufvud på sned, så att den röda halsen slog ett pösande veck öfver den stärkta kragen, dra ned vesten, som alltid var för kort, och illparigt stirra ut öfver klassen — och så höll han sitt lilla vanliga tal. Han talade fort, med korta andetag, tills han mötte ett r; då riktigt hvilade han på det och lät det rulla fram med öm försiktighet. Flickorna tyckte, att det var alldeles, som om han åkte kana; först springer man fram en bit med små, korta, hastiga steg för att få fart och se ' n mjukt glida hän öfver det hala. » Det är många, » brukade han säga, » i den härvarande klassen, som har svårt, tror jag, det tror jag alldeles säkert, att följa med. Jag har verkligen märkt det. För dem är nog lexan för lång. D e kunna ju sätta upp handen, så får jag se, och så få vi väl rådgöra, tror jag. » I de sista orden funnos två r, och därför upprepade han dem ännu en gång, » rådgöra, tror jag », och lät dem långsamt rulla fram och likasom smekte dem kärleksfullt med tungan. Naturligtvis hade ingen satt upp hand! Nu satt Grete där och försökte komma ihåg, att: » Min bror har ett godt hjärta och ett utmärkt minne » hette: » Mon pére a le coeur bon et la memoire excellente ». Oe ' h så satte hon fingrarne i öronen, sträckte ut sina långa ben och läste vidare.
Vi befinna oss i detta hänseende i samma ställning, som andra förbundsstater, ibland hvilka vi finna mäktiga monarkier, som slutat förbund på jemlikhetsgrundsatser med andra stater, som äro dem ojemförligt underlägsna och hvarigenom de icke hafva förlorat utan vunnit i egen styrka. De hafva endast häruti handlat politiskt klokt, men mindre välbetänkt förefaller det deremot ur denna synpunkt, om ett folk, som vänder sig till ett annat folk, med hvilket det slutit en förening, för att äska en omarbetning af föreningsfördraget, ordar oro sin makt och sin främre ställning, för att härpå bygga rättsfordringar, som icke klart kunna härledas ur detta fördrag. Men låt nu ske att så vöre; ligger icke i alla fall något å ömse sidor sårande i sådane jemförelser, då de framställas från folk till folk? — Jag öfverlemnar detta åt It. o. Ad.-s egen känsla att besvara. Jag tror mig icke göra Utsk:t någon orättvisa, då jag säger, att hela dess argumentation är polemisk. Men tillåt mig, Mine Hrr, fästa Eder upmärsamhet derå, att nationer stå för högt för att sjelfve inlåta sig i en polemik med hvarandra; att beträda en sådan bana kan på sin höjd medgifvas deras ombud. De akter, som emellan vänskapliga nationer vexlas, få icke bära någon annan prägel, än den af lugn, värdighet oell en noggrannhet i allt, som ieke kail jäfvas. Den, som träder utom denna krets, försvagar sin egen ställning och vänder vapen mot sig sjelf. Man måste betänka att sa beskaffade handlingar icke tillhöra dem allena. De komma att framläggas inför verlden, som vid dem fäster sitt begrepp om den politiska bildningsgrad, till hvilket ett folk hunnit. Då man vill tvista om mitt och ditt, om rätt och orätt, så måste tvisten föras inför en domare, men emellan våra båda folk finnes ingen domare, ty Unions-Konungens makt är inskränkt tili att bilalla eller afslå det, som ömsesidigt är altaladt emellan de bada representationerna.
Jag hade nog annat att taga på mig, jag, men jag ger fan i det BARON. (kommer in) God dag! Nå, sköt ni ännu någonting efter det jag lämnade er? KARLSSON. Det skulle jag tro det. Jag sköt den tredje lon, jag, ska jag säga. BARON. Det var densamma, som generalen skadsköt först, ska herr Karlsson säga. KARLSSON. Ånej! Han var nog frisk som baron själf, min lo. BARON. Och herr Karlsson rådde med honom, ändå! Det var fan! (ut på verandan). POSSESSIONATEN. Hör du han drifver litet med dig, Karlsson ... KARLSSON. Han försökte göra det, men han fick sig på tafsen, du! LÄNSMANNEN. Ja, kunde du ge honom det, så gärna för mig ...! Men hvar håller doktorn hus? KARLSSON. Han har rest, gudskelof! Generalen talade ju redan i skogen om att doktorn farit och bedt hälsa. Den bergtagna DEN BERGTAGNA EN KÄRLEKENS TRAGEDI AF ERNST AHLGREN OCH AXEL LUNDEGÅRD. STOCKHOLM Z. HÆGGSTRÖMS FÖRLAGS-EXPEDITION. IVAR HÆGGSTRÖMS BOKTRYCKERI 1890. PERSONER: GUSTAVE ALLAND. LOUISE STRANDBERG. ERNA WALLDÉN. LILLY WALLDÉN. VIGGO PIHL. HENRIK RYBERG. BERGSTRÖM } JOHANSSON } m. fl. konstnärer. LIND } VÄRDINNAN. * KAMRER MÖLLER. FRU KNUTSON. FRÖKEN KNUTSON. FRÖKEN SVENSSON. FRÖKEN JÖNSSON. FRÖKEN TORNSTRÖM. BOTILDA. BREFBÄRAREN. Solig majdag i Paris. En atelier på nedre botten. I bakgrunden ett stort fönster och ett par glasdörrar, vettande till en trädgård, som inhägnas af en hög mur.
Ett tonfall, ett leende, tårar eller skratt kunna liksom i ett ögonblick gifva oss en upx^enbarelse af en hel personlighet. Sakta, ljudlöst falla dessa ögonblickets snöflingor, men efter nätter och dagar blifva de oss öfvermäktiga, och de kunna då öfvertäcka vårt hus, vårt hem, vårt hjärta, så att vi ej mer kunna finna det för snö. Mest olycksbringande och säkrast af alla falla dock de snöflingor, af hvilka våra onda böjelser bestå. En sådan liten flyktig, IDUN 4.30 vacker stjärna! Den är j u bara rolig att se sväfva ned från himmelen. Vi veta nog, att det är den kalla, dräpande snön, men en enda liten stjärna! Och vi taga emot den på vår hand, i vårt hjärta. Men den följes snart af flere, o m vi icke skaka af den första, och nu växer det sakta och säkert. Alldeles på samma sätt, kallt och ljudlöst, växer en lidelse i ett människohjärta. Allt ser så obetydligt, så märkvärdigt, så vackert ut i början. Man kan se hvarje stjärna, som faller, och man kan andas bort den, o m man vill. — Men man vill ej, och de svarvande stjärnorna blifva flere och flere, de falla så lätt och så tätt, de fördubbla sig, komma i hundratal, tusenden, — millioner! Det är icke längre stjärnor, det är snö- bollar, — icke längre snöbollar, utan laviner, och snön störtar i vildt raseri ned från himmelen, och stormarne jaga den, och den växer och växer, tills den begrafvit hela den lefvande naturen, skogar, åkrar och boningar, tills den har knäckt träden och täckt vägarne och gjort hela landet till en hvit, död graf. Nu minnas vi icke längre den första lilla, gnistrande stjärnan, som föll, men vi känna blott, att vi äro begrafna, hälft ihjälfrusna i en ödemark, öfver hvilken stormen tjuter. Då hjälper det ej alltid att komma m e d snöplogen.
samt af andre Ledamöter åter, alt Credilivet vere af den vigt, att nyttigt vore, om det kunde ökas. Då de medel, hvilka upplåna* för handelsoch närings-företag, enligt naturen af denna rörelse, vanligen icke erfordras på längre lid än 6 månader, samt dessutom de medel Banken sjelf upplånar, för alt i denna låne-rörelse hegagnas, skola efter högst 6 månaders uppsägning återbetalas , finnér Utskottet ej skäl frångå dess under mom. A. i förevarande punkt gifne tillstyrkan. Utskottet medgifver visserligen, alt, genom nedsättning af räntan & de lån, som i Handels-disconlen upptagas, denna fond skulle blifva i hö gre grad anlitad, men då det, elter Utskottets tanka, jemväl skulle bidraga dertill, att det med inrättningen afsedda ändamål, att utgöra en låne-anstalt för handelsoch närings-rörelsen, skulle förfelas, samt dessutom en nedsättning af räntan å så beskaffade lån skulle motverka uppkomsten af Privat-Banker, hvilkas befrämjande, till lättnad för den allmänna rörelsen, ej torde böra förbises, kan Utskottet ej eller annat än förblifva vid dess under moni. B. gifne tillstyrkan, att räntan för lån i Handels - och JSfärings-Disconten må till b pr00. bestämmas. 7S Banco-Utskoltels Utlåtande IV.-o t6.
Det finnes ett medel, — utom det vanliga, alldeles oundvikliga, anständiga löner, — det nemi. att vid befordringar antaga såsom regel, att civilister ensamt och uteslutande erhålla civila embeten, med undantag för vissa StatsRåds-platser, Presidents-embetet i KrigsColl., Landshöfdingen på Gottland oeh kanske några andra, hvarjemte genom författa, borde stadgas att till civila embeten, utom StatsRåd och Ministrar A utrikes ort, ingen kan utnämnas utan efter egen skriftlig ansökning, föranledd af kungörelse i PöstTidningen på sätt nu eger ru« med HofRätts Assessors sysslor, landtstatstjenster och i allmänhet befattmr i trotjenaregradeu. Håller man på med detta i 10 år, så är, till fromma för landet och folket, den civila embetsmanna-korpsen uphjelpt, synnerligast om tillika föreskrifves något strängare embetsexaraina, åtminstone för kameralisterna. Men skyndsamhet är af nöden, ty eljest söka yngre, talangfulla personer andra banor, kunnande naturligtvis ej se någon säker framtid för sig i Statens förr så aktade, fastän arbetssumma tjenst, när många platser intagas af personer, som aldrig undergått någon embetsexamen, stundom varit anställde i helt andra grenar af statsbestyret och aldrig gjort sig kända för någon större skicklighet i den riktning, der de blifva satta att verka. Genom sådane befordringar hindras tätare omsättningar bland civilisterne på samma gång, som äggelsen att genom flit och ett värdigt upförande tjena sig tip till en högre plats, der man kan mera gagna sitt land, förqväfves. Orri man ej skaffar embetsmännen utsigt till befodran och gifver dem löner, lämpade efter bahofven och tillräcklige för en tarflig bergning, tjena andra reformer i styrelseverken till intet, eller äro blott palliativer. Då komitén för reglering af dessa verk å de ämnen, jag nu vidrört, icke, såsom önskligt varit, fästat upmärksamhet, tager jag mig friheten föreslå, att R.
Den lämpligaste utvägen i detta hänseende synes Utskottet vara att under de år, den nya stats-regleringen omfattar, eller intill dess Rikets Ständer vid nästa riksdag komma i tillfälle att härutinnan vidare besluta, de under såväl detta som följande två är erforderliga medlen af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis utbetalas, emot ersättning af Riksgälds-kontoret. Någon svårighet för Stats-kontoret att lemna dessa förskott bör icke kunna uppstå, emedan sannolikt är, alt den anvisade summan, beräknad, såsom förut är nämndt, till omkring 250,000 R:dr, ej under ifrågavarande år, och åtminstone icke under det innevarande, kan komma att i sin helhet anlitas. Vissa af de anvisade beloppen torde nemligen icke till någon betydligare del behöfva användas, i anseende dertill, att en längre tid måste åtgå, innan de anstalter, hvartill medlen äro afsedda, hinna ordnas. Detta är förhållandet så väl med den till I uppmuntrande af småskolors ändamålsenliga inrättande m. m. påräknade summa af 100.000 R:dr, som med det till inrättande af högre folkskolor beviljade belopp af 24.000 R:dr. Ej heller torde de till förbättrande och underhållande af undervisnings^ materielen anvisade medel, 12,000 R:dr, kunna till hela eller större delen af sitt belopp komma att under det första året utgå. Och sannolikt skall äfven af anslaget till seminarierne, 26,000 R:dr, någon, om än mindre, del för samma år blifva innestående. Efter denna beräkning skulle det förskott, som Stats-kontoret under det första året behöfde utgifva, troligen icke uppgå till halfva beloppet af den för Bih. till R. St. Enligt Utskottet meddelad upplysning, kan ett sådant förskott af nämnde embetsverk, utan olägenhet, utbetalas, helst medlen icke komma att på en gång, utan å särskilda tider i mindre summor utgå; och all betänklighet i detta afseende måste anses häfd, om det medgåfves Stats-kontoret att, i händelse af behof, för de förskjutna beloppen från Riksgäldskontoret utbekomma ersättning äfven före den tid, då bevillnings-medlen till Riksgäldskontoret ingå.
Hrr Elektorers lista med val af en Suppleant i StatsUtsk. efter N:o 9, Hr Ulfsparre, Sigge; och befanns, dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1662, Hr Nordenfeldt, Johan Åke. Öpnades jemväl Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Ridd.-Utsk. efter N:o 7, Hr Sparre af Rossvik, Fullm. Frih. Leijonhufvud, Carl Knutsson; och hade dertill blifvit utsedd: N:o 282, Frih. Rudbeck, Reinhold Carl Gabriel. Den 26 Februari. 101 II. Ex. Hr.. Frih. o. Landtm, yttrade, det han, enl. i Talmans-conferensen träffad öfverenskommelse finge hemställa om R. o. Ad. behagade besluta att nästa Lördag d. 1 Mars anställa val af de i 65 § Riksd.-Ordn. föreskrifna Elektorer, som skola deltaga i valet af Komiterade lill tryckfrihetens vård. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. beslöts, att vid detta val skulle, likasom vid föreg:de riksdagar varit vanligt, utses 2:ne Suppleanter, utom de i grundlagen bestämde 6 ordinarie Efektorerne, hvarefter H. Ex., jemte erinran att till följd häraf, jemlikt 33 § Ridd.- Ordn. hvarje val-lista borde uptaga 8 namn, samt genom fleste rösterne komme att bestämmas, hvilka personer blifva ordinarier, äfvensom den ordning, hvarefter Suppleanterne böra tillkallas; tillkännagaf alt, till tidens vinnande, plenum nästa Lördag komme att börjas kl. 9 f. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad:n behagade nästa Onsdag d. 5 Mars företaga val af Ordf., Ledamöter och Suppleanter i Ridd.-Direkt:n; hvilket bifölls.
Det vill säga, att, genom den första förändringen, kan 86 § i RegeringsFormen stå qvar oagtadt alla möjliga inskränkningar Den 17 Juni 1812 201 I anledning häraf beslöt Beredningen, att med förkastande) bigående af den sednare förändringen, antaga den förra, så att det tillägg sista Constitutions-Utskottet föreslagit utginge, och orden af Lagen ej föreskrifna infördes efter lagde i 86 § af RegeringsFormen. Justerades nya redactionen af Tryckfrihets lagen, i enlighet med ofvanstående anmärkningar, då 1, 2, 3 och 4 §.§. blefvo genomgångna. Utskottets Secreterare anmälte att 5 § ej kunnat i redactionen införas, förr än den föreslagna allmänna förändringen deraf blifvit närmare utarbetad och granskad. Herr Öfver Intendenten Edelcrantz anförde skrifteligen till Protocollet1 I anledning af den öfverläggning som i Beredningen förevarit om förra Constit. Utskottets redaction af 5. §. i Tryckfrihets förordningen, der fråga om en Jury eller Nämnd förekommer, och hvaröfver jag förbehållit mig att serskildt yttra min tanka, får jag nu till Protocollet afgifva följande utlåtande: Denna nya redaction af 5:te §. består af 2 delar. Den första innehåller förslaget och sättet till nämndens inrättning och användande, som förut i denna förordning aldeles icke finnes vidrört ; den sednare utgör endast en ny förbättrad redaction af denna 5. §. och är så oberoende af Nämndens inrättning, att densamma förblifver oförändrad, antingen Nämnden sluteligen antages eller ej. I anseende till det förra eller Nämnden, hvars föreslagna införande, enligt skedd proposition, kommit under Beredningens pröfning, får jag äran anföra att jag, i anseende till den vidlyftighet och den svårighet i verkställigheten hvaraf en sådan inrättning vore åtfölgd, anser en Nämnd endast i det fall kunna eller böra användas, då åtal på en förbrytelse emot 12. mom. 3. §. — rörande lögnaktige upgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande, efter skedd laglig pröfning vid underdomstolarne, till Högsta
Prop. JW 47. stakade sträckning från Christinehamn till det inre af provinsen, anser Kongl. Maj:l stambanans rigtning från dess utgångspunkt å vestra stambanan nu icke böra fastställas längre än till nämnde stad; dock som angeläget är, att banans ändpunkt mot Norrige jemväl varder bestämd, och i sådant afseende förekommer, att de ytterligare undersökningar, hvilka, enligt hvad ofvan finnes omförmäldt, inom Norrige nyligen egt rum för utrönande af tjenligasle stället för sammanbindning af de Norska och de Svenska jernvägslinierna, bekräftat lämpligheten af det primitivt föreslagna i närheten af Eda glasbruk; samt Arvika, dit segelled med liflig rörelse och ordnad ångbåtsfart redan finnes, måste anses vara en punkt, som i alla händelser bör af stambanan beröras, har Kongl. Maj:t funnit linien emellan riksgränsen och Arvika nu äfven böra definitivt antagas; och vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Rikets Ständer att, af anslagen för Statens jernvägsbyggnader under nästa statsregleringsperiod, anvisa för arbetena å linien från Porla öfver Degerforss till Christinehamn R:dr 2,410,000: — med hvilket belopp, sedan en betydlig del af den för banan erforderliga rr.ark varder utan ersättning afträdd, jernvägen ifrån stambanan till Degerforss bör, enligt uppgjord beräkning, kunna utföras; samt, — under förutsättning att medel för Kongsvinger-banans utsträckning mot riksgränsen af Norska Storthinget beviljas, — till påbörjande af de arbeten å sträckan mellan Arvika och riksgränsen, som fordra längre tid för deras fulländning » 600,000: — jemte blifvande räntevinst å statslånefonden, beräknad till omkring 400,000 R:dr, eller tillsammans R:dr 5,010,000: — jemte förberörda vinstmedel.