Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men dä arrendatorn hellre önskar att, emot en jemförelsevis ringa ersättning, nedlägga sine, redan af domaren godkände och gillade, betyd lige ersättningsanspråk ä K. M. och Kronan, än fortsätta en rättegång, som möjligen kail blifva långvarig oell först efter längre tid tillskynda honom ersättning; så föreslår jag, att emot det arrendatorn afstär från alla ersättningsanspråk å K. M. och Kronan i och för arrendet, af Brå bergs kungsgård, och återkallar deri i detta afseende fortgående tvist, 11. St. eftergifven och »(skrifver de 2:«e årens arrendebelopp tor kungsgården, som för 1842 och 184-3 ännu finnas af arrendatorn oguldne, äfvensom den husrötefcrisl å kungsgården, hvarföre hail möjligtvis kan komma att häfla. Denna afskrifning och eftergift, arrendatorn af R. St. söker och begär, är, oberäknadi deri rättsoch billiglietsgärd den innebär, för K. M. och Kronan af både vinst och fördel, enär, ä ena sidan, de af arrendatorn väckte ersättningsanspråk kunna föranleda till ganska drygare kostnader, och, å den andra sidan, arrendatorn saknar aila tillgångar till gäldande sä väl af de 2:ne arens oguldne arrendebelopp, som ock af den möjligen blifvande husrötebrislen, hvilka liqviders utgående af borges männen derjemte är högsta ovisshet underkastad, enär borgesmänneiis betalningsskyldighet, under de omständigheter som med arrendet inträffat, är vorden förklarad tvistig. Dä emedlertid, genom dc här ofvan uppgifne, och med bilagde handlingar behörigen styrkte förhållanden, arrendatorn Lieutenant Linnström blifvit genom missledande och alldeles oriktige uppgifter införd i ett arrende af Brabergs kungsgård, hvarå han med sin enskilda förmögenhet riktat K. M. oell Kronan, uppoffrat allt hvad han ägt, eller omkr.
Jemte det Rikets Ständer medgifvit, att Kongl. Stats-kontoret må af Riksgälds-kontoret erhålla ersättning för hvad icke blifvit godlgjordt genom den enligt afgifven redovisning återstående behållningen utaf del före innevarande riksdag från förstnämnda embetsverk med 23,500 R:dr utbekomna förskott till undersokningsm. fl. kostnader i afseende på förestående jernvägs-anläggningar, hafva Rikets Ständer anvisat till Kongl. Maj:ts disposition ett särskildt anslag af Etthundrafemtio tusen R:dr för bestridande af de kostnader, som äro förenade med anställandet af 20 Sluls-Ulskottels Memorial M 281. noggranna och fullständiga icke blott tekniska och topografiska, utan äfven statistiska, landets industri och rörelse isynnerhet omfattande, undersökningar rörande de för statens räkning ifrågaställa jernvägs-anläggningar; hörande alltså denna anslagssumma af Riksgälds-konlorel hållas Kongl. Maj:t tillhanda samt utbetalas i den ordning, som af Kongl. Maj:t varder föreski ifven. Med fortsatt tillämpning af den, i fråga om verkställigheten af de inom Sverige orfordeiliga jernvägs-anläggningar under sednaslo riksdag antagna och fastställda grundsats, att alia stambanor dädanefter skulle anläggas och utföras genom statens omedelbara försorg, samt alt de med sådana banors anläggande förenade kostnader i allmänhet skulle af staten bestridas, hafva Rikets nu församlade Ständer beviljat och till utgående under dels sistförlidet' år och dels innevarande samt nästkom mande
Den andra bestämmes af följande Stadgande i 107 §:n Res.F.: "‘Skulle Consl.-Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt, eller en, eller Jlere af dem uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embele utöfval, ege då Utsk. all sådant tillkännagifva för R. Sl:r, hvilka, om de finna rikets val det kräfva, kunna hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att Han ville ur Statsrådet och ifrån embete Den 5 Juli f. m. 51 skilja den eller dem. emot hvilka anmärkning blifvit gjord". Det är vid detta tillfälle icke fråga om annat än denna sednare kathegori, och hvad som vid hvarje af de anmärkla fallen lagligen kan och bör pröfvas, är således blott, huruvida rådslagen verkligen varit stridande emot rikets sannskyldiga nytta, och om någon föredragande underlåtit att visa oväld, nit, skicklighet och drift. Detta skall bedömas, men icke huruvida åtgärderne efter Const.- Utsk:s tycke och smak varit mera eller mindre lämpliga, ty derom eger hvarken Utsk. eller Stånden någon befogenhet att yttra sig annorlunda än så vidt de nyssnämnda omständigheterna dervid kunna anses vara i fråga. I afssende på de serskildta punkterna ber jag nu att till en början få yttra några ord om punkten JN:o 2. Man har dervid anmärkt såsom en oriktighet, att vid tillsättande af biskops-embelet i Calmar Stift ett pnebende-pastorat blifvit utbytt emot ett annat, och Utsk. har ansett detta vara stridande dels emot Presterskapets privilegier och dels emot 30:de §:n Reg.F., samt att dessutom en form-felaktighet blifvit begången derigenom att icke Kammar-Colhm varit hört i frågan.
Om flera eller färre veckor, beroende på årstiden och väderleken, lyckas det sedan att drifva indianerna tillbaka till agenturen, där de arma djäflarna tagas emot med öppna armar såsom förlorade, men återfunna och ångrande söner. Och då de vid det laget svultit tillräckligt för att med god smak tugga till och med leveransoxar, så äro de nog så villiga att tända fredspipan, isynnerhet som de i anledning af tillfällets högtidlighet få tobaken till den gratis. Så ungefär ser ett indiankrig ut i våra dagar. Det sista, som till dato inträffat, gick af stapeln för litet mera än ett år sedan ute i South Dakota. Den gången var det Sioux indianerna, som tröttnat på regeringsdieten, och då de vid föregående enahanda tillfällen visat sig rätt segslitna i sin opposition, så väntade man sig något mera än vanligt intressant, hvarför också till krigsskådeplatsen samlades en mängd tidningskorrespondenter och bland dem äfven jag. Tillfället att få se en bit gränsmarkslif ute på prärierna under särskildt intressanta omständigheter var för godt att försummas, och därför steg jag en gnistrande kall Januarimorgon ur järnvägskupén vid stationen Rushville i Nebraska, tätt invid Dakotagränsen, samt började genast i sällskap med en annan tidningsman, den jag råkat på tåget, leta efter någon, som vore villig att sälja eller hyra oss ett par hästar för ridten ut till Pine Ridge-agenturen och för begagnande under kampanjen. Den lilla präribyn var full af folk: statsmilis, som ryckt ut för att mota ett möjligt försök af rödskinnen att bryta sig väg åt Nebraska till och falla öfver nybyggena längs reservationens södra gräns, forkarlar med hästar och stora, fyrhjuliga vagnar, afsedda för transport af förnödenheter ut till högkvarteret, cowboys, som förrättade kurir och späjaretjänst, och slutligen en brokig hop människor, som skyndat undan från de närmast hotade nybyggena med barn och bohagsting, och nu, så godt sig göra lät kamperade i byns fåtaliga brädskjul eller på dess enda gata. Det såg helt krigiskt ut, alt detta vimmel af militär och annat folk, men ändå kunde jag inte förmå mig att tro på allvaret af hela kriget.
rr * Hus-Prester. 40 50 Öfvérflödige Betje,-,ter. För Hundar. o-sr" 3 “ . Q. no > cr? Hl Summa. 3*5 N:o ISj:te Bandet. N:o 7. (F.) Sammandrag öfver Bevillningen efter 3 Art, af 1815 års Bevillnings - Stadga uti N. N. Fögderi för år 18 Enligt Taxerings Eängder och Sammandrag : N:o 1 N:o 2 • N:o 3 ' N:o 4 ‘ Nio 3 - Enligt särskildta Eängder och Förteckningar: Grundskatts-Afgift för Frälse Egendomar Afgift för Postoch Eotshemman - Dito för Rotefrihet • Dito för Kolningsfriheter - Dito för tillverkning vid Krutoch Svafvel-Bruk Hemmanoch Lägenheter sorn innehafvar under ägande rätt Dito som innehafvas under Boställs rätt • Kungsgårdar och Krono Lägenheter rrt. m. Förteckning öfver Afgift, som enligt 3 Art. af 1815 ars Bevillnings-Förordning kommer att erläggas till fyllnad för Bränvins - Comsuintionsoch JLandtulls - Bevilln ingen m. m. uti N. N. Fögderi för år 18 Efter 1 § Efter ri. Beräknad Afgift efter 2 Art. Afgift k 6 sk. på R;dr för hvad i 2 Art. betalas. [Antal perso' ner som be1 tala 8 sk. Antal personer som be tala 36 sk. Afgift. Summa. Sidan 334, Summariskt Extract ofver liela Eevillningen efter 1815 ars BevillningsStadga uti N. N. Fögderi för år 18 Summa Bevillning. Enligt Längder och Sammandrag: J:te Bandet. Sammandrag Öfver Bränvin* - Brännings - Afgiften uti N. N. Fögderi för år 18 Afgift efter Hemmans .värde. N. N. Socken N. N. dito Summa För tillverkning® 3 3 Eg Afgift. Summa, >:te Bandet#
Här är äfven sagdt, att byggmästare och controller ej skulle kunna vinnas i erforderlig grad för alla dessa byggnaders uppförande. Härpå har Frih. Hamilton redan svarat, men till motbevisning har af en annan ledamot blifvit sagdt, att erforderlig tillgång på byggmästare icke skulle äga rum, utan att man i thy fall behöfde använda privata byggmästare, hvilka troligen ej ägde nödig skicklighet. Jag frågar den vårda ledamoten, huruvida en privat byggmästare ej skall kunna uppbygga, vare sig fängelseceller eller hvad som helst efter en fastställd ritning. Kan han icke det, så är han icke byggmästare. Dagligen och stundligen klagar man öfver de brott, som begås, den demoralisation, som hos nationen visar sig. När man då vill söka medel för att afhjelpa delta onda, så säger man: det är för mycket, vi vilja icke gifva så mycket. Har har man äfven hört ungefär detsamma. En talare har projecterat hälften af den af Utskrn föreslagna summa. En annan önskade att man måtte hålla sig till hvad K. M. begärt, samt sagt att Utskrn icke bort sträcka sig längre. Jag deremot anser, att vi böra vara Utskrn stor tack skyldige för det att de gatt lill djupet af saken, i det de öfverskrida Konungens propos., för att de inträngt deruti och funnit att den af K. M. begärda summan ingalunda var för behofvet tillräcklig samt derföre föreslagit en högre summa. Vi borde tacka dem i stället för att klandra dem. En talare har här yttrat, att han icke förstår hvarföre man först skulle tillse att brottslingarne få tak öfver hufvudet, eller med ett ord, |G6 Den i5 Januari. hvarföre nian byggde hus åt deni.
Våiniö i sa matto företedde likdet med sistnämnda stad, a!t en del as osvanlrerörde u^r^rIösl6 Ile^emente derstädes var it sörlund, sörekamme likväl därvid, att Valmo vör e villa dättre lottad, än landskrona, ^enom större Irandel oelr rörelse, dvartill de nä sörra stället nied 8tats-meclel underlrällne lroupjoer, äfvensom Lorreetions-inrättninAS-nersonalen, jernväl didi 0^0; I>vadan 8tats-Lontoret ansaA siss ieke kunna i underdänizdet tillstyrka den isra^astäilda lrojrositionen om ärligt anslag till Valmo 8tads sattizvärd; oek, ket, ridande den derjemte gjorda anlrällan örn Kronans rätt till de inom staden fallande lana-ars, yttrat, att dä frisäll därtill skulls utföra anledning för ställer oed sörsainlinAar i allmändet, att ^rka enadanlla drrmon säsonr en ständig rättiAdet, oed staten derigenom asdänrlas en urgammal, i la^ oell sakens natur grundad rätt till sädane medel, Irvilka nä^on Aanräfven kunde ujrjo»ä till detydli»are suurmor, sunne 8tats-(lontoret detänkli^t, att vidare understödja denna de^äran, än att lcrrenämnda inom Valmo salina lana-ars ester 3sr>sve lersson» enka, stort <)fo K:dr, mätts staden esterlätas till did rars sor dess satti^försorjninAsanstalter; dvarom doek Kon»1.
Jag mäste säga att detta är just en sak, som har ganska mycket utgjort min farhåga; men de få gånger, som vi haft stor arbetsstyrka här samlad, har jag alltid hållit emot alt arbetslöuerna skulle drifvas upp, ty det är klart, att man dermed kan göra mycket ondi i ett land, men jag tror att vid detta tillfälle är icke något sådant att befara. Herrarne torde äfven påminna sig att ett år det var samladt 6 å 7 tusen man vid Götha kanal, och jag tror icke att det gjorde någon synnerlig steg_ 262 ben 23 September e, m. ring i priserna och arbetslönerna. Jag anhåller Ufven att få upgöra en kalkyl öfver huruvida något sådant kan vara att befara. Vi skola på tre är depensera 5,000,000 R:dr B:ko. Häraf måste jag anlaga att minst hälften åtgår lill anskaffande af nödig materiel för arbetets drifvande. Då blir det icke mer än omkring Alla hundra tusen R:dr B:ko att årligen depensera på personalen. Antaga vi nu 200 arbetsdagar, hvilket bestämdt är för litet, men som jag dock vill för säkerhets skuld antaga, så blir den summa, som återstår att användas på personalen, icke mer än 4,000 R:dr B:ko, hvilket belopp väl icke i betydligare mån kan verka till updrifvande af arbetslönerna. Della kan så mycket mindre inträffa, i så måtto, all kostnaden för skenor och annan materiel, som behöfves, öfverstiger ganska mycket den summa, som åtgår för personalen. Jag skulle visserligen önska alt det vore möjligt att bygga på två ställen, men jag tror icke att det vore klokt och icke heller anser jag det låta sig göra förr än möjligen efter nästa riksdag, ty förhållandet är det, att' vi hafva en så ringa personal i Sverige, som känner til! jernvägsbyggnader, så att jag tror icke att vi med denna personal skulle kunna begynna på flere punkter. Det är i öfrigt en mängd förberedande arbeten, som icke tagas i betraktande, men hvilka dock äro alldeles nödvändiga, och vi hafva dessutom icke mer än två år till nästa riksdag. Vi få således icke mer än ett arbetsår.
Guld af 33 carnat 5 grains halt» Pistolett* Stats-Vtskottets Eetankanden. 1721 Guld till 20 carat och 4 grain samt K rono Guld till 18 carat och 4 grain, dock med 2 grains remedium på hvardera sorten; Silfverhalten skulle blifva 13 j lod fint på ernmark af 16 lod med |:dels tillåtit remedium ; Hvad Tenn-Arbetet angick, så blef tvåstärnpladt alldeles förbudet, utan .skulle endast göras fyrastämpladt af 97 af Hundrade fint, så att tillsattsen blefve 3 på Hundrade, samt trestämpladt lill 83 af Hund rade fint, så att tillsattsen derpå blef 17 på Hundrade, eldigt 1694 års Kongl. Förordning; — Under denne halt skulle ingen få arbeta af Guld, Silfver och Tenn, vid det ansvar och straff, som 3 §. utsätter. Till så mycket bättre ordning, uppsigt och säkerhet om Arbetets tillbörliga halt och säkerhet, förordnades en Öfver-Directeur, hvilken med biträde af en Controlleur och annan nödig Betjening skulle besörja Controll - Inrättningen} Och skulle allt det arbete, som thädanefter förfärdigades af Guld, Silfver och Tenn, tecknas med en Kongl. Controll-stämpel af 3 Kronor, för hvars påsätttande skulle betalas på hvart Qvintin arbetad! Guld 2 öre, på hvart lod Silfver 3 öre och på hvart fk Tenn 4- öre Silfvermynt; Hvilket allt, enligt Kongl. Commerce - Collegii under den 3 November 1753 derom utfärdade Kungörelse, skulle taga sin början med den 1 Januarii 1754.
Ja alltså vunnit börTrådvaru-Handeln emellan Sverige och Norrige för framtiden blifva begge Rikena emellan fri från alla Tull-umgålder. zy.dje Voterings-Fragan; Den som, i enlighet med Höglofl. Ridderskapet och Adelns, Högvördige Preste-Ståndets samt Hedervärda Bonde-Ståndets beslut, vill, att Tull för utgående och inkommande varor bör i Svenska Stats-Utskottets Betänkanden. 307 Banco-sedlar bestämmas och erlåggas voterar Ja; den det ej vill Nej; Vinner Nej: så kommer, enligt Vållofl. Borgare-Ståndets beslut, all Tull för utgående och inkommande varor att hädanefter, som hittills, bestämmas i Hamburger Banco, men erlåggas antingen i Vexlar eller Svenskt Specie Mynt, eller i Banco-Sedlar efter nästföregående månads medel Cours, och med iakttagande deraf, att när denna medel-Cours, slutar sig på runstycketal, men icke ofverstiger .skillingtal med mera ån 6 runstycken, lemnäs dessa utan all beräkning, och att, om den åter uppgår ofver 6 runst., åkes den till fullt skillingtal. Efter voteringens verkställande häröfver befunnos 88 Ja och 31 Nej; och enar Ja således vunnit, bär Tullen får utgående och inkommande varor i Svenska Banco-Sedlar bestämmas och erlåggas. Detta allt har Förstärkte Stats-Utskottet skolat hos Riksens Höglofl. Ständer vördsamt anmäla. Ankom den aj Noy. i8a3« Memorial angående utdelning af återstående exemplar utaf Bihanget till Riks - Ståndens Pocollet vid 1815 års Rikdag. Sedan Riksens Högloft.
Idan har bibehdllit husen sådans de vor0 - och många af dem h a h a en rent klosteraldig prä.gel med sina Ifinge hvitmenade gångar och den fyrkantiga gården med pelare, beväxta af murgröna och vin. Andra g4rda.r åter ha längs husens ytterväggar en slags loft - dekorativa brum ' triloft, - på hvilka man kan vandra hotellet rundt. Ofta ser man engelska misser, allt utom medeltidsaktiga, i full %flirt s med någon på motsatt balkong staende resande anglosnobb, talande om Bayreuth, som ju ligger helt nara Nurnberg, och föreställningarna dar på ett sidant satt, att mangen rättrogen m ä s t e r ~ å n g ~ väl e kan vända sig i sin graf. Bayrreothkulten tycks emelle9id vara högt uppdrifven hos den engelska rasen, och)) man » reser för att se Parsifal så som)) manr annars bereder sig till att gå i kyrkan. Det hele blir för engelska nationen ett skådespel ur bibeln; - musiken ar en bisak för de flesta. Jag satt bredvid några engelska damer under Parsifal-föreställningen och de formligen snzaite bort af kyrklig hänförelse under första akten. När den andra kom - som är i musikaliskt afseende och i dramatiskt lif afgjordt öfverlägsen den första - blefvo damerna oroade af pjesens vändning och lugnade. sig först när jag försäkrade dem om, att ' i tredje akten skulle de f å igen hela första aktens sceneri och gudstjänst, Den s. k. sBinrg » ligger terassformigt högt öfver,Nurnberg och behärskar staden. Byggd omkring början af 1000-talet blef den sedermera under Friedrich Barbarossa utvidgad och moderniserad i götisk stil. Det &amp; r en byggnad af Aldig verkan, oförfalskad som den nu ter sig. Den innehåller en massa märkvärdigheter .. till hvilka man lockas soin resande, .bland annat den s&amp; kallade Folter-Kammer - eller Pinokammaren. Det är dock egentligen byggnadens yttre skönhet och ålder, som ' fängslar och intresserar. '
Ständers.Bancs-Uiskott i Prorocoilö Utdrag af 64 Den z Januarii. af den 2 i denna manad onsö», biföll Preste,Stans det akt den, för bristen a ett pa felacktig Wag Attst till afvikne BruksPatronen kk:>I!ence^u r utgånget Banco»Län, Arboga Magistrat och Wågmästare adömde an svårighet ma eflergifvas; hvarom de Respectiwe Vled, Standen samt Banco, Ulffotket skulle wördsamt och vänligen underrättas. Ht. lu^ra. Lx ?rotocol!o. P O. ^laqvist. S. D. Hvad Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskott uti Memorial af den ,i:te i denna manad, i anledning of Riksdagsmannen ivrier Ox Iber^s kill Hederwärda Bonde» Siandet ingiiue och till U skottet remitterade Memorial, angående redo, wisning för de allmänna medlen sedan 1802,. samt om, answar för förre Konungens Rådgifvare » tråk och anfört, blef af Prest-Siandek till alla delar a:l« lat; hvarom vördsam och wänlig underrättelse skulle de Respcctiwe MedSlänven samt Stars, Ulffottet meddelas. Ole lupra. k^x krorocollo. O. ^Imc^vist. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls Riksens Högloft. Ständers Lag - Utskotts den nästi. No, wember asgisne betänkande, om mildruiq l straffet för lägrad qvinna, hvarom vördsam och vänlig un> Den z Januari!. 65 underrättelse skulle de öfrige Med-Standen och Lagutskottet meddelas. 17c lup>!L. Hx ?ro!c>coIlo. P O. ^lmc^vist. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högwördige Preste-Sländet den 14 December iZOZ. S. DUnder denna dag har Prest < Stanbet återremitterat. Til! Riksens - Höglost.
De af Hrr von Hart mansdorff och von Hohenhausen omnämnda tillgångar, som skulle Riksg.cont. tillflyta, utgöra 1,116,000 r:dr, hvaraf 300,000 r:dr blifvit af SlatsUtsk. lagua i beräkning; återstå således 816,000 r:dr. StatsUtsk:s meni. N:o 304 upptager vidare 250,000 r:dr, som ett förmodad! öfverskott på statsverkets inkomster för åren 1843 och 1844; men efter de beräkningar jag enskildt gjort, kan intet öfverskott uppkomma, utan troligen visar sig vid liqviderne för nämnde är en brist, som af Riksg.cont. får ersättas. Riktigheten af denna min beräkning visar sig ibland annat deraf, alt Slatscont. hade redan i April månad lylial 1 million r:dr af statsbristsumman, hvaremot under föregående år, dä öfverskott på statsinkomsterne funnits, dels icke i nämnde månad lyftals en enda skilling, och dels under år 1843 blott 200,000 r:dr. Således kan man ej göra någon beräkning på de 250,000 r:dr, som i betänk. N:o 304 finnas upptagna. Drages sistnämnde summa från ofvanuppgifna 816,000 r:dr, återslå ej mer än 566,000, som i Riksg.cont. skulle finnas alt tillgå, utöfver hvad i mern. N:o 304 nämnes. Enligt berörde mern., visar sig således en tillgång utöfver de anslag Ständerne för vissa ändamål beviljat, men StatsUtsk. har sedermera inkommit med förslag till ytterligare utgifter, hvarigenom största delen af det öfverskott, som i N:o 304 omuämnes, skulle försvinna.
— Men går man upp från Jung-fem8tieg och sedan förbi Peterskyrkan, så kommer man till en åt de idéela intressena egnad institution, det 8. k. Johanneum, en väldig bygnadskomplex i fyrkant, på hvars rymliga gårds-plats just vid mitt besök sista handen lades vid en staty öfver Bugenhagen med anledning af hans i de dagame inträffade jubileum. Man passerar en ganska praktfull vestibul, der filosofen Wolff och andra beröinda män blicka en till mötes från väggame, man kan på nedra botten taga det naturhistoriska muséet i skärskådande och man finner en trappa upp bibliotekets beqväma och svala läsesalong. Literaturen öfver Hamburg under franska väldet är, som jag redan antydt, ganska omfattande. I de broschyrer jag genombläddrade faste jag mig bland annat vid ett par rätt lustiga anekdoter. Jag kan icke påminna mig ha sett dem i svenskt tryck, ehuru det ju är alltför möjligt, att de äro intagna i något arbete öfver Karl Johan — men jag vågar föreställamig, att åtminstone de flesta af mina ärade åhörare skola finna nyhetens behag i dessa om en ganska oväntad godmodighet vitnande Bernadottesdragen — man erinre sig, huru marskalken i Wien uppträdde som ett rytande lejon, enligt de nyligen äfven på svenska * offentliggjorda aktstyckena. Det nu följande är ett par bagateller, om man så vill, men ganska karakteristiska. I Hamburg fans det nämligen vid vårt århundrades början en gammal fransk émigrant, Debonale, bekant som utgifvare af en diger grammatika, rätt egendomlig i sitt slag, hvars alla tre upplagor (af 1806, 1807 och 1813) jag för kuriositetens skull nu reqvirerade fram. Boken vimlar af korta berättelser och infall, hvarom redan innehållsförteckningen vitnar — ett register hvartill man väl aldrig i en grammatika får se ett motstycke. Vid en regel hade emellertid förf. som exempel anfört: » Bona-parte anses som en stor general, men han är blott en lycklig röfvare ».