Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Magistraten i någon Stad, utan å LandsCancelliet kunna erhålla Resepass, de af Herrar Landshöfdingar i vissa Län Utfärdade förbud för Magistraterne, att lemna Pass ät andra, än Stadsboar, borde så mycket hellre upphöra, sorn dylika förbud icke skola vara öfverensstämmande med Kongl, Majts Nådiga Påbud af den 14 Augusti 1812 angående Resandes skyldighet, att förse sig med Pass; i anseende hvartill Herr Cederborg jemväl yrkat, det Magistraterne mitte varda tillåtet, att, likväl med förbindelse af ansvar, i händelse missbruk göras, få utfärda Resepass för i Orten väl kända Personer, antingen da äro boende i Staden eller på Landet; dock att sådan rättighet icke finge sträckås till utfärdande af Pass för Ulländningar, Glasförare, Lumphandlare, och flere dylika. 1 anledning häraf får Utskottet anföra, att ehuru den af Herr Cederborg såsom grund för dess väckta Motion åberopade Kongl, författning icke ovillkorligt inskränker den Städernas Magistrater förut tillhörda rättig - 1x2 Best), och Eliott. Utsk. Bctilnkanäeti. het, att utfärda Resepass, anser Utskottet lik» väl den 4 §• uti samma Kongl, Författning i afseende på Magistratens Förpassningsrättighet icke kunna tydas annorlunda, än att en. sådan rättighet sträcker sig till meddelande af Pass åt endast Innevånarne uti de Städer, der Herrar Landshöfdingar residera, emedan, i motsatt fall, en bland hufvudafsigterna med den höga Författningen, nemligen ett noga och vederbörligt handhafvande af Policen inom hvarje Län utaf Herrar Landsböfdingarne, skulle förfelas, och den speciella controllen å de Personer, som för deras Resor uttaga Pass, således blifva för Herrar Lands*, höfdingarne försvårad.
Weinberg, hvilken i egenskap af förrådsoflicer varit tygvaktaren Treslovvs kontrollant att ansvara för detta ersättningsbelopp, så vidt tillgångarne i den senares sterbhus ej dertill vöre tili - 20 Expeditions-ZJtskotlets Förslag till and. Skrifvelsej N:o i6. räckliga; hvarefter och sedan majoren Weinberg, innan ännu i saken blifvit dömdt, måst åtaga sig sysslomanskapet i Treslows konkurs, men år 1832 allidit, utan att hafva kunnat för massan redovisa, samt sysslomannahefattningen sedermera öfvertagits af hans son, lieutenanten J. P. Weinberg, som likaledes, innan redovisning skett, med döden afgått, rådhusrätten i Götheborg, genom dom af den 29 Juni 1842, förpligtat majoren Wernbergs, sterbhusdelegare att, inom en månad derefter, fullgöra redovisningen för sysslomannaförvaltningen i Treslows konkurs, vid påföljd att eljest i laga ordning ansvara Kongl. Maj:t och kronan för betalningen af hela den till ofvanherörda belopp fastställda fordran uti Treslows gäldhundna bo; så har majoren Wennbergs efterlemnade enka, Jeanette Sahlsten, uti en till E. K.. M. in gifven skrift, i underdånighet anhållit, att, enär, enligt ansökningen bilagdt bevis, hennes man vid sin död efterlemna t skuld utöfver tillgångarne och hon med tvänne oförsörjda döttrar befunne sig uti aldeles meddellös belägenhet, E. K. M. täcktes af gunst och nåd bevilja henne och döttrarne eftergift från gäldandet af ifrågavarande tili ersättning ådömda belopp.
Då denna koslnad icke kan, utan äfventyr af bristande tillgång för andra nödiga reparationer, bestridas af det å 7:de hufvudtiteln uppförda anslag lill byggnader och reparationer i landsorterna; men Kongl. Maj:L emellertid anser det vara af icke ringa intresse, att förenämnda sköna och i sitt slag egna minnesmärke af den äldre byggnadskonsten, så vidt möjligt är, i sitt ursprungliga skick bibehålles och från tidens åverkan bevaras, föreslår Kongl. Maj:t, under åberopande i öfrigt af hvad bifogade protokoll öfver finans-ärenden för den 9:de innevarande månad i ämnet innehåller, att för ifrågavarande ändamål må anvisas ett särskildt anslag af 16,800: 3:o Till beredande af utvidgad embetslokal för länsstyrelsen i Calmar. På sätt nyssherörde protokoll utvisar, har i omförmälda hänseende blifvit framsläldt det alternativa förslag, att antingen förse det nuvarande landshöfdinge-residenshuset med er. ^ forderlig tillbyggnad, eller ock inköpa och för ändamålet inreda ett midlemot residenshuset beläget, enskild man tillhörigt, större stenhus: varande kostnaden i förra fallet beräknad till 8,310 R:dr 40 sk. och i det sednare till 9,950 R:dr, hvarförutan, i ändamål att bereda tillgång för någon del af kostnadssumman, framställning blifvit gjord om försäljning af en kronan tillhörig till landtmäteri-kontor och archiv nu begagnad byggnad, materialhuset kallad, och uppskattad i värde till en summa af 1,333 R:dr 16 sk. Transport R:dr 46,800: Kongl, Maj.ts Nåd, Prop. till R.
I afseende på Utskottets vilkor liga förslag om en fylInadsafgiftA lill betäckande af den i och för ersättning af Salpetergärden erforderliga högre Bevillning af 124,000 Rdr, liar väl Utskottet fått emottaga åtskilliga anmärkningar; men då Utskottet ännu icke blifvit satt i tillfälle att fullständigt utröna, huruvida, på sätt Utskottet, i Betänkandet. 3NT:o 87, ifrågaställt, af Tull - Bevillningen och Brännvins.afgifterna må kunna beredas en större tillgång, än den, hvaf till dessa titlar blifvit af Rikets Högloflige Ständer beräknade, samt ofvannämnda bristsumma deraf betäckas; torde Utskottet, så snart de ännu hvilade frågorna om åtskilliga Tulibe-, stämmelser blifvit inom Högloflige förstärkta Stats-Utskoltet afgjorda, få i ett sammanhang å nyo sig utlåta om fyllnads-afgiften samt alla dermed gemenskap egande ämnen ecb anmärkningar. B ev ill n.-Vt. slits VHatande, N:o 66. 7 Då Utskottet härefter öfvergår till de mera partiela anmärkningarne, liar Utskottet ansett lämpligast, att, liksom i Betänkandet N:o 5y, hänvisa till pag. — i i8a3 års Bevillniogs-Förordning, men tillika åberopa ifrågavarande §. §. af nya Förslaget. Sedan så väl inom Högvördige Preste-Ståndet, som Välloflige Borgare-Ståndet, blifvit yrkadt, alt, i stället för den fördelning af Bevillning å Löner, som Utskottet föreslagit, en annan måtte framställas, i öfverensstämmelse roed Herr Prosten Astrands i förra Betänkandet omrörde Förslag, så har Utskottet å nyo tagit detta ämne i noggrann! öfvervägande. Ehuru
Han kastar af sig rocken. Han slår sig ned, fattar pennan och synar henne mycket fundersamt som om han knapt känts vid henne. Men så käns ej heller hon vid honom. I sjelfva verket äro de ju också fullkomligt främmande för hvarandra. De tankar och idéer, som skulle vigt demsamman, hafva i all evighet uteblifvit. Det är ett mässfall, till hvilket sjelfva himlens konsistorium sagt sitt concedo. Pustande men resignerad, lägger han slutligen pennan ifrån sig och börjar rifva i några tidningar. Kanske kan han hitta på en bit, som är lämplig att skrifva af med några små ändringar och tillägg. Nej, någon lika invecklad kasus har verkligen ingenstädes förekommit. Omsider sätter han då upp ett koncept till följande rader: » Riksdagsmannavalet är, såsom våra läsare funnit af kungörelsen, utsatt till den 24 dennes. Vi våga tro att dagen Ur — så att säga — något olämpligt vald. Bristande tid och utrymme hindrar oss att nu närmare orda derom, men gömdt är icke glömdt. Beträffande riksdagsmannavalet i och för sig, lönar det ej mödan att derpå spilla många ord. Bankpartiets kandidat måste naturligtvis under nuvarande forhållanden gå segrande ur valurnan, men vi våga tro, att det — så att säga — blir en Pyrrhus-seger. » Den våghalsen! Herr grosshandlaren Frisk blir väl en smula förlägen, när han läser denna märkvärdiga » ledare »; men han tror ännu på den odödliga humbug, som heter » brist på tid och utrymme », och han anar icke, den hederliga menniskan, att hvad som döljer sig der bakom, är idel oförmåga och karakterslöshet. Men hvar ha vi då under allt detta herr redaktör Wippa? Ute på språng, som alltid. Denne man, med själen i huf-vudet och hjertat på obekant ställe, är en af dessa förträffliga svensk-amerikaner, som med glädje offra sin salighet och en tolfskilling för notisen om, att en medborgare med otur slagit i hjäl sig eller att en medborgare med dålig mage och hetsigt blod slagit i hjäl någon annan. I öfrigt är summan af hela hans raffinerade politik den, att annonserna böra framgångsrikt täfla med tidningens text.
R:dr, att med tillhopa 32,900 R:dr på 5:te Hufvudtiteln under rubriken »Allönings-stater», men Stats-Utskottets Utlåtande N:o 85. 9 men särskildt uppföras tillika med nyssberörda aflönings-anslag för Hallands och Westernorrlands bataljoner, tillsammans utgörande 13,795 R:dr, hvilka 2:ne sistnämnda summor alltså sammanslagna skulle i staten utföras med 46,695 R:dr, för att till marin-bataljonernas aflönande användas jemte ett från 4:de Hufvudtitelns anslag till »Indelta kavallerioch infanteri-regementena» utgående belopp af högst 13,905 R:dr, motsvarande de för allöningen af sistnämnda bataljonsbefäl beräknade tillgångar från f. d. Jemtlands regemente, i den mån dessa äro eller blifva för ändamålet disponibla, med hvilken sistnämnda summas öfverföring till 5:te Hufvudtiteln dock kunde tillsvidare anstå; äfvensom att för öfrigt såväl aila genom sjöbeväringsmanskapets underhåll och sammandragande till exercisplatserna samt befälets och underbefälets resor till och från befälsmötena m. m. föranledda utgifter, som ock kostnaderna för nämnda beväringsmanskaps beklädnad, beväring och utredning måtte tillsvidare få, såsom hittills, bestridas af de dertill å 4:de Hufvudtiteln afsedda anslag. Det af Kongl.
För är 1843 och förra arén: Årlig afgift 140: Retroaktiv afgift Expektans-afgift Vakansoch liggetids-besparing Begrafningshjelps-besparing Observations-medel Uibetalningen. För ur 1844: Pensioner och begrafningshjelp Herrar Direktörers arfvoden Aflönings-staten . f. d. tjenstemans pension Arfvoden och diskretioner Diverse utgifter Ränta å 5 procent . Bevillning Hushyra Onera för Kassans hus Arfvodes-procent Anmärknings-procent . Uppbörds-arfvode Balans till år 184b. Arméens Pensions-Kassas fordran: än f. d. För år 1843 och förra åren: Begrafningshjelps-besparing Observations-medel - Inkomsten. För är 1844: Ränta a 4 procent „ ä 4y procent „ å 5 procent „ å 6 procent Hushyra |: delar af Vadstena Krigsmanshus-Kassas äldre inkomster Bötes-medel Diverse inkomster Årlig afgift Retroaktiv afgift Expektans-afgift Vakansoch liggetids-besparing Begrafningshjelps-besparing Ränta å uppbörds-medel Besparade pensioner V Balans till år 184b: Arméens Pensions-Kassas skuld Summa Banko R:dr Rätteligen utdraget, betygar, Stockholm och Kongl. Arméens Pensions-Kassa den 18 Oktober 1847. Åhman.
Kanske jag inte häller stannar där länge, det beror på huru det går att få arbete och hvad man kan förtjäna. Bäst är det väl att resa så litet som möjligt, sade jag, utan hällre stanna på ett ställe, om blott arbetsförtjänsten är någorlunda god. I längden lönar det sig nog bäst och går hastigast att få ihop så mycket man behöfver för att fara hem tillbaka. Inte ämnar jag fara hem, sade han afvärjande. Men nu skall jag tacka så mycket, för att herrn såg på pappret. Därmed gick han sin väg. Men bekantskapen var gjord i alla fall, det erkände han genom att helt vänligt besvara min hälsning, då vi nästa gång möttes. En cigarr höll han också tillgodo med och tycktes inte häller alldeles obenägen att språka om saker och ting i Amerika, om hvilket han själf visste så godt som intet, men hvarom han gjorde frågor, som visade, att han nog kunde bruka sitt förstånd då så behöfdes. Ju närmare vi kommo målet för resan, desto mera eftertänksam tycktes han bli och tack vare mina upplysningar om landet, dit vi ämnade oss, tycktes han också börja komma till alt större klarhet om, att det kanske inte skulle bli alldeles så lätt att ta sig fram där, som han förut tänkt sig. Men alla tvifvelsmål därom fördref han vanligen på samma sätt: att det väl ändå inte kunde finnas något land i världen, där en ensam karl, som var frisk och stark och ville arbeta, inte skulle kunna slå sig ut. Det var nog också min åsikt om saken, men däremot kunde jag inte dela hans mening, att det vore bäst att komma till någon trakt, där det fans så få finnar som möjligt. Tvärtom sade jag honom, att han till en början borde söka sig arbete just bland landsmän, då han ju inte kunde någon engelska och således skulle få ganska svårt att reda sig, om han komme bland idel främlingar. Men det ville han inte höra talas om. Det var som om han rent af varit skygg för landsmän och isynnerhet för folk från sin egen hemtrakt, och sådana, menade han, fans det troligen öfveralt hvar finnar slagit sig ned.
— Enligt J/ullmäktiges vid sednaste Riksdags början afgifna Berättelse (pag 17), utgjorde de dessförinnan, till följd af 1840—1841 års Ständers beslut, af Riksgälds-kontoret verkställda enahanda utgifter 3,657.209: 9. 11. och hafva således af ifrågavarande låneoch anslagsmedel till och med den 15 November 1850 blifvit utbetalde tillsammans 3,939,129: 41. 5. 1 afseende å ofvanomförmälde lån för utdikningen af Medinge myr på Gottland förekommer det serskilda förhållande, att den person, Prosten P. Wallgren, åt hvilken lånet genom Kongl. Brefvet den 23 Mars 1849 blifvit i nåder beviljad t, icke är egare hvarken till något af de hemman, hvilkas jord genom utdikningen kommer att ökas eller förbättras, ej heller till den derigenom tillökade och förbättrade jorden. Sådant oaktadt, har likväl låntagaren, genom sin för lånet afgifna och med derför af Fullmäktige faststäldt formulär öfverensstämmande skuldsedel, förbundit sig och blifvande innehafvare af nyssnämnde jord att fullgöra de för detta och andra dylika lån föreskrifna betalningsvilkor. Likaså innehöll skuldförbindelsen de af Rikets Ständer, under 1844 och 1845 samt 1847 och 1848 års Riksdagar, meddelade stadganden, rörande lånets fördelning mellan de betalningsskvldige hemmanen samt de årliga ränteoch kapitalinbetalningarnas antecknande i jordeboken och utgående jemte de samma hemman åliggande allmänna utskylder.
Enligt flere sakkunnige mäns försäkran, skall det åtminstone på de flesta ställen i Riket blifva omöjligt att för den nu bestämda förhöjningen erhålla någon entreprenad. Jag tror dessutom, att, då den närvarande skjutslegan är allt för låg, fordrar bikligheten, att den förhöjes, utan att dermed förena några i de gamla rättigheterna ingripande vilkor. Vill man äfven åstadkomma någon dylik förändring, bör sedermera en ytterligare förhöjning i detta fall blifva stadfästad. För min del tror jag dock, alt entreprena - 24 Ailm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande j N:o 26. derne komma att mola många, ofta oöfvervinnerliga, hinder samt att de äfven medföra vissa olägenheter, som man nu icke i allmänhet inser. Min mening, — den det dock ej lyckats mig att inom det Högloft. Utskottet genomdrifva, — är, att den af Utskottet projecterade förhöjningen till 24 a 28 sk. Banco måtte allmänt blifva gällande > utan afseende på någon entreprenad_, men att_, i händelse af en entreprenadj taxan borde forhöjas till 32 sk. Banco. Jag inser alltför väl, att en allmän förhöjning af skjutslegan möter många invändningar, och att man i allmänhet tror, det den skulle medföra många menliga följder. I vårt land finnas så många olika localförhållanden, att det visserligen är svårt att bestämma en lag, sorn med samma nytta kan gälla för alla provinser. Dock tror jag, att i de flesta af dem har skjutsnings-skyldigheten i sitt närvarande skick högst menliga verkningar, ehuru det kan finnas andra orter, der genom vissa egna omständigheter detta icke till samma grad är förhållandet; men äfven der blir ju detta icke sämre genom den allmänna legoförhöjningen, utan tvertom. Man förmenar, att bondens håg för att skjutsa skulle ökas alltför mycket genom stegringen; men i de provinser, der jordbruket blir synnerligen lidande genom skjutsningsbesväret, der tror jag äfven, att allmogen anser sjelfva besväret för hårdare än i de orter, der det egentliga jordbruket, så att sägandes, endast är en bisak.
Stannar bollen i ett hål, tager ägaren af hålet upp den och kastar den på en af de lekande, som alla hastigt taga till flykten. Träffas en, tager denne upp bollen och kastar den på en annan o. s. v. Om bollen icke träffar, får den, som kastat densamma, en sten i sitt hål och leken börjar på nytt. Den, som först får ett förut bestämdt antal stenar, har förlorat och får ej längre deltaga i leken. Man bildar 2 lika starka partier och ställer mot en vägg ett bräde eller en skifva som mål att sikta på. Fem steg därifrån uppdrages ett tvärsträck som gräns. Partiet A ställer sig vid målet. Hvarje medlem kastar ut boll n tre gånger. Partiet B tager upp den och en gosse måste från stället, där han tog upp den, söka träffa målet genom att rulla eller kasta bollen. Träffas detta flere gånger än gossarne i partiet B äro till antalet, intager detta partiet A:s plats. Om icke, så stannar A. så länge vid målet, tills B träffar bättre. Faller den kastade bollen till marken innanför tvärstrecket, gäller ej kastet, likaså gäller inom partiet B ingen kastning, vid hvilken bollen ej når strecket. a I en mindre familj på landet finnes plats nästkommande 24 okt. för en frisk, stark och anspråkslös bättre flicka, som bör vara kunnig i enklare matlagning samt ega någon vana i mjölkoch smörhandtering. Goda rekommendationer fordras och åldern ej öfver 35 år. Svar med uppgift om ålder, lönevilkor samt fotografi sändes under adr. : » Landtegendom », Vattholma. (G. 4 9 2 8; F ör en enkel, anspråkslös flicka, som är kunnig och villig att hjälpa en husmoder med barns vård, sömnad och husliga bestyr, finnes varaktig plats i familj på landet. Svar med anspråk och betyg till » B. T. », Kristianstad, Arkelstorps station, p. r. 12336] Vit fruntimmer af stadgad ålder, villigt att ensamt sköta hushåll för tre skolgossar, erh. plats inst. höst. Befl. härå torde före 1 sept insända svar t. » A. », Munktorp. Lärarinna med flerårig undervisningsvana sekelans!, i skola el. familj.
I den mån sådant sker, kommer den inflytande bancovinslen att åter utgå ibland allmänheten, sä alt sedelstocken icke valder förminskad. När jag lägger dessa 520,000 r:dr lill de förutnämnde 1,143,750 r:dr, så uppkommer deraf en summa af 1,663,750 r:dr; delta utgör 2me års bancovinst, ty sista årets vinst uppgick till något öfver 800,000 r:dr. Hvad som sedan blefve öfver, eller sista årets vinst intill nästa riksdag, anser jag böra användas till inköp af räntebärande papper, särdeles från Riksg.cont. Om detta verk skall kunna bestrida de utbetalningar, som Ständerne nu på detsamma anvisat, sä måste Riksg.cont. försälja sina iunehafvaude räntebärande papper. Ingenting vore väl lämpligare än att Banken köpte dem för sin vinst. De öfverginge dä från det ena lill det andra Ständernas verk; och när dessa nästa gång sammankomme, så hade Banken betalt sin skuld och upplagt sin behållna vinst i användbara tillgångar, utan att all - 238 Den 10 April. mänheten förlorat det minsta af sedelstockens belopp. Denna åtgärd anser jag vara på en" gång den enklaste och lämpligaste både för Banken, Hiksg.cont., allmänheten och II. St. Mitt förslag är således följande: alt, med afslag ä Utsk:s tillstyrkande, R. o. Ad. måtte besluta, alt den bancovinst, som ifrån innevarande års början, intill nästa riksdag inflyter, skall för Bankens räkning användas: a) lill betalning af Bankens skuld till Riksg.cont. 1,143,750 r:dr; b) till betalning af de medel Banken af allmänbeten upplånt, omkring 520,000 r:dr; c) till inköp af räntebärande papper, företrädesvis af dem, som Hiksg.cont. kan aflåta. Hr Rosenblad: Med afseende å hvad Frih.
Elementar-läroverkens vård vore, lika med kyrkans, splittrad emellan tolf Konsistorier, hvartill i■ hufvudstaden komme en af prester och lekmän sammansatt Direktion; egande dock Biskoparne i läroverksfrågor ett större oberoende af Lektorerne och ett större inflytande på dem, än i kyrkans angelägenheter. Universiteterne kunde väl hafva särskilda Kanslerer, men i sednare tider hade Rikets Kron Erinsar förenat samma befattning för båda, hvadan Departements-ehefen ej haft att ekämpa den skiljaktighet i åsigter och behandling af Akademiernes angelägenheter, hvilken egt rum, då hvartdera Universitetet haft sin särskilda Styresman, men deremot måst erfara svårigheten att, utan uppoffring af sitt embetes myndighet, med nödig grannlagenhet behandla Universiteternes Styresmän, då desse voro Kongl. Prinsar. Deras ställning gjorde dem, äfven i embets-utöfningen, ansvarsfrie, hvilken omständighet, enär de voro ensamme beslutande, för Departements-chefen försvårade sammanhållningen och skötandet af den allmänna undervisningen, hvars vård vore ännu mera än kyrkans söndrad mellan skiljda och olika myndigheter. Elementar-läroverken, ehuru utgörande hufvudstammen för de öfriga, saknade också ännu både stadgad Skolordning och ständig stat. Ofver läroverkens tillstånd, likasom öfver kyrkoväsendets, bade inspektioner uteblifvit. Förmedelst inrättandet af ett jemväl för folkundervisningens befrämjande behöfligt Ecklesiastik-kollegium undanröjdes äfven behofvet af flera eller större kommittéer för kyrkans, läroverkens eller fattigvårdens ärenden, än i andra förvaltningsgrenar, hvarförutan ibland Kollegii ledamöter skulle kunna utses inspektörer, utan att Departements-chefen behöfde att dertill, om ej undantagsvis, påräknas.
Enär Utskottet alltså finner den föreslagna tillökningen i de konsultativa SiatsRådens antal dels obehöflig, dels sannolikt bidragande till upplösning af det med StatsRådels närvarande sammansättning åsyftade samband mellan de olika förvaltningsgrenarne, dels ledande till en mot andan och ordalydelsen af Regerings-Eormen stridande behandling af en del regerings-ärenden, så har Utskottet, som visserligen, enligt hvad ofvan är antydt, icke haft någon hufvudsaklig anmärkning att framställa mot det föreslagna nya stals-deparlementels inrättande, men icke eger att annorledes än i dess helhet tilleller afstyrka den af Kongl. Majit föreslagna grundlags förändringen, sett sig nödsakadt att hos Rikets Ständer afstyrka bifall lill Kongl. Majlis Nådiga Proposition. Slockholm den ti November 1S57. Reservationer: Af Herr Friherre Paijkull, J. G., med hvilken Herr Bogeman, ./. L., sig förenat: “Utskottet har visserligen ansett det nya departementet vara behöflig!, men deremot ogillat tillsättandet af en fjerde konsultativ Slalsråds-plats och på denna grund afsfyrkt Kongl. Majlis Proposition i sin helhet. Efter mitt förmenande hade det dock varit önskelig!, alt äfven denna sednare del af den Nådiga Propositionen hade vunnit Utskottets bifall. Det är nämligen naturligt att, genom regerings-ärendenas oupphörligt tilltagande mängd, Deparlements-chefernes lid skall i det närmaste upptagas af de ämnen, som särskildt tillhöra deras embeten, samt ali man af dem omöjligen kati fordra att de derjemte uoggrannt skola deltaga i beredning och handläggning af alla öfriga mål, som 8 Konsfitu/ions-Utskoftefs Memorial iN:o 52. passera Statsrådet. Det biir derföre hufvudsakligen tillhöra Siats-Råden ulan departement alt egna sin uppmärksamhet åt och besluta öfver sådana mål, som aro af ringare vigt och omfattning, eller egentligen hesviirs-mål.