Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LOUISE. Stackaren! ALLAND. Det skulle ni icke säga, om ni visste, hvad det är att kunna arbeta ^Reser sig upp.^ Men nu skall jag gå ^Plötsligt oreflekteradt.^ Hvarför säger ni »stackaren»? Under den tid, de lefde samman, utförde båda det bästa arbete, de någonsin gjort. Han också. LOUISE. Var det hennes förtjenst? ALLAND. Hvem vet? För mig åtminstone betyder hvarje kvinna, som jag verkligen älskar, ett nytt arbete. LOUISE. Hur har det varit de sista åren? ALLAND leende. Det har varit för många. Derför har det icke blifvit annat än porträttbyster af. ^Bugar sig till afsked.^ Hur länge stannar ni i Paris? LOUISE. Egentligen borde jag redan ha varit hemma igen, men jag blef ju sjuk. ALLAND. Hvad skulle ni hemma att göra? LOUISE. Åh, ingenting just ALLAND. Hur kan man tveka i valet mellan Paris och ^med svårighet^ Kråkvinkel; heter det icke så? LOUISE. Min bror har inte ateliern längre än till den 1:sta Juli. ALLAND. Så har ni ju mer än en månad att bo här. ^Ser ut.^ Och ni har trädgård, en sådan förtjusande gammal trädgård öfvergifven, förfallen, undangömd. Der är ni ju borta från verlden. LOUISE. Tycker ni om den? ALLAND. Jag tycker om alltsammans här. Hvad ateliern kunde göras vacker! Men ni är en spartan. Man ser det på hela er drägt, på håret, på allting. Så sträng ni ser ut! Hvilken hård dom afkunnar ni icke i ert hjerta öfver mig, lättsinnige man! I era ögon är det synd att njuta af lifvet. Vill solen skina, skall man spänna parasollen upp eller krypa i skuggan! Jag rullar mig der det är varmast i sanden. Ni tycker att jag är lättsinnig icke sant? LOUISE långsamt och dämpadt. Jag vet inte. Nej men det käns som om er verld inte vore min. LILLY kommer inspringande från entrén och stannar förlägen då hon får se Alland. LOUISE presenterar. Fröken Walldén monsieur Alland.
Jag anhåller att till det af Friherre Cederström nyss föreslagne uttryck: "alla de som inom den 4 Februarii 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatteköps erhållande,” må tilläggas följande ord: Och inom berörde tid fullgjort allt, hvad Kongl. Kungörelsen den 4 Februarii 1811 j i sådant ändamål, stadgar. Hans Excellence Hr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att ehuru, i anledning af Hans Excellences först framställde proposition, votering blifvit begärd, ansåge Hans Excellence sig likväl, i öfverensstämmelse med den sedermera förefallna diseussion, samt under förmodan, att votering skulle kunna undvikas, böra frarasälla följande proposition: Bifaller Ridderskapet och Adeln dc af Den 18 Junii e. m. 237 Herr Reutersköld till RecognitionsSkogarnes försäljning uppgifne grunder, med den Förändring, alt alla de som inom den 4 Februari 1817 sig hos vederbörande Collegier anmält till Skatteköps erhållande, och inom berörde tid fullgjort allt hvad Kongl. Kungörelsen den 4 Februari 1811, i sådant ändamål, stadgar, höra bibehållas vid rättigheten till Skatteköp, ehuru köpebrefven ännu icke blifvit för dem af vederbörande utfärdade; äfvensom den af Herr Reutersköld föreskgne disposition utaf de medel, hvilka genom berörde försäljning inflyta. Hvilken proposition af Ridderskapet och Adeln med Ja besvarades. Friherre Löfvenskjöld: Sedan Ridderskapet och Adeln nu antagit denna proposition, så uppkommer fråga om ersättning för de af Bruksägare nedlagde kostnader å de Recognilionsskogar, hvilka kunna dem frångå. Herr Reutersköld: Jag har uti en punkt af mitt förslag yttrat mig derom. Friherre Cederström: 1811 års Kungörelse stadgar, att Bruksägare böra för deras å Recognitionsskogarne nedlagde kostnader njuta ersättning, i händelse dessa skogar skulle Bruken frångå. Grefve Mörner:
På en skrifby rå i hufvudstaden utföras af fruntimmer särdeles omsorgs fulla arbeten i skrifning, teckning och ritning, xylograf! och annan gravyr, öfversättningar till och från flera främmande språk, m. m., och slutligen fru Lea Ahlborn är Kongl, myntets berömda gravör. Om jag nu förbigår alla de fruntimmer, som med heder tagit examen för inträde till telegrafverket, så sker sådant derföre att detta är allmänt bekant, och “känd sak är så god som vittnad “. Ett må jag dock nämna, att denna examen ingalunda är lindrigare för qvinnan än för mannen; och skall jag i sinom tid tillhandahålla vederbörande Utskott nödiga handlingar härom. Med nöje har jag erfarit, att inom ett annat Riks-Stånd förslag blifvit väckt om inrättande af elementarläroverk för qvinnor, och, då jag hoppas framgång åt detta förslag, tror jag mig derpå kunna bygga en förhoppning om bifall jemväl till de förslag, som jag, på grund af förestående ofullständiga motiver, härmed vill framlägga. Dessa äro: Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 314. 459 att Svensk qvinna, lika som man, må vara berättigad-blifva offentligen examinerad vid rikets universiteter, icke allenast uti fullständig studentexamen utan ock för erhållande af filosofieoch medicinedoktorsgraderna samt jemväl i de delar af rättsvetenskapen med dertill hörande ämnen, som berättiga till kansliexamen; att, inom postoch telegrafverken, qvinna må åtnjuta samma tur och befordringsrätt, som kommer männen till del; att “qvinna jemväl må vara berättigad att söka och vinna anställning vid Statens järnvägstrafik ; och att qvinna i öfriga för henne passande befattningar på den civila tjenstemannabanan förklaras berättigad till inträde, då hon visar sig dertill ega erforderliga kunskaper och skicklighet; samt att .Rikets Ständer i underdånighet anmäla sitt beslut härom för Kongl. Maj:t. Stockholm den 15 November 1865. G. J Svensen, från Calmar län. ]%:o 814 Af Gustaf Jonsson från Calmar län, om inskränkning i rättigheten att pä landet försälja bränvin i minut.
Frih. Ehrenborgh: Jag bekänner, att jag hade önskat slippa yttra mig i denna formfråga; men jag finner mig nödsakad dertill, då man synes nära att supprimera en ledamots grundlagsenliga rätt. Jag tror, att något missförstånd uppkommit.' Hr Dalman har från första stund sagt, att han önskade återremiss, och jag finner icke möjligt att förvägra honom draga denna sin åsigt under votering. Hr Dalman: Då det icke ligger i mitt lynne att intrassla ämnena, föreslår jag en medelväg, nemi. att Hr Gr. o. Landtm, behagar gifva oss en ny propos. på återremiss, då jag efter svaret derå skall rätta min begäran om votering. Jag har då skyddat min yttranderätt, som är vigtigare än hela betänk. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg, att det svar, scm blifvit Iemnadt å propos:n om återremiss, icke varit tillfyllestgörande för att bestämma, hvad i4 H. 5 34 Dea a 0 et ober f. m. Ståndets mening i detta afseende vore, och om Ståndet således ansåge ny propos. rörande återremiss böra framställas. Ropades ja. I aniedn. häraf hemställde H. Ex., om Ståndet ansåg de vid LagUtsk:s betänk. N:o 122 gjorda anmärkningar hindra dess antagande samt betänk, således höra återremitteras. Itopades ganska starka nej, blandade med ett eller annat ja. H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, förklarade, det han tyckt sig finna, att nej öfverrösta! ja. Hr Dalman: Då jag nu fått åtnjuta min lagliga rätt, hemställer jag, om icke hela discussioncn öfver denna formfråga må utur prot. utgå, så att endast t. o. m. första propos:n deri intages; och vid svaret hvarpå, sådant Hr Gr. o. Landtm, uppfattat detsamma, jag för min del vill låta bero. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag kan icke medgifva, att discussionen må utur prot. uteslutas, utan reserverar mig emot hela behandlingen af frågan.
Jag ber Hr Frih:n bemärka, alt då Hr Frilen erkänt, alt ett inflytande kan äga rum vid nästa riksdag, så måste Hr Frilen äfven medgifva, att ett inflytande kan äga rum på omdömet vid denna riksdag, enär det just är nu, som ärendet beredes, hvaremot vid nästa riksda» deröfver blott kommer att med ja eller nej beslutas. Nu kunna modilicationer göras; således kan det inflytande, som möjligen principbetänk. kan hafva på omdömet, nu verka till ett annat förslå» 9 11. 69°* 546 Den 18 April e. m. hvilket det då icke kan göra. Man har hufvudsakligen velat fästa sig dervid, att en grundlag stiftas för evärdelig tid och icke, såsom andra lagförslag, är öfvergående. Det är visserligen sant, att en grundlagsförändring bör vara af beskaffenhet att räcka till evig tid; men vi hafva likväl sett, att våra grundlagar icke haft denna varaktighet, och vi skola väl hoppas, att vår grundlag en gång varder hugnad med förändrade stadganden i afseende på representationen. Jag kan icke annat än understödja den af Gr. Cronhjelm framställda önskan, att Herrarne behagade uppskjuta denna fråga till dess att Lagötsk-.s s. k. principbetänk. blifvit af R. o. Ad. afgjordt. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Grundlagen föreskrifver för Const.Utsk., att det skall föreslå de förändringar, som det anser vara högst nödiga, nyttiga och möjliga att verkställa. Frågan är således här, huruvida den förändring, hvarom nu öfverlägges, kan anses vara högst nödig eller icke. Några påstå, att förändringen är högst nödig, andra åter, att den icke är högst nödig för utarbetandet af ett helt förslag til! en vidlyftig och genomgripande förändring uti den allmänna lagen. Jag påstår, att de som nu yrka ett uppskof i förevarande fråga, göra det derföre, att de anse förslaget till en förändring i grundlagen, hvarigenom ett så vidlyftigt förslag, sorn det jag omnämnt, skulle kunna antagas, utan alla de omgångar, som vår nuvarande grundlag föreskrifver, vara högst nödigt.
De nya jordeböckerna skola upprättas så skyndsamt ske kan, och i den mån hvarje läns jordebok binner blifva färdig, skall den tjena till efterrättelse för länet,' sedan hufvudsaklig granskning deraf föregått. Kongl. Kammar-kollegium meddelar stadfästelse på fördelningen och beloppet af den ränta, hvilken för hvarje hemman eller lägenhet bör i jordeboken antecknas. Besvär kunna i alla hänseenden anföras uti den i allmänhet föreskrifne ordning. ll:o. Uti först upprättande jordebok skall, jemte nya penninge-räntan och nya persedel-räntan, med hvarje persedels vid förenklingen beräknade värde, äfven förutvarande persedel-räntor med deras krono-värdi antecknas; hvaremot, om och när nya jordeböcker uti en framtid behöfva upprättas, de gamla persedlarne med deras kronovärdi uteslutas. 12:0. Expeditions-Vtskoltets Förslag lill underd. Så snart beslut är fattadt, rörande de persedlar, hvilka såsom hufvudränlor komma att qvarstå, skola, fastän ny jordebok för länet ej ännu hunnit upprättas, likväl, der privilegier eller räntetagares rätt ej utgöra hinder, alla persedlarne, sorn böra till penninge-ränta förvandlas, blifva de skattskyldige uti länet debiterade och af vederbörande uppburne lill det vid förenklingen beräknade beloppet efter medeltalet af de 20 årens markegångspris från och med 1834 till och med 1853 samt med iakttagande tillsvidare af hvad i femte punkten stadgas om minsta enheten i penninge-räutan. 13:o. Som all leverering in natura af de persedlar, hvarå i norra länen spillmarker vid sådan leverering beräknats, nemligen smör, kött, talg, rn. fl., kommer att upphöra, böra ock, vid alla i och för ränte-förenklingen skeende beräkningar, dessa spillmarker derifrån uteslutas. 14:o. Hvad nu stadgas skall icke i någon mån inverka på frälse-räntors beskaffenhet eller utgörande, med mindre vederbörande äro om förändringen ense, i hvilket fall behörig uträkning må lösas hos häradsskrifvaren samt stadfästas af Kongl.
F&amp; sveiiske i-naii liafva sh kraftigt Bicl~agit till den utveckling, kviniiofrågaii hos oss llar viiiinit. Han val .. tinder en följd af &amp; L ordförai~de i nFöreniiigen för gift kviiinas egaliderätt % och yerkade vid riksdageii dels soin förslagsställare, dels geiiom att kraftigt iiiiderstödja viktiga reforiner i kvinnofrigail. Och iitoni i sjöförsvaret, Stackelbergs egentliga lifsiippgift, yttrade haii sig i riksdagen endast i dema fraga. Och livarföre gjorde liaii detta? Endast darföre att liaii ansag det vara ratt. Han trodde, att liar fiinnos ' sekelgamla ofittvisor att sona, lian tänkte nog högt-om kvinnorna för att vilja att de sknlle 7c.lcfzlza Och f&amp; iitreckla sig pli alla lifvets omr$deii. Och sh skref haii 1868 wTrakol », en Iangre polelnisk dikt på ottave ~iirie, där ' lian talar for clessa nya lwaf i deras allra längst .ritdragn: &amp; konsekvenser. NBr dessa rh^ först iitgilfvos kiiiide väl iiilgeii iiiidr. p i, om de voro B högeligen ogillade af prinsessaii Ragoiiiiette », och inangeii anshg de däri iittalade ideerim shsoni, iiiiiist sagdt, möjliga. D&amp; » Triikol » i iiii föreliggande diktsamling iitkoininei för tredje gBngen, iiro i n h g a af de refoïiner, för Iivilka förf. dari drager i fä.lt, reda !i genoiiiföimda, och i allmiiiiliet betniktar, inan väl hela saken iiied helt ' siidra ögbii im iin för 23 ar seclaii. Till formen skiljer sig wTräkob betydligt från den .öfriga samlingen dikter. Vi finna. i denna dikt. '
En Stations-inspektor En Bokhållare En dito En dito o Åkarps station. En Stations-inspektor Lunds station. En Stations-inspektor Eslöfs station. En dito Stehags station. En dito Ilöörs station. En dito En Bokhållare Sösdala station. En Stations-inspektor Ordinarie betjeningen vid denna afdelning utgöres af 5 Konduktörer och 48 stationskarlar, hvilkas sammanlagda månatliga aflöning uppgår till omkring 2,600 R:dr Runt. Maskin-afdelningen. En Maskin-ingeniör En Verkmästare En Bokhållare Betjeningen vid denna afdelning utgöres af 5 lokomotiv-förare samt omkring 46 eldare och maskinarbetare, hvilken tjenstepersonals månatliga aflöning utgör omkring 2,350 11 dr. Förråds-afdelningen. En Material-förvaltare Anni. Uppbär för samma befattning vid Byggnads-a fdelningen ett månatligt arfvode af 104 R:dr 16 öre Runt. TAXA hvarefter afgifterne för trafiken å Statens Jernvägar skola tills vidare utgå. Afgifterna äro beräknade för en mils längd. Afgift för Passagerare. Första Klassen för en person Andra d:o , d:o jo d:o „ d:o Hvarje Passagerare eger att afgiftsfritt medföra bagage af till och med 50 fl vigt. För hvarje derutöfver stigande vigtqvantitet som helst, till och med 20 fl, erlägges en afgift af 6 öre per mil, så att då vigten utgör från 50 till och med 70 fl, skall betalas 6 öre, ytterligare från 70 till och med 90 fl, 6 öre o. s. v. Afgift för Vagnar. För en vagn med två hjul „ en d:o med fyra d:o Afgift för Hundar. För en hund Afgift för Paketer. De med # utmärkte ställen, K:mt
Jag kom hit egenteligen för min systers skull, för att se, huru det ville ha sig för henne här. Oh, mon Dieu, hvad jag blef slagen af dessa den obarmhertige Clintons ord! Jag både bleknade och rodnade. Äfven de öfriga i sällskapet blefvo så häpna öfver en sådan uppriktighet, djerfhet eller oförsynthet, att de icke visste, hvad för tillfället var att göra eller säga. Slutligen sade assessor Abelin (månne af själsnärvaro, klokhet eller dess motsats?): En syster har jag aldrig haft, men dock förstår jag, att om jag ägde en sådan, skulle jag förfara alldeles som magister Wärn. Assessorn skulle kanske vilja tvinga menniskorna att vara lika ömma emot er syster, som ni vore det sjelf inföll fröken Dorothée, icke utan en portion salt i tonen. Ja, så menar jag svarade assessorn. Clinton har en särdeles förmåga att skifta färg efter omständigheterna. Det menar jag ej, att min bror, hvad man kallar, vänder kappan efter vinden, utan det, att han förstår betjena sig af små omständigheter och vända dem sig till fördel, alldeles såsom en klok general vet att profitera af en än så liten fiendens oförsigtighet och på den grunda sin seger. Clinton sade nu småleende: Detta lär dock vara för mycket begärdt; lika ömma kunna de andra ej vara. Men litet, helt litet. Dessa Clintons ord voro sagda så i allmänhet, att ingen lämpligtvis kunde bli stött öfver dem, om man äfven anade, att de syftade på hans syster. Hofrättsrådinnan fick en mycket blid uppsyn och nämnde några ord om sin längesedan aflidne broder, den hon påstod sig hållit af mera än af sig sjelf. Sedan sade hon till mig, med mera lif i sitt ansigte och en hjertligare ton, än nånsin förut: Drick, ma chère, théet, innan det kallnar, och var för all del ej så alfvarsam. Våra soiréer skola vara glada och icke seriösa. Befaller magistern en kopp till? Snart var konversationen åter i full gång, och, så bror han är till mig, måste jag ändå medgifva, att Clinton var själen deri. Det var liksom fjärilen i hast vågat sig fram ur sitt hårda skal.
Vid närmare granskning af detta sammandrag visar sig dock att, i den mån materielen blir mera fulländad och således i förhållande dertill dyrare, berörde fond ock i samma mån stiger och mera närmar sig sistnämnda summa, samt att för en materiel, sådan den vid 1873 års början skulle befinnas, denna fond uppgår lill 735,854 R:dr R:mt, medan för dagliga underhållet, eller att jemt i rustbart skick underhålla samma materiel, skulle erfordras R:dr R.mt 251,231 ; det vill säga, alt hela årliga underhållskostnaden (underhålls-procenlen) för en flotta af den numerär och beskaffenhet, hvartill den uppgjorda planen slutligen syftar, uppgår till 987,085 R:dr R:mt; och att således ett belopp af 587,085 R:dr R:mt skulle för uppgifne ändamål årligen erfordras utöfver de ofvan antydda 400,000 R:dr s. m., som enligt beräkning finnas af ordinarie staten att tillgå för den egentliga krigs-materielens underhåll och nybyggnad. Denna beräkning förutsätter likväl, att icke ytterligare någon större prisstegring å skepps-materialier och dagsverken kommer att ega rum, i hvilket fall hvarken de kostnadssummor, som för planens utförande blifvit såsom behöfliga uppgifna eller de, som för den iordningställda malerieiens fortfarande vidmakthållande kunna erfordras, blifva tillräckliga, ulan måste efter de förändrade förhållandena rättas. En mindre prisstegring deremot medgifva dock de efter underhålls-procenlen beräknade underhåilss um m or.
Hr von Troil: Som jag för min del anhållit om propos. till bifall å punkten i sin helhet, så har naturligtvis det varit min tanke att edgången skulle bibehållas. Jag tror det vara af vigt att icke B. o. Ad. i en och samma sak skiljer sig ifrån, hvad de öfriga Stånden önska, hvilket är förhållandet med denna fråga. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att han, sedan R. o. Ad. förklarat öfverläggningen fulländad och derförinnan någon begäran, att propos. å ifrågavar. afdeln. af Utsk:s utlåt, måtte delvis framställas, icke blifvit gjord, ansåg sig numera icke kunna annorlunda än ä afdeln:n i dess helhet framställa propos.; hvarefter H. Ex. ånyo hemställde om R. o. Ad. biföllo hvad Utsk. under Litt. C. tillstyrkt, samt då härvid ropades ja, jemte ett eller annat nej förklarade det han funnit ja hafva öfverröstat nej. Uppå härefter framställd propos. beslöts, att med pröfningen af den återstående delen af StatsUlslcs förevar, utlät, skulle upskjutas till eftermiddagens plenum och åtskiljdes H. R. o. Ad. kl. [ till 3 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Lördagen den 5 Juli 1851. Plenum kl. C e. m. Justerades pleni prot. för d. 31 sisth Maj e. m. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att, utom de ledigheter bland Bänkmännen, om hvilkas ersättande, genom val i början af plenum d. 9 dennes, beslut under förmiddagens plenum blifvit fattadt, hade dels till följd af afsägelser och dels medelst riksdagsmanna-polletlers återlemnande, upkommit en Bänkmansledighet inom hvardera af 1, 11, 19, 21 och 23 Bänkmäns-afdeln:ne; hvarjemte H. Ex. hemställde att äfven dessa ledigheter mätte fyllas genom val d. 9 dennes; hvilket bifölls.
Beskaffenheten af den förändring institutionen undergått, samt de omständigheter, under hvilka förändringen egt rum, ådagalägga tydligen att densamma härrört icke från Nämndens ökade, utan tvertom från dess efter hand förminskade inflytande på lagskipningen; och 1734 års lag, hvilken upptog institutionen, sådan den vid samma tid utvecklat sig, förenade godkännandet af Nämndens domsrätt med sådane bestämmelser i afseende å dess sammansättning och rösträtt, som, efter hvad erfarenheten visat, nästan förekommit allt användande af denna domsrätt. Otvifvelaktigt insågs äfventyret af att uppdraga lagens tolkande åt personer, hos hvilka nödig kännedom om lagen icke kunde förväntas, och Nämndens erkännande såsom ett element i domstolsförfattningen å landet kan således, efter min tanke, icke antagas hafva haft till mål att vidmakthålla, än mindre befordra, dess inflytande på lagskipningen. På detta sätt har äfven faktiskt, i följd af tidernas förändrade skick, Nämndens deltagande i den egentliga lagskipningen nära nog upphört. Dess närvaro vid ting och häradssyn bekräftar domstolsförhandlingens offentlighet och flyttar domaren å landet närmare folket, men Nämndens deltagande i sjelfva domstolsförhandlingen inskränker sig i allmänhet till att tillhandagå 'domaren med de upplysningar, sorn den, i anseende till dess serskilde medlemmars närmare kännedom om folket, orten och förhållanden derstädes, kan vara i tillfälle att meddela. Detta är, efter mitt omdöme, numera häradsnämndens ändamål, hvaremot, sedan tid efter annan nämndens medlemmar blifvit ålagdt att biträda vid åtskilliga från Lag-Utskottets Betänkande, j\:o -13. U statshushållningen härflytande kommunalbestyr, deras befattning består till lika storde! i dylika bestyr som i tjenstgöringen vid häradsrätten. I följd häraf fordras hos nämndemannen hufvudsakligast, jemte förstånd och redbarhet, kännedom om en mängd lokaloch sakförhållanden, som väl kan förutsättas i allmänhet egas af den jordbrukande allmogen, men alltför ofta saknas hos personer af andra samhällsklasser.
Län måtte få förblifva vid redan skedd och genom afslntne contracter befästad Tiondesättning, på det Tiondegifvare icke måtte ytterligare betungas för hvarje nyodling, som verkställes; •— Af Riksdagsmannen Johan Rongberg", att Utskottet bordt föreslå ett annat sätt för Tiondens bestämmande an proftröskning; att det vöre högst orimligt, det statens löntagande tjenstemän skulle ega räkna hvarje sädeskärfva, som af den betryckta jordbrukaren inbergas, och ömkligt, att denna rättighet, härstammande från featholska tiden, skalle fortfara ibland Akademiens lärare; att det dessutom vora obilligt, att af det tunga arbete, Jordbrukaren nedlägger, å en föga fruktbärande jiords ‘nyodling, skall för honom uppkomma en ökad utgift till vinst för en redan förut rikligen lönt ämbetsman, som icke i minsta mon haft med hans odfingsföretäg att skaffa, hvadan Riksdagsmannen yrkat, att Tiotiden må bestämmas efter hvad hittills skäligen varit iakttaget, och alt den sedan, titan afseende på hemmanens ökade eller Bihang till RiksSt, Fröt. jgag, Sami, Nir 61, Ecsv. och Ekon. Vtik. Betänk andtn. fördubblade production, dervid må förblifva, emedan odlingsfliten i annat fall alltid skulle blifva qväfd: uti hvilka yttranden flere af Ståndets Ledamöter instämt, och har Hederv. Bonde-Ståndet derefter, den 2*, i sistnämnde månad, jemnval återremitterat Utskottets ofvanberörde Betänkande, N:o 54» i samma ämne, under åberopande af ofvan* Upptagne anmärkningar.