Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln, som i ämnet sig yitrat, blifvit andragne, såsom att Skepps - Rederierne svårligen skulle kunna förmås att ibland besättningarne å Fartygen antaga i yrket ovane och dertill stundom ej duglige samt illa frejdade personer: att de Skeppare, åt hvilka Fartygens Statsoch Lag-Utskottens Betänkandeh, '44g' förande anförtros, hvarmed den ansvariga pligt är förenad, att icke allenast om sjelfva Fartygen, utan ock om alt det gods, som uti dem intages, hafva en noggran tillsyn och vård, icke kunna anse sig säkre, om icke de, under sjöresan, till fartygets betjening aro försedde med dagligt och tillförlitligt Manskap: och att det synes äfventyrligt huruvida skicklige och för oförvitlig vandel kände Sjömän skulle vilja antaga tjenst å Handels-Fartygen, i händelse de under sådan tjenstgöring kommo att sammanblandas med vanartige eller brottslige personer, med hvilka de voro tvungne till ständigt umgänge, hvaraf vådelige följder jemväl hlefve att befara, nnna Utskotten, på grund af alt detta, Herr Berghmans uppgifne ofvanom-1 förmäldte Förslag icke vara så beskaffadt, att det till antagande kan tillstyrkas. 'l ill .Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning varder detta vördsamt öfverlemnadt» Stockholm den 17 April i8i3- Km 96. Riksens Höglofl. Ständers Statsoch LagUtskotts Betänkande rörande väckte motioner om angelägenheten att emellan Riksdagarne förekomma af görandet af sädane Mål, hvilka tillhöra Riksens Ständers pröfning, och omförbuds utfärdande, att, utan Riksens StanBihang till Riks.St. Brot. -1818- f.dt Sami, N;r 17. 5$. 450 Statsoch Lag-Utsiottens Betänkanden. ders föreg Stigne Beslut, proponera någon Allmänhet utgifter.
Ut Supra. S. D. Föredrogs i nyo och bifölls ConstitutioosUtskottets den 21 sistledne Junii, under N:o 31 aflåtne, samt den 5 derpå följde Julii eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande hemställan om en underdånig anmälan, i afseende på innehållet af 8:de Momentet 4 §• TryckfrihetsFörordningen. Ut Supra, Den 5 Augusti e. m. S. D. Vid förnyad föredragning af CoostitutionsUtskottets ej mindre den 21 sistledne Junii under N:o 32 aflåtne, samt den 5 sigtledne Julii eftermiddagen på bordet lagde Memorial , rörande en af framlidne Grefve C. H, Posse uppgifven anledning till anmärkning mot Hans Excellence Herr StatsMinistern för Utrikes ärenderne, än och den 18 sistledne Julii, under N:o 39 afgifne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med närmare upplysning om innehållet af Grefve Posses till Utskottet ingifne anmärkningsskrift j fann Ridderskapet och Adeln, att berörde 2fne Memorial borde läggas till handlingarna. Ut Supra, S. D. Föredrogs å nyo och gillades Constitutionsoch StatsUtskottens den 21 sistledne Julii under N:o 43 aflåtne, samt den 29 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial i anledning af väckt motion om beredande af tidigare anstalter till Tryckning af uppgifter öfver hvilande Grundlagsfrågor. Ut Supra, S, F), Föredrogos å nyo och återremitterades, på grund af dervid gjorde anmärkningar, StatsUtskottets den 27 sistledne Junii och den 18 sistledne Julii afgifne, samt den 2 och 29 i sistnämnde månad eftermiddagarne på bordet lagde, Utlåtanden: N o 261. I anledning af väckte motioner Den, ,5 Augusti e. m* dels om Lotsoch Båkafgifternes nedsättning, dels om deras användande No 338. I anledning af Kongl.
Maj:ts nådiga skrifveiser: l:o angående den tillökade ordinarie soldat-roteringen i riket; och 2:o angående understöd åt Öfverste-löjtnanten J. Z. Dunckers enka, Maria Charlotta Tuderus. S. D. Vid anställd! val til! Ledamöter uti förstärkt Stats-Utskotl utsågos: Till Ledamöter: Fehr Östman från Vester-Norrlands län, Lars Magnus Knutsson från Östergöthlands län, Nils Andersson från Christianstads län, Nils Persson från Kalmar län, Matts Mattsson från Stora Kopparbergs län, E. M. Falk från Skaraborgs län, Jöns Erik Eriksson från Örebro län, Tobias Lind från Götheborgs och Bohus län, Carl Tholsson från Skaraborgs län, Arvid Arvidsson från Elfsborgs län, Pehr Bengtsson från Kalmar län, Erik Andersson från Stora Kopparbergs län, Per Hansson från Wermlands län, Nils Jeppsson från Malmöhus län, Haniel Danielsson från jönköpings län, Joseph Holm från Stockholms län, Carl Olsson från Södermanlands län, Oscar Carlsson från Elfsborgs län, Jan Jansson från Westerås län, Nils Larsson från Jemtlands län, och Pehr Sahlström från Stockholms län. samt till deras Suppleanter: Jacob Lindby från Gottlands län, Bih. till 11. Nils Andersson från Wermlands län, Pehr Edén från Vester-Norrlands län, Anders Nilsson från Kalmar län, Gustaf Berg från Skaraborgs län, Sven Andersson från Skaraborgs län, Herrman Öbom från Norrbottens län, Jonas Christoffersson från Wermlands län, samt Johannes Nilsson från Malmöhus län. Den 26 Juni. Frän Högloft. Bidderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-lJtskottets den 21 dennes på bordet lagda memorial, N:o 196, angående tiden för nästa revisioner af StatsBankooch Riksgäldsverkens förvaltning och räkenskaper.
Nu cilkomma desta 16 tunnor guld, hmars betalande alia tre de andra Ständen samryckt, utan at någon bertil af dem är upgisiven. Ac wara betänkt pä medel bertil tror jag wara ganska angeläget, sä wäl i anseende ti! InrLrerlens erläggande^ som smorksrsnäs af Osxirslerns. ZZL Uplästes följande: Utdrag af krotocollet, hållet inför Rongl. Maj ts och Riksens Ständers hemliga Utskott wid Riksdagen i Norrköping Len 4. Under öfwerwögande af hwad sam hörer lil werkställigheten af Lroäit-Eedlarnas roLlikeranäe i fö-je af Riksens Ständers derom widtagna och Hemliga U söottet til besörjande meddelta beflnt, Har det icke kunnat undfalla Hemliga Utskottets npmärksamhet, huru som den, til roalisirtionsfonck L silfwer, bewiljade afgiften pä förmögenhet, i be-tydeligaste mätto kommer at öka behof och eslerftägan af Lxecie - myntet, samt, dä detta mynt nu mer än förr saknaoch blifwit osynligt i rörelsen , skulle försätta alla, som häfta för 8pecie:- myntS skulder, i yttersta förlägenhet och lidande, deräst besia flulder, innan realisationen hunnit »verkställas, skulle utkräfwas och genom LxtecutionL. Äväng kunna indrifwaS.
Afhandling om förlag intecknas hos den Rätt, inom hvars domvärjo den rörelse drifves, för hvilken förlaget är gifvet, eller fiskare har sitt hemvist, och intages i protokollet angående bouppteckningar, inorgongåfvobref samt afhandlingar om lösöreköp . I öfrigt skall angående förlagsinteckning tillämpas, hvad om inteckning i fast egendom stadgadt är. § 5. Inteckning, hvarom i 4 § sägs, skall för att vara gällande förnyas inom två år sedan den beviljades, så ock ytterligare inom två år efter hvarje förnyelse. Förnyelsen sker vid Rätten i den ort, der jordbruket, bergsbruket, fabriken eller handtverket då drifves eller fiskaren då har sitt hemvist; och förfares dermed på sätt om förnyelse af inteckning i fast egendom är stadgadt. Denna förordning träder i verksamhet från och med den 1 Januari 1867. Förut meddelade förlagsinteckningar bedömas efter dittills gällande föreskrifter, men böra inom nämnda års utgång samt deruppå vidare, efter hvad i 5 § stadgadt är, förnyas för att bibehålla sin förmånsrätt.» dels att, med upphäfvande af sista punkten i 7 § af 17 kap.
Denna min motion står i närmaste sammanhang med den, som jag redan haft aran inför R. o. Ad, afgifva, ang:de inrättandet af en klinik lör vattenläkekonstens utöfvaude i hufvudstaden. Då jag hoppas, att vid denna frågas återlemnande från vederbörligt Utsk. komma i närmare tillfälle att öfver densammas befogenhet framlägga mina åsigter, så vill jag nu blott, för att icke uptaga mer, än högst nödigt är, at den tid, som återstår för motioners afgifvande, anföra såsom motiv för detta mitt förslag följande: l:o Enligt de utmärktaste både hydropatiska och homöopatiska läkares samstämmiga utlåtanden, är vaccineringen icke något Den 1 December e. m. 89 ofelbart preservativ emot koppsjukdomen. Detta bestyrkes ock af erfarenheten. 2:o Utsattes den, som skall vaccineras, för möjligheten att, jemte de artificiella kopporna, få på sig öfverflyttade alla de sjukdomsämnen, hvilka kunnat ligga förborgade uti dens organism, ifrån hvilken koppympningsämnet blifvit taget. 3:o Ar det lika absurdt, som orimligt, att vilja tvinga en menniska att i detta enda fall begagna sig af ett föregifvet prseservativ-medel, om hvilket man sjelf möjligen är öfvertygad, att det ovilkorligen skall medföra mer eller mindre ondt, utan att verka något godt. I alla andra sjukdomsfall, tillockmed då »döden står för dörren», har menniskan frihet att välja eller förkasta de läkemedel, hvilka man räcker henne; och skulle hon äfven nödgas med våld att öfverlemna sig åt en läkares behandling, till hvilken hon saknar förtroende, samt att emottaga medikamenterna af hans hand, så kan dock ingen tvinga henne att intaga dem. •4:o Ar det numera en inkonseqvens i vår lagstiftning, att halva stadgandet qvar om tvångs-ympningen såsom skyddsmedel mot en sjukdom, som haft så lång tid på sig att »modifieras» och »acclimatiseras», sedan man insett behofvet af att uphäfva karantäner och gränskordonger emot choleran, hvilken upträdt såsom en lika härjande, men vida yngre epidemi, än kopporna.
De, som behålla den gamla oviga redskapen, kunde ju påstå sig prejudicerade, då de skatta för sin jqrds afkastning lika mycket med den, sora med mindre mödor erhåller den lika stor? lika rimligt vore detta påstående, som det, att man bör skatta mer för beqvämare bränvinsredskap. Den nu varande författningen, tjenar blot! alf bibehålla de s tidoch ved-ödande gamla Ben T 5 Februarii, 38i pannorna. Hadé dessa ingen fördel Vid beskattningen, skulle de snart utträngas, af mera beqväma och riksgagneliga verktyg. På dessa grunder, om hvilkas oomkullstötlighet jag är innerligt öfvertygad, vågar jag således föreslå, att ingen skilinad i formen af bränn vinsredskap, hädanefter må föranleda skillnad i beskattningen. I sammanhang härmed kan jag icke underlåta att anmärka, huru förderfliga Kronobrännerierne äro. Om dem är här ej stället, att egentligen tala 3 de måste falla med MagazinsDirectionen. Men hvad som hufvudsakligen gör dem förderfliga, (oberäknad den förlust, hvarmed de drifvas) finnes äfven förenadt med all bränvins-tillverkning, som ej står i förening med jordbruks och ladugårds skötsel. Hvarje landtman kan med mig intyga, hvilken fördel ladugården hämtar af bränvinsbränningen. Men öfver allt, der denna drifves skiljd från landtskötseln, gå dessa fördelar förlorade. Jag anhåller, att detta mitt Memorial,’ måtte till behörigt Utskott blifva remitteradt, samt med de öfrige Med-Stånden communiceradt. Herr von Qvanteiiy Carl: Som brännvins-tillverkningeo är nära för - 382 Den 15 Fcbvuarii. enad med jordbruket, nödgas jag fästa uppmärksamheten på de vilkor, mot hvilka jordbruket får begagna denna binäring, hvilka efter min tanka nödvändigt måste undergå någon förändring.
Tages inlastadt gods i mät. må det ej utlossas under andra vilkor, än aflastaren egt att det åter utlossa. § 93. Har befraktare i fraktaftal betingat viss tid för lastningens början, och är ej> vid den öfverenskomna tiden, fartyget färdigt att last emottaga, då ege han magt att fraktslutet häfva, och håfve derest, redare eller befälhafvare till dröjsmålet vål lande äro, rätt till ersättning för uppehåll, efter pröfning af skiljomän, om hvilkas väljande och beslutanderätt vare lag, som i § 321 sägs. Dröjer befälhafvare, utan giltigt skäl, att afgå, vare lag som i föregående moment stadgas. § 94. Aflastaren vare skyldig att, inom den för aflastningen bestämda tid, tillställa befälhafvaren de laddningen rörande, för befälhafvaren erforderliga, handlingar. 24 § 9S. När gods blifvit emoltaget, åligger det befälhafvaren eller styrmannen att derå utgifva lastqvitto, som sedan skall emot behörigt konnossement utbyta. Konnosse mentet utfärdas i så många exemplar, som nödiga äro. Alla exemplaren skola vara af lika innehåll, af samma datum, och utmärka huru många exemplar utfärdade blifvit. Befälhafvare underskrifve dem alla, och befraktare det exemplar, som hos befälhafvaren qvarstadnar. § 96. Konnossement skall innehålla uppgift på: 1. befälhafvaren; 2. fartygets namn och orten, hvarest det är hemma; 3. a/lastaren och lastemottagaren; 4. aflastningsoch bestämmelseorten; 5. lasten till mängd, vigt, beskaffenhet och märken; 6. den betingade frakten; 7. dagen när, och stället hvarest det blifvit utfärdadt; 8. exemplarens antal. Konnossement kan ställas till viss man, till viss man eller order, eller till in nehafvaren. Befälhafvaren eller ailastaren kan nämnas såsom lastemottagare. § 97.
Genom här ofvan meddelade uppgifter samt det framställda förslaget angående bevillnings-summans belopp, anser sig Stats-Utskottet hafva besvarat Riksdags-fullmäktigen Bengt Gudmundssons från Hallands län härom väckta och, enligt Bonde-Ståndets Protokolls-utdrag af den 23 nästlidne September, till StatsUtskottet remitterade motion. Stockholm den 24 November 1854. Reservation: af Herr C. F. IF corn, som ansåg öfverflyttning af bränvinsbrännings-medlen från Stats-kontoret till Riksgälds-kontoret, hvarigenom en Statsfyllnads-summa af B:ko R:dr 1,518,620 skulle uppstå, vara bättre, än det nu föreslagna sätt för uppgörelse mellan de begge Verken. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1834. 1 Sil. Litt. A. till Slals-Utskoltels Mern. år 185i, M 371. I ndor 1853 och 1854 års Riksdag beviljade samt till utgående från Riksgälds-Kontoret anvisade Stats-ntgiftcr. För byggnads-arbeten å Kongl. Slottet i Stockholm 9,000: — » d:o å Gripsholms Kongl. Lustslott . 7,500: — » uppförande af Länsfängelser efter cellsystemet, 100,000
Dec. 2 A. P. 171, 178, 200. — i anledning af vackt fråga om Statens ansvarighet för enskilde af publique Embetsoch Tjenstemän förskingrade medel. Nov. P. 3c)4- — angående Tulluppbördens inlefverering till RiksgäldsContoiret m. m. Nov. P. 3q4- — rörande ändring af 4 §• i i3Cap. GiftermålsBalken. Nov. P. 3y5. ■— angående ordningen för stadfästelse å, samt för ändrings sökande uti stängseldelningar, verkställde af Landtmätare. Nov. P. 3g5. —• i anledning af Konungens Proposition angående upphäfvande af 8 §. i 1 Gap. TJtsökningsBalken, samt ändring af 2 §. i 45 Cap. MissgerningsBalken, samt af öfverskriften till sislberörde Capitel och Balk. Nov. P. 3g5. — angående Församlingars befrielse i vissi fall från skyldigheten att bygga eller underhålla Tiondelada m. m. Nov. P. 3p5. — i anledning af väckt fråga, om utvidgad frihet till Vädermjölqvarnars uppbyggande, med rättighet att derå 139 mala för tull. Nov. P. 3y5. — i anledning af väckt fråga om Gottlands Hemmansägares skyldighet att underhålla Lastagebryggor vid de på ön varande landthamnar in. m. Nov. P. 3p5. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers, rörande utsträckning i den Blekingska Allmogen förunnade Seglationsfrihet. Nov. P. 3<)5. — rörande åtskilliga stadganden i afseende på Husbehofsbränvinsbränningen m. m. Nov. P. 653. ■— rörande Rikets penningeväsende och de med detsamma gemenskap ägande ämnen. Nov. P. 653. — i anledning af Konungens Proposition, rörande Låneunderstöd för Städerne Norrköping och Borås. Nov. P. 653. — rörande DykeriVerket. Nov. P. 653. — rörande rättig 1 heten Lill Grustägt å andras ägor.
Vid början af hvarje månad tillstä.lle Generalpoststyrelsen vederbörande Landshöfdinge-Embeten, hvad för under förutgående månad bestriden postföring kan tillkomma Länet i skjutsoch åkdonslega samt väntpenningar, med undantag af de i föregående moment upptagna poster, samt med innehållande af den skadeersättning och de böter, hvartill Generalpoststyrelsen kan anse samma skjutsande skyldige, börandes en repartitionslista åtfölja denna remiss. Den, som sig icke med GeneralPostSlyrelsens uträkning åtnöjer, äger att vid vederbörlig domstol sin förmenta rätt gällande göra. ter af vissa försumliga skjutsskyldiga tillkommer den förmodade särskilta lagen om förbrytelser mot postordningen att bestämma. Här är tillräckligt att fastställa, att postverket provisoriskt innehåller deras belopp på den samma personer för postföring m. m. tillkommande ersättning, utan att äga rätt, att på Länets generalsumma afdraga de återstoder, som för vissa kunde uppkomma. För öfrigt , när postregleringen kommer i riktig gång, böra alla sådane frågor blifva högstsällsynta. Den 21 Januari i. ar r 2<):o Postmästare vare skyldig att hålla lösväskor för de å landet boende brefvexlande, som kunna sådane äska, för att genom dem aflemna afgående och emottaga ankommande bref. 3o:o Postiljon och annan postförare åligge, att dessa lösväskor befordra emellan det postkontor, från och till hvilket de afgå, och hvilket skjutsombyte på postvägen till annat postkontor, den eller de, som lösväska hålla , och icke vid sjelfva postkontoret aflemna och afhämta densamma, bestämma, kunnandesdetta skjutsombyte dock icke väljas på andra sidan om något på samma postväg förekommande postkontor. Den, som lösväska håller, åligger alt om dess I Sverige, der i förhållande till rörelsen stora afstånd icke tillåta kostnaden af postkontors upprättande på hvarje ställe, hvarest allmänna beqvämligheten kunde anses fordra det, der arden så kallade lösposten af stor vigt.
(Sid. 72 i Rev.-berättelsen.) Utom den af Revisorerna omförmälda kreditivlvftning, har Kongl. Maj:t af den hälft utaf det vid sednaste riksdag anvisade och till ett belopp af 1,000,000 R:dr bestämda mindre kreditiv, som borde vara att tillgå för andra ändamål, än rikets försvar, lyftat: under November 1849, 100,000 R:dr och under samma månad nästlidet år 200,000 R:dr, hvilka medel, äfvensom det, enligt Revisionsberättelsen, redan år 1848 lyftade kreditivbelopp, 150,000 R:dr, skulle användas dels till Statskontorets ersättande för hvad som blifvit förskottsvis utbetaldt till karantänskostnader i anledning af kolera-sjukdomen, och dels till bestridande af sådana ytterligare förekommande, utgifter. Angående kreditivet för inhemska fårskötselns och ullproduktionens befrämjande (Sid. 72-75 i Rev.-Ber.; sid. 34 och 55 i Fullmäktiges Riksdags-berättelse.) Då detta, till låneunderstöd åt schäferiägare m. fl., af Kommersekollegium disponibla kreditiv under de sednast förflutna åren, likasom under den föregående tiden, endast till en mindre del kunnat för det dermed afsedda ändamål på föreskrifva sätt användas, vill Utskottet, i sitt särskilda utlåtande angående de å Riksgäldskontoret hittills anvisade kreditivsummor, yttra sin åsigt i fråga om minskning af det belopp] eller 300,000 R:dr, hvartill ofvannämnde kreditiv alltsedan 1840 och 1841 års riksdag varit bestämdt. 16:o. Angående förräntandet af Riksguldskontorets kontanta behållning. /(Sid. 75—75 i Rev.-berättelsen; sid. 51—54 i Fullmäktiges berättelse.)
Detta själsmedvetande, som slår upp i tillfälliga, heta flammor ur konventionalismens klyftor, har under min själfiakttagelse gripit mig genom sin högtidlighet: det är ett stort naturens mysterium och alldeles skildt från det vanliga medvetandet. Detta senare har att göra med våra handlingar – och hvarje tanke är ju en andlig handling – men icke med vår abstrakta tillvaro. Hvad jag menar är: att stunder finnas, då vårt eget väsens fotsteg förfära oss mer än Guds åskor.» Nu har just detta själsmedvetande blifvit ett af diktningens ofta brukade – nästan missbrukade – ämnen. Det anförda är af intresse, emedan det ger ett nytt exempel på huru geniet går före tiden i sina förnimmelser, men framför allt emedan man känner att denna själ, hvilken skrämde sig själf genom sina rörelser, icke var en, som skulle komma att höra till de stillastående! På hösten 1841 kunde ändtligen Elisabeth Barrett flyttas tillbaka till London och, intill sitt giftermål, lämnade hon sedan ej Wimpole Street, mer än för några timmar åt gången. Genom Elisabeth Barretts brefväxling med olika vänner5 erhåller man en bild af hennes lif under de följande åren och de djup af saknad, hvilka doldes under några stilla ord. Sålunda berättar hon t. ex. att hon i en trälåda har murgrön och några andra slingerväxter och bakom deras gröna förhängen drömmer sig i skogen, isynnerhet när ett vinddrag kommer de större bladen att slå emot rutan »Men tro nu ej,» fortsätter hon, »att detta innebär en klagan. Man har ej rätt att klaga, när man har ömhet hos sina närmaste, samt böcker, tankar och drömmar – ehuru dessa numera äro allt för medvetet drömda och illusionen således nästan är slut!» Det dystra sjuklingslifvet framträder äfven i dikten till Flush, en liten king-charles-hund, som Miss Mitford skänkt henne och af hvilken man sedan i deras brefväxling får liffulla ögonblicksbilder.
Uti riksdagsmannaoch elektors-val må ingen deltaga eller till elektor väljas, sorn icke är till myndiga år kommen; icke eller den, sorn, utom hvad åldern beträffar, sig befinner i något af de fall, hvilka ofvanföre i denna §. uppräknade äro. Personer af någon annan främmande lära, än den Reformerta, kunna ej vara riksdagsmän; men valrätt må äfven andra Christna trosförvandter ej förvägras. §. 19. Förmenar någon väljande, eller som under omröstning kommit, olagligheter vid ett riksdagsmannaval vara begångna, och vill deröfver klagomål anföra, äske då af valförrättaren behörigt protokollsutdrag, hvilket sist inom nästa dags förlopp bör till klaganden utlemnas. Klaganden ingifve, inom åtta dagar derefter, i Stockholm till Öfver-SlåthållareEmbelet, och i landsorterna till Konungens Befallningshafvande i det län, der valet förrätladt blifvit, sina besvär, Ig Förslag till ändring, i Grundlag — Riksdags-Ordn. igen kortaste tid, och meddelc, efter Jörställda till Konungen, för att i Dess Högklaringens inhändigande, genast, eller sist sta Domstol skyndsamt upplagas och afinom nästa dags utgång, sitt Utslag i må- göras; och åligge Öfver-Ståthållaren let. Den med Landshöfding ens Utslag misssamt Konungens Befallningshafvande ali nöjde åge, att, åtta dagar efter deraf erdessa besvär, jemte tillhörande handhnhållcn del, till Landshöfdingen inlemna gar och vedcrbörandes af honom, utom sina Besvär, ställda till Konungen, för alt i den för hvarje ort brukliga och miijDess Högsta Domstol skyndsamt upptaligen kortaste lid, infordrade Jörklagas och afgöras; och åligge Landshöfring, derefter skyndsamt dit ofterdingen, att dessa Besvär och tillhörande sända. handlingar, jemte egen och vederbörandes af honom, med den skyndsamhet, som föreskrifven är, infordrade Förklaringar, med den efter deras inhändigande först afgående post öfversända.
En sådan uppsägning kan ock ske om banken icke innehar nöjaktig säkerhet för försträckningen; e) att bestämmandet af det belopp, som tillerkännes hvarje särskild bank, tillkommer Banko styrelsen, medjjiakttagande: l:o att öfverflyttningen sker från Diskontkontoret eller något af Lånekontoren, allt efter som baukeu afser en ort inom det för hvardera kontoret bestämda distrikt; 2:o att vid fördelningen afseende fästes på ortens folkrikhet, näringar och behof, i förhållande till öfriga orterna inom distriktet; 3:o att vid hufvudkontoret tills vidare behålles hvad som efter nämnda grunder motsvarar den andel, som tillkommer den närmast deromkring belägna orten; och 2:o af Riksdagsfullmägtigen J. V. Lundqvist från Skaraborgs län, som i motion N:o 8 tdlstyrker att anslaget till filialbankerna, R:dr 10,000,000 R:mt, måtte, i den mån hvarje af dessa bankers oktrojtid tilländagå!-, af Rikets Ständer J2 Banko-Utskottets Memorial N:o 10. anvisas till förstärkning af allmänna diskonten, för att företrädesvis användas såsom låneunderstöd för jordbruket. Som Utskoltet redan i det föregående, på anförda skäl, hemställt, att kre ditivet till Manufaktur-diskonten och Jernkontoret måtte vid oförändradt belopp bibehållas och framdeles i särskildt betänkande kommer att yttra sig angående sättet för användning af de filialbanks-förslräckuingar, som till Banken återgå, samt af de från Allmänna Hypoteksbanken inflytande liqvider för öfvertagna fastighetslån; så förefmnas ej några medel lill förstärkning af allmänna diskontfonden eller utlåningen med omsättningsrätt. Utskottet betviflar ock, att en förstärkning af denna fond skulle leda till del mål, motionärerne af Hederv.