Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som synes af till Kongl. Maj:t aflemnade handlingar har orten dels på egen bekostnad och dels med biträde af landstingsmedel låtit uppgå den nya väglinien, hvars anläggning beräknas kosta 92,000 R:dr R:mt, en snmma alltför stor att, synnerligast under den för landtmannen tryckande penningeställning, kunna tillskjutas af en mindre kommun. Den ansvarsskyldighet till y3:del kommunen åtagit sig, cirka 150 R:dr per hemman, tyckes ej vara obetydlig och visar bäst huru vägomläggningen är af behofvet påkallad, hvilket också blir påtagligt, då en jemförelse anställes mellan gamla och nya föreslagna vägens lutningsförhållande, t. ex. gamla vägen med en lutning af 332 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. 1 fot på 7—10 på en sträcka af 6,000 fot och 1 på 20 fot på en sträcka af 20,000 fot. Nya vägen med en lutning af 1 på 20 på 1,800 fot. I följd af hvad här blifvit anfördt och då denna vägomläggning kan ansås utgöra en lifsfråga för orten, torde det vara klart att, så fort möjligt, önska bereda densamma tillgångar dertill, men som för närvarande ej lärer finnas några tillgängliga, för dylika ändamål anslagna medel, så torde jag i ödmjukhet hos Rikets nu församlade Ständer få anhålla om extra statsanslag med 2/3:del, eller 61,333 >/3 R:dr R:mt, af kostnadssumman, hvarförutan ortens innevånare ej mägta utföra detta för dem så högst vigtiga företag. Erforderliga handlingar för ärendets grundliga utredning, skola till vederbörligt Utskott inkomma. Stockholm den 15 November 1865. Fr. Hjertström N:o 140. Af Herr Rooth, F., angående Helsingborgs högre elementarläroverks förändring till fullständigt, äfven på den klassiska bildningslinien. Helsingborgs samhälle har under sista decenniet förrådt en vaknande kraft att utveckla sig.
Nå vi äro ju riktigt någrannar, jäntan min, för stugan syns ju derborta mot skyn. Hon såg honom käckt i ögonen och tillbakavisade temligen hårdhändt hans ömhetsprof. — Kanske I vill inbilla mig — sade hon skrattande, under det att hon strök håret tillbaka under hufvan, — att I icke sett mig förr för allt det öl I druckit ur der uppe hos far? Men släpp mig fram nu, skall I ha mång tack mäster Tistel. Välkommen se'n när vi fått julbrygget färdigt! Hon nickade fryntligt åt honom och ville fortsätta sin väg. Men mäster Tistel var mindre böjd derför. Hasta med mak, gör god sak, tänkte han alltid. Hon låg icke i sjön, der hon nu var. Dessutom var qvällsvarden snart färdig, och sedan bussarne fått sin grynvälling, skulle han följa henne ända fram till förstugudörren. Medan de gnabbades härom, kommo tvenne kavaljerer uppför backen. Den ene var reslig till växten och bar gardets fälttecken, den andre, något mindre, höll sig några steg efter och tycktes vara den förres tjenare. När de hunnit fram till elden, gick den förstnämnde rakt mot Elsa och aftog artigt sin hatt, i det han sade: — Diable! Vi äro ju riktigt uttröttade af denna jagten. Hvarför fly så snabbt, när man sårat så många hjertan. — Låt mig gå med fred, Ers nåd — I hör att jag inte vill följa Er. — Hon är hederlig mans barn Ers nåd — inföll mäster Tistel ödmjukt — och är icke hållen till dåliga lekar. — Hvad nu krabat! återtog kavaljeren, häftigt afbrytande honom — har röken slagit dig i synen, gamle gråskägg, efter du inte kan känna igen hvem jag är... Hör på bussar! — han vände sig om till de förvånade knektarne, som slutit en krets omkring dem — har ingen af er lust att värfva dessa karoliner till sin pung? Han svängde en grön sidenbörs af och an i luften. Det var mången slumrande njutning, som låg deri, värd att eftersträfva.
M:ts vid innevarande riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof har E. K. M:t tillkännagifvit, att, utöfver de för 7:de hufvudtitelns ständiga behof nödiga anslag, följande summor för samma hufvudtitels tillfälliga behof erfordrades, nemligen: l:o. För ombyggnad af Nockeby bro, på vägen emellan hufvudstaden och Drottningholm, 83,000 R:dr. 1 afseende ä delta anslag är af E. K. M:t åberopad en till Rikets Ständer afgifven särskild Nådig Proposition, innehållande hufvudsakligen att, enligt Styrelsens öfver vägoch vattenbyggnader i Augusti månad nästlidne år gjorda underdåniga anmälan, hade, vid anställd besigtning å ifrågavarande bro, densamma befunnits så bristfällig, alt Styrelsen ansåge den vestra brodelen icke vara säkert farbar och således tarfva att med möjligaste första ombyggas, i hvilket afseende föreslogs, att denna del af bron måtte förändras till chaussé på iäschin-bäddar, i enlighet med en af syn förrättaren, kapitenen F. W. Leijonancker, upprättad arbetsplan med ritning och kostnadsförslag, slutande sig å en summa af 27,000 R:dr. Denna arbetsplan blef af E. K. M:t i nåder gillad, men, med afseende å det bristfälliga skick, hvaruti Nockeby bro, efter hvad upplyst blifvit, i sin helhet befunne sig, erhöll Styrelsen samtidigt nådig befallning, alt skyndsamligen låta uppgöra ritning och kostnadsförslag till ombyggande äfvenledes af den öfriga eller östra delen af bron, hvarefter Styrelsen till E. K.
^ 2 '■ derskapet och Adeln, i fråga om nedannämnde punkter af Betänkandet N:o 34, uti följande beslut: l:o Utskottets vidhållna afstyrkande i 27:de punkten lades till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut. 2:o Den nu af Utskottet föreslagna lydelse af afdelningen litt. f. i Ira mom. af 45:te punkten bifölls, likväl med förbehåll om den förändring, som föranledes af det i nämnde mom. af Ridderskapet och Adeln beslutade tillägg, ”att Fullmäktige erhålla rättighet att höja räntan till tre procent för medel, som insättas på viss tid, eller att lyftas viss tid efter uppsägning;” hvarom, likasom i fråga om afdelningen litt. g. i samma morn., Ridderskapet och Adeln, med vidblifvande af sina förut fattade beslut, lade Utskottets nu afgifna yttranden till handlingarne. 3:o Hvad Utskottet nu, i afseende på 55:te och 59:de punkterna samt 1 mom. af 86:te punkten, hemställt och tillstyrkt, bifölls, med frånträdande af Ridderskapet och Adelns derom förut fattade beslut. 4:o I fråga om 71:a punkten, blefvo Utskottets nu, i afseende på 2:a morn., ingressen och afdelningarne litt. b. d. och b. af 3:e mom. samt ila delen af 4:e morn., afgifne förslag afslagne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidblef sina derom förttt fattade beslut; hvaremot Ridderskapet och Adeln, med frånträdande af förut fattade beslut, biföll hvad Utskottet, i fråga om afdelningarne litt. c. e. f. och i. af 3:e mom. föreslagit, samt jemväl godkände såväl den i afdelningen litt. I. af samma mom. förekommande redaktions-förändring, som den nu föreslagna 2:a delen af 4:e mom. 1 öfrigt ansågs förevarande Utlåtande ej föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
Alla desta wigtiga skäl föranleda mig alitsa, oaktadt flere mindre betänkligheter, naturlige uti en sak, som sä nära rörer ost och hwad wi hafwa kärast i werldcn, att föreslä såsom Constitutions-Puncter: 64 Expeditioner till Riks-StLnden. 8- Att med Swensk inanna rätt fölser den owilkorliga och oundwikliga skyldigheten, att personligen förstvara Swensta Fosterjorden, och det utan afseende pä ständ eller börd; endast lemlyte, wanwett, beständig sjuklighet, wcrkeligt Preste-Ständ och en del Statens Tjcnster befria derifrän. 8- Denna skyldighet äger kraft ifrän 20 till 50 ärs älder. Hwarjc nu bestäcnde indeldt Regemente och Compagnie sär sin Canton, sä widt det läter göra sig, ester Folknummern uti de Härader och Socknar, der det nu är indeldt. 8. Folknummern af Mankön öfwer hela Riket, men särskildt i hwarje af dessa Cantoner emellan 20 och 35 är, delas i fyra delar efter olika äldrar och kallas Första, Andra, Tredje och Fjerde Fördubblingen. 8- Af dessa Classer utgä efter lottning inom hwarje Socken sä stor del och lika öfwer hela Riket, som Styrande Magten finner nödwändigt, de yngst först och sä Class efter Class; dock minst hälften af föregäende Class bör wara utgängen innan Bilaga till Mem. N:o 1. 6S innan den efterföljande anlitas, och ingen får lega eller köpa sig fri, utan svin i 8 stadgas.
De lägga, alldeles rådville, ifrån sig instrumenten. Då inger dem fru Musica, att de skola försöka med något gladare, och patron Julius tar fram sin gitarr och börjar sjunga en af sina lustiga bondvisor. Han förvrider ansiktet och härmar både oxar och får. Men detta är ej något godt infall af den goda fru Musica. Gösta slår med ens näfven i bordet, så att Julius hoppar högt, och han låter dem höra sin tanke om sången. »Om jag än är en förkastad usling, som går här på jorden endast för att åstadkomma sorg,» säger han, »så tillhör det dock inte er, kavaljerer, att göra narr af mitt lidande. Bättre folk än ni borde akta sig för sådant.» Han är orimlig. Han vet det själf, men han kan ej låta bli att bryta ut. Därefter blir han sittande i skamsen tystnad. Äfven de andra tiga. De äro djupt sårade; men hvad tjänar det till att försvara sig. Den goda fru Musica, som håller Gösta Berling kär, äfven hon, håller på att förlora modet; men så påminner hon sig, att hon har ännu en väldig kämpe bland kavaljererna. Det är den blide Löwenborg, han, som förlorat sin fästmö i den grumliga floden, och som nu är Gösta Berlings slaf mer än någon af de andre. Han smyger sig nu bort till klaveret. Han går rundt omkring det, känner varligen på det och smeker tangenterna med len hand. Uppe i kavaljersflygeln har Löwenborg ett stort träbord, på hvilket han målat en klaviatur och satt upp en notställare. Där kan han sitta i timtal och låta fingrarna löpa öfver de svarta och hvita tangenterna. Där öfvar han sig med både skalor och etyder, och där spelar han sin Beethoven. Han spelar aldrig annat än Beethoven. Fru Musica har stått honom bi med synnerlig nåd, så att han har fått afskrifva många af de trettiosex sonaterna. Men gubben vågar sig aldrig på något annat instrument än träbordet. För klaveret har han en vördnadsfull fasa. Det lockar honom, men det skrämmer honom än mer. Det skrällande instrumentet, öfver hvilket så många polskor framdundrats, är hans helgedom.
Skrijvelse, %As 91. kostnader, och de årliga tillskotten för betäckande af kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader, den sednare utgiften medelst förhöjning af det å Riksgälds-kontoret för ändamålet nu anvisade extra statsanslag, samt att för öfrigt utgifter förekomme till ersättning för afskrifna eller förmedlade indelta räntor m. m., hvarom, sedan behörig utredning hunnit ske rörande flera andra likartade utgifter, såsom ersättningen till vederbörande indelningshafvare för mistade mjöloch sågqvarnsräntor, Statskontoret framdeles komme att i ett sammanhang göra underdånig anmälan, på det att ersättningsanslag derför kunde å de särskilda Hufvudtitlarne uppföras; och ehuru det syntes Statskontoret, som för utgifter af ifrågavarande beskaffenhet, för hvilka vid statsregleringens uppgörande medel ej blifvit anvisade, en ytterligare anordningstitel utöfver de begge, som redan förefunnes, nemligen de å de flesta Hufvudtitlarne uppförda anslagen till extra utgifter och samma Hufvudtitlars besparingsmedel, icke borde erfordras, kunde dock å andra :dan erinras, att, om kostnaderna för ofvanomförmälda komitéer skulle af nyssnämnda båda fonder bestridas, dessas tillgångar utan tvifvel icke sällan blefve otillräckliga för de många tillfälliga behof, som af samhällsodlingens framåtskridande i alla rigtningar blefve en nödvändig följd, men om åter Rikets Ständer, i sammanhang med sådana af dem gjorda underdåniga framställningar, som, för att kunna bringas till verkställighet, medförde kostnader för Staten, tillika anvisade nödiga medel för dessas betäckande, skulle, enligt Statskontorets tanke, den s. k. förskottstiteln blifva mindre behöflig än nu vore fallet. För öfrigt och då, med hädanefter årligen återkommande riksdagar, Representationen lättare än hittills blefve i tillfälle att omedelbart pröfva anslagsbehof af ifrågavarande beskaffenhet, föreställde sig Statskontoret, att nämnda anordningstitel i allt fall kunde komma att inom kort försvinna; och det vore under sådant förhållande som Statskontoret ansåge, att någon särskild Rikets Ständers åtgärd icke af Revisoiernes framställning påkallades.
Slutligen och då genom skarpskytterörelsen en mängd personer underkasta sig en betydligt större värnepligt, än den genom lagen föreskrifna, synes mig icke obil - 8 Motioner lios Borgare-Ståndet 1865. N:o 5. ligt, om, der sådant möjligtvis kan ske utan kinder för uppfyllande af medborgarnes förpligtelser mot det allmänna, befrielse från nämnda värnepligt egde rum. Genom ofvannämnda Kongl. Förordning den 11 Augusti 1863, är redan på vissa vilkor beväringsskyldig skarpskytt från första beväringsmötet befriad; men jag är fullt öfvertygad, att det skulle lända skarpskytterörelsen till ännu större gagn, om denna befrielse äfven utsträcktes till håda årens möten, aldrahelst om sådant skedde på ett sätt, som äfven befordrade folkbeväpningen. Det är med anledning häraf jag vågar föreslå: 6:o att beväringsskyldig, som vid beväringsmönstring genom befälhafvarens intyg styrker sig hafva tvenne år tillhört officiel skarpskytteförening och derunder med approbation genomgått sådana öfningar, som Kongl. Maj:t kan finna för godt att bestämma, samt dessutom Iean styrka sig innehafva krigsdugligt gevär af modell, som begagnas af den skarpskytteförening han tillhör, må från båda beväringsmötena varda befriad. Stockholm den 8 November 1865. August Blanche. N:o 5. Af Herr Witt, G. C., angående sammanbindning af städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar medelst bredspårig jernbana samt bidrag af allmänna medel till kostnaden derför. Då man betraktar Sveriges karta finner man att landets sydöstra del är alldeles utan jernvägskommunikationer och man finner också att just i denna del äro sådana särdeles nödvändiga, då man der eger tvenne hamnar, hvilka, den ena såsom flottans hufvudstation och den andra såsom afsättningsort för hela Öland, äro af den stora vigt, att en förening mellan dem och rikets stambanor måste medföra en ofantlig fördel för hela landet.
S. D. Wid justering af Erpcditions-UtskottetS förestagne underdåniga skrifvelse till Kongl. Majit, rörande Herr Under-Stäthällaren och Riddaren läilijenspLrre? nyttjande rätt till Humlegärde»», anmärkte Bonde-Ständet, att däruti saknas denna mening, som det af Riksens Ständer godkände Stats-Utstotkets Betänkande i detta ämne innehäller, eller att, i händelse »vid steende undersökning det skulle befinnas att Herr Under-Stäthällaren brustit idet ingängna Contractets upfyllande, bör pä Laglikmätig pröfning antomina, huruwida samma Contract mä anses wara ä hans sida förwcrkadt, i anseende hwars till Ständct beflöt att detta tillägg borde wid Expeditionen iagttagas. blt -uprs. S. D. ridd. sH Ad.prsk. b-te Vand. Lfd. 866 Den 17 April. S. D. Gillade Bonde-Ständct hivad Allmänna Be fwärs - och Oeconomie-Utstottet uti aflemnadt Betänkande den 7 dennes före stag it, angäende förbättringar i Rikets «pfvstriNgS-werk. S. D. Föredrogs och Bifölls Höglost. Stats-Utstottets den 18 dennes afgifne utlätande öfwer Herr LandsHofdinge» och. Riddaren sk 8cdenk°m?
SDlaitt ©rättningen, *£>an6 £ongf. 4^6 g b et 5\roiiprinfén famt 4?6gtfafig 4benne3 £ongl. 4?og bet f^rmfefjan Sophia Är. bertin a , t lifétiben, afgifva unberbantga fpefonftningar tid ben glabjeflFåntA fjtvarmeb ^orfpnen ivålffgnat ^onunga^nfet ctf) ^åbernetflauöet, genom föbelfén af 4ban$ ^ongl. <3)Zai:t6 teeb/e (Sonson; åfroenfom att infor 4b<wS ‘jvongl. $ttai:t frambära uttrpefen af ben unbcrbåniga tacffamfjet, meb Ijmilfen fffii emotta# flit fadelferr, att mara ben npfobbe Steffur flen, hertigen af Dffergotfjfanby Oscar Fredriks ftabbrar roib ben bogtibliga ©dpelfe^Stctenh ^milfers ben 28 r ofmanberorbe månabaf £>§ bemiflabetf.. $. 2. f0?eb anfebmng af ben forgliga unberråttelfen, l)iptlFen $c\n$ ^ongF ^0?a;:t, uti fPriftoelfe ben rg 19?ar£ ftfffibne år, bedagat öf? i Waber meb*- bela, om ftenne» .^ongf. ^ågfjet ^rinfefan Sophia Albertfnå-sr ben 17 i famina månab, timabe frånfåde, flPpnbabe fJBi att, meb effi en un* berbånig
Förhållandet torde dessutom af hosföljande bilagor närmare inhemtas. Jag torde vördsamt böra upplysa, att ett bifall till denna motion, såsom prejudicat, icke medför ytterligare anspråk, enär endast de här nämnde 3:ne officerare voro, bland omkring 70 st, i det omnämnda predicamentet. Hvad Capitaine Tilosius särskildt beträffar, torde böra upplysas, att K. M. väl behagat, om han täger afsked, bevilja honom 200 R:dr årligen för sina återstående dagar, men att han ej kan, i anseende till den ringa pension han erhåller, taga afsked. Om remiss af denna min motion till StatsUtsk., anhåller jag vördsamt. 1J2 Den i Mars e. m. Bilagor. (Afskrift.) K. M:s Nåd. Resoi. uppå elen af Capitaine!) Fredr. Adolph Sjöbohm i underd. gjorda ansökning derom, att han, hvilken d. ii Maj 1818 befordrades till capitaine vid f. d. Stockholms Escader af Arme'ens Flotta och i sådan egenskap, med åtnjutande endast of lieulenants]ö‘n, derstädes tjenstgjort intill d. 1 Jan. i8a5, dalian, efter Flottans nya organisation, uppå extra och expectance-stat med innehafvande lieutenantslö’n förflyttades, måtte å samma stat undfå capitaineslön, att hädanefter utgå och, efter afdrag af vanliga besparingar, äfven få retroactivt beräknas från d. 1 Juli 1824., till grund för hvilken anhållan sökanden anfört, det han, genom vederbörandes uraktlåtenhet att uppföra honom till capitaineslön efter Majoren med sådan lön, J. R. Ögneloflhs d. 10 Juni 1824 timade död, gatt miste 0111 den af honom nu sökta ifrågavarande högre lön; deröfver ViceAmiralen och Gommend. af K. Mts SvärdsOrden C. F. Coijet, såsom f, d. Chef för ofvannämnde
Först på andra sidan om Theseustemplet blef antalet af vandrare glesare, och längre bort stördes nattens tystnad blott genom vapenklangen och stegen af en förbigående patrull. Petros och Clemens valde det högra porthvalfvet, gingo förbi den der posterade legionären och togo, sedan de vandrat ett stycke af den mörka alléen, sin väg till höger genom en gallerport af jern, hvilken förde in till begrafningsplatsen. Clemens korsade sig och läste en bön, när han beträdde detta af Kristianerna skydda ställe. Det var dock en herrlig ort, full af skönhet och höga minnen. Här hvilade Hellas’ och mensklighetens störste män och de tusen sinom tusen ynglingar, som det fordna Athen hade uppammat i skönhet och glädje till en tidig hjeltedöd. Tempellika monumenter och afbrutna pelare reste sig öfver lagerträdens och cypressernas dunkla grupper, som beskuggade enkla minnesstenar eller till hälften dolde tysta grottor, i hvilka urnor och bildstoder skymtade. Kerameikos’ likfält var Athens historia, mejslad i marmor. Dess nuvarande förfall, dess ovårdade skick, det öfver gångarne vexande ogräset, de lutande vårdarne med sina utplånade inskrifter, de stympade basrelieferna och fallna stoderna talade ock med historiens tunga. Bakom stadsmuren, som på ena sidan gränsade till platsen, skådade från fjerran ned på densamma det höga Akropolis med Pallas Athenas jettestod, de kyklopiske murarne och templens öfver dem uppstigande pelarrader, försilfrade af månen. Lefde i dem en ande, han skådade då och kände, hvad ett menniskohjerta kan känna vid återblicken på det förflutna, när det sörjer en skönhet, som gått förlorad, en kraft, som är död. – Fader, sade Clemens, medan han vid sidan af Petros påskyndade sin gång, – de döde, som hvila här, voro hedningar, men ibland dem fanns ju likväl mången, som sökte att vandra rätta stigar? – Visserligen, svarade Petros, – de hade den naturliga lagen inskrifven i sina hjertan.
Alt nu på samma gång, utan afseende på en eller annan saknad uppgift, eller den lörut följda tillämpningen af Riksdagsordningens 14 § 6 morn., i hvad samma moment angår vilkoren för bergsbrukens nya fördelning uti 5 valdistrikter, omedelbart härefter, genom annan distrikt-indelning, helt enkelt upphäfva eller väsendtligen förändra fjerde val-distriktet, innan revisorsvalet blifvit verkstäldt enligt de derför genom kungörelsen af den 20 Juli fastställde grunder, hade visserligen kunnat ske; men Kongl. Bergskollegium, sorn framförallt ägde alt tillse, att så väl det, ena, som el c amira valen blefvo ”i laga ordning” verkställde, har åtminstone bort finna betänkligt, alt låta tvenne, efter särskilda grunder upprättade, olika indelningar af Bergsbrukens val-distrikter under sistlidne Augusti månad blifva samtidigt gällande, fastän det i allmänhet lärer medgifvas, att en sednare uppgjord distrikt-fördelning innebär upphörande af den förras gällande kraft; men hvilket sistnämnde här dock icke grundlagsenligt kunde få ske, innan den utsatta särskilda valförrättningen inom 4:de bruks-dislriktet hade för sig gått. Om det nu sålunda var i sin ordning, att revisorsvalet, som borde verkställas enligt den ganda, förut kända distrikt-indelningen, också i sjelfva verket i anseende till tiden föregick, men ingalunda fick sammanträffa med riksdagsmannavalen, hvilka borde i grundlagsenlig ordning förrättas sedan ny distrikt-fördelning blifvit af Kongl. Kollegium uppgjord; så later det sig ock häraf förklaras, hurusom det inträ fläde och anmärkte uppskofvet med brnksägarnes riksdagsmannaval nu tillika kan sägas hafva härrört af den vid kungörelsens utfärdande om revisorsvalet den 20 Juli oförutsedda kollision, hvartill statsrevisionens inträffande så nära, som tvenne månader inpå, sjelfva riksdagen, gifvit anledning.
Nidderffapet cch ^ldeln skäligt air härcUI sitt »uiikomliaa bita!! lemna, t sä mätto, att af de 2:ne iiästsvmmande wecker blott Mändogarne skulle wara tili hatande as Plenum undantagne, och de öfriga Fem hwrrdagmne i hvardera weckon lemnäs Stats. Utskottet till deh wigtiaa arbeten fria: hwriket beslut skulle de öinge R soeclive Släoden genom Protocolis - Utdrag tvänlrgrn communiceraS. Or supra. GDZ anledning al hos Ridder skåpet och Melki wäckt och nu Lrer upptagen lräga, huru wida Hjdd. och Ad.Pror. z. B. de 87. Dök 27 Januarii. decharge kunde Fullmägrige i Riksgälds - Contoiret för deras ferwolklung bewchcS, i anseende till de i Stats - Utskottets Betänkande deröfwer framstälde och af Ridderffopel och Adelén länge sedan godkände anmärkningar, beslöt Högloft. Ridderssapct och Adrin, att i likhet med det Wä»ofl Borgare-Ståndets och det Hederwärda Bonde» Sländels redan meddetke Besiut, betyga sitt synnerliga mitznöje öfwer Fullmägtiges wid Le anmärkte tillfällen ädagalagdr förhällandc; men tillika, enär nägon serskildt answarighets Lag för detze Ombud icke är stadgad, och således sräaa vm ersättning för hwad genom deras mrft» tag och felsteg är förloradt icke lämpeligrn mä äga rum, läka all fräga om answar för Full» mäglige i anseende pä deras sörwaltning förfalla : hwilket Beflut skulle de respeclwe MedGtänden genom Utdrag af Prvtocvllet wänligen nllkännagiswas. Läi supra. Föredrogs ett ifrån Stats - Utskottet ingisi Wit sä lydande: lVördfamk Memorial!