Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
o. Ad. antoge det uti ingressen införda första alternativet, förmedelst godkännande af förbemälde grunder. Ett sådant antagande nu blefve visserligen icke fullt bindande för R. o. Ad, vid en kommande riksdag; men det blefve ett slags princip-betänk. Antagandet deraf såsom sådant torde kunnat gifva ett icke obetydligt moraliskt stöd åt den vidare utvecklingen af denna fråga. Emedlertid och då föreg:de talare hafva ansett en annan behandling af detta ärende vara lämpligare, vill jag med jemväl fästad! afseende på den af riksdagen långt framlidne tiden, icke heller med någon serskild hemställan falla besvärlig, utan skall gerna förena mig med dem; hembärande min tacksa mhetsgärd ål Riddarh.- Utsk. som på ett förtjenstfullt sätt visat sig vilja omfatta denna fråga och söka åstadkomma densammas lösning på ett tillfredsställande sätt, hvars bringande till verkställighet vi skole hoppas må vara en icke alltför aflägsen framtid förbehållet. 394 Oen 24 A u g usti. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad hvarefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle den af Utsk. uti förevar:de mern. gjorda slutliga hemställan. Denna propos. hesvarades med ja, hvarjemte Hr Hjärne, Harald: anmälde sig och yttrade: Som jag fattat saken, har en af de ledamöter, som i denna fråga yttrat sig, ansett att detta Riddarh.Utsk:s mern. endast borde läggas lill handlingarne och deröfver icke fattas något beslut; andre ledamöter åter, hafva begärt ingenting, utan endast tackat Utsk. för dess behandling af frågan. Det rättaste anser jag för min del hafva varit att helt enkelt lägga mern. lill handlingarne; men då R. o. Ad. redan fattat beslut, ehuru jag anmälde mig till erhållande af ordet, innan propos. af Hr Frih. o. Landtm, framställdes, så är det naturligt att mitt yttrande icke kan till någon åtgärd föranleda. Hr Brakel: Jag instämmer med Hr Hjärne att sedan öfverläggningen i ämnet blifvit förklarad vara slutad, hans yttrande icke kan föranleda till någon åtgärd. Då nu H. Ex.
Soldaten per^- mitteras för närvarande till uppgifven Socken inom visst Hårad, med föreskrift uti passet att ditgå pa största och genaste vågen; jemte passet åtföljer Prestebetyg om karlens frågd, samt Läkarebevis, att han icke år med smittosam sjukdom behäftad. Bref från ChefsEmbetet af - 84 Den 5 Augusti t. ra, går till Konungens Befallningshafvande, med tillkånnagifvande till hvilken Socken karlen år permitterad, på det KronoBetjeningen må vara i tillfälle att gora sig underrättad om dess uppförande, och om något dervid är att påminna, derom underrättar RegementsChefen. Då karlen från sin permitterings-ort till tjenstgöring återkommer, skall han vara försedd med betyg från den Pastor, uti hvars Församling han varit permitterad, om huru hans uppförande varit. År betyget mindre godt, får han antingen afsked, eller qvarhålles i tjenstgöring till dess han genom ett förbättradt uppförande gjordt sig känd. Desse, enligt KrigsArtiklar och Reglementen föreskrifne iakttaganden, låra vara tillråckelig con; troll, att hindra dem från kringstrykande och tiggande. Men jag kan icke inse möjligheten för en värfvad soldat att bestämdt uppgifva hos hvilken person han kan njuta underhåll inom den Församling, der han önskar tillbringa sin tjenstledighet; ty om soldaten år handtverkare, lärer han vål icke hos en och samma person på landet i 10 månader behöfvas vid samma arbete. Lika förhållande år med dags-arbetaren; ty Landtbrukaren har visst stort behof af arbetare under den bråda arbets-tiden, men då andamålet år uppfylldt behöfver han dem icke vidare, då karlen på annat ställe år nödsakad att söka annat arbete. Om Herrar Landshöfdingar skola höras för hvarje karl som begär permission, huru ofta kunde icke då inträffa, att då beviljadt svar derpå kommer till Regementet, de anmåldte karlarne endera blifvit sjuke, eller af andra orsaker icke vilja gå till samma ort, Hvem
I anledning af det 3:dje egentliga ämnet för Anmä»rkningarne, eller alt de föreslagne medlen till beredande af stadga ät myntvärdet voro, antingen skadlige, eller icke till ändamålet ledande, eller ofullkomlige, torde Utskotten fa vördsamt anföra följande: Det gäller först härvid att besinna, huruledes, med ofullkomliga oell inskränkta medelstora saker ej heller kunna uträttas: man må sålunda genast börja med ett öppet erkännande af den bristande förmågan; och derefter göra hvad som kan göras, icke hvad som önskas. Productionen ger värde åt myntet: det är en oemotsäglig sanning; men, om allt mera representatift mynt skall sättas i omlopp, i ändamål att befordra production, så är det ungefärligen detsamma, sorn alt genom konst göra en menniska sjuk, för att få ådagalägga sin talang att curera henne, hvilket likväl sedermera, genom tillstötande händelser kunde misslyckas. Emedlertid är detta en af de förnämsta sattser som nu drifvas, i fråga om medlen alt skaffa stadga åt myntvärdet. Utskotten hafva förklarat, huruledes, framför allt annat, bör sökas ett stillestånd uti de starka omvexlingarne emellan mycket och litet och att Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 445 finna en fast punkt, hvarifrån en säker beräkning in/i kunna ulga. Utskotren hafva af de gjorda Anmärkningarne icke hämtat någon anledning att frångå denna allmänna grund, hvilken, så val i fråga om myntmassans belopp, som i andra delar blifvit ansedd af vigt, Antages den, så ar det sedermera i den rnon en okad production, maten till samma myntmassa, vidgar det område pä hvilken den skall verka, som myntet vinner mera tillräcklighet och värde: och i denna ordning inflyter productionen på Credit-myntet; hvaremot beräkningen att, genom ökande af Credit-mynt-massan, omedelbarligen åstadkomma en högre production, vanligen blifvit för Vida sträckt och då ledt till ojreda i Penninge-väsendet, Den närvarande tidens egen erfarenhet är härvid att åberopa.
M. så lämpligt finner, vidtaga åtgärder till förverkligande af R. St:rs önskningar ang:de antagandet af stadgandet) till ordnande af de ömsesidiga handelsoch rättsförhållandena emellan de förenade rikena. Sedan ofvanomförmälda fråga om revision af fören i ugsförd rågen emellan Sverige och Norige blitvit hos H. St:r väckt, hafva 11. Stir inhemtat, att Noriges nu församlade Storthing för dess del beslutat uphäfvande af StåthållareEmbetet, till hvilket, enl. 14 § af Noriges Grundlag, E. K. M. eger att utnämna antingen en Norrman eller en Svensk. Detta stadgande har af Noriges förening med Sverige betingats och, till följd af densamma, medelst underhandlingar mellan Sverige och Norige, i sistnämnde lands Grundlag influtit, och såväl härigenom, som med alside på dess innehåll, är det otvifvelaktig! en bestämmelse ronde Föreningen mellan Sverige och Norige, hvilken bör behandlas i den ordning, som för handläggning af unionela ärender blifvit bestämd. Dä li. St:r emellertid funnit sig böra hos E. K. M. i underdihet anhålla om vidtagande af åtgärder för revision och fullständigande af föreningsstadganderna mellan Sverige och Norige, och, för den händelse E. K. M. täckes å denna lt. Stms anhållan flista Nåd. afside, lämpligast synes vara att, under alvaktan på de förändringar revisionen må föranleda, de förenade rikenas nuv.-de inbördes förhållanden i stats-rättsligt hänseende icke förändras, få 11. St:r i underdihet anhålla, att den af Norska Storthinget för dess del beslutade ändring i Noriges Grundlag, hvarigenom det i samma Grundlag intagna unionela stadgande, att till Ståthållare i Norige kan utnämnas antingen en Norrman eller en Svensk, skulle komma att uphälviis, icke måtte af E. K. M. till pröfning företagas, förr än i sammanhang med de förändringar af eller tillägg till företiingsbestämmelserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas. R. St:r framhärda etc. Begärdes på bordet.
Alt genom ökade straffbestämmelser och lättad fiseaUsalion inverka på osedligheten, bar jag alltid ansett såsom falska correctiv.-. 22 Bevilln,- samt Allm. Besv.- och Occon -TJtsk. Utlåtande N;o 5. Det återstår således endast att se saken ur en allmän oeconomisk synpunkt, och då måste bran vinsbränningen sättas i bredd med hvarje annan allmän industrigren eller näring. Sådan är min allmänna åsigt af detta ämne, och jag har, i följd deraf, trott,. att, i en tid, då man med skäl yrkar en utvidgad näringsfrihet, man ej borde behandla detta ämne skråmessigt. Sammansatta Utskotten hafva ansett bränvinsbränningen såsom en jordbrukets uteslutande rättighet. Detta är att stifta ett nytt skrå till förmon för jordegare. Jag bar således ej kunnat gilla detta förklarande. Man har bestämt 3oo R:drs jord värde såsom minimum för rättigheten att bränna bränvin, oell man har classificerat rättigheterna med afseende på olikheten i fastighetsvärde. Detta är att stifta ett ytterligare skrå inom skrået. Man har bestämt ett maximum för det kärl , som får användas vid tillverkningen, och man har föreskrifvit vissa former och dimensioner för den apparat, som får begagnas. Detta är alt lägga band på industrien och att hindra uppfinnings-förmågan i dess verksamhet. Det är beslutadt, att bran vins-tillverkningen bör vara förbjuden 6 månader af året. Man liar stadgat detta för att , motverka en alltför ymnig bränvins-produetion, sedan man likväl öppnat möjlighet för tillverkning af så mycket, som kan vara tillräckligt för att gifva ett rus om dagen åt hrarje mansperson i Sverige. —. Härom gäller samma anmärkning som om föregående punkt; och detta stadgande innebär dessutom den serdeles besynnerliga sats, att det, som bör uppmuntras om vintern, är brottsligt om sommaren. Såsom näring betraktad, har bränvinsbränningen således blifvit belagd med alla de fjettrar, ifrån hvilka man, i allmänhet, önskar befria alia andra näringar. Utskotten hafva, vid beskattningen, tagit pannerymden lill grund.
Skulle 60,000 man till fot förses med nödigt artilleri, fordrades härtill, efter samma beräkningsgrund, 150 kanoner eller 25 batterier, hvilka, för att i fält kunna underhållas, fordra 48 kanoner eller 8 batterier i depöterna. Denna sammanlagda artilleristyrka, 198 kanoner eller 33 batterier, är den här ofvan antagna. Skulle svenska krigshären i fält förstärkas till 80,000 man fotfolk, så funnes härtill väl de enligt den bestämda regeln erforderliga 198 kanonerna, dock utan någon reserv i depöterna. Men då en så stor armé blott kunde ifrågakomma att begagnas inom landets gränser, och den fiende vi då komma att möta företrädesvis blefve stark i fotfolk, men jemförelsevis svagare i artilleri och kavalleri, i följd af svårigheten att öfver hafvet föra det stora antalet hästar och den ofantliga materiel, som en så betydlig artilleristyrka fordrar, samt då tid således kan påräknas för att hinna förstärka artilleriet, hvartill åtgärder i sådant fäll genast böra vidtagas, så kan denna vår största armé i början anses tillräckligt utrustad med artilleri, beräknadt efter 2 i stället för 2| kanoner å 1,000 man. Af de 198 kanonerna borde i sådant fäll 162, eller 27 batterier, medfölja krigshären i fält och 36 kanoner, eller 6 batterier, fördelas till depöterna. Materielen till de här föreslagna 33 batterierna tillstyrkes, måtte snarast möjligen anskaffas oell blifva af förut tidsenlig beskaffenhet. Till artilleriet hörer äfven hela arméens tygoch parkväsende, så väl det inom krigs - 150 orten som det i depöterna erforderliga, äfvensom ledningen af vapnens och ammunitionens tillverkning. Med iakttagande af ofvan anförde grunder för beräkningen af artilleriets styrka öfvergå kommitterade till de närmare bestämmelserna. Först bör härvid afgöras: hvilket antal befäl och stamtrupp måste på fredsfot vid artilleriet finnas, för att i fast förening med beväringsmanskapet bilda ett för striden uthålligt vapen? Denna fråga gäller såväl för personalen vid fältbatterierna som vid alla öfriga vapnets delar.
Ridd o. Adeln under den 25 sistlidne Juni beslutit att till Riddarhus-Direktionen öfverlemna att, i sammanhang med Riddarhus-byggnadens yttre reparation, gå i författning om en »sådan förändrad inredning af Riddarhus-Salen, som i främsta rum»afser nödigt utrymme under iakttagande tillika af möjligaste prydlighet», har Direktionen funnit det vara nödigt att, rörande hufvudgrunderna för verkställigheten af detta beslut, så vidt det afser ett mera ändamålsenligt anordnande af sittplatserna i RiddarhusSalen, inhemta Höglofl. Ståndets bestämdare föreskrifter; och får Direktionen i sådant hänseende göra följande vördsamma framställning: I händelse förändringen inskränkes dertill att, med bibehållande af Riddarhus-Salens nuvarande inredning, bänkarne utvidgas på bredden samt förflyttas på något längre afstånd från hvarandra och blifva stoppade dock utan ryggstöd, skulle visserligen beqvämare sittplatser än de nuvarande kunna åstadkommas till ett antal af innemot 500, hvilket vid alla tillfällen då Ståndet är församladt torde kunna antagas blifva fullt tillräckligt. Derigenom blefve dock den beqvämlighet uppoffrad, som genom bänkarnes förseende med ryggstöd vid de allra flesta tillfällen, när Ståndet är vida mindre talrikt, skulle vinnas. Direktionen har derföre trott det vara mera öfverensstämmande med Ridd. o. Adelns önskan och derjemte egnadt att åt Salen gifva ett prydligare utseende, derest bänkarne, i likhet med dem som uti de öfriga Ståndens och äfven inom främmande representativa församlingars sessionsrum allmänt begagnas, blefve försedda med ryggstöd. Till beredande af lättad circulation blefve det likväl då nödvändigt att bänkarne gjordes kortare, hvilket lämpligast torde kunna ske derigenom, att de gångar, som nu löpa utmed yttermurarne, blifva förlagda mera i midten af Salen, hvarigenom de skulle komma att afskära bänkarne på midten, ungefärligen på sätt redan förut af Professor Scholander uppgjorda ritningar utvisa.
Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande, rörande Grundernes bestämmande för ett Stats-Hushållnings-System. Högv. Preste-Ståndet liar genom ProtocollsUtdrag den 17 nasti. April till Stats-, Banco»samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning återremitterat den af Herr Friherre Jacob Cederström väckte fråga, om bestämmande af Allmänna Grunder för ett StatsHushållnings-System, hvaröfver Utskolten afgifvit gemensamt Utlåtande den 29 sistlidne Martin , Men som detta yttrande blifvit den 171 berörde April Månad bifallet af de 3 öfrige Stånden; så hafva Utskotten, enär altså, lik - Betänkanden. mätigt 69 §. i Regerings-Formen, detta ärende är afgjordt, ansett sig icke kunna dervid någon ytterligare åtgärd lemna} hvilket Utskotten skolat vördsammeligen anmäla. Stockholm den 16 Julii i8a3. Ankom den G Aug. 1823. Riksens Högloft. Ständers Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Recognitions-Skogarne. Enligt ankomne Protocolls-Utdrag', hafva samtelige Respective Riks-Stånden till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma handläggning remitterat följande: (Se 1 :sta Samlingen,) Till upplysning härvid få förenade Utskotten vördsamt anmäla, att, då vid 1809 och 1810 årens Riksdag, fråga väcktes om Recognitioirs-Skogarnes användande på ett för Staten mera förmånligt sätt, än dittils egt rum, förklarade Riksens Ständer, uti underdånig Skrifvelse den 16 Pecember 1809, det de, såsom allmän grundsats , antagit, att, om, å ena sidan, egande rätten till den upplåtue Skogen vore Staten förvarad, nyttjande rätten 396
Jag tror, och det lärer lätt kunna bevisas, att det finnes många förhållanden uti vår sammanlefnad, och många författningar, som lika strängt bedömda, skulle med samma skäl blifvit förkastade, om tourén kommit till dem; men man åtnöjes, och det med mycken rättvisa, att blott afhjelpa bristerna och det fcfijgtiga uti dem, men låter det gagneliga hafva sitt varde och stå qvar. Meningen kan icke vara att behandla nuvarande BorgareStåndet godtyckligt, och efter enskilda afsigter. Sådant har detta Stånd aldrig medgifvit, och skall aldrig medgifva. Om ock den oför» modeliga händelsen skulle inträffa, att de 3me öfriga RiksStånden skulle genom förenade beslut uti underdånighet för Konungen frambära sådane ön,kä ningar, de der kunna föranleda till det 4tde Ståndets skada och undergång, skall likväl detta Stånd tryggt hvila vid sin Konungs vishet och nåd, och, då det icke vet sig hafva förverkat sin i Grund* lagarne förvarade rätt, hoppas det, att Konungen, i hvars hander BorgareStåndet öfverlemnat att efter tidens kraf förändra de Reglementariska föreskrifterna af dess rättigheter, lärer i nåde så fullborda denna vigtiga sak, att icke en vål ringa ansedd och i dessa dagar nog föragtad del, af dess xxx. Lagutskottets BetänknnLen, trogna undersåtare samt tusentals trefne arbetare med deras familjer , jemte de näringar som de bedrifvit, gå till undergång. Man beprisar i våra dagar allt nytt, under det man förkastar det gamla; men man må se till, hur man handlar.
St. pröfvade behof och efter den upprättade staten anordnas, och då den nästföljande 65 §:n ålägger Statsrådets ledamö - 44 Den i April f. m. ter ansvar för att medlen ej blifva annorlunda använda, detta 3 morn. är alldeles öfverflödigt, emedan de bestämmelser, som deruti finnas, redan äro stadgade i grundlagarna och således ej behöfva upprepas uti den ifrågavar. underd. skrifvelsen. Om således de företag, som R. St. afsett och lemnat anslag lill, kunna fullbordas med mindre kostnad än som varit påräknad; så följer af sig sjelf, att den erhållna besparingen är reserverad till kommande Ständers disposition, emedan de ej kunna komma under cathegorien i första punkten, eller medel som reserveras för att kunna ett annat år med större fördel användas, ty ändamålet är här vunnet och företaget fuilbordadt. Jag skulle derföre tro, att hela det 3:dje mom. kunde vara borta. Första delen deraf kunde visserligen, ehuru öfverflödig, utan våda bibehållas, emedan den är oskyldig och öfverensstämmande med grundlagarna, men de sisla orden måste i min tanke nödvändigt borttagas, såvida man ej vill tillställa möjliga tvister emellan Styrelsen och kommande Ständer. Hr Lagerhjelm, Pehr: Sedan medlen blifvit disponerade för ett visst ändamål, så är det ganska naturligt, att den, som har dessa medel om händer, måste uppgöra en plan, huru medlen skola användas på det för Staten förmånligaste sätt, och denna plan måste vara ställd på flera år; ty hvad som det ena året med förmån kan göras, måste stundom beredas under det föregående året. Deraf synes mig ganska gifvet, att, på sätt Hr Lefre'n anfört, en riktig hushållning fordrar, att man kan af det ena årets anslag bespara medel till det andra, för att då kunna disponera dem till det arbete, som är tillämnadt.
Ehuru ogärna jag upptager Ridderskapets och Adelns tid, finnér jag mig dock i dag uppmanad af ämnets vigt, att framställa mina tankar om Sveriges FÖrsvars-verk, hvilket icke år ett för mig alldeles främmande föremål. Visserligen når fråga år om en utgift af mera ån tre och en half million Riksdaler utöfver^ det, som på ett annat kändt och kanske mera ändamålsenligt sått till detta försvarsverk utgår, måsta man finna , att detsamma medtager en,högst be^ 248 Den 7 Julii f. rn. tydelig del ef landets inkomster och tillgångar. Men då Sveriges läge år sådant, att det icke kan utan stora uppoffringar försvaras, och då behofvet deraf blifvit genom sårskildte håndelser ökadt, så bör ämnet med mogen eftertanka öfvervägas, samt hvar och en, som åger en öfvertygelse i saken, vara skyldig, att fritt och obehindradt yttra den, dervid underkastande sig med lugn och fredadt samvete det allmänna omdömmet, Det har blifvit sagdt, att StatsUtskottet ej bordt tillstyrka tredje Hufvudtitelns fördelning i tvenne. Jag hyser ej denna öfvertygelse; ty jag förutser att tvänne nyttiga ändamål skola genom en sådan fördelning vinnas, hvilka åro så vigtiga, att jag icke kan annat ån instämma i Utskottets förslag, likväl med den åtskillnad, att jag hade önskat, det StatsUtskottet för ord. ningens skull, låtit Flottans Hnfvudtitel, såsom den Fjerde följa näst efter den Tredje , ehuru jag nog inser, att, i afseende på de öfriga Hub* vudtitlarne, några ögonblicks förvillelse, genom deraf följande omflyttning knnnat uppkomma. Då frågan år om en allmän plan, får man icke låta små omständigheter hindra sig i utförandet; ty då fruktar jag, att man aldrig hinner sitt föresätta mål. Är saken riktig i principen , bör den ock princip-enligt behandlas, och de små hindren ej tagas i betraktande.
- Anslag till vallgängsskjul å Carlsten Rikets Ständers Banks bidrag till en byggnad å Carlsborg - Anslag till f. d. kronobageri-Iiusets inredning Arrende-, jordskyldsoch tomtöre-medel Försäljningsmedel Extra uppbörd Afbetalning ä II. Iv. II. Balans lill påföljande året: Credit. Utgifter : Balans till påföljande året: 1- tör att närmare åskådliggöra användandet af de under Fortifikationsafdelningens förvaltning ställde anslag, hafva Revisorerne ansett sig böra meddela följande utdrag ur nämnde Afdelnings kassaräkningar (se bilagan Litt. E.) §. 2. I likhet med hvad vid förra statsrevisionen blifvit anmärkt, hafva Revisorerne funnit det vara till mera redighet ledande, om de för hvarje föremål anslagna medel blifva uti särskilda konti redovisade, och förmoda Revisorerne, att genom det förslag till gemensam hufvudbok för hela Krigskollegium, som blifvit upprättadt, detta ändamål kommer att vinnas. §. 3. Derigenom att de ordinarie statsanslagen beviljas för tiden till och med det år, under hvilket påföljande riksdag slutas, men de extra ordinarie för 3:ne Ar, inträffar understundom, att samma års räkenskaper för dessa olika anslag grunda sig på stater, upprättade under särskilda riksdagar, såsom t. ex. för 1848, under hvilket år den vid 1844 och 1S45 års riksdag för de ordinarie utgifterna fastställda riksstat, men dei emot den vid 1847 och 1848 års riksdag uppgjorda extra statsreglering legat till grund för räkenskaperna; hvilket förhållande medför flera ol/igenheter. För vilmande af likformighet i detta hänseende, vore önskvärdt om, vid regleringen af extra anslagen, desamma kornrne att så fördelas, att de omfatta samma tidrymd, sorn de ordinarie. §. 4. Emellan Kongl. Krigskollegii särskilda Afdelningar hafva lånetransaktioner ägt rum till deri utsträckning, att, under år 1848, de af Fortifikationsafdelningen upptagm) lanen uppgått till icke mindre än 109,000 Kalr.
Districtets fastighets-egare , äfven bidraga till anlägg, ning af sådane Magazin, hvarom nu fråga är, och hvartill alla Boställs-innehafvare ega fritt val, finna Riksens Ständer dem berättigade, att, man ifrån man, af sine efterträdare åtnjuta skälig ersättning för de kostnader, som, till bildande af District-Magazinens fond, för Bostället åtgått, hvilket förekommer så mycket billigare, som, i annat fall, nuvarande boställs-innehafvare skulle, utan ersättning, få vidkännas utgifter, af hvilka vinsten först i efterträdarens tid utfaller. Det vigtiga och välgörande ändamål, som med District-Magazinen åsyftas, bör, efter Riksens Ständers tanka, ej stanna inom en inskränk - 3 5* Vndtrdårrlga Bitr rf utur. tare heräknlngs-krets, utan, *3 vidt mojner Jr, syfra till en vid“t räck t are omfattni ng, som för» •a'krar|de'egarne, att af desse inrättningar i framtiden kunna påräkna väsendtligare fördelar , i den händelse större och oförutsedda behof någon gang »kulle kräfva verksammare anstalter, till beredandet af étt erforderligt understöd; hvadan ock Riksens Ständer trott sig höra bestämma ett visst tninimi-belopp, hvartill District-Magazinen efter hand och i stigande böra förkofra*, nemligen till en fjerdedel* tunna säd för hvarje mamalskrifven person, och en tunna för hvarje förmedladt hemmantal inom Districtet, hvarförinnati Magasinen ej på annat sätt, än i låneväg, emot Räntas erläggande, af tlelegarne få anlitas, och således årliga sammanskott göras till bestridande af de inbetalningar, som a första Låne-fonden blifva förfallne; hvarjemte äfven till iakttagande torde föreskrifva*, att icke mer, än hälften af Magazinslagret får utlånas, så att, i behofvets stund åtminstone tjenlig! utsäde till en början må uti Magazinen altid finnas att tillgå.