Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:s förslag, hvilka blifvit af StatsUtsk. tillstyrkta, nemi. att Kammar-Colhii Advokat-Fiskal skall åtnjuta behörigt actorats-arfvode, samt att Norrtelje stad befrias från återbäring af all upiupen ränta utaf dana-arfsmedlen. Detta har mycken billighet för sig, men alt förneka de ifrågavar:de brorsbarnen till enkan Sandelin, hvilka äro utfattiga fiskare, bosatta i ett främmande Iand, rättigheten att tillträda arfvet förr än de styrkt, att inga andra lagliga arfvingar finnas, anser jag vara ganska obilligt, isynnerhet som en sådan bevisnings fullgörande torde för dem blifva kostsam, vidlyftig och svår, kanske omöjlig, och de således för alltid eller åtminstone kanske under ganska lång tid, gå miste om den af K. M. i Nåder dem tillämnade fördel. Jag anser arfsprincipen inom samhället vara af största betydelse för det allmännas gagn, och således böra hållas i fullkomlig helgd. Tillämpningen häraf synes alltså i detta speciella fall jemväl böra tillerkännas en sådan vigt, att det ingalunda skulle vara Den 24 April, 393 önskligt, om man, för befrämjande af en kommuns fördel, frånträdde denna princip. Då K. M. ansett oftanämnde personer representera enkan Sandelins slägt, samt de äro de enda, hvilka med styrkande af deras skyldskap lill den aflidna, sig till arfvets utbekommande anmält, så tror jag icke, ali R. St. böra ytterligare fördröja frågans afgörande genom att af dem fordra en sådan vidsträckt bevisningsskyldighet, som Hr Printzensköld förordat.
Jag torde derföre här få anmärka det omdöme, som en af vår tids snillrikaste och lärdaste rättskunniga, de Savigny, lemnat om dessa verk, hvilka af honom anses såsom talande bevis på vår tids oförmåga till lagstiftning. Ett sådant omdöme om Code civil bör mindre förundra oss, då vi betrakta de omständigheter, hvarunder densamma uppstått. Sedan Frankrike, i en följd af år skakadt af statshvälfningar, befunnit sig nästan i ett inre upplösningstillstånd, och den ena politiska theorien efterträdt den andra, företog man sig på Republikens sista dagar att utarbeta denna lag, som blef färdig på den korta tiden af 4 månader och sedermera discuterades i ett Statsråd, som, huru skickligt det ock kunde vara, dock ej utmärkte sig genom juridiska insigter. Någon materiel fullständighet låg ej i planen för detta arbete; också har man anmärkt, att flera vigtiga ämnen der blifvit förbigångna. De, hvilka stiftat denna lag, tyckes äfven sjelfva hafva insett otillräckligheten af de deri förekommande bestämmelser, enär domaren lemnades rättighet att för de fall, som derefter ej kunde bedömas, följa naturliga billigheten, Romerska rätten, de gamla coutumerna, sedvanor, prejudicater, allmänna rättsgrunder och maximer, m. m., hvilket allt utgör en oöfverskådlig subsidiar-rätt, hvars gränsor äro så godt som obestämda. I sjelfva Frankrike höras också nu helt olika omdömen emot det, som Eigot-Preameneu lemnade om Code civil, nemi. att den vore det fullkomligaste lagverk , sorn någonsin utkommit, och alt till och med Justinianska lagen derför stod tillbaka. Baron Locre, en af Frankrikes nuvar. utmärktaste jurister, yttrar deremot i ett för några år sedan utkommet arbete, att Code civil dödat allt rättsstudium i Frankrike. Den 24 April. 355 Vid Österrikiska lagens utarbetande har Romerska rätten blifvit begagnad såsom en hufvudkälla. I denna lag liar man ej sökt lenina bestämmelser för hvarje särskildt fall, utan bemödat sig att uppställa begreppen om rättsförhållanden och de allmänna reglorna derför, hvarefter förekommande händelser sedermera borde bedömas.
B:ko, såsom bruksegaren begärt, och alltså för 3,190 sådana dagsverken till 2,126 R:dr 32 sk. B:ko, motsvarande i kapital å 5 procent en summa af 42,533 R:dr 16 sk. B:ko. 2:o. Vedprestationen. Såsom ofvan blifvit utredt, hade de under Axbergshammar och Frösvidahls bruk lydande 15A mantal frälsehemman icke deltagit i vedprestationen, utan i stället utgjort grufvedagsverken till lika belopp med skattehemmanen. Häraf vore klart, att bruksegaren icke hade något rättmätigt anspråk på ersättning för en förmån, som han eller hans företrädare vid svafvelbruket icke åtnjutit. Vid bedömandet af ersättningen borde det faktiska förhållandet noggrant iakttagas, helst i annat fall bruksegaren skulle vinna ersättning för hvad han aldrig egt eller för Stats-Utskottets Utlåtande N:o 202. 13 sådant, hvarifrån han eller hans företrädare långt före detta afstått. Dessa löjr mantal borde således afgå från de dagsverksskyldigo 1011 hemmanen och återstoden 861 mantal upptagas med beräkning af 7 stafrum ved för hvarje mantal, eller tillhopa 606ä* stafrum, samt ersättning följaktligen blott för sistberörde antal statrum vedsfällning å allmänningarne och framförande till bruket meddelas, så snart tjenstbarheten upphörde. Vid bedömandet af denna tjenstbarhets värde, borde i betraktande komma antalet af de dagsverken, som åtginge till fällning å allmänningarne, framforsling till bruket samt upphuggning och hopläggning derstädes af de 7 stafrum ved, hvarje fullt hemman ålåge att såmedelst leverera. Vid 1814 års undersökning antogs till fällning af virket för ett stafrum ved åtgå 11 tolftimmars karldagsverke, för vedens framforsling till bruket lj kördagsvcrke med ett par dragare, då tiden för på- och aflassningen jemväl inberäknades och medelafståndet emellan allmänningarne och bruket antogs till ! mil, samt för vedens afhuggning och hopläggning 8 sk. B:ko.
Höglofl. K. Svea HofRätts protokoller uplysa, att så väl vid afresan från Helsingborg, sora vid ankomsten till Qvidinge, hade Hr ÖfversteLöjtnant Holst funnit H. K. H. till utseende frisk och munter, samt att Hr Major Forsell, en knapp halftimma för» ankomsten till Qvidingehed, gick fram till Prinsens vagn för att 200 Ben it December e. m. se dess ansigtsfärg, som var frisk oell frågade äfven, huru han mådde; då svaret blef: ganska Ira! Ilr Landshöfd. och Ridd. Gr. v. Rosen, som under^ ombyte af hästar en längre stund samtalade med H. K. H. vid Ästorps gästgifvaregård, J mil från Qvidinge, samt de Hrr Officerare, som på Qvidingebed emottogo H. K. H., kunna säkert vidare bestyrka det redan tillräckligt uplysta. Vi påstå: att det med intet enda trovärdigt exempel kan bevisas, att ett mineraliskt gift 3 a 4 timmar efter dess njutande dödat genom apo plexie (slag) utan andra föreg:de symptomer. Härtill kommer, hvad man ock borde vänta, då inga af nämnde känningar föregått, att vid obduktionen af H. K. H:s lik mage och tarmar befunnos uti naturligt tillstånd, utan ringaste tecken till inflammation, gangren eller annan förstöring. Lika säkert är ock, att ej något nyligen njutet vegetabiliskt gift vållat H. K. H:s död. I samma mån som dessa gifter äro skarpa och frätande, likna de i verkningarna de mineraliska, och det redan anförda galler då äfven om dem. Annorlunda förhåller det sig med de döfvande eller såkallade narkotiska växtgifterna.
Ur denna synpunkr är dctrq ej e» privilegii fräga, sä hax icke heller Prestcrskapet altid ansett den samma. När en Vijkops-Enka erhållit 2 ä z nåd arda har det ej warit ansehl såsom stridande emot Privilegier, men nu, dä dek heter att Staken skall undsättas, nu ropar man deromOm Religionen deraf skulle lida, more detsamma, som all ett Regemente skulle förlora s!n kunskap i krigsöfningar derföre akt, det ej hade möte hwart är. Herx kxmtLkköIä, kaul, fräaade om ej med betra memorial säljs nägot särskildt votum, eller «n» dra bilagor. Herr kLHImsn^ Otlfl krestric, uplyste ats ingq bilagor äkfösjt, ulan att det endast warit Preste? SigndetS protest, som gifwit Stars-Utskottet anled? ning tili Dest härigenom gjorde hemställan. Grefwe vs la Larclie z, ^scod. Dä dageliga rrsarcnheten wisar att sällan någon Biskop döde, hwars efterlämnade Enka dä ej satt flere nad-är, hwUka ofta bliswit öfwer manligheten förökade dä Församligen derunder ej lidit, Religionen ej blifwir wanMärdad, klpfsstnngs.Werkel och Skolorne blifwit lika Den 28 November. i74Z rväl stötte af Dom-Capitlet som af Hans HögwörVighet Biskopen, ser jag ej någon olägenhet, ej något hinder, att, da Statens behof äro sä tryckande, s° dryga bewillningar skola ulga, Skaten genom denna ulwäg skulle erhälla nägon tillgäng. Det »vöre ett farligt präjudicat, om ett Ständ sig undandroge att göra upoffringar för dei Allmänna. Med hwad ssäl skall man wänla sadane af andra Srand,när dek Glänt) hwarS Lliggande det är att befordra Religion och moralitet ej dertill ansar sig »villigt.
Ändtligen har Utskottet ock trott sig böra föreslå att i Regerings-Formens zp §. intaga en uttrycklig förklaring, huru Grundlagens fordran, att flere än tre Stats-Råd, utom Föredraganden, böra öfvervara vigtigare måls föredragning, skall kunna uppfyllas, då Konungen å aflägsnare ®rt vistas. I följd af hvad anfördt blifvit och med åberopande i öfrigt af de förslag, hvilka Utskottet under denna dag serskildt afgifver om andra ändringar i Regerings-Formens §§. 3g, 42 och 43, hvilka ändringar Utskottet velat göra oafhängiga af de här löresiagna, men hvilka, i händelse de, jemte de här föreslagna, godkännas, komma all, jemte dessa, i de anförda §§:na iagitagas, får Utskottet till Grundlagsenlig behandling föreslå, att nedanskrifna §§• af Regerings-Formen må erhålla följande ändrade lydelse: § 8. Constitutions-Utskoltels Memorial, iV‘o 5y. 9 § 8. Ej mä Konungen fatta något beslut i mål , hvaröfver SiatsRådet höras hör, derest icke minst tre af Stats-Rådeu, utom vederbörande Föredragande , tillstädes äro. Minst sex afSiats-Rådets Ledamöter böra, utom Föredraganden, öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, hvilka i Stats-Rådet förekomma. Sådane äro: Frågor om Riksens Ständers framställningar och önskningar; Frågor och förslag om stiftande, ändring eller uppliäfvande af sådan Lag, som 8y Somtalar; om nya allmänna Författningars vidtagande; om upphäfvande eller förändring af de förut gällande; om nya allmänna Inrättningar uti serskilda styrelsens grenar, med flere af dylik beskaffenhet. Stats-Råd, sorn, enligt 3g, fo, fi eller • styrelsen för, må ej fatta något beslut, der icke minst sex af StatsRåulets Ledamöter, utom vederbörande Föredragande, när äro.
Banco, att återbetalas enligt de för Banquens Fastighetslån stadgade grunder med Sex för Hundrade årligen af primitiva Capitalet, hvaraf 4 proCent såsom ränta beräknas, och återstoden vid hvarje inbetalning afföras på Capitalet, samt emot säkerhet af Kyrko Rådets å Församlingens vägnar afgifvande Skuld-Förbindelse för återbetalningen till Capital och Ränta, jemte pantförskrifning af Kyrkans årliga Intrader, för samma förbindelses årliga fullgörande. 3 0 Rörande väckt fråga om understöd från Banquen till uppbyggande af Lärohus uti Städerne Calmar och Skara; deruti Utskottet tillstyrkt, att ett Låne-understöd af 27,000 R:dr 368 Den 2? April. må från Banquen anslås till återuppbyggande af Cal mare Stads af brända Gymnasiioch ScholsHus, emot Consistorii i Calmar afgifvandé förbindelse med pantförskrifning af uppgtfne Intrader och under förbehåll af Inteckning uti den nya Byggnaden, då den varder färdig^ äfvensom att en Summa af 15,000 R:dr må såsom Lån från Banquen beviljas till uppförande af ett nytt Lärohus för Skara Stads Gymnasium, emot Skuldförbindelse af Consistorium i Skara med pantförskrifning till ytterligare säkerhet af vissa Intrader samt Intecknings-rätt i den nya Byggnaden så snart den samma blefve fullbordad 5 och skulle dessa Låne-biträden successivej och i mohn af behofvet till Byggnadens fortsättande få lyftas, med iagtagande af den ordning för återbetalning, som för Banquens Fastighecs-Lån finnes stadgad. 4:0
Då Hypotheks-föreningarne bildades, angafs det såsom ändamål, att, genom amorterings-lån, emot billig rönta småningom befria svenska jordegare ifrån sina,- 50 Batrko-UlsfcotMs Betänkande, K» 21. skalder; men ingalunda angafs det såsom något riksgagneligt ändamål, att hos utlänningen skuldsätta Sveriges jord och fastigheter för 20,000,000 r:dr bko, såsom nu verkligen skett. Huru oföidelaktigt denna åtgärd måste inverka på riksbanken, är lätt att inse, och att riks-banken nu skall bevilja dem kassa-kreditiv på förmåhliga vilkor, såsom prtemium för dylika finans-operationer, synes mig vara något för mycket begärdt. Når konjunkturerna äro svåra och missgynnande, kunna Hypotheks-föreningarne draga på sina kassa-kreditiv i banken och använda de erhållna penningarne lill silfver-uttagning för liqvid af ränta och amortissement på deras utländska skulder. Uti en kritisk tidpunkt skulle då banken utlemna sedlar på goda vilkor till låntagare, som genast kunna använda samma sedlar till att undergräfva bankens realisations-förmåga. Detta synes mig icke heller öfverensstämma med den omtänksamhet för bankens väl, som Utskottet framför allt bör ådagalägga. För att vinna sympathier för den föreslagna åtgärden, har man stadgat sådane vilkor, att de Hypotheks-föreningar, som vilja begagna sig af denna kreditiv—ratt, skola både nedsätta mioimi-summan för utlemnande af lån till 400 rdr, samt äfven medgifva mindre hemmansegare inträde såsom låntagare. Detta är visst godt och väl; men huru dessa vilkor låta förena sig med de närvarande Hypotheks-förcningarnes reglementen och ådagalagdc tendens, är en annan fråga. Den föreslagne minimisummnn anses låg, men är dock dubbelt större än de minsta fastighetslån, riksbanken utlemnar, och i alla fall tviflar jag högligen, att rätt många smärre jordegare blifva hugnade med amorteringslån från dessa inrättningar, som hufvudsakligen afse det större jordbruks-intresset i landet, samt dess utvidgning och förstoring.
Den egna fördelen är i min tanke den enda riktiga och fullt tillförlitliga driffjedern till allt och den enda bestämda känslan i menniskans sinne; alla andra äro endast omvägar, smyghål eller förevändningar för att ständigt återkomma till denna centralpunkt. En enda kreuzer, lagd i min hand, är för mig mera värd än de mest välklingande vänskapsförsäkringar för mitt öra, ty guldets klang innehåller de enda löften, som icke svika, löften, som omfatta hela verlden. Och härmed slutar jag ett vittnesmål, som, i händelse jag träffar Paddy och han vill lyssna till mina ord, aldrig skall komma i någon advokats händer, utan genast offras åt lågorna. — Hvem skulle kunna föreställa sig, att en rättegång kan åstadkomma så mycket papper? — sade Alf Stjerne, som rörde med en viss aktningsfull förskräckelse i den massa af protokoll, vittnesmål och handlingar, som lågo framför honom på bordet. Det var tvenne veckor efter den olyckliga envigeskampen mellan Hawerfield och Gordon. Den förstnämde hade dött om natten strax efter den engelska läkarens ankomst. Han var nu längesedan begrafven med all den ståt, som tillkom hans omtvistade rang, och zigenarens silfverbeslagna kista står ännu qvar i det Hawerfieldska grafchoret, ehuru dess inskriptioner äro borttagna, och för de resande, som ibland besöka stället, berättar man om hans hemlighetsfulla insmuggling i familjen. Det var i ett kabinett af Astleys våning i London, som de båda vännerna nu voro tillsammans.
Begärdes pä bordet, - Upplästes ett till Bonde-Ständet af Riksdagsmannen ifiän Elfsborgs Län ^neirSL8 OLnielskoe, giswit till communiccriion med de öfriga Ständer; tils lätit Memorial, sä lydande: l8oy den 6 September uppläst i Bondc-Ständet, och Fört. ttaren tillärit att Memorialet med Re» spective Mev-Standen communicera, betygar L, L, Lrätzärcik - Wördsamt Memorial! Utan att egenteligcn för det närwarande wilja fästa mig wid sielfwq förcmälet för Economie - U!skottets Betänkande angående Inrättningar för fattiga Barns uppfödande, samt nödiga anstalter till Veneriska Su.-jttans hämmande , har jag blott trott mig böra fästa min uppmärksamhet ä andra puncten af Utskottets Förslag ijlt förekommande af sistnämnde sjukdoms urbred.mde, I afseende pä den tillstyrkta inskränkningen as Gärdfari - Handeln , aberopar jag bet särskildta anförande, som redan förut blifwir ingiswit och till Eco nomie - Den 22 September. 79L nomie-Utskottet remitteradt, bfwcrtygad, akt Ständek deraf lärer fi-ina vbillighctcn af ett steg, som skulle leda till sä mänga Medborgares förderf, hwilka nu äro nyttiga och arbetsamma, samt utom den Skatt Staren drager af deras Jordbruk, betala rn icke obctydclig afgift för en ganska obetydelig Handels, förmon; men dä Utskottet framställ inskränkning af denna Handel, säsom ett medel till Veneriska SmittanS hämmande, nddgaS jag emot min wilja bekänna , att Utskottet wisat altför ringa agtning för en Clast Medborgare , hwilka säsom fria Swenska Odal - Bönder icke utan ett groft förolämpande ä Utskottets sida kunna sättas ihop med Zigucnarc, Skojare och Hästbytare.
Banken contant i afräkning pZ Rikets Skuld, lä mycket bättre; hwarom icke skulle af dessa Etthundrade M-ksdaler, Tio betMas i Silfwer och de Nittio känäs of Banken mot Säkerhet i Hemmonsde'en> «ch en ärlig afbetalning pä Copitalet med Fem Riksdaler och Tre procents ärlig ränta lill Sehein blefwe inlöst. Den som pä ofvannämd? sätt ef wille lösa sin Hemmansdel, skulle fullfölja till Skaten betala Aordräntan jemte den Brwillnmg som efter Jordresningen dess Hemman tillkom. Denna resning tzch skattläggning skulle öfwergä all Swensk jord, Aran und.>ntag, och Kronans skuld, ästadkommen Mnom ftamfarne Konungars m-sstag pä detta sätt Ketalt, skulle sä sina behof fylda genom Bewillmn» Zar, svm förr brukeligt warit. Herr Den 15 Ianuarkt. 821 Herr ?ZKImgn, Otto kre-lrrc, uppläste ett sä lydande Diktamen: Ödmjuke Memorial! Dä det Memorial Herr Grefwe Ne 13 Os>-6i<- sistl. P eni-dag här uppläste nu till ventilation förekommlt, anhäller lag ödm,ukoft fä vtwcr betz innehäll i korthet framställa mina tankar: Jaa anser nödigt att först asgöres huruwida Högloft. Ridderstapct och Adeln wilja asstä sina ännu ägande Puvilegicr med eiler Aran willkor att dr öfriga Respective RiköSränden stola göra en dvlik uppoffring M hwad som under namn as Ständs Privilegium kan inbearipas.
LagUtskottets satts, om jag rätt fattat den, att borgenär bör kunna få inteckning i gäldenärens förra egendom, ända till dess den nya köparen söker uppbud tror jag vara ganska principenlig lorn Den 11 Junii f, m. om blott denna mening kunde af Författningens ord utan stora ändringar härledas. Grefve Wachtmeister® påstående, att denna LagUtskottets tolkning, är just motsattsen till hvad som står i 13 §, af närvarande inteckningsförordning, synes mig nemligen obestridlig. Få grund deraf förenar jag mig med Herr Ribbing i hans tanka om nödvändigheten af en förordning, som fastställde och kungjorde Lagutskottet® i Betänkandet framställda tanka} men kan aldeles icke såsom Herr Ribbing kalla denna framställning för tolkning af Inteck* ningsFörordningen. InteckningsFörordningens 12 §:s 2 Moment stadgar såsom vilkor för Intecknings beviljande i egendom, ”att gäldenären den veterligen genom laga fång förvärfva!, ”och att han deraf ägare är, då inteckningen sökes;’’ samt såsom vilkor för intecknings fastställande att ”uppbud bör vara tagit, i fall egendomen är kommen i gäldenärs hand genom fång, som lagfaias bör." 13 § i samma förordning börjar med framställandet af underlåtenhet utöfver viss utsatt tid att taga uppbud, såsom en försummelse å köparens sida. Denna tid är å landet och i staden serskildt bestämd, och å landet till nästa Ting efter 6 månader, sedan förvärfvandet skedde, alltsammans i enlighet med Kongl. Förordningen af den 13 |unii 1800 och 1798 års Concursstadga 20 § 3 Mom. I sammanhang med denna framställning af ett uragtlåtet uppbud, såsom en köparens försummelse, stadgar §:n vidare, att i sådant fall för* Den fl Ja ni i f. m. 101 re ägarens borgenär häfver rätt att erhålla inteckning, under hänvisning åt köparen att af fångesmannen erhålla skadestånd och nyttjar härvid ordens ”Kommer då eller framdeles, innan uppbud sökt är, förre ägarens borgenär;” orden då eller framdeles utgöra det egenteliga enda nya tillägget till 1800 och 1798 års redactioner af ämnet.
Jag medför från min ort den på erfarenhet grundade öfvertygelse, a 11 grälet om de fattiges bostad legat till grund för det ökade antal fattighjon, hvaröfver man klagat. Jag vill icke inlåta mig i en utveckling af de moraliska följderna deraf, nemi. huru allmogen vänjer sig vid att, i stället för utdelning af allmosor, köra ifrån sig de fattige och anse dem sora odjur, hvilka böra utrotas. Jag vill endast hålla mig vid den ekonomiska följden. Husbonden eller jordägaren, hindrad af 1788 års författning och derpå grundade sockenstämmo-beslut från rättigheten att emottaga och förafskeda arbetare, har nödgats neka arbetsförtjenst åt arbetshjon, af farhåga att för alltid vid dem blifva bunden. Arbetsfolket åter har blifvit bortvisadt, nödgats att springa bort sin tid för att höra sig om bostad och försvar, har slutligen blifvit husvilla och nödgats svälta, i brist på förtjenst, under det att mången odling fält hvila, i brist på arbetare. Hvad under, om menniskor, som ej gjort annat ondt, än att de, efter naturens och samhällets ordning, gift sig och aflat några barn, men blifvit utskjutna från samhället, — om sådana menniskor, säger jag, svärja fiendskap Den 12 Februari e. m. emot do bättre lottade, och slutligen bereda sig en plats pä correctionsbusen ! Jag ur fullt öfvertygad, att pä upphörande af dessa hinder fattigvården till stor de! hvilar, och jag önskar, för min del, alt sådana barbariska stadga oden malte upphöra, att dylika trånga gränser måtte försvinna, hellre lin att de åtd rågås. Hr Sandelhjelm har i sitt nyligen upplasta sakrika anförande antydt ungefär samma olägenheter, och jag har hört af flere värde talare samma åsigter yttrade. Jag begär, till följe deraf, att detta mätte få blifva som majoritetens åsigt ett hufvudsakligt föremål bland de principer, som Utsk. åbigges uppgifva, och anhåller, alt detta yttrande malte åtfölja remissen. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr.:
Maj:t den underdåniga önskan, att ett sådant mätte af de till Dess hoga disposition stående extraordinaire Allmänna medel beviljas. På denna anledning beslöt Kongl. Maj:t, att de 30,500 R:dr, hvarom nu är fråga, skulle af St. Barthelemy-medlen till Theatern anslås. Vid sådant förhållande, skulle väl en enskilt man inför Domstol kanske kunna frisäga sig för allt deltagande i påföljderna, men ett sådant påstående å Rikets Ständers sida vore visst icke förenligt med deras höga ståndpunct. Nu stå vi likväl, Mine Herrar! emelian d ti -uppenbara omöjligheten å ena sidan, att af 2 24 Den 25 Majt. Civil-listan kunna vänfa betäckandet af ifra* gavarande anslag, ty Konungen kan icke med dessa 30,50© R:dr ytterligare betunga HofCassan, utan att öfrige grenar af Hofhållningen komma att sakna hvad de behöfva» Å andra sidan se vi icoo:de Svenska Undersåtares nära förestående förderf och 2 å 300 Contracters olaga brytande. I en sådan belägenhet lönar det mödan, att söka medel, att komma derutur. Jag tror, att Problemet har en upplösning, och jag går nu att föreslå den. Jag föreslår: 1:0 Att enligt den för nyttjande af Öfverflöd antagne principe, enligt enahanda frivilliga uppgiftsmethod, under enahanda an-' svar och controll , samt med enahanda uppbördssätt, som för denna beskattning antagen är, en Bevillning påbjudes för dem, som vilja begagna Spectacler. 2:0 Att detta sker med en Classificationj enligt hvilken de, som anmäla sig att begagna första platserne, betala om året 4 Riksdaler, och de, som uppgifva sig till de ringare platserne, 1 Riksdaler. 3:0 Att det lemnäs hvar och en öppet, att af fri vilja anteckna sig å DebetSedeln till högre afgift. 4:0 Att denna afgift, endast för Stocky holms Den 25 Maji. 225 holms Innevånare, men icke för Rikets öfrige Innevånare blir ansvar och Controll underkastade.