Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Tid efter annan å Riddarhuset väckta, omtvistade och fallna frågor om en reform af Ridderskapet och Adelns representation hafva mer än väl lagt i dagen de stora svårigheter, som redan inom detta Stånd möta en dylik reform. Är det väl tänkbart alt dessa svårigheter skulle minskas genom de öfriga Riks-ståndens indragande i stridens enskildheter? Gränsar icke fastheldre sannolikheten af ett motsatt förhållande hardt, nära tili visshet derom? — Efter min tanke bör frågans lösning lemnäs åt Adeln sjelf. Ett hinder deremot torde likväl för närvarande möta dels uti Riksdags-Ordningens stadgande i 17 § 2 morn., hvarigenom vald Riksdagsman tillägges ovilkorlig rätt lill underhåll och resekostnad af dem, som äro berättigade att välja, dels deruti att Ridderskapet och Adeln saknar grundlagsenlig befogenhet att för bestridande af nödiga riksdägs-kostnader beskatta sina medlemmar. För att vinna det af Konstitutions-Utskoltet åsyftade ändamålet hade Utskottet, efter mitt förmenande, gjort bättre att inskränka sitt förslag till undanrödjandet af omförmälde hinder eiler till de förordade ändringarne i nyssnämnda § af Riksdags-Ordningen. Sådant det nu för Ständerne framlägges, betviflar jag att Rik. till 11. St. 5 Sami. 21 Häll. 2 10 Konstitutions-Utskottets Memorial Nri 59. detsamma af något enda Riks-stånd erhåller understöd ; och då Konstitutions-Utskottet ej bör, emot föreskriften i 81 § Regerings-Formen, föreslå andra ändringar i grund* lagarne, än dem det anser möjliga att verkställa, har jag ej kunnat biträda den me ning, som i förevarande fråga gjort sig inom Utskottet gällande.’’ Af Herr Friherre Paijkull, G.: ”Det är föga troligt att Ridderskapet och Adeln skall pä de i detta Memorial uppgifna vilkor afstå från sin dyrbara och urgamla rätt att sjelfmant infinna sig och representera vid Riksdagarne. Sedan man så småningom förmått till eftergifter i de flesta fall, vill man nu äfven upphäfva det väsendtligaste af allt och ställa Ridderskapet och Adeln på val.
Deremot synes det sednast antågna sättet, eller att tiil Socknarne, under socknemännens gemensamma ansvarighet, en för alla och alla för en, lemna undsättningsbeloppet i penningar, med ölverlåtande åt dem att sjelf ombesörja upphandlingen af den nödiga spanmålen, vara det, som företrädesvis bör användas, då det lemnat i allmänhet lyckliga resultaler och dessutom öfverensstämmer med den ide, som ligger lill grund för all kommunal-styrelse. Endast då en Socken förklarar sig obenägen att ingå på en sådan gemensam ansvarighet, torde det andra sättet böra användas, eller att öfverlemna mndsättningsmedlen, såsom förskotter, till enskilde Handlande, emot ställande af full säkerhet och emot skyldighet att hålla de behöfvande nödig spanmål tillhanda. Upplysningsvis få Revisorerne meddela, att den Tull å ifrån utrikes orter inkommande spanmål, som Rikets Ständer vid sist hållna Riksmöte anslogo lill undsättningar i missväxtår, utgjort, från den i November i84i till samma års slut, 32,946: i5. — Summa 151,895:20. — Skogsplanterings-Kassan. Dess inkomster och utgifter, hvilka från så väl Kongl. Räntekammarens Hufvudbok, som Landt-Ränteriers och Fögderiers Special-Räkningar, sammandragas uti Rikshufvudboken och der blifva till deras hela belopp synliga, hafva befunnits utgöra: Debet år 1840. ar 1841. Balans från föregående årell Behållningar och Fordringar i34,32i:24- 8. 28. 1. Uppbörd: Balans till påföljande året: Credit. Balans till påföljande året: Proprie Balanser 162:40. Summa 177,301:4i10. 192,124:47. 6. — 103 — Härvid har någon anmärkning icke ägt rum.
Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst och anfördt, hafva Rikets Ständer medgifvit att, för fyllande af behofvet utaf ökadt antal exercishästar för artilleriet å Gotland, det å nationalbeväringens stat nu uppförda belopp, 750 R:dr, till lega för exercishästar må till 1,500 R:dr förhöjas; — hvarigenom nationalbeväringens nuvarande anslag, 138,363 R:dr 40 öre, kommer att ökas till 139,113 R:dr 40 öre. Slutligen har E. K. Maj:t för artilleristamtruppen på Gotland äskat tillökning i kokinrättningsanslaget med 250 R:dr; och hafva Rikets Ständer, med afseende å hvad under punkten 8:o härofvan i en likartad fråga är vordet anfördt, å Riksgälds-kontoret anvisat det begärda anslagsbeloppet, 250 R:dr, såsom extra anslag för år 1867. I anseende till den i Wisby befintliga kaserns dåliga beskaffenhet, misslyckade försök att genom de i allmänhet mindre bemedlade stadsboernes försorg erhålla en ändamålsenligaro bostad m. fl. anförda förhållanden, samt då enda utvägen att erhålla bostad åt artillerikorpsens stamtrupp af jemförlig beskaffenhet med öfriga garnisonstruppers, enligt militärbefälhafvarens förmenande, vore att Kronan låter uppföra en kasern i nämnda stad för allmänna medel, hade, enligt hvad af Statsråds-protokollet inhemtas, militärbefälhafvaren hos E. K. Majit gjort framställning om beredande af medel till en kasernbyggnad åt Gotlands nationalbevärings artillerikorps’ stamtrupp, för hvilken byggnad, afsedd att uppföras å Artillerigården i Wisby, kostnaden enligt uppgjordt förslag, beräknats till 44,300 R:dr; och har E. K. Majit, under åberopande af berörda framställning, hos Rikets Ständer äskat, till uppförande af omförmälda kasernbyggnad, ett extra anslag till nämnda belopp.
Samhället äfven misste en redlig tjensteman, hvars enda fel bestod i för mycken ihärdighet i sitt kall. Askenberg. Jag gillar och högaktar fru systers yttrade tänkesätt, nu som alltid; – men besinna ändå, att dottren, oaktadt fadrens förra lefverne, både kan vara, och äfven som jag tror, är en god och präktig flicka; – att hon dessutom blifvit uppfostrad af den unge Haraldsons hustru, som sannerligen, i allo är en klanderfri qvinna, och jag skulle derföre tro, att fru systers motvilja i detta fall, smakar något litet af fördom, som ... ursägta fru syster är ganska olämpligt, för att inte säga, oförnuftigt. Fru Arnman. Det må vara, att bror anser mig fördomsfull, men jag kan likväl aldrig, med lugnt samvete ge min välsignelse till denna förening. Om bara bror tänker på deras fordna lefnadssätt: deras smutsiga yrke som lurendrejare, så hoppas jag, vi inte mer ska komma att tvista i denna sak. Hvem känner dessutom allt hvad dessa menniskor kunna ha gjort sig skyldige till? Askenberg. Deruti kan nog fru syster ha rätt men deras vandel har likväl, de sednare sex åren, varit exemplarisk och utmärkt af många goda och vackra drag. Hvilken frikostighet har inte Birger, alltsedan sitt giftermål med Erika, visat emot dessa fattiga utblottade strandbo’r, hvaraf otaliga, utan honom, längesedan skulle varit ihjelsvultna; – Huru mången sysslolös arbetare, färdig att omkomma i elände, har han inte skaffat förtjenst och uppehälle, genom sitt företag med galeasen, som han byggt, och redan i ett par år, sjelf såsom skeppare, fört med frakter från Götheborg. Det är väl sannt, att ingen vet, hvarifrån deras stora förmögenhet kommit, men huru dermed än förhåller sig, så synas de åtminstone göra ett ädelt bruk af densamma, och förtjena i sådant fall vår tillgift och aktning. Fru Arnman. Nå – tror väl bror, att gubben sjelf har någon del i alla dessa goda gerningar, hvars värde, det vare långt ifrån mig, att söka undandölja. Askenberg.
Xman Skildringer f r a Fantasi og .fq * a Virkelighed, af M. Goldschmidt, är den titel under hvilken den uppburne diktarens efterlemnade, af honom själf ordnade skizzer och utkast blifvit utgifna aP hans son, A. Goldschmidt, med. dr. Den egendomliga samlingen innehåller utom det intressanta företalet fjorton smii skizzer, de flesta af en fin, genomskinlig fägring, som ej kan undgå att intaga, men som i allrnänhet äro så flygtigt tecknade, att de lemna läsaren en sviken förväntan. Den lille Dreng, Den lille Pige, Det tilfaeldige Made, ni. fl. försvinna lika fort som vi fått syn på dem. Masaniello är deremot e n mera utförd ypperlig studie, dock med ett tvärt afklippt slut. Fra Arcachon ger oss en hel grupp sådana små teckningar, samlade inom en ram, och visar oss huru derigenom intrycket blir mera helt och tillfredsställande. E t Vaddelab är ett litet präktigt stycke, som bör Ulflst " har ett djusärskildt tillvinna sig djurvännens deltagande. pare syfte och en lika fin behandling som de öfriga bitarna och nieddelas här såsom en inbjudning till svenska läsare att skaffa sig den intressanta samlingen. 93 Fredrika-Bremer-Förbundets meddelanden. Pr istä flan. i!! början af år 1887 blef genom red: n af Dagny en suinma af 200 kr. stdd till Fredrika-Bremer-Förbundets förfogande med begäran, att en pristäflan, för utredning af frågan om den qvinliga ungdoniens husliga uppfostran måtte utlysas, och den gifna sumnian anslås till den bästa skrift i ämnet. Så skedde enligt tillkännagifvande i Dagny, februari 1887. Under den utsatta täflingstiden, mars-november samma Ar, inkommo trenne skrifter samt ett kortare meddelande i ämnet. Prisnämdens ledamöter, fruarna Gertrud af Klintberg och Charlotte Silfversvärd, föreståndarinnan för Praktiska hushållsskolan fröken Hedda Cronius, samt generaldirektören lir N.
» Hvarmed kan jag stå till tjänst? » frågade hon, då den främmande synbart tvekade om, hur hon skulle begynna sitt ärende. » Jo, här är ett bref till fröken; det kom i går morse, och som jag har alldeles samma namn som ni och bor här i samma hus, så har det af misstag kommit i mina händer. Var god och ursäkta, att jag brutit det, jag rådde inte för förväxlingen. » » Från Karl Gylling! » utbrast Auna den äldre i det hon tog brefvet ur Anna den yngres händer. Hon läste det med synbar förvåning. » Åh, » utbrast hon, då hon läst de få raderna, » det synes som om jag gått miste om en inbjudning på teatern. » » Ja, » svarade den andra, » men jag var där i stället. » » Med Karl? » sporde Anna den äldre med vidöppna ögon. » Ja! » svarade Anna den yngre, i det hon blef röd öfver hela ansiktet och sänkte blicken mot golfvet. » O, så lustigt, det måste ni berätta för mig, stig in och sitt en stund, så är ni snäll, det skall bli riktigt roligt att höra. » •Ni är väl inte ond på mig? » sporde Anna i bönfallande ton, i det hon steg öfver tröskeln till fröken Petterssons lilla trefliga rum. » Ond! » utropade denna, » o, nej, visst inte. Jag uppskattar välmeningen som om jag verkligen fått njuta af inbjudningen, och ni kunde ju inte rå för misstaget. Tänk, att ni också heter Anna Pettersson och bor här i huset! » » Ja, jag bor två tr. upp och är inackorderad hos fru Holm. » » Ack, jag tyckte väl att jag sett er förut. Vi ha ju mötts många gånger i trapporna. » Det första Anna lade märke till, då hon inträdde i det obekanta rummet, var Karl Gyllings porträtt, som blickade emot henne, och då for en stark rodnad öfver hennes kinder. Den andra märkte det och log öfver den unga flickans synbara förvirring. Som en blixt for genom hennes hufvud en alldeles ny tanke. Tänk, om Karl genom det lilla äfventyret skulle ha funnit sin utkorade för lifvet!
s 108, af Adeln, IX 3. s ii5, af BondeStåndet, ix 3. s i37* Transporter, om ersättning för eller befrielse från, af undsättnings Spannmål; Ekon. Utskottets Betänkande, Vlll's3i2 •—. 314 > bif. af Adeln, ix s i83, af PresteStåndet, IX s 189, af BorgareStåndet, IX s 191, af BondeStåndet, ix s igö. Underd. Skrifvelse, X 1. s 162. Trippiske Köpegodsen i Halland, om; Konungens Nådiga Proposition, I 1. s 201 — 208, remitt. till StatsUtskottet, II s 1128, 1134, 1136. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 15g — 162, bif. af BorgareStåndet, ix s 69, af PresteStåndet, IX s 70, af Adeln, IX s 76, af BondeStåndet, IX s 85. Underd. Skrifvelse, X 1. s 98—ior. Trollhätte Slussverks uppdämning, om ersättning för bortmistade egor genom, StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 174 —181, bif. af PresteStåndet, IX. s 582, af BorgareStåndet, IX s 608, af Adeln, IX s 662. Underd. Trupper, om förhöjning i betalningen för underhåll åt tågande; Motion, remitt. lill Statsoch Ekon. Utskotten, II s 1184, 1236. 3o3 Utskottets Utlåtande, IV 1. s 558 — 571, bif. af Adeln, IX s 166, af BorgareStåndet, ix s 174, af PresteStåndet, IX s 184. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 908, bif. af BondeStåndet, ix 3. s 168.
Ryska simovier och infödingars tältplatser träffas visserligen fortfarande vid floderna ett stycke från deras mynningar, men den forna kustbefolkningen har dragit sig till det inre af landet eller utdött14, och först vid Tschaun-bay blir Asiens nordkust åter bebodd, nämligen af det folk, med hvilket vi kommo i beröring under senare delen af Vegas kustfärd 1878 och under öfvervintringen. Visserligen har jag förut meddelat åtskilliga drag af tschuktschernas lefnadssätt och lynne, men jag tror i alla fall, att en mer uttömmande sammanställning af hvad Vegamännen på detta område erfarit skall för mina läsare blifva af intresse, äfven om jag härunder någon gång skulle nödgas återkomma till ämnen, som jag förut behandlat. I vesteuropeiska skrifter omtalas det folk, som bebor nordöstligaste delen af Asien, så vidt jag vet, första gången af Witsen, hvilken i andra upplagan af sitt arbete (1705, s. 671) anför en uppgift af Volodomir Atlassow, att inbyggarne i nordostligaste delen af Sibirien kallas tsjuktsi, dock utan någon närmare beskrifning af sjelfva folket. Uti kartverk från slutet af 1600-talet inskrifvas ännu på denna landsdel namn lånade från Högasiens historia, såsom »Tenduc», »Quinsai», »Catacora» m. fl., men dessa bortlemnas i van Keulens atlas af 1709, och i stället står här zuczari. Från ungefär samma tid finner man några berättelser om tschuktscherna i beskrifningen öfver den utmärkte målaren Cornelis de Bruins resa i Ryssland. En rysk köpman, Michael Ostatiof, som tillbragt 14 år på resor i Sibirien, lemnade de Bruin åtskilliga upplysningar om de länder han genomrest; bland annat talade han om korakie och soegtsie. Dessa sistnämnde skildras som ett gudlöst pack, som dyrkar djefvulen och för bedrifvande af sina trollkonster bär med sig sina fäders ben.
Ifrån denna fraktförljensi af de 28,000 läster, som dessa 216 st. kopprade fartyg utgöra, måste man först afdraga, 600,000 r:dr b:co, som förledet år utgjorde minskade tull-afgifter på grund af tull-lindringarne; sedermera 5 proc. på de af Staten upoffrade 12 mill. r:dr b:co under de sednast förflutna 25 åren, eller 600,000 r:dr b:co, sima 1.200.000 r.dr b:co, och dertill landets utgift till utlandet för de 135.000 läster utländska fartyg, som funno sysselsättning i de Svenska hamnarne år 1840. Således hvarest är vinsten för landel? ”Men utan dessa tull-lindringar lönar det sig icke att skicka fartygen i aflägsna farvatten för att söka fraktförtjenst”, säger man vidare. Derpå svara äfven siffrorna i de officiella berättelserna. T. ex. år 1849 sysselsattes i de Brasilianska farvattnen, ungefär 20.000 läster Svenska fartyg, men deremot afgingo ifrån Sverige med last till nämnde land, endast 5,398 läster och lill Sverige med last derifrån 4,422 läster. För öfrigt bör man först verkställa exporten af landets egna produkter, innan man allt för mycket reglementerar för att få fartygen bortskickade till de transatlantiska hamnarne: och äfven häruti visar oss Norge ett föredöme. När år 1849 ifrån Sverige utgingo endast 118,000 läster under Svensk flagga och 135,000 läster under utländsk, då gingo 491 Den 4 Juni f. ra. samma år ur de Norska hamnarne, 224,000 läster Norska fartyg och endast 72,000 läster fremmande.
S. D. Till betygande af Ridderskapets och Adelns synnerliga erkänsla och aktning för Hans Excellence Landt-Marskalken Herr Grefve Sandels, i afseende på det utmärkt skickliga och oväldiga sätt, hvarpå Hans Excellence fört Ridderskapets och Adelns öf* verläggningar under detta Riksmöte, beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln det skulle, genom RiddarhusDirectionens försorg, Hans Excellences portrait på RiddarhusCassans bekostnad förfärdigas, för att blifva uppsatt bland de öfriga, som förvara minnet af dem , hvilka före Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken innehaft samma befattning. Ut supra, Den 13 Julii, 245 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes kl. 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli O, J. Lagerheim, Måndagen den l3 Julii. Plenum kl. half till 11 förmiddagen. Han; Ex c ellene e Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att Kongl. Maj:ts ÖfversteKammarherre anmält, det exposition af Högstsalig Hennes Maj-ts Enke-Drottningens lik komme för Riksens Ständer från kl. half 1 till half 2 i morgon förmiddag att äga rum. Upplästes och lades på bordet BancoUtJ skottets den 10 dennes allätne Betänkande, i anledning af väckt motion om tryckning af det Historiska Verk, sorn, angående Bankens första Inrättning och dess sedermera hafde öden, 246 Den 13 Juln. finnes utarbetadt, deruti, på anförde grunder, och enär Banken, utan någon motsvarande nytta, skulle genom ifrågavarande tryckning tillskyndas en ej ringa förlust, BancoUtskottet ansett sig icke äga skäl, att å Motionen tillstyrka bifall.
Vid öfvervägande åter af de tvänne öfr rige punkterne af Motionairens förslag, nemligen om förändring af gr under ne och sättet för bestraffning af stöld, samt o/n stadgande, att tjuf skall gälda all den kostnad, sorn under ransakningen och fängelsetiden blifvit för hans skull gjord, eller, i saknad af tillgäng, plikta med fängelse och arbete, bar Utskottet för sin del funnit, jtj(igT7tskoittts Eelänltcinxle N:o ?8. *7? a) att ovilkorligt urbota sirafT för alf slags stöld Icke öfverensst ammer med brottets natur och straffets ändamal ; b) att det antagna bestraffnings-sättet a£ dels penninge-böter, dels spö och. ris eller fängelse vid vatten och bröd, och dels fästningsarbete på vissa år eller på lifstid > efter brottets art och omständigheter, dessutom så ingår i andan och systemet af nu gällande strafflag, att det icke kan , ulan vid en fullständig omskapning af nämnde lag , borttagas eller ändras; samt fe) att en brottslings förpligtande att ersätta Statens kostnader för brottslingens lagförande och bestraffning, icke mindre i tjufnadsmå! än andre brottmål, strider mot rättvisa och billighet. Utskottét tillstyrker alltså > att dessa Förslag ej må antagas» Stockholm den 15 Juli i 182g. jSih, till Rihs-St. N:o 79* Ankom till Exped. Utsk, den 23 Julli 1829, Betänkande öfver Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielssons ifrån Elfsborgs Län Motion, örn ändring af rättegångseller fatalietimman vid Härads-Rätterne. "Uti Memorial , som af Hedervärda EondeSiåndet till Lag-Utskottet blifvit remitteradt, har Riksdags-Fullrnägtigen cinders Danielsson ifrån Elfsborgs
58 ega att, i afseende på brännvins-hränning, visitationer och beslag göra, vare berättigade, när de för kronans rätt och till kontroll emot underslef anse sådant nödigt, att i stad eller på landet låta ånyo uppmäta förut uppmätt och stämplad brännvinspanna. Finnes dervid annat innehåll, än stämpel och betyg utmärka, ansvare justeraren, som ofvan i §§. 15 och 21 sagdt är, och vare egaren saklös, så framt han icke i underslefvet bevisligen deltagit. Tredje Expeditions-Utskottels Förslag till und. Skrifvelse, IS:o 199. 649 Tredje Artikeln. Om bevillnings-afgifterne. §. 28. Med bibehållande af de i 28 §. af Kongl, förordningen den 13 Oktober 1848 antagna grunder för beskattningen af brännvinsbränning med sådan redskap, som drifves omedelbarligen med eld, äfvensom af den brännvins-bränning, som idkas med 5:te klassens med ånga drifna redskap, men med utsättande af en gemensam och i likhet med den uti högstberörde Kongl. Förordning för 4:de klassens redskap, som drifves med ånga, bestämd pannerymds-afgift för med ånga drifven redskap i l:sta, 2:dra, 3:dje och 4:de klasserna, kommer skatten för brännvinsbränningen att utgå efter nedanstående tariff, som bestämmer afgiften för hvarje serskild klass af brännvinsbrännings-redskap under sex månaders bränningstid. Tariff på panncrymds-afgiften. X p O Med eld. Med ånga. l:aklassen. KiiR:dr sk. K: dr i k. R: dr sk. K:dr sk. R:dr sk. Ridr sk. St. Skri fralse, N:o 199. s o B Mod eld. Med ånga. l:a klassen. £:a klassen. 1 R:r R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. R:dr sk. Skrifvelse, N:o 199. 651 r Med eld. —r Med ånga.
Hans vemodigt bittra uttalanden om sin kroppsliga skröplighet ingåfvo henne ofta en pinsam föreställning om, att hans ande led Tantali kval genom att ständigt befinna sig ansigte mot ansigte med hennes ungdom och skönhet. Fantasien höll honom ständigt för ögonen skilnaden mellan hvad som var och hvad som kunde vara. Under alla de år, han legat utsträckt på sitt smärtans-läger, hade längtan förblifvit oberörd af sjukdomens härjningar. Det var derför han, också under dessa år, kunnat skapa dikter så genomandade af känsla, som näktergalens locksång i sommarnattens skymning. Så länge man kan älska, så länge kan man dikta — och hans dikter visade, att hjertat i denna brutna kropp ännu kunde längta och lida. Hon hade från början icke tänkt på detta, och när det så småningom gick upp för henne, greps hon af beklämning. Den hemlighetsfulla korrespondensen mellan hennes nerver och hans var så stark, att hon kände hvarje skiftning i hans sinnesstämning som en glädje eller som en smärta i sitt eget bröst. Då hon satt vid hans sjukbädd och han låg der, blek och tyst som alltid, när han hade att genomgå någon kris af fysiska plågor, då kände hon det som om smärtans hand slitit i hennes egna nerver. Och när plågorna lemnade honom i ro, medan anden reste sig i trots eller vred sig i förtviflan öfver att icke kunna meddela minsta gnista af sin eld åt den vissnade kroppen — hon såg de vilda reflexerna af detta trots i den blick, han vände upp emot henne — då greps hon af en dunkel, formlös ångest, som hon oftast icke kunde beherska, och hon måste vända sig bort, att icke en min i hennes ansigte skulle förråda den. Så hade detta: att sitta vid hans sjukbädd, egna honom sina omsorger och lyssna till hans tankar, efter hand blifvit henne både till en njutning och ett lidande. Och njutningen och lidandet växte i samma proportion; och lidandet skrämde henne lika mycket, som njutningen lockade. Hon kände under en stigande ångest hur tusen silkesfina trådar spunnos mellan henne och denne döende man, och hon anade hvad hon skulle komma att lida den dag, de alla med ens klipptes af.
Ank. till F.xp.-Utsk. den 18 Maj 1860, kl. 11 f. ni Utlåtande, i anledning af vacht motion om låne-understöd till kyrkobyggnad i Ullerfvads församling af Skara stift. (R. A.) Genom remiss från Preste-Ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga ett af Doktor Säve afgifvet yttrande, innefattande anhållan att Rikets Ständer, för fullbordande af pågående kyrkobyggnad inom ofvannämnda församling, måtte å Riksgäldskontoret anvisa ett amorterings-lån å 10,000 R:dr R:mt, att, emot församlingens gemensamma ansvarighet, eller all den säkerhet, som kunde erfordras, utgå redan under innevarande år, samt återbetalas inom den tid och på de billiga vilkor, Rikets Ständer för dylika lån plägade bestämma; till stöd för hvilken framställning motionären, med förmälan att kostnaderna för ifrågavarande kyrkobyggnad, enligt det af Kongl. Majit gillade kostnadsförslaget, blifvit beräknade till 30,00 R:dr R:mt, samt att kyrkokassans tillgångar då utgjort omkring 20,000 R:dr samma mynt, anfört, att församlingen väl trott sig kunna på närmare håll anskaffa det utöfver sistnämnda summa för arbetets utförande erforderliga belopp, men dels hade, efter ett års byggnad, visat sig att kostnadsförslaget blifvit minst 10,000 R:dr för lågt beräknadt, i följd af stegradt pris på handtverks-arbeten och materialier, dels hade, i anseende till närvarande ogynnsamma penninge-förhållanden, icke ens kyrkans utlånade medel kunnat indrifvas, än mindre något betydligare låne-understöd på drägliga vilkor i trakten erhållas, hvadan och på det företaget icke skulle afstadna, eller församlingen, som blott utgjordes af 28 mantal, icke genom lån mot hög ränta alltför mycket utblottas, annan utväg saknades än den, som af motionären, efter dertill af församlingen erhållet uppdrag, nu blifvit föreslagen.