Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Behofvet af ammunitionsvagnar tili ofvannämnda antal refflade kanoner, eiler 192 st., utgjordes af: för 80 st. eller 13^f batterier å 6 kanoner, 3,"24 kanoner, ä 8 på batteriet st. 107. » 88 st. eller 14$ batterier ä 6 kanoner, 2,"58 kanoner, ä 6 på batteriet » 88. » 24 st. eller 4 batterier, ä 6 kanoner, 2,"25 kanoner, ä 6 på batteriet » 24. till Reservparker m. in »219. ^gg st Härtill funnes af 1831 års modell st. 172. medel anvisade till (3:ne refflade batterier » 24. af äldre modeller, användbare » 160. och erfordrades således för behofvets fyllande ...» 82. ^gg st Men då det icke torde vara nödvändigt, att detta behof på en gång eller under endast en statsregleringsperiod fylles, skulle endast 29 st. ammunitionsvagnar med tillbehör under nästinstundande period behöfva anskaffas till en kostnad, beräknad efter 850 rdr stvcket. af 24,650 rdr j ‘ Då emellertid af ett vid 1856—1858 års riksdag heviljadt anslag till 39 st. sådana vagnar, ett öfverskott af 11,235 rdr förefunnes, har Generalfälttygrnästaren hemställt, det nytt anslag, att utgå med en tredjedel under 3 år, måtte begäras endast till belopp af 13,415 Under förutsättning likaledes, att fältbatterierna framdeles komme att utgöras af endast, 6 i stället för nu varande tal af 8 kanoner, erfordrades nedan upptagna tillökning af fordon, nemligen: Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865: töt a. Fältsmedjor. För 32 batterier » rörliga parken och i reserv „ 49 Nuvarande behållningen utgjorde: Af 1831 års modell . Anslag funnes till Af äldre modeller mindre användbara Således erfordrades b.
Under de riksdagar, jag bevistat, har jag röstat för hvarje af K. M. begärdt anslag till Konungens och den K. familjens hofhållning, och denna regel hoppas jag, att äfven framdeles kunna följa; men lika rigtigt som detta handlingssätt synts mig, lika vigtigt är det, elter min tanke, att aldrig bevilja något anslag för nämnde ändamål, som af enskild motionär föreslås. Endast Konungen är i tillfälle att pröfva l:sta hufvudtitelns behof med den noggrannhet och med den auktoritet, som berättigar och sätter representationen i tillfälle att visa sitt Konungahus den tillbörliga grannlagenheten, att utan diskussion bevilja hvad till dess behof begäres. Hvad enskild motionär föreslår — om det till hufvudsaklig pröfning skall upptagas — kan deremot icke annat, än gifva anledning till vidlyftiga undersökningar och diskussioner, der olika uppfattningar af behofven, alla lika berättigade, söka göra sig gällande, och ett sådant förfaringssätt är, efter min uppfattning, lika litet angenämt för Konungahuset, som det är värdigt för representationen. Gr. Mörner: Som en upplysning ber jag endast att få nämna, att den förökning uti K. M:s hofhållnings-summa, som vid 1823 års riksdag beviljades, härledde sig från enskild motion. Frih. Stjernstedt, Joh. Wilh.: Jag har endast önskat att med några få ord få instämma uti den af Hr von Ehrenheim uttryckta mening. För min del anser jag, att då Chefen för Finans-departementet framlagt K. M:s Nåd. förslag i ämnet, det icke är rätt att R. St:r, på grund af enskild motionärs förslag, frångå den uti förbemälde Propos. gjorda hemställan. Nämnde Departements-chef har förklarat, att han tagit noggrann kännedom om 326 Den 11 Februari f. m. hof-förvaltningen och funnit, att en stor del af den ifrågavide bristen uppkommit genom extra förhållanden, nemi. H. M:s 2-åriga regentskap. Vidare har samma
Deraf visade sig äfven den lyckliga följden att sällan några nyligen utfärdade lagar behöfde antingen förändras eller genast efter utfärdandet återtagas. Man följde då icke dagens opinion utan 216 Den 12 December t. m. begrundade hvad sorn var nyttigt för folket utan afs:de på dagens opinion. Nu åter har ett motsatt förhållande gjort sig gällande. Nu skall hela verldens tankar inhämlas öfver en princip. Man vill omstörta utan att anlaga något rättssystem till grund. Jag är .lycklig nog att icke kunna följa med en sådan lagstiftningsprincip. Den siste talaren har såsom skäl för antagande af den K. Propos:n anfört, hurusom serdeles i tryck, ja i allmänna tidningar, förslaget blifvit förordadt, och hvilka i tryck meddelade utgjutelser har han förklarat vara ett uttryck af den allmänna opinionen i landet. Jag delar icke denna åsigt. Jag har äfven någon erfarenhet om opinionen i landet och jag har hört många qvinnor yttra, hvartill tjenar väl vår myndighet så som K. M. föreslagit den. Vi kunna ju blifva myndiga ändå, om vi så önska. Att mot vår vilja göra oss myndiga, det trodde vi icke vara behöfligt, Jag är nog gammalmodig för att gå varsamt tillväga, då fråga är att öfver bord kasta seklersgamla lagar för att införa andra på splitter nya principer byggda. Jag anser icke nyttigt, att qvinnan lemnäs lika vidsträckta lagar som mannen. Vill man för grundsatsen skull, som man älskar, vidtaga en dylik förändring, må man åtminstone gifva sig tid och patientera sig, som Fransmannen säger, på det man icke brådstörladt åstadkommer lagar. Såsom en öfvergång till något bättre anser jag Hr Adlercreutz’» förslag lämpligt. Enl. detsamma är qvinnan de jure omyndig, men hon kan blifva myndig när hon så önskar efter 25 års ålder utan att slägt eller förmyndare kunna vägra henne det, och de förespeglade svårigheter, som skola möta bennes önskan att vinna denna rättighet, äro hvarken större eller mindre än de, som möta henne, då hon vill återgå till det omyndighetstillslånd, hvarifrån hon måhända mot sin vilja blifvit befriad. Såsom ytterligare skäl för antagande af den K.
Mits Nådiga förslag har slämpel-afgiflen för tidningar blifvit, i förhållande till tidningsnummerns storlek, upptagen lill ^, 7aff. och § öre eller och mindre än nuvarande belopp; och då, genom antagande af detta förslag, en så ringa förlust uppkommer i kronans inkomst af tidnings-stämpeln alt något afseende derå ej funnits böra fästas, har den al E. K. Mits föreslagna stämpel-a%ift för tidningar blifvit af Rikets Ständer godkänd. § 11- Hvad beträffar stadgandet uti 11 § 3 mom. om ersättning af 2 sk. Banko lill domare för hvarje handling, hvarå kartor blifvit påfästade och annullerade; så och då det Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o i36. 373 synes principvidrigt, att, ehvad en eller flera kartor vidfastas en handling och påtecknas, ersättningen i alla händelser blifver lika, hafva Rikets Ständer, som anse godtgorelscn för nämnde göromål böra bestämmas till 5 öre lör hvarje karla, sorn på omförmälda sätt behandlas, dock med den föreskrift, att denna ersättning ej får beräknas för flera kartor än det minsta antal, som för handlingens kartering erfordrades, åt berörde stadgande gifvit den lydelse, bilagde förslag innefattar. § 10. Uti denna §:s 1 mom. har den förändring vidtagits, att den karta-sigillata-försäljningsman, som hos embels-verken tillhandahåller kartor för utgående expeditioner, blifvit tillagd rättighet att erhålla stämpladt papper äfven till sådana handlingar, som till myndigheten ingifvas.
Då Hr Cederschjöld nu nogsamt lärer hafva erfarit, att tvifvel uppstår derom, huruvida den framställda af honom begärda conlra-propos:n verkligen innefattar ett inträdande på grundlagslagstiftning eller icke; så skulle jag tro att han ej kan misstycka, att vi skilja frågorna åt, och först afgöra den ena samt sedan, i Guds narnn, öfvergå till discuterandet af den andra. Jag anhåller således, att Hr Frih. o. Landtm, ville gifva oss propos. på bifall eller afslag till bibehållande af den nuvar. 1 1 §:n i gällande ansvarighetslag. Må sedan Hr Cederschjölds förslag blifva föremål för öfverläggning, alltför gerna, men vi hafva då åtminstone afgjort den ena frågan. Ilr Cederschjöld: Jag har icke begärt ordet; men då jag blifvit uppropad, begagnar jag tillfället alt förklara, det jag vidblifver mitt förra yttrande. Frih. Cederström, Jacob: Hr Cederschjöld har föreslagit en förändring i 76 §:n Riksd.Ordn., den han vill hafva införd i ansvarighetslagen, att nernl. den till ansvarighet förbindande granskningen skulle angå Statsrådet. Hr Cederschjöld har då alldeles förbisett, att det icke är Ständerne sorn döinma om Statsrådens ansvarighet, att det är Const.Utsk. som granskar dessa prot., och att oftanämnda Stalsråds-prot. aldrig komma till Ständerna. 1 i §:n innefattar endast ett Const.Utsk:s tillgörande och ej ett R. St:s. Jag hoppas att Hr Cederschjöld måtte finna den propos. vara riklig, huruvida 1 1 §:n i ansvarighetslagen bör bibehållas eller borttagas. Gr. Spens: Jag kan visserligen icke bestrida Hr Cederschjölds rättighet att få en särskild votering om contra-propos:ns lydelse; men vid detta tillfälle kommer min röst att skilja sig ifrån hans, af den orsak, att jag fruktar för uppställningar under en plenidebatt af en så vidlyftig §, som denna, efter hans förslag, skulle blifva. Här är redan en svårighet framställd, på den grund deraf, att man trott alt R.
Uti häröfver infordrade underdåniga utlåtanden hafva Chefen för Ingeniör-korpsen och Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, enär ifrågavarande tomt befinnes vara den enda jordrymd, som kunde användas till en högst behöflig utvidgning af stadens kyrkogård, underdånigst tillstyrkt att den underdåniga ansökningen måtte i nåder bifallas, likväl under vilkor att staden tillförbundes icke allenast till Kronan afstå ett, denna tomt till storleken motsvarande, jordstycke A Slah-Ultkolleli Ullålande N:o 62. med tjenlig mark för gårdsplats och trädgård, i likhet med dom, som å tomten nu finnas, utan äfven till samma jordstycke förflytta och ånyo uppsätta de tvänne smärre byggnader, som för närvarande stå å tomten och hvilka af ålder varit afsedda till begagnande af den i staden förlagda Ingeniör-underofficern och en för fortifikationsarbeten anställd murare, — eller, om hinder härför skulle mota, å den till nederlag afstådda platsen uppföra en annan byggnad, innehållande lika antal rum samt lägenheter af enahanda storlek och beskaffenhet med de nu befintliga; hvarjemte föreslagits, att de materialier, som erhållas vid rifningen af de på tomten varande begge gamla byggnaderna finge af staden disponeras, emot det att skälig hushyre-ersättning lemnades åt så väl under-offieern, som muraren tinder den tid antingen de gamla byggnaderna flyttas eller den nya byggnaden uppföres; Och har Kongl. Majit, med afseende å det sålunda anmälda behofvet för staden Christianstad af den ifrågavarande, Kronan tillhöriga tomtplatsen derstädes, begärt Rikets Ständers medgifvande att denna plats må, emot de af Chefen för Ingeniör-korpsen och Kongl. Krigs-kollegium föreslagna vilkor, till nämnda sfad öfverlåtas.
Ah, jag skulle vilja skaka fram en massa svar på en massa osynliga frågetecken. Och så till sist fram med den förargliga sanningen: jag kan inte arbeta med kläm förr än jag får höra riktigt besked om Pengar. Längtar att snart se någon ny bit af dig usch, jag törs inte tänka på all den äregirigheten. Dröj inte länge Din vän Ernst Ahlgren. Just nyss fått den lilla lapp som låg i din mors bref. »Rädd», säger du, rädd för dina äktenskapsteorier? Ah, min bror, du vet inte, hur mycket det vill till för att göra mig rädd! Hur ginge det med ärligheten om man skulle vara rädd både för att tala och höra? Fru B–n kan möjligen bli förskräckt, när vågade saker yttras i sällskap, ty det är icke taktfullt att göra det – icke »gentlemanlike», men när det blott gäller Ernst A–n, då är det en annan sak. Studiet – sjelfva » författarvetenskapen» – är allt för honom; i allt menskligt vill han tränga ned så långt sond och öga kan nå; icke blott i psykologiska företeelser utan äfven i fysiska, ty de senare ge ofta nyckeln till de förra. »Förstå», det bör ju vara vår lösen. Ty hur kan man förklara, eller hur kan man teckna, hvad man icke förstår? Och hur skall man lära förstå, om man blott känner sig rädd? – mera rädd än intresserad! Nej, nej. Anatomen drar sig aldrig för det vidriga. Men han tvättar sina händer innan han framlägger forskningens resultat för ett publikum. Samma förhållande med författaren – enligt min uppfattning. Jag har tagit mitt parti och skrifver ett hvarf i brefvet närhelst jag känner lust och ändå hvilar mig från arbetet. Det är mindre försummelse, ty så blir det skrifvet på de tider, då jag ändå icke skulle sysselsätta mig med »Selma» eller mina studier. Och så käns det som att ha en vän att språka med, och det friskar upp. Hvad för lustiga infall man kan få af ingenting! I morse promenerade jag – d. v. s. linkade, kröp eller hvad man vill kalla det, när man som tvåfoting begagnar sig af fyra fortkomstledamöter. Nå, jag vandrade derute längs bäcken i den angenämaste sinnesstämning.
Derföre får jag vördsamt föreslå, att redactionen förändras sålunda: ”Kronan äger rätt att för ekplanteringens och kungsgårdens skötsel af dessa dagsverken sig begagna in natura; och bör ekplanteringscassan derför Den 10 April c. m. 119 erlägga den stadgade ^:delen af markegångspriset. De dagsverken, som planteringsstyrelsen ej behöfver, få af sökanderna lösas efter -Jaf markegångspriset i länet. Frih. Silfverskjöld, Garl: Jag skulle så mycket mindre tro, att Utsk:s förslag kan leda till de utaf Hr af Ström anmärkta svårigheter, som de dagsverksskyidiga på Wisingsö sjelfva i sin und. ansökan ej begärt bättre, än att få utgöra sina dagsverken in natura. På denna grund har det hvarken kommit i fråga eller för Utsk. synts angeläget att föreslå annat, än hvad sökanderna sjelfva begärt. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag vill ej bestrida återremiss, ty redactionen af beslutet kan uppställas på många sätt. Jag tror likväl, att den af Utsk. föreslagna är så pass tydlig, att ingen misstydning skäligen kan befaras. Utsk. har nemligen sagt: att sökanderna må bibehållas vid rättigheten att utgöra dessa dagsverken in natura, samt att, då Kronan finner sig deraf ej vara i behof, utan lösen i penningar för dem skall erläggas, denna må bestämmas till ^ af hvad den årliga markegången för dränge-dagsverken i länet u tsätter, d. v. s. att om Kronan är i behof af dagsverkena, kommer ej i fråga att lösa dem med penningar; men om de ej behöfvas och lösen således skall erläggas, inträder först rättigheten att betala dem med -J af markegångspriset. Skulle emedlertid 11. o. Ad. icke, lika med mig, finna detta nog klart uttryckt i redactionen af Utsk:s förslag, vill jag ej bestrida återremiss; må handa äro dock de korta meningarna ofta lika klara som de vidlyftigare. Frih. Cederström, Jac.:
Banco-Vtskoltels Memorialj N'.o 64- 3 8:0. Å Stångjern, Bergsmansjern, Bultjern, Sänksmide eller rundt Bultjern, Bandjern, Skärjern, Gallerjern, Knippjern, Saltpanneplåtar, Jernplåtar, Borneras eller Plogämnen, Skyfflar, Jeruankaré, Ankarkedjor, och Kättingar, Storspik, Småspik, förtent Jernbleck, Garfstål, Brännstål, Arco eller Gjutmessing, Latunmessing, Messingstråd, Garkoppar, smidd Koppar, extra Kopparbleck, Blindmynt, Kopparspik, Alun och Svenskt bly utgifvas lån ej mindre vid Bankens Låne-^Afdelning i Stockholm än vid Låne-Contoret i Götheborg efter den fördelning, att utlåningen emot pant af dylika effecter, stående spå Vågarne inom detta Låue-Contors District, besörjes derstädes, men för öfriga delen af Riket i Stockholm, allenast med det undantag, som i § här nedan är vordet upptaget. 9:o. Lånen utgifvas till högst trefjerdedelar af pantens försäljningsvärde, enligt Mäklare-attest eller eljest kände förhållanden och Fuilmägtige bestämma i Juni och December månad hvarje år belåningspriset för påföljande half-år. 10:o. Räntan förbi ifver 4 procent årligen, och betalningstiden utsattes för belåning af vågförde effecter å Stockholms och Götheborgs Vågar till den 15 November, och för lån emot dylik pant, liggande å andra Vågar inom Riket, till slutet af OcLober månad, året näst efter det, då lånen blifvit upptagne. 1 l:o.
Som jag tror är Utlåtandet redan afgjort af de öfrige RiksStånden, och jag anhåller, att Herr RiddarhusSecreteraren ville meddela oss upplysning om de beslut, bern alde RiksStånd i denna fråga fattat. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: Ifrågavarande Utlåtande är af de öfrige 3:ne RiksStånden bifallit. Herr Tham: Sedan de öfrige 3:ne RiksStånden redan bifallit Utlåtandet, är det helt och hållet likgiltigt huru Ridderskapet och Adeln beslutar, emedan saken då är afgjord. Det är således öfverflödigt att upptaga ett ord af hvad Herr Rosenqvist anfört, utan fäster jag mig blott vid RiksdagsFullmägtigen Strindlunds reservation. Han säger nemligen, att Staden Jönköping till detta företag ej lemnar högre bidrag, än som af Tabergs och Lerbäcks Bergslag godtgöres. Detta är icke förhållandet; ty, på sätt i Utlåtandet finnes upptaget, hafva Bergslagen och Staden kommit öfverens, att under no år gemensamt bidraga, Staden med 4°° R:dr B:co årligen, och Bergslagen med i sk. B:co för hvarje Sk:© Limsten och Malmsten, som för Bergslagens räkning under samma tid passerar Canalen emellan r> o i. t Februarii f. m. 85 Wettern och Munksjön. Den senare afgift ten mäste således icke vara någon ersättning för den den förra. Jag tillstyrker bifall till Utlåtandet. Herr Rosenqvist: Jag har äfven denna gången, såsom under hela Riksdagen, den lyckan eller olyckan att vara af olika tanka med Herr Tham. Att tre Stånd bifallit Utlåtandet tror jag icke bör vara ett skäl för Ridderskapet och Adeln att äfven bifalla detsamma. För Herr Tham må det gerna vara en bevekelsegrund; för mig skall det aldrig blifva det, så länge jag har en egen öfvertygelse.
I öfverensstämmelse härmed är föreslaget: af vice Talmannen Zetterberg: ”att hvarje kommun ovilkorligen skall, inom sig, utse några personer, med skyldighet att årligen granska förmyndares förvaltning och pröfva deras säkerhet, hvadan det skulle åligga förmyndare, att, å bestämd tid, hvarje år, infinna sig, för redovisnings afgifvande hos de utsedde personerne eller gode männen; samt att, derest de skulle finna något att anmärka emot förmyndares förvaltning, söka Lag-Utskottets Betänkande, N'.o 58. 5 rättelse hos domaren, hvilken borde vaka deröfver att godemännen fullgöra deras åligganden;” och af Johan Johansson, med hvilken Riksdagsfullrhäktigen Magnus Månsson från Östergöthland sig förenat: ”att godemän likaledes inom hvarje kommun ovilkorligen böra väljas med förbindelse för desse a) att hålla tillsyn öfver förmyndares förvaltning; b) att granska arfsutredningar och förmyndareräkningar, hvilka minst hvart tredje år borde till godemännen afiemnas; samt cj) att om förmyndare i förvaltningen gjorde orät t, kom pä obestånd, dog eller flyttade från orten, anmäla sådant hos rätten, sorn då skulle pröfva huruvida annan förmyndare borde förordnas; för hvilket besvär godemännen dock borde åtnjuta ersättning med 1 proc. af räntan ä de omyndiges tillgångar; hvarförutan hemställan blifvit gjord, om icke stadgas bör, dels att domstol, som förordnar förmyndare utom sin domvärjo, skall derom underrätta den rätt, under hvilken förmyndaren bor, på det att anteckning om förmynderskapet bör i samma rätts förmynderskaps-protokoll ske, dels ock att vederbörande domare skola skyndsamt lemna förteckning på tillförordnade förmyndare till godemännen.” Utom dessa, i afseende på sjelfva sättet för förmyndarevården, väcka förslag, har Utskottet jemväl fått emottaga serskilda framställningar angående vilkoren för förvaltningen af omyndiges egendom. De äro gjorda af förbemälde Johan Johansson jemte Riksdagsfullmäktige Anders Gustafsson från Östergöthland och Johan Persson från Upsala län.
På sätt detta sammandrag visar, hafva ifråga varande utgifter blifvit beräknade: för år 1845 till R:dr 667,000: „ år 1846 till . „ 529,000: och för år 1847 till , „ 565,000: eller för alla 3 åren till 1,761,000 Enligt en dylik, härhos jemväl bifogad, beräkning öfver Rikgälds-Contorets inkomster under samma år, med undantag af de till Contoret ingående bevillningsmedel samt kort-och tidningsslämpel-afgifler, jemte de till extra eller tillfälliga Stats-ulgifter anvisade serskilda tillgångar, har Utskottet ansett besagde inkomster kunna antagas utgöra är 1845 R:dr 197,000 år 1846 166,000 år 1847 „ 247,000: och således tillsammans R:dr 610,000: — —. hvilken inkomstsumma understiger det nyss beräknade beloppet af Riksgälds-Contorets utgifter under samma tid med R:dr 1,151,000: eller i medeltal för hvart och ett af meranämnde 3:ne år med R:dr 383,666: 32. Denna årliga brist minskas dock genom de till Riksgälds-Contoret inflytande och för sådana utbetalningar, hvarom‘nu är fråga, jemväl disponibla afgiflerua för Transport 383,666:32. — Stats-Vt skottets Memorial, N:o 3o4• S Transport tidningsoch kortstämplingen. Då således dessa afgifter, af hvilka den förra, eller tidningsstämpelafgiften, uti Bevillnings - Utskottets ofta åberopade Betänkande blifvit beräknad till ett årligt belopp af B:dr 11,500: och den sednare, eller körtstäm pelafgijtenj till 18,400: • med deras sammanlagda belopp afräknas från berörde brist, utgör återstoden, till hvars fyllande en deremot svarande andel af allmänna bevillningen måste användas, R:dr
Banken gjorde inga upoffringar, betalte inga räntor för lån eller erlade något arfvode för ett kreditiv. Hade man deremot vidtagit den åtgärd, som Hr Nordenfelt förordar, och i flera år hållit ett sådant obegagnadt, så hade man fått lill Bankovinstens förmindskande betala omkostnader, samt följaktligen förringat tillgån - Den 21 Maj. 89 garne för extra Statsregleringen. Vi hade då hvarken haft så många vackra byggnader eller så många vägar och broar anlagda sora nu är händelsen. Således har enl. min tanka det sätt hvarpå man hittills gått tillväga varit det gagneligaste för riket. När det så varit, hvarföre skall man förändra detta stadgande? H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å 2:dra punkten af Ulsk:s utlåt, framställda propos. besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 3:dje punkten, ang:de Hr A. Petersons motion om bemyndigande för lånekontoren i Götheborg och Malmö, att efter enahanda grunder, som för Bankoju/lmäktige äro bestämda, köpa goda och välkända vexlar, dragne högst 3 månader ä dato antingen i pund sterling eller i Hamburger banco. Hr Norde nfelt: 115 § synes mig sätta Bankofnllmäktige i en viss förlägenhet. Då man går in på kapitlet alt vilja i dctaille reglementera ett så olyckligt reglemente, som detta synes vara, så bör man gå i bolten med saken. Då man berättigar Rankofullraäktige att för 128 sk. upköpa vexlar, bör man också hafva en viss vexelhöjd efter hvilken de böra åläggas att upköpa vexlar. Detta är icke nu förhållandet. Jag föranledes till denna erinran deraf, att jag hört åtskilliga affärsmän förundra sig öfver att vexelköp icke skett till 127^ hvarvid kursen nu flera gånger stått. Jag skulle derföre tro det vara nödigt att reglementet bestämde; att om Bankofullraäktige berättigas att köpa för 128 sk., så skulle de förpligtas att köpa för 127J.