Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En lika eftergift i Bewillningen, som oswansöre i detta Moment stadgadt är, ma ock pa 2:110 är ät, nstikas af Jnbyggarne mindre »li Nordmalings (Locken, Söder om O" Elfi oswanberörde Län, än uti »cdanffrisne orter, hwilka fatt widkännas mycken skada och förlust af deras nära läge intill st, endkeliga gransen, och de sivara följder som större Armecrs Tåg och längre wistande förordsaka, nemligen. I Elfsborgs Län pa Dahls Land: ' Wästra Eds, Nötzemarks, Töftedahls, Rölandas, Gesäters , Lerdahls, Rännelandas, RageredS, Ger, bos och Högsäters Socknar. ' , Uti Wermeland: Skillingmarks, Köla, Eda, Jernsko, Töcksmarks, Ostwaidskogs, Ny och Arwika Socknar. Uti Bohus Län: Nawersta, Mo, Swarteborg, Krogstads, San, de, Hede, Lommelanda, Hogdahls, Näsinge och Skjee Socknar. n:o Capitaler och Contanke medel tillhörande Wadstena Jungfru Siists Catzan, Armeens PensionsEassa, Amiralitets Krigsmans-Cassan, Enke, och Pupkll-Cassan, Wadstena Krigsmanshus Catzan , all, manna Arbetshus, Fatligckvrsörjnkngs, Schole, Hospitals och allmänna Underwrsnings - Inrättningar, Den 5 Janna; ri.' 257 samt i ösrigit asta fromma Stiftelser och Stipendier, sa wä! svin deras och andre Publique Hus i Slä, berne, skola icke med någon slags BewigningbeswälaS. Upptagne fattige
För min del anser jag, att de PI. CJtsk:n icke hafva fästat tillbörlig uppmärksamhet vid Fältprosten Edvalls motion. Få företag torde finnas af större vigt och som säkrare, med en ringa kostnad, skulle utvidga den fruktbara jorden och flerdubbla hemmanens production, än kärrs och smärre sjöars uttappning, då deras bottnar, såsom i Jemtland, i allmänhet bestå af mergel och svartmylla. Som erfarenheten visat, att i den mån dessa blifvit utdikade, mildras äfven klimatet, blefve en dylik åtgärd dubbelt välgörande. Hos ett folk, som blifvit utarmadt af 5 på hvarandra följande missväxter, som liqviderat nära 3oo,ooo r:dr b:co undsättningsskulder utan någon afskrifning, som tryckes af en mångdubbelt strängare rotering än Rikets öfriga hemmansägare och, såsom följd af allt detta, saknar förlag äfven till de minst kostsamma odlingar; för detta folk är det icke mycket begärdt, att några tusen r:dr måtte anslås i det välgörande ändamålet, motionären föreslagit, enär mångdubbelt större summor af R. H. St. blifvit lemnade till provinser, som deraf varit i vida mindre behof. Det ifrågavar. anslaget kan anses såsom högst obetydligt, då frågan är att på det mest ändamålsenliga sätt upphjelpa en provins ur dess vanmagt. Tillgång på medel bör icke kunna saknas, om de H. Utsk:n behagade åt frågan lemna den välviljande uppmärksamhet, som sakens vigt ostridigt för t jenar. Jag anhåller om ålerremiss af betänk., och att dessa anmärkningar måtte få åtfölja. Hr Tham, Wollrath:
Sinclairsvisans kämpe, soldatkonungen, hjälten med den smärta ynglingaväxten fylldes redan af Geijer med ett andligt innehåll. Ögat flammade icke längre enbart af det krigaremod, hvilket lämnade Lagerbring och flera af upplysningstidens män kalla, utan äfven af själ. Med den orubbliga tron på sitt värfs rättfärdighet blef konungen en sinnebild för den sedliga styrkans kamp mot det lumpna och väl också för personlighetens och dådlustens rätt gent emot nyttighetsläran. Därmed begynte äfven hans olyckor att få en minst lika stor betydelse som de segrar, hvilka man tillförene helst älskade att dröja vid. Redan benämningen hjälte pekar med oerhörda kraf mot en strid mellan ljus och mörker, och likt själfve Herakles måste hvarje sann hjälte i följd af lifvets lag dö i olycka. En belönad hjälte, det är en neutraliserad kraft, ett oting, ett ingenting. Hans ansikte förskönas icke af stolt burna oförrätter och han blir människorna likgiltig. En hjälte, som ligger utarmad, öfvergifven och dräpt, först honom vill jag kalla en sann hjälte inför både fiende och vän. Hos Tegnér förblef Karl XII alltid först och sist den frimodige ynglingen från Narva, men Geijer fördjupade hela hans betydelse. Utan att kanske själf besinna det, räddade han Karl XII åt framtiden genom att inviga honom åt tragiken. Ännu tedde sig hans gestalt dock för plastisk och fullkomlig för den rätta tragiken. Då kom Fryxell med sin ransakning. Han kunde icke, han borde icke fria, och med skärpt röst uppläste han domen i folkets namn, men kanske anade han icke att det endast var en afrättning in contumaciam, hvilken just riktade den anklagade med den skenbara eller verkliga blandning af godt och ondt, som är den nödiga grundvalen för en tragisk karakter. Om också folkfantasien icke ännu hunnit att förstå omgestaltningen, har dock denna ingalunda gjort Karl XII mindre utan tvärtom större. I vissa hufvuddrag är och förblir han alltjämt den samme, och den tillkomna förändringen består väsentligast däri, att han blifvit tragisk.
"Domhafvanden i häradet vare alltid valförrättare "för BondeSt.; är han frälseman, förordnas dertill opåmindt "af Hofrätten en ofrälse.” Det var nödigt att bestämma hvem som vanligtvis skulle vara valförrättare, emedan förut ett stadgande endast funnits för undantaget. Jag medger visserligen, att redactionen synes innebära en motsägelse; men måhända har Utsk. valt detta sätt att uttrycka meningen just för att vinna fullkomlig öfverensstämmelse med andra likartade ställen i grundlagen. Så står t. ex. i g §. Reg.F., att Konungens rådgifvare "vare ovilkorligen förbundne, alt "sina meningar yttra och förklara;” samt längre ned i samma §., att ”der någon särskild mening icke blifvit till prot. "anförd, anses de närvarande hafva styrkt Konungen till det "beslut, han fattat.” Enligt detta sednare morn. hafva Konungens rådgifvare således rättighet att icke yttra sina meningar, tvärtemot det nyss föregående lagbudet. Likaledes star i Reg.F:s 109 §.: "Ej må riksdag räcka längre än tre "månader;” men i nästa punkt: "Skulle likväl vid nämnde "tids förlopp R. St ännu icke hafva riksdagsärenderna af"gjort, anmäle de det hos Konungen och aske, att riksda4 H. 53 Dea ?4 Mari I. m. ”gen måtte fortfara någon viss tid” &c. &c. Detta är allt skenbara motsägelser, såvida man icke hellre vill kalla dem exceptioner från den allmänna regeln. Jag har endast velat anföra detta, på det att den nu ifrågavarande motsägelsen icke må hindra §:s antagande. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag instämmer hufvudsakligen i hvad Hrr v. Troil och Cederschjöld yttrat i afseende på denna §. Det är visserligen möjligt och kanske icke så svårt att få redactionen fullkomligare, än hon nu är; men om R. o. Ad. icke skulle vilja bifalla andra förslag än de fullkomliga, befarar jag, att knappast något torde kunna antagas.
Men äfven om man, med antagande att dessa bestämmelser hufvudsakligen förblifva oförändrade, ville anställa en jemförelse mellan de föreslagna straffen och det nu befintliga årliga antalet af serskilde förbrytare, samt derifrån leda sig till en kalkyl öfver det blifvande antalet af fångar, skulle man på sin böjd kunna komma till en approximativ beräkning af kostnaderne för sjelfva fängelsebyggnaderne. Omöjligheten återstod ändock att på förhand beräkna hvad inflytande på underhållskostnaderne de i Lagförslaget endast relativt bestämda tidsmåtten för bestraffningen komme att medföra, jemte systemets inverkan på återfall i brott, hvartill ytterligare skulle komma svårigheten att bestämma kostnaderne för straff inrättningar nes hela inre organisation, för hvilken någon omfattande plan ännu icke, Utskottet veterligen, blifvit uppgjord. Hvad man emedleitid med säkerhet synes kunna antaga är, att kostnaderne för det nya straffsystemets genomförande till en början blifva betydligt öfverstigande hvad som hittills erfordrats för straffs verkställighet och fångvårdens handhafvande, om än man med all sannolikhet kan förmoda, att de sedermera skola åter småningom minskas. Men i allt fall befarar Utskottet ingalunda, att Svenska Nationen, då fråga är om det länge efterlängtade målet af en ny brottmålslag, skall rygga tillbaka för de dermed förknippade oundgängliga utgifter. Det hittills gällande straffsystemet visar sig, i dess närvarande söndersplittrade och förlamade skick, så overksamt till förekommande af brott, alt behofvet af en snar förändring blir med hvar dag mera bjudande. Men att härvid återgå till de äldre af Rikets Ständer redan till en stor del utdömda fysiskt aflliktiva straffen i all deras fordna stränghet, är lika otänkbart, som alt antaga frihetsstraffen och låta dessa verkställas på hittills öfligt sätt, helst de enda resultaten af detta sätt för fångars behandling visat sig vara en betänklig progression så väl i antalet af brott, åtminstone i vissa delar af Riket, som i den årliga kostnaden för fångvården.
Maj t om förbud mot liks begrafning i tyrkor, så väl på landet som i Städerna, och att sådant ej heller må ske på Kyrkogårdarna, då de äro belägna inom Städer eller större Byar, samt med hus och boningsplatser omgifna. Hvad nu först angår frågan om anslag af medel lill skadliga vattensamlingars eller träskartade ställens igenfyllning m. m., åå har ej mindre af hvad Herr General-Directeuren Hagströmer upplyst, än ock flere andre Ledamöter af Bespectiva Riks-Stånden anfört uti Memorial, som till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning blifvit öfverlemnade, Stats.Utskottet funnit behofvet och angelägenheten af vidtagande anstalter i detta hänseende, till förekommande af farsoter och flera andra olägenheter. Men som de utgifter, hvilka härtill kunna erfordras, äro af den beskaffenhet, att de egenteligen höra bestridas af de Städers Invånare, der slika igenfyllningar eller upprensningar äro nödiga; dertill ock, hvad Stockholm angår, efter hvad Utskottet haft tilfälle inhämta, fonder icke saknas och nödiga åtgärder redan äro påtänkte; så och enar beträffande Landsorterna något specielt förhållande i denna del icke är uppgifvet, eller behofvet så utredtj att anledning till något understöd å ett eller Den 29 Maj. eller annat stalie' för särskildta orsaker synes vara för-liand; kan Utskottet icke föreslå eller tillstyrka något penningeanslag till detta ändamål; utan tror sig endast bora till Riksens f^öglofl. Ständer öfverlemna, om icke framställningen af ämnet, såsom af mycken vigt i och för den allmänna helsovården, må lemnäs det afseende, att Riksens Höglofl. Ständer, hos Kongl. Maj:t i underdånighet kunde’ anhålla om utfärdande af nådig Författning, hvarigenom mera uppmärksamhet, äti h 11 i t i s, må å denna angelägenhet fästas uti Städerna i allmänhet.
Och i afseende på Utskottens tillstyrkan, ”att "sådane åtgärder mätte af Rikets Ständer "vidtagas, att icke någon förminskning i ”Bankens lånerörelse kommer att äga runi,” får jag endast fästa Utskottens uppmärksamhet derpå, att om än en activ inskränkning bör undvikas, är och blifver dock det med en Bankrörelse mäst förenliga sätt, att jemnka realvalutan och Sedelstocken, medelst att först söka emot billig ränta förvandla en del af CreditSedlarne till Obligationer, och sedan passivt inskränka sin lånerörelse, när reella valutan för hårdt anlitas. Det ringaste uppehåll i Jernlåning och discontering vore mer än tillräckligt, att bär återbringa en förlorad jemvigt; och jag tillstyrker alltså, alt Utskotten måtte närmare'öfvertänka denna sak, samt föreslå: att BancoFullmäglige emellan Riksdagarne äga att besluta inställelse af Bankens utlåning på Jern-exporlable effecter, Namn och Reverser, i fall reella fonden skulle för häftigt genom utvexling af silfver anlitas. Friherre Rålambs förslag, att för Ian pantsätta Kungsgårdarne, anser jag, lika med Friherre Cederström, hvarken af behofvet påkalladt, eller nyttigt, utan snarare försämrande, än förbättrande Statscrediten. Det vöre ganska besynnerligt, om Sverige icke skulle äga så stor credit, att nå - Den 9 J u 1 i i e. m. 153 gra millioner kunde få lånas utan pantsättning af Statens fastigheter. Man har för öfrigt numera börjat finna, att lån på dylika hypotheker ej äro de säkraste och bästa, samt att man häldre bör lita på Statscrediten i allmänna rörelsen. Jag anhåller äfven, att vid delta tillfälle, få besvara några anmärkningar, som en eller annan Talare härstädes framställt egenteligen vid Utskottens Utlåtande ]NT:o 2, men som likväl också kunna anses höra hit. Jag är skyldig detta svaromål, emedan, om de förhållanden Grefve von Schwerin uppgifvit, voro sanna, följden skulle blifva den besynnerlighet å min sida, att jag påfordrat en alltför snar och overkställbar Realisation.
Öfver de årliga utgifterna under Tredje Hufvud-Titeln, sådana de skulle intill nästa Riksdag utgå, Ilar Kongl. Majrt i Nåder låtit uppgöra ett på special-stater och utredningar grundadt förslag, hvilket hommer att till StatsUtskottet ofverl emnås, och slutar sigmed ett, utöfver hvad vid sista Riksdagen bevil i‘ades, ytterligare årigt behof af 185,877 R:dr , som blifver större i den raon tillgångarna till förrådernas förstärkning samt SjukhusochCasern - byggnadernas fullbordande icke, på sätt Kongl. Maj:t serskildt föreslår, för en gång anvisas , helst nuvarande hyggnads - 3,708,000 Transport 3,708,000 •Kongl. Maj.ts Nacligci Propos. N.o s. Transport . anslag äro uti förslaget påräknade till fyllande af andra årliga behof. I hvad dessa årliga behof röra aflöningarna för indeldta Armeens Befäl, äro de beräknade i enlighet med en ny löne-reglering, som, i anledning af Rikets Ständers, uti underdånig Skrifvelse den 29 Julii 1823, gjorda hemställanom nödvändigheten deraf, blifvit utarbetad Utan någon föreslagen rubbning i den till Gemenskapens underhåll nu gällande Rustoch Rotehållningen, som utgör sjelfva hufvudgrunden lör Indel - « Q;7o8,ooo Transport • • • 2>7oS,ooo 46 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N.o 2. Transport .
Efter en sådan fördelning skulle hyllor med den höjd och bredd, som för helarksband erfordras, kunna i huset uppställas till en längd af 6,000 alnar; och, då de år 1853 i Riks-arkivets bus vid Skeppsbron förvarade handlingar upptogo hyllor till en längd af 2,161 alnar samt den årliga tillökningen under sedermera förflutna Sex år, beräknad efter 80 alnar årligen, utgör 480 alnar, skulle utöfver de sålunda nu befintliga 2,641 sträckalnar helarksband, ytterligare 3,359 alnar dylika, motsvarande tillökningen för en tidrymd al omkring 42 år, kunna i det ifrågavarande huset inrymmas och förvaras. Kostnaden för husets tillbyggnad och förändring enligt det uppgjorda förslaget var beräknad lill 60,590 R:dr 94 öre. Väl hade Riks-arkivarien, i häröfver afgifvet underdånigt utlåtande af den 9 sistlidne Februari, ansett, att ofvanstående beräkning af Riks-arkivets årliga tillvext med folianter till en längd af 80 alnar icke borde antagas såsom konstant, och alt den lid af 42 år, för hvilken arkivets behof af utrymme skulle, enligt det uppgjorda förslaget, tillfredsställas, påkallade någon nedsättning, äfven om lokalen i slottets källarhvalf finge bibehållas, hvarom bemälde embetsman yttrat tvifvel; och hade Riksarkivarien i öfrigt framställt den åsigt, alt Kommers-kollegii hus, N:o 11 i qvarteret Riddarholmen, skulle genom större utrymme och tillfällen till utvidgning egna sig bättre, än det Geijerska huset, till lokal för Riks-arkivet med dess stora samlingar. Men utom det att det sålunda föreslagna huset, inköpt och underhållet på bekostnad af fonder under Kommers-kollegii förvaltning, blifvit, enligt föreskriften i Kongl.
Ett mä jag dock erinra, nemligen om andan och orden uti 1647 och 1664 årens Skogsordningar — där det heter: Ländernas Allmänningar, såsom de tili Laadnttt Jnbyggartt tarf och godo ära af fordne afvittrads 9C.h förordnad*, alltså st ande the till Ländtata Pert *« J»encinicr c. nu Inbyggare att nyttja, mm icke att Jör sig och efterkommande jördärfva och utöda. Att det uppläste Betänkandet måtte afsläs, samt hvad uti de vid Reservationen fogade 7 puncter blifvit hemstäldt, måtte vinna Högl. Ridderskaptt och Adelns bifall, sådant får jag härmed yrka, lamt vördnadsfullt anhålla, att proposition derom måtte framställas. N.o 3. Herr Cederkrona, Ulric. Det Betänkande, hvarmed de sammansatte Statsoch OeconomieUtskotten inkommit uti frågan om Kronoparker och allmänna Skogar ■ fser sådane ersättnings-, försäljningsoch utdelningsfrågor, att troligen någon inkomst för Staten kan inflyta, men säkert är, att desse Skogar, genom de föreslagna mesurerne upphöra att vara till, så vida de icke uti stora klumpar kunna af någon eller någre enskifta, här och der nnfrias, samt ställas under den vård Staten dem nu vill undandraga. De hafva då likväl i och med detsamma upphört att vara Statens Egendom, och första frågan lärer således vara; kan Staten undvara skogstillgångar Och kan bristen deraf genom penningarea annan tid fyllas, eller kan omtaokan för Staten inskränkas enda»t till några momentela fördelar, och böra dessa^momentda fördelar solbas innan man kan göra sig sjelf rfcda för, 7* Dt r> 12 Df(ernber c m. hvarutinnin de bestå? — Vet roan nij ens viddén och belägenheten al de Skogar som äro i fråga? Vet man hvil Sr a pretentioner om ersättningar, som häfta vid deras afyttrande, och kan nian ens göra någon calcul, hvad här lör Staten blifver att vinna.
Med sörbehäll af öppen pröfningsratt af den redan mot Tryckfrihets Comiten gjorde anmärkning, samt med det bestämda förklarande, att i händelse en sädan Comité kommer att äga rum, något arfwvde för den samma af Bonde Ständet icke bewiljas. 65 § Antages med wilkor, att Ständet, wid fram. deles skeende wal, mä hafwa sig förbehällit, att befluten om Fullmagtige i Banquen och RiksgaldsContoiret, stola tourwis Länen emellan utses, eller samteliga Rikets Allmoge, utan afseende derpä mä kunna komma under omröstning. 66 Z 404 Den 4 November. 66 § bifalles 67 § godkännes 68 8 godkännes 69 § godkannes 70 § ankages 71 § gilias 72 Z bifalles 73 8 godkännes 74 H antages 75 § bifalles 76 8 gillas 77 8 godkannes 78 8 bifalles 79 § ankages 80 § gillas 81 8 godkannes Slutligen har ock Ständet bifallit, hwad Utskottet sig yttrat öfwer särskildta "till wisia § 8 egen, leligen icke hörande frågor med det förbehöll likwäl, att Riksdagsordningens antagande pä imct sätt ma anses hinderlig för den ändring i Representationen, svin VondeStändet genom ett förut tagit beslut anr sett nödig. Och skulle de öfrige Nespect. Skanden härom »vördsamt och »vänligen underrättas. Ut supra. Lx krotocoilc» l.. 8. L, O. Llltsiilanäer. Utdrag
Utan att ur specialen utdraga en mängd poster, kan man således hvarken få någon riktig föreställning om det sätt, hvarpå de särskilda kontis utgifter blifvit bestridda, eller kännedom om utgifterna till aflöningar o. s. v.; och Revisorerne hafva icke utan mycken svårighet kunnat verkställa granskning af hufvudräkningen och behörigen kontrollera löpande årets inkomster och utgifter. Ett utförligare och redigare uppställdt bokföringssätt vid denna Inrättning synes derföre af behofvet påkalladt, och önskligt vore, det Direktionen, sorn, enligt det för Veterinärinrättningen gällande reglemente, egér att bestämma om räkenskapens uppställning, ville foga anstalt derom, att bokföringen varder på ett mera fullständigt sätt ordnad. § 2. Den vid revisionsårets slut befintliga kassabehållningen, 986 R:dr 14 öre, afven-J som behållningen å det för Inrättningen anvisade extra statsanslaget till inköp äf möbler, för året utgörande 901 R:dr 21 öre, äro icke behörigen verificerade. § 3. Afven nu församlade Revisorer hafva ansett nödigt att genom besök på stället göra sig förvissade om denna vigtiga undervisningsoch sjukvårdsanstalts ställning; och anse Revisorerne, på grund af de under besöket gjorda iakttagelser, sig. böra till alla delar instämma i sistlidet års Revisorers yttrande om Veterinärinrättningeus byggnaders otillräcklighet och inskränkta utrymme, hvarigenom hinder fortfarande möter för emottagande till vård å Inrättningen af alla de sjuka kreatur, som till behandling derstädes anmälas; och synes ett skyndsamt afhjelpande af denna olägenhet destoheldre vara af behofvet påkalladt, som vid nu gjorda besök åtskilliga af dessa byggnader befunnos i ytterst bristfälligt skick. Veterinärinrättningen i Skara. ' 'ni ptod Räkenskapen, som med anmärkningar granskats i Kongl. Kammar-rätten, redo^ gör för inkomster och utgifter sålunda: 7 — 50 — Debet. Balans från år 1859: Tillgångar Uppbörd: Statsanslag Räntemedel Arrendemedel Amnärkningsmedel C red i t. Utgifter: Aflöning Stipendier Inventarier, instrumenter och böcker. Skatter och brandstodsafgifter Diverse utgifter.
Judars vingleri uti pennitigeaffärer och handel är allmänt kändt, äfvensom man vet att bland denna folkstam träffas isynnerhet de personer, hvilka inköpa och nedsmälta olofligen åtkomna ädla metaller. Det är äfven kändt, att denna nation i allmänhet genom falskhet och oredlighet i varuhandel söker att vinna förmögenhet på infödde medborgares bekostnad; alt de införa kram och luxartiklar, för hvilka landets reela mynt, guld och silfver från landet utföres, och att de på så sätt, samt förmedelst de relationer de äga uti andra länder, så småningom sätta sig i besittning af den hufvudsakliga delen utaf landets rörelsecapital. Utom alla dessa torde det finnas ännu ett stort skäl att icke tillåta denna folkstam inkomma inom Sveriges landamären. Med få undantag är nemi. en och hvar bland dem fal snart sagdt lill hvad som helst, 24 n. 44 Den 24 April f. m. och med skäl kan man saga om dem, [ivad Gustaf TT sade 0111 köpmannen i landet, att de hafva sitt fädernesland i penningeskrinet. Det är väl nannt, att i Danmark hafva Judarne erhållit stora rättigheter; men hade det berott af Danska nationen, så hade de troligen icke bekommit dem; ty de hafva fått dem af en suverän och i stor förlägenhet sladd regering. I annat fäll, och om det berott af nationen, bade de säkerligen varit uteslutne från Danmark likaväl, sorn de äro uteslutne från Norrige. Skälet till denna förmodan hemtar jag från de våldsamma åtgärder Köpenhamnsboarne vidtagit till Judarnes fördrifvande. Sista Judeupproret i Köpenhamn inträffade 1812. Numera hafva Judarne vunnit ett sådant insteg i Danmark och till den grad satt sig i besittning af rörelsecapitalet, att det vore en verklig nationel olycka, om Judarne blefvo utdrifne samt fingo rättighet att medtaga sina ca pita ler. Hvad som sålunda bandt i Danmark kan inträffa i andia länder och äfven hos oss, och derföre yrkar jag bifall till betänkandet. Om Judarne äga större friheter i andra länder, så är det ju ett skäl för dem att flytta dit.
Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 dennes under N:o 62 afgifne, och den 19 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande öfver väckt motion med förslag till Strafflag mot olagliga tjenste-accorder. Herrarne Dahlman, Lars Johan, och Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, anhöllo, att detta Betänkande mätte ytterligare få hvila på bordet. I an - Den 26 Octo ber e. »1. •9"> I anledning hvaraf Hans Excellence Ilerr Grefven och Landt Marskalken förklarade, att då flere Ledamöter förenat sig derom, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare hvila på bordet, sådant, enligt 49 §• Riksdagsordningen, icke kunde förvägras. Å nyo föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den i5 dennes ander N:o 63 afgifne, och den ir> derpå följde e. m. på borde lagde, förslag till jemnfening uti RiksStåndens beslut, rörande väckt fråga, att Rådstuguoch KärnnärsRätter må erhålla exemplar af utkommande författningar, äfvensom Kämners - Rätterna tillhandahållas den så kallade författningssamlingen. Herr Ribbing, Arvid: Jag för min del skulle önska den förändring, att man nyttjade uttrycket: till hvarje domstol, såsom BorgareStåndet föreslagit. Detta tyckes ock vara öfverensstämmande med de andra Ståndens beslut. Herr von Hartmansdorff, August'. Jag tillstyrker Ridderskapet och Adeln, att förblifva vid sitt beslut, ty om vi nu skulle göra förslag till jemkningar i del jatnkningslörslag, som redan är uppgjordt, skulle blott nya olikheter uppkomma. Dessutom anser 47 H. 13 >94 Den 26 Octobcr e. in. jag Ridderskapets och Adelns beslut vara rigtigare, än de öfriga Ståndens, hvarföre vi så mycket häldre böra dervid förblifva. Sakens utgång beror ändock sluteligen på Konungens afgörande.