Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Disrontverken tillgodokomma, icke vid bedömandet af denna sak böra afses, dock få Utskotten, med anledning af den värde Uedamotens yttrande, att Disconternes utredning icke kommer att medföra förlust för staten, erinra, att, efter hvad de Ut. skotten tillhandakomne Räkenskaper och provisionella calculer utvisa, förlusten å utredningen säkert blifver betydlig, Att i öfrigt, såsom vidare anmärkes, Götha Canal Bolags f. d. Discont Assigdationer på Banken fått emottagas i kronans uppbörd, har visserligen varit en stor ynnest mot innehafvarne af desse papper, men som likväl icke kan för desamma nu mera naedföra någon företrädesrätt framför de andre Disconternes Assignationer, enär de förstnämnde i alla fall aldrig varit eriän - 4 Sami. 4 Band. *i * 330 Stats - Utskottets Be t än leanden } de som gångbart mynt, hvilket säkrast vitsorda? deraf, att, efter hvad Herrar Fullmägtiges i Riks* gäldsContoiret CirculäireBref till samtlige Kattungens Befallningshafvande af den n Februari n8n, innehåller, någre andre än Ränteriernes egne på Banken dragne Assignationer icke goda känts i uppbörden af Riksgälds-Contoirets medel. En värd Ledamot af Höglofl. 9Ridderskape£ och Adeln har, såsom skäl för de ifrågavarande skuldförbindelsernas erkännande till liqvid, anfört* att då Palmstruchska Banken föll, äfven en tredje person uppträdde, sorn gjorde liqviden, samt att den derföre bestämde praescriptions-tiden 2:ne gånger förlängdes: äfvensom att förhållandet skall varit enahanda med Fahnhjelmarne, för hvilkas inlösen den första 10-åriga praescriptionstiden [likaledes förlängdes. Onekligt ä'r väl, att Palmstruchska Banken Ifrån början var, liksom f. d. FilialDisqonteme, ett enskildt af Kongl.
14 106 33eratt'elfe om Ijtoab t Sftifet oclj b ef ö Gsfter bet Oiifetö ©tanber uti ffrtfmelfe beit 5 SftoBer 1860 Ijo8 jbottgl. 9)taj:t anhållit, att tittfeö matte, på tyoab fatt en mera utBrebb färbig^et i mapenfoitft od) anbra militära öfntngar må tilt gagn i en framtib för fäberneötanbetö förfruar funna genom unbertotötting i ffo* torita BiBringaö bet uppmäpattbe ftägtet, tjär öbongt. 9)laj:t, t pufmnb* fattig öfioerenöftämmetfe liteb t; ma b jbotnmtttén för utarbetning af för* ftag titt nytt reglemente för ©pmnaftiffa (Sentrat*inftitutet Ijemftättt, genom ©irfutär ben 9 Saitttari 1863 mebbetat föreffrifter out en tilt tib ocp omfång utnubgab unbermiöning t gymnaftif odj mapenöfnittgar loib etementartäromerfen, foIfffotetärare*femittartertta ocB fotfffolorita i rifet. SJteb antebiting af ben fåtuitba föreffrifita utloibgningen af gpnt* ttaftiffa unbermiöningen mib etetttetttartäromerfeit, tjär dbongt. 9Jlaj:t, ufoyå berent gjorba framftåttningar, jemioåt förcrbnat ont ben föräitbring t täöorbningen, font fnnnitö mara af Bepofmet yåfaXtab för att Bereba tärjuitgarne ett tättnab fioarattbe mot bett öfabe unbertoiöniugötiben för gpmnaftif ocf) mapenöfnittgar.
Utsk, Betdnkanden, i fråga, huru vida dessa medgifva inskränkning i löneförmåner i och för sådan barnaundervisning, den der ej varit ansedd såsom tillhörande Presterskapets eller den egentliga scholundervisningens befattning, och för hvilken de insigter, som hos Prester och allmänna Schollärare fordras och förutsättas, icke heller äro nödige. Uppgift på ekklesiastiske personers lönevillkor lärer Herr von Hartmansdorff så mycket mindre sakna, som Comitéen till organiserande af Rikets Styrelseverk, i hvilken han såsom Ledamot deltagit, genom Kongl. CammarRättens biträde vid början af sina arbeten erhållit en sådan, genom Utdrag af 1817 års complette inkomne Taxeringslängder för ämbetsstaterne. Då Utskottet tillstyrkt en underd. anhållan hos Kongl. Maj:t, att det förslag till ordning för landtscholor eller barnscholor i allmänhet, med upprättande hvaraf Kongl, Uppfostringscomitéen är sysselsatt, måtte, innan Nådigt beslut derom fattas, meddelas Rikets Consistorier till Utlåtande, har Utskottet afsett denna ordning, deri föreskrifterne lämpligast synas kunna inskränkas till bestämmande af föremålen för undervisningen, men anvisningar och råd deremot meddelas i alla delar af ämnet, som på församlingarnes godtfinnande, efter särskilda locala omständigheter synas böra få ankomma, icke mätte i sistnämnde afseende blifva Btsv. och Ekon. Utsk. Beiänkanden. J271 mer bindande, än att ett slikt val må vid verkställigheten vara församlingarna ochderasPastorer öppet, samt att Consistorierne jemn» väl i öfrigt måtte få tillfälle att meddela ds upplysningar, i detta vigliga ämne, som deras erfarenhet och kännedom af den större eller mindre nytta, som nuvarande undervisningsanstalter medfört, kan erbjuda.
Skulle icke lian utöfva nhgot inflytande, - han, iivars natur ar så skapande, på henne, som är så passiv? Min tro ar att intet steg framåt i kviniiofrigörelseii länder kviiiiiaii till verklig lycka, on1 icke inaniien ocksk bli öfvertygade om riittvisaii af detta steg. Ingenting vore i dessa tider riyttigare för kvinnosaken an ett energiskt arbete att inför miiiinen förklara och. Detta system af » kvinnan %t kviiinana, som vi al1.t mer koimit in p %, förefaller mig i högsta grad naturvidrigt. Vi ha. en mängd kvinnoföreningar, urngangeslif för endast kvinnor, skolor med endast kvinliga likare, litteratur för kvinnor, ja, ' suart kunna vi fylla hela bokhyllor med böcker af kvinnor oiii kvinnor för kvinnor. Det är val dock icke meningen, att människorna skola vandra fram på kulturens vag, fördelade i stora skaror efter kön; naturligare vore, om de ginge frani i grupper, blandade af man och kviunor. Fröken Key, Boin sh mycket ifrar för lieuilifvet, presenterar för oss en kvinlig trädgårdsmästare med unga flickor till elever '; denna står i förbindelse ined. kvinliga fruktocli gröiisaksliandlaiide i staden, som val naturligtvis också ha kvinliga biträden. Nej, fröken Key, det dar ar för mycket frniitimher! Sätt dit, jag ber er, åtminstone a duktig karl, som kan t a ett krafttag ibland när inbetslust&amp; 1iålleleT på att mojna af, ocli som, nar damerna bli för petiga och omständliga, lagar, att de få ett godt skratt, ett shdant som skakar om blide kropp ocli sjal! - Xan bör nämligen komma ihåg,. att afven ' arbets-, lifvet bör SR mycket som möjligt likna familjelifvet ocl ?ingalunda taga klostret till fiirebild.
Stms pröfning, tillåter jag mig att citera hvad LagUtsk:t i sitt Betänk. N:o 5 vid 1850—1851 årens riksdag anför med anledn. af Riksdagsfullmäktigen Petter Hanssons motion, ang:de antagande af LagBeredningens förslag till ny Civil-lag — deribland äfven förekommer nytt förslag till PlandelsBalken, som upptager konkurslagstiftningen. Der yttras nemi. följande: »Med afside på den vigt, som ligger på Ständernas, i afs:de på frågans behandling redan fattade beslut, i enlighet hvarmed Ständerna hafva att från K. M. vänta Nåd. Propos. å förslaget, så beredt och pröfvadt som Ständerna åstundat, och då en afvikelse i denna del desto mindre torde kunna komma i fråga, som sådant blott skulle leda till minskning af den sorgfälliga pröfning, som varsamheten påkallat i ett ämne af den djupt ingripande och för nationen vigtiga beskaffenhet, som ifrågaställde, får Utsk:t tillstyrka att motionen ej må bifallas.» I LagUtsk:ts Betänk. N:o 5 vid 1854 års riksdag yttras ang:de Hrr Ekholms och Henschens motioner om LagBeredningens förslag till Civil-lag: »att i det reviderade förslagets granskning och framläggande i föreskrifven ordning måste jemväl en större trygghet vinnas vid den pröfning, som åligger R. St.» LagUtsk:t har sålunda 2:ne gånger uttalat sig ang:de nödvändigheten af att större lagförslag underkastas en omsorgsfull pröfning i Högsta Domstolen, innan de framläggas för R. St., och det är på grund häraf jag icke kati annat än afstyrka förslaget i dess helhet, hvarföre jag också kommer att rösta emot detsamma vid hvarje g, som föredrages. Den 11 Juli e. in.
Skrifvelse j N.o 234- 635 Arelli vet samt, i mån af utrymme och behof, till förvarande af Kongl. Wittei hets-, Historiseoch Autiq vitets-Academiens samlingar, emot det att Sundhets-Collegii dåvarande, på Riddarholmen jemväl belägna embetshus i stället blefve till Riksgälds-Contoret öfverlemnadt; hvarjemte Rikets Ständer beslöto, att sistnämnda hus, under iagttagande af all lämplig och ändamålsenlig besparing i kostnaderne, borde, i öfverensstämmelse med de för verkställigheten häraf meddelade föreskrifter, iståndsättas och, för dess begagnande till local för Riksgälds-Contoret, behörigen inredas; hvilket beslut likväl, enligt hvad Fullmägtige i Riksgälds Contoret anmält, af anförda orsaker, icke kunnat till verkställighet befordras, då Rikets Ständer i Juli månad nästlidet år sammanträdde. Under sådant förhållande och jemte det Rikets Ständer numera kommit till öfvertygelse derom, att det af Sundhels-Collegium tillförene begagnade hus, i anseende till dess läge, beskaffenhet och utrymme, är olämpligt till local för Riksgälds-Contoret, hafva Rikets Ständer fått emottaga ett forsäljningsanbud å det vid hörnet af Slottsbacken och Skeppsbron belägna, aflidne Hof-Marskalken, Friherre G. Ridderstolpes sterbhusdelägare tillhöriga hus, hvilket, emot en köpesumma af 100,000 R:dr B:co, deraf §:del borde erläggas vid tillträdet samt |;del 3:ne månader derefter o. s. v. skulle den 1 instundande October kunna aflernnas.
I afseende å hustjufnad, sorn, likmätigt 42 Kap. 1 § MissgerningsBalken, ligger i tveböte mot annan stöld, innehölle 1787 års Kongl. Bref, att det för enkel stöld belöpande straff af spö eller ris skulle fördubblas; men då samma förvandlingsgrund för straff med fängelse vid vatten och bröd icke funnes bestämd, borde dess ovilkorliga tillämpning för detta fall deslomindre äga rum, som densamma skulle medföra en otillbörlig, af Lagstiftaren icke afsedd skärpning i straffet, härledande sig ifrån de, för ifrågaställda bägge straffarter, uti 1 och 4 §§ ®f 5 Kap. StiaffBalken stadgade, skiljaktiga beräkningsgrunder; och hade sålunda HäradsRälten icke blott i sistnämnda fall åsfö dosatt en allmänt antagen lagtolkning, utan tillika, vid straffbestämmelsen för de serskilda tjufnaderna, afvikit ifrån Lagens uttryckliga föreskrift; hvarigenom dea sakfällde kommit att lida svårare straffan vederbordt. — Hvaremot Häradshöfdingen, uti häröfver afgifven förklaring, med erkännande, att det Torparen Björk ådömda kroppstraff vore i så måtto origtigt, sornhan blifvit afstraffad med fyra dagars fängelse vid vatten och bröd mera, än, ske bordt, hvilken origtiga förvandlingej kunde utredas eller förklaras på annat sätt, än att, emot hvad Häradshöfdingen vanligen iakttoge, . bötesbeloppen blifvit serskildt förvandlader för öfrigt andragit, att, efter de grunder, han hittills följt, sammanräknade beloppet af hvad Björk stulit, eller i.5 R:dr,. först hade bordt förvandlas till 16 dagars fängelse ( h )' trd vatten och bröd samt derefter för bustjufnadsbeloppet 4 R^dr, tilläggas 8 dagars, som tillsammans utgjorde tjugufyra dagars enahanda fängelse, hvilket
Någon annan anledning för bestämmande af omförmälde besynnerliga vilkor torde svårligen förefinnas, än den föreställning, en eller annan Utskotts-ledamot lärer hafva gjort sig och äfven uttalat derom, att Åsele häradsboer, i anseende till ortens glesa befolkning m. m., icke skulle mäkta åstadkomma ett så beskaffadt arbete på kortare tid än 6 år. Denna föreställning är emellertid oriktig och ingalunda öfverensstämmande med verkliga förhållandet; och i allt fall synes det mindre lämpligt att R. St:r, i strid mot hvad vanligen eger rum, afgöra på huru lång tid ett allmänt arbete af denna beskaffenhet kan eller bör fullbor - 170 Den 5 September f. m. das, hvilket deremot här torde böra, enligt den ordning, som hittills varit följd, bestämmas genom i laga ordning upprättadt kontrakt mellan K. M. och kronan, genom Vägoch Vattenbyggnads-styrelsen å ena och kommunen å andra sidan. Det är för öfrigt uppenbart, att, om arbetet skulle fördelas på en mängd år, sålunda att endast en mindre del af vägen årligen bygges, kostnaden måste blifva betydligt större, än om arbetet får utföras i ett sammanhang så skyndsamt, som omständigheterna medgifva. Slutligen bör det ej heller lemnäs oanmärkt, att, då statsregleringsperioden egentligen omfattar endast 3:ne år, så kunde det möjligen inträffa, att sedan nämnde tid gått till ända och vägen derunder blifvit till dess halfva längd fullbordad, R. näst sammanträdande St:r vägra fortsatt utbetalning af det erforder liga anslaget för den följande statsregleringsperioden. Skulle så hända, blifver följden icke blott att det påbörjade arbetet måste afstanna, utan ock att häradsboerne blefve frie från sitt åtagande att bygga och framgent underhålla ifrågav:de väg, hvilken är för orten af den största vigt. Jag får derföre anhålla om bifall till den af mig föreslagna förändring i Stats-Utsk:ts Betänk., att hela summan må under denna statsregleringsperiod utgå. Frih. af Ugglas: Den siste värde talaren har endast last sig dervid, att Stats-Utsk:t tillstyrkt, det anslaget skulle utgå under tvenne statsregleringsperioder, eller med endast 50,000 rdr under den nu kommande.
Sr föreslagna afgift icke tåla nedsättning, och hemställa, med sadan öfvertyg geise, till Rikets Högloflige Ständers bifall, att den årliga afgiften, under dessa 15 år, må för hvarje Ryttares eller Soldats underhåll, sjukvSrd och öfriga behof under möten och mön«j striogar, bestämmas till Sju Riksdaler Banco, samt, att för hästens ut-! fodring vid Cavalleriet, enahanda bidrag, som hittills, i penningar eller persedlar aflemnas, med iakttagande blott af den af Kongl. Majit i Nåder medgifna minskning i hö^ ets vigt. I afseende å den af flere Talare vidrörda fråga, huruvida Konungens och Rikets Ständers gemensamt öfverensstämmande beslut om Mötes-Passevolancens fortfarande uai der ytterligare 15 år, mot de här ofvan föreslagna vilkor, bör blifva för Rust* och Rotehållare förbindande, eller om desse sistnämnde skola deröfver höras, och det af hvarje Rustel* ler Rotehållares individuela medgifvande sålunda må ankomma att Passevolancen an taga, eller vid Kneckte-Contracts och äldre Kongl. Resolutioners stadgande förblifva, hafva Utskot* ten vördsamt skolat erinra om det sätt, hvari Stats-sätntÅllm.Btsv.o. Oee. ZJtsk. Uti, N.o 72. 47 uppå, vid nu tilländalupna Passevolances införande, i denna omständighet förfarits. Uti till Kongl. Majit aflåten underdånig
Tillsyningsman må tillerkännas enahanda rättigheter, som blifvit Kronans Skogs Betjente tillagde; finner Utskottet icke betänkligt, att, med ändring af det uti berörde ämnen i dess förra Betänkande afgifne Utlåtande , tillstyrka, det må, på lika sätt, som uti 62 §• af SkogsOrdningen är förordnadt, Tillsyningsman a Skogs planteringar tillåtas, att, der ej andra vittnen till äro, sjelfve i de åverkansmål, der de äga talan föra, edeligen vittna örn hvad de sett och åtalat hafva samt enahanda följd af sådant vittnesmål förden tilltalte blifva, som da edgången sker af Skogsöda Jägeri-Betjente. De särskildta yttranden , som i ämnet blifvit af Herr Kammar-Junkaren och Protocolls-Secre" teraren Lagerheim samt Herr Kammarherren och Lagmannen Grefve Strömfelt afgifne, innefattas Uti bifogade Protocolls-Utdrag. det ett sa beskaffaat bevisnings-sätt må under något vilkor uti i fråga istälda händelser anta ! sas« Detta Den 20 Juli. Detta allt varder till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 15 Juli 1815. På Högl. Riddersk. och A.d. Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt. Pa Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar 23. G. Holm. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. M. Livin. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna. Utdrag af Protocollet, hållet uti Höglofl. Lag-Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 15 Juli 1815. Föredrogos de från Höglofl. Ridderskapet och. Adeln samt Högv.
Då det är ett faktum, att i de norrländska kronoskogarna, trots jägeribetjeningens stora vaksamhet och nit, oloflig huggning årligen eger ruin i stor skala, hvilket, mångfaldiga andra talande exempel att förbigå, tydligt bevisas af de stora beslag å sågtimmer, som under sistlidne vinter och vår gjordes i Umeå elfdal, och att mångfaldiga sätt och medel till det olofligt huggnas fördöljande användas, såsom, bland annat, timrets nedstickande i stora massor här och der under isarna, hvilket gör dess ertappande och tagande i beslag nära omöjligt, och hvadan man med visshet kan beräkna, att det blott, är en jemförelsevis ringa del af allt det olofligt huggna, som af jägeribetjeningen åtkommes, helst man icke allenast under dess spaningar städse söker missleda densamma, utan ock står färdig med falska och lögnaktiga uppgifter, sä snart, större eller mindre del af det oärligt förvärfvade godset råkar i fara, — så synes det vara hög tid att man försöker några nya mått och steg, som, om möjligt, kunna hämma de olofliga tillgreppen och all den demoralisation, som dermed är förenad oell derigenom allt. mera alstras. — Kronan går nu årligen miste om stora summor, hvilka henne i hemlighet undansnillas. Att stränga lagbestämmelser och utsätta höga vitén här, der arealen är sä utomordentligt vidsträckt, lika litet hjelpa, som jägeribetjeningens vaksamhet, torde redan genom erfarenheten vara tillräckligt ädagalagdt. Hvad är då att göra? Det synes, som vore det under sådana omständigheter rådligast, att, då en sågverksegare för bedrifvande! af sin sågverksrörelse ärligen är i behof af ett visst antal timmer och han från egna eller skattem ann a-skogar icke kan erhålla detta antal, utan i mer eller mindre mån måste anlita kronoskogar, — man ocklemnade honom rättighet att få det behöfliga antalet mot den bestämda afgiften till kronan ät sig utstämpladt, för så vidt sådant med skogens framtida bestånd kunde finnas förenligt.
Sådane fördelar medförer rättigheten för en Officerare att sjelf få disponera sitt Boställe, utan att likväl lägga någre tvångsband å dem, som anse desse fördelar med likgiltighet, eller, som förmögenhet och öfrige omständigheter medgifva, att vistas i de kretser, der antingen sällskapslifvet eller tilläfventyrs studium af den högre Krigs-Vettenskapen bidraga att på ett angenämare och nyttigare sätt använda tiden. Hvad åter angar nyttan för det Allmänna af de genom Staten ombesörjde utarrenderingar af Boställen på längre tid, så visar erfarenheten att både Boställena och Arrende-Contrahenterne, funnit sig - bättre vid de Contract, som före i8o5 af Boställs-innehafvarne sjelfve afslutades. 348 Stats-Utskottets Betänkanden. Och oaktadt ombyte af flere indelningshafvare har Boslälls-Bonden, oftast under en längre tid suttit orubbad vid Bostället , och exempel äro icke eller sällsynte att son efter far i flere led varit Åbo å samma Boställs-hemman. Regements Befälet och Konungens Befallningshafvande hafva genom ordinarie afoch tillträdes husesyner samt Ekonomiske Besigtningar vakat öfver Boställenas tillbörliga skötsel och häfd, väl jemförlig med den å de på 3o år utarrenderade. Det synes således Utskotten, sorn vore det oriktigt att längre fortsätta ett System, som inleder Staten i ansvars och ersätmings-skyldighel för förlorad afkomst af de på Stat anslagne indelningar: Och som vore det mindre rimligt, att under en tid då klagan är Allmän, att jordbruket icke mägtar bära de närvarande skatterne, likväl villja å jorden lägga utskylder så dryga att de svara mot en vanlig Arrende-afgift; under hopp att denna såsom ordinarie jordränta skall kunna utgå och för Stats-Verket vara att säkert årligen påräkna; liksom vore det icke ensamt åt den enskilde omtankan förbehållet, att genom egen tillsyn och lämpa, förskaffa sig en högre afkastning af jorden. Möjligen skulle i8o5 års Ar - 1: Stats-Utskottets B et änkan den.
Leijonhufvud, Abrah.: Jag har behof af att rectifiera den anteckning, sorn linnes i betänk, gjord för min räkning. Jag har icke instämt i första mom. af [lr von Troils reservation, d. v. s. så vidt den afsåg detta föremål. Jag har ifrigt satt mig emot allt uppskof, hvaremot jag i 2:a punkten fullkomligen delat Hr von Troils mening, på sätt jag inom SlatsUlsk. utvecklat. Det har varit efter min öfvertygelse StalsUtsk:s åliggande att betrakta frågan, hvarken ur den egentligen juridiska eller den moraliska sidan. Majoriteten stödjer sig ofelbart på den juridiska, och efter den är beslutet riktigt och rättsenligt. Hos mig har icke den individuella känslan kunnat göra sig gällande i fråga om statsmanna-bestyr, och efter statsmanna-åsigter är det som minoriteten tillstyrkt half lön. För att vinna ändamå let, Den a6 Augusti f. na. 3^7 let, att äfven pension tilldelas arne, efter egen önskan afskedade, Statsråder, får jag äfven yrka att målet återremitteras. Gr. A tick ars värd, Carl H e n r.: Jag känner vid detta tillfälle liela tyngden af känslans strid med pligten; men jag tillåter mig i sådant hänseende icke att tveka i valet af den rost, jag bör afgifva. Då jag här hört vedersakarne af StatsUtskrs betänk, anföra sina skäl för dess förkastande, och då jag ej kan antaga dem, anser jag mig icke, genom iakttagande af tystnad dervid, gifva anledn. till den förmodan, som biträdde jag dessa skäl. I afseende å hvad Frih. Boye yttrat, rörtde en af de ifrågavar. personerna, nemi. att behofvet borde komma i fråga, tror jag, enl. mitt begrepp om pensionerande och rätt dertill, del icke vara R. o. Ad. tillständigt att ingå i en sådan pröfning. Jag anser mig således kunna frångå en sådan, helst för rätt till pension redan finnes i lag bestämda föreskrifter. Den K. propostn innehåller ingen motivering, hvarpå undantaget skulle grunda sig, eller hvarifrån grunderna för ett undantag skulle kunna bestämmas.
Stat, med öfverlemnande af, till underskrift, LXVL A. .68. — Tjenstemän, om gratificationer åt, för befattningen vid utdelningen af och redovisningen för Riksdagskostnads-medlen, emottagningen och utdelningen af, samt redovisningen för RiksStåndens Protocoll, äfvensom om afskrifning af möjli uppkommande defeoter.. LXVI. B. A. 73. 436 RiksgäldsVerket, om i8a5 verkställd revision af. I. 37, 3g, 4o. R. 391. P.U. 463, XV. B. 3o5. XVII. U. 217. XXIX. A. 149. LIV. B. 164. A. 257. — om 1827 verkställd revision af. I. 45. R. 392. P.U. 464. XV. B. 3o5. XVII. U. 217. XXIX. A. 149. Riksmarkegångspriset på den under lönerne inberäknade Spanriemål, angående tillgångs anvisande då det öfverstiger 6 R:dr B:co tunnan. LV. E. 3. RiksMuseum, om inköp af en Entomologisk samling; för dess räkning. XIV. B. 208. XVI. A. 110. Riks-PröfningsComité, angående inrättande af en. XVII. RiksStaten, öfverlemnande af. LXI. E. 58. RiksStånden, de Ofrälse, om samlingsrum för. Se Sessionsrum. Ringning, att endast en, till Gudstjenst må äga rum. II. 177. IV. R. 221. XI. B. 3o3. XIII. A. 222. Robsahm, C. R. af, Capitaine, om tillåtelse för, att med 33J procent inlösa sin borgensförbindelse för KronoFogden Karströms Uppbördsbrist. XXVII. B. 21g. XXVIII.
Jemte det Nådig befallning blifvit meddelad om Riks-Hufvudbokens uppgörande i Stats-Contoret, efter den gillade methoden, för år 1822 och framgent, har Kongl. Maj:t i Nåder fastställt en, med hänsigt till Riksboks-slutet samt indragning af KammarCollegii Afräknings-Contor, uppgifven plau till förändrad reglering af Suats-Contorets Slat, innefattande de väsendtligaste före - Kongl. Maj.-ts Nådiga Bcrätt. N.o 1. 81 målen för en förbättrad organisation: göromåleils förenkling och säkrare gång; förminskning i Tjenstemännens antal, samt rättvis tillökning i deras löner, utan någon ny utgift för Staten. I sammanhang härmed har tiden för afslutandet af Penninge-förvaltande Verks Hufvudböcker blifvit bestämd i förhållande till Riksboks-slutet; hvarförutan Kongl Majit i Nåder ansett den tillförene åt Kammar-Collegium uppdragna Controll öfver Kronans Intrader och Redovisningen af allmänna medel böra, såsom icke vidare behöflig, upphöra, jemte Collegii befattning med Krono-r äkenskapernas emottagande, och dessa räkenskaper i stället ingifvas directe till Kammar-Rätten, för att derstädes, äfven i afseende på deras Debet, undergå behörig granskning. Då Kongl. Majit jemväl funnit det böra leda till enkelhet och ordning i Ärendenas gång, äfvensom* till närmare bestämmande af gränsorna emellan Kammar-Collegii, Stats-Contorets och Kammar-Rättens befattningar med Uppbördsoch Räkenskaps-verket, att alla Besvärsmål, rörande beskattnings-Förfätlningarnas tillämpning , likasom Balanee-mål och Anmärkningar vid afslutade Räkenskaper, till Kammar-Rätten 84 Kongl. Maj.-ts Nådiga Berått.