Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullkomligt instämmande med Hr 150 Den 14 December. Cederschiöld derutinnan, att frågans form ännu är oafgjord, ehuru hon till sitt ändamål måste anses förfallen, får jag lika med Gr. Hamilton hemställa till Frih. Tersmeden, om han icke skulle vilja återtaga sin motion till undvikande af remiss till Const.Utsk., hvilken numera måste vara ändamålslös. Hr Dalman: Jag förstår i sanning icke Hr Cederschiölds afsigt med yrkandet, att motionen måtte vederfaras grundlagsenlig behandling, ty sedan Ståndet fattat ett beslut, sorn gör ett bifall till motionen omöjligt, är det väl ändamölslöst, att remittera motionen till Const.Utsk. Frih. Tersmeden har, enl. min åsigt, blifvit förnärmad i sin rätt och jag förmodar, att Frih:n icke söker att återvinna den genom yrkandet på en remiss som numera tjenar till ingenting annat, än att möjligen söka dermed öfverskyla den i förra plenum begångna grundlagsöfverträdelseu. Någon utväg till erhållande af rättvisa i detta fall finnes icke, utan för Hr Frilen och de med honom liktänkande återstår ej annat, än att till prot. afgifva deras reservationer emot Ståndets grundlagsvidriga beslut. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: I anledn. af flere ledamöters till mig framställda önskan, att jag måtte återtaga min motion får jag förklara, att jag gjort mig fullkomlig reda för densamma, innan den af mig väcktes Sedan den en gång blifvit till Ståndet öfverlemnad, tillhör det detta Ständ att behandla den grundlagsenlig! eller, om det så icke vill, på det sätt Ståndet bäst synes. Jag kan således icke afgifva annat svar på de värde ledamöternes till mig gjorda hemställan, än att jag till alla delar förenar mig i hvad, Frih. Haab sednast yttrat. Gr. Ankarsvärd, Carl Henr.:
Oskum uk 8u^es. 4 o n ^ n. k/^L/^KK /'-'o/oco^^ ö/ve-' /^r-ra-ree-^6?rt/6^ r-r /ö-' //K-r« /^o-rr/KA-re. r^/ « K/oe^- /^^ms t/e/r 26 Ks^i/oMöe/' 1840. lXsrvsi-sncle: 8tsk8-ks460: Ile^r I?,il>6ire k7Lv/e/^/'o/,r^ lieie ^rilieiee LaAeeL/s/^e^ a/ ^o>/reA/ae//r, 1. k. (illeken fölOinsneö-Oepsekemeuket, 8ksk8-Ilääek a/ ksreäroA i umlei'(jsoi»Iiek köljsn4e mäl, nemligen: 5:o. Rilr6t8 8ksuder8 unileicläniAS slirisvelse sk elen 2<) sisl^Iiclne ^u^uski. rörsnäe iucli-gZninZ sk LonZI. ^umer-Ookteeiet.
Da i det af Herr Kammarherren Friherre ä'^1- till Höglofliga Ridderffapet och Adeln ingifne och derifrån till N skottets handläggning remitterade Memorial, detta ämne blifwit med sä mycken wardighet framstäldt, dä den wanlottade menfftighetenS sak der blifwit med ett sä synbart nit, med en Den 2 November. 59 en sä adel warma sörswarad, och dä derigenom det allmänna deltagandet ofelbart blifwit wäckt, har Ut» flottet trott sig blott behöfwa, jämte åberopande af detta Memorial, till Rikets Högloflig» Ständers granskning framlemna sina tankar om de förslag och Calculer, som dels deruti finnas, dels as Institutets Stiftare arv afgifne. För hwarje tänkare, för hwarje upplyst warm Ivan af menflligheten faller det lätt i ögonen, huru wälgörande för den hopplösa olycklige, huru gagnelig för Staten, och huru öfwerensstämmande med Tidehwarfwets fordringar och upplysning, i fräga warande inrättning, för Döfstumme, Blinda och Swagsinta Barn, ar. Stiftarens Plan ätyftar ej blott, att göra besia wanlockade warelfer fycklrge genom upplysningen af deras begrepp, genom städningen af deras seder, genom lyftningen af deras kunskaper, genom höjningen af deras förhoppningar, genom Religionens löften och tröst; Han will pä samma gang göra dem till nyttiga och werksamma medlemmar i Samhället, genom grundläggning af sädane anstalters, genom underwisning i jannne slöjder, hwarigenom den eljest onyttiga, till fattighus eller Tiggaresiafiven dömde, om nägra är kan framträda som en gagnande medborgare. En sadan Inrättning, som desiutom, hwad inventionernas originalitet angär, äfwen saknas hos Utlänningen, kan Utskottet ej annat än anse säsom pä det högsta hedrande för Nationen. Rik - 6o Den 2 November.
N:o 183, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Betänkande N:o 83, angående C. A. Karlbergs ansökning om förlängdt arrende af Hogsta, Lombaruid och Norrby hemman på Lofön. Betänkandet N:o 83 och Utlåtandet N:o 183 biföllos. N.o 184, angående soldalen Wetterströms underdåniga ansökning om eftergift till hans förmon af Kronans rätt tili ett efter sökandens stjufmoder fallet Dana-arf. Bifölls. N:o 185, i anledning af väckt motion om nedsättning af den uti sju socknar af Helsingland utgående Kronotionde till det belopp, hvarmed den utgjorts år 1839. Bifölls. N:o 186, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående be - 3go Prot. Utdr. d. l5 Juli 18^0. loppet af den behaglig tids fö ilä n i ngs-spanmål, sorn vid ledigblifvande pastorat bör bibehållas, och om återstodens användande. Återremitterades. N:o 187, i anledning af erhållen återrerniss å Utskottets Betänkande N:o 81, rörande S. F. Lannges ansökning om prolongation af arrendet å Lunda Kronohemman eller skatteköp derå. Bifölls. N:o 188, i anledning af erhållen återrerniss å Utskottets Betänkande N:o 82, rörande A. Odelbergs ansökning om förlängdt arrende af Edeby hemman på Lofön. Afslogs. N:o 189, i anledning af erhållen återrerniss af Utskottets Betänkande N:o 85, rörande Assessoren C. J. Lagercrantz’s ansökning om förlängdt arrende af Barkarby Kronohemman eller skatteköp derå. Betänkandet N:o 85 och Utlåtandet N:o 189, af slogos. N:o 190, i anledning af erhållen återrerniss å Utskottets Betänkande IST;o 84, angående arrendatorn M.
M:t till »pröfning företagas förrän i sammanhang med de förändringar af Den 28 Mars f. m. 42!» »eller tillägg till föreningsbestämroelserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas». Detta framstår i sanning alltför naket och indifferent i en fråga, sorn väckt så mycken agitation. Då dessutom adressen är ställd till K. M., synes det mig vara både en skyldighet å 11. St:rs sida och ett billigt anspråk å Konungens, att de motiver må klart och tydligt framställas, hvarpå en sådan begäran är grundad, hvilken man nogsamt vet att K. M. har många betänkligheter att bifalla. Jag anser derföre de motiver, hvilka uti Hr Nordenfelth förslag äro anförda för hemställan ang. Ståthållareskapet, böra uti förslaget till den und. skrifvelsen intagas. Denna motivering är af följande lydelse: »Sedan frågan om revi»sioti af föreningsfördragen mellan Sverige och Norige blifvit hos »R. St:r väckt, hafva R. St:r inherotat, att Noriges nu församlade »Storthing lör dess del'beslutat uphäfvande af Ståthållare-Embetet, »till hvilket, enligt 14:de §:n af Noriges grundlag, E. K. M. eger »att utnämna antingen en Norrman eller en Svensk. Detta stad»gande har af Noriges förening med Sverige betingats och, till följd »af densamma, medelst underhandlingar mellan Sverige och Norige, »i sistnämnde lands grundlag influtit och såväl härigenom som med »afseende på dess innehåll, är det otvifvelaktig! en bestämmelse rö»rande föreningen mellan Sverige och Norige, hvilken icke, med bi»behållen helgd åt båda rikenas vid föreningen stadgade rättigheter, »kan af Norige ensamt ändras eller uphäfvas, utan hvilken bör be»handlas i den ordning, som för handläggning af unionella ärerider »blifvit bestämd. Då R. St:r emellertid funnit sig böra hos E. »K. M. i und. anhålla» etc.
I sammanhang med ^:de punkten, angående dispositionsrätten af hesparingarne, hade Utskottet uti Betänkandet N:o 212 upptagit frågan, huru förhållas skall med de Embets-Verk och Corpser, hvilka sedan sista Riksdag blifvit reglerade och af de dem tillagde förmoner kommit i åtnjutande, men för hvilka Utskottet icke trott sig böra tillstyrka förhöjda anslag; och hade Utskottet i detta hänseende uti 2:dra mom. tillstyrkt: ”att vid de Embets-Verk och Corpser, som sedan sista Riksdag blifvit reglerade med högre aflönings-stater, än de af Rikets Ständer fastställda, må fortfarande, så länge tjensternes nuvarande innehafvare qvarstå, det högre aflöningsbeloppet få tillgodonjuta» och skilnaden deremellan och den gamla Staten, såsom hittills skett, utgå af de på Hufvud-Titlarne uppkommande besparingar,” äfvensom Utskottet i 3:dje mom. tillstyrkt: ”att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville vara i Nåder betänkt på en förändrad organisation af dessa Verk och Stater, hvarigenom de förutvarande tillgångarne må finnas tillräcklige eller, om någon förhöjning deri blifver af nöden, uppskjuta regleringens definita fastställande till dess Rikets näst sammankommande Ständer blifvit i tillfälle att af förslaget taga kännedom och yttra sig om anvisandet af den i anslaget erforderliga tillökning.” Detta 3:dje mom. har af Ridd. och Adeln, Prestesamt BorgareStånden blifvit godkändt och är alltså att anse såsom ett Rikets Ständers beslut; men 2:dra morn., som är bifallet af Presteoch Borgare-Stånden, har deremot blifvit afslaget af Bonde-Ståndet, äfvensom Ridd. och Adeln deri beslutat följande ändringar, nemligen att orden: "så länge tjensternas nuvarande innehafvare qvarstå/' skola utgå; samt orden -”såsom hittills skett” utbytas emot orden ”tills vidare.’*
Härvid förekommo: § 2- Yttrandet å sidan 1 lades med godkännande till handlingarna, och lades likaledes Utskottets hemställan, sidan 2, utan erinran till handlingarne, hvarjemte de föreslagna voteringspropositionerna N:ris 1 och 2 godkändes. § U Den anmälda rättelsen godkändes. § Voteringspropositionen JVs 3 godkändes. § 23. Voteringspropositionen JVs 4 godkändes. § 25. Utskottets anmälan lades med godkännande till handlingarne. For mulär er na. Utskottets hemställan bifölls. Instruktionen för laxeringsförrättningarne. §§ 4, 5 och 7. De af Utskottet å sidan 5 afgifna yttranden lades med godkännande til! handlingarne, äfvensom Ståndet lade yttrandet, sid. 6, till handlingarne. §17. Voteringspropositionen JM 3 godkändes, med förklarande att Ståndet vidhåller sitt deruti upptagna beslut. Bih. lill B. St. Yttrandet vid slutet af memorialet. Godkändes. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskotlels nedan omförmälda Betänkande och Memorial: JVs 17, angående tullbestämmelserna för artikeln bränvin och sprit m. m. Hvad Utskottet å sidan 5 föreslagit rörande förändradt förtullningssätt af bränvin, godkändes. Med afslag å Utskottets derefter förekommande hemställan, angående införselafgiften för bränvin, antog Ståndet Utskotts-afdelningens, af åtskilliga reservanter åberopade och å sidan 4 omförmälda, förslag. Förslaget, sidorna 3 och 4, till förändrad redaktion af taxerubrikens lydelse godkändes. Yttrandet vid artikeln »ättika» å sistnämnda sida återremitterades. J\° 18, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en lullregleringsfråga.
vilja vexla det här guldmyntet åt mig (tar fram ett guldmynt). FASÂN. En fransysk louisd'or? LIDMAN. Nej, något mycket simplare. Skulle ni dom. LIDMAN. Ja, jag har haft den sedan min barnFASÂN. Ja, men det är ju synd att göra sig af LIDMAN. Det är väl möjligt det, men jag har för med ett sådant mynt. närvarande icke något annat, och då jag i följd af majorskans befallning måste låta vräka ut den der fattiga torparfamiljen, så kan jag icke med kall blod lemna dem utan något understöd. FASÂN. Charmant hjerta på karl! (tar upp sin plån bok) På det viset får jag också en liten del i er välmening. Se der, jag tror det blir rätt. till venster). LIDMAN. Tusen tack, herr kammarjunkare (går TREDJE SCENEN. FASÂN (allena lägger guldmyntet NOTARIEN. in uti en bok sedan för liten realitet; blir aldrig något utaf. Ah, der är notarien. NOTARIEN (jfrån fonden). Uff. FASÂN. Stackars karl, för mycken idealitet och tarie, ni ser så abattu ut? FASÂN. Hur står det till, min bästa herr noNOTARIEN. Jag vill fråga herr kammarjunkare, först lassar hon mig som en packåsna, med både sommaroch vinterplagg, och sedan kör hon mig att trafva omkring alla åkrar och gärden, och bära parasollen öfver henne. ne om något sådant? FASÂN. Är det möjligt! hvem skulle trott henNOTARIEN. Åh, det är bara mamma som satt uti henne att hon ska forma mig efter sitt tycke, men det är en förbannad formering som jag icke tänker vara med om. ung man med ert utseende edra talanger. FASÂN. Det gillar jag fullkomligt, dessutom en NOTARIEN (smickrad). gifta er med en person som på intet vis tyckes uppskatta ert värde? NOTARIEN. Så ni kan fråga, hon är ju stormrik. FASÂN. Det är godt och väl det, men det kan FASÂN. Men hvarföre i all verlden vill ni då
Hvad för handlande efter föregående §§ gällande är, skall jeni viii lämpas till den, som drifver bergsbruk, fabrik, verkstad eller annan till beredande eller förädling af råa ämnen gjord inrättning. § 6. Denna författning träder i verksamhet den 1849.” Justitierådet Alexandersson tillstyrkte bifall å förslaget. Justitierådet Schmidt förklarade, det lian för sin del ej egde annat att anmärka emot förslaget, än vid den 4 §, angående bevisning genom upprättad så kallad motbok, dels att, för att närmare bestämma föreskriften, borde, efter orden ”motbok upprättad”, tilläggas: ”deri leeknadt finnes hvad borgadt och betaldt blifvit,” dels ock att till förslagets fullständighet skulle böra, att der tillägges hvad i den föreslagna nya Civillagen, 22 kap. 11 § sista mom. är infördt, nemligen: ”Ilar motbok upprättad varit, och säger den, som kräfves, att motboken förkommit, eller kan handlande i motbok visa fel, som utan bans åtgärd eller vållande tillkommit; då ege lian eller den, bans handelsbok hållit, rätt att den med ed styrka.” Med Justitierådet Schmidt instämde Justitierådcn af Rolén j Grefve C. Sparre> Grefve Snoilsky och Nyblceus. Justitierådet Bredberg yttrade: ”Emot det hufvudsakliga af ifrågavarande förslag, innefattande, att rättigheten till edgång i frågor 0111 kraf, grundadt på handelsbok, lior i allmänhet tillböra, icke säljaren, utan desi uppgifne köparen, liar jag, för min del, desto mindre något att erinra, som förslaget härutinnan öfverensstämmer med lag-kommitteens fullständiga motiverade och af Högste Domstolen, vid derstädes föregången granskning, i denna del godkända förslag till ny civillag, 22 kap. Rättegångsbalken.
Deremot har uti motioner, väckte inom Bonde-Ståndet, blifvit yrkadt af Olof Olsson från Wermlands län, att eu hvar som, enligt nu gällande författning, är berättigad att sälja 15 kannor, hvilken handel motionären velat benämna större partihandel, äfven måtte ega att sälja 3 eller 5 kannor, hvilken handel skulle kallas mindre partihandel; dock att ingen skulle ega att på samina ställe utöfva både större och mindre partihandel; af Anders Gudmundsson från Hallands län, att l:uta § må erhålla följande lydelse: ”Bränvin må ej af annan ån den, som enligt §§ 2 och i är dertill berättigad, försäljas till mindre belopp än 30 kannor oeh 5 kannor för det förra beloppet utan och för det sednare med erläggande af afgift, som af Taxcringskonmiittéen bestämmes”; samt af Johannes Andersson från Elfsborgs län, att en hvar må ega rätt att sälja bränvin till belopp af 5 kannor; och hafva motionärerne, såsom hufvudsakligt motiv för dessa förslag, anfört svårigheten att på landet, der få utskänkningsoch miuuthandels-ställen finnas, erhålla det vid tillfälliga behof erforderliga qvantum bränvin. Utskottet, som, efter hvad här nedan (§ 33) förekommer, sökt genom nya lagbestämmelser afhjelpa den svåraste af de af Herr Wiera öfverklagade olägenheter, som det ifrågavarande nu gällande stadgandet skulle medföra, nemligen att flera personer sammanskjuta penningar till inköp af 15 kannor bränvin, hvilka de sedan sinsemellan i mindro partier fördela, har funnit betänkligt att, på sätt nämnde motionär äfvensom Anders Gudmundsson yrkat, höja den qvantitet, under hvilken partihandel med bränvin icke skulle vara allmänt tillåten.
Vid förnyad föredragning bifölls Bevillnings-, Ragsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens, den 10 dennes, under N.'o 34, aflåtna och, den 12 derpåföljde, på bordet lagda Memorial, med förslag till sammanjemkning af Riks-Ståndens olika beslut i frågan om Kongl. Stadgan för Inrikes Tullförpassning och Bevakning. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsoch Banco-Utskottens, den 2 8 sisth Januarii, under Nto 46, afgifna och, den ti dennes e. m.» på bordet lagda Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 25, förut meddelade Betänkande, i fråga om understöd af allmänna medel till Södertelje Canaloch Slussverks-Bolag; fann Ridder* skåpet och Adeln för godt att, med afslag å berörda Utlåtande, gilla sistnämnda Betänkande, likväl under iakttagande deraf, att, I likhet med hvad i afseende på reparations* fonden för Götha Canal blifvit föreslaget, dervid må göras det förbehåll, att reparationsfonden förblifver innestående i Riksgälds-Contoiret emot ränta, intilldess behof* yet af dess användande uppstår. l8a Prot.-Utdrag den 19 Februarii 1830. S. DFöredrogs 5 nyo och bifölls Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärs och Oeconomie-U iskottens, den 9 dennes, tinder N:o 33, afgifna och, den 11 derpåföljde e. m., pä bordet lagda Utlåtande, angående väckt fråga, huruvida tilltal må ega rum för öfverproduction af Brännvin. S. D. Remitterades till ExpeditionsUtskottet:
Tag pojken med dig, så ska vi se, om det inte kan bli ett par till öfvers åt honom också. (Båda ut.) Karl Johan (gapskrattar). Jan Anders (förnöjd). Nu var de allt något till rasande. Karl Johan. Ja, men stryk fick de inte ändå. Jan Anders. Nej, inte den här gången – Karl Johan. Men när han ingen påk har, ja. Karolina. Kom, Jan Anders. Pojken håller ju med dom där utbölingarna. Jan Anders. Ungdomen är på det viset, nu för tiden. (Båda ut till höger.) Nionde scenen. KARL JOHAN. LENA. Karl Johan (ropar efter dem). Den onde brasar aldrig så hett om morgon, så att det inte hinner svalna innan kvällen. (Skrattar.) Nu har de haft sig ett nappatag igen. Ja, det är säkert, att om inte gubben och gumman hade Lars Anderses att träta med, skulle de dö utaf ledsnad inom året. Nej, nu får man hålla sig vaken och titta till milan. Jag tror, det har redan börjat att mörka. Jonas ska väl vara här snart. (Lägger sig ned, sjunger.) Mel.: Det står ett ljus i Österland. Det satt en fågel på en kvist, han sjöng om paradiset. Han sjöng om kärleks argan list och ängelen med riset. Han sjöng om Adam och hans fru, han sjunger än, han sjunger nu: Ack, om jag hade det som Adam. Lena (kommer från vänster). Karl Johan (störtar häftigt fram). Nej, se Lena! Hvad i allan da’r! Kommer du till mig så här på kvällskvisten? Lena. Jag glömde mjölkspannen. Karl Johan. Jag trodde, du kom för att hålla mig sällskap. Lena. Nej, det gjorde jag då rakt inte. Karl Johan (skrattar). Hör du Lena, du? Lena. Hvad är det om? Karl Johan. Det gick inte, som du tänkte, när du träffade far min och mor min? Lena (tar spannen). Nej, det gjorde inte det. Karl Johan (vill ta ifrån henne spannen). Stanna nu här hos mig, bara en liten stund. Lena. Här? Karl Johan (lidelsefullt). Ja, hvad gör det? Här är det ingen, som ser oss. Lena. Nej, du. Karl Johan.
Detta förslag, hvaruti intet afseende var gjordt på den muntliga debattens offentlighet, men ersättningen för den genom Protocollens fullständiga tryckning åsyftade garantien söktes uti den hvar och en lemnade tillåtelsen att till tryckning, med nämnde undantag, utbekomma hvilken del som helst af Protocollen, blef, med undantag af den del, som angick Statens ovilkorliga frikallelse från tryckningskostnaden, antagit lill grundlagsenlig behandling vid följande Riksdag; men delade då det öde, som förut träffat dess föregångare. iS34 års Conslitutioiis-Ulskott framträdde då med ett nytt förslag till ändring af 5g §. Riksdags-Ordningen. Detta förslag förenade i sig båda de garantier, hvilka hvar för sig, blifvit löreslagna 1823 och 182g, samt tilläde ännu en tredje. Enligt detsamma skulle nemligen, der offentlighet vid öfverläggningarne egde rum, det på hvarje Riks-Stånd ankomma, att för dess Protocoll göra undantag från den allmänna regeln om fullständig tryckning af Riks-Ståndens Protocoll; men vid denna tillåtelse fästades, utom det redan anförda villkoret af öfverläggningens offentlighet ännu tvenne andra nemligen, att hvarje enskild måtte kunna, efter skeende anmälan, ulan hinder eller författare-ansvar, till tryckning utbekomma större eller mindre delar af omförmälda Protocoll, utom i def, Constitutiom-Utskottets Memorial, N:o 98. 11 sorn rörde Ståndens enskilda ekonomi; oell att två utskrifva exemplar af hela Protocolls-följden skulle aflemnas tili förvarande, det ena i RiksArchivet. det andra i Banken. Detta förslag delade öde med de tvänne förutnämnda. Det Lief forkastadt, dådet, såsom hvilande grund lags-förslag, förekom till definilift afgörande. I Memorial IS:ris 68 och 85 har Utskottet föreslagit en ~jq §. Reger ings-Formen, af innehåll, att Riks-församlingens och dess .Nämnders (eller Kamrars) Protocoll ovillkorligen skola fullständigt tryckas.
derest innehafvare af sådan jordlott vill ellef nödgas densamma afyttra och dertill finner köpare, som icke förut eger jord, men för den utbjudna obesutenheten erbjuder högre köpeskilling, än någon förut varande jordegare derför vill erlägga; och att alltså ifrågavarande föreskrifter, tillika med förbudet mot meddelande af lagfart och fasta a besutenheter, icke kunna förekomma obesutenheters försäljning till andra än dem, som förut ega jord inom socknen, utan deremot måste verka derhän, att, i anseende Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 223. 725 till det äfventyr af bördsklander, köparen allt framgent blifver underkastad, och häraf följande osäkerhet i hans förvärfvade eganderält, köparen icke kan erbjuda en mot jordens verkliga värde fullt svarande köpeskilling, äfvensom föranleda dertill, att köparen icke vågar å jorden nedlägga sådana kostnader, som densamma, till jordbrukets förbättrande kan erfordra; hvarjemte möjligheten att mot inteckning förskaffa sig medel till jordens förbättrande är den obesutne jordens innehafvare alldeles betagen, då inteckning icke kan ske förr än lagfart blifvit meddelad; I följd hvaraf och då Rikets Ständer anse det vara för det åsyftade ändamålet tillräckligt, om innehafvare af obesutenhet fortfarande varder underkastad skyldighet att för sin jord taga lösen, då påstående derom väckes af den, som, enligt nu gällande stadganden, är till dess inlösande berättigad, Rikets Ständer få hos E. K.
Än har man, för att undvika förhöjd beskattning till fyllandet af uppkomna statsbehof, anlitat Rankens kredit och ökat sedelutgifningen, utan klok beräkning af Bankens förmåga att inlösa de utgifna sedlarne; än har man, för att tillfredsställa låne-begäret under penningekriser, fastställt låne-systemer, egnade till allt annat än att befordra soliditet och sparsamhet.» »Första vilkoret för ett folks trefnad, för möjligheten att på goda grunder fota industriela företag, är, att hvar och en vet hvad han verkligen eger, jemte vissheten derom, att hvad som borgas eller utlånas återbetalas och återfås med enahanda värdemätare, och att denna är sådan, att den erkännes och kan begagnas äfven i främmande länder till der förefallande liqvider. Förändras detta förhållande, hvilket inträffar då Banken ej kan uppfylla sitt åliggande att infria sina förbindelser, d. v. s. inlösa sina utelöpande mynt-representativer med det belopp i metallisk valuta, hvartill den sig förbundit, så visar oss erfarenheten huru dessa sednare mer och mer falla i värde. Så t. ex. steg kursen å en Riksdaler Hamburger Banko, sedan man år 1810 började småningom upphöra med Riksbankens silfverutvexling, från föga öfver pari Vore icke landet i handelsförhållande med främmande länder, skulle ett sådant sedlarnes fallande värde endast skada kapitalisten, ty varornas eller produktionens inhemska pris stiger vanligen, om också småningom, i samma mån sedelvärdet faller, och låntagarne bereddes till och med en fördel deri - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 63. 165 genom, att det nominela beloppet af deras skulder kunde afbördas med ett i följd af varornas stigna värde lättare förvärfvadt mynt-representativ, än förhällandet var då lånen erhöllos. Men denna isolering från andra Europeiska iänder lärer icke kunna åstadkommas, om man ock vore dåraktig nog att önska det.» »Skall Riksbanken kunna upprätthålla myntvärdet — sedan vi upphört att låna utrikes — och på detta sätt hindra silfret att utströmma i och för våra utländska liqvider, så fordras dertill oundgängligen: »l:o.