Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag var allt för stolt, då jag engång såg det jag måste förlora Fanny, att nedlåta mig till några böner eller föreställningar: ännu mindre skulle det gagnat mig att försöka göra motstånd. Ni föreställer er med hvilka känslor en far och en dotter, som aldrig hoppas återse hvarandra, togo afsked af hvarann. Äfven Jussuf skillde sig ifrån mig med en ironisk belefvenhet och mycken höflighet, liksom om ingenting obehagligt oss emellan förefallit. På detta sätt slutade min olyckliga bekantskap med denna menniska, som idkade sitt svekfulla yrke med en viss philosophi. Ni finner lätt att Fanny, ehuru hon i sin berättelse förändrat hufvudhändelserna, dock bibehållit åtskilliga drag som måla denna bof. Föröfrigt är min historia nu slutad; ty min resa tillbaka innehåller ingenting märkvärdigt. Det är öfverflödigt att tillägga, att jag från denna stund ej hört det minsta hvarken om min dotter eller de händelser, hvaraf ni nyss lemnat mig del. Min axel var nu så godt som alldeles läkt, men i samma mån som min helsa tilltog, ju mera aftog den gamles. Med hvarje dag tycktes han föröfrigt fatta en större tillgifvenhet för mig, och tillstod hundra gånger, att aldrig skulle Fanny hafva funnit en make, som mera älskade henne än jag. O att jag äfven anat det, sade han, då jag första gången såg dig, min son, – ty han gaf mig nu detta ljufva namn – huru många olyckor hade jag icke då bespart oss alla! Om henne talade vi beständigt; jag kunde aldrig tröttna att höra honom berätta om hennes barndom, och måste i min ordning förtälja de minsta omständigheter om vår sammanvaro såsom älskare och såsom makar. Sedan blandade vi våra tårar, och slutligen ropade Willmot vanligen: hon återkommer, hon måste återkomma! Hon är icke mördad, och huru skulle hon glömma sin gamle far? Nejden kring Colombo är förtjusande skön.
Stånd uppgjord och behörigen sanctionerad Ordningsstadga, hvilken dock, i händelse ett Femte Stånd antages, för dess färsta val af Constilutions-Ulskottet bör uppgöras; Och slutligen Borgare-Ståndets, att valen böra ske ståndseller classvis, och att val-classerne äfven kunna blifva flere, än fyra. Dernäst bör Utskottet uppgifva de anmärkningar, hvilka, såsom nied de i Memorialet, N:o 38, framstälda åsigter hufvudsakligen öfverensstämmande, icke äro rigtade emot samma Memorial, utan afse den händelse, 4 Constitutions-Ut slottets Memorialy N:o 35. alt dea ifrågasätta ombildningen af National-representalionen skulle blifvit byggd på ståndseller class-val. Sådane äro: Af Ridderskapet och Adela, alt Svenska Representationens fördelning på fyra ruin bör upphöra och alt Representations-förändringen bör afse att, jemte upphörande af all sjelfskrifven personlig rätt alt vara Representant, bereda de ofrälse ståndspersons-classerna, soia nu äro uteslutna från rättigheten att sända Fullmägtiga till Riksdagen, en sådan rätt; Af Preste-Ståndet, att de hittills icke representerade, men till representation qvalificerade medborgare-classer bör beredas rättighet att till Riksdagen sända Fullmägtiga; och Af Borgare-Ståndet, att Representanterne böra till antalet bestämmas; att ali sjelfskrifven Riksdagsmanna-rätt bör upphöra, så alt Riksdagsmannakallet ej annorlunda, än i följd af val, kan utöfvas; och alt de hittills orepresenterade medborgare-classer, som dertill kunna anses berättigade, böra på lämpligt sätt uti Representationen inrymmas. Efter denna redovisning för hvad i sakens nuvarande skick icke påkallar någon åtgärd af Utskottet, öfvergår Utskottet till de anmärkningar, hvilka det åligger Utskottet att nu till ett helt Utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka.
Maj 183 o 13,000 — 16 April i83i 26,000 — 11 September 1831 . 13,000 — 29 Mars i832 . - 7,000 — Summa 108,000 R:dr, men hvarförutan år i83o dåvarande ÖfverPostDireeteuren låtit till Lieutenant von Borck utbetala, att redovisas i sammanhang med Nybyggnads-kostnaden, . 800 R;dr. ehuru Kongl. Brefvet den 4 Maj 1827 innehåller; att Kongl. Maj:t sjelf ville i Nåder förordna om de förskott, som för Ångfartygets byggande borde äga rum. tillhopa 108,800 R;dr. Varandes, för uppfyllandet utaf de af Premier-Lieutenanten Carlsund ingångne Contractsförbindelser, tvenne personers borgen alLemnad. 6:0 Med Kongl. Maj:ts Nådiga bifall har den 10 April i83o blifvit afslutad en Convention med Kongl. Preussiska Postverket, hvarigenom, ibland annat, blifvit öfverenskommet, att Svenska PostYerket från och med år 1831 uti 10 år skall besörja Sjö-Postföringen emellan Ystad och Greifswald medelst Ångfartyg, emot det att Preussiska PostYerket till det Svenska årligen erlägger en summa af 9000 R:dr Preussisk Courant Denna öfverensstämmelse sattes i verket med *831 års ingång. 7:o Enligt Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse den 29 April i83o har Contract blifvit afslutadt med enskild person, som på visse af Kongl. Maj:t faststälda vilkor å entreprenad från och med samma år öfvertagit bestridandet af Svenska PostYerkets kostnader för ofvannämnde Sjöpostföring, med undantag af Fartygens nybyggnad och större reparationer derå.
Jag har således sökt afböja detta missförstånd af allmänna förhållandet, och är nöjd med, alt Utskotten liksom insedt det, samt förenar mig för öfrigt med Friherre af Nordin uti anhållan, att det må öfvérlemnas till Regeringen att uppgöra återstående nödige föreskrifter i detta ämne. Emedlertid är det en skyldig gärd af mig, att här ånyo förklara, det Regeringens åt - Den 4 November. åtgärder i detta ämne varit högst välgörande; och försatt provincen uti ett tämmeligen rigtigt förhållande, samt åstadkommit en betydlig lindring uti utgifter för Rothållarne. Herr von Törne: Jag instämmer med Herr Nordenfalk i den vördsamma anhållan, att Utskottens nästföljande Betänkande, som handlar om HästJägarne, äfven måtte få företagas på samma gång som det nu förevarande, emedan det egentligen afhandlar samma ämne, och åberopar mina nyss anförde skäl, till vinnande af återremiss äfven deraf. På grund af de således gjorde anmärkningar beslöt Ridderskapet och Adeln, att till Statsoch EkonomiUtskotten återremittera ifrågavarande Utlåtande. Vid förnyad föredragning af Stalssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 6 sistlidne October under N:o 74 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande i fråga om sökt lindring för Rusthållarne under Jemtlands HästJägareSqvadron; fann Ridderskapet och Adeln, att detsamma borde, i anledning af de vid Utskottfens Utlåtande N:o 73 gjorde anmärkningar, äfven till Utskotten återremitteras. 48 H. i.5 326 Den 4 November Föredrogs ånyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 6 sistlidne October under N:o ^5 afgifne, och den 19 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af framställd erinran mot de contract, som med åtskillige Rotar vid Jemtlands FältJägareRegemente skola vara afslutade, om underhållande af Hästar i stället för Manskap.
Då de stridiga tänkesätten uti det sammansatta Utskottet näpplige.n ännu öfverenskommit om den enkla fråga: skall Nationen få betalt sina DiscontPapper eller icke, än mindre något Finan - Den 17 Martn, }. m. cielt Project till Penningenödens afhjelpande, sorn jag för min del och ganska mångå med mig ansett borde på en gång lemnats oss till granskning: »len i stället hafva vi fått ett Betänkande , som än mera hastigt skulle påskynda vår undergång, i stället att afhjelpa den, om dess antagande vore möjligt att genomdrifva. Under mitt Riksdagsvistande eller rättare sagdt väntningstid härstädes, på det Höglnfl, Utskottets utarbetande af en antaglig Plan till allmänna nödens afhjelpande, har iag hört Capitalisten vanligen yttra: Det är blott Vinglare och Speculanter, som klaga öfver Penningebrist, och de hafva förtjent sitt öde} ingen bör tillåta sig köpa Egendom, utan den, som har minst tre fjerdedelar af köpesumman. Agiot på Banquens Sedlar fälles, och dennes säkerhet vårdas på allt sätt: Sedelstocken småningom indrages: Inga Disconter i Landsorterna existera, såsom endast tjenande till missbruk för Vinglare, och så vidare. De Gäldskyldige påstå åter : att äfvensom det icke är ett brott för en Köpman med lant förlag begynna sin handel, bör ej heller dem förmenas med mindre Capital och påråka nåd högre Production, att äfven söka förverf.' va en egen torfva af Fosterjorden. De säga vidare, att det är grundsatser från afgrunden, som föranleda dertill, att blott dén Rike skall blifva rikare och den fattige alltid förblifva fattig, eller, som ordspråket lyder: den, sorn. är slagen till en Slant, skall evigt blifva det.
'v arv Bewillning och Krigsgärd icke jkulle wisa sig; men restantier för ar rzialeft nereras, fä komma desie re» Tusende Niohundr. (8§4, Y2O) Riköd. 7. si. 2 r:st. Banco till fyllnad i Stats, behoswcn. Ll desie irenne (zw.e) ' Samor^ hwilka lil! Skalsi Weckel stola aflämnas mage Fulimägtige meddela ft rstott, sa widt RiksgäldsContoirels penninge tillgångar mcdgifwa; dock endast för det löpande äret, hwiiket räknas ifrån ten i Vtars det ena äret och till den r Mars det nästpäföljande, säledeS urä tor, stotlswis till Slalö-Wcr, ket utbetalas emellan den r Mars lZiz och den r Mars >8r4, hwad StalLWerket för är >8>Z tillkommer; Hwaremot nägra förstott ttll CtatsWerket, sträckte ulöfwec det löpande äret ,cke fä bewiljas, utan aro strängeligen förbudne, sä att före den r Mars 1814 nägot icke får förskjutas up, pä 1814 ars anstag o. s. w. Hwarje är i Aprill mä, nåd bör ordentelig liqujd emellan Stars-Werket och RiköstäldS-Lontoiret upprätta S Den 72 A ugustk. 2 599 restantier att tilläggas ten uti sammandraget upptagne Summa af igro arS medel och sä snart afContoirets räkenskaper utrönes. att Contoirct afr8 ro ärS Bewillning och Krigsgärd erhållit mera än Twä och! en half Millioner kommer ffilnadcn att anses sä'om öfwcrstolt o. s. w. Dock anmärkes häcwid, att uri Bewillningsoch KrigSgärds-Summan af Twä och en half Millioner Riksdaler endast indegcipeS den Bewillning och Krigsgärd som elter uppgjorde Taxermgs - Längder inflyter.
Från Vdllofl. Borgare-Siandet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Ulskottets Utlåtande, JV2 189, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till inrättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddningsanstalter m. m. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majits denna dag till Ståndet aQemnade nådiga Proposition i fråga om försäljning af nya Varfvet vid Göteborg. Från Hedera. Bonde-Slåndet. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-Ulskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial: M 189, i anledning af motion om anslag af allmänna medel till inrättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddningsanstalter m. m.; M 190, i anledning af motion angående statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Arkiatern Carl von Linné; JV2 191, i anledning af motion, angående anvisande of ett förslagsanslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver Konung Carl XII, m. m.; JVJ 192, i anledning af motion om statsanslag till betäckande af den förlust, f. d. Kapitenen M. U. Silfverbrand lidit vid uppförandet af landshöfdinge-residensbyggnaden i Luleå; 684 Prot. Utdrag den 23 Oktober 1863.
Det hade således varit att förmoda, det StatsUtsk. ej skulle hafva afstyrkt den af hehofvet högt påkallade tillökning i exercis-anslaget med ytterligare 4^,000 r:dr; och aldraminst borde det hafva förmodats, att det redan varande knappa anslaget för öfning skulle delas på ett sådant sätt, som skett, emellan den seglande och skärgårdsflottan, enär båda flottorna hafva ett gemensamt befäl, hvars gemensamma sträfvande bör vara att uppnå den skicklighet, som fordras för att kraftigt kunna försvara fosterjorden. Ofningen för skärgårdsflottan består dels i rodd, dels i undervisning om artilleriets användande, och dels för befälet i bekantskap med. skärgårdarna och öfning i skärgårdsvapnets taktik. Denna öfning, så vidt den rör rodden, taktiken och kännedomen örn skärgårdarna, kan ganska väl och med stor besparing ske medelst barkasser och slupar. Hvad åter beträffar kanonexercisen, så, då pjecerna på jollarna äro fasta och jolli n således är att betrakta som lavett, kan äfven den fördelaktigt åstadkommas på exercis-batterier i land. Under min befälstid i Carlskrona, lät jag utrusta slupar och segelbåtar, att dermed verkställa taktiska öfningar, hvilka, långt ifrån att vara betungande för befälet, tverlom ansågos som ett nöje: och jag vågar tro, att dylika öfningar äfven hädanefter vid stationen kunna åstadkommas, då vid samma tillfälle kunskap om skärgårdarna af det yngre befälet äfven kan inhemtas, isynnerhet om dessa öfningar utsträckas till skärgården. Förhållandet är icke sådant på de seglande fartygen. Den öfning i roddoch skärgårdstaktik, sorn lätt och på kort tid, samt med ringa kostnad — knappast fjerdedelen af hvad StatsUtsk. anvisat — kan inhemtas på de smärre fartygen, är ej tillfyllestgörande på de större; der medtager exercisen mera tid, mera arbete, mera uthållande kraft, och, i följd deraf, mera kostnad.
Det har uppstått fråga om hvilken Nämnd det tillhör att afgöra frågan, och yttrats att det vore det förstärkta StatsUtskottet: jag tror mig redan hafva upplyst frågan, men anhåller nu att fä uppläsa 73 §. Riksdagsordningen, som lemnar tydlig föreskrift deiför, den lyder - För öfrigt får jag förena mig med Lagmannen Mannerstam deri, att frågan om Bevillning för Städernas Bränningsrättfghet måtte hvila, intill dess frågan om Städernas Bränvins bränningsrättighet blifvit difinitivt afgjord. Grefve von Lantingshausen, Albrecht, eonformerade sig med Grefve vou Schwerin. Friherre Cederström, Rudolph: Jag får den äran erinra, att frågan om Städernas Bränningsrättighet i sig sjelf icke är annat än et& onskningsmål. Man vinner så* Den ?7 Juli /• nt. ledes ingenting väsendtligt genom frågans hänvisande till Nämnd, heldst RiksensStänder hufvudsakeligen deröfver icke äga någon beslutande rätt. Friherre Cederström, Jacob: Vid hvad den siste värde Ledamoten anfört, får jag anmärka, att frågan, såsom oskiljaktigt foi'- enad med BeviIlningen, aldrig kan anses sora ett önskniugsmål, och det är jast af detta skäl som frågan alldeles icke kan förfalla, Herr af Klinteberg, Wilhelm, anförde, det han gerna skulle tillstyrka hvad Herr Mannerstam föreslagit i afseende på Branvms afgifterna, derest han ej så noga kände, att phjraliteten deremot vöre inom Bevillningsutskottet så fullkomligen gifven. Hans F^xccllence, Herr Grefven och LandtMarshalken, föreslog, att'det nu föredragna Betänkande måtte hvila och frågan om Städernas bränningsrättighet imellertid hänvisas till det förstärkta Oeconott»ieUt»koltetv Ropades starka Ja, blandade med Nej.
"Fattigunderstöd är en nödhjelp af christligt deltagande för den lidande, och allt pockande, då det sökes, eller klandrande utlåtelser om dess beskaffenhet, då det emoltages, vare således förbjudna.’' Här framstår således den tredje grundsatsen, att fattigunderstödet är en nödhjelp af christligt deltagande för den lidande. Man finner ganska lätt hvarföre Utsktn så yttrat sig, nemi. till en varning för de fattiga att icke vara sturska och uppstudsiga; men nu frågas, om denna grundsats, på det sätt den här är uppställd, tros hafva den åsyftade verkan på de fattiga, att hålla dem i styr, då man i första §:n sagt, att det är communens skyldighet att underhålla dem? Jag Iviflar mycket på, att den effect, som är åsyftad med 12 §:n, vinnes, och anmärker ändamålslösheten af Utsktns framställning i denna del, egentligen derför, alt jag tror det man vid närmare skärskådande skall finna, alt det just är den i 12 §:n uttalade grundsatsen, som är den enda rätta. Jag får säga, att hvarken grundsatsen i 1788 års författning, att hvarje socken skall underhålla sina fattiga, och ej heller den, som man säger att Futtigvårds-comite'en antagit, hvars arbete jag ej haft tid att i dess helhet genomläsa, alt nemi. det vore Staten, som borde öfvertaga fattigförsörjningen, kan, då man närmare undersöker dessa grundsatser, äga bestånd i verkligheten, utan tvifvelsutan är det den enda rätta, sorn här i 12 §:n händelsevis uttalas, att fattigunderstödet är en nödhjelp af det christliga deltagandet. Denna grundsats hade Ulsk:n bort i allo följa uti deras betänk., och några ledamöter, nemi. Frilnne Raab och Cederström, hafva också anvisat på den; men Utsk:n hafva följt andra grundsatser, och derföre företer förslaget icke något sådant samband, som måste finnas i en lag, deri en grundsats följes. När man skall lagstifta, så måste första frågan vara huru man skall betrakta den sak lagstiftningen angar, eller Den 9 September f. m. här hvad fattigdomen egentligen är.
Statsministern för utrikes ärendena till H. M. Konungen i underd. afgifven rapport, deraf, bland annat, inhemtats, att Svenska och Norrska statsverkens anslag till ministerstaten under somliga tidskiften varit lillfyllestgörande, men deremot under andra befunnits otillräckliga; alt hvad det ena året för mycket medtagit någon gång blifvit af ett efterföljande års öfverskolter ersatt, men alt i allmänhet de i5 år, som a5G Den 22 Maj f. m. närmast föregått nuvarande Ur Statsministerns för utrikes ärendena inträdande i embetet, efterleinnat en ganska betydlig brist, uppkommen dels af flera af brliofvet oundgängligen påkallade hemliga utgifter, hvaröfver bandlingarne vore af natur alt endast kunna föreläggas ett hemligt Utsk. , dels af åtskilliga högst kostsamma utomordentliga ambassader, dels äfven i följd af de många under samma tidrymd med främmande makter afslutade handelstractater och andra conventioner; samt att för afhjelpande af detta missförhållande emellan inkomst och utgift , äfvensom lill beredande af en utväg för ministercassan att, jemte betäckande af ytterligare tillkomna oförutsedda behof, tillika kunna successive befrias från nämnda brist, K. M. till berörde cassas disposition och emot särskild anderd, redovisning af extra utgiftsmedlen årligen låtit anordna 4°>000 >:dr, samt dessutom tillsvidare anbefallt ett ärligt afdrag af 10 proc. å de diplomatiske embetsoch tjenslemännens tractamenten. Enär emedlertid ostridigt vore, att cabinettscassan bestod af medel, hvilka R. St. lemnat till II. M. Konungens disposition för bestridande af utgifter i och för utrikes ärendena, samt nämnda cassa således vore en Rikets tillhörighet; sä och då denna cassa likväl, på sätt omförmäldl är, häftar för en, sedan flera år tillbaka fortfarande, blist och således blifvit, emot 76 §:n Reg.Fm, utan R. St:s samtycke med gäld belastad, får StalsUtsk. delta förhållande anmäla till den åtgärd, som Consl.Utsk. anser lämplig.”
Det kan väl icke dervid vara fråga om någon annan rätt än individens, d. v. s. de nuvande lönlagarnes. Ett medgifvande af, att eli hörande i detta afseende är behöflig!, innefattas ju också i förslaget, der det tydligen står, alt nuvande innehafvare skall bibehållas vid de räntor, sorn han nu äger, med alldeles samma rätt, sorn lian nu har. Frågan om den nya ordningen rörer således blott de nya löntagarne, och hvem skall höras om deras aflönande? Är det icke Regeringen och representationen, som i delta afseende ega beslutanderätten? Man har anmärkt, att genom det uppbördssätt, som nu är i fråga, skulle kronofogdarne, i följd af större uppbörd, komma i tillfälle att lättare belacka balancer på annat håll. Denna anniärkn. vore rigtig, om kronofogdarne skulle leverera dessa medel ifrån sig direkt till de löntagande; men delta är icke i fråga, ulan de skola leverera medlen till ränteriet, och således för dem underkastas samma kontroll, som för den öfriga kronouppbörden. En värd talare har funnit det underligt, att en mängd emhetsmän pä högre platser så mycket intresserat sig för denna reform, och trott sig deraf kunna sluta till andra motiver än de, som blifvit framställda för förslagets antagande. För min del brokar jag öppet framställa mina moliver, och så tror jag mig äfven hafva gjort bär, dä jag förordat förslaget. Man behöfver icke eller söka några andra motiver för att understödja ett förslag, som under loppet af 20 år varit föremål för öfverläggningar och hvars syftning aldrig blifvit underkänd af K. M. och R. St. Här är anmärkt, att om kronofogdarne skulle redovisa löningsräntorna d. 1 April, så skulle de vara nödsakade att använda andra medel dertill. Denna anmärkn. besvarade jag nyss, då . jag erinrade, att dessa medel skulle komma att, likasom ali annan uppbörd, inflyta till räuterierna. Såsom jag uppfattade Frih. Palmstjernas förslag, innehöll det blott att utbetalningar skulle ifrån ränteriet verkställas till löntagarne till så stor del, som de höstetiden icke fått förskottsvis uppbära.
Nej, propositionen blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr .Rosengvist , Fredrik Leonhardj begärde Votering. Herr Hjerta: När discussionen öf ver Statsregleringen börjades, anhöll jag, 94 Den 28 September e. m. ali vi mätte få följa den ordning, som finnes utstakad i den af Utskottet uppgjorde Tabell. Om vi följt den, hade vi sluppit dessa flera voteringar, ty vi hade då discuterat öfver en rund summa för hvarje Embetsverk; nu deremot synes det vara oformligt att votera öfver ett särskildt Moment, då flere Momenter återstå, hvarföre jag underställer Herr Rosenqvist, om det är skäl att votera öfver detta särskildta Moment, och om det icke vore bättre att votera om hela SundhetsCollegii Stat på en gäng Friherre Cederström > Jacob: Då den Tabell Herr Hjerta omnämt, redan varit föremål för vår öfverläggning, och votering öfver det nu förevarande Momentet blifvit begärd, måste den ock ovilkorligen för sig gå utan någon vidare tidsutdrägt. Skulle likväl Herr Rosenqvist medgifva, att vi på en gång få votera om allt hvad som hörer till SundhetsCollegium, har jag visserligen ingenting deremot. Herr Rosenqvist: Jag kan ej återtaga min anhållan om votering, eller medgifva, att vi votera örn alla Momenterne på en gång, ty möjligen kan den, sorn vill bifalla första Momentet om Löneförhöjning för SundhetsCollegii Kamererare, icke vilja bifalla anslaget till Electricitets-machinen, o. s. v. Den 28 September e. m. 95 Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande Voteringsproposition :
Af aktning för grundlagarna afhöll jag mig då från att svara; men jag hade eljest icke skolat underlåta uttrycka min förundran deröfver, att just det Stånd, som i anseende till den rådande farsoten sökt tillvägabringa prorogering af riksdagen, nu så starkt apostropherat it. o. Ad. för det ledamöter af Ståndet råkat ut för så beskaffade hinder, som af nämnde Stånd ansetts böra föranleda afbrott af alla riksdagsgöromålen. Åtminstone hade jag trott, att missnöjet kunnat yppas i mera grannlaga valda uttryck. Hvad nu beträffar Frih. Boyes motion, tviflar jag icke på välmeningen deraf, men tror, att motionen icke är fullt öfverensstämmande med grundlagarna. 79 § lliksd.Ordn. stadgar nemi. redan correctiv uti det ifrågavar. afseendet; och för att åstadkomma andra torde derföre motionären behaga i laglig väg söka ändring i nämnde §. Jag vet, att det tillhört mig, såsom främste ledamoten af Constit.Utsk., att tillse, det berörde § fullgöres; men jag får förklara, att då jag undantager BondeSt., hafva i öfrigt nteblifvanden från de andra Stånden lika ofta ägt ruin som från K. o. Ad., och jag skulle tro, att en ordförande icke bör vara så noga med, om en eller annan ledamot af B. o. Ad. vöre borta, då man besinnar, att R. o. Ad. äro sjelfskrifna riksdagsmän och, jemte pecuniära uppoffringar i och för sitt vivre på riksdagsorten, äfven nödgas, utan ersättning, försumma egna angelägenheter å hemorten, då deremot de öfriga Stånden, efter förrättade val och emot bestämd ersättning, åtagit sig riksdagsmannakallet.