Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blott ett doft rosslande och dworniken Manin var befriad från det jordiska umgänget med sin trätgiriga hustru. Kapten Repnolsky störtade ut. Hans ansigte var förvridet. Han visste knappt åt hvilket håll han skulle gå, så förvirrad var han. Kring honom skränade pöbeln och det fans till och med dem, som voro så djerfva, att de grepo tag i honom för att hålla honom fast. Men då återvände Repnolskys besinning. Med kraftig arm utdelade han några slängar på måfå och kom undan. Knappt hade han försvunnit, då prins Gustaf, som nästan bar den förskräckta Theresia på sina armar, tilllika med Manin, som stött till honom under vägen, anlände till sin bostad. Vid åsynen af folkmassan studsade han tillbaka, men dworniken, som märkte hans ängslan, steg fram till porten och sade med hög stämma: "Hvad är på färde, go' vänner, efter I ären samlade här så många?" "Åh", sade en dwornik från ett närbeläget hus, "det är intet för annat, än att förkunna dig, att det varit tjufvar i huset, och att du aldrig mer får omfamna Maritscha." "Har hon lupit ifrån mig då", sade Manin. För sig sjelf tänkte han: "Jojo men, de der gyllena, de hade allt en stark dragningskraft på henne. Så länge de vara kan jag vara lugn för hennes skällsord." Den hederlige dworniken var, såsom vi höra, just icke en stor älskare af sin äkta hälfts sällskap. "Lupit bort", eftersade en mushik med långt silfverhvitt hår. "Ja, nog har hon lupit bort, men till det ställe, hvarifrån hon aldrig vänder åter. Vän Manin, din hustru har blifvit mördad." "Mördad", eftersade i sin ordning den stackars Manin. "Hvem har det varit, som kunde rå på henne, det vill jag fråga?" Men som ingen kände kapten Repnolsky, kunde heller ingen afgifva något svar på Manins fråga.
Då han engång, i ett samqväm hos en af rikets yppersta män, på skämt förebråddes af denne, att oaktadt all sin mångkunnighet vara fattig och mager, hvaremot en viss i sällskapet närvarande ämbetsman vore så förmögen och frodig, svarade han: ”ja! den, som har läst något, så vet han något, och den, som har stulit något, så har han något”. Det påpekade mönstret hade nämligen riktat sig på försnillning af Kronans inkomster. I det hela tog han sin timliga belägenhet lätt; kanske förmycket. Men i allt, och således äfven häri, blandade sig hos honom spelande lättsinne och det djupaste allvar. Såsom skeppsbruten uppkastad på en ödslig strand med sin familj och de öfriga medresande, väckte han de andra ur deras nedslagenhet genom att sjunga och dansa, och begagnade sedan deras upprymdare sinnesstämning till föreställningar om tålamod och förtröstan på Försynen. Hans tvenne herrskande lidelser voro: begär efter Vishet, och begär efter Ära. Quam dulce est sapere! utropade han, omringad af sina böcker och papper, med glädjestrålande uppsyn till den i hans arbetsrum inträdande Columbus. Till valspråk hade han: virtutis gloria merces. Men äran satte han i den erkänsla, som skördas för en rastlös verksamhet till menniskornas gagn och upplysning. Han hördes ofta upprepa: magna est felicitas, posse bene mereri de multis. Om menniskomängdens öfriga fikande och äflande plägade han instämma med Persius: o curas hominum, o quantum est in rebus inane! På sin sotsäng förklarade han, att han aldrig hos någon författare sett upptecknad en vissare sanning, än att ”det menskliga lefvernet är en ὄιαϱ σϰίας, en skugge-dröm, eller dröm i och om skuggan57”. Blott så till vida ägde detta skugglif för honom värde, som det gaf tillfällen att vinnlägga sig om en högre utveckling och en varaktigt lefvande, välförtjent åminnelse. ”Att utstå möda och fara för heder och ära”, hörde man honom säga, ”är för en ädel själ den sötaste libertet”.
N:o 148, ang:de regleringen af utgifterne under RiksSlatens Åttonde liufvudtitel, i af»:de på yttrandet pag. 50, rörande Skenninge skola, fattade beslut, att med uteslutande af hvad i öfrigt föreslås i detta yttrande, bifalla att för en Lärare vid denna skola skall å stat upföras en lön af 1,000 Rdr Rint. Hr Frih. o. Ordhden tillkännagaf alt vid pröfningen af SlatsUtslr. s Utlåt. N:o 148, Presteoch BondeSttn, enl. ankomne prot.- utdr. likasom 11. o. Ad. bifallit hvad Utsk. i afs:de på Skennige skola föreslagit; hvarefter R. o. Ad. fann BorgareStis förevide inbjudning ej föranleda till annan åtgärd än att läggas till handlingarne. 320 Deri 7 December. Föredrogs Vällofl. BorgareStrs, genom dess den 3 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 437, meddelade inbjudning till de öfrige RiksStm att förena sig i BorgarSlrs, vid föredragningen af StatsUtskrs Utlåt. N:o 148, angrde regleringen af utgifterne under RiksStatens Åttonde Hufvudtitel, i afsrde på mom. litt. b. och c. af yttrandet pag. 21, ang:de vilkoren för rättighet att komma i åtnjutande af de nya lönerne, fattade beslut att antaga morn. litt. b. af denna lydelse »att der prsebende-pastorat, äfvensom praebendehemman, äro med Lärareplatserna förenade, desamma skola, i mån af inträffande ledighet indragas, undantagandes likväl sådana praebendepastorater, som åtfölja Theologie Lectors-beställningar», samt bestämma mom. litt. c. så lydande »att all till Lärare vid elementar-läroverken anslagen ränteoch tiondespanmål skall till statsverket indragas.» Hr Frih. o. Ordfrden uplyste att, vid pröfningen af StatsUtskrs Utlåt.
Visserligen blef för någon tid sen nämnda förhållande ändradt derigenom, att Professionens innehafvare erhöll Konungens Nåd. tillstånd att, med bibehållande af den kliniska undervisningen, frånträda Öfver-Läkare-befattningen och de dermed förenade administrativa göromålen. Dock är, genom sedermera träffade interimistiska anordnanden, den person, som emot åtnjutande af Professorslönen bestrider undervisningen, tillika Öfver-Läkare vid Barnhuset och njuter den derför å Barnhusets stat upförda lön. Artis Obstetriciae Professorn är sålunda den ende af Karolinska Institutets kliniske lärare, som är utan vedergällning för sitt besvär med sjukvården och administrationen af den stiftelse, dervid han i egenskap af Direktor är fästad. Med den utvidgning, som Barnbördshuset i sednare tider fått, för att kunna upfylla sitt ändamål, och genom räntefotens fall, eger inrättningen icke, såsom man år 1775 hoppades, tillgång för lön till Direktor. Men som Allmänna Barnbördshuset är en Statens tillhörighet, och då dess fonder äro en del af det allmännas, så torde denna brist böra genom Stats - Den 12 November. 101 Statsanslag fyllas, och jag får derföre föreslå, att ett årligt arfvode af 100 R:dr Rmt må af II. St:r beviljas Artis Obstetricise Professorn vid Karolinska Institutet utöfver dess Professors-lön, såsom Direktor vid Allmänna Barnbördshuset. Jag anhåller om remiss till StatsUtsk. Dessa 3 motioner remitterades till StatsUtsk. Hr Arnell, Gust. Fredr, upläste en så lydande motion: Då i dessa tider mycket göres för att minska skatterna såväl för jordbruket, som synnerligast för bergslagerna, torde det vara skäl att påminna om en del hemman, som hittills ej kommit i fråga vid någon af dessa nedsättningar — jag menar: f. d. bergslagshemman. Såsom icke mera tillhörande bergslagen, blifva de ej delaktige af de fördelar, som beredas bergslagshemman, och då de erlägga vacance-afgift för dem ålagd extra rotering, åtnjuta de ingen lindring hvarken genom eftergift af fouragemedel eller beklädnadsbidrag.
» Få vi så ' na där — aborrar? » » Aborrar, » svarade h o n o c h spärrade förvånad upp sina vackra, bruna ögon, » jag har helgeflundra. » » Ah, » sade han m e d en lättnadens suck, » och den där af sky värda p u d d i n g e n? » » Det tror jag ej finns någon, men vi ha andungar o c h kronärtskockor o c h gåslefver o c h — » H a n tillslöt hennes mun m e d en kyss — trots de främmande — o c h så sade han: » Tack för läxan, Lisen, jag skall inte lägga mig i dina hushållsräkningar vidare. » Och det löftet höll han. * U p notisboken. Kronprinsessan afreste i tisdags afton m e d ordinarie snälltåget till Malmö för att öfver K ö - penhamn fortsätta till Baden o c h därifrån till Italien. Kronprinsen skulle möta sin gemål i K ö - penhamn för att vara henne följaktig till Baden. Hennes k. höghet åtföljes dessutom på sin resa af hofmarskalken Lilliehöök o c h hoffröken W e i - denhielm. Dödsfall. Den 14 dennes afled, efter en längre tids sjuklighet, fröken Jakobina Charlotta Lovisa Augusta Ehrensvärd å sin egendom Munkernöllan, i en ålder af 57 år. Den aflidna, hvars vinnande väsen o c h m o t underlydande eller behöfvande, minst sagdt, storartade o c h uppoffrande hjälpsamhet o c h omtanke voro allmänt bekanta, efterlämnar ett stort tomrum på välgörenhetens fält, hvilket svårligen kan fyllas. Mången .tacksamhetens o c h saknadens tår skall ' därför, säger Ystads-P:n, k o m m a att fällas vid den bortgångna ädla kvinnans bår. Fröken Augusta Ehrensvärd var född 1838 o c h dotter af öfversten grefve Gustaf Carl Albert August Ehrensvärd o c h hans maka i andra giftet, friherrinnan H e d v i g Eleonora Liljencrantz, i hennes andra gifte; h o n var halfsyster till ättens hufvudman, grefve Albert Ehrensvärd å Tosterup.
Priset på körslor och dagsverken är, vid bedömandet af jordbrukets tillstånd, en icke likgiltig omständighet, ty då jordbruket är den näring, som mest af alla sysselsätter dragare och arbetare, så måste nämnde pris i väsendtlig mån betingas af den större eller mindre ifver och ansträngning, hvarmed jordbruket bedrifves. På följande sätt har markegångsvärdet å den råa arbetskraften stigit: Elt ökeEtt mans dagsverke. dagsverke. Under de sednare åren har åtminstone sommartiden ett ökedagsverke i allmänhet icke kunnat erhållas för mindre än 1 R:dr 32 sk. å 2 R:dr eller ett fullgodt mansdagsverke i skördetiden billigare, än 40 sk. Banko. Ungefär samma stegring har visat sig i de vanliga tjenstehjonslönerna. Dagspenningen för en duglig timmerman eller murare har från 32 sk., som den förut i allmänhet utgjorde, uppgått till 1 R:dr Banko och deröfver. Denna ansenliga förhöjning af alla slags arbetslöner har också varit ett nödvändigt vilkor för arbetsfolkets förmåga att kunna berga sig under tider, då både säd och solvelvaror fördyrats med 50 ända till 100 procent. I sammanhang med frågan om jordbruket torde någon uppmärksamhet böra lemnäs åt en af dess utgreningar, trädgårdsskötseln. Pä högst fä ställen, utom i städernas närmaste grannskap, har denna handtering antagit arten af näring eller egentligt försörjningsmedel. Pä de liesta herregårdar använder man visserligen till trädgård ett eller stundom ett par tunnland jord, men produktionen inskränker sig, med få undantag, till hushållets eget behof af jord-, rotoch trädfrukter, utan att afse någon försäljning deraf till andra. Afven vid allmogens bostäder är ofta in hägnad en mindre jordtäppa, som, utan att kunna kallas trädgård, bär det anspråkslösare namnet kålgård, och beväxt med några bärbuskar samt ett eller annat frukt - 27 träd, begagnas till odling af rotoch hvitkål, sommar-potates, morötter och några andra allmännare trädgårdsväxter.
I de provinser der spannmålen kostar mindre* är äfven brännvinet i lägre pris; i vestra provinserne kostar det 30 å 32 sk. Riksgäldssedlar kannan, i Skåne lärer det kosta omkring 24 sk. Riksgäldssedlar; att Kronan har säkraste vinsten äfven der, lärer vara one~ keiigt, jag vill äfven förklara på hvad grund omkostningarne Uppgå till 6 sk. Banco per kanna. Med tvenne nittio kannors pannor kunna tillverkas natt Och dag 60 kannor bränw vin, gör på 200 bränndagar, 12,000 kannor. Skatten härföre, 270 R:dr Banco, gör något öfver 1 sk. Banco per kanna. 200 famnar ved ås R.dr 36 sk.} gör 550 R:dr Banco, äfven något öfver 3 sk. per kanna, 4 man dagligen i y Den i? Februarii, 385 i bränneriet gör 800 dagsverken å 16 sk. Banco, 266 RMr 32 sk, circa 1 sk. per kanna; ett sådant bränneri tarfvar 1 bok håll, ä 266 R:dr 32 sk , gör circa 1 sk. per kanna. Nu tillkomma nattarbetet i bränneriet, qvarnkörslor, mältningen och Spannemåien; bränvinets forslande till städeine, läckage, m m. som jag blott vill upptaga till i sk. per kanna, ehuru det går vida öfver, och resultatet är, att 0 sk Banco p^r kanna, är det aldraminsta bränvinstillverkningen kostar. Jag får derföre ödmjukast föreslå, att: 1:0. Bevillningen för alla inmurade bränJ vinspannor blifver fastställd lika med bevillningen, eller 2 R:dr per iooo, efter hemtnansvärdet för hvilket tillverkning sker, efter den tariff, som i nu gällande förordning finnes utstakadt. Härigenom biifver den omättligt höga bevillningen å de större pannorna nedsatt.
Emot delta utaf samtlige Riks-Stånden till Utskottet återremitterade Betänkande äro följande anmärkningar framställde, till en del i motsatlt syftning. I Ålskillige af dem , som inom Riks-Stånden yttrat sig i ämnet till stöd för den gjorda motionen, hafva, jemte åberopande och förnyande af hvad Herr Friherre Stael von Holsteins Betänkandet bifogade reservation innehåller, vidare anfört: att det syntes obestridligt, att, om hypotheksföreningar skulle kunna uppkomma, alla gravationer, af hvad beskaffenhet som helst, hvilka hvila på fast egendom, måste vara intecknade för att ega bestånd; att det vore med frågan om undantagshafvare och deras beqvämlighet, likasom med den om omyndiges tysta förmonsrätter, att man fästade sig vid klingande ord, som antydde mildhet, och förglömde saken, till mehn för både gamla och unga; att dén ömsesidiga säkerheten både för fastighetsegare!! och undantagsmannen fordrade undanlags-förmonernes intecknande och förnyande, hvilken åtgärd icke är förenad med större svårigheter i detta fall, än då frågan angår vanlig skuldfordran; att det vor« påtagligt, alt den del af en egendom, som en säljare undantagit, eller den afgäld af egendomen, som han sig förbehåller, ej är att betrakta annorlunda än såsom obetald köpeskilling, emedan, om undantaget icke vore, köpeskillingen i stället förhöjdes; och att undantag, som gjorde egandeoch B Lag-Utskottets Utlåtande K:o 161. hypotheksrätten osäker, icke borde ske lill förmon för någon viss samhällsclass.
Afven jag delar den nog allmänna meningen om denna klagans befogenhet; men jag frågar: om nu sjelfva bufvudgrunden till en författning, som utkommit för något mer än 4 år sedan, men ännu icke varit gällande i 4 år, blefve kullkastad, hvad skulle man icke hafva fog att derom säga? Det torde väl kunna antagas för gifvet, att icke så fä unge män vändt sin håg till handtverksyrket af beskaffenhet att icke vara underkastade mästare-profs utläggande och med beräkning att kunna egna sig deråt ulan det obehag och de kostnader som med profvet äro förenade; månne icke det vore en orättvisa mot dem alt nu sedan de i åratal sökt för yrkena bilda sig, vidtaga en förändring hvarigenom de skulle bedragas i deras på författningen grundade förväntan? Att en författning, som sä mycket ingriper i de allmänna förhållandena, som den ifrågavar., skulle komma att på något häll väcka missnöje, det var att förutse; men jag är i sanning förundrad, att den belåtenhet som låtit sig förspörja bland de i de gamla förhållandena intresserade, i verkligheten icke varit vidsträcktare. Min tanka är i allmänhet, alt, om man låter en författning ega bestånd, förutsatt alt den icke påtagligen visar ofördelaktiga verkningar, så skall missnöjet med densamma småningom försvinna. Jag ber att'i det hänseendet få åberopa förhållandet med Skiftes-stadgan: när den hade utkommit, höjdes mot densamma högljudda klagomål, och åtskilliga framställningar gjordes af R. St. lill Regeringen om ingripande förändringar deruti: men Regeringen var fast. Nu medgifves allmänligen, alt denna författning är ganska välgörande och något missnöje förspörjes icke ens inom de medborgarklasser, som förut högljndast klagat. Jag föreslår vördsamt, alt R. o. Ad. mätte afslå denna punkt af Ekon.Ulsk:s betänk. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller vördsafnt att få veta huru denna fråga är afgjord hos de öfriga Stånden och om ej betänk, är bifallet både hos Presteoch Borgare-St:n.
Provincialläkare utgår med ett belopp af 1,500 Ridr samt de extra Provincialläkarne hafva med dessa fullkomligt enahanda åligganden, fastän, till följd deraf att de tillika kunna innehafva militärläkare—beställningar af lägre grad och således på annan stat uppbära lön, deras arfvode ej blifvit bestämdt till högre belopp än 1,000 Ridr, har Kongl. Majit, i betraktande jemväl af Provincialläkaren Heinricis under en femtioårig tjenstgöring ådagalagda synnerliga nit och skicklighet, föreslagit, att Heinrici, som uppnått 65 års ålder, måtte, såvida han styrker sig vara till helsan försvagad, vid afskedstagandet från sin extra provincialläkare-beställning varda, utan afseende derå att han ur Arméens pensionskassa årligen uppbär 225 Ridr, å allmänna indragningsstaten uppförd med en årlig pension af 1,000 Ridr, i hvilket fall ändock hegge pensionsbeloppen sammanräknade icke komme att uppgå till hvad en ordinarie Provincialläkare i pension tillkommer. Och får Utskottet hemställa, att Kongl. Majits i förevarande hänseende gjorda nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. 47:o.
Hamneda socken, förlängd betalningstid af undsättningslån å t • 9 • • * • 213 Handels och Sjöfartsfonden, Norriges bidrag till • 206. Hundtverks-i öreningens ombudsman i Stockholms packhus; ansla" till aflöning för • • 5i. Hapaniemi boställe; ersättning för • 73. Helgonskyld, utgående ttll skolor inom Lunds stift 35. 69. Hellunsen, lån för sänkning af sjön . • • ig4- Hemliga Utskottet, aflöning för dess kansli m. m. • • 334. 342. 14 löne vi i kor, förbättring i Lotshemman i Ytterlännäs socken; purra af , , , , Lotsoch Buk-inrättning, å de genom Götha kanal förenade insjöar, anslag för en Loispersonalens Loisväsendet, förbättring i Låneunderstöd, för alim. arbeten; vilkoren för erhållande af Länsman, i Loos församling, anslag Lill lön för en Lösen för protokoll i revisionssaker. ersättning till Hof-rälternes betjening för förlorad inkomst af i öp, 74- 74, i5o. , '75- 196, 240, 289. 39, 148. Machinist-officer, anslag till lön för en Magasiner, distrikteller socken-, inrättande af . Malmö stad, öfverlåtelse till densamma af mark, tillhörande Malmö f. d. fästning lån för reparation af St. Petri kyrka i Mandelgren, artist, rese-understöd för Manufaktur-diskonten, räntenedsättning för lån uti, m. m Marieberg, anslag till aflöning för lärare vid Mariestad, anslag till hamnbyggnaden vid Marin, magasinsförvaltare, löntillökning för . Marstrand, dess utseende till etablissement för vestra sjöförsvare „ lön åt kyrkoherden derstädes Mat-inrättningar, gardesregementernes, kostnaden för . Matros-korpsen vid Kongl flottan, anslag för tillökning af . Medelstads härads tingshus, plats för Militie-boställen, optionsrätt vid utarrendering af . , „ i Jemtland, försäljning till skatteeller utarren dering af .
Grunden för uttaxering af landstingsskatt eller utskylder tili länet, är i allmänhet och der ej annorlunda förordnats den hvarje skattskyldig nästförut påförda sammanlagda bevillning till kronan för fast egendom, för näring och rörelse samt för lön eller pension, dock att de särskilda afgifter, sorn utgå för tillverkning och försäljning af bränvin och andra brända eller destillerade drycker, äfvensom bevillning, som pålagts utan hänsigt till mot svarig inkomst, dervid ej må i beräkning tagas. Till upplysning om bevillningens belopp och fördelning å de särskilda näringsfång, å hvilka den lagd är, läte Konungens befallningshafvande tillhandahålla Tinget de för året upprättade och af Pröfningskomitén granskade taxeringslängder för länet. 222 48 § (§ 47). Vid bestämmande af förhållandet emellan den till uttaxering beslutade landstingsskatten och bevillningen, förfares sålunda, att sammanlagda beloppet af det som skall å samfällda bevillningen läggas, jemföres med bevillningssuminan för hola länet, då sig visar, huru mycket på hvar bevillningsriksdaler belöper; skolande, när det uträknade beloppet slutar med ett bråk, detta till närmaste fulla tiondedel af öre upphöjas. Har Landstinget förordnat, att bidrag till bestämdt föremål skall af endast en eller några af ofvanuppräknade inkomst-titlar utgå, eller att viss del af länet skall i ringare mån än andra delar dertill beskattas, varde det bidrag, med iakttagande af hvad sålunda förordnats, och med tillämpning af nyss stadgade grunder, till särskild påföring beräknadt. Vid landstingsskattens fördelning på de skattskyldige, skall hvarje persons bevillning, eller den del deraf, som kan vara till taxering afsedd, multipliceras med det genom förberörda uträkning funna tal, och det dervid uppkomna belopp den skattskyldige påföras. Slutar detta med del af öre, då skall det till närmaste fulla öretal utjemnas. 49 § (§ 49). I)c af Landstinget lill uttaxering beslutade medel läte Konungens befallningshafvande, genom kronans uppbördsmän, under benämning »Landstingsmedel», debitera och i sammanhang med kronoskatterna indrifva.
Jag åtnöjer mig således med att reservera mig mot R. o. Ad:s sist fattade beslut och emot det som R. o. Ad. troligen kommer att fatta i anledn. af detta betänk. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å den uti förevar:de meÉt. föreslagna voter:s-propos:n framställda propos. besvarades ned ja och nej; hvarpå Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad. afsloge ifrägavar:de voter:s-propos. samt då härvid ropades starka ja, jemte åtskilliga nej, tillkännagaf det han funnit ja här vid hafva öfverrösta! nej. Frih. Cederström reserverade sig emot det fattade beslutet. Föredrogos och biföllos StalsUtsk:s d. 31 sisth Juli på bordet lagde mern. och utlåtrn N:o 284, med förslag till allmänna bestämmelser, rör:de utgåendet och användandet af de vid innevar:de riksdag för tillfälliga stats-behof anvisade anslag. Den 5 Augusti. 163 N:o 285, i anledn. af väckt motion om statsanslag till lönefyllnad åt häradsskrifvaren i Calix fögderi af Norrbottens län ; samt N:o 286, i anledn. af väckt motion ang:de lönefyllnad åt häradsskrifvaren i Ölands norra Mot, U. Björklund. Föredrogs BankoUtsk:s d. 31 sisth Juli på bordet lagda mern. Nio 94, med förslag till åtskilliga förändrade föreskrifter i 4:de artikeln af nu gällande Banko-reglemente. Detta mern. företogs punktvis till afgörande. lista punkten, ang:de Utsk:s under N:is 1 och 2 gjorde tillstyrkande och hemställan, 2:dra punkten, ang:de Utsk:s under N:o 3 gjorda tillstyrkande; och 3:dje punkten, ang:de Utsk:s hemställan N:o 4. Flr Printzensköld, Carl:
Då hos Banken sökes att få lån genom fördelning omsätta, hvarmed förstås, att, när pant, hvarå lån från Banken är vordet meddeladt, genom försäljning eller på annat sätt, öfvergått till särskilda egare, desse hos Banken begära att, hvar för sig, få den på hvars och ens hemmanslott belöpande andel af lånet fördelad och på eeret namn omsatt, iakttages, att den del af panten, som genom fördelningen frånskiljas, ingått i ursprungliga lånesumman för minst så mycket, som det minimibelopp, hvilket får såsom lån mot pant af fastighet från Banken utgå; skolande sökanden med behöriga handlingar styrka, att Banken uti den eller de fråndelade och hvar för sig intecknade fastighetslotterna eger lika och icke sämre förmånsrätt, än Banken förut i den odelade panten innehaft. Anmaningsräkning utfärdas hädanefter icke till den, som i Banken undfått lån mot pant af fast egendom och återbetalningsskyldighet i | sedlar, men underlåtit att å lånets årsdag j ränteoch k a pital-af betalningen fullgöra; [ skolande sådan ränteoch kapital-afbetalning af honom erläggas inom tre må - Bcmko-Utskottets Betänkande N:o 35. 27 nåder från nämnde årsdag, vid det för underlåtenhet häraf stadgade äfventyr; dock böra de verkställande vid tillämpningen häraf icke förbise, att ändamålet är att tvinga tröge gäldenärer till ordentlighet, men ingalunda att skada den, som antingen några dagar efter den utfästa tiden, eller ock med för ringa belopp erlagt föreskrifven årsinbetalning. Till upplysning för låntagaren skall, vid så väl utgifning af nytt lån, som omsättning af redan erhållet, honom eller hans ombud meddelas tryckt promemoria, upptagande lånets nummer, tiden då det utgått, lånets belopp, årliga inbetalningssumman samt underrättelse om den påföljd, som drabbar låntagaren, derest han underlåter att, inom stadgad tid, ränteoch kapitalafbetalningen verkställa; och skola enahanda upplysningar meddelas i de qvittenser, som utfärdas öfver fullgjord betalning. När stadgad inbetalning å för Bankens räkning intecknad fordran utöfver tre månader uteblifver, bör den förfallna inbetalningen i laga ordning utsökas och indrifvas.