Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hade StatsUtsk. ingått i alla de detaljer, som med anskaffningen äga gemenskap, så skulle måhända just denna åtgärd hafva föranledt en återremiss och med detsamma bästa tiden att handla gått förlorad, hvarigenom, på sätt jag redan nämnt, ändamålet kunnat förfelas. Jag hyser den fullkomligaste förtröstan till K. M:s vishet och, med förtroende till Hemliga Utsk:s ledamöters här afgifna yttranden, tillstyrker jag bifall till StatsUlsk:s utlåt, i dess närvar, skick, desto hellre som jag anser K. M:s nåd. propos. vara både moraliskt riktig och politiskt klok. Hr Den 11 Maj. 529 Hr Lagerhjelm, Pehr: K. M. har begärt af R. St. ett utomordentligt anslag för upprätthållandet af fäderneslandets sanna ära och betryggande af dess sjelfbestånd. StatsUtsk. anser frågan från R. Sits sida böra betraktas såsom ett förtroende votum och har ur denna synpunkt framställt sitt tillstyrkande. Detta sätt att behandla ämnet gillar jag oell hade önskat alt man, fullt inseende det grannlaga i denna fråga, äfvensom i tidsförhållandet hvarunder den framstått, undvikit att vidröra vissa uttryck i den K. skrifveisen. Om man ej ansett sig böra förbigå dem, så hade de åtminstone bordt betraktas såsom motiv. Det är nemi. naturligt att en begäran ora anslag måste motiveras. Man hade derigenom undvikit att anse dem såsom en uppfordran till ledamöterna af RiksSlrn, lill R. St., att afgifva ett yttrande i en fråga, för ilvars bedömande erfordras en kännedom af utländska makters ställning till Sverige och sins emellan, hvilken saknas åtminstone för hvar och en som icke är ledamot af Hemliga Utsk. Jag vill emellertid antaga att detta Utsk. derom fått nödig kännedom och jag hyser det förtroende till dess ledamöter, hvilka alla skola varit af gemensam tanka, alt, då jag hört en af dem hår bestämdt förklara sin lifliga öfvertygelse om nödvändigheten af detta anslags beviljande för Sveriges ära och af nödig omtanka för dess framtida sjelfbestånd, jag icke tvekar att dertill lemna min röst.
Deras första påstående hade dä bordt blifwa att fä andra hälften af Förmögenhets - afgiften iiMifwen, hwilket torde för en hwar af Ost hajma blifwit nog ^erkännande, och Banque» hade derwid ej fäkt sin SilfwerFond till bättre köp stärkt nli sine hwajf. Som Realisationen owilkorliqen war anbefald, sä ägde oek Konungen magt att påfordra weiftstallägheien deraf. Man kan icke möjcligm bedöma följden af en obstination emot den mcrkstätlande Magtens magrspräk. icke eller afse den oreda, det »vingleri ock den förltift för Innehafware af Credit-Sedlar. som kunnat följa pä en aldeles underläten Realisering. Rewisorcr agde blott alt efterse huru wida Jnstrucrionen war hörsammad; men ej atl frikänna för urakllatandet af den samma; ehuru det mcdgifwes att ivid Vestn, leii fordrades mycken laggranhct air ej träda dea Sacra Majestas för nära. Det hörer blott Rikets Högloft. Ständer som Principaler kill, art gifwa Decharge i följd af den lyckliga ntgängcn, och wid häg. komsten att Banco-Urffoltck gifwir fin Jnstrncfton emot egen yttrad öfwcnygelse. 18oz ärö Revisorer kunde ej eller framföra den samma talgn, art Konungen öfwerträkt ett 'Riksdags Bestut, älagt Undersåtare ^tdels förökc allman Bewillningen, och infordrar en Förmögenhets-asgift, som hörde list en annan Realifations-Plan, och som bordt äkerfordrag, i ställe för atl
B 39 Visor; af Albert Eriksson 41 Kring aftonbrasan; af Ernst Högman 42 .^terglans: af Daniel Fallström 43 I konstens sal; af Anna Knutson 45 Valborg; af Toini Topclius - 46 Advent; af Hélene Malmqvist 47 Frihet och bojor; några tankar i kvinnofrå- gan af Fanny Chrysander 48 En Lucievisa; af Emil Linders . 49 Jättegranen; en juldröm af Carl Strandberg (111. af Jenny Nyström .. 50 Tillägnän; af Sigrid Elmblad (111. af David Ljungdahl) 50 Från hafvet; af Daniel Fallström (111. af Jenny Nyström) 50 På väg förbi; af Ellen Lundberg, f. Nyblom. (111. af Viktor Andrén) 50 Vid årskiftet; af Sylvester 52 På gränsen; af Fanny Chrysander 52, i: J Biografiska uppsatser. (D e med * betecknade ära åtföljda af ett, de ined * * betecknade af två eller flere portvätt.) * * Våra ministerfruar 1, 2, 3 " " Martha Leth, Sveriges första kvinnliga farmaceut 4 * Frida Segerdahl-Nordström; af Hugo Samzelius - • 5 * Gurli Linder; af N — g - 6 * Nobelarnes moder; af A. W. C. 6 * Lillie Hegerman-Lindencrone, f. Grenough; af T. K. 7 » » Författarinnan till Molly Bown » 7 Skaldeminnen; pressade blad ur mitt ungdomsherbarium. Af Wilhelm Bäckman 7 * Josefina Holmlund; af Hjalmar Cassel 8 * Emily Nonnen; af Amanda Leffler 9 Lyran under sybordet; en minnesbild på 80- ärsdagen af Anna Maria Lenngrens död; af Gerda Meyerson - 9 * Anna Simon (Maria Korff); af Cecilia BååthHolmberg - 10 K: • Till Carl Snoilsky; af D 5 I kjolfrågan; af B-r-d och — •&gt;• — 5 Till Isa; af Eva 5 Skymningsprat; af Alma B — r 7 I » släpfrågan »; af En svensk kvinna 7 » Som man ropar i skogen.
Utslag öfver grofvare brott underställes Öfver-Domstols vidare skärskådande, och de anklagade, eller för delaktighet angifue , tillika äro för andra förbrytelser tilltalade, hvaröfver Domstolen sig utlåtit, bör Under-Domaren, jemte lillkännagifvande, att Rättens beslut i det af underställnings-egenskap varande Brottmål, uti allt hvad dertill hörer, blifver Öfver-Domstolens vidare pröfning underställdt, tydligen underrätta de tilltalade, der de tillstädes äro, samt, på sätt 38 punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 föreskrif - 44 Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o Siver, tillika å Utslaget teckna hvad den, som dermed i öfriga delar icke åtnöjes, har att iakttaga, om lian å högre ort vill deri söka ändring. Anmäles, Ex Protocolla Carl M. Schönmeijr. Utdrag af Protocollet öfver Justitia;- Ar enden j, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet ä Stockholms. Slott den 18 Julii 182g. Närvarande: Stats-Ministern för Utrikes Ärendena H. E. Hr Grefve af Wetterstedt, Stats-Råden: H. E. Hr Grefve Rosenblad. H. E. Hr Grefve Löwenhjelm, Friherre af Nordin. Grefve af Ugglas. Justilioe-Råden: Doctor Themptander« Grefve Iiård. Bil. till K. M. Nådiga Propos. N. o 81. 45 Justi tiae-Cancelleren Bergenschöld. Hof-Cancelleren von Schulzenheim. Revisions-Secreteraren Thuring anmälde i underdånighet: Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse af den 16 sisth Martii, hvaruti förmäles: att På dessa skäl föreslogo Rikets Ständer i underdånighet, att uti Cap. 5 §. Rättegångs-Balken, näst före sista punkten och eller orden:
Jag inskränker mig derföre nu till en enkel uppgift af det förhållande, hvarom fråga är, och som består deruti, att gäldenären, Olof Heljesson i Hvattjom, hos K. Bfhde öfverklagat auktionsförrättningen, och fört talan om en honom tillfogad förnärmelse derigenom, att hemmanet, som försåldes, icke mera tillhörde honom, utan var af honom några månader förut såldt till en af löftesniännen för den utsökta gälden Olof Olofsson i Hackåsen, hvilken vid utmätningen (som låg till grund för auktionen) hade erbjudit att hemmanet till Olof Heljesson återställa ; — 17 _ ställa; alt jag ansett denna Olof Heljessons talan vara utan behörighet af honom förd; enär hans rätt ej kunde förnärmas genom försäljning af en annans egendom, enär Olof Heljessons förmenande, det den origtiga uppgiften om egendomens försäljning såsom bouoin tillhörig och för hans räkning, kunde hafva inflytelse på kiipeskillingsliqviden imellan honom och hans köpare, nämnde Olof Olofsson, var uppenbarligen ogruiidadt, just derföre, att han aldrig samtyckt till Olof Olofssons omförmälte erbjudande, samt enär en felaktig uppgift i auktionskungörelsen och vid auktionen om rätta ägaren till det utmätta hemmanet, sorn skulle säljas, ej kunde lända någon annan än köparen till förfång, och således ej heller med befogenhet klandras af någon annan än honom, köparen Jon Nilsson, hvilken, i stället att anföra sådant klander tvertom \ar den, sorn klagade, att auktionen ej fått äga bestånd. Det iir vid detta förhållande, sorn jag funnit mig skyldig att åtala K. Bflides beslut hvarigenom afseende blifvit gjordt på Olof Heljessons, i min tanka obehörigt förda talan, utmätningsauktionen sålunda ogillad och inroparen skild från den äganderätt, han genom sitt inrop lagligen förvärfvat; hvarföre jag yrkat ansvar och skyldighet för K. Bfhde att godtgöra inroparen den skada, lian härigenom lidit. Hvad som emot detta påstående blifvit anfördt, Och huru jag sökt förfäkta det, är hvad sorn återstår att en annan gång utreda.
M:t väl ännu icke till pröfning förehaft Knmmillerades förslag, men emellertid, under förutsättning att frågan om de särskilda upplagen kommer att framdeles särskildt behandlas, föreslagit att nu gällande § (2 mä ur tuil-laxe-underrättelserne uteslutas. Bill. lill li. St. Prof.. Skrifvelse N:o 164. De grunder Kommitterade föreslagit i afseende å nederlag-rättens ordnande, nederlags-afgiflens bestämmande, anstånd med erläggandet af lull-umgälderne för vissa artiklar samt vilknren lör tillgodonjulande af ett sådant anstånd, hafva Rikets Ständer lunnit sig böra i allmänhet biträda. Endast den afvikelse härifrån torde, enligt Rikets 'Ständers tanke, lämpligen böra ega rum, all bränvin ieke upplages ibland de artiklar, hvilkas införsel underlättas genom anstånd med lull-afgiltens erläggande. Då emellertid frågan 0111 upplags-rätlighelernas ordnande utgör föremål för be handling i sammanhang med utarbetandet af en allmän tull-författning, hvilken, enligt hvad Rikets Ständer inhemta!, skulle komma all i ett bell omfatta Je flera 1111 i särskilda förordningar oell reglementen spridda föreskrifter, angående tull-väsende!, vore del visserligen icke lämpligt, ali åt de ifrågavarande uppiags-sladgandena gifva formen af en i och för sig afslulad författning, och i lull-taxe-underrättelserne synas icke heller dessa stadgande!! hafva sin rälta plats. Rikets Ständer anse sig vid della förhållande endast höra i underdånighet anmäla, alt Rikets Ständer för sin del godkänna de af Kommit terade föreslagna, bär förut omlörmälda allmänna grunder för nederlagsoell kredit-upplags-rällighelernas ordnande, med den förändring, alt bränvin undantages från de artiklar, för hvilka anstånd med belöpande lull-afgifters erläggande må ega rum; samt anhålla all E. K.
För hvilken nations soldater vill man afskaffa det? Jo, för den Svenska nationen. Har då Svenska nationen sjelf aflagt de handgripliga straffen? Finner man på gästgifvaregårdarne, vid sammankomster af allmogen, att denna ultima ratio har blifvit afskaffad? Kunde man icke säga, att de handgripliga straffen snarare ännu är prima ratio? Det är då bos en sådan nation man vill helt och hållet afskaffa prygelstraffet, sedan detta straff har hunnit att så förnuftigt och klokt blifva användt, som nu är förhållandet! jag menar då detta extra-judiciella straff har råkat att blifva judicielt. Flera militärer hafva här tydeligen bevisat, att prygelstraffet icke användes_ annorlunda än efter den skarpaste undersökning af befälet. Ar det i en sådan sakernas ställning, som man ytterligare vill besvära krigsmaktens högsta Chef med en skrifvelse, hvartill jag tror att man saknar anledning? En talare har befarat, att om R. St. i tid och otid göra erinringar, så förlora dessa erinringar sin kraft och verkan. Jag är af alldeles samma tanka. En Utsk:s-ledamot, som i ett ganska vackert anförande har sökt taga försvar af Utsk:ns nu föreslagna skrifvelse, har ansett, att man bör uttrycka sin åsigt i detta fall. : 302 Den 11 December f. m. Jag vill fråga: när man uti premisserna medgifver, att det är mindre anledn. nn än någonsin att till K. M. ingå med en sådan skrifvelse, huru kan man då sluta med att afgifva ett förslag dertill? Hvad sjelfva straffet angår, så måste jag erkänna, att man rätt ofta skulle vilja undvara det, då man nästan icke kan det vid endelta armeen. Huru skall en förbrytelse straffas af den beskaffenhet, att rotehållarne komma till chefen och med fog beklaga sig öfver en oregerlig soldat?
Directionen, vara att anse lämpligast, när deremot ett Correctiv allena eller bestraffning för den felande, i afseende på Stats - Contoirets förvaltning, kan vara tillräckligt. ” ”Jag har länge ansett Magazins-Directionen för en olycklig Inrättning i vårt Land och jag békänner att jag vid våra första öfverläggningar uti Höglofl. Afdelningen yrkat dess upphörande derföre, att dess Spannrnåls-handel hittills nästan alltid slagit ut med förlust, att den Stats-Uiskottets Betänk anden1917 deremot skolat söka sin vinst uti BrännvinsBränning af biott strid Säd, drifven i stort till Landets skada mera än gagn, att den qvale enskildta Handels -speculationer och loflig indu* stri, att den genom Spannemåls - undsättningar, ofta öfver verkeliga behofvet, till låga pris och. på Credit , snart sagdt uppmuntrat Landtmannen till lättja, till liknöjdhet att sjelf skaffa sig Säd för året och att i stället sälja eller bränna upp sin Säd om hösten , hvartill jag ville lägga den bedröfliga erfarenhet, sistledit ar letnnade, att nemi, hungersnöd då var för handen, i flere orter och i min ort endast derföre, att man väntade lofvad UndsättningsSpannmål; Jag vill dock icke bestrida att Inrättningen kan vara gagnande om den ställes så, att den bär sig utan de^ stora Brännvins - Fabrilcerne, otn dess ändamål b1 i r förnämligast att hålla frösäd, deraf vi för Climatets tilltagande hårdhet nog ofta mäste se oss i behof; om genom en sådan inskränkning undsättnings - tagares anspråk tninskas i stället att de nu med hvart år ökas, och om utborgning af Säd för de mä sta och kanske för alla blir förbuden.
På de skäl jag nnlört, och under åberopande hufvudsakligen af Hr Nordenankars reservation, anhåller jag om återremiss af betänkandet. Hr Stråle: Det har blifvit ifrågasatt, att någon ny lagstiftning i delta ämne icke vore behöflig. Jag hade likväl trott, att denna fråga skulle vara så godt sorn afgjord, och att en hvar skulle inse, att med de författningar vi nu hafva, det vore svårt att få de blifvande bank-bolagen i full öfverensstämmelse dermed. Då 1824 års författning föreskrifter solidarisk ansvarighet lika med bolagsmän i allmänhet, så bör man göra sig reda för hvad dermed menas. Jag har hört nämnas borgen och alt bolagsmännens ansvarighet för bankbolagets skulder skulle vara lika med löftesmäns; men så är icke förhållandet. Den som går i borgen , åtager sig alt betala en annans skuld, men bank-bolagets delägare äro sjelfve gäldenärer. Solidarisk ansvarighet medför samma förhållande för delägare i en enskild bank, sorn för andra bolagsmän, nemi. alt den som klafves skall betala. Nu är likväl detta ett åliggande, som man ej gerna vill att delägarne skola vara underkastade. Man anser det hårdt, att blott derföre att man är delägare, man kan blifva kräfd för en större mängd af bankens creditsedlar, och derföre har man föreslagit att Den 32 Augusti f. m. #4? direclionen skulle vara sökt, innan delägarne kunde kräftas. Detta utgör en ändring uti nu gällande författningar. De banker, som nu finnas, komma troligen att vara i mänga år. Under tiden dö delägare. Om nu deras arfvingar eller sterbhusdelägare eller testamentstagare i deras ställe skulle inträda såsom delägare i banken, så skulle derigenom säkerligen intrasslade förhållanden uppkomma, hvilka böra undvikas, om bankens credit skall förvaras. Det behöfs blott alt en arfvinge begär årsproclama. Hvar och en innehafvare af någon sedel från den bank, uti hvilken den aflidne varit delägare, skulle börja eftertänka, om han skulle bevaka denna sedel eller icke; och bankens credit skulle genast vara störd.
H o n sökte och vann år 1887 inträde vid detta institut. Med lifiigt intresse och kärlek till sitt arbete genomgick hon kursen och utexaminerades därifrån våren år 1889. I början af år 1890 svarade hon på en annons frän England och erhöll plats som gymnastiklärarinna på ett institut i Bristol. Efter ett års ansträngande arbete därstädes antog hon en plats i S:t Andrews, hvilken stad, som bekant, är Skottlands äldsta universitet och centrum för lärdom. » S:t Leonars school », hvari E s t h e r Schermanson är gyninastiklärarinna — den första på detta område inom S k o t t l a n d — är kanske Storbritaniens förnäms t a flickskola, ehuru med afseende på lärj ungarnes antal ej den största, emedan detta ej får öfverstiga 200. A t t denna skola är så omtyckt och så i ropet beror därpå, att den är inrättad efter samma grunder som goss-skolorna i Eton och H a r r o w — Englands äldsta; sådana. S:t Leonards skola i S:t Andrew är således en slags » Eton girl school ». Flickorna hafva utom studietimmarne vissa tider för sina lekar, i hvilka alla måste deltaga, så äfven i gymnastiken. D e n n a är, såsom här i Sverige, fördelad på tvä afdelningar, friskoch sjukgymnastik. Alla som se eller deltaga i den förra blifva mycket förtjusta däri, och den svenska friskgymnastiken tyckes hafva stor framtid för sig i Skottland. D e n senare åter h a r att arbeta sig mycket långsamt framåt, e h u r u förtroendet särskildt till massagebehandlingen är r ä t t stort.
Majrls Befallningshafvandes inseende, jemte Öfver-Jägmästareus och Jägeri-Betjeningens närmaste uppsigt, saint användas tills vidare, i nion af tillgåhgarne,' till understöd för skoglöse hemman, efter behörige anslag och utsyningar; men, oaktadt möjlige åtgärder för desse skogars skyddande, genom bevakning af den tillvarande Jägeripersonalen, vidtagas, kunna åverkningar likväl icke förekom inas, i anseende till den spridda och otjenl-iga belägenheten af Jägeri-Betjeningens flesta boställen samt denne BetjéningS i allmänhet vanlottade ställning, relativt till loningsvilkoren, audre orsaker oberäknade, som härflyta från local-förhållanden och det ringare folkets missaktning för ägande rätten till skog. Krono-Parkerne Halle och Hunneberg hoppas jag likväl skola kunna hädanefter skyddas r åtminstone har de bägge sista årens erfarenhet lemnat bevis på möjligheten deraf. j allmänhet är hushållningen ' med enskildas skogar, ehuru de vanligen bättre än allmänningarne kunna fredas från åverkan, alldeles icke sparsam. Ett omättligt svedjande, stark koldning och mindre noggranhet vid förefallande hyggen, bidraga synnerligast till deras förminskning, jemte den inrotade vanan, att hällre lill bränsle nedhugga det friska växande trädet, än dertill använda det nedfallna. Skogstbidniug sker’ sällan, och än mindre ålerplanlering efter fälld skog, i synnerhet uti Skogstrakter sorn - innehafvas af allmogen; och 21 äfven jaå allmännings-skogarne liar svårigheten att, vid hiltills varande omständigheter, införa sådan eller annan hushållning, gjort åtgärderne dertill nästan fruktlösa; dock bör man väl hoppas, att delta ändamål skall kunna efter hand ernås, genom ofvanförmälte vidtagne och vidtagande anstalter, äfvensom att, hvad enskilda skogar beträffar, det förbättrade hushållnings-sättet på Kronans bibehållne Parker skall fästa ägarens uppmärksamhet på nyttan och nödvändigheten af en hällre hushållning med skogen, och sättet att den införa.
Jag vill nemi. erinra derom att när, genom Hr von Hartmansdorff berömvärda och nitiska försorg, ett ångbåts-bolag inrättades emellan Calmar och Öland, så blefve det omöjligt för detta bolag att bära sig, derföre att öboerna hellre använde sin arbetskraft att ro färjorna öfver sundet och sålunda komma öfver för intet. Följaktligen skulle en ångbåtsfart emellan Borgholm och Döderhultsvik icke kunna löna sig på grund af passagerareinkomst, utan den skulle ovilkorligen hafva understöd af Statsmedel. Man kan lätt räkna ut hvad en ångbåt, som skulle gå emellan dessa ställen, skulle komma att kosta, troligen lika mycket som beloppet af nödigt löneanslag till ett Landshöfd.-Embete; men om det också lät sig göra sommartiden att på detta sätt komma öfver till länsresidenset, så vore det deremot icke möjligt vintertiden. Under loppet af vintermånaderna ligger sundet och då vore en ångbåtstrafik omöjlig. Således skulle tillfället för Öländningarne att komma öfver till länsresidenset, om detsamma flyttades till Döderhultsvik, i högst betydlig mån försvåras. De som bo i södra delen af Öland, skulle då hafva 6 å 7 mil till öfverfartsstället och sedan på fasta landet till Döderhultsvik ungefärligen lika långt. Jag hörde anföras att Öländningarne, för att hålla sig varma under öfverfarten öfver sundet, behöfde motionen att ro färjorna; hvad skulle de då hålla sig varma med om de begagnade ångbåten? Jag vill för öfrigt icke ingå i någon närmare vederläggning af hvad Hr von Hartmansdorff har sagt, emedan jag beklagligen inkom så sent, att jag icke hörde det första af hans anförande, men att dömma af hvad en sednare talare här har sagt, så skulle han hafva anfört såsom ett skäl, hvarföre icke delningen vore ändamålsenlig att brandstodsbolags-inrättningar icke kunde bära sig i hvardera af de upkommande mindre länen. Detta är icke något skäl, ty lika så väl som flera län kunna förena sig om I H. 17 258 Den 17 D ecembér f. m. privatbanker och hypotheksföreningar, så finnes icke heller något hinder i vägen för tvenne län att förena sig om ett gemensamt brandstodsbolag. Remitterades till StatsUtsk.
Om de ändock skulle inträffa, lärer väl Chefen för Ecclesiastik-departementet, hvilken efter Hofcancelleren fått inseende öfver Riksarchivet, icke underlåta att derom göra anmälan vid den årliga redovisning för efterliggande mål, hvilken 4 §:n i cancelliordningen föreskrifver. K. stadgan, den 16 Maj detta år, ang:de ärendenas fördelning mellan Statsdepartementen , förbigår väl med stillatigande hvem som, i stället för Hofcancelleren, skall från de föredragande infordra dylika uppgifter, och hon förtiger äfven hvem som bör föredraga dem. Jag förmodar dock meningen icke vara, att en sådan redogörelse må för framtiden upphöra. Om hon kommer att fortfara, så kunna de icke föredragande Statsråden controllera de öfriga och Const.Utsk. i Statsrådsprotocollen desto lättare efterse huru ifrågavar, åliggande fullgöres, som redovisningen förekommer blott en gång om året. Om remiss till StatsUtsk. anhåller jag vördsamligen. Bilaga. Följande registraturer och protocoller äro till K. Riksarchivet oaflemnade : ifrån JustitieRevisionen: Registratur från år hvaraf dessutom saknas för år 1788. Protocoller från år , Justi ti eea ncellers-embe tet: KrigsExpeditionen: Registratur från år Saknas dessutom för åren 174°) >756, 1783. Registratur från år . 1812. „ Handelsoch Finan ceExpeditionen: Registratur ifrån år * 1785. Protocoller ifrån år . t79t' „ Ecclesiastik Expedition en: Registratur för åren *809—i83 och dessutom ifrån år 1836. Protocoll ifrån år 1816. „ Utrikes Expeditionen: Registratur ifrån år 1810. Saknas dessutom för åren 1701 —1708 samt år 1774- Concept-registratur är likväl aflemnad till och med år 1815. Protocoll ifrån år i8i4> K. Ca n ce I li-co 11 egi u m eller Cancellistyrelsen: Registratur från år i8or.
Ropades starka nej, blandade med några ja. Fl. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde derefter propos. till bifall a a:dra punkten i StatsUtskrs utlåt. Ropades ja och nej. Frih. Boye: Jag anhåller om votering och att contrapropos. må blifva Hr af Billberghs förslag. Upplästes till justering och godkändes följande voterrspropos:n; Den, som bifaller 2:dra punkten i StatsUtsk;s utlåt. N;o 78, voterar ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, beslutar R. o. Ad. den förändring i nämnde af StatsUtsk. föreslagna punkt, att i stället för ordet: statsutgifter, insättas orden; bestämda statsanslag. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som foijer: Ja — 27. Nej — 69. Den 8 Augusti f. m. 253 Under voteringens lopp bade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, bortgått samt öfverlemnat klubban till Gr. Lewenhaupt, Gust. H, R. o Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 8 Augusti i834. Plenum kl. 6 e. m. Justerades i prot.utdr. för denna dag f. m. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. inkomna förslag till R. St:s underd. skrifvelse till K. M., nemi.: N:o 88 ang:de väckt fråga om försäljning till skatte af de till ekeplantering anslagna Bispmotala kungsgård och 2:ne under Wisingsborgs kungsgård lydande hemman, samt om inköp för ekeplantering af jord å Wisingsö; N:o 89. ang:de afskalfandet af Borgholms garnisons servismedel. Gr. Frölich, Erik, hade inlemnat följande: