Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cronhjelms förslag till ttropos. mätte blifva uppläst. 1 anledn. häraf behagade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nu ånyo uppläsa detta förslag. Hr von Hartmansdorff: Enär Gr. Cronhjelm och jag äro i hufvudsaken af samma öfvertygelse, nemi. att betänk, bör alslås, men han önskar att R. o. Ad. mätte motivera sitt beslut; så vill jag, derest meningarne kunna derigenom förenas, icke bestrida att så sker. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då Gr. Cronhjelms för - Den 11 December f. m. 315 slag till beslut i allo öfverensstämmer med de skäl, på grund at hvilka jag yrkat afslag å betänk , så instämmer jag uti Gr. Cronhjelms förslag. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att sedan nu de talare, som yrkat afslag, instämt med Gr. Crohjelm, R. o. Ad. torde tillåta, alt propos. blefve framställd först ä första punkten i Ulsk:ns betänk, och sedan å Hr Mannerskantz^ och Gr. Cronhjelms, i afseende på de sednare punkterne gjorde förslag. Härvid gjordes ingen erinran, hvadan H. Ex. nu hemställde, om R. o. Ad. bifölle Statsoch Ekon.Utskms förevar, betäuk. i den del, hvari Utskm ansett sig icke böra tillstyrka, att prygelstraff inom den indelta och värfvade armeen för närvar, helt och hållet afskaffas. Ropades ja. Härefter hemställde H. Ex., om R. o. Ad. bifölle Hr Mannerskantz^ förslag, att R.
Directionen, att handla efter omstandigheterne. Jag har vid ett annat tillfälle, då jag talat om resultatet af företagetidet hela, visat, att utöfningen af denna föreskrift ledt lill betydlig vinst för Verket. Det vore således önskligt, närman någon gång framställer misstag, som kunna hända hvilken menniska som hälst, att man utfört något i motsatt riktning. Jag skall Den 24 April f. m. 153 med nöje se hvem annan som hälst kunna framgå till fullkomligheten utan misstag, men afsäger mig denna talang, och får dermed sluta hvad jag har att anföra emot Herr af Uhr. Men då jag kommit att på detta rum i dag uppstå, torde jag äfven få uppläsa några ord, som jag anhåller måtte communiceras med de öfrige RiksStånden. Hvarefter Hans Excellence Herr Grefve von Platen uppläste följande: Sedan Rikets Höglofl. Ständer till förberedande åtgärder för fortsättning af Götha Canalarbete beviljat ett bidrag af 100,000 R:dr att genast utbetalas, och jag hoppas förblifva vid detta siLt en gång fattade beslut, oaktadt den lika skadliga som oväntade invändning, hvilken blifvit gjord af RiksgäldsContorets och StatsUtskottets pluralitet, anhåller jag i sammanhang med detta beslut, och till förekommande af framtida misstydning eller klander, få ett ögonblick upptaga Ridderskapets och Adelns tid med följande upplysningar. Den allmänna, på 4 år fördelade, plan för återstående arbetet, som Götha CanalDirectionen förliden November i underdånighet inlemnade till Konungen, och den 10 December allernådigst förelädes Rikets Höglofl. Ständer medelst Nådig Proposition i54 Den April f. na. om Canalarbetets fullbordan, är grundad på en arbetscommendering under instundande sommar af i3ooman, hvilken ock bör kunna användas, i den händelse Rikets Ständer innan Maj månads utgång skulle bevilja medel till arbetets fortsättning efter denna plan, och nödige förberedelser göras; men i den händelse Rikets Höglofl.
Den 29 Maji. hvad redbara tjenster han hittills verkligen gjort sitt fädernesland, bör han vara nöjd med den pension Ivan redan åtnjutit; och jag, för min del, kan således icke annat, än bestrida Herr Järta all rättighet till fortfarande pension, helst Statens knappa tillgångar, otillräckliga till många andra högst angelägna behof, sådant förbjuda, och Herr Järta för sitt innehafde, men bortsålde, Landshöfdinge-embete i allt fall fält ett ganska hederligt accord, fastän hvarken ålderdom eller bristande skicklighet hindrat honom, att längre fortfara i Statens tjenst. Herr Tolly Florus_, hade inlemnat ett så lydande Anförande: I anledning af del Utlåtande, StatsUtskottet öfverlemnat Rikets Ständer, rörande ÖfversteLöjtnant de Motlonis ansökan 0111 löneersättning från den tid Regementet Royal Svedois upplöstes, får jag den äran göra Ridderskapet och Adeln uppmärksamme uppå den Nådiga Fullmagt, hvarmedelst Högstsalig Hans Maj:t Konung Carl XIII, under den 12 Julii i8r4» confirmerade Hans Majrts vår nuvarande Konungs, den 2 Januarii samma år, utfärdade Nådiga Constitutorial för ÖfversteLöjtnant de Mottoni, att vara förste Major vid Regementet Royal Svedois, med vördsam erinran, att under d. 1 Augusti, allt samma år, lönevilkoren af Högstsalig Konungen bestämdes i likhet med dero för Officerare af lika grader vid Hans Majit Konun - Den ag Maji. gens Eget Yiirfvade Regemente, i händelse Regementet Royal Svedois blefve upplöst. Som Krigsfonden emellertid upphörde, tillädes ÖfversteLöjtnant de Mottoni en Ma* jors-Expectancelön af 200 Rldr; och i saknad af tillgångar till utbetalning af den lön, ÖfversteLöjtnant de Mottoni genom förenämnde Kongl. Fullmagt och Resolution blifvit försäkrad, har Hans Maj:t Konungen ansett sig böra afslå de underdåniga ansökningar ÖfversteLöjtnant de Mottoni i underdånighet inlemnat, om nämnde löneersättning.
Under det vi suto utanför moskén på bänken, öfver hvilken han haft artigheten utbreda en matta för mig, gick en qvinna förbi oss och tilltalade honom; han sade mig sedan att det var en qvinna som läste Koran, och då jag deröfver visade mig förundrad, sade han att sådana funnos många samt att de äfven kunde skrifva och en skola fanns för qvinnor. Sedermera hörde och såg jag samma qvinna vid min bortgång sitta med sitt barn i famnen och mässa Koran. Senare på aftonen gick jag längs sjöstranden och luktade hafsvind i det vackraste, mildaste sommarväder. Gick ut om morgonen, spatserade och kom till ett ställe, der man uppförde en ugn för att bränna kalk. Af karlarne som arbetade kände jag de flesta från moskén Atharin, de helsade på mig och jag blef länge der och pratade. Medan jag stod der, kom till mig den samma gamla gubbe, med hvilken jag en eftermiddag spatserade utåt Machmudje. Han arbetade nu här och tillbragte nätterna här såsom vakt, nästan under bar himmel med blott en matta under sig och sin ichram öfver sig. Han visade sig särdeles beställsam och nyter och bad mig komma med sig. Han visade mig sitt lägerställe, pratade mycket och frågade slutligen om jag hade någon charim. Då jag svarade nej, beklagade han mig, erbjöd sig att skaffa mig en charim och var särdeles angelägen att föra mig omkring afsides, att prata mellan 4 ögon och erbjnda mig sin tjenst. Gubben plirade med sina små svarta, halft tillslutna ögon och var högst rolig. Men jag har svårt att förstå hans språk och i allmänhet det lägre folkets, som skiljer sig betydligt från det mina sheikher tala. Sedermera gick jag upp till Mochammed. Han var ej sjelf der, men en hans gamle något lomhörde vän, som alltid brukar hänga der, sade att han snart skulle komma. Han kom ock, vi satte oss i den heta solen och läto steka oss. Nu fick jag höra att denna moské hette Abo chegar. Kort derpå kom till oss en Turk, en effendi som hade pipa och tobak, då vi suto på 4 man hand och pratade om det af orientalerna så högt älskade ämnet: verldens "Nichtigkeit" och mera dylikt.
Slutligen har Preste-ståndet, i afseende å redaktionen af tulltaxan, beslutat, att den i noten till införselstariffen befintliga hänvisning »flottholtz; se korkträd» skulle utbytas mot flottholtz; se kokbark; att rätta stafningen af glycyrrhiza skulle iakttagas; alt ordet fritt i ulförselskolumnen för mastix borde utgå; ordet souda rättas till soda å hänvisningen i noten: »äpplen; se frukter» uteslutas. I följd af taxans indelning i serskilda inoch ulförselstariffer och beslutet, att tullfria varor icke i tarifferna upptagas förfaller den af Preste-ståndet, i afseende å mastix, anmärkta oriktighet. Huruvida flottholtz skall hänvisas till korkträd eller korkbark, beror åter derpå, om ordet kork-träd, i förteckningen öfver till införsel tullfria varor, kommer att qvarstå eller till korkbark förändras. Då de tre öfriga Stånden bibehållit hänvisningen i noten för äpplen, lärer densamma böra qvarstå. Hvad slutligen angår stafningssätten af orden glycyrrhiza och souda, så hemställer Utskottet att öfriga Stånden ville i Preste-ståndets beslut derutinnan sig förena; och lärer i annat fall gällande taxa i denna del böra förblifva oförändrad. Stockholm den 27 Juni 1848. Bih. till J(. St. Reservationer: Af Herr Aminoff', J. F.: »Emot Bevillningsutskottets förslag, att alla de frågor rörande tullafgifterna, om hvilka alla fyra Riksståndens beslut icke sammanstämma, böra, på sätt hittills egt rum, genom omröstning i förstärkt Statsutskott afgöras, får jag reservera mig. Denna åtgärd saknar i min tanke allt annat verkligt stöd än en långvarig praxis, från hvars åberopande Utskottet likväl afstått.
Efter granskning af de från församlingarne inkomne ansökningar om understöd till förenämnda ändamål befanns det erforderliga beloppet med omkring 48,000 Riksdaler öfverskjuta den härtill anvisade summan. De understöd, som kunnat beviljas, hafva på grund häraf ej obetydligt understigit de belopp, hvilka, om anslaget lemnat full tillgång för behofvet, skulle kommit församlingarne till del; hvilket på åtskilliga orter haft den menliga följd att dels skolor, som församlingarne beslutat inrätta, ej kommit till stånd, dels ock redan inrättade skolor måst indragas. Då emellertid vigten och behofvet af det anslag, Rikets Ständer vid tre föregående riksdagar beviljat till folkskoleväsendets utveckling och förbättring, blifvit på mångfaldigt sätt ådagalagdt, och församlingarne under innevarande statsregleringsperiod måst vidkännas ej obetydligt ökade uppoffringar för sitt skolväsende, dels till höjande af lärares löner dels till inrättande af nya skolor, blifver ett anslag för samma ändamål äfven för framtiden af behofvet påkalladt, och torde fortfarande böra utgå efter de hufvudgrunder, som för delfåendet deraf för närvarande äro fastställda, endast med iakttagande af några få förändringar. Såsom af ofvanstående synes har största delen af det ifrågavarande anslaget blifvit användt till understöd åt småskolor, hvilkas antal under innevarande statsregleringsperiod blifvit i betydlig mån ökadt; och enligt de af Inspektörerna ingifna berättelser synes behofvet af dylika skolor ännu på långt när ej vara fyldt, utan ytterligare tillökning i deras antal erfordras, om det med dem afsedda ändamålet skall kunna vinnas. Af nämnda berättelser iuhemtas äfven, att dessa skolor, hvilka blifvit inrättade för att, särdeles i trakter med glesare befolkning, bereda tillfälle till undervisning för mindre barn närmare deras hem, allmänneligen verkat välgörande, men att ännu på många ställen småskolan och den egentliga folkskolan ej stå i rigtigt förhållande till hvarandra. Att ett allmänt stadgande meddelades för ordnande af detta förhållande, hade Rikets Ständer ansett mindre lämpligt, enär småskoleinrättningar kunde finnas i en del af en socken, men saknas i andra delar, och äfven i öfrigt förhållandena vore vexlande.
Men om Utskottet sålunda ansett sig icke kunna till Rikets Ständers antagande anmäla motionärens förslag i sin helhet, har Utskottet likväl icke kunnat förbise de verkliga olägenheter, som esomoftast tillskyndas obemedlade personer, hvilka nödgas att, i och för vittnesmåls afläggande i gröfre brottmål, tillsätta flera dagar utan att, enär de icke öro boende på fullt tre mils afstånd från ransakmngs-stäliet, derför erhålla den ringaste godtgörelse Utskottet har ganska väl insett svårigheten att efter allmän rättsgrund bestämma ett visst afstånd för berättigande till ersättning; men då, med vidhållande af ofvanåberopade åsigt om medborgares skyldighet i vissa fall att utan godtgörelse aflägga vittnesmål, här således icke är fråga om något egentligt berättigande från den enskildes sida, utan fasthelldre om en nödig försigtighet af samhället, att tillse att uppfyllandet af de pligter, det pålägger, må kunna ske utan den enskildes verkliga skada och lidande, har Utskottet, med afseende derå, att den, som till vittne åberopas och bor på en mils afstånd från ransakningsstället, i de fleste fall måste för vittnesmålets afläggande tillsätta flere än en dag, hvaremot det på kor tare afstånd från ransaknings-stället boende vittnet icke kan i allmänhet anses behöfva för sådant ändamål tillsätta mer än en dag, och således jemväl slippa att begagna sig af fremmande nattqvarter, trott sig böra, med anledning af förevarande motion, vördsamligen hemställa: att Rikets Ständer för deras del besluta och uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att, genom utfärdande nådig kungörelse Sammansatta Statsoch Lag-Utskottets Betänkande M 52. 9 kungörelse, med ändring af Kongl, kungörelsen den 20 November 1845, angående ersättning till vittnen i brottmål, måtte varda stadgadt, att den genom berörde nådiga kungörelse vittnen i gröfre, för allmänna säkerheten vådliga, brottmål tillerkända ersättning af allmänna medel bör utgå till vittne, som instäldt sig vid domstol belägen på minst en mils afstånd från vittnets hemvist.
S. DBifölls, vid förnyad föredragning, Xag-Utskottets Memorial, Nto 164, i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående Utskottets Betänkande N:o 89, och Utlåtande N:o 154, om indragning af Lagmansoch Kämners-Rätter, samt serskilda Domstolar sn. m„ S. D. Vid föredragning af BorgareStåndets, genom Protocolls Utdrag den ig i denna månad, gjorda inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att förena sig med Borgare-Ståndet uti dess beslut, i afseende på Banco-Utskottets Memorial, N:o 117, rörande vissa förändringar af Bankens sedlar till deras valeur, text, format m. m, , garantierna emot missbruk af förfalskningar, samt ordningarne inom Banken för olika sedelsorters utbyte oell förvexling, fann Bondeståndet, som Vrot.■Utdrag den 19 Februarii 1830- S09 som i dag bifallit Memorialet Nio 117, för godt att icke antaga inbjudningen. S. "D. Bifölls, vid förnyad föredragning, Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottens på bordet hvilande Memorial, N:o 35, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, rörande Paquet-Post» och JForvagns-Inrättningar; i följd hvaraf Ståndet ansåg sig icke kunna antaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns, genom ProtocollsUtdrag af den 12 innevarande månad, gjorda inbjudning att instämma uti dess beslut i samma ämne. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Sedan vid föredragning af Statsoch Banco-Utskottens, den 2 8 sistl. Januarii, under Nio 46, afgifna och, den 11 dennes Bihang till Riks-St, Prot. 1828—30, 9 Sami.
Öfver och under dessa möbler logerade damernas ytterplagg och utanskor, i fullkomlig egalité. Glas, koppar och tvenne halffyllda bålar stodo på ¯bordet¯, under detsamma korgar med färdiga smörgåsar o. s. v. Thetimmen var förbi. Madam Brita Caisa Fors, som förestod bufetten, hade nyss expedierat vaktmästarn med en bricka påfyllda glas och löste nu af sig det randiga bomullsförklädet, släppte ned den svarta sidenklädningen; jemkade om schinjongen och bindmössan, och begaf sig sedan in i förmaket, för att der se på dansen; hennes hjelpredor stodo för samma ändamål i förstugan. I stället se vi tvenne fruar inträda, för att här kunna samspråka en stund, ohörda af obehöriga öron. Fru Lurhjelm var den ena, fru Snabbeck den andra; den förra satte sig på den enda stol, som fanns i rummet, den sednare stödde sig emot en högt bäddad säng, belastad med hattar och kläder. De fortforo i ett redan börjadt samtal om unga Nordenskans. — «Men hurudan karl är han egenteligen?» frågade hennes nåd. «Han ser mig så fasligt spotsk och konstig ut.» «Jag känner honom nog litet för att döma, skall jag ha den äran att säga,» genmälte fru Snabbeck halfhviskande. «Maria säger, att han är en reél menniska, men som icke bryr sig om att krusa för någon. Så snart han får länsmanssysslan, — hvarom han är temligen säker — blir det genast bröllop; — men oss emellan sagdt: stort värde tycks den unga herrn sätta hvarken på sina egna eller tillkommande slägtingar, det synes tydligt; men att han ej förr'n i afton underrättat sin far om det tilltänkta giftermålet, låter bra otroligt, men jag har det af gubben Smitt sjelf.» «Hvad må hans föräldrar tycka om partiet?» «Hvad de tycka inom sig, vet jag icke säga. Fadren hade svarat, att sonen var myndig och fick göra huru han ville. Styfmodren är som ers nåd nyss sjelf behagade säga:
Nej, kommer sistnämnde tillägg att förfalla. Voteringen har utfallit med 53 Ja och 66 Nej; och, enär således Nej vunnit, kommer ofvannämnde tillägg icke att ega rum. Sjette Voteringen. Den, som bifaller Bevillnings-Utskottets, af 3:ne Riks-Stånd godkände, förslag, i afseende på classification till minimi-afgifter för Åcteurer och Actriser, Musikanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare, m. fl., sorn tillhöra öfrige Spectakel-trupper, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, skall, enligt Borgare-Ståndets beslut, jemte de fyra clas ser, som, i afseende på nämnde personers bevillning, äro uppförde, bestämmas ytterligare en femte dass, med en taxalions-summa af 3 R:dr. Vid voterings-sedlarnes öppnande, hafva befunnits 62 Ja och Nej; och då Ja följaktligen vunnit, är, i förevarande fall, Bevillnings-Utskottets förslag godkändt. Sjunde Voteringen. Den, sorn vill, att contra-propositionen skall upplaga Preste-Ståndets beslut, elier; att arbetsfolk, så i städerne som på landet, som icke ärs? 8 StatsViskottets Memorial, N:o 438. lagstadde, och ej eller njuta ständigarbetslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter serskild öfverenskommelse och beling, skola erlägga bevillning efter följaude grunder : Mankön. Ogifte och enklingar, samt gifte utan minderårige barn . R:dr Gifte sam enklingar med ett minderårigt barn „ Gifte samt enklingar med flere minderåriga barn frikallas från denna afgift. I de öfriga städerna och på landet: Ogifte och enklingar samt gifte utan minderåriga harn „ — 3a. — Gifte samt enklingar med ett minderårigt barn „ — 16. — Gifte och enklingar med flera minderåriga barn äro från denna afgift frie. Qvinkön:
Handlingar. 9 §* RiddarhusSecreteraren åge ansvaret och inseendet enligt upp. rättade och underskrifne Inventarier, öfver Archivet, Handlingarne och alla de tillhörigheter af hvad namn de vara må, som Riddarhuset tillhöra; han äge och under en Directeurs tillsyn, hufvudansvaret för sjelfva Riddarhusets vårdande, samt att emellan Tjsn - terarens åliggande, att föredraga ärenderne uti RiddariiusDirectionen , samt de utgående Expcditionerne uppsätta och contrasignera. Honom tillkommer äfven att, i egenskap af Archivarius, med biträde af Förste Cancellisten vårda och i ordning hålla Ridderskapets och Adelns Protocoller och öfrige Handlingar. 7 §• Ridd arhus Secreteraren äge ansvar ock inseendet, enligt upprättade och underskrifne Inventarier, öfver alla handlingarne och allt annat af hvad namn det vara må, som Ridderskapets och Adelns Archiv tillhörer, I anseende dertill att Riddarhus-Secreteraren häfver boningsrum på Bil, till Ridd. o. yld. Pr. VI. Den ig Julli e. m. stemännen och BetjeRiddarhuset, äger han niogen efter omstän* under en Directeure digheterna tillsynen tillsyn, hufvudansvaret r" * l£ _ n! u.j A _ RiddarhusSecreteraRiddar husSecreteraren åligger årligen, att, ren åligger årligen, att; intill dess alla Riddarintill dess alla Ridhusets genealogier blifdårhusets Genealogier va completterade, lemblifva completterade, na ioo renskrifne gelemna joo renskrifna nealogier, samt i öfrigt Genealogiska Tabeller, af egen drift och nit samt i öfrigt af egen söka befordra allt som drift och nit söka betill Riddarhusets gagn fordra allt som till och bästa hörer.
Den tjensteman, tillhörande första tjenstegraden, som, efter ådagalagd t välförhållande i och utom tjensten, sig om afsked anmäler, är, så vida han fyllt Sextio år och tjent Fyratio år, berättigad, att såsom pension för lifstiden åtnjuta Två-tredjedelar af innehafvande lön. Före uppnådda Sextio lefnads-år,i förening med Fyratio tjensteår, kan afskedssökande endast i händelse af bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring pension erhålla. Pensions-beloppel bestämmes då efter tjenste-åren aliena, medelst afdrag å Två-tredjedelars lön af en Fyrationdedel för hvarje bristande tjensteår. Banco-Utskottets Betänkande, N.-o ljf3. 3 Öfverstiga deremot tjensleåren /\o och ålders-åren 60, ökes det ofvan bestämde pensions-beloppet med en Fyrationdedel för hvarje öfverskjutande tjensteår, eller ock med en Sextiondedel för hvarje öfverskjutande ålders år, derest detta sistnämnda beräkningssält skulle för afskedssökanden förmonligare utfalla. Tjenstemännen inom öfriga tjenstegrader, äfvensom konst-idkare och vaktbeijening, äro, under enahanda förhållanden, här förut blifvit, i afseende på tjenstemän inom första graden, anförde, berättigade att såsom pension undfå Trefjerdedelar af egande lön; och för de fall någon al ifrågavarande afskedssökande icke uppnått 60 lefnadsår i förening med /\o tjensteår, iagttages vid pensions-beloppets bestämmande samma beräkningsgrund, allenast med den förändring, att afdrag då sker å Trefjerdedelar af lönen.
Då fråga derefter upstod om huruvida det vore nyttigt att ega en Bank eller icke, sade han: »En RiksBank är alltid en god sak att ega, ty den kan alltid på ett eller annat sätt begagnas till rörelsens bedrifvande i landet». Så har blifvit yttradt i detta Stånd, der man väntar att få höra de sundaste åsigter uttalas, i fråga om Banker, och jag har derföre icke kunnat undgå att lägga märke dertill. Det händer nog att jag icke lefver så länge, att jag får se den påföljd jag befarar; men fortfar man att låta kreditväsendet hädanefter likasom hittills stiga i ett slags klimax, så blir BankoUtsk. det rätta Utsk., der man gör affärer. Ja jag ser ingenting som hindrar att man slutligen skulle möjligen kunna komma derhän, att ett beslut förelägges R. St:r att den dåvarande personalen sins emellan delar hela vinsten af Banken; hvilket naturligtvis vore att sätta kronan på verket. Om man fortfar att så småningom jemka bort sådana reglementariska föreskrifter, som vid organisationens beslutande och införande inflöto, och som egentligen hade för afsigt att skydda Bankprinciper samt för att orubbligt förblifva gällande, hade bort inrymmas i grundlagen, så jemkar man så länge att man slutligen måste uplösa hela inrättningen. Man tror sig nu kunna våga mycket emedan landet verkligen är i okunnighet om förhållandet; åtminstone har det handt mig, att, då jag vändt mig till flere af 228 Den 11 Juli f. m. mina bekanta och vänner, för att bedja dem fästa sin upmärksamliet vid Banken, de svarat, att de icke förstå sig derpå. Det ser äfven ut som om lt. o. Ad. sjelfva icke skulle anse sig förstå Bankaffärer; ty vi äro liu icke flere än på sin höjd några och trettio ledamöter, som skola afgöra dessa vigtiga frågor. Förevide punkt blef uppå härefter framställd propos. af lt. o. Ad. bifallen. 3:dje punkten. Bifölls. 4 :de punkten. Gr. Frölich: Det är här, som den serie af punkter börjar, hvaruti Utsk. framställt de hufvudsakliga förändringar, som genom detta Betänk, blifvit föreslagna.
Dicinfka faculteterne, eller tid ^3^ilofop^ice Sftagijbrar promooeraö, äro fkplDige att De Deröfver utfärDaDe ©iplomer, behörigen cbarteraDe, utlöfa, b^aröfroer De perfoner, bw*^a fåDane wiD SlcaDemterne utfärda, bålla banD, voiD laga påföljD. Drbföranbe i Sttagifrat enet #all<3\ätt famt ten fSTJagiflrat^pcvfon, forn i 0frå Smbetet föret orDct, attfmare att borgare* cd) SRäflarc*brcf/ be* börigen cbarterabe, uttagas. §ör cbartering af ©efälMref anfvarar ben oppe* bitionöhafmanbe, forn brefvet utfärDar.