Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o 168. 99 Sedan, med åberopande, bland annat, deraf all, enligt särskilda af Chefen lör vestra Vägoch Vattenbyggnads-distriktet, Majoren D. W. Lilliehöök, under Juli månad 1856 uppgjorda beräkningar, skulle, med afseende å inträffade förböjda pris å dagsverken och materialier, utöfver hvad i ofvanberörde fastställde arbetsplaner antagits, erfordras för arbetena vid Forshaga 47,867 R:dr Banko och för dem vid Dejefors 42,741 „ eller tillsammans en tillökning för båda af 90,608 R:dr Banko, Direktionen för det lill ifrågavarande kanaloch slussanläggningars verkställande bildade bolag hos E. K. Majit anhållit, att bolaget, för alt sättas i tillfälle att fullborda berörde för länet särdeles vigtiga och nyttiga kommunikationsled, mätte undfå eli ytterligare statsbidrag af åtminstone 100,000 R:dr, att såsom anslag utan återbetalningsskyldighel utgå; men denna framställning, hvilken af E. K. Majit under den II November sistnämnda år till Rikets då församlade Ständers pröfning öfverlemnades, blifvit af Rikets Ständer afslagen; så, och efter del kanalen och slussarna vid Forshaga blifvit fullbordade ocb i Maj månad 1858 för trafiken öppnade, har, på sätt E. K. Majit i nådig skrifvelse till Rikets nu församlade Ständer af den 13 April innevarande år, behagat meddela, E. K. Majits Befallningshafvande i Länet till Styrelsens för allmänna Vägoch Vattenbyggnader embetsåtgärd öfverlemnal en af bolagets Direktion till E. K. Majit ställd underdånig ansökning, hvaruti
Sedan Controlleuren vid Republiquens Marine, hvilken blifvit alagd uppgöra beloppet af detta skadestånd, uppgifvit detsamma den 3:dje Messidor samma år till en summa af Livrés Specie 76,945 och i Assignater till 1251, jemte Hamn-umgälder, antogs denna arbitrage den .13 i samma månad af Agenten vid Jiepubliquens Marine; men sorn denna summa» i anseende till inträffande brist i Marinens Cassa, icke derifrån i contanta penningar kunde utbelommas, blefvo documenterna rörande denna fordran öfversända till Kongl. Svenska Ambassadeuren i Paris Herr Baron Stael von Hollstein, för att genom dess benägna bemedling kunna erhålla växlar på Holland, för summans beloppHå detta ej lyckades, lofvades 1799 betalning, så snart de Contributioner af 7,0c 0,000 influtit, h villa Påfven förbundit sig till Republiquen betala uti Juveler; men sorn desse Juveler sedermera befunnos i värde ej stiga til! hallen af den påräknade summan, utföllo icke heller då några penningar; år 1800 gjorde Kejsaren Napoleon, som då var Republiquens Förste Consul, genom Consuien Le Brun följande proposition; ”Att Den 17 April. 215 ”A:t om hvarje fordringsägare deponerade ”uti Republiqueus Skattkammare beloppet af deras ”fordran, skulle Regeringen förbinda sig att be”tala dem Icke allenast detta nya Lån, utan äf”ven deras äldre fordringar, nemligen en fjerde''del i obligationer på 5 m:r, och de återstående ”trefjerdedelarna i national.egendomar, hvilka fo”dringsägarne ägde rättighet välja efter gotycko.” Med anledning af denna proposition, deponerades deri motsvarande samman hos Hanquieren Johan Sc L. C. Lampe i Hamburg; men det sedermera afbrutna politiska förhållandet emellan. Sverige och Frankrike afbröt all vidare umderliandling i detta ämne. År 1802 väcktes ater fråga till de Svenska undersåtare, som ägde fordringar hos Franska Regeringen.
Län blifvit reqvirerad, för att genom Lands-Räntemästaren derstädes utvexlas, fästat Stats-Utskotlets serskilda uppmärksamhet, då, efter hvad Stats-Vtskottéts Betänkanden. 1811 Konungens Befallningshafvandes aflåtne Svar på Commissariernes gjorde erinran om redovisning för desse 5,000 R:dr vid handen gifver, endast omkring - skulle blifvit utvexlad, ehuru något mera än Sex månader förflutit, sedan utvexljngen kunnat företagas; och hvilket förhållande tyckes bevisa, antingen, att orten icke varit serdeles besvärad af gamle förslitne Riksgälds - Sedlar , eller ock att medlen till utvexling icke blifvit begagnade. I anledning af ofvan anförde händelse med den till utvexling i Vestmanlands Kan uttagne Summa, hafva Herrar Fullmägtige anmodat Konungens Befallningshafvande derstädes, förständiga vederbörande, hvilka framdeles kunde få sig ombetrodde Vexlings-medel, att, när tiden inträffar, då dylike medel skola redovisas, ovilkorligen fullgöra inbetalningen till Riksgälds* Contoiret uti gamla förslitna Små-Sedlar eller ock, derest hela Summan då icke kunnat utvexlas, aflemna skillnaden uii samma öfverblefne Små-Sedlar, som från Riksgälds-Contoiret blifvit intagne; och, på det Commissarierne måtte komma i tillfälle, att närmare controllera verkställigheten häraf, skulle det åligga vederbörande Commissionair för vexlingen, att anmäla sig hos Commissarierne, innan någon insättning i Cuntoirets Cassör får göras.
Uti en från Preste-Ståndet remitterad motion, har Professoren Fries, i afseende å detta anslag, yttrat, att detsamma icke vore afsedt för sådane tillfällige behof, sorn efter någon viss tids förlopp kunde upphöra, utan för sådane fortfarande utgifter , såsom inköp af böcker för Bibliotheken, complefferände af de practiska lnstitutionernes samlingar, experimenter vid undervisningen, botaniska trädgårdens utvidgande och underhåll, med flere dylika föremål, i följd hvaraf, och då det medförde flere svårigheter att med en tillgång, hvars fortfarande ej vore bestämdt, ändamålsenligt ordna utgifterne, motionären föreslog, att detta för Universitetens materiella behof afsedde anslag måtte varda ä ordinarie stat Uppfördt. På grund af hvad i denna fråga blifvit utredt, forde det för Universiteten förut beviljade anslag således kunna för närvarande anses fortfarande behöfligt, men då detsamma af Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag anvisadt för bestämd tid, äfven nu af Kongl. Majit icke ansetts bora å stat uppföras, tillstyrker Utskottet, att ett anslag af 12,000 Rldr till Universitetens materiella behof mätte af Rikets Ständer beviljas, att med hälften till hvartdera Universitetet Utgå intill flästa Riksdag, d*) Uti en från Preste-Ståndet remitterad motion, har Biskopen m. m. Agardh omförmält behofvet af åtskilige anslag för de Botaniska Jnstitutionerne vid Lunds Universitet; men enär Utskottet hvarken finner vederbörligen utredt behofvet af högre anslag för Universitetens materiel, än som, i enlighet med Kongl. Majtts Nådiga Proposition, redan blifvit af Utskottet tillstyrkt att fortfarande utgå, eller anser lämpligt, att Rtkefs.Ständer må ingå i någon granskning af den fördelning deraf, som vid Universiteten emellan de serskilde Institutionerne blifvit verkställd, hemställer Utskottet, att motionen icke må till någon åtgärd föranleda, 7 :o Elem en ta r-Lär ov er ken.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos Stats-Utskoltets nedannämnde den 29 sistlidue November e. m. pä bordet lagda memorial: N:o 6, med en ålerlemnad motion af Riksdagsmannen Per Östman, med förändring uti ålagd postförings-skyldighet för 2:ne hemman i Säbrå socken; N:o 12, med en återlemnad motion af Riksdagsmannen Nils Pehrsson från Calmar län, angående postföringens bestridande medelst entreprenad å post-verkets bekostnad; . N:o 13, med en återlemnad motion af Riksdagsmannen Olof Larsson från Gefleborgs län, angående befrielse för posthemmanen i Medelpad och Helsingeland från postförings-skyldigheten. Prot.-Utdrag den 3 December 1856. 85 Dessa memorial lades till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln ansåg de deri omnämnde motioner böra behandlas af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottet. S. D. Vid föredragning af Siats-Utskottets den 29 sistlidne November e. m. pä bordet lagda Memorial N:o 11, med en återlenmad motion af Doktor Nordlander, angående förändring af 12 § i skattläggnings-methoden för Westerbottens län af den 25 Augusti 1773, lades detta memorial till handlingarne, med förklarande, att Ridderskapet och.
Men jag hemställer då, t. ex. lill Hr von Hartmansdorff, som fällde detta uttryck, om man nu skulle ställa vid detta Höglofl. Hus, ett Utsk. ifrån förra riksdagen, t. ex. Consl.Utsk., skulle det dä vara två uttryck af samma kammare? Likaså, om man ställde vid hvarandra nuvar. och föreg:de riksdags Consl.Utsk., skulle de då vara tvennel ikartade saker, derhos den ena något veto mot den andras beslut icke skulle komma i fråga. Jag tror, att den öfre kammarens hufvudsakliga ändamål är att förlika de stridiga äsigterna, som efter hvarandra hos folkets majoritet göra sig gällande och hyser den fullkomliga öfvertygelse, att dea folkvilja, som ägt rum under längre tid, som haft rådrum alt moget öfverväga sitt föremål, som hunnit sansa sig, icke kan vara oriktig, icke kan stå i strid med fäderneslandets och monarkiens sanna fördel, samt att den bör blifva gällande. Sådan är afsiglen med hvad Const.Utsk. föreslagit. Enligt detsamma skulle hvarje folkvilja, som längre tid fortfarit, blifva rådande i båda kamrarne, men dagens hugskott skulle möta motstånd. Dessa utländska pairskammare, som man tror innehafva en beständigt mothållande kraft emot den lägre, hafva den dessutom icke i så hög grad, som man här tyckes föreställa sig. Det Sen 28 Augusti. 103 har inträffat, att Regeringen funnit en mening vara rådande och äfven hafva gjort sig gällande i den lägre kammaren, af den inneboende sanning och styrka, alt den måst komma till verkställighet. Möter då motstånd i öfre kammaren, är del Regeringen, som genomdrifver saken, och huru gör hon det? Jo, genom begagnande af sin oinskränkta rätt att nämna nya ledamöter i denna kammare. Att detta Regeringens prerogativ, att till obegränsadt antal nämna pairer, är af den största vigt, det erkännes icke allenast af dem, som vetenskapligt behandlat dessa länders statsförfattningar, utan det har blifvit insedt af sjelfva det Engelska underhuset. Det var ungefär för 100 år sedan, som Regeringen utnämnde 12 nye pairer, för att genomdrifva ett förslag.
Ack, Suzon, glöm mig, måtte det gå dig väl och du kunna niuta sälla och stilla dagar med en annan. Rinnen I mina tårar, af sorg, här, där I så ofta runnit af tacksam, andäktig vällust! Min dyre vän nu ilar jag till dig, att du må trösta et förstört hiärta. Är du än älskad, nåväl jag vill då som din förtrogne lefva af din glädie, men är du kanske också malheureux, skola vi i hvarandras armar gråta och rapprochera vår sorg till inbördes consolation. Med min käre broders gunstigt sända penningar skall jag nu gå ner till Le Petit Dunkerque och kiöpa det lilla radbandet med sitt kors utaf emalj, som Suzon såg en gång och önskade. Helt visst, det är ej rätt att uppmuntra vidskepelse och bruk stridande mot vår kyrkas confession allra minst af en prest, men Allförbarmande Skapare, du som är alla varelsers Far och genomforskar lärornas mening, du ser ej hårdt på mig för det – och din mildhet, sönderslitna hiärtans tröst, skall låta gälla också för mig alla bönerna vid det blå radbandets kulor och det lilla korset af emalj. Min vän, jag förmår ej mera. Optimo deo valeas Ad cineres usque permansurus Amicus tuus Mathias Waldius. HOFMANNEN. Jobsposten om Kongliga Kammarherren Baron Fredrik Ungern von Sternbergs plötsliga frånfälle hade ryckt ur en påbörjad sommaridyll med filbunke, smultron och prosten Drysenii Lisa-Lotta, Kammarherren hos Hennes Majestät Drottningen, Grefve Jean-Jacques Bunge. Hals öfver hufvud hade han lämnat Elfsjö slott, åkt natt och dag, och nu höll han på att spränga pappa Prütz’ skjutskrakar från Fittja för att innan aftonen hinna till Stockholm. Ungern hade varit Bunges bäste vän. Ungern hade tagit löfte af honom vid deras sista möte, att han skulle bränna papperen i hans secrétaire, om något hände. Mon Dieu, hvad skulle hända? Oh, mon cher ami, hvem vet, när allas vår grande tante Clotho approcherar med sin sax?
707 året alla Bondens Ordinarie och Extra Ordinarie utskylder och utsätter priset på dem, som med penningar lösas när Markegångs-Taxan utkommit, men Krono-Fogden deremot å andra sidan skall qvittera under dag och datum hvarje ränta in Specie, som tid efter annan betalas; och uti 12 §. af Kammar-Collegii Circulaire - Bref den 20 December 1729, att enligt då upprättadt formulaire till en sådan qvit,tencebok, hvarje Åbo borde deruti å ena sidan Debiteras för dess ordinarie och extra ordinarie utlagor till Kronan och å andra sidan Crediteras för hvar betalnings-post uti dess särskilde column, efter räntans natur och egenskap, på det deraf genast kunde ses hvad Åboen bör betala, betaldt och vore skyldig; i likstämmighet hvarmed 2 i Uppbörds-Reglementet af den i3 November 1739 och 5 §. i Kongl. Resolutionen den 29 November 17b6 innehålla, att den Häradsskrifvare, som härutinnan vid anfordran eftersatt sin skyldighet och vägrade att Debitera Bondens qvittence-bok efter Markegången för hvarje räntepersedel lian bör utgöra, den må vara Kronan behållen behållen eller till andre behof indelad och anslagen, eller ock för en sådan debitering och uträkning fordrade och uppbar betalning, skulle vara förfallen till 5o Daler Snnts böter. Och som ett nytt 708 Stals-Utskottels Betänkanden. formulair till Dehet-sedlarnes inrättande Blifvit samtlige Kongl. Maj:ts Befallningshafvande meddeladt, genom Kammar-Collegii och Stats-Conloirets Circulaire - Bref af den 16 Dscember 1777, hvilket formulaire nu för tiden är håde verkslällbart och i de fleste Länen efterföres, ansåge Kammar-Collegium det redan vara i ofvanåberopade
Riksdagsordningen, som innehåller: ”och skulle målet, under discurserna, skil”jas uti flere delar, hvaröfver särskilte an”märkningar göras, då skall, enär sådant ”äskås,' proposition öfver hvardera delen ”serskilt anställas.” Visserligen hade det kunnat gå an, såsom Herr Rosenblad yrkat, att framställa proposition å hela momentet på en gång, så framt ingen äskat Ben 2 December f. rn. 4? att proposition öfver hvardera delen särskilt skulle meddelas; men nu har Herr Hjerta just yrkat detta, och då torde det ej kunna honom förvägras. 1 det moment, hvarå Herr Rosenblad nu önskat på en gång proposition, förekomma 3:ne särskilta frågor, hvaröfver särskilta meningar uppstått', och hvilka icke kunna afgöras utan proposition å hvardera frågan särskilt. Jag anhåller., att propositionen måtte framställas, såsom. Herr Hjerta äskat. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att frågan, huruvida upplåningen borde ske endast mot Obligationer, eller håde mot Obligationer och på Äfskrifnings-räkning, först finge företagas till särskildt afgörande. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att ifrågavarande upplåning må ske endast mot Obligationer på det sätt, och under de vilkor, sedermera komma att bestämmas. Ropades Ja och Nej. Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln biföll, att berörde upplåning må verkställas så väl mot Obligationer som uppå så kallad Afskrifnings-räkning, på det sätt och under de vilkor i öfrigt, som sedermera komma att bestämmas. Ropades starka Ja blandade med Nej. Herr Lefrén begärde votering. 44 Den 2 December f. m. Grefve Björnstjerna, Magnus: Då jag tyckt mig finna den sista propositionen hafva blifvit endast med Ja besvarad, anhåller jag, alt Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes tillkännagifva, huru Hr Grefven och LandlMarskalken uppfattat svaren, på det vi måtte kunna undvika votering.
Är 1798 återstod blott 1,334,177 och de följande fem åren var ungefärligen samma belopp eller omkring halfannan million i silfver,' under hvilken längre tid, den sedermera klandrade hemligheten af Bankens financiella ställning likväl sannolikt beskyddade Bankens återstående Metalliska förmögenhet, obetydelig, i jemförelse till dess utelöpande sedlar, ifrån en total utvandring, som lätteligen torde hafva kunnat till vägabringas, om denna förmögenhet hade varit officiclt kand. Då den sednare realisationen verkställdes åren i8o3 och 1804 var Bankens silfverfond omkring 3,400,000 och sedelstocken omkring 5,000,000 R:dr, och således silfvertillgången öfver mera än hälften närma - 8 Den i 5 Jann ari i. re | emot utelöpande sedelbeloppct, men denne realisation blef äfven efter få år afbruten, och genom följderne af 1808 års krig tillintetgjord, då, genom för vidt utsträckt Bancosedel-utgifning, Banken blef urståndsatt att sina sedlar med silfver vidare inlösa.
om förfärdigande af en Tafla öfwer Deras Ma, jestaters Konungens och Drottningens Kröning, ri8k. — rörande Stats - Utskottets Betänkande, angäende Hof-Stallangarne, 1189. — rörande Stats-Utflottcks utlätande öfwer anmärkningar wid desi Betänkande angäende Militaire Statcrne till lands och sjös, 1190. — med anmodan till Vorgarc-Ständet att med, dela sitt utlätande öfwer Lagsamt Allmänna Beswärs, och Oeconomie-Utstottens Memorial, rörande Landthandclns frigifwande, rigo. — rörande Allm. Beswärsoch Oeeonomie, Utskottets utlätande öfwer förslaget till inrättning af ett Åkerbruks, Collegium, om revision öfwer occonomiska författningar samt om inrättande af större och mindre Hushälls-Sällskaper, iZ49> med äterremisi ä Stats - Utstottets Memo. rial, rörande indragning af alla Klubbar och Tafflar som under Riksdagar wanligtwis hällits pä Statens bekostnad, 1Z49. — rörande Stats-Utstottets utlätande öfwer anmärkningar wid desi förslag till Instruction för Commisiarierne uti Riksgälds - Contoiret, issia. — angäende Allmänna Beswärsoch Occono. mie-UtffottetS utlätande, rörande Bonde »StändelS iz6 Register. yrkande om Enstiftes och Storskiftes FvrfattningarneS öfwerseende re., 1Z50. — rörande Stats - Utskottets Memorial med Formulaire till Anteckningsbok, Qwittencebok och intereste-uträkning för Annuitets-länen, izsv. — rörande BcwillningS - Utskottets hemställan om öfwerlemnande till Stats - Utskottets Nämnd att afgöra frägorne om Charte-Sigillate afgiftens nedsättande för Allmogen samt om kostnads-anslag till salt, koknings-försök inom Riket, lgzi. — rörande Statsutskottets utlåtande öfwer Hr. 6ar1esou8, Lllv-irll, Memorial till rättfärdigande af Herrar Riksgälds Fullmägtiges ätgärd i ett omtwistadk befordringsmäl, 1352. — rörande Stats-Utskottets yttrande öfwer de af Frihr. 8tao1 von Holstein, Oorlits lllullvig, föreslagne utwägar till en säkrare controll för RiksgäldsCcntoiret, i afseende pä Bewillningens behöriga taxerande, indriswande och öfwcrrcmitterandc, 1412. — angäende Stats-Utskottets Memorial, rörande
Banquen öfvertager i följd häraf, äfven Discontens hordringar, hvaribland äfven räknas dess Fordran af Arbets. Cassan, och får vid det ärliga Byggnads biträdets utbetalande korssa sig sjelf hvarje år for så stor del af denna Skuld, sorn uti Arbets Planen för hvarje år till betalning är bestämd: Banquen garanterar Actie-ägarne 5 proCenfs ränta pä sine å Actierne insctte och framdeles insättande Penningar, till och med till 1835 års slut, såsom den tid, då Disconten, och med den vinsten deraf i alla fall, skulle upphörahvilken ränta alltid skall af Banquen, utom Byggnads-biträdet tili Canal-Directionen utbetalas, som sjelf med Actie-ägarne liqvidera om räntan, på satt sora hittills skett, genom dess Den 30 April' 585 tilloodoberäknande vid skeende insättningar, sä länge dessa räcka, och sedermera utbetala den 1 Contant. Den andra utvägen är, att Banquen, på sätt nyss nämndt ar, öfvertager Disconten och rengrra desslaffairer, men i stället att betala Actieagarne ränta, årligen till och med 183T betalar till Bolaget en rund Summa af iyo,ooo R:dr, såsom ersättning för deras foriorade DiscontOctroy. Denna summa är också ungefärligen just svarande emot y proCents ränta på ActieCapitalet, ty det utgör 3,1421000 R:dr. Jag har föreslagit iyo,ooo R:dr derföre, att dä Discontert med dess nu varande Creditiv kunnat påräkna 120,000 R:drs vinst hade den bordt kunnat påräkna 150,000 R:dr, sedan den enligt Ständernas Beslut, vid Götheborgs Disconts upphörande, som nu inträffar, en gäng fått rättighet, att med dess Creditiv-Summa öka sin rörelse.
Vederbörande Magistrat och Kronofogde åligger att, sedan de från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande emottagit de i 6 § 1 mom. -omförmälda utdrag af mönsterrullorna, ofördröjligen till vederbörande Provincialläkare öfversända, i enlighet med formuläret M 3 upprättad, förteckning öfver de beväringsskyldige, som skola för året mönstras. På mönstringsstället skola alla, som böra mönstring undergå, af läkaren, under stadgadt ansvar, noggrannt besigtigas till utrönande, huruvida de äro frie från åkommor och lyten samt smittosamma sjukdomar och i öfrigt ega den styrka och kroppsbyggnad, att de kunna anses till krigstjenst duglige. Börande läkaren vid besigtningen uti de i l:a mom. omnämnda förteckningar för hvarje man anmärka, hvad med afseende å honom förekommit. Läkarebesigtningen skall taga sin början å viss af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande utsatt tid före mönstringen; i hvilket afseende kronobetjeningen bör beordras att så hafva alla, som skola undergå besigtning, socknevis uppställde. Mom. 4. Besigtningsläkaren må endast för de betyg, som på de besigtigades egen begäran till dem af honom uthändigas, undfå betalning, hvilken då utgår med det för rekryters besigtigande fastställda belopp. Mom. 5. Under mönstringen anmäle läkaren hvad han vid besigtningsförrättningen i afseende å beväringsmanskapets helsö- och kropps-tillständ funnit anmärkningsvärdt. För öfrigt har läkaren att, beträffande den honom vid dessa besigtningar och mönstringar åliggande befattning, ställa sig till 2 oq E crq p. 74. 63 - Stadgandet motsvaras af nedanstående § i Kongl. Förordn. den 13 Febr. 1849, eller är nytt. Motivet till förändringen eller tillägget återfinnes i betänkandet pagina: ■ noggrann efterrättelse de föreskrifter, som angående berörda förrättningar äro eller framdeles varda meddelade. § 10.
Vi hafva sett med hvilken fart oroligheterna spridt sig under de nuvide förhållandena, böra vi då låta dessa förhållanden fortfara, synnerligen sedan det enda hejdande band som funnits, landsförvisningsstraffet, blifvit af representationen utdömdt? Den religiösa rörelse, som för närv:de genomgår icke allenast Sverige utan hela Europa, är onekligen af beskaffenhet att förtjena den lagstiftande maktens upmärksamhet. Det är eget med dessa religiösa rörelser inom det Europeiska samhället. Sedan det 15:de århundradet se vi dessa rörelser återkomma, nästan en gång under hvarje århundrade. Under det 15:do upträdde Huss och Wullf, under det 16:de Luther, under det 17:de trettiåriga kriget och dess oroligheter, under det 18:de Spener och slutligen upkom under sista delen af 18:de århundradet Atheismen, hvilken från Frankrike spridde sig öfver nästan hela Europa. Uti 19:de seklets religiösa rörelse befinna vi oss nu, och då den mänskliga samhällsutvecklingen i allmänhet, i öfverensstämmelse med naturlagarne, befinner sig uti en ständig balansering mellan ytterligheter, så är det en tillfredsställelse att den närv:de rörelsen icke kan betraktas annat än som en reaktion af den atheism och indifferentism, som under slutet af förra århundradet gjorde sig gällande. Under sådana rörelser är det likväl naturligt, att åtskilliga abderationer måste ske, såsom en följd af den menskliga frihetens natur. Denna reaktion går icke rakt på målet, utan gör åtskilliga omvägar, den förirrar sig till följd af den menskliga svagheten. Det finns uti dessa läsare-oroligheter mycket som är stötande och obehagligt, men vi böra icke förbise att det, oaktadt alla abderationer, ligger en god tendens i det hela, och lagstiftaren åligger det att söka rätta dessa abderationer. I den rörelse, som spridt sig i vårt land, kunna vi spåra en koalition af sinsemellan stridiga elementar, det är dels detta fromma, religiösa element, som onekligen .sträfvar till något godt, men dermed är äfven förenadt ett annat • element, som hyllar dessa samhälls-uprörande läror, som vi i allmänhet, mine Hrr, på detta rum bekämpa.