Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De utslag och domar, som i sådana mål mellan parter från hvartdera riket meddelades, kunde väl endast bestämmas efter det rikes lag, der de afkunnades; men, om den rätt, de fastställde, skulle blifva full verklighet, mäste exekutiv kraft vara dem tillerkänd inom hvartdera rikets område, på ett sätt, som uteslöt tidsutdrägt och omgång och med säkerhet befordrade det genom domen erkända rätta till sitt mål, verkställighet och efterrättelse. Rättsskipningen Ange eljest skenet af betydelselöshet och vanmagt och, i stället att befordra, bidroge den sålunda att undergräfva grannsämja och vänskap emellan brödrafolken. Åtskilliga Europeiska stater funnos, hvilkas lagar en gång för alla berättigat domaren att åt utslag och domar af icke kriminel natur, utfärdade i främmande land mot inhemsk eller utländsk, i landet boende, man, äfvensom åt fordringsanspråk, grundade på domar i brottmål, meddela exsequatur, utan annan af domaren företagen pröfning, än att domen vore verklig och ej stridande mot landets positiva interessen och offentliga rätt. Ett än större antal stater hade i sina lagar erkänt samma grundsatts, med förbehåll af reciprocitet; och uti norra Amerika vore det så väl uti konstitutions-akten stadgadt, som sedermera genom en kongress-akt af den 26 Maj 1790 närmare bestämdt, att domar, gifna i en af de till federalionen hörande stater, skulle ega fullt gällande kraft äfven i de andre. Dessa grundsatser, antagne positivt, med en eller annan modifikation, i de flesta civiliserade länder, voro en följd icke allenast af ömsesidig nytta och vänskap staterna emellan, utan ock af rättvisans egen natur, som, utan afseende på de törmer, under hvilka hon skipades, till sina grundbegrepp öfver allt i civiliserade länder måste vara sig lik; och hade derföre äfven erkännandet af deras allmänna giltighet uti den nyare tidens folkrätt blifvit af de utmärktaste rättslärde yrkadt såsom en rättsfordran i sig sjelf.
Vt ’ Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den i3 Aug. i834* l1 ieste-Stundet den 18 Borgare-Ståndet den 18 Bondc-Ståndet den 18 — —■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse j angående nedsättning i afgijterne å Svenska Alun-tillverkningcn i allmänhet. (Stats-Utsk. N;o 54 Bil. Litt. D.) S. A. K. Vid innevarande Riksdag har hos Rikets Ständer fråga blifvit vackt om afskaffande af den utaf Alun-Verken i Riket utgående tionde; i hvilket afseende blifvit anfördt: att, ehuru Svenska Alun-Verksegare under få tidsskiften kunnat hugna sig af gynnande conjuncturer, den närvarande likväl varit mera uthålligt ofördelaktig, än under de senast förflutne 10 åren; att uti Ryssland, der Sverige haft sin hufvudsakliga afsättning på denna artikel, dels Engelsk alun mer och mer ingått i täflan, del* ock behofvet för Ryssland af utländsk alun förminskats genom AlunYerks anläggande vid Moscau, och att, ehuru hvarken Engelsk eller Rysk alun ännu i godhet upphunnit den Svenska, dessa i Ryska handeln ingångne nya tillgångar likväl verkat en så betydlig nedsättning af priset å Svensk alun, alt denna vara af de fleste med förlust, och några få med ringa behållning för närvarande kunde afyltras; samt alt, ■ tom det Svenska Alun-Verksegaren, i likhet med andra Fabrikanter, erlade bevillning för egendom och person, honom derjemte påförde* grundskatt eller tionde med hvarje 3o:de tnnna, samt, då varan utskeppades, en dryg utförsel-tull, hvarigenom tillverknings-koslnaden skulle vanligen öfverstiga de allmänna Börsprisen.
Sedan brudgummen utträdt ur sakrislian och vigselförrättaren, pastor Beskow, prinsens f. d. lärare, framträdt i koret midt för brudparet, ljöd det, sedan inledningsförmaningen upplästs: Inför Gud, den Allvetande och i denna församlings närvaro, frågar jag etc. Sedan frågan af bägge kontrahenterna besvarats med ett tydligt » ja », förmärktes en lindrig rörelse bland de församlade bröllopsgästerna. Efter vigselns slut slöt drottningen brud och brudgum i sin famn o c h kysste dem, hvarefter de öfriga bröllopsgästerna framförde sina lyckönskningar, hvilka på brudparet syntes göra ett djupt o c h innerligt intryck. Så ljöd från orgeln Mendelssohns härliga bröllopsmarsch, under hvars toner den lysande bröllopsskaran tågade ut ur kyrkan för att taga plats i de framrullande ekipagen. Under hemfärden iakttog den å gatorna samlade folkmassan ett vördnadsfullt uppträdande. Der o c h hvar svängdes en hatt i luften af de mest entusiastiske bland männen, under det en o c h annan ungmö bland åskådarne sände det förbiilande ekipaget, i hvilket de nygifta befimno sig, en vänlig viftning till tecken af lyckönskan. En stund senare skingrades skarorna o c h Bournemouth återtog sitt vanliga utseende. Det hela bar mera prägel af en förmö- gen privatmans bröllop än ett furstligt biläger, der en drottning öfver två konungariken gaf sin moderliga välsignelse åt brudgum och brud. Och så var j u äfven meningen! När brudgummen under vigseln offentligen gaf sin trolofvade sitt » j a », löste detta lilla ord honom för alltid från nedärfda furstliga förbindelser. Arffursten till de förenade rikenas kronor var efter uttalandet af det betydelsefulla lilla ja-ordet endast en vanlig privatman, hvilkens framtida lifs lycka koncentrerades kring henne, hvars hjerta han vunnit, o c h för hvilken han försakat purpurmanteln o c h furstekronan. Skiss för Idun. i hvarje särskiidt fäll är af behofvet påkalladt.
IV. E. 32 Riksdags-Ordningen, 68 §. rörande liden för Revisionerne af Statsverkets, Bankens och Riksgälds-kontorets tillstånd m. m. angående ändring af. VII. B. 49, 118. A. 120. — 39 §. rörande val af Ordförande i Utskott, angående förändring af. VII. B. 559, 585. A. 589. IX. U. 182. A. 185. U. 252. A. 265. U. 591. A. 609. — 31 §. angående åtskilliga Bevillnings-Utskoitcls åligganden, förslag lill ändringar i. VIII. B. 595, 620. IX. A. 6. — 36 och 43 §§:n rörande sammansatta Utskott, angående förslag till ändringar i. IX. A. 10. U. 182. A. 185. — 49 §. 1:a morn., rörande motioner, angående förslag till ändring i. IX. A. 10. U. 182. A. 185. U. 252. A. 265. U. 591. A. 609. — 27 §. l:a morn., rörande propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, angående förslag till tillägg i. VIII. B. 595, 620. IX. 10. A. 17. — 14 §. 3 morn., rörande grunderna för röstberäkningen vid riksdagsmannaval i Städerna, angående förslag till ändring i. IX. B. 55, 76. — 14 §. l:a mora., rörande representations-rättigbeten för Stockholm, angående förslag till ändring i. Riksdags-Predikan, angående inbjudning dertill vid riksdagens början. I. 10. — vid dess slut. IX. 664. Riksdags-Tidning: att Rikets Ständer måtte hålla egna tidningsreferenter och låta utgifva en riksdags-tidning. Riksdags-ärenden: angående förordnande af en SlatsRåds Ledamot för handläggningen af vissa. I. A. 23.
Af denna summa har likväl blifvit utbetaldt för ändamål, som ej direkte tillhöra fästningsbyggnaden, såsom anläggning af militärvägen till Askersund m. m. 597,467: 39. till samfällda utgifter, såsom inköp af jord, provisionella byggnader och deras underhåll, 900,617: 55. och då ytterligare från förstberörda summa afdrages den vid 1863 års slut befintliga förrådsoch kassabehållning 69,781: 41. så utgör den direkta kostnaden för utförda arbeten 2,572,813: 2. Dock må ej heller förgätas, att kostnaden för de till fästningsbyggnaden använda kronoarbetskarlar icke är tagen i beräkning, utan (i olikhet med hvad som eger runi, då kronoarbetskarlar användas för Flottans räkning) utgått från anslaget till fångvården, ett förhållande, som på annat ställe i denna berättelse är anmärkt. Det ligger icke inom området af den uppgift, som Revisorerne vid detta tillfälle sökt lösa, att ingå i någon kritik af det sätt, hvarpå dessa medel blifvit använda; men, huru betydlig summan af de på fästningsbyggnaden nedlagda kostnader än, med hänseende till värt lands finansiella tillgångar, ina synas, och om äfven i vissa detaljer någon större sparsamhet med penningar och tid kunnat användas, anse Revisorerne likväl, såvidt de äro i tillfälle härom bilda sig ett omdöme, att arbetet blifvit utfördt med omsorg samt på ett i detaljerna fulländadt sätt, en fulländning, som måhända alltför mycket framträdt i en al behofvet icke påkallad prydlighet, hvilken för framtiden torde kunna undvikas. Yid uppmärksam granskning af den storartade plan, som för denna fästning blifvit upprättad och efter hvilken dess nuvarande verk blifvit utförda, har det emellertid icke kunnat undgå Revisorerne, hvilken betydlig del af denna plan ännu icke kommit till verkställighet. De hafva icke kunnat för sig dölja nödvändigheten att, såframt vid ett krigsutbrott de hittills å denna fästning nedlagde uppoffringar skola med säkerhet komma landet till nytta, dessa arbeten böra i en snar framtid bringas till fullbordan.
En stor Theater kan ej förvaltas för da; gen. Tjenste-fötbindelserna måste afslutas på längre tid. Detta har ock skett vid vår Theater, men huru skall jag förmå honorera de mångå ('ontracter, som icke utlöpa innom detta år, om med dess slut 30,500 Rtdr afdrages å det anslag, hvarom Theatern blifvit försäk’ Dm 25 Maji. rar!, och på hvilket jag vid Contracternas afslutande, varit berättigad att bygga mina beräkningar? Följden af ett sådant afdrag blir dessutom, att Recetterne minskas med en lika Sum_ ma, ty det är solklart, att med en minkad Och incomplett personal, och meri inskränkt förmåga till lysande Spectaclers åstadkommande, kunna Recetterna ej blifva så gifvande, som de varit. An mer, i grund af de beräkningar, hvar till de 1815 beviljade anslag föranlåtit mig, och till följe af nyss framställde grundsats, att en klok TheaterFörvaltuing måste arbeta (ör framtiden, har TheaterCassan utlagt flera dryga förskotter, nemligen: 1:0 Större arbeten hafva blifvit bere#da, och dertill har åtgått utöfver 6000 R:dr, så till honorerande af Författare och Composiieu rer, som till anskaffande af materiella behof. 2:0 EleveSkolor hafva blifvit anlagde, för att med tiden göra oss så oberoende af ut ländska talanger, som möjligt, och det är Allmänheten bekant , huru mycket hopp dessa anstalter lemna. De hafva redan kostat circa 7,06.0 R:dr. 3:0 Löneförskott till ett belopp af 9,000 R.'dr har måst lemnäs till Sujetter, som träffats af olyckor. Detta (jemte en i Theatems Olyckligaste tider oerhörd regelmässighet i AflöningsTerminerne) har verkat, att Lagsökningar, hvaraf Theatern förr så mycket lidit, blifvit nästan exempellösa och Theaterns Sujetter i allmänhet ganska rangerade, sig Och Verket till stor nytta.
Det i slutet af hvarje rubrik utsatta siffertal visar skrifvelsens numer i 10 Samlingen af Bihanget till samtlige Riksståndens protokoll vid 1847 och 1848 årens riksdag. 198 ©:o af dea 11 Mars 1848, angående verkställd omröstning öfver Högste Domstolens Ledamöter (33). 1848 den 24 Mars i Statsrådet anmäld och lagd till liandlingarne. 3-0 af den 15 April 1848, angående förändring i Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, rörande villkorliga utmätningsresolutioner i vissa fall (58). Rikets Ständers förslag bifölls i Statsrådet den 22 September 1848; hvarom svar meddelades Rikets Ständer å Rikssalen den 6 påföljande Oktober, då Förordning i ämnet utfärdades. S:o af den 1 April 1848, angående förmånsrätt för förskott på till försäljning lemnade varor (49). Förslaget bifölls den 22 September 1848; och svar derom meddelades Rikets Ständer å Rikssalen den 6 Oktober, då Förordning utfärdades. fflo af den 1 April 1848, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om ändring i 1 § 9 mom. Tryckfrihetsförordningen (42). 1848 den 5 Maj i Statsrådet anmäld. Skrifvelsen lagd till liandlingarne. flflflo af den 1 April 1848, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om ändring i 6, 15 och 43 §§ Regeringsformen (41). 1848 deu 5 Maj i Statsrådet anmäld. Skrifvelsen lagd till liandlingarne. 11:0 af den 1 April 1848, i anledning af Kongl. Maj blef denna skrifvelse i Statsrådet anmäld och lagd till liandlingarne. fl 2:° af den 15 Mars 1848, i anledning af Kongl. Maj:ts Proposition, med förslag till Förordning angående handelsboks vitsord (39).
Ad. att följande dagen bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derefter begifva sig till H. M. Konungens rum, för att beledsaga H. M. till Rikssalen; dels ock att 50 ledamöter af R. o. Ad., jemte Riddarh.-Sekreteraren, äro inbjudne att efter slutad Ceremonie på Rikssalen, intaga middag å K. Slottet vid den för R. o. Ad. serverade taffel i Audiens-salen af Konung Oscars f. d. våning, Östra Slottsvalfvet, 2:ne tr. upp, inre salongen. Stockholm den 5 December 1863. L. von Stedingk. K. M:s tjenstförrättande Ofverste-Kammarherre har äran meddela, att till samlingsrum för R. Stms afskedsdeputationer till Deras Majestäter Konungen och Drottningen samt EnkeDrottningen Tisdagen den 8 i denna månad, efter slutad Ceremonie å Rikssalen, äro utsedde de s. k. Råds-Rummen 1 tr. upp från Vestra Slottshvalfvet. Stockholm den 5 December 1863. L. von Stedingk. Sedermera anmodade Hr Gr. o. Landtm, de ledamöter af R. o. Ad., som önskade begagna sig af den nådiga inbjudningen Den 5 December. 391 att intaga middag S K. Slottet samma dag riksdagen afslutades, att låta anteckna sig hos Riddarh.-Fiskalen. Härefter tillkännagaf Hr Gr. o. Landtm, att till R. o. Ad:s förfogande blifvit öfverlemnade 70 biljetter till afhörande af riksdagspredikan, och ett lika antal inträdeskort till Rikssalen för bevistande af ceremonien derstädes vid riksdagens afslutande, samt anmodade de medlemmar af Ståndet, som åstundade erhålla dessa biljetter att anmäla sig hos Riddarh.-Fiskalen. Anmäldes och bordlädes Stats-Utsk:ts Mem:r: N:o 247, med förslag till en § i det nya reglementet för Riksgäldskontoret; N:o 248, ang:de öfverlemnande till K.
Prat. 1817 och l8l8- Sami, N;r 3, 4. ig ■ Prat. Utdrag d. 27 Du. 1817. den 23 dennes på bordel lagda Memorial och Ut.' låfanden, blefvo desamma af Ridderskapet och Adeln till alla delar gillade, nemligen: I:o. StatsUtfkotlen d. 19 Dec. aflåtne Memorial, deruti, med anledning af 24. § Riksdagsordningen, hemställes, att Utskottet,'utom Se: creteraren, äfven måtte fa antaga Kamererare, etne Protocollsförande eller Notarier samt minst fem Cancellister. 2:0. Samma Utskotts d, 20 dennes aflåtne Memorial, med hemställan, att Utskottet, i egen skap af Kamererare mätte få antaga RevisionsCommissarien och Auditeuren C. A. Samma Utskotts den 19 Dec. aflåtne Memorial, angående medel till Riksdags-utgifternes bestridande. 4:0. Samma Utskotts d. 19 dennes afgifne Utlåtande, angående tryckning af Riksens Höglofl. Ständers Revisorers' Berättelser. 5:0. Samma Utskotts den 19 dennes afgifr. e Utlåtande, angående kostnaden för trycknin. gen af RiksStåndens Protocoll, med dertill hörande Bihang. 6:0. Lagutskottets den 19 dennes aflåtna Memorial, deruti hemställes, att Utskottet måtte få antaga ytterligare en Cancellist, med villkor, att det arfvode, som för denna Tjensteman kunde anslås, ej beräknades honom till godo för längre tid, än från och med den dag han uti tjenstgöring inträder. Frän Trlögv. Pr est St än det. S. D. Föredrogos och bifölios StatsUtskoU tets Prof. Utdrag d. 27 Ida. 1S17. 19 tets hemställan, att frågan om Hjelmare
Hr Mannerskantz: Då frågan blifvit begärd på bordet, vill jag endast anmärka, att då jag fick veta att upplysning om Wilhelm Cedercrantzs död erfordrades, för att af nuv:de hufvudman utgifna fullmagt skulle kunna godkännas, telegraferade jag till hans moder och erhöll det svar, som af Hr Stuart nu blifvit uppläst. Något säkrare intyg om en persons död, än en underrättelse derom från den afiidnes egen moder, lär man väl svårligen kunna erhålla, och det förundrar mig, att icke detta varit tillfyllest för Riddarh.-Utsk:t, som väl efter en sådan upplysning bort kunna godkänna den företedda fullmagten. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 4 e. m. In fidem, 0. Brakel. 24Ö Den 5 December. Tisdagen den 5 December 1865. Plenum kl. 9 f. m. Justerades prot:t för den 14 sistl. November. Gr. Oxenstjerna, Axel: Jag får för Hoglofl. Ståndet anmäla att Öfverste-Löjtnanten Ingelotz, som för några dagar sedan, på grund af en fullmakt för adeliga ätten N:o 921 Cedercrantz, i Riddarh.-Ulsk:t begärde att utfå polett, men med anledning deraf, att Utsk:t icke kunde godkänna fullmakten, begärde frågans hänskjutande till Högloft Ståndet, hvarest den sistl. gårdag bordlädes, i dag anhållit, att återfå samma fullmakt: hvadan jag anhåller att frågan derom således måtte förfalla. Sedan öfverläggningen förklarats härmed slutad, hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad., på sätt Gr. Oxenstjerna föreslagit, behagade medgifva, att den i sednaste plenum bordlagda frågan om utlemnande af pollett på grund af en utaf Hjalmar Otto Cedercrantz utgifven fullmakt finge förfalla och målet från föredragningslistan afföras. Ropades ja. Gr. Oxenstjerna:
Sannolikt voro platser för ännu flera bestämda i samlingens tillämnade fortsättningar: måhända till och med (oaktadt den högpresterliga värdigheten) för Ärkebiskopen Troil, – med hvilken han, liksom med Schröderheim, var du-broder. Men ehvad han än må hafva inhämtat genom sitt umgänge med dylika män, så ledde det ej till någon annan inverkan på hans diktkonst, än uppmuntringens. Skulle man beteckna någon vitter skola, ur hvilken han utgått, så vore det Dalins; med hvars språk och maner han till och med i sina sednaste skrifter har mången beröring: såsom i berättelsen om ”Bacchus på visit”, eller i den väna kämpavisan ”Beate Marie satt uti högan lofts bur”, ett af Bellmans allravackraste stycken 129. Men äfven med denna skolas – eller hennes urbilds – principer, såsom sådana, bråkade han aldrig sin hjerna; hela Fredmans-diktningens beskaffenhet är derpå det afgörande beviset; och näppligen använde han af sin lefnad åtta dagar, tillsammantagna, på studium af någon äldre eller yngre ars poetica. Så till vida var han, hvad han sjelf om sig berättar: ”en herre af mycket liten djupsinnighet.” Med undantag af Dalin, torde föröfrigt Gellert varit den ende skald, som utöfvade någon verklig inflytelse på hans sätt att stämma sin lyra; blandade genljud från dem båda förnimmas understundom vid de tillfällen, då han försöker sig i en mera positift allvarlig sång-art. Det synes nästan, som hade, i det hela, hans vittra beläsenhet varit temligen inskränkt. Fördelarne häraf blefvo två stora; den ena, att han aldrig (liksom Kellgren) fastnade i någon ästhetisk begrepps-ensidighet, som behöfde tid att sent omsider brytas genom ökadt förråd af kunskap och lifserfarenhet; den andra, att han undslapp hvarje öfverväldigande frestelse till imitation. Han blef sålunda, hvad han blef, med fullkomligt oberoende af alla mönster; utvecklad så, som sångfåglarne utvecklas i skogen – genom frihet och glädje.
Det är styrelsernas bemödanden att qvarhålla henne vid denna lertrampning, som väcker obelåtenhet och som är den förnämligaste orsaken till striden emellan styrelserna och folken. Jag är således fullkomligen af deras mening, som tro, att det är styrelserna, som böra taga initiativet vid alla de företag, som de se, att det upplysta och sansade folket önskar. Derpå skulle de säkert vinna. Historien har öfverallt visat oss de olyckliga följderna deraf, att styrelserna envisats att hålla nationerna slafviskt qvar vid det gamla. Med all den historiska detailkunskap, som Hr Rosenblad understundom visat sig äga, tror jag dock icke, att han kan framlägga något exempel på motsatsen, d. v. s. på några lyckliga följder af denna fåkunniga resistance. Menniskolynnet har i enahanda riktning utvecklat sig, ehuru under olika former från början till slut. Örn man läser historien med eftertanka, och icke blott utantill, såsom catechesen vanligen läses, skall man finna, huru allt det stora, som handt, hänfört sig till de inenskliga krafternas eller, rättare, de gudomliga krafternas i menniskan utveckling och varit ett dunklare eller klarare uttryck af någon viss ide', i någon viss tid. Så har jag läst historien, och jag har deraf dragit den slutföljd, att det icke är möjligt att hindra menskligheten att gå framåt, och att man blott bereder sig ett ondt, om man söker qvarhålla henne på samma punkt, ehuru framskridandet visserligen derföre icke bör gå brådstörtadt eller våldsamt. Man har fruktat för republikanska ide'er; man har sagt, alt de frihetsbegrepp, som bär framställas, äro sådana, att de ej stå tillsammans med den monarkiska principen, och man har gått så långt, att man påbördat publiciteten, att den efter vårt monarkiska statsskick lämpade form för framställningen Den i Juli e. ra. af dessa begrepp endast vore en slöja för att desto lättare bereda deni insteg. För min del älskar jag republiken såsom princip, men jag skulle anse såsom, snart sagdt, det olyckligaste af allt, som kunde hända mitt fädernesland, om under närvarande förhållanden en sådan statsform här blefve införd.
Utskottet har visserligen insett, att intill dess Innehafvare af de, den nu antagne löningsgrunden öfverstigande löner, hinna afgå, en brist uti tillgången till löneregleringens verkställande genast i hela sin vidd skall uppstå; men då detta inträffar med alla Löneregleringar som på föregående reductioner skola grundas, i följd hvaraf de nya lönerne till en början med mindre belopp måste utgå, och då den af K, M:t i Nåder föreslagne utväg, att till fyllande af denna brist en del Boställen, som till Statsverket skulle indragas, tills vidare finge vid Regementerne bibehållas, utan afseende på den derigenom förorsakade brist i StatsVerkets inkomster, ej kan användas, då hela frågan om Boställenas indragande till Staten förfaller; har, utöfver den förslagne tillökningssuuiman på det hela 4®>ooo; — 122 Stats-Utskottets de tills vidare besparde Generalslönerne 37,5oo: —• samt nuvarande Corporalslönerne, som, enligt planen, med tilldelande af Ro telöner, ersättas 28,733: 37. 8. S:ma B:co R:dr 114,»33: 27. 8. hvilken genast för regleringens verkställighet kan disponeras, Utskottet ej kunnat tillstyrka, alt Staten med något ytterligare anslag af medel i detta afseende må betungas. ej Att de indeldta Lönerne under loppet af Aflöningsåret, beräknade efter ett fastställdt minimi-belopp, kunde förskottsvis få uppbäras qvartaliter ifrån närmaste LandtRänleri samt af Regementsskrifvarne vid Redogörelseårets utgång med Ränteriet liqvideras, hvilket bos H. R. o. A. af Hr DorchimontTV.
Den afgörande magten tillhörer således ensamt Regeringen och att hon nu insett det oafvisliga behofvet af en tidsenlig förändring i sjelfva principen för vår föråldrade ekonomiska lagstiftning visas nogsamt af'den skrifvelse, som Regeringen för någon tid sedan i ämnet aflät till Kommers-kollegium. Då man känner Regeringens önskan om understöd i detta fall af Rikets Ständer, måste det medgifvas att ansvaret till stor del kommer att drabba de sednare om de vid ett så för landets framtida industriella utveckling vigtigt och gynnande tillfälle uraktlåta att understödja Regeringens upplysta och välvilliga afsigter. Regeringen gjorde visserligen år 1846 ett svagt försök att medelst då utfärdade Handels-, Fabriksoch Hsndtverksordningar utvidga rättigheten till näringsverksamhet, men då dessa författningar icke voro grundade på principen af frihet till ärligt arbete utan tvärtom endast medgåfvo rättighet till Handel och Handtverk i vissa småaktigt föreakrifna undantagsfall, så hafva de, långt ifrån att leda till målet, näringsfrihet, i stället upplifvat de gamla förhatliga bönhas-jagterna och framkallat tvister, beslag och rättegångar, föga värdiga vårt upplysta tidehvarf, och hvarom våra domstolar, polismyndigheter och Landshöfdinge-Embetens arkiver bära rika vittnesbörd. Motioner i Borgare-Ståndet 1862. JW 53, 56. 107 Handelsordningen med alla sina brister innefattade visserligen en vigtig rättsprincip så till vida sorn rättigheten till handel å landet, ehuru inskränkt till vissa föremål och begränsad inom visst afstånd från stad eller köping, likväl var medgifven hvar och en som ville och kunde åstadkomma de derföre i lagen föreskrifna prestanda; men det är sorgligt att erinra hurusom denna allmänna, 'i lag bestämda, lätt blef på Ständernas underdåniga begäran genom Kongl. Kungörelsen den 7 Februari 1852 upphäfven samt godtycket af sockennämnd och Konungens Befallningshafvande i stället för laglig rätt införd t.