Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt buro nästan alla de insända profven vittne om konstnärlig och högt utvecklad yrkesskicklighet, och hembära vi vår uppriktiga tacksamhet till samtliga » Det yngsta Sveriges » bidragare, öfver hvilka fullständig förteckning här följer: Amelie Rydberg, Arvika; Möllers atelier, Alingsås; Henny Tegström &amp; Comp., Luleå; Systrarna Warnström, Jönköping; Ebba Sundevall &amp; Co., Örebro; A. Hedström, d:o; Hilma Selin, d:o; Oscar Olsson, Östersund; K. &amp; A. Wikner, Venersborg; Lina Jonn, Lund; Maria Werner, Trosa; Anna Karlsson, Ronneby; Hilda Kuylenstjerna, Borås; Thérèse Wallgren, Oscarshamn; O. Sundberg, Rättvik; Calla Sundbeck, Grenna; Roséns Atelier, Mariestad; Mia Lundmark, Haparanda; Eva Knutsson, Halmstad; Anna Wissler, Mariefred; Aug. Karlsson, Arboga; Olga Rinman, Göteborg; Carl M. Olsson, d:o; Eurenius, d-.o; C. Dahlqvist, Helsingborg; Roséns Atelier, Stockholm; H. Löthman, d:o; Elin Wettergren d:o; A. Blomberg, d:o; L. Larsson, d:o. Stockholm i december 1 8 9 6. Red. af Idun. IDUN 1896 421 Som fjärilslek i sommarglans ackorden •&gt; mot öppnadt fönster lekfullt vagga hän och mötas a / ett sus / rån kyrkogården, där godsfrun sofyer under gröna trä ' n. j) en gamles hjärta darrar än a / slaget, Jäst år ha sömmat kullens blomsterskrud, ty hon Yar ljuset, lyckan och behaget samt drottningen vid godsets gästabud. jVîed henne dog det friska, fina kynnet och sorgen kväfde muntra gillens glam; i dofya tystna ' n yaknar Sauls-lynnet, och bittra, tunga tankar Yäxa fram. jVten då, när kvalets gissel o / rid vållar och röfyar från den gamle hyilans blund den unga dottern ur klayeret trollar musikens milda språk i skymningsstund.
Två del ; hvilken ränta för (2) rist.; Likaledes anhv»rje år utgör Ett Tuslag t ill Stats-Beh ofvens sen Tre hundra Fyrafyllande för innevarantio (1340) Riksdaler de år 1 8 1 5 ; och Fyratio Tre (43) skil 5:0 Fern Tusende Sex lingar Två (2) rist. hundrade Trettio (5 630) Ränta» så val för Stats-Utskottets Betänk anden'. 2 »73 Riksdaler, Nio (9) skilKongl. Krigs-Collegii lingar Ellofva (11) r:st f. d. Cassors medel, Som såsom ränta för de från för Kongl. Bergs ColleKongl. Majits och Rigii f. d. Cassa godtketsKrigs-Collegium af göres Stats-Verket äflemnade Cassors medel, ven de nästpåföijande och hvilken Summa för åren vid hvarje års slut; år 1815 och påföljande dock anmärkes, att ränåren, inom hvarje års tan å Kgl. Krigs-Colslut skall hållas Statslegii f. d. Cassors tneVerket till handa. del för år 1819 och allt 2. mom. Den så kallaframgent utgår endast de Allmänna Bevillninmed Fem Tusen Ett v gen. Riksens Ständer vid hundra Tretio (5130) denne Riksdag sig åtaRiksdaler, Nio (g)skilgit till en påräknad årlingar Ellofva (11) r.st lig Summa af Två Milårligen, och upphörer lionerSexhundradeTjuderemot med innevarangu Tusende 2,6-20,000) de år 1818 den ränta Riksdaler, och hvilken af En procent, som Siatsskall utgå för år 1816 Verket liittills godtgjor* och följande åren till uppå den till Malmö nästa Riksdag, kommer Stad frånRiksgälds-Conatt lefvereras till Rikstoiret utaf sistnämnde gälds-Coritoiret och derCassors medel utlånte' siades redovisas; hvarSumma, emot utaf samma Bevill2- mom.
Jag förnekar ingalunda vigten och betydelsen af att fullborda Falköping-Jönköping-banan; men, då man tager i betraktande, att, hvad som skulle återstå att färdigbygga af denna bana efter förloppet af den nuvide Statsregleringsperioden, icke skulle erfordra en längre tidrymd än ett år, för att fullbordas, har jag äfven af detta skäl ansett, att vid sådant förhållande de disponibla medlen företrädesvis borde användas i och för fortsättning af den södra stambanans södra del genom Småland. Ehuruväl jag ingalunda vill bestrida vigten af att äfven Falköping-Jönköping-banan snarligen måtte fullbordas, så tror jag likväl, att det för närv:de blifver svårt att bedöma huruvida Statsverket kan bereda de 2 mill. rdr, sora till detta ändamål ytterligare erlordras, hvarföre jag yrkar bifall till Utsk:ts i den förev:de punkten gjorda framställning, dock med det förebehåll, att, i händelse medel skulle under riksdagens lopp komma att förefinnas, R. St:r må ega rättighet, om de för godt finna, att desamma till fullbordande af södra stambanans nordliga del meilan Falköping och Jönköping använda. Gr. Sparre, Erik: Jag tillkännagaf redan i går, att min åsigt var, att man redan under denna statsregleringsperiod borde Ren 26 April. söka åstadkomma fullbordandet af bansträckningen mellan Falköping och Jönköping. Jag anser den vara af stor vigt för att öka trafiken på den vestra banan, ty med den kännedom, jag om densamma eger, behölver den alla möjliga matare, för att i någon man kunna betacka de dryga omkostnader, som för dess uppehållande erfordras. Det finnes likväl en annan bibana, nemi. Boråsbanan, sorn i än högre grad skulle biträda till ökande af denna trafik, och jag hoppas att Utsk:t skal! finna utvägar att till densamma lemna understöd. Skulle sedan några medel återstå, så skulle jag för min del gerna önska, att desamma användas till fullbordande af Falköping-Jönköping-banan.
Michadsen; 4:o ang:de pension åt Reg:ts-Commissarien J. L. Aberg vid afskedstagandet; 5:o ang:de i frågaställd utsträckning af Nämndemäns rätt till skjutsoch traktaments-érsättning för syner och andra förrättningar ; 6:o ang:de utbyte af ett Häradshöfdingen i Öfre Fryksdals samt Öfre och Nedre Elfvedahls Tingslagers domsaga på lön anslaget qvarnställe; 7:o ang:de utbyte af indragna Pukslagare-bostället Hvitlanda, Thomasoch Kullagårdarne emot Häradshöfdinge-bostället Repperda Brakegården i Jönköpings län; 8:o ang:de tilldelande af pension från allmänna IndragningsStateu åt Läkaren vid Straffoch Arbets-fängelset i Malmö, Christian Henrik Andersson; 9:o ang:de rättighet för Balaljons-Chefen vid Krono-ArbetsCorpsen, Majoren Jonas Gabriel Schander, all erhålla pension ä Rikets allmänna Indragnings-Stat; 10:o om understöd af allmänna medel åt Tullstatens Enskilda Pensions-inrättning; 11 :o ang:de försäljning af det s. k. Material-huset Al 274 i Calmar stads vestra qvarter; 12:o angule förhöjning af de Länsmännen tillkommande pensioner å Allmänna Indragnings-Staten ; 13:o ang:de årlig pension åt framlidne f. d. Siats-Rådet Samuel Grubbes enka Margaretha Johanna Grubbe; 14:o angule anslag till Auditören Georg Scheutz och hans son Edvard
I detta afseende är af motionären anfördt, att de nya, med tak och väggar af glas försedda vexthus, som på sednare tider, till stor del på den framlidne prefektens enskilda bekostnad derstädes blifvit uppförda, hafva, i anseende till de ringa lillgångarne, måst uppföras af trä, successivt och utan synnerlig soliditet, så att dessa små byggnader, numera till antalet icke mindre än fem, samtliga äro i ett mindre godt skick. Genom en undersökning, som anställts sedan Consistorium Academicum för Universitetets Kansler anmält de behof, som voro nödiga att för de vetenskapliga institutionernas förkofran fyllas, hade befunnits, att större delen af dessa vexthus blifvit af röta angripne, så att en del redan förliden vinter måst öfvergifvas och en del till instundande vinter blifver alldeles oduglig. Om den botaniska trädgården, som under vården af sin europeiskt ryktbare föreståndare på sednaste åren högst betydligt förbättrats och nu mera kunde täfla med de förnämsta trädgårdar i Europa, skulle kunna bibehålla sitt anseende och fullfölja sin verksamhet, vore en ombyggnad af ifrågavarande vexthus oundgängligen nödig, hvarvid det, efter motionärens tanke, så väl skulle medföra en mindre kostnad, som äfven för öfrigt blifva mest ändamålsenligt samt för underhåll och vexternas skötsel mest underlättande, alt de i en enda byggnad sammanfördes; hemställande motionären, att ett anslag af 9,000 R:dr R:ko mätte för ifrågavarande ändamål beviljas. Af ett Utskottet meddeladt utdrag utaf Consistorii Academici Majoris i Upsala Protokoll den 27 Januari innevarande år har Utskottet inhemtat, att Prefekten för Universitetets botaniska trädgård fästat Konsistorii uppmärksamhet derpå, 4 Stals-Ulsknllcls Ullålande J\i 148. (FortsdllnJ alt de särskilda af trä och glas uppförda vesthusen för Iropiska voxter alla vöre så af rola angripna, att de äfven efter nödiga förbättringar kunde högst ännu ett år begagnas, med anhållan om Konsislorii förord till utverkande af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets
Maj:ts stadfästelse, all inkomst af så kallade extra licent-afgifter komme att från och med år 1858 försvinna, och de ditintills till utgående i första rummet af extra licent-medlen anviste aflöningar till Eskilstuna tjenstemän derefter skulle, på grund af Kongl Maj:ts förut åberopade nådiga förordnanden, komma att till hela beloppet bestridas af manufaktur-medlen, har Kollegium föranlåtits upplysa, att de för det dåvarande å sistnämnde medel anvista utgifter uppginge till 7,461 R:dr 22 sk. 6 rst., oberäknade ofvannämnde vilkorliga tillskott till extra licenl-medlen, eller 461 R:dr 8 Slats-Utskotteis Utlåtande N:o 37. 22 sk. 6 rst. iner, än det fastställda årsanslaget till manufakturernas befrämjande; till fyllande af hvilken brist den å dessa medel vid då innevarande 1857 års början befintliga behållning lemnade tillgång; alt likväl bland förberörde utgifter de för Eskilstuna provisoriska tekniska söndagsoch aftonskola, Sällskapet för inhemsk silkesodlings befrämjande och den för undervisnings meddelande i lins odling, skötsel och beredning anställda Agronomen Alfr. Nathhorst inedgifna anslag, utgörande tillsammans 2,828 R:dr 6 sk. 6 rst., voro beviljade endast till 1857 års slut; att anslaget till Eskilstuna tekniska skola, 66G R:dr 52 sk., torde kunna beräknas att med nämnda år upphöra, sedan, efter hvad Kollegium inhemtat, Rikets då församlade Ständer anvisat ett årligt anslag lör en dylik skola i nämnde stad; men att, om de öfriga tvänne till och med år 1857 raedgilna anslag, utgörande för silkes-odlingssällskapet 1,200 R:dr och för Agronomen Nathhorst 600 R:dr jemte resekostnadsersättning, komme att från och med år 1858 förnyas, full tillgång å manufakturmedlen för fortsatt bestridande af meranämnda lönebidrag till Eskilstuna tjenstemän icke kunde påräknas.
Stats-Utskottet, som vid behandling af denna fråga förskaffat sig del af de ärendet rörande kartor och handlingar samt deraf, bland annat, inhemtat, att Carl Johans församling icke, såsom komiterade uppgifva, omfattar hela Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter, utan att större delen deraf, nemligen dels de under litt c) omförmälda utarrenderade lägenheter, dels sjelfva Hufvudgården med inoch utegor samt trädgård, upptagna under litt. d), äro belägna i Örgryte socken, äfvensom att, då de omkring 400 så kallade smålägenheterna, jemlikt Kongl. Brefvet den 20 Juni 1853, åter blefvo med Landshöfdingetjensten förenade, sådant skedde med vilkor att den vid 1837 års reglering beräknade netto-afkastningen, 1,850 R:dr Banko eller 2,775 R:dr R:mt, fortfarande skulle till landshöfdinge-löneregleringsfönden inlevereras, har, beträffande sjelfva saken väl funnit att, för befrämjande af ett äfven från det allmännas synpunkt så vigtigt ändamål som det ifrågavarande, Staten icke bör undandraga sig att i någon mån göra uppoffring till fördel för nämnda samhälle, i hvars hand lägenheterna i en icke aflägsen framtid sannolikt erhålla ett högre värde, än som motsvarar den inkomst, som på sednare tiden deraf tillfallit, dels Landshöfdingen i länet, dels landshöfdinge-löneregleringsfonden; men, i betraktande ej mindre af denna omständighet än äfven af hvad i öfrigt förekommit, synes det Utskottet som skulle giltig anledning ej förefinnas att för ändamålet göra så betydlig uppoffring, som ett obetingadt bifallande af Kongl. Maj:ts nådiga framställning skulle innebära, utan har Utskottet ansett att Statens rätt till erhållande af skatteköpeskillingarne för de ännu icke skattelösta lägenheterna, hvilka, jemlikt Kongl. Brefvet den 14 November 1854, få af vederbörande innehafvare skatteköpas, bör bibehållas.
Samma ledamot har sagt, att man måste antaga, att lagförslaget kommer att discuteras och behandlas under den förutsättning, under hvilken det är uppgjordt, nemligen, att den nya redactionen af 72 §. skall gå igenom; men jag tror icke, att vi, i öfverensstämmelse med grundlagen kunna utan något tillägg remittera detta förslag, sådant det nu befinner sig. Jag behöfver icke framställa den frågan, om någon kan bestrida, att denna Konungens Propos. är stridande mot nu gällande grundlag. Låtom oss förflytta oss till föregående Riksdag. Grundlagen är ännu densamma, ehuru ett förslag till dess förändrande ligger på bordet. Jag frågar: huru skulle väl II. R. o. Ad:n gjort, om denna Konungens Propos. kommit bit, utan att något förslag till redactionsförändring i 72 §. funnits? Påtagligen hade vi ansett Propos. grundlagsvidrig, och jag vet icke, att ett hvilande grundlagsförslag kan gifva oss rätt att anse grundlagen mindre gällande, änskönt vi kunna förändra den om några dagar. IJr Rosenblad har sagt, att jag yrkat ett grundlagsstadgande örn publicitet vid Ståndens öfverläggningar, hvilket sedan tillkom i form af civil lag. Det är sannt, att jag under en discussion framställde min önskan, att detta stadgande måtte intagas i grundlagen, isynnerhet då det kan hända, att våra protocoll komma att stympade tryckas; men jag torde få anmärka, att i grundlagen icke fanns något stadgande, som förbjöd publiciteten, såsom fallet är med detta förslag, då grundlagen förbjuder, att någon annan än R. St. må stifta lagar för Banken och garantera densamma. Denna grundlagsstridighet är det, som hindrar - * Den 8 Mars f. ra. 97 drar oss att utan någon reservation remittera förslaget till Banco Utsk. II. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt har trott, att jag så uppfattat hans yttrande, att hela det Nåd. lagförslaget skulle falla i samma ögonblick, redactionsförändringen af 72 JJ. Liefve afslagen. Jag har icke så uppfattat det.
Q.-de Haft. 3 IB Slats-Utskotlets Utlåtande, N;0 medgifva, att desse vitesböter, närmare jemkade efter omständrgheternes kraf, finge nedsättas till en åttondedel utöfver allmänna markegångsvärdet, att, såsom tillförene, Stora Kopparbergslaget tillfalla. Enligt hvad 1725 års ofvanåberopade Kongl. Förordning antyder, bar med föreläggandet af meranämnde tredsko-böter ingalunda åsyftats att bereda Stora Kopparbergs Bergslag någon vinst, utan endast att inom densamma förekomma brist af behöflige kol. Då det numera synes kunna antagas, att bemälte Bergslags i följd af koppar-tillverkningens successiva aftagande Betydligt minskade kol-behof skulle, i händelse någon del af den skattskyldige allmogen underläte att sina kol-räntor in natura leverera, utan svårighet kunna fyllas genom inköp af kol inom de närmast belägne socknarne , och sådant till ett pris, sora, enligt hvad inom Riks-Stånden blifvit upplyst, aldrig öfverskjuter, men oftast understiger ortens markegängsvärde å berörde vara, torde det böra medgifvas, att dessa böters fortfarande ingalunda är för Bergslaget af verkligt behof påkalladt, likasom det å andra sidan icke är med billighet förenligt, att den räntegifvare, som endast med största uppoffring kan in natura praestera honom åliggande kol-räntor, skall för denna oförvåiiade oförmåga genom böterne vidkännas en ytterligare beskattning. Utskottet befarar emedlertid, att, så länge Dal-ulimogens nuvarande kol-levereringsskyldighet qvarstår samt de Författningar, hvarigenom dels Stora Kopparbergs
Örfilen flög af hjärtans grund med slag på slag kring bordet ända till adjutanten Wjasemskij, som var tsarens närmaste granne på andra sidan. Det var en helt ung och ännu oerfaren officer, och med handen halflyft bleknade han och såg stelt på tsaren. Det fanns ingen i laget, för hvilken tsaren fattat en sådan tillgifvenhet som för denne gullockige yngling, men ett rykte hade i natt hviskat, att han anslutit sig till sonen och upprorsmännen. Därför ville tsaren pröfva honom, och med Ivan den förskräckliges raseri i blicken och en moskovitisk handtverkares godmodighet i skrattet sade han till honom: – Wjasemskij, min gosse. I mitt eget rike törs snart ingen nämna mitt namn utan att förbanna mig. Här är min kind. Vid Gud och hans enfödde son ålägger jag dig uppriktighet. Skänker du belackarna rätt, slå då till! Jag förtjänar då inte heller bättre än de andra. Hvad jag begär, det är sannfärdighet ... och jag skall tacka dig. Wjasemskij reste sig och makade stolen åt sidan som för att knäböja, men så fäste han sin blick i ljuslågan och hviskade: – Mina händer äro orena. Låt mig först få tvätta dem. Tsaren jakade med en tungsint nick och såg efter honom. – Också han! Annorlunda hade jag väntat. Han höll den tomma bägaren framför sig i luften, och tsarinnan, som hela dagen förstulet iakttagit honom, inkom i en enkel blå dräkt och satte sig på den lämnade stolen. Han lade sin hand på hennes arm och vände sig mot Alexei. – Nå, hvarför skänker du inte i och dricker oss till? Så där, ja. En gång till! Och ännu en! Ställ dig upp! Fortare! Nej, ni andra skola sitta, men du skall stå. Du skall stå till svars. Är det sant att munkarna intalat dig, att du är hela folkets kärlek och hopp? Alexei stod på andra sidan bordet, skakad af frossa, och hans veckiga ansikte blef askgrått och gammalt. Tsaren såg ut som hans son, och för hvar ny fråga snodde Alexei den långa spetshalsduken allt hårdare om fingret, men svarade icke ett ord.
Äfven har man anmärkt, att kronohetjeningen skulle beröfvas en fördel, om stämmoböterna försvunno. Ledamöter af BondeSt. inom Utsk., hvilka bestridt dylik uppbördsbefattning, hafva försäkrat, att de sällan kunde utlaga dessa böter, emedan de ansågo det såsom en skam, hvarföre de önskade att de mätte upphöra. Dessa äro de motiver, som gjort sig gällande inom BondeSt., och då de nu <äro kända, anser jag något uppskof-utaf den af Hr Prytz uppgifna anledningen icke behöfligl. Den andra bifrågan var, att Bevilln.Utsk. icke skulle vara behörigt alt i detta fall stifta lagar. Ingen har velat tillerkänna Utsk. en sådan behörighet, aldraminst Utsk. sjelft, sorn uttrycker sig på följande vis: ”Och får Utsk. af dessa skal tillstyrka II. St. att lios K. M. i_ underd. anhålla” &e.; hvaraf synes att Utsk. sjelft erkänner, att det blott är Konungen, sorn kan stifta lag i detta fall, derutinnan R. St. likväl icke äro mera än i andra hänseenden förhindrade att frambära deras underdåniga önskan. Jag är antecknad såsom reservant mot betänk, och tillhörde äfven minoriteten i Utsk.; men ansåg mig icke böra reservationsvis anföra mina skäl för min åsigt, enär de dels innefattas uti ingressen till betänk., och dels äfven förekomma nästan uti samtliga de yttranden från Stånden, sorn ineddeltes Utsk. Jag har i afseende på första punkten eller beloppet af stämmoböterna varit af olika tanke med Utsk:s majoritet, derföre att jag anser den här föreslagna progressionen vara högst ojemn. Att någon progression bör äga rum anser jag billigt. Det återstår således först att afgöra, huruvida det af Utsk. föreslagna minimibeloppet af 4 sk. är lämpligt elier icke. Hr von Hartmansdorff har i det hänseendet föreslagit, att böternes minimibelopp borde motsvara värdet af ett dagsverke.
STOCKHOLM, Ecksteinska Trvckerirt, i835. Slals-Utskottels Utlåtande N.-o 461. E N:o 462. Ankom till Exp.-Utsls. den 2 Maji. Utlåtande, öfver anmärkningar vid Betänkandet N:o 44$-> med förslag till en förändrad redaction af io3 <$\ uti i83o års Reglemente för Riksgälds-Contoret. (Rgs Afd.) Ofvanberörde Betänkande, gilladt af Presle-Ståndet den 23 och af Bonde-Ståndot den 21 sistl. April, har, i anledning af gjorda anmärkningar, blifvit från Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet till Utskottets ytterligare handläggning återremilteradt. Uti de, så väl hos Ridderskapet och Adeln, som hos Borgare-Ståndet, gjorda anmärkningar, hvilka föranledt återremissen, är, efter hvad discussions-protocollen antyda, medgifvet, att om uti förslags-anslagen uppkommit brister, hvilka af Stats-Verkets inkomster, öfverskotten häri inbegripne, icke kunnat betäckas, Riksgälds-Contoret, på grund af ännu gällande io3 §. i i83o års Reglemente, vore pligtigt att sådana brister ersätta; och något annat har icke heller blifvit af Utskottet tillstyrkt genom den föreslagne nya §:n, som skulle komma att införas uti det blifvande Reglementet. Det är således icke Utskottets åsigter i sjelfva hufvudsaken, utan blott redactionen af den föreslagne §., som utgjort föremålet för de egentliga anmärkningarne. Man har nemligen befarat, att när uti den föreslagna §. omförmälas Stats-Verkets utgifter, utan något dervid gjordt tillägg, härifrån skulle kunna hemtas anledning, att på de bestämda anslagen gifva anvisningar utöfver deras fastställde belopp, och såmedelst bereda en tillökning i den extra Statsbrist, som af Riksgälds-Contoret komme att godtgöras.
St:r medgifva att Krigs-Coll. förändras till en armé-förvaltning, på det sätt, att inom densamma bildas 3 särskilda afdelningar, hvardera ställd under en militär-chef, och att åt dessa chefer uppdrages att hvar inom sin afdelning, på eget ansvar, med nödigt biträde handlägga och afgöra alla sådana mål, som i något hänseende fordra m i I i ta ri s k t-te k n i sk a insigter, hvaremot åt en särskild, af militär-cheferna oberoende, af endast civile ledamöter bestående och kollegialt arhetande afdelning uppdrages, dels vården och mseendet af arméens boställen, dels förvaltningen af de landtlörsvaret tillhöriga fonder, dels kontrollen öfver dispositionen af armé-förvaltningens kassa, dels den bokföring, som afser att redovisa för embetsverkets hela förvaltning, dels ock slutligen alla de ärenden, som, enligt den instruktion, som af K. M. för armé-förvaltningen kommer att utfärdas, icke äro hänförliga till militäriskt-tekniska frågor; hvarjemte R. St:r förklara, att, om K. M. finner lämpligt att före nästa riksdag gå i författning om inrättande af en armé-förvaltning, i enlighet med nu uppgifna grunder, det nuv:de anslaget till Krigs-Coll. må för sådant ändamål användas; dock under förbehåll, att statsverkets utgifter icke derutöfver må ökas till följd af anspråk af de nu der anställde embetsoch tjenstemän.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Stats-Utsk:ts förslag olörändradt, hvartill svarades många ja och nej i blandning, sedermera propos. på bifall dertill med den af Gr. af Ugglas föreslagna förändrade lydelse, då svaren äfvenledes ulföllo med många både ja och nej, samt slutligen propos. på antagande af Utsk:ts förslag, med den förändrade lydelse, Frih. af Ugglas föreslagit, hvilken propos. besvarades med talrika och starka ja, blandade med många nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande.