Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Departements-chef, oafsedt dess af mig här citerade yttranden till protokollet, förordat en institution af den mest genomgripande natur, utan att dervid taga i betraktande, att om Rikets Ständer skulle bifalla det af honom uttalade »^1», så blefve det nära nog omöjligt att stoppa hvad en gäng blifvit lössläppt — en institution, hvilken uti vår krigsmagt skulle införa ett hittills inom densamma okändt, grundlagsenlighet saknande element; ett element hvaruti icke ingår de bindande pligtenliga åligganden, som, enligt mitt förmenande, böra inom hvarje stadgadt lagbundet samhälle utgöra ett oeftergifligt vilkor för bildandet och tillvaron af dess krigsmagt, dess väpnade styrka, så framt densamma skall kunna påräknas såsom medel till den inre säkerhetens och lagarnes upprätthållande, till den uationela sjeHständighetens och oberoendets bevarande mot yttre fiendtliga angrepp. För alt styrka rättsenligheten af hvad jag här anfört och påstått, ber jag att få fästa uppmärksamheten på följande: Jag har sagdt att skarpskytteväseudet, som det nu finnes konstitueradt, för sig saknar grundlagsenlighet. För att finna sanningen häraf, måste man först göra sig ett klart begrepp om hvad som bör och måste förstås med benämningen krigsmagt? Derunder kan och bör intet annat förstås än ett flertal medborgare, som ega militärisk organisation, d. v. s. äro indelade i bataljoner, kompanier o. s. v. samt besitta den färdighet i manöver, exercis och kunskap i vapnens bruk, att de i enlighet med taktikens fordringar kunna uppträda såsom stridande trupp. När skarpskyttekorpserne nu hafva förenämnda organisation och ega eller åtminstone äro afsedde att förvärfva omförmälda egenskaper, så äro de ju att anse såsom integrerande delar af krigsmagten. Do i Sverige organiserade skarpskyttekorpserne utgöra således en del af Sveriges, med andra ord af rikets krigsmagt. Nu säger 14 § Kegeringsformen att »Konungen eger högsta befälet öfver rikets krigsmagt till lands och sjös». Eger Han likväl Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
Utaf de remissen åtföljande, jemte åfrige Utskottet tillhandakomne handlingar, har Utskottet inhemtat, att, Uranienburgs KungsLadugård, belägen på Ön Hven inom Malmohus Lån, likmätigt Kongl. Brefvet den 9 October 1759, samt Kongl. Kammar-Collegii till följe deraf, den i6:de April 1761, utfärdade Arrende-Contract blifvit på 50 års tid, emot 500 D:r Sunt årligen och öfrige villkor, utarrenderad till dåvarande Borgmåsstaren Arvid Schauw, som i anseende till ofvan uppgilne orsaker, under den 25 Junii 1786, erhållit Kongl. Maj:ts prolongation härå på ytterligare 30 år eller till den i:sta Maji 1861. Genom afhandling den 2 7 Maji 1787, blef denna prolongerade arrende-rått af CommerceRådet Schauw transporterad uppå Handlanden Johan Andreas Tauson; Men då fråga år 1799 uppstod, om en för Staten fordelagtigare Disposition af Kungs och Kungs Ladugårdar, ån hittils egt rum, forordnade Kongl. Maj:t i anledning af då varande Stats Berednings underdåniga tillstyrkande., uti Nådigt Bref till Kongl. CammarCollegium af den 2 7 April samma år, att nämnde prolongation borde försvinna, samt Arrendet å Uranienborg med midfastan år 181 1 upphora. ELmedlerlertid lårer Directeuren Per Otto Tauson blifvit innehafvare af CoinmerceRådet Schauws Contract, ty redan år 1809 anhell han, så - Stnts-Ul skottets Betänkan/len. 1727 som Arrendator af Uranienborg hos Kongl. Majit i underdånighet, att varda bibehållen vid det arrende, hvarom Commerce-Rådet genom Kongl.
M. redan infordrat direktionens utlåt, ronde förbättringar i barnhusets organisation, fast detta ännu icke hunnit ingifvas. Uti en sak, sådan som denna, der så mycken osäkerhet råder vid bedömande af förhållandet, der mäste man väl lemna tid lill lugn och försigtig pröfning af hvad man ämnar framställa. Man måste lemna tid lill noggrann undersökning af förhållandet och sådant sker icke i en hast. Den ena kommer och vill hafva ändring i en sak och då skall undersökning derom verkställas; i ett annat fall kommer någon annan och vill hafva ändring, hvilket åter föranleder en ny undersökning. Under det förhållande, sora här äger rum, när undersökning redan är af K. M. anbefalld och skall fortgå, så finner jag icke något skäl för R. St^ att inkomma med en anhållan om ytterligare undersökning. Åtminstone måtte dermed kunna anstå till nästa riksdag. I händelse K. M:s befallning dessförinnan icke skulle hafva haft önskad påföljd efter den längre tid som då förflutit, kunde möjligen vara ett skäl att dervid göra anmärkn. Nu är det deremot alldeles icke så, hvarföre jag yrkar afslag på betänk. 3 H. 16 242 Den 15 Mars f. m. Hr Gripenstedt, Joli. Aug.: De frågor, som hvar och en måste för sig sjelf besvara för att kunna fatta ett grundadt beslut i ämnet, torde vara följande 2:ne: Ar ställningen vid barnhuset sådan som man skulle önska? •— och är det någon säker anledn. att hoppas någon förändring af denna ställning, ifall den icke befinnes vara den bästa möjliga och likväl öfverlemnas åt sig sjelf, utan en framställning ifrån R. Sl:s sida? Hvad den första frågan beträffar, så torde väl de faktiska upplysningar, som här blifvit lemnade, redan vara någorlunda tillräckliga för att öfvertyga hvar och en att åtskilligt betänkligt vid denna inrättning lärer förefinnas. Jag tror dessutom att den person, hvilken har den aldra närmaste befattningen dermed, nemi. öfverläkaren på stället, måste hafva något vitsord i denna sak, och han säger derom i sin tind. berättelse till K.
Genom denna undersökning är behofvet af förbättring i nämnde personals lönevilkor tillförlitligen ådagalagdt; och Kongl. Muj:t, som i detta ämne lill Rikets Ständer afla ler särskild skrifvelse, äskar, på grund af de häruti framställda förhållanden, alt, i och för reglering af lotspersonalens aflöning må, utöfver inflytande lotsoch båkmedel, anvisas ett särskildt anslag af 10,000; Dessutom och under åberopande af äfven härom aflåtande särskild skrifvelse, äskar Kongl. Maj:t, för inrättande af ett nytt Lots-dislrikl för kanaler och insjöar, ett förslagsanslag af 4,000: 19 000* Snminn tillökning å femte hufvudtiteln R:dr Då härtill lägges hvad nu gällande Riks-slat upplager med uppkommer en slutsumma A denna hufvudtitel för ständiga 129,141: 40. 1,414,100:- behof af R:dr 1,543,241:40. hvaruti ingå förslagsanslag till ett belopp R:dr 8,436: 44 sk. £ih. till It St. Pfot. t84? och t84S. t Sami. 7 Jfd. 7 Haft. 4 Kongl. 'Majds Nåd. Prop. tili K. St. 184'/. Härvid anser Sig Kongl. Maj:t böra fäsla Rikets Sländers uppmärksamhet derpå, alt den å Femte hufvud-titeln linder rubrik: ”skrif-inaterialier och expenser” samt ”ved och ljus för hufvud-ti telus öfriga Stater” anvisade summa 2,500 R:dr, egentligen är afsedd för fyllande endast af Förvaltningens af Sjöärendena och Kommando-expeditionens behof i dessa a Inseenden; hvadan Kongl. Maj:t föreslår Rikets Ständer, att rättelse i delta afseende må uti den blifvande Riks-staten ske.
RåtiegångsBalken; samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Vtskottets Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid dess Betänkande om KronoBetjeningens påskrift å Allmogens Kungörelser, innan de från Predikstolarne upplåsas. Beroende vid hvad Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten uti deras för. nyade Utlåtanden anfört, det förstnämnde i frågan om tjenliga författningars vidtagande emot allmänna förbrytare; och det sednare, angående upphåfvande af föreskrifterne rörande Husvåfnaders stämpling. g:o Läggande till handlingarne af följande Utskotts Memorial oell Betänkande!!, nemi* Den 30 August i e. nil 397 StatsUtskottets 1 I anledning af gjorde anmärkningar vid Ut? skottets Utlåtande rörande understöd af allmänna medel til en hamnbyggnad i Lidköping; angående dels indragning, dels tillökning af Embeten och Tjenster; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betånkanden angående: kostnads-ersåttning för H. K. H. Kronprins sens förmälning och verkställde utrikes resa; samt rörande förändrad disposition af räntan å Wermlands LandtvärnsCassa; angående AllmänJ na Magazinslnråttningens utestående fordringar i Finland 5 och om upphandlad riad Råg vid Norrköpings KronoMagazin, Statsoch BancoUtJkottens: I anledning af gjord motion om erinran till Utskotten att till RiksStånden afgifva förslag till grunderne för den blifvande financeplanen. Banco Utjkottets: Med upplysningar angående de i Banken emot deposition af BancoSedlar lyftade Piastrar. Lag Utjkottets: I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betånkanden: angående hembud, då FrålseSkatte-hemman utom börd försäljas; om ändring uti 25 Cap. 5 §.
68 Det talas nu och lases mycket om den storsta mojliga lycka At alla, och detta ar ju ett skont vittnesbord om vdrt Brhundrades framsteg i frihet och broderkarlek, men icke vinnes detta m a ppb sAdana upplosningens viigar, som dem ~Lejonets ungeb foreslk. * 4: * Huru kortfattad v&amp;r redogorelse for bokens innehtll och tendens an ar, s k d det kanske synas lningen stisom alltfor m h g a ord spillda pA ett oviirdigt foremH1. Men n&amp;r, efter hvad man erfar, Atskilliga miin och kvinnor lh-a finnas, hvilka anse ~Lejonets u n g e ~ som en hogst fortriifflig bok, under det andra se i arbetet nlgot t d i g e n oskyldigt, mHste man betrakta det som sin oafvisliga p l a t att genom blottandet af Atminstone nigra af arbetets betiinkliga sidor visa hvad det gAr for. I Norge har f. n. en stark rorelse blifvit satt i gHng for att rensa litteraturen frAn afarter. Tjugwex man af olika sdiillsstiillning hcafva gjort ett upprop till de fornamsta tidningarna om deras hjalp emot ohiilsosam och skadlig litteratur. Den kiinde forfattaren Christopher Bruun sager i en artikel, hvilken omtalar denna sak: wYi v %ga nog .pBstA, att det finns tusentals hem som sluta sig till oss i v&amp;r harm och i v h smtirtras. Artikeln slutar med dessa ord, som vi skulle vilja anvanda afven pH foreliggande svenska arbete: DKU vanda vi oss till hela allmanheten. Vi bedja alla goda man och kvinnor vma med om att soka hvar och en i sin krets bearbeta den allmanna opinionen diirhan, att ocksB beggfvade forfattare hafva att taga hansyn till sitt folks moral, till dess andliga hdsm. A-El-e. Per Hallstram: Briljantsmyckef och andra berlittelser.
Jag instämmer helt och hållet med den siste varde talaren uti hvad han yttrat 0111 formen; men då en annan talare, i afseende på den första propstn, förklarat sig färdig alt begära votering, så har han likväl ännu icke begärt votering. Jag täger mig derföre friheten att påminna honom sjelf och dem, som talat i samma anda som han, att denna fråga är af föga vigt, och alt det väl icke lönar mödan alt upptaga tiden meden votering derom. Jag hemställer då, hvem det är, sorn mest upptager tillen , och hvem som mest gör sig skyldig till att förhindra riksdagens gång: de som förklara sig färdiga att begära votering, endast för alt få bort ett sådant beslut, som detta; eller de som önska, att Pi. o. Ad. malte instämma uti att göra ett tillägg, hvilket ingen kunnat förklara innebära något grundlagsvidrigt, och som tvänne andra Stånd redan beslutat. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer till Ståndet, hvilken det är, som gör sig mera skyldig till förlängning af riksdagen, den sora vill hålla sig till grundlagens ordalydelse, eller den, som utkastar nya Irätofrön. Anses jag icke redan hafva begärt votering, så gör jag det nu. De herrar, som i likhet med den siste talaren, ansett frågan obetydlig, erhålla då tillfälle att bevisa sin tro med gerningarna och afstå från sina förslag, så bespara de Ståndets tid. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den af honom till Ståndet gjorda hemställan, om Ståndet ansåg öfverläggningen fulländad, blifvit med ja besvarad; hvarföre han ansåg ingen vidare öfverläggning 0111 sjelfva ämnet mera böra äga rum, utan borde frågan nu endast blifva om de propos:r, som vid den blifvande voteringen kunde komma i fråga. Hr Hjerta:
Rörande i Cap. 6 §., att ordet ”och inneståencle” bör utgå, hvarom åberopas Biskop Hedrens med Heres reservationer. Orimligheten af ett stadgande, som innebär: alt en Bank i hvarje ögonblick skall hålla lika stor contant cassa som vid första insatsen, eller ock, alltsom vexlingen går ut och in, öka sin räntebärande grundfond, (hvilket är alldeles omöjligt ulan att sammankalla Bolaget, helst de vid utlåning bekomne reverser med deras., Hypolhek ej såsom ”insatt grundfond” få räknas) skulle knappt kunna ursäktas Utskotten, på annat sätt, än, såsom händelsen velat, genom misstag och ; öfver vaskning vid justering af ett redan fattad t beslut, vid ett tillfälle, då mångå af Utskottets Ledamöter varit frånvarande. Ilur till Bancooch Lag-Utsk. Betänk. N.o 2; .T.o Att Actie-Banker icke borcle tillåtas uppstå annorstädes än i Ri kets större stapelstäder, der ordentlig Börs och Mäklare finnas. Motiven derlilil har jag uppgifvit i milt tryckta förslag, noten Nro 10. 3:o Att antalet personer, som få stifta solidarisk Bank, borde vara minst Etthundrade. Det vore serdeles, om i en landsort, der man tror sig kunna linna 5o personer, som tillsamman teckna 950,000 Rrdr courant, man icke skulle kunna uppleta ännu femtio, som teckna 5o,ooo eller iooo hvardera! Del ligger alltså en stor inconseqvence i proportionen af femtio personer och en million såsom minimum, Ett, som jag tror, missförstådt nit sträfvar att förminska summan till 5oo,ooo R:dr.
Så händer det; och ej ditt svärd skall svika mig. Dock vill jag knyta armarna omkring din hals. ORESTES. O, fröjda dig åt ringa sak, om fröjdfullt är, Att sluta armarna kring den, som går tilldöds. ELEKTRA. Högt älskade, som bär det aldraljufsta namn För syster din och delar samma hjertelag! 1045 ORESTES. Du smälter mina känslor, och jag vill genmäla dig Med varm omfamning; skulle jag väl blygas mer? Ack, systerhjerta! ack, mitt hulda famntag, du! Oss uslingar, för äkta bädd och ättlingar, Är sådan smekning endaste ersättningen. 1050 ELEKTRA. Ve! kan ej samma svärd, om lagen medgaf det, Oss döda begge? samma ceder ta vårt stoft? ORESTES. Det vore ljufvast; men du ser ju, huru vi Beröfvats vänner, för att dela samma graf. ELEKTRA. Han talte ej för dig, att du ej skulle dö, 1055 Slem Menelaos, han, min fars förrädare? ORESTES. Han sig ej viste; men vid spirans arf sitt hopp Han fäste, varligt rädd att rädda vännerns. Välan, o låtom oss en hjeltebragd begå, Som anstår Agamemnon, och derefter dö! 1060 Jag vill, för staden röjande min ädla stam, Med svärdet genombåra hjertat, och du bör, Detsamma vågande, detsamma föra ut. O Pylades, jag ber dig, blif vår baneman, Och, se'n vi härjats, tag bestyret med vår kropp! 1065 Och bär oss, och begraf oss två vid fadrens grift! Farväl! till verket vandrar jag nu som du ser. PYLADES. O nej, blif qvar! ty först och främst jag bannar dig. Ifall du tror att jag vill lefva, när du dött. ORESTES. Nåväl, hvi skulle egna dig att dö med mig? 1070 PYLADES. Det frågar du! hvi lefva utan vännen min? ORESTES. Du ej moder dräpt, som jag, olycklige. PYLADES.
FabriksGesällers, om, ställande under TjenstehjonsStadgan. LagUtskottets Betänkande, VII 2. s 1027 —• io3o, återrem. af BorgareStåndet, IX s 902, bif. afBondeStåndet, IX s 976. Skrifvelse, X 3. 2. s i ii3. RiksdagsBeslutet, §. 44- Familjens, om utbetalning af förra Kongl., här i Riket innestående förmögenhet. Stalsoch BaneoUtskottens Betänkande, IV 6. s 96— 135, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 187, af Adeln, IX 3. s 44$- RiksdagsBeslutet, §. 42• Fartyg, under sex fot djupgående, om. Se Lotsoch Båkafgifter. Fastighet, om försäljning af utmätt, endast i uppslag; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1208. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 351 —• 355, bif. af BondeStåndet, IX s 334» återrem. af Adeln, IX s 338, af BorgareStåndet, IX s 355, bif. af PresteStåndet, IX s 371. Ytterligare Utlåtande, VII 2. 5716 — 719, bif. al PresteStåndet, IX s 602, af BorgareStåndet, IX. s 6o5, af BondeStåndet, IX s 614» af Adeln, IX s 642. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 29. — angående bestämdt stadgande, huru då en å BancoAuction försåld, af förra Egaren inropas med liqviden förhållas skall; Banco Utskottets Betänkande, VI 1. s 229 — 232, remitt. till Lagutskottet af PresteStåndet, IX s 33o, Lif. af Adeln, IX s 34i.
Instämmande i den åsigten, att de politiska förhållandena gestalta sig så, att, ju förr vi erhålla ett väl ordnadt försvarsväsende, desto lyckligare är det för oss, och att vi icke kunna nå någon större utveckling, om vi icke kunna under trygghet arbeta, skulle jag visserligen önska, att R. o. Ad. ville biträda Utsk:ts hemställan, men, dä här blifvit upplyst, att det Stånd, som djupast bör känna de föreslagna förändringarne, uttalat sitt ogillande af grunderna för K. M:ts förslag, samt att ett annat Stånd funnit angeläget, att nationen i allmänhet begrundar denna fråga samt derföre beslutit uppskof med densammas afgörande, vill icke jag för min del påyrka bifall till ett förslag, som icke vunnit nationens samtycke, utan förenar mig i det af Gr. af Ugglas framställda yrkande. Frih. Raab, Hugo: Då jag redan på detta rum under den gemensamma öfverläggningen uppläst ett längre Den 7 Maj e. m. 115 anförande, skulle jag helst önskat att i dag icke behöfva upptaga R. o. Ad:s tid. Flere talare hafva dock i dag framställt så många anmärkningar mot detta mitt anförande, att jag måste till en del besvara dem, men jag skall dervid vara så kort som möjligt, helst frågan redan torde vara afgjord på det sätt, att den kommer att uppskjutas, och striden då vida bättre kan utkämpas i skrift under tiden till nästa riksdag. Man har här yttrat: dels att, hurudana Rysslands stridskrafter än må vara, äro våra 50,000 man ej beräknade endast derför, utan för andra förhållanden, att vi måste hafva 50,000 man genast stridsfärdiga för att när som helst kunna lägga i den politiska vågskålen i Europa, dels att vi behöfde dessa 50,000 genast stridsfärdiga för att kunna häfda vår ställning i norden, dels ock att vi alltid visat deltagande för folk, som lida orätt och, för att kunna fortfarande göra det, måste ega en tillräcklig styrka, alltid stridsfärdig för att kunna göra vårt ord gällande. Mot sådane yttranden får jag på det bestämdaste reservera mig.
Känslan börjar med, att blott – i ordets indistinctare mening – ”känna” detta (och det kan hon, emedan samtliga dess momenter, från minimum till maximum, äro i henne gudomligen gifna); sedan, förmedelst en alltmera noggrannt urskiljande attention, som fortsättes från bestämning till bestämning, begriper hon och bedömmer det äfven. Men emedan själen först då är förnuft, när hon är sitt sig sjelft inseende skäl, eller en fullt utvecklad förnimningskraft att inse både hvad saker verkligen äro och hvad de verkligen böra vara: så gör hon ock först då sin förnuftighet fullständig, när hon vill allt det Sanna, som hon begripit och bedömt. Derför utbildar hon sig icke blott extensift och formalt, – från syn-förnimmelse eller anblicks-intryck till tanke, som är hennes ideala (och antingen genom åskådning, eller minne, eller fantasi förmedlade) relation till sitt föremål: hon utbildar sig jemväl intensift och essentialt, – från affections-förnimmelse eller lidelse-intryck till böjelse, begär, slutligen till vilja; som är en böjelse, hvilken af skäl (sannt eller inbilladt) bestämmer sig till verksamhet, och med detsamma gifver henne till föremålet en real relation; – real dymedelst, att den sjelf på det inverkande föremålet återverkar. I och genom viljan bestämmer sig det kännande sinnet, från blotta iakttagelsen af verklighet och skyldighet (sanna eller inbillade), till verkställande åtlydnad deraf; hvadan ock oinskränkt gäller, att i rätt observatio består all sann menniskokunskap, och i rätt observantia all sann menniskodygd. Vill man nu klart öfverse hela den förnuft-själiska sinneförmågans utvecklingsgång: så företer den sålunda ett stigande, från cernere till discernere, och från discernere till decernere.
Man kan väl icke säga något mera kathegoriskt, än att det skall ske ofördröjligen; man kan väl icke gifva något mera kathegoriskt stadgande, än att den häktade genast skall införas i allmänt häkte. Jag begriper således icke hvad man önskar för en förändring i detta stadgande, såvida man icke vill påbjuda att denna anmälan bör ske inom en viss tid af t. ex. 24 timmar — ett stadgande, som likväl, enligt min tanke, vore sämre än det nuv:de ovilkorliga »utan dröjsmål.» Hr Dalman: Om lagen stadgar att den häktade utan dröjsmål skall införas till allmänt häkte, och Gr. Sparre anser det förorsaka ett onödigt dröjsmål att i detta afseende bestämma en viss tid, så torde det likväl icke kunna föranleda något onödigt dröjsmål, om man föreskrifver att, på samma gång den häktade införes i häktet, anmälan om häktningen skall göras hos Konungens Beflude, Borgmästare och Råd eller domaren. Detta är en anmärkning, som Gr. Sparre genom sitt anförande icke vederlagt. Hr Olivecrona: Gr. Sparre har antagit att med »allmänt häkte» måste menas länshäktet; men jag skulle tro att häradshäkte — och sådana finnas många äfven med celler inrättade —■ äfvensom stadshäkten i städer, som icke äro säten för Konungens Befh:de, också äro att hänföra till kategorien af allmänt häkte; men då torde en ny svårighet möta vid antagandet af 9:de mom:t. Det finnes landsorter med sådana allmänna häkten, derifrån det är ganska långt till länshäktet. Om det då heter, att han skall utan dröjsmål till allmänt häkte föras, är det, enligt min tanka, billigt att anmälan om häktningsåtgärden skall göras så hastigt som möjligt. På de skäl, jag anfört första gången jag hade ordet, anhåller jag således att antingen någon viss tid, inom hvilken anmälan bör ske, må i detta mom. utsättas, eller också det tillägg göras att eho, som på eget ansvar någon häktat eller häkta låtit, han skall derom göra anmälan utan dröjsmål. Af denna anledning fortfar jag i min anhållan om återremiss. Gr. Sparre:
Stats-CJtskottets Betänkanden. de Båtsmans-Rotar, som längre än 3 månader varit vacante; uti 1819 års Riks-Stat är denna afgift beräknad till 25,000 R:dr; och som den utgjort för år 1817, ~ 14,863:i6, g. 18x8, f22,449; 9« 6, 1819, — 22,487:12.11, 1820, —• 22,782:17. 4. 1821, •—• 26,853:43.10, torde vid förra beräkningen. böra förblifva ? eller ♦ 2 5:o, Krut och Salpetter försäljnings - medel, utgöra betalningen för det Krut och den Salpetter,som ifrån Kronans Förråder Ineller Utrikes försäljes, *—1 Desse medel, vid 1819 års Stats - Reglering upptagne till 5o,ooo R:dr, hafva kommit Riks-Staten till gogo, för ar 1817, med 64,108:26, 6, 18x8, —■ 57,578:22.10. 1819, •—, 63,739:35.11, I , 25,000. Controll StämpelMedel, äro en afgift, sorn erlägges för Controllen å Guld-, Silfveroch Tennarbeten, enligt derom utfärdade Författningar. — De påräknades uti 1819 års Riks-Stat till 2 5oo R:dr; men sedan sista Riksdag, har en förhöjd ControllStämpel i Taxa blifvit utgifven, hvarigenom Inkomsten för år 1821 uppgått till 6185 R:dr 24 sk. 4 r:st.; och beräkningen för den kommande tiden torde alltså kunna ökas till 6,000: Enär Stats-Verkets alla Intrader böra till deras fulla belopp blifva i Riks-Staten synlige, hitföras de, förut utom Stat, till 60,000 616 Stats-Utskottets