Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom en dylik tillämpning af Riksdags-Ordningen påstår Betänkandets författare gränsen emellan embetsmål)neus och Riks-Ståndens olika pröfningsrätt vara uppdragen i öfverensstämmelse med Riksdags-Ordningens ordalydelse, och att man, med en sådan uppfattning af dess föreskrifter i dolta afseende, icke har anledning KonslitutioHs-Utskottets Memorial M i. befara kollision emellan dessa särskilda livar för sig sjelfständiga makter inom samhället. Som tiden ej tillåter mig att ingå uti någon utförlig vederläggning hvarken af författarens utredning af ofvannämnda ords betydelse eller af de besynnerliga slutsatser, som han deraf dragit, anser jag det för mig vara särdeles gynnsamt, alt hela hans deduktion i ofvanberörde afseende, på sätt jag straxt skall visa, icke eger det ringaste inflytande pa den fråga, som Utskottet här har att besvara. Först anser jag mig dock i förbigående böra med några ord påpeka det för ett Riks-Slånds sammansättning och utseende högst märkvärdiga resultat, hvartill författarens argumentation, om den vore riktig, möjligtvis skulle kunna leda. Sedan Riksdags-Ordningen uti dess iR .§ stadgat, att till Riksdagsman må ej i något Stånd godkännas och ej heller uti riksdagsmannaval deltaga den som står under förmyndareskap, ej den som iir i cessionstillsländ, ej den som genom laga kraftvunnen dom förklarats ovärdig medborgerligt förtroende eller alt föra andras talan, eller för något nesligt brott till straff skyldig, så bestämmes uti nästföljande, eller den 19 § att den väljande eller under omröstning komne, som förmenar olagligheter vara vid ett riksdagsmannaval begångne, eger att deröfver föra klagomål hos vederbörande Landshöfdinge-embete, samt att den med dess beslut missnöjde eger att deröfver anföra underdåniga besvär, ställda till Konungen för att i Dess Högsta Domstol skyndsamt upptagas och afgöras.
St., så må delta gerna anses menlöst om så behagas, men förnuftigt blir det dock alltid; .ty-att erkänna det denna granskningsför rätt ning skulle betydligen underlättas genom tillhjelp af nämnda tableauer, var från Regeringens sida, som blott äger få jurister, så mycket riktigare, sorn R. St. ansett dem behöfliga föi' sig; oansedt de hafva ett LagUtsk., som består af mångå jurister alt anförtro ifrågavar. granskning. För öfrigt skulle jag tro, att en granskning i Regeringen af civil-lagförslaget, om den hunnit ske, icke hade tjent till någonting, emedan criminal-lagförslaget ännu ej är dil inkommet, och emedan det i alla fall synes lämpligast, att båda lagförslagen blifva gemensamt granskade, och alt nya lag 5 H. 42 33o Den aa April. verket i sin helhet Liefve ett föremål för begge Statsmakternas afgörande, nar en gång stunden kommer då detta kan ske; men om någon skilnad skulle göras i tidsordningen emellan dessa lagförslags antagande, torde väl criminallagförslagets böra föregå det andras, såsom varande af större behöflighet. Sålunda har det förefallit mig, tech jag har äfven hört flere sakkunnige personer se saken på samma sätt. Hr Rosenblad, Bernhard: Svenska folket har af ålder varit vandt att sjelft föreslå de lagar, det varit pIigtigt lyda, och som utgått ur dess egna seder och begrepp om rätt och billighet.
Skriftens brottslighet i afseende på allmänhetens förvillande synes genom flere upplyste mäns yttrande böra i större grad kunna vinnas, torde Kongl. Majit täckas i Nåder förordna om en Nämnds sammankallande, hvilken i min tanka borde bestå, utom den af Constitutions-Utskottet föreslagne Tryckfrikets-Committéen, af Justitise-Canzleren jemte Sex af Kongl. Majit förordnade Ledamöter. Af denna Nämnd skulle i likhet med en Jury hvardera Parten äga rätt att genom omotiveradt jäf afskilja 2:ne personer, hvarefter de återstående 10 ej skulle åtskiljas förr, än de genom bestämd pluralitet med Ja eller Nej afgjort den anklagade Skriftens brottslighet, särskildt i afseende på dess syftning och dess verkan till allmänhetens förvillande. Herr Envoyén Baron Adlerberg: I anledning af Beredningens redaction rörande en Jurys tillsättande får Bilaga S till Mern. 395 jag såsom min öfvertygelse yttra, att en sådan Nämnds tillsättande vore ett intrång uti Konungens jura majestatica. Ständerna hafva Lagstiftande magten, men den Lagskipande är Konungen ensam uppdragen, hvaraf följer, att Domares tillsättande ensamt honom tillhör. Jag skulle derföre tro enklaste behandlandet vara, att Tryckfrihetsbrott upptogos och ransakades vid Under-Domstol, remitterades derifrån till Svea Hof-Rätt, som, då den det pröfvar nödigt, kan infordra Tryckfrihets-Committéens Betänkande, hvarefter målet i Högste Domstolen afgöres. Herr Grefven och Ordföranden afgaf ett så lydande anförande till Protocollet: Sedan jag nu. hört åtskilligt yttras för och emot Juryn, torde mig tillåtas att, innan jag gör proposition, få yttra min tanke derom. Jag har hört sägas, att en sådan ny Rättegångsordning igenom sjelfva sin nyhet vore vådelig, att den vore åtminstone öfverflödig, att den vore till och med ett ingrepp uti Konungens
På sätt den vid 1859 års revisions-berättelse fogade bilagan, Lit. B, närmare utvisar, hafva långifvarne häraf inbetalt: under år 1858 Th:r 5,314,086: 28. Af R. Erlanger betalda räntor och amortissement för år 1858 I kontraktet betingad 21 procents provision å lånebeloppet jemte derå i liqvid beräknad ränta » 193,499: 10. 2. Dito dito 1 procents provision å liqviderade räntor m. m » 2,311. 5. 2. Diverse räntor m. m » 9,670: 18. 8. Summa Th:r Pr. K:t 7,600,000: Förestående 7,600,000 Thaler uppgå, efter beräkning af 2|- R:dr per Thaler, till Ruut ' 20,266,666: 67. och om härtill Rigges skillnaden emellan nominella obligationsbe loppet, Th:r 8,190,500: och den kontraherade lånesumman, » 7,600,000: eller Th:r 590,500: utgörande i Riksmynt 1,574,666: 66. skulle hela det med 41 procents ränta förskrifna obligationsbelop loppet motsvara R:dr 21.841,333: 33. Omkostnaderna för ifrågavarande lån, hvilka blifvit förda kapitalräkningen till last, hafva, med inberäkning af de uti lånekontraktels 11 :te och 12:te gg bestämda provisioner, uppgått under år' 1858 till R:dr 446,889: 65. och under år 1859 till » 202,474: 99. Deremot hafva de räntor, som, i öfverensstämmelse med 230 § i Riksgälds-kontorets reglemente, kunnat användas till betäckande af dessa kostnader och som till följd deraf blifvit kapitalräkningen godtgiorde, uppgått år 1858 till 122,490: 70.
Vid sådant förhållande, och enär Lanell ännu hos Riksgälds - Contoiret häftar för den Summa af 3090 R:dr, som, enligt ofvanberörde Kongl. Svea Hof-Rätts af Kongl. Maj:t i Nåder gillade Utslag, med Ränta till Contoiret skall utbetalas, men till hvars gäldande tillgång uti Lenells Concours-Massa saknats, anse Herrar Fullmäktige sig icke kunna för Lanell tillstyrka något understöd af Riksgälds - Contoirets medel. Då Stats - Utskottet nu åligger att sitt yttrande afgifva, får Utskottet, först, i afseende på, Lunells underdåniga anhållan om återställan. de af fötsuten lid, vördsamt tillkännagifva, huruledes Rikets Höglofl. Ständer vid 1809 och 3810 årens Riksdag behagat, i afseende på Riksgälds-Contoiret, lemna Stats-Utskottet enahanda uppdrag, sorn Banco-Utskottet har i afseende på Banco - Verket, att nemi. emottaga och pröfva samt, efter beskaffenheten, afgöra ansökningar af enskildte personer uti mål, hvilka röra be' rörde Contoir; och att Stats-Utskottet med anledning häraf, och i likhet med hvad sorn skedt vid förra -Riksdagen, låtit genom anslag uti Riksgälds-Contoiret kungöra, att dylika ansökningar borde, så framt de till pröfning vid den-’ ne Riksdag skulle förekomma, vara ingifne till ^tats-lTtskottet senast den Femte (5) nästledne Januarii. Och, då pröfningen af Landh under 1753 dåniga ansökning, så vidt den har till föremål understöd af Riksgälds-Coritoirets medel , hvilka icke af någon annan, än Rikets Höglofl. Ständer få disponeras, lärer bero af Rikets Höglofl. Ständer sjelfve, synes der också böra ankomma på Rikets Höglofl.
Som en följd härav finner sig Direktionen föranlåten att för att fylla bristen ett extra uttag, som blir lika med sista eller hälften av första årets avgifter. Stockholm den 5 april 1823 FR SILVERSTOLPE, C af KLINTBERG N af WETTERSTEDT Kungörelse angående tullen på utgående osläckt kalk för innevarande år. Stockholm den 21 april 1823 Samma avgift för osläckt kalk, nämligen 1 skilling tunnan, som gällt föregående år, kommer att gälla hela nästa år. Stockholm den 21 april 1823 M ROSENBLAD Kungörelse med erinran angående sättet hur inbetalningar bör ske till de under Kongl Kollegium lydande kassor. Stockholm den 28 april 1823 Inbetalningarna skall ske till Rikets Ständers Bank eller Riksgäldskontoret för Kongl Kollegii räkning och insättningsattesten skall lämnas till det kontor dit medlen hör. Kassörens kvitto är inte giltigt förrän kamreren för kontoret skrivit på. På förekommen anledning erinras om att dessa föreskrifter noggrant iakttas varpå låntagarens egen säkerhet beror. Stockholm den 28 april 1823 G W af TIBELL P SCHRÖDERSTJERNA Cirkulärbrev till Befallningshavande, angående prestanda för att vara kompetent till landskamrerare, lanträntmästare, med flera beställningar. Stockholm den 2 maj 1823. Hädanefter skall ingen vara kompetent till landskamrer, lanträntmästare, lånebokhållare, kronofogde och häradsskrivare som inte undergått kansli-, juridisk-, eller kameralexamen vid någon av Rikets Akademier och i övrigt företett bevis om skicklighet till tjänstens bestridande. Undantag för dem som fyllt 20 år och efter nu gällande föreskrifter därtill finns kompetenta och fått befallningshavandes intyg att de äga erforderlig skicklighet. Stockholm den 2 maj 1823 SALOMON LÖFVENSKIÖLD Kungörelse angående Eskilstuna Fristads Manufaktur idkares och deras förlagshandlandes, även glas och porslinsbruks samt smidesverks idkares, jämte de i Städerna bosatta glas, porslins och smideshandlares rättighet, att på rikets marknader försälja sina varor.
(Se i §, 12 mom. 3 p.) Om Allmänna vilkor och t dr skill a undantag vid Skrifters och Handlingars offentliggörande. §• 7- 1:0 I Öfverensstämmelse med RegeringsFormen och denna Grundlag, skall det stå livar och en fritt att, genomtryck, allmängöra skrifter i hvad ämne som helst. (Se 2 §. 1 och 3 mom.) 2:0 Såsom följd häraf, skall ock hvar och en vara tillåtet alt genom allmänt tryck utgifva alla, i embetsväg, till Domstolar samt Publika Verk, Myndigheter och Corporationer inkomna, hos dem handlagda eller från dein utgångna handlingar; Rörandes, för detta ändamål, sådana allmänna embetshandlingar icke.,allenast, emot lösen, i afskrift uljemnas åt hvem det äskar, utan äfven kunna, om det cj medför betydande olägenheter, på stället utan lösen afskrif - Bil. till Constit,- Utslås Memorial, N:o5i. i3 vas, vid ansvar, såsom för tjenstens försummelse, derest, genom publik Tjenslemans åtgärd, utlemnandet eller afskrifningen obehörigen fördröjes eller hindras. (Se 2 §, 4 mom, i p.) §• S. Vid den allmänna tillåtelsen skola följande undantag och förbehåll äga rum: 1:0 Protocoll, hållna inför Konungen i Ministeriella ärender och Commandomål, Stats-Rådets Protocoll och dertill hörande Acter, Riks-Ståndens Protocoll och Handlingar, Hemliga Utskottets, Constitutions-Utskottets rörande Regerings-ärender, Bancooch Riksgälds-Verkens, Bancooch Stats-Utskottens, samt Revisorernes af Bancooch Riksgälds-Verken, angående dessa Verks hemliga ärender, må ej kunna till tryckning fordras, eller utan vederbörandes tillstånd utbekomma s. Ulgifvas ändock sådana handlingar af tryeket, straffes Utgifvaren, om han varit betrodd och förpliglad att dem vårda och hemliga hålla, efter allmän Lag och särskilta Stadgar. Gör någon annan det, bote från Ett Hundrade till Två Hundrade Riksdaler, efter omständigheterna.
Men detta var ej så lätt utfördt som uttänkt. Räddhågan gjorde att Elin ej förmådde få ett enda ljud ur halsen, och hon kände alldeles samma qval i verkligheten, som när man i en ängslig dröm tycker sig icke kunna ropa om hjelp, fast man det så gerna vill. Hon försökte flera gånger, men det lyckades icke. Efter någon stunds förlopp tyckte hon sig likväl höra likasom ljud af menniskoröster, och detta ingaf henne något litet mod, och hon började skrika allt högre och gällare. Slutligen hörde hon tydligt röster som svarade henne, och ansträngde derför alla sina krafter att skrika, på det man skulle kunna leta upp henne, ty hon kände sig alldeles oförmögen att göra ett enda steg på egen hand. Ändteligen hör hon menniskosteg och en manlig röst, som på långt håll ropar: «Hvar är du, din stackare, som så skriker? Skrik nu dugtigt så man hör dig och får veta hvar du är, så ska’ jag komma och hjelpa dig.» Men nu! — Nu var Elin ånyo vorden stum. Den ropande rösten kände hon för väl igen. Det var Gunnars och känslor af glädje och fruktan, och af så mycket annat äfven, bemäktigade sig hela hennes upprörda varelse och gjorde, att hon med bästa vilja dock knappt förmådde svagt ropa: «Här – här är jag!» Men Gud vet bäst huru hennes röst nådde dock Gunnars fina öra, och snart hörde hon huru han närmade sig mellan träd och buskar, stubbar och stenar. Nu var han alldeles invid henne. – Hvad är du för en stackare, som råkat så vilse, midt på helgdagsqvällen? – sade han, när han var helt nära Elin, men sade det med en besynnerlig, ovanlig röst, dels af det häftiga springandet, dels af den omständigheten att han tyckt sig känna igen Elins rop, men äfven tyckt detta vara så rent utaf omöjligt, att han i sin outredda folkvidskepelse trodde, att det kunde vara gasten, som lånade just Elins stämma för att locka honom i någon ond snara. Och Elin förmådde knappt svara; äfven hon trodde att hennes hörsel dårade henne, ty af mörker och räddhåga var hennes öga alldeles skymdt.
S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 191, angående anslag af medel till Stockholms Stads Storkyrka, beslöt Preste-Ståndet att låta vid förrberörde Utlåtande be - Bih, till R -St, Pr o t. 1S28 och 1829, 9 Sami, 3 Band. 5:dje Haft. 8 58 Trot. Utdrag den 17 Ju lii iSag, ro, samt remitterade en i sammanhang härmed af Biskopen Doctor TYallin väckt motion, af innehåll, att ibland Riksdagskostnaderna måtte hvarje gång äfven en lämplig afgift till Storkyrkan upptagas. Från Vällofl, Borgare-Ståndet. S. D. Efter å nyo skedd föredragning afl.agsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens "Utlåtande, N:o 45j > anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 5, rörande Kammar-Rättens rättighet att i vissa fall fullfölja gjorda anmärkningar, biföll Ståndet Betänkandet N:o 5 och Utlåtandet N:o S. D. Sedan Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N.o 4°, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o iG, rörande väckt fråga, att alla Hus och Gårdar i Städerne skulle ovilkorligen vara underkastade Brandförsäkring, blifvit å nyo föredraget, biföll Ståndet Betänkandet N:o 16, tillika med ej mindre det tillägg, som i Utlåtandet N:o 4.0 innefattas, än äfven det ytterligare tillägg, atti den underdåniga Skrifvelse, som der föreslås skola ske, må intagas, att hvarje Stads fleste husegares tank» bör anses utgöra beslut, huruvida samma Stad vill uti ett nytt allmänt Brandstods-Bolag för Städerne ingå; och skulle de öfriga respect. Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas, att i detta beslut deltaga; äf - Prot.
Hans egen förmögenhet hade ju varit mitt sinne, som fordrade nya ansigten omkring betydlig och bör väl ännu vara åtminstone mig, nya intryek och förströelser, som födde till en stor del bibehållen, då mer än hälften nya tankar och samtidigt, genom sinnets beaf penningarne äro, genom faderns förtänksamhet så placerade, att min man endast kunde komma åt räntorna. Men derigenom var följden ock den, att han esomoftast saknade rörliga medel att betäcka de tillfälliga, kolossala förlusterna. Siu lånekredit hade han ansträngt till det yttersta. Den förkrossande upptäckt, som en tillfällighet lemnade mig i händerna, förklarade allt. Oaktadt jag nu, älskade Klara, föresatt mig att i allt tala fullt ut till dig, har jag dock ej styrka dröja vid denna dystra punkt. Han skref falska vexlar på din bror — der är saken i sin nakenhet — och hvad mera är: detta var ej första gången, Han hade en gång förut, före vårt giftermål, på samma sätt missbrukat hans vänskap. Din broder räddade honom då genom att i ädelmodig tystnad betala dem. Att han hade hjerta nog att nu, för andra gången göra det, att rädda Kruse undan nesa och straff — detta förstår jag ej sjelf. Det var dock så långt gånget, och skandalen redan så vida känd, att vi hals öfver hufvud måste lemna Paris. Jag var mer än krossad, jag var förintad, och jag följde honom viljelöst. Det bar närmast till Monaco. Gud allena vet, hur han här på nytt kunde skaffa sig tillfälle dertill — men inom ett par dagar var han besinningslöst indragen i spelet vid rouletten. Nu gingo flere dygn, under hvilka jag hvarken såg till honom eller hörde ett ord ifrån honom. Jag lefde i en ångest, som ej kan beskrifvas, söndersliten till kropp och själ. Så en morgon, klockan var nyss 4, då jag efter en lång sömnlös natt till sist, alldeles vanmäktig af fysisk och själslig trötthet, nyss fallit i en tung, medvetslös dvala, knackade det hårdt på min reglade dörr. Jag spritter upp ur sömnen med hvarje nerv i uppskrämd spänning.
1689 rver anwärfd eller eljest lill krigstjenst för« fallen, icke kan rwiitgas akt betala siir ff't»ld hos Husbonden till större belopp än Fem R:tzr. Bestämmandet till Witz summa af den skuld, ^warföre betalning äger rum förr ä» e» anwärfd eller till krigstjenst förfallen Gesäll får rågås fran Husbondens tjenst, har, fa wida samma betalning skulle wara ett wilkor för tjsnstsns afflyttning., dermed nntznöje ofra upstär, vttvifwclagiigt kill syftemål, akt förebygga eu genom origiige upgisrcr om skuldens brlopv möjelig pretext kill hinder för intrader i krigstjensten; Och oriaken, hwarföre denna summa bsiswit hällen wid mindre betydenhets l,ggec lika otwifwelagrrgt i en rättwis omsorg, att sk Uden till haabo liden mä kNnna wara berald innan tje. gerr lämnas, hälst Soldatens aflöning, noga afmätt för hans dageliga utkomst, sä midt möjligt är welak fredas frän fordringsägares anspråk» I betraktande af Veste och flcrs omständighet kcr, hwilka inga såsom st'al och anledningar kill hwad omsörmälde Z. stadgar, samt dä för öfrigt det tillhörer hwar och en, med kännedom af lagens siere föreffeifler om försträckniiigar till wiste personer antingen »inder helt och hällit förbud, eller inskränkning, att i förra fallet aldeles icke och i senare allenast efter der killarna öpna sin ijenstagtigh r; genom afwikelser hwarifcän han för äfwculyret får skylla sig sjelf söm sig ej bättre föresäg; sinner LagUtsikotret si', icke böra tillstyrka hwad Herr Istnä8jerde Band. löyo Den 27 November.
Hennes man hade visserligen ingen aning om, att Klaras badresa var ett förberedande steg till skilsmessa, och hon kunde ännu, utan allt uppseende, återvända till deras gemensamma hem. Men hon ryste för det lif, som der väntade henne tillsammans med den förtroendefulle maken, fastän hon ej för sig sjelf ville medgifva, att hennes kärleksförbindelse med Steinerz var ett äktenskapsbrott. Der hon nu halflåg i gräset vid hans sida, medan hafvets vågor med dån bröto mot bergväggen och stormen strök förbi deras lugna, ljumma vrå emellan klipporna och med brus böjde grenar och träd, hörde bon blott stormen i sin själ, lyssnade hon blott på det heta vågsvallet af sitt blod, som kom henne att känna ett slags vansinnig ånger öfver att ej ha gått så långt hon kunnat. Hårdare och hårdare slöto sig hennes fina, smidiga fingrar kring hans; blicken blef nä- stan vild och stämman osäker; hon drefs nu af ett otygladt begär att höra, hvad denne hafvets kraftige, solbrynte son egentligen kände för henne, den bedårande qvinnan, » Har kanske ni sjelf varit i hafsfruns närhet? » frågade hon Halverson och formligen insvepte honom i den magiska lågan från sina ögon. » A h ja — jag som andra. Men det var innan jag blef gift. » Klara kände detta nya hugg, men det dref henne blott längre fram i den strid, hon på ett så besinningslöst sätt kämpade för att behålla sitt rof. » Sedan har det kanske varit skogsfrun här uppe, som lockat, » inföll hon med en obeskrifiigt gäckande min, i hvilken Halverson trodde sig se ett hån, riktadt mot honom. Han visste med sig, att han stundtals stått under denna qvinnas trolska magt. » Skogsfrun! » utbrast han häftigt. » Ja, henne har jag träffat på senare tider, och om frun vill, kan jag noga beskrifva henne. » » Gör det! Hon är ju så vacker? » » Vacker som synden, » svarade Halverson allvarligt, » och hon bar bringat mången i förderfvet. » » Hur ser hon ut då? » Klara flyttade sig närmare intill den unge mannen, han kände hur hennes arm smög sig under hans i skydd af den stora ressjalen.
942) LATS ÖNSKAS nu ell. till våren af en i matl. samt väfn. o. hvarjehanda handarbete kunnig flicka. Goda rek från förut inneh. pl. Svar t. 25 », Karlshamn p.r. (* 26) P LATS I FAMILJ sökes till våren af prästdotter från landet. Sökanden är P van vid alla husliga göromål, särskildt fmkurser i Massage &amp; Sjukgymnastik börja i maj och oktober å A. OBS .. ' z&gt;rofver! Fullständ.prakt.&amp;teoretiskutbildn. Begär prospekt. — Allm. telef. 667. bakning^, äfvensom klädsömnad, samt har några ar skött större mejeri. Har vistats utomlands fyra år, är därför mäktig engelska språket. Goda rekommendationer finnas. Svar till » Norrländska ", Sollefteå. (323) A NSPRÅKSLÖS FLICKA önskar plats J \. till 24 april att gå frun tillhanda, som barnfröken eller biträde åt sjuklig dam. Den sökande är kunnig i strykning samt andra inomhus förefallande göromål. Någon betalning kan erläggas. Svar märkt » A L », Lidköping p. r. (S. T. A. 57393) I T EGEN DOTTER, som skall konfirjIX meras instundande sommarferier, önskas ILDAD, HUSLIG, ORDENTLIG, gladnågra läskamrater. Närmare genom skriflynt flicka, kunnig i finare och enklare växling med kyrkoherden G. L. Dahlbom, matl., bak, söm, slakt, Önskar plats. Svar Runluna pr Gnesta. (259) » Villig hjälpreda », Iduns exp. f. v. b. (328) B N PRAKTISK, DUGLIG FLICKA, som f. n har värdinneplats i änkemans hem E där 3 mindre barn finnes, önskar nu till följd af familjens upplösning ombyte af plats. De " Bastå referenser. Svar till " På- litlig-, Upsala p. r.
Hvad jag är i glad i qväll! Och det fastän jag vet, att jag i morgon kan vara lika tungsint igen. Men inte som strax, jag kom från Stockholm! Nu skrifver jag regelbundet mina tre rader om dagen, och det är alltid tillräckligt att hålla själen nöjd. — I bref har man hvarken kön eller ålder, man kan lika gerna bli till en slyn-slarfva, som till en gammal gubbe, allt beror af stämningen. Och jag vet egentligen ingenting skönare än att utan både dissektionsknif och romanattiralj få ge sig hän i stundens stämning, viss att ej bli missförstådd. Det rätar ut ens andliga lemmar så skönt, det hvilar upp en, gör en ung och ger en möjligheterna igen. En sådan störtsjö af prat sköljer af en den hyperfilosofiska medvetenheten, som vår tid fått för sina synders skull, och när man blifvit så der rentvättad, duger man bättre att taga i hop med arbetet igen; ty då är man icke så förbaskadt förtorkad invärtes, utan kan hålla af sitt folk. Och det är just knuten. Fy – att pinna upp dem på knappnålar som grodor och så rycka i dem! Nej, lefva ska’ de! Men jag får väl tala om hvad jag är så glad för. Ty nog kan jag bli glad för litet och ledsen för litet, men något måste det ju alltid vara. Nu skall jag räkna upp mina glädjeämnen. Först och främst är jag alldeles ensam i hela våningen. Vi reste – hela familjen – till Hör i går, på kalas. Trots alla böner for jag hem med sista tåget, för nöjet att få vakna i min egen säng, hvilket jag värderar ofantligt högt, samt dessutom derför, att jag inte ansåg mig ha råd att försumma hela dagen i dag. De andre stanna i Hör tills i morgon. Tjohej! Jag är alldeles ensam, min kära lilla lampa står hos mig på bordet och lyser så rart. Och jag har fått splitt-nya mattor – hemväfda lappmattor – på golfvet i mitt rum. Om du kunde veta, hur kärt det ser ut i qväll; jag har gjort så fint och festligt. Hå, jag kunde ha lust att kyssa mattorna och rummet, och alltihop. Jag har ätit min qvällsmat ensam, nätt och prydligt Men, ser du, det är ännu mer.