Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För öfrigt tyder min kollega de af hr Drouyn de Lhuys1 använda uttrycken på ett sätt som skulle ur dem klart framgå, att Danmark, Sverige och Norge kunna göra säker räkning på Frankrikes hjelp och bistånd, i fall de tyska trupperne gå öfver Eidern. » 2 Häraf framgår, att Frankrike betraktade Sveriges, Norges och Danmarks intressen som solidariska så snart det gälde ett angrepp på Slesvig, men att Sverige-Norge icke ville, såsom Danmark, anse en förbundsexekution i Holstein som krigsorsak, och att Frankrike gillade denna uppfattning. Utom på grund af dessa upplysningar, är Moltkes depesch märklig derigenom, att den tyckes vara ett af hufvudupp-lagen för de flitiga anklagelser för hemliga beräkningar som både antiskandinaver och skandinaver utslungade mot Sverige. Moltke skrifver nämligen: » Då hr Adelsvärd meddelade ministern sitt kabinetts depesch, bemödade han sig, efter hvad han sjelf har sagt mig, och — såsom jag måste förmoda — på sin regerings befallning särskildt att betaga hr Drouyn de Lhuys hvaije tanke på, att man skulle kunna 1 Franska utrikesministern. 8 Danska riksrådets folketingsutskotts betänkande, aug. 1864, II, bil. VI.tillräkna de Förenade rikenas politik egennyttiga afsigter. » I danska riksrådsutskottets betänkande yttras med anledning häraf: » Det synes, att hos Drouyn de Lhuys uppstått tanken på, att man skulle kunna förutsätta egennyttiga afsigter hos den svensk-norska regeringen » .1 Men någon antydning derom fins alls icke i Moltkes bref. Tvärtom gillade ju, såsom Moltke sjelf meddelar, franska regeringen rätt eftertryckligt Sveriges politik. Den napoleonska regeringen, som nyss med Frankrike införlifvat Nizza och $a-voyen och som utsträckte sina tentakler mot Belgien, var ej heller rätta sededomaren öfver andra staters » egennyttiga afsigter ». Anklagelsen mot Sverige-Norge måste således ha kommit från ett helt annat håll. Ännu långt senare rådde Frankrike Sverige att ej » förhasta sig » med alliansens afslutande.
Jag skulle tro, att det vore ändamålsenligt, om detta Iilla tillägg gjordes; ly taxor finnas, t. ex. medicinal-taxan, der man icke utan olägenhet kan jemka bråktal af öre till fullt öre. Hr Printzensköld: Ett bifall till delta stadgande skulle möjligtvis vid tillämpningen medföra icke allenast olägenhet utan äfven en ganska stor obillighet; ty det finnes icke blott inom medicinal-taxan saker, hvilkas värde understiga den minsta enheten, utan äfven i flere andra, och man behöfver i delta fall icke annat än erinra sig den lilla afgift af ^ sk. b:ko, som af fotgängare erlägges vid inträdet till K. Djurgården. Skulle han nu underkastas skyldigheten ali betala ett öre, så blir afgiften dubbel. Det vore visserligen icke någon olägenhet för vederbör:de om della stadgande bifölles; men det vore dock eu olägenhet för mången betalande. Jag anser det fördenskull nödvändigt att rälla ordalagen så, alt man kan bibehålla äfven sådana afgifter, som understiga den minsta enheten. Propos. till bifall å 5:te morn blef först frarostäld, men besvarad med Nej, hvarefter R. o. Ad. godkände delta morn., med Den 19 Augusti f. ra. 37 den af Frih. Palmstjerna föreslagna förändring, att framför slutordet ”undvikes” tillädes ”der det utan olägenhet ske kan”. Då härefter 6:te morn. förekom, yttrade Gr. Lagerbjelke: R. o. Ad. har redan förut, så väl vid detta som föregrde tillfällen, då Bankol!tsk:s betänk, i denna fråga varit under behandling, beslutat, att 10-öre-stycken skulle präglas af 8-lödigt silfver, äfvensom att ,] öre skulle utmyntas, .lag får derföre vördsamt anhålla, alt R. o. Ad. måtte i dessa afseenden vjdblifva sitt förut fattade beslut. Frih. Palmstjerna: Jag instämmer med Gr. Lagerbjelke i afseende å hvad lian nyss yttrade.
Då man nu jemför kommitterades förslag med det af Kongl. Majit till Rikets Ständer framställda, visar sig den väsendtliga skillnad, att då det förra afsåg, att gäldenär äfven utan att göra konkurs, skulle kunna få med ed fästa uppgiften af sine tillgångar och derigenom undgå bysättning, upptager deremot Kongl. Maj:ts proposition, såsom enda utvägen till bysättningstvångets undvikande, att gäldenär i konkurs afträder sin egendom och beedigar bouppteckningen. Att detta i vissa delar innefattar ett upphäfvande af 10 § i 5 Kap. Utsökningsbalken, är tydligt, ty enligt della lagbud kunde gäldenär både qvarhållas i häkte under konkursens lopp och jemväl efter konkursens slut ådömas bysättning för deruti bevakad och fastställd fordran, i händelse tillgång till densammas gäldande vid anstäldt utmätningsförsök saknades. Således kan man förklara anledningen hvarför nämnde lagparagraf uti rubriken nämnes såsom upphäfven; men att Kongl. Majit afsett, att nämnde lagbud äfven i andra fall ej vidare skulle vara gällande, och bysättning upphöra att vara ett tvångsmedel till betalnings erhållande jemväl då konkurs icke inträffat, det synes mig ingalunda öfverensstämma med innehållet af Kongl. Majlis lill Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition, och jag kan derföre icke föreställa mig, att sådan varit Kongl. Majits mening. Under föi handlingarne hos Rikets Ständer af ifrågavarande lagstifningsärende har, så vidt mig velerligt är, ingen anledning förekommit, det någon ansett ändamålet med författningen vara att borttaga bysättningstvånget i annat fall, än då konkurs inträffade; och uti underdånig skrifvelse den 30 Januari 1841 yttra Rikets Ständer: ”alt de öfverklagade missbruken af bysättningstvånget, så vidt möjligt är, borde kunna förekommas genom de föreskrifter, hvilka den nådiga propositionen innefattar och hvilka hufvudsakligen öfverenstämma med de i förslaget till allmän civillag följda grunder, B. St. Just. Ombudsm.
Sl. föreslagna gemensamma vexellagen och deraf härflytande påföljd, att alla äldre författningar upphörde, föranlåtes jag, i grund af 56 § Riksd.Ordn., väcka den motion, att förutnämnda K, kungör, af d. 7 Aug. 1816, angrde förhållandet med vexlar i Svenskt mynt, sorn å utrikes ort är o dragna på i Riket vistande man, samt K. kungör, d. 7 Maj 1817, an g; de hvad iakttagas bör i anseende till vexlar och i n v i s n i n g a r, ställda att betalas i Svenskt mynt för utländsk mans r ä kning, varda förklarade utan all vidare kraft och verkan och att med und. anmälan derom, till erhållande af nåd. sanclion, R. St. derjemte framföra deras und. önskan, att II. M., ju förr dess hellre och oberoende af blifvande ny lag för utrikes vexeirörcdsen, täck - jgo Den 17 Maj. tes återkalla eller förändra de öfriga oeconomiska författningar, hörande lill vexelköps eontrollerande och mäklareordning, som, efter nu inträdda förändrade förhållanden, befinnas olämpliga eller öfverflödigt). Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller att få instämma i Hr Cederschjöld» reservation; ty fastän jag icke anser oriktigt, alt stadgan för utrikes vexiar blifvit skiljd från inrikes vexelstadga!!, enär åtskilliga af de förhål landen, som i inrikes vexelrörelsen tillhöra civillagen, icke tillköra den, då de förekomma i utrikes vexelrörelsen, hvilken måste till någon del hero på våra förhållanden till främmande magter, anser jag likväl det vigligaste stadgandet, eller frågan om sjelfva vexelr&tten, vara af civillags natur, och får derföre i prot. förvara den tanken, att jag ej kan gilla det skäl, som föranledt Utsk. alt åtskilja dessa stadgar. Gr. Frölich» motion remitterades till LagUtsk. Föredrogs ånyo LagUtskrs förliden gårdag på bordet lagda betänk. ]\T:o j86 öfver Hr C G.
Bränvin, emedan jag anser en minskad, tillgång och, i följd deraf, ett högre pris på denna vara, vara en välgerning för landet och den uppväxande generationen, som hotas att complett förstöras af denna olyckliga dryck; — hvarföre jag äfven önskar, alt Svenska Landtmannen måtte upphöra att anse bränvinsproduetionen såsom en af sina hufvudnäringar. 2:0 Sådane öfverflöds-artiklar, hvilka hufvudsakligen consumeras af de förmögnare folkclasserna, har jag trott böra med en förhöjd tull beläggas. Ur sådan grund har jag trott Socker, The', Caffe, Sirap, Arrac, Rumin, Chocolade, utländska frukter m. 11. böra åtminstone beläggas med en tull af 331 procent af värdet; ett tull-belopp, som jag äfven anser böra, till skydd för egna fabrikanter, stadgas för alla granlåtsvaror såsom Coeffurer, Portfeuiller, Taskböcker , Sidentyger, finare golf mattor &c. Efter förstnämnde grundsats har jag föreslagit en tull af 2 sk. 6 r:st. p. U. för Mascovade eller brunt terres samt hvitt puder socker, men 5 sk. 4 r:st för krossadt lump och Havannah. 3:o Alla nödvändighets-varor , hvilka consumeras mest af det fattigare folket, böra beläggas med så låg tull som möjligt. Sålunda har jag ansett tullen å Sill, Salt, Torrfisk m. fl. kunna sänkas å Sill till 32 sk, Tunnan, Salt till 24 sk. Tunnan, Torrfisk till 10 sk. 0. s..v. 4:o Den inhemska Landtmanna-produetionen har jag ansett kunna skyddas med en måttlig tull, enär det synes mig billigt, att, der tillförsel från inrikes orter af Landtmannavaror icke är tillräcklig, tillgång på dessa nödvändighets-artiklar beredes, utan alltför dryg höjning i priset.
I afseende på berörde Obligation lärer således Beslutet örn prasscriptions-tids utsättande, af sig sjelf förfalla. Och får Stats-Utskottet, till närmare upplysning härom, åberopa det Utlåtande, som, med anledning af den Kongl. Remissen, StatsUtskottet i detta ämne meddelar; äfvensom särskildte Förslag, i fråga om Riksgälds - Stais-Utskottets Contoirets blifvande befattning och deraf beroende behof, varda Riksens Högloft. Ständer forelagde, utj det Betänkande, sorn StatsUtskottet, gemensamt med Högloft. BancoUtskottet, kommer att afgifva , i sammanhang med den allmänna regleringen af Rikets penninge väsende. Jemnlikt upprättade behörigen verificerade Instrument och Liqvidationer iiro följande Inventeringar förrättade, nemligen: 1:0 Af Behållningarna af Credit-Sedlar, så väl uti den så kallade General-Cassan, sorn uti Små-Sedel-Vexlings-Cassorne. 2:0 Förrådet af det vid Bankens Bruk tillverkade Papper, som nyttjas till CreditSedlar. 3:o Tryckta Formulairer till dylika Sedlar och 4:o Säkerhet och andre vigtigare Handlingar, hvilka äro dels under Herrar Fullmägtiges och dels under Herrar Commissariernes vård. Och har vid desse Inventeringar allt funnits i den bästa ordning; äfvensom i öfrigt, efter hvad Utskottet kunnat utröna vid anställd undersökning inom Riksgälds-Contoirets samtlige Departement, göromulen derstädes skötas med ordning och drift. Det under Riksgälds-Contoiret lydande General-Assistance-Contoir har äfven varit Betätikanden. föremål för Utskottets granskning; hvarvid Utskottet låtit sig föreläsas ej allenast Herrar Fullmägtiges samt Öfver-Commissariernes och Ombudsmannens Berättelser, utan ock de dios Öfver-Commissarierne förde Protocoll, ifrån den tid der Herrar Revisorernes granskning upphört, eller den i Julii sisth år, till och mej.
Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag har ingenting emot, alt riksdag må fortfara så länge som här är föreslaget, emedan jag tror, att man i allmänhet icke kan, i anseende till de många göromålen, påräkna kortare tid. Men jag fäster mig vid ordalagen i slutet af det nya förslaget, der det heter: "då skola R. St. åtskiljas”; hvaremot det heter i nuvar. Reg F.: ”då sl all Konungen kunna R. St åtskilja, och fortfare den förra bevillningen" etc. Om det skulle hända, att Standerne vid någon riksdag underläte att åtaga sig ny bevillning, eliel’ funne lämpligt att låta den gamla bevillningen fortfara; men beslöte att borttaga grundskatten, utan alt dertill begära Konungens samtycke, och sålunda lemnade Regeringen utan medel till statsutgifternas bestridande, och det då hette: då skola R. St. åtskiljas; så reste de sin väg, utan att Konungen eller de sjelfve ens förmådde hindra det. Sådant kan icke ske efter den gamla ordalydelsen, emedan, under så olyckliga förhållanden, di t beror af Konungen alt icke låta Ständerna resa, förrän de reglerat Staten så, att det är möjligt bestrida de utgifter, som för dess bestånd erfordras. Jag tror mig icke behöfva närmare utreda skälen att ogilla det nya förslaget. Fii!i. Hamilto|n, Hugo: Äfven 111ig synes, sorn i den nya redactionen vore inryckt ett stadgande, hvilket jag tror icke vara nyttigt. Det är föreslaget, att riksdag icke må läcka mer än 6 månader, och det vore visserligen önskligt, att den terminen afven kunde förkortas; men erfarenheten 5oo Den a6 Mars e. m. har visat tillräckligen, att sådant icke låter sig göra, hvarföre stadgandet härom må qvarstå, ehuru jag för min del skulle önskat en kortare tid. Sedermera är sagdt, att riksdag utöfver nämnda lid icke må räcka mer än 2:ne månader.
Den föreslagne lagförändringen är af behofvet alltför mycket påkallad, för att af hvad annan orsak som helst, afslås eller ens uppskjutas. Det tillhör en vis och faderlig lagstiftning, att, framförallt annat, vara omtänkt, att folket icke lider brist på bröd, isynnerhet då en sådan brist kan så lätt förekommas. En enda undanröjd oordning är ett ondt mindre i ett samhälle; och en enda tillagd fördel är en ökad belåtenhet, en ny anledn. till tacksamhet hos ett folk, som aldrig varit otacksamt. Hvarföre skulle då en rättvis lagstiftning icke förunna folket, hvad det i ofvanberörde afseende så väl behöfver, men likväl i så många år saknat. Detta mern. torde få remitteras tili Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskar. Frih. Cederström, Jacob: I anledn. af den upplästa motionen, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten derpå, alt Byggninga-balkens innehåll icke ligger i vägen för nya qvarn-anläggningar, ty då mäldetrång vid ortens skattlagda qvarnar ådagalägges, kan ny qvarn-anläggning icke vägras; men en ovillkorlig rättighet till qvarn-anläggningar skulle medföra rubbning i äganderätten för de nu skätt - Den 4 Mars e. m. 89 sknttlagda, hvilkas räntor till staten uppgå till omkring 60,000 t:r säd örn året. Hr Rosenqvist: I anledn. af hvad den sista talaren anfört, får jag nämna, alt det just är detta skäl, som alltid tages, då auctoriteterna neka någon ny qvams anläggning; men om han granskar skälet skall det lätteligen försvinna, vid betraktande deraf, att folkmängden så betydligt ökats sedan den tid, då qvarnräntan bestämdes, att den tull, som uppkommer vid förmalningen af det ökade behofvet af bröd, skall blifva tillräcklig till bestridande af räntan för så väl gamla som nya qvarnar. I:lr Rosenqvists motion lades på bordel. Ur Rosenqvist, Fredr. Leonhard:
Jag skulle visserligen gerna se detta Utlåtande bifallit, erne - Den 19 Februari! e. m. 147 dan det torde ansenligen hämma missbruket af Domare, att så ofta begära Vi* carius. Men ifall af återremiss tror jag, att målet bör behandlas af Lagoch EkonomiUtskotten så mycket helldre, som Expeditions-Taxan undergeck en dylik behandling. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då anmärkningar blifvit vid Ekonomiutskottets förevarande Utlåtande gjorde, ansåg Hans Excellence det vara med 56 §. RegeringsFormen mest öfverensstämmande, att Utlåtandet återremitterades, och då detsamma jemväl redan blifvit af ett Stånd till Ekonomiutskottet återremilteradt, hemställde Hans Excellence, om Ridderskapet och Adeln behagade nämde Utlåtande till Utskoltet återförvisa. Ropades Ja och Nej. Herr von Hartmansdorff: Då 2:ne stånd bifallit Utlåtandet, hemställer jag, örn vi icke kunde lämpeligen genast afslå det. Herr Hjerta: I den siste talarens tanka kan jag ej instämma. Af 2 onda ling bör man väl välja det minsta. I fall EkonomiUtskottets Utlåtande är rigligt, hafva de 2:ne Stånden ej utan giltiga skäl biträdt det. Jag tillstyrker helldre bifall än afslag å Utlåtandet; men BondeStåndet har 248 Den 19 Februarii e. m. återremitterat frågan, under förklarande, att Lag-Utskottet äfven borde derutinnan yttra sig. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken förnyade den af honom förut gjorde proposition till återremiss af EkonomiUtskottets ifrågavarande Utlåtande. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence funnit, Ja öfverröstat Nej, Utlåtandet blifvit af Ridderskapet och Adeln tili Utskottet återremitteradt. Företogs till pröfning
Jag ber att få fästa uppmärksamheten på, huru, genom en sådan behandling, den enskilda anmärknings-rätten blifvit alldeles omintetgjord, medelst Utskottets sätt alt partielt besvara hvarenda anmärkning, och blott genom afslag på dem alla förkunna deras tillvaro, i följd hvaraf man sedermera förklarat det omöjligt för Rikets Ständer att komma till någon pröfning af Motionärernes mer eller mindre grundade motiver för denna framställning. Vidare har den tolkning af 107 §., som här genom pluraliteten blifvit antagen, för att göra ConstitutionsUtskottets mening gällande, gjort det absolut omöjligt för Rikets Ständer att taga det hela i öfvervägande; och Utskottet har äfven omsorgsfullt undanröjt ali möjlighet, att uppfatta Styrelsens handlingssätt i system. Påföljden af den lagtolkning, som vid detta tillfälle ägt rum, i min öfvertygelse fullkomligt godtycklig, är att 11 eljer i3 Ledamöter i ConslitutionsUtskottet bestämdt blifvit gjorda till Domare i detta mål. När Lagstiftaren bestämt skillnaden mellan ansvars-pålöljden af 106 och 107 §., synes Den 21 J u 1 i i f. ni. 61 lian dermed hafva Åsyftat, att en petitionsrätt åtminstone malte vara Folkets Ombud förbehållen, då pelitionsrälten för sjelfva Folket alldeles saknades. Det skall för tänkaren alltid blifva ofattligt, huru Lagstiftaren kunnat lägga i händerne på så få personer, att tolka opinionerna, under betagande af all ratt för Ståndens pluralitet, att göra dess röst gällande. Då Grundlagen bestämdt innehåller att, innan man skrider till afgörande, ConstilutionsUtskotlet förut måste vara hördt, hemställer jag, om detta kan tagas i annan mening, än att för ett besluts fattande hvar som helst, der en underordnad beredande authoritet finnes, det måtte tillhöra den beslutande att återsända dess yttrande, om sådane betänkligheter uppstå, som fordra närmare utredande. Det vore högst besynnerligt om, derföre att ett
S. D. Föredrogs ånyo Stats-utskottets memorial N:o 210, med förslag till sammanjemkning eller voterings-propositioner, i anledning af riks-ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor. Hvad i detta memorial förekommer, afgjordes af Ståndet på följande sätt: Andra lmfvudtiteln: l:o 5:te punkten af utlåtandet N:o 39; Vid Utskottets hemställan lät Ståndet bero. 2:o Utskottets i 10:de punkten af utlåtandet N:o 39 gjorda och i utlåtandet N:o 148 vidhållna hemställan; Ståndet beslöt vidblifva sitt förut i frågan fattade beslut, och godkände den af Utskottet föreslagna voterings-proposition. Tredje hicf vudlileln: 3:o Utskottets förnyade hemställan, i anledning af dess betänkande N:o 40; Ståndet lät vid Utskottets förklarande bero. Fjerde lmfvudtiteln'. 4:o Utskottets i 9:de punkten af utlåtande N:o 73 framställda och i utlåtandet N:o 149 vidhållna tillstyrkande, i fråga om anslag för inräU» tande af instruktions-kompagnier vid indelda infanteriet: Prot.-utdrag den 26 Juni 1848. 475 Jemte det Ståndet förklarade sig icke kunna antaga Utskottets inbjudning att med Ridder skåpet och Adeln samt Preste-ståndet uti dess beslut i frågan sig förena, godkände Ståndet Utskottets förslag till voterings-proposition. 5:o Utskottets i 24:de punkten af utlåtandet N:o 73 gjorda och i utlåtandet N:o 149 förnyade förslag, rörande stats-anslaget för salpeteruppköp; Ulskottels förslag till voterings-proposition i ämnet godkändes.
Slutligen hade Styrelsen hemställt det Kongl. Majk täcktes hos Rikets Ständer äska att anslag till arfvoden för lärare vid Mariebergs artilleri-läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil-ing enior er, samt till stipendier åt elever, som genomgå den för Civil-ing enior er bestämda kurs, måtte varda anvisade till enahanda belopp, som vid sistförlidne Riksdag beviljades, eller med 3,000 Riksdaler Riksmynt årligen under åren 1861 —1863 för hvartdera af dessa föremål. h) - - c) _ _ _ _____________ d) Direktionen för Göteborgs hamnoch elf-arbeten underdåniga skrifvelse af den 20 nästlidne Augusti, hvaruti med åberopande hurusom en i Göta eif vid Hanklon belägen undervattensklippa, benämnd Röda herget, orsakade betydliga hinder och olägenheter för allmänna trafiken å nämnde eif, särdeles som klippan hade sitt läge i den del af elfven, der strömmen vore stridast och stränderna bildade starka krökningar, Direktionen i underdånighet anhållit, att då, enligt upp rättadt förslag öfver klippans bortsprängande jemte verkställande af en i sammanhang dermed nödig befunnen fyllning vid det i närheten af Röda herget befint liga grundet Gräflingarne, till afledande af den starka strömsättningen åt nämnda grund, kostnaden härför skulle uppgå till en summa af 45,000 R:dr Runt, men de medel, Direktionen hade att för farledens vidmakthållande disponera och hvilka 46 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Missgernings-Balken och Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1845 stadgade ansvar för begagnande af lifsfarligt vapen, dels förklaring af berörde Kongl. Förordning, dels ock ändring af 20 Kap. 6 §. nämnde Balk. XV. B. 113, 121. A. 142. E. 208. •— N:o 59. i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 22, i fråga om bestämmande af en summa appellabilis för fullföljd af talan i flof-Rält emot Under-Rätts beslut i tvistemål. XV. B. 113. A. 121. — N:o 60. i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 20, i fråga om den varning, som oeniga makar skola undergå, innan de för oenigheten vid verldslig rätt tilltalas. XV. B. 113. A. 121. — N:o 61. i anledning af väckt motion, angående den rätt hvarmed de utaf allmänna medel, till valten-aflappnlngar och andra 15 ( 114 ) förberedande åtgärder för större odlingsföretag beviljade lån böra utgå. XV. B. 146. A. 161. U. 219. A. 227. E. 266. Lag-Utskottets Memorialer, Betänk,inden och Utlåtanden. — N:o 62. i anledning af vackt motion, angående verkställighet af Konungens Befallningshafvandes Utslag. XV. B. 146. A. 161. — N:o 63. i anledning af väckt motion om ingifvande af Konun gens Befallningshafvandes Utslag efter anslag. XV. B. 146. A. 162.
Vördsamt Memorial} Sedan Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Uu skottet ansett nödigt att i förening med, Lag-Utskottet till handläggning företaga det, endast tiliförstnämnde Utskott frän Hedervärda Bonde-Stäridet remitterade af Riksdags-Eullmägtigen' Erik Pehrsson från Carlstads Län ingifna, Memorial,' hvaruti han yrkar, att den |:dels procent, som vid skeende dödsfall bör lill de fattiga erläggas af den aflidnes efterlemnade egendom, ej må berak-’ nas å mera än hvad som utgör boets behållning,' efter afdrag af den gäld, hvarmed boet är besvärad!; så liar denna motion uti Utskotten till profning förekommit; och som den afgift af fyra öre utaf hvarje hundrade daler efter egendomens värde, sorn bör till de fattiga erläggas af död persons qvarlåtenskap, är uti 17 Cap. 4 §• Handels-Balken stadgad, samt något skäl destomindr® synes vara till förändring uti denna föreskrift, hvarigenom ©n påräknad inkomst till de fattigas underhåll jemväl skulle betagas, som, då den aflidnes bo är gäldbundet, berörde afgift drabbar Borgenär.erna i mån af hvarderas ägande fordrin• gar; alltså Önna Utskotten sig icke kunna till* styrka bifall af hvad i furrherörde måtto är vor* det föreslaget, Hetta varder dock Riksens Höglofl. Ständer^ vidare pröfning vördsamt understäldt. På Riksens Höglofl. Ständers Lag - samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie - Utskotts vägnar. På Höglofl. Siddi och Adelns Ledamöters vägnar Ii. FStrömfelt, A. Lantingshausen. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar E. G. Holm. And. Fredin. På Högvördiga PrestStåndets Ledamöters vägnar Joh. Olof Wallin. J. R. Fellenius. På Hedervärda Bönda' Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. Nils flIansson. A. J. Wahlstjerna.