Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nov. 2 A. P, 132, 334, 4°3- Dec. P. 36i. ■— i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående skyldighet för Gäldenär, att sin skuld med arbete aftjena, m. m. Sept. P. 611. Sept. 2 A. P. 45p, 523. — i anledning af Motioner, angående dels afskaffande, dels inskränkning af Borgenärs bysättningsrätt för skuld, den Gäldenär ej mägtar godtgöra. Sept. P. 611. Sept. 2 A. P. 298, 343. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående ändring i Förordningen om fylleri och dryckenskap m. m. Dec. P. 36i. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande angående ändring i Kongl. Brefvet 1767 i afseende på skyldigheten för Sökander uti Utsökningsmål att anmäla när sådane mål förfallit m. m. —- i anledning af anmärkningar vid Utskoltets Betänkande angående yrkad befrielse 222 från bysättning för Löftesman, som ingått proprie borgen så länge sjelfva Gäldenären är inom Riket tillgänglig. Oct. 2 A. P. 538. LagUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande 12 §. af Förordningen om inteckning i fast egendom. Sept. 2 A. P. 518. Oct. Nov. 2 A. P. 128. Dec. P. 36i. — i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande i3 §. af Förordningen om inteckning i fast egendom. Sept. 2 A. P. 518. Dec. P. 36i. — i anledning af Återremiss af Utskottets Betänkande rörande ändring i 24 §• af Förordningen om inteckning i fast egendom. Sept. 2 A. P. öip. Oct. P. 197,226. Nov. 2 A. P. 705.
Ännu på tiotalet 'ej allenast kunde BränViftets allmänna inställande och förbjudande talas, utan flere aktningsvärda män, jemväl af Hedervärda BondeStåndet, i serskilda Landsorter, ännu långt efter, hafva hörts under tårar välsigna denna tid, innan, med Kronobränaerierna, krögarne kotnmo. Osli nu redan efter knappast /^ö år, skulle för Nationen ej vara nog med en fri och oinskränkt Bran vinstill verkning, förtäring och åtkomst inom, snart sagdt, alla hus'? Man talar om medel till den fordna Nationalkraftens och karakterens åfcerlifvande. Monne ej en hiifvUdörSak till dess upplösning eller försvagande ligger i Bränvinsöfverfl ödet och krogumgänget? Kanske var aldrig erfarenheten härutinnan mera öfvertygande, missbruket och Sede-tillståndet mera eftertänklig^ och behöfvet mera uppmanande till afsägande och afskaffande af ett öfverflödsbruk, förderfvande ju längre ju mer både enskildta hushåll och det allmänna. Och hvad i isynnerhet i tider af allmän våda, allvarsam - tCo Besv. och Ekon. Utsh. Betankaiulcn. ma lagar, understödde af efterdomen, verlseJigen kunna till efterföljd uträtta, har man någon gang sett. Mea det är ej mera den tid, då ett folk uppstår och enhälligt förkastar en sak, på en gäng den nyttigaste och för moraliteten den förderfligaste. Bekla» gande mitt tidehvarfs svaghet, går jag ej att strida mot ett öfverhandtagande ondt. Allenast, sedan man erfarit och erkänner det onda, och då man har för sig prospecten af de rysligt progressiva följderna på hela folkmassans förderf, önskar och yrkar jag, hvad min öfvertygelse och dubbla pligter mig ålägga: nämligen en måttlig inskränkning i bränvinsutbjudandet och af de dertill anlagda och lagligt tillåtliga näringsställen.
Sparre har varit rädd för att Utsk:ts Betänk, skulle antagas och icke hans förslag, hvarigenom dock den fördelen skulle vinnas att 3 Stånds beslut vore fattadt. För min del kan jag icke se något ondt deri. om en votering i förstärkt LagUtsk. kommer att ega rum i denna fråga; och en sådan votering lärer icke kunna undvikas, afven om Gr. Sparres reservation antages, så vida icke PresteSnt redan fattat samma beslut som BondeSt:t. Gr. Sparre hade nemi. vid förra Betiiuk:t en reservation, deri bördsrätten inskränkes till barn, föräldrar och syskon; denua reservation har PresteSt:t antagit; vid detta Betänk, har Gr:n en annan, som utsträcker bördsrätten äfven till syskons barn, och den har BondeSt:t omfattat; således om Adeln förenar sig med någotdera af dessa Stånd, blir det ändock tre RiksStånds sammanstämmande mening. Då således i allt fall votering i förstärkt Utsk. icke lärer kunna undvikas, tror jag att 11. o. Ad. handlar mest konseqvent och mest i enlighet nied allmänna tankesättet, om R. o. Ad. bifaller Betänk:t. Jag fortfar i milt yrkande. Hr Printzensköld: DA icke någon ledamot af detta Stånd understödt den framställning, jag gjort om afslag utan förändring å L'tsk:ts Betänk., så anser jag mig böra frånträda mit.t yttrande och instämma med dem, som yrkat, att, med afslag å (Jtsk:s Betänk., Gr. Sparres reservation måtte bifallas. Frih. Raab, Adam Christian: Det är visserligen icke utan betänkligheter som jag uttalar en mening, motsatt så utmärkta juristers som Hrr Olivecrona, Printzensköld och Gr. Sparre, men då man åberopat erfarenheten från andra orter, kan jag icke underlåta att äfven utsäga min — den må gälla för hvad den kan.
Den 14 Martii. 417 Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde Proposition till bifall af den nja Redactionen. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att elen nya Redactionen mätte afslås. Ropades afven Ja och Nej. Friherre Staél von Holstein, Corfitz Ludvig: Jag anhåller endast få erindra, att den af ifrågavarande §. föreslagne nya Redaction har sammanhang med frenne i 96 RegeringsFormen samt 29 och 63 §§. i Riksdagsordningen tillstyrkte förändringar, hvadan, i fall förevarande Redaction gillas» de trenne öfrige äfven torde böra af Ridderskapet och Adeln bifallas, hvilket dock, i afseende å Redactionen i 29 §. Riksdagsordningen, icke lätteligen låter sig gora, enär samma §. derjemte innehåller en uti ett annat ämne föreslagen Redaction, hvilken jag förmodar icke lärer af Ridderskapet och Adeln antagas. Friherre Cederström, Jacob: Deli ifrågavarande Redactionen innefattar endast stadgande för ConstitutionsUtskottet, att granska JustitiaeOmbndsmannens, sedan sista Riksdag förde Diarier och Registratur, samt med Utlåtande öfver dess Embets-förvaltning till Riksens Ständer inkomma, hvilken föreskrift förut saknats i Grundlagen. Jag har icke fullkomligt Ridd. p. Ad. Trot. IV. B. I. Afd. 53, 54- 418 Den i4 Martin fattat Friherre Stael von Holsteins yttrande, men tyckt mig höra det han uppgifvit, att denna Redaktion ägde sammanhang med åtskilliga andra af ConstitutionsUtskottet tillstyrkte förändringar. Detta är sannt, och om nuvarande Redaction antages, måste äfven den 1 96 §. RegeringsFormen föreslagne Redaction bifallas; men deraf föijer icke, att de i 29 och 63 §§.
De tvänne serskilda, vid 1844 och 1845 års riksdag beviljade, lånen för hamnens is tänds ältande vid Carlshamn samt fullbordandet af en kajbyggnad och upprensningen af hamnen vid Sölvitsborg, af hvilka lån det förra, eller det staden Carlshamn tillerkända låneunderstödet, år 1846 utbetaldes med Trettiotusen R:dr och det sednare, eller lånet tili Sölvitsborg, år 1847 med Tiotusen R:dr, skola, efter fem års förlopp från slutet af det år, derunder hvartdera lånet utbekommits, återbetalas genom erläggandet årligen, under fjorton och ett halft års tid, af åtta procent å den erhållna lånesumman, hvaraf två procent anses såsom ränta för lånets vid hvarje liqvid återstående belopp, och öfverskottet utgör kapitalafbetalning. Skulle den bestämda årliga inbetalningen icke inom föreskrifven tid verkställas, bör dessutom å det förfallna beloppet erläggas fem procents årlig ränta, intilldess detsamma varder belaldt. §. 52. För det tili hamnbyggnaden vid Linköping, under 1840 och 1841 års Riksdag, beviljade och sistnämnde år utbetalda lån af Tjugetusen R:dr erläggas årligen fem procent å det ursprungliga kapitalbeloppet 5 af hvilka fem procent först godtgöres tre procents årlig ränta för den vid hvarje liqvid återstående lånesumma, hvarefter öfverskottet anses såsom kapital-afbelalxiing, intilldess hela lånet blifvit återbetaldt. Stats-Utskoltets Memorial, N:o 308. §• 53- n Återbetalningen af det, för upprensningen af farleden genom den närmast Söderhamn belägna skärgård, vid 1844 och 1845 års riksdag, beviljade och år 1846 utbetalda lån å Tiotusen R:dr vidtager efter innevarande års slut samt verkställes inom enahanda lid och med samma ränteberäkningssätt, som i ofvanstående §. 51 finnas bestämda. §• 54.
Betänkande, N:o 30. tida återväxt, skulle ohejdadt fortfara, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, all Kongl. Majit täcktes låta undersöka, hvilka åtgärder må kunna, dels getrom inrättande af undervisningsanstalter och spridande af allmännare kännedom i skogshushållningen, dels och genom en mera ändamålsenlig lagstiftning i ämnet, vidtagas för införande af en lämpligare och för samhället mera tryggande skogshushållning, hvarigenom med de enskildes bibehållande vid rättigheten all nyttja sina skogar, de befarade vådorna af denna rättighets missbrukande kunna afvärjas; och all Kongl. Maj. t mätte uti nådig proposition förslag lill sladganden i dessa ämnen lill Rikets näst sammanträdande Ständer öfverlemna. Stockholm den 20 Augusti 1851. Reservationer: *f Herr Prosten Arrhenius: “Jag reserverar mig i afseende på det beslut, till hvilket da sammansatta Utsketten i denna vigtiga fråga kommit, så vida, att jag anser, att den föreslagna underdåniga skrifvelsen äfven borde innehålla en Rikets Ständers anhållan derem, att Kongl. Maj:t täcktes, utan att afvakta utgången af den begärda undersökningen, låta vidtaga de åtgärder, som kunna pröfvas nödiga, i afseende på en bättre vård af och bät-. re hushållning med Kronans skogar, i synnerhet boställsskogarne. En vigtig åtgärd i det hänseendet vore utan tvifvel, att alla boställsskogar, åtminstone de betydligare, ofördröjligen (ty saken tål sannerligen icke något uppskof) blefvo indelta till trakthuggning.
Förordningen den 21 Juni 1831 har afseende endast å nya bruk och bergverksanläggningar och deras taxering, mrn icke å de förut varande och redan skattlagda, samt följaktligen ej heller synes kunna i fråga om dessa sednare tillämpas: och att, då Kongl. Instruktionen för Kammar Kollegium i 6 (y 1 mom. ålägger Kollegium att hålla hand deröfver, att redan fastställda grundskatter å bergverk icke i annan än laglig ordning ändras, denna föreskrift äfven synes förutsätta, att ingen förändring i beloppet af fastställd afrad må annorledes och utan KammarKollegii förutgångna yttrande äga rum. Dessa omständigheter, hvilka, vid målets pröfning på sätt och i den ordning som skett, icke torde hafva kommit i betraktande, föranleda till den anmärkning, att förrbemälde Herrar Ledamöter och Föredragande i Kongl. Regeringen, vid fattande af beslutet om nedsättning af den för Riddarhyttan fastställda 17 fastställda kronoafrad, öfverträdt de, genom ofvanåberopade Kongl. Förordning al år 1723, för bergverks bedrifvande i allmänhet stadgade beskattningsgrunder. \:e Punkten. I anledning af en enskild mans hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning, rörande understöd för utrustande af fartyg till hvalfiskfångst, bade underdåniga utlåtanden blifvit infordrade från så väl Kongl. KommersKollegium, som KonvojKommissariatet.
UlskiMel .emitterade Memorial, bestyrker Lx Otkcio ?. I. hlei^el. Ukdrag af prMocoller, hällts urr T^tk, sens Hogloftiga Gränders Allmänna Beswärs och Oeconomi?, Ucsiorr den 4 Januaru i8iv. SD. Herr Fabriqueuren Lcliönkerr erhöll ordet och uppläste följande: wördsammaste ?h>fLrattde! Om dek ar i Theorin en fanning olt Handelsrörcisen genom Nederlagsfrihet?,! erbäller mera lil och ukwidgande; sä är d?r likwäl t ftera afseen, den angelägir, art wid tluämpningen häraf med noggran urskilning och warsawhet följa den urskilning som Locok, Handelöställning och öfriga omständigheter meddela. Hwad Swenffe Slape!- Etäderne angar, sä företer sig mellan dem sä mängfalldig olikhet, alt ett sörordN!Uide fom More allmänt och för dem alla gemensamt, »möjligen kan äga rum - 3 m6 Den 27 Januank. I närwarande lid är wär egen Handelscommunicalion alldeles osäker och icke ens med Rymond genom någon witz afhandling bestämd, och om man 'wille påräkna att England kunde l någon män bidraga lill de af en allmän Rederlags-frihet förmodad* förmäuer; sä mötes derwid enahanda betänkligheter, lä länge Lvntinentenö föresaks är, art afhälla tillförsel af alla Eogetsta wahror, hwarkgenom emplvy af de pä Nederlagen famlade wahra - partier skulle lnstränk-s lill blott Landets egen conslimtlvn och Medes Transito rörelsen bliiwa linga. Om man skäligen bör förmoda, att all denna osäkerhet t allmänna HonDelS-ställningen stall tvid äterwunncn fred mellan Slömagrerne fö swinna ; sä dliiwcr likwäl sivärt att nu t förwäg derpå grunda nägok lUlstyrkande.
Flottan kan ej vara utan mindre och provisionella, föga kostsamnia verkstäder på stationerna för verkställandet af mindre reparationer; roen detta är någonting helt annat än verkstäder till förfärdigande af en mängd ny materiel, som, fabriksmessig! gjord, blir vida bättre och vida mindre dyr, 233 D e 11 3 M a r s f. m. Sedan jag salunda gjort rättvisa åt en princip, som för öfrigt, eller utsträckt till industri i allmänhet, är stridig emot den princip, jag hyllar, att det allmänna aldrig bör blanda sig uti industriföretag, får jag likväl förklara, att jag icke i detta ögonblick skulle vara ense med mig sjelf, i fall det vore fråga om att votera öfver, huruvida Kronan skulle öfvertaga Motala verkstad, emedan jag sett i flera fall, att livad sorn här i landet skall af Kronan skötas, vanligtvis förfuskats (om jag får nyttja detta ord), emedan mångtaliga Directioner eller Cornmitte'er, med liela tyngden af en collegial form, skola handhafva befattningen, höga eller förnäma personer sättas i spetsen derför och ensamt deras värdighet och forntida förtjenst göra omöjligt eller otillåtligt att sedermera röra vid missbruken. Vi hafva många exempel derpå. Vi hafva eller hafva haft ett gevärsfactori vid Eskilstuna, sorn jag tror slagit sig högst illa ut för det allmännas räkning, Skall Kronan en gång äga en stor centralverkstad, blir det likväl alltid bättre att tillhandla sig en redan färdig, som kan fås för hälften eller kanske tredjedelen af hvad den säkert skulle kosta, om Kronan företog sig det orådet att anlägga en ny. Hvad Motala verkstad särskildt beträffar, tvekar jag icke att förklara, att jag anser det af högsta vigt för vårt sjöförsvar, att Motala verkstad bibehålles. Hvad angar sättet att åstadkomma sådant, vill jag derom nu icke yttra mig, och jag tror icke, det jag nu skulle vara färdig att votera något anslag för detta ändamål; men det är sjelfva principen, att flottan och försvarsverket bör äga en enda stor centralverkstad, som jag tror böra erkännas. Jag skall nu öfvergå till den andra hufvudpunkten, eller om det är nyttigt eller skadligt för flottan att grunda en hufvudsaklig del af sitt sjöförsvar på begagnandet af ångfartyg.
»Men låt det här lilla papperet följa med, så att Casimir kan se, hvad jag själf har skrifvit.» Han nickade blott och tog papperet ur hennes hand. Han kände detta förtroende som en varm bindel kring sitt stackars svidande hjärta; ty i detta förtroende låg allt hvad som fallit honom till del af hennes hjärtas tillgifvenhet, allt hvad hans kärlek haft att värma sig vid. Det hade dock varit nog för den att lefva af — lefva sitt stilla, skygga, inbundna lif. När han några timmar senare kom upp i sitt arbetsrum, satte han sig vid ett bord och läste hvad hon skrifvit: »Jag Maria Eleonora Christina Du Camp, född Lindenow, förklarar härmed som min yttersta vilja, att allt hvad jag äger och som tillfallit mig i arf af min släkt på fäderne eller möderne, skall öfvergå med full besittningsrätt till min efterlefvande make, friherre Casimir Du Camp. På samma gång jag öfverlämnar åt alla dem, som hållit af mig i lifvet, att hvar i sin stad bidraga till, att denna min sista önskan uppfylles, tackar jag dem alla för den kärlek, de skänkte mig i lifvet och för alla vänliga tankar, som de skola skänka mitt minne, sedan jag icke längre är till. I detta tack innesluter jag framför allt min styffar, Alfred Johnson, min kusin, Eric Lindenow och min aflidna moders moster, den kära, tåliga, tjänstvilliga, hjärtegoda tante Sofie, äfvensom min barndomsvän och svägerska Gerda och hennes man. Och du, min make och vän! hur skall jag finna ord att tolka mitt tack. Allt hvad jag upplefvat af lycka under dessa sista, rikaste år, har jag ju fått af dig. Jag lefde ju blott ett halft lif, innan du väckte mig med din första kyss och gaf mig den kostbara gåfvan — din kärlek. Tack, älskade! Jag önskar, att du kunde se in i min själ, nu när jag skrifver detta, du skulle då se, hur varmt detta tack är och hur hela min varelse, allt hvad det finnes inom mig af varma och starka känslor, samlar sig kring dig i de sista timmarnc af mitt lif.
Den 1 April. 63 ämnen, hvilka likväl alla enskildt rörde Ridderskapet och Adeln, hvarje §. finge serskilt uppläsas och afgöras. Bifölls. 1 och 2 §. §. ansågos af Ridderskapet och Adein icke erfordra någon åtgärd. 3 §• Riddarhus-Utskottets hemställan så väl angående öfverförande på Protocolls tryckningsfonden af de 600 R:dr Banco, Kammarherren M. G. Falkenberg ef Riddarhus-Cassan förskottsvis uppburit till tryckning af 1789 års Riksdags-Protocoller, som ock angående försäljning af de förra Riksdagarnes Pleni-Protocoller, blef af Ridderskapet och Adeln gillad. Grefve Spens, Carl Gustaf.- Jag har visst icke något emot saken endast mot Redactionen såsom otydlig. Det bör icke stå 1809 och 1810 årens Protocoller, utan Protocollerne för 1809 och 1810 årens Riksdag i Stockholm , emedan endast om dessa galler det anförda skälet, att blott 30 Exemplar kunna completteras, Vill man salja äfven 1810 års Örebro Riksdags-Protocoller till Maculatur, så är det mig visst icke eller emot, men då skall ett nytt skäl anföras. Riddarhus-Utskottet hade äfven i denna §. hemställt, det Riddarhus-Directionen, så snart 64 Den t April. kallelse till Riksdag blifvit utfärdad, mätte genast gå i författning derom att öfverenskommelse träffas med en välkänd Boktryckare om Ridderskapers och Adelns Protocollers tryckning för den blifvande Riksdagen, hvarvid Boktryckaren ovilkorligen skulle -örbindas, erriot det han ensam erhöll detta arbete, att utan mellankomst af annat, med den största möjliga skyndsamhet verkställa tryckningen af berörde Protocoller. Herr Rothlieb, Carl Fredric, anförde skrifte! i gen :
Finner Utskottet det ingen olaglighet blifvit begången, så är Utskottet icke skyldigt, att på remissen gära något afseende, och får icke heller nämna hvarom ärendet handlar, eller ingå uti detalj derom, så mycket mer, som, enligt hvad Herr Ehrenborg riktigt anmärkt, Konungens beslut icke ens få nämnas, och detta vore omöjligt att verkställa, om Utskottet skulle framlägga handlingar och uppgifva facta rörande saker, som icke ens få nämnas i Ståndens Plena, än mindre tryckas. £)et Ilar sist blifvit yttradt af Grefve Horn, att, Utom hvad Utskottet uppgifvit, Svenska Folket hade anledningar att önska en Ministére-förandring. Jag känner ej dessa anledningar, och öfVerlemnar åt Ridderskapets och Adelns kännedom deraf, att derom besluta. Med anledning af 4o §, RiddarhusOrdningen kommer jag ej att deltaga uti beslutet rörande sjelfva saken; men i afseende på formen förbehåller jag mig, att få öfvervara så väl öfverläggningen, sorn ber slutet. Pierr Hammar/kåld, Lorenzo: Ettpartheoretiska grundsatser, som hår i dag blifvit yttrade, har jag efter mitt sätt att se, funnit så skefva, ätt jag anser såsom tnin pligt att i Pro - lien io Juli i e. m, 421 tocollet deremot nedlägga min protest. Af denna anledning har jag begärt ordet. Den ena finnes uti Utskottets betänkande, der det säges att 106 §;n endast skulle i RegeringsFormen tillkommit för att varna, ej för att tillämpas. Hvad vore det för en orimlig Lag som innehöll stadganden, ditsatta utan ändamål att någonsin tillämpas eller användas? Den vore åtminstone utarbetad emot alla förnuftiga regloc för lagstiftning, och jag kan icke föreställa mig att 1809 års lagstiftare velat handla emot dpm. Visserligen år det att anse som en vigtig motsägelse emot min förmodan, att Ordföranden uti det Utskott som uppställt nämnde grundsats, sjelf var en af 1809 ^rs lagstiftare, och således sjelf har bordt veta, hvad desse lagstiftare menat med sine stadganden.
- Håll ögat på barnjungfrun, så att hon ej skakar och kör emot med vagnen, står stilla och gapar på butikfönstren eller låter vagnen stå på gatan, under det hon håller sqvaller eller samtalar med » sin kusin ». Var icke snål med leksaker och andra medel till nöje och tidsfördrif. Barn, som få värma händer och fötter vid kakelugnen, få lätt frost i dem. Håll dem öfver hufvud taget från eld och låt dem ej leka i närheten af kakelugnen. De böra gå tidigt till sängs och hafva låg hufvudgärd. Naturligtvis bör man sörja för ren och frisk luft i sofrummet. Ett barn bör ej få sofva hos tjenstflickan eller hos främmande. Hvarje flicka eller gosse bör hafva sin egen säng. Gasbelysning bör aldrig tålas i ett sofrum. Stoppa ej för hårdt till om dem i sängen och se till, att ej ansigtet borras ned, så att de ej kunna andas fritt. Dunkläder duga ej åt barn; de skola hafva krollspintmadrasser. Äldre barn skola ej tillåtas att läsa i månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning. — Uppgif å närmaste postanstalt namn och adress samt erlägg prenum.-afgiften. sängen. Under sjukdom lemnas endast undantagsvis tillåtelse dertill. God sömn är lika tigtig för barns välbefinnande som god föda. Tidigt i säng, tidigt upp och om möjligt ut i det fria är en gyllene regel. Är lynnet dåligt, äro de vresiga och elaka, är orsaken ofta störd matsmältning; glöm ej det. Låt dem lefva af enkel, vällagad föda och ej af sammansatta, hetsande rätter. Den präktigaste bulldogg, som uppfödes med fina rätter i öfverflöd och lätja, skall snart förlora sitt naturliga mod och sin naturliga liflighet. Barnet skall läras att tugga sin mat och ej sluka den. För mycken och för tung mat gör barn » tjockhufvade »; men du bör ej anse det » simpelt » att barnen äro matfriska och taga dugtigt för sig. Noggrann ordning bör iakttagas med afseende på barns måltider och softider. Låt dem ej anstränga sig häftigt strax efter en ordentlig måltid. Sök att hålla deras fötter varma och deras hufvud svalt.
Om icke under de, sedan 1815 års Riksdag förflutne åren, omkring 400 personer af allmogen, som flocktals sökt lånobiträden, haft Disconten i Malmö att tillgå, blott för att få låna 50 ä 100 Riksdaler hvarje, om icke, genom nuvarande Konungens Nådiga omtanka, omkring 100 personer fått större och mindre del i en af Konungens egen Cassa nedsänd Lånesumma 8000 Riksdaler, hvilken, efter någre gjorde afbetalningar, tillika med räntan till Den 8 Junii /. m. 3^9 334 procent för det närvarande än är obe-j tald, och nu inn#hafves af 150 personer, si hade desse alle varit blottställde att sakna husgeråd och redskap till Jordbruket, hvilket allt kommit att gå under Auctionsklubban, och för att styrka denna sanning, om den skull* bet v i flas, hänvisar jag till Executions-diarierne, och man skall der finna, att i visse Fögderier Executionsnummern, hvart tertial af året, stundom gått till 700 stycken, och summans sammanräknade belopp till 50 a 60,000 Riksdaler och deröfver. Ställningen är dock än ej farlig för ortens Innevånire, om undsättningstillfälle lemnäs att tillgå i orten, utan att den behöfver samlas aflägse derifrån, ty då kommer hjelpen 1 hvarje fall allt för sent och blifver alltför kostsam. Jag har ock den tillfredställelse, att nu hafva ganska få Fastighetsdelar gått under Auctionsklubban. Men framtida utgången beror af det beslut Riksens Högloflige Ständer komma att vidtaga, och hvarpå man med ett tröstefullt hopp länge väntat, derunder ortens bekymmer hade kommit att ansenligen ökas, om ej en vårdande Regerings Nådiga omtanka genom en liflig Spannemålsafsättning underlättat dem.