Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti ett tili Bonde-ståndet afgifvet och till Stols-utskottet remitteradt memorial har Riksdags-fullmäkligcn K. M. Falck från Skaraborgs län hemställt att de invid Ilronoparkernc vestra och östra Kinneskogen med flera parker inom nämnde län boende hemmansegare mätte förunnas rättighet alt emot billig betalning för sina kreatur lä begagna mulbete ä nämnde parker, hvaraf dessa hemman vore i stort bohof. ])å Utskottet, i saknad af utlåtanden i ämnet frän vederbörande auktoriteter, icke är i tillfälle att bedöma hvarken det uppgifna behofvet eller lämpligheten af delsammas afhjelpandc på sätt som blifvit föreslaget, har Utskottet, i del out redda skick ärendet sig befinner, ansett sig böra hemställa alt ifrågavarande framställning icke ma till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Arik. lill Exp. Utsk. d. 25 April 1851, kl. J 7 c. m. Utlåtande, /'^anledning af väckt motion om rättighet för allmogen inom Ase Härad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halleberg. (/. A.) Uti clt fran Bonde-siandet lill Stals-Utskotlet rcinilleradt Memorial liar Riksdagsfullmäktige!! Carl Tholson fran Skaraborgs län anfort, alt den genom Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1735 allmogen inom Åse härad af Skaraborgs län tillerkända utsyning af virke på kronoparken^ Hunneoell Halleberg, hvilken för allmogen så väsendlliga förman fortfarit till och med år 1830, då upphört af skäl oeb anledning, som voro alldeles obekante; hvarföre motionären föreslagit att ifrågavarande ulsyningsförmän, som flir slättbygden vore af synnerligt behof mätte varda allmogen inom Åse härad återställd. Enahanda förslag, sorn nu blifvit omförmäldt, bar jemväl vid flera föregående Riksdagar blifvit framsläldt.
Men sedan Kongl. Maj:t, pä grund af gjorda anmärkningar, vägrat sanktion å detta Rikets Ständers beslut, väcktes vid påföljande riksdag, under upprepade klagomål öfver det betydligen ökado antalet af sådana till fordringsegares förfång diktade köpeafhand lingar om lösegendom, uti åtskilligo motioner, synnerligast inom Bonde-Ståndet, förnyade framställningar i ämnet, i följd hvaraf Lagutskottet utarbetade det förslag, som, af Rikets Ständer jemväl godkändt, blef lag genom Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, hvarigenom stadgades, att den, som tillhandlade sig lösören och tillät att desamma finge i säljarens vård qvarblifva, borde, såvida de skulle fredas från utmätning för säljarens skuld, upprätta skriftlig afhandling om köpet, med förteckning å de köpta persedlarne och vittnens underskrift, samt berörde handling, om egendomen funnes i stad, uppvisa inom åtta dagar derefter, i Stockholm hos Öfverståtbållare-Embetets Kansli, och i Rikets öfriga städer inför Rådstufvu-Rätt, för att i dess protokoll intagas, samt, om egendomen funnes å landet, ej allenast inom berörde tid för Kronofogden i orten uppvisa och i bestyrkt afskrift honom tillställa, utan ock, sednast vid det lagtima ting, som näst efter en månad infölle, inför Härads-Rätten, till intagande i dess protokoll, förete. Man hoppades att genom den åt ifrågavarande köpslut sålunda beredda offentlighet motverka deras användande för bedrägliga ändamål på samma gång som gäldenären derigenom betogs möjligheten att på endast skenbara tillgångar grunda eller underhålla sin kredit.
April på bordet lagde Utlåtande N:o i34> i anledning af de inom RiksStånden gjorda anmärkningar vid Utskottets, under N:ris 114 och 115, afgifne Memorial, biföll Ridderskapet och Adeln Utskottets Memorial ]Y:o ir5, med den förändring, att i:sta, i6:de och i^ide punkterna ur förslaget skulle utgå och 4:de punkten erhålla följande lydelse: ”Bruksförvaltare, som framdeles tillsättes, kommer att förena med den oeconomiska förvaltningen högsta ledningen på stället af Pappers-tillverkningen, och må Fullmägtige kunna tilldela honom, utöfver Bruksförvaltarelönen efter i83o års stat, någon viss procent af behållna bruksvinsten, efter afdrag af alla kostnader. På Fullmägtiges pröfning beror att på exspectanee-stat öfverflytta nuvarande förvaltare, med bibehållande af nu innehafvande löneförmåner, intilldess han till annan tjenst blifver befordrad”; Oeh skulle de öfrige respective Riks-Stånden vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena i beslutet rörande 4:de punkten.
Om det i allmänhet må anses vara Statens pligt att tillse, det utmärkte mäns efter emnade familjer, så vidt möjligt är, fredas från nöd och ekonomiska bekymmer, måste Staten i ännu högre grad ega en sådan förbindelse i afseende å dem, som vågat sitt lif för fäderneslandets försvar; och då, enligt hvad kändt och vitsordadt är, de i ofvan berörde motioner omförmälde Officerare utmärkt sig lika mycket för tapperhet, som för trohet mot fäderneslandet, samt de, genom att afsäga sig de fördelar, hvilka de på en annan väg och i ett fremmande lands tjenst kunnat erhålla, icke förmått, under dera > i öfrigt ådagalagda verksamhet i Statens tjenst, bereda sig de förmåner, som kunnat freda deras efterlefvande från ekonomiskt betryck, anser Utskottet Rikets Ständer böra visa sin erkänsla för desse mäns förtjenster genom att tilldela deras i behof varande efterlemnade familjer ett lämpligt årligt understöd, hvadan Utskottet hemställer, att Rikets Ständer måtte, såsom en gärd af aktning för bemälde Officerares minne, å allmänna indragnings-staten tilldela Öfver starne v. Heidemans och Lembkes samt Majoren v. Konows efterlemnade enkor, Anna Beata von Heideman, född Runqvist, Christina Charlotta Lembke, född Reenstjerna, och Anna Sofia von Konow, född Lönnroth, hvardera en pension å 600 R:dr, äfvensom Öfverste Brauns dotter, Gustava Braun, så länge hon lefver ogift, ett pensions-understöd af 300 R.dr, allt Riksmynt, årligen. 101:o. Från Ridderskapet och Adeln är till Utskottet remitterad en af Herr Munck, Bror Gustaf Reinhold, derstädes väckt motion, innefattande anhållan att Rikets Ständer måtte bevilja enkan efter Lots-kapitenen i Stockholm E. R.
Rofdjurs utödande är ock ett vigtigt föremål för administrationen, '‘männa Lagen och 1808 års Stadga om Jagt och Djurfång söker man i . ^jhgaste måtto befordra till verkställighet. Länets Jagt-Cassa njuter sin ^-skillings-afgift af hvarje helt hemman och utbetalar de nyligen förhöja skottpenningar till lyckliga skyltar, hvilkas enskilda skytteri fälla flera ^ mjur än de besvärlige skallgångarne—dessa bullersamma folksamlingar, er tusendetals dagsvärken förspillas, ofta i sus och dus, under det rofdju11 blom skrämmas, sällan fällas, - Holk-Scholor äro, som förr är nämndt, få. Sockne-Scholor hafva det j sig, att de icke utan kostnad och besvär kunna begagnas af barn från ® byar, sorn ligga aflägse ifrån schola!!. Derföre öro ock i Städerne så yttige vexelundervisnings-scholorne föga användbara på landsbygden. Der Sj..n ändock inrättat dem, förblifva de mäst obesökta utom vid bruk och gods, Jer mångå barn äro samlade på en inskränkt local. Kanske att 1 ve heller afvänja föräldrar från den gamla husfaderliga seden s)e va börja med barnens första undervisning. Sedan begagnar allmoLandsh. 5-årsberättelse öfver Jönköpings Län. 5 - 34 - gen mycket ambulatoriska Scholmästare, hvilka, då deras kunskaper oeh seder blifvit undersökte och godkände af Presterskapet, böra bibringa barnen all den undervisning, som erfordras för att kunna blifva nyttiga och lyckliga Bönder. Och en högre hildning — den nemligen, som kunde locka bondgossen frän det närande till det tärande samfuudslifvet _ månne är den så önskvärd ? Sparbank stiftades i Jönköping för Staden och Länet den 28 Januarii i83t. Ingen ny institution har tagit åt sig så hastig faveur, som denna.
Ilan kallar det nu förev:de ämnet en K. Propos.; vi veta likväl att det egentligen är ett sedan förra Riksdagen bvilande förslag till grundlagsförändring. Rörande sjelfva saken får jag säga, att jag, såsom Riksdagsman sedan 1815, icke med öppna ögon kan åse och samtycka till"att en. lagredaktion, behäftad med så väsendtliga fel som dem hvilka Hr Fåhraeus påpekat, varder bifallen; och ehuru flera af mina gamla vänner förordat förslagets antagande, oaktadt dess erkända brister, under åberopande af nödvändigheten att vara tolerant eller med andra ord tillstädja religionsfrihet, hoppas jag likväl, att icke någon på detta rum skall tillvita mig, att jag icke hyllar tolerans och religionsfrihet, derföre att jag anser mig böra instämma med dem som yrka afslag; ty religionsfriheten kan omöjligen hvila på en så klen basis som inflickandet af oftanämnde undantag i en grundlags-§. Ett bifall skulle således icke bevisa någon konseqvent handling att vara tolerant, utan endast att man icke undersökt, när man bör vara tolerant, och när man af andra skäl än hat till religionsfriheten motsätter sig den. En talare straxt bakom mig har yttrat sin farhåga för katholicism och jesuitism. Jag tager mig den friheten att tolka hans ord så, att han är lika mycket för religionsfriheten i allmänhet som någon af de Hrr, hvilka yrkat på bifall åt §:n, men alt hans känsla säger honom, likasom jag tror att det är många, hvilka dela densamma, att inpassandet af ett så illa affattadt tillägg i en annars god svensk lag skulle ingifva farhåga för jesuitism och dess befordrande i landet.
Gnär nu uppförda afgifter entaft utgöra de lägfta, forn fä de ifrägawarande perfonerne inom fläder, af olif a elaf er, påföraS, få böra §aperingöniän* nen, efter famwetégrann pröfning af de i 105 §. anmärfta förhållanden, be-, flamma bewiUningcn efter den i 8 §. uppgifna grund. 0 §. 10. dbanDtroerFare, niet) Dem jemförlige Sftanufacturiffer od) anDra förut icfe uppräfnaDe borgare, ifola, rncD bibcf)åIIatiDe af Den i allmänhet fafijlällDa grunD, till §em procent af infomften taperaö, meD leDning af neDanftåenDe, till närmare rättelfe faftftällDe, clafiftcation, nemligen: jf ©tocElpolm od; (Båtlpeborg. fjorton Claöfec. $örfta Claren $3:co SfcDr 350 5lnDra D:o » // 250 — ^reDje D:o // 200 — gjerDe D:o // 150 — gentte D:o // 120 — ©jette D:o n 100 — ©junDe D:o n 75 — ilttonDe D:o u 60 — SftionDe D:o n 45 —. §tonDe D:o II 35 — (Slfte D:o n 25 — tolfte D:o H 20 __ SrettonDe D:o n 15 — $jortonDe D:o n 10 __ §örfta Clafen 3 Btabente af Claren. $olf dlaöfer. n 150 SinDra D:o * n 125:
För åren 1827 och 1828 samt 182g och i83o hafva enahanda granskningar blifvit verkställde af Rikets Ständers åren i83o och i832 församlade Revisorer; och enär de, efter fullbordade förrättningar, till Rikets Ständer anmält resultaten deraf, hvilka alltså, i den ordning GrundLagarne bestämma, komma att utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, bar StatsContoret ansett sig icke böra här upprepa, hvad om desse fyra årens förvaltning är vordet anfördt och utredt i de af Stats-Contoret till Revisorerne aflemnade berättelser. Deremot komma nu StatsVerkets Räkenskaper och förvaltning för år 1831 att af det blifvande Stats-Utskottet undergå omedelbar granskning; och ådagalägges uti samma års Riks-Hufvudbok, icke allenast förhållandet emellan de uti Rikets Ständers Riks-Stat uppgjorde beräkningar och verkliga utslaget af StatsVerkets Inkomster och Utgifter, utan lemnäs äfven en fullständig Utredning om StatsVerkets tillstånd vid årets slut, och visas i sammandrag resultaterne af StatsContorets förvaltningsåtgärder. Desse åter redovisas specielt genom StatsContorets Protocoller, Registratur, Special-Stater och Memorial-Böcker, genom ankomne Eder Kongl. Majrts Nådiga Bref, de fastställde årliga RiksStaterne, samt Räntekammarens Hufvudböcker med tillhörande Verificationer, hvilka handlingar komma, alt lill StatsUtskottet öfverlemnas, jemte hvad som dessutom, enligt 3o §.
Summa 2,611,969: 53. 2,432,534: 76. 2,518,068: 52, BankoUtskottets Memorial N:o Bankens tillgång i obliga1862. 1 SfiJt ISfid. tioner har undergått följande förändringar: Behållning vid årets början. vid årets slut. vid årets början. vid årets slut. vid årets början. vid årets slut. Af Riksgäldskontorets, för återstoden af Bankens fordran för lån till 1808 och 1809 årens krigskostnader m. Inköp af obligationer har under detta år icke ifrågakommit; hvaremot, genom inbetalning, tillgången nedgått till det i 3 dje § af revisionsberättelsen för detta år upptagna belopp af R:int 10,881,405 R:dr 32 öre. § 2. Af de till trycket befordrade och med allmänna tidningarne utdelade uppgifter öfver Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositions-skuld, jemte obegagnade andelar af kreditivoch låneförlag visar det sig, att Reservfonden, eller skilnaden emellan beloppet af högsta tillåtna sedelutgifning och beloppet af beräknad sedelstock utgjort: 1862. 1863. 1864. den sista December 3,725,354: 19. 4,924,712: 85. 6,922,375: 78. hvilket resultat uppkommit sålunda: Reservfonden utgjorde den 14 i denna månad 7,069,488 R:dr 86 öre R:mt. Af det vid sednaste riksdag till Riksgälds-kontoret anvisade anslag af Bankens vinstmedel har kontoret erhållit: under år 1863 1,666,666: 66. d:o d:o 1864 1,666,666: 67. samt under detta år återstoden 1,666,666: 67. af det anvisade beloppet 5,000,000:
Af den donerade jorden är, på sätt förut blifvit anmäldt, tn del anslagen till löningseller pensions-jord åt stadens civila och jföelesiastika Embetsoch Tjenstemän eller deras enkor, en del uppmen till äldre Borgare, och en del närmast invid staden använde ’ 1 kälhagar, > hvilka äro fördelade uti en myckenhet smärre lotter, ^ att de flesta hushåll i staden erhållit livar sitt lilla land, der poytis och andra jordfrukter odlas. Ehuru sädes-skördarne pä stannis jord merendels äro goda, utgör dock spanmåls-produktion icke ufvud-föremålet för stadens jordbruk; utan detta åsyftar i synneret att käreda en ymnig foder-tillgång, till framfödande af det för aden nödiga antal kreatur, och stundom äfven till afsättning åt kringboende allmoge, som, vid inträffande svag hö-skörd, ej sälla*1 på våren nödgas anlita stadsboerne om hö för sina dragare. Lin, hampa och tobak odlas icke på stadens jord. Några särskilta prohibitiva författningar till förmån för denna stad finnas icke. I afseende på de statsbidrag, som af staden ntgöras, åberopa» bifogade tabell, enligt hvilken uppskattnings-värdet å hus, tomter, verk och inrättningar blifvit sedan är 1828 ökadt med iii,65o R:dr och summan af alla stats-bidrag från staden utgör 65,000 R:dr eller nära 5ooo R:dr Banko mera än då sista Femårs-berättelsen i underdånighet afgafs, och som endast ökat hevi Ilningen för person och egendom, hvaremot den för borgerlig näring minskats. Utskylderne hafva icke utan svårighet kunnat indrifvas, och afkortningar för fattigdom hafva ej sällan förekommit. Bland allmänt nyttiga anstalter torde böra nämnas den öfverenskommelse, angående ständig patrullering nattetid till förekommande af eldsvådor, som i början af år 1829 emellan stadens innevånare träffades, och hvilken sedermera, nitiskt vid makt hållen, lemnat en väsendtligen ökad trygghet emot eldfara. En måttlighets-förening
Måhända äger delta sin riktighet, i afseende Den 20 Augusti. på två Stånds ordförande; men hvad beträffar Landtm., så är det icke förhållandet. Två af RiksSt:ns Talmän äro t jenstemän i Staten och uppbära, äfven under riksdagen, oafkortadt sina vanliga löneförmåner, hvilka, genom tillskott af det månadtliga arfvode!, kunna beräknas till en sä stor underhällssumma, alt de dermed kunna vara åtminstone någorlunda belåtne. Sådant var vid sista riksdagen äfven förhållandet med dävar. Landtm.; nu deremot är förhållandet annorlunda. Ingen af R. o. Ad:s ledamöter kan tvingas ali vara riksdagsman, således icke eller Landtm.; och han hade följaktligen kunnat undvika kostnaden att vistas 1 hufvudstaden, om icke K. M:s nåd. förtroende kallat honom alt intaga denna vigtiga plats i riksförsamlingen. Detta mäste man besinna; och dä Landtm, alldeles icke har några löneinkomster på stat, hvilka, tillagde det lumpna arfvode af 400 r:dr b:co i månaden, som Stats.Utsk. föreslagit, kunde göra totalinkomsten tillräcklig för äfven det mest inskränkta lefnadssätt i hufvudstaden, såvida han ej skulle nödgas lefva vida under den värdighet, han bekläder; sä bestrider jag för min del bifall till Utsk:s betänk., åtminstone sä vidt sorn det afser Landtnäs person, och yrkar äterremiss, med påstående, ali Utsk. för Landtm, mätte föreslå en summa, som skäligen motsvarar de kostnader, han under sitt vistande vid riksdagen måste vidkännas. Gr. Lövenhjelm, Carl Gustaf: Förenande mig med Hr Printzenskjöld, får jag fästa Ståndets uppmärksamhet pä ett skäl, som jag tror höra verka till äterremiss af del ifrägavar. betänk. Om jag vid uppläsningen rätt uppfattat detsamma, så äro anslagssummorna bestämde till samma belopp för Landtm, och de öfrige Ståndens Talmän. Della synes mig icke vara rätt. Landtm, presiderar här i en samling, vida talrikare än något annat Stånd.
Och, M. Hrr! vi, som på f. m. voro så fattiga, hafva väl ej nu i en hast blifvit så rika, att vi kunna anse oss hafva råd att bortkasta våra tillgångar eller förskingra dem till onödiga föremål. Det är upenbart, att den summa, som kan erfordras för sådane tillfälliga behof, hvilka kunna förorsakas genom en eller annan hypotheksförenings uraktlåtenhet att i behörig tid betala sina tillskott, ej bör anses kunna upgå till mer, än högst l/ia det belopp, som af Utsk:t blifvit föreslaget, och då frågar jag om det under sådane förhållanden är med klok hushållning öfverensstämmande, att bevilja ett belopp, som är 16 gånger större? Det andra tillfället, vid hvilket denna fond skulle komma att anlitas, vore vid den slutliga utredningen af massan, ifall nemi. denna hypotbeksbank, af hvilken man väntar sig sådane oberäkneliga fördelar, skulle sköta sig så, att vid den slutliga liqvidationen ett dificit komme att upstå. Jag frågar, om det är rätt, att, 80 Den 8 September e. m. vid beviljandet af ett låneunderstöd åt en inrättning, det må nu vara hvilken som helst, utgå från den förutsättning att densamma skal! drifvas med förlust, och att, i händelse någon sådan upslår, tillförbinda staten att betäcka all upkommande deficit. Eller hör man väl föreställa sig, att direktionen öfver denna bank skall öfverlemnas åt personer, så föga vuxna sitt updrag, att de komma att i utlandet pantsätta den Svenska jorden till så betydliga belopp, att bankens egna medel ej blifva tillräckliga för att honorera dess förbindelser, utan att den af staten lemnade grundfonden måste tillgripas; måste man utgå från denna förutsättning, så har det, enl mitt förmenande, varit utan ändamål att någonsin tänka på inrättandet af den ifvågavtde centralbanken. Den väsendtligaste olägenheten af att antaga denna § ligger dock uppenbarligen deruti, att ej något stadgande finnes i densamma intaget, hvarigenom hypotheksföreningarne åläggas skyldigheten, att, i händelse af upkommande brist vid en slutligen skeende liqvidation, inbördes betäcka densamma.
153 de båda Statsmakterna. Med förbigående för öfrigt af all egentlig reglementering, hvilken mera lämpligt torde böra updragas åt andra än den enskilde motionären, vill jag här blott nämna, att val till Landstingets ledamöter bör, enl. min tanke, förrättas af sockennämnderna, sedan dessa erhållit en ändamålsenligare organisation, samt att Ordf:de och vice Ordf:de måtte utses af och inom Landstingets ledamöter. Skälet, hvarför jag velat kalla ifrågav:de institution LandsTing i st. f. LänsNämnd, är att jag tänkt mig berörde Ting böra inom länet intaga samma plats som sockenstämman inom församlingen, och sålunda böra vara en rent lagstiftande, rådslående och förslag väckande myndighet, men ingalunda en förvaltande. Vill man, såsom bruket är i åtskilliga andra länder, och hvilket jag äfven för vårt land skulle vilja tillstyrka, i Provinsförvaltningen inrymma ett kommunalt element, så kunde det lämpligast ske medelst ett Utsk. af Landstinget, en LänsNämnd, hvilken vid Laudshöfdingens sida, under hans ordfskap, rådgifvande och uplysaude deltoge i länets ekonomiska förvaltning, med rätt att sin från den allena beslutande Ordf:dens skiljaktiga mening inför K. M. i form af reservation framlägga. De skäl man vanligen, och särskildt vid sisth Riksdag, anfört emot tillvägabringandet af den vigtiga samhällsreform jag här förordar, äro: l:o de dermed förknippade besvär och kostnader; 2:o obehöfligheten deraf, enär de nuvar:de hushållssällskaperna förmenanades fullkomligt upfylla det härmed åsyftade ändamål; 3:o en befarad inblandning och inskränkning i K. Befilndes verksamhet. Emot det förstnämnda och ostridigt vigtigaste af dessa skäl, det nemi. som afser besväret och kostnaden, må först och främst erindras, att besvär ingalunda är något främmande för Sveriges jordbrukare, att någon egentlig ökning deruti icke genom en länsrepresentation vore att befara, enär man härigenom befriades från inställelse i de otaliga komitéer, hvilka sammanlagda torde förbruka en vida större massa af besvär och tidsspillan.
Jag har, med afseende härpå, anställt en jemförelse mellan elementarläroverken oell nya elementarskolan i Stockholm, hvarvid jag äfven tagit i beräkning 8:de klassen af elementarskolan, hvilken klass af högst få lärjungar genomgås, och jag bar funnit, att, om man framflyttar latinet till 5:te klassen i elementarläroverken, så återstår dock för dessa sednare 1,000 timmar mer att använda till latinläsning, än sorn dertill användes i nya elementarskolan. I denna sednare äro nemi. endast 8,500 timmar anslagna till latinläsning, då deremot, enligt gällande skolstadga, i de 3 öfre klasserna latin läses 9,500 timmar. Som jag således icke kan finna annat, än att Utskit haft grundade skäl till sin hemställan, får jag anhålla att II. o. Ad. täcktes bifalla densamma. Gr. Sparre: I samma mån som R. St:r börjat blanda sig i läroverksfrågor, i samma mån hafva vid hvarje riksdag klagomålen öfver de, i anledning af R. St:rs beslut, i dessa frågor vidtagna åtgärder, blifvit talrikare och häftigare. Detta innebär, enligt min öfvertygelse, en varning lör R. St:r att icke ännu en gång intränga på detta område. En reservant har visat att, i H. V. 9 130 Den 10 Juni f. m. följd af dessa manga petitioner, hafva vi under en tidrymd af 15 år haft 4 skolordningar och att vi, enligt Utsk:ts förslag, nu skulle få den 5:te, hvilken snart skulle efterföljas af en 6:te, Jag frågar, om detta kan lända till lärjungarnes fromma eller till gagn för undervisningsverken. J afseende på den förev:de frågan, så får jag nämna, att om än jag ansåge det vara lämpligt att R. Skr gjorde en framställning lill K. M. i detta ämne, hvilket jag icke gör, skulle jag dock icke kunna gilla, att denna framställning gjordes i det syfte, som Utsk:t föreslagit. Utsk:t medgifver, att latinet visat sig vara ett ypperligt medel att uppöfva och stärka ynglingens tankekraft.
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades en af Hr Brinck, med anledning af 56 § B. O., väckt motion, hvaruti föreslås, att Rikets Ständer må besluta, att Allmänna Barn huset i Stockholm, hvilken inrättning af den inom hufvudstaden inflytande kortstämplingsafgiften för närvarande åtnjuter en skilling banko för hvarje kortlek, hädanefter i stället skall få uppbära hälften af denna afgift, uppgående till 4 skillingar banko för hvarje kortlek. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos följande Stats-Utskottets: Utlåtande N:o 256, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition angående väckt fråga om försäljning af en kronan tillhörig tomt i Malmö; bifölls. Memorial N:o 257, angående verkställd omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till statsregleringen hörande frågor; lades till hand lingarne. Dito Wto 259, angående de i Regerings-formens 63 § föreskrifna kreditiv-summor; bifölls i sin helhet. Dito Nto 260, i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet Nto 128; lades till handlingarne. Utlåtande Nto 263, i anledning af väckt motion, angående anslag till inköp af en Kansli-Rådet Krutmeijer tillhörig gravyr-samling; af slogs. 440 Prot.-Utdrag den 30 Juli 185/. Utlåtande N:o 264, i anledning af Kongl. Majrts nådiga skrifvelse, angående understöd åt Öfverste-Löjtnanten J. Z. Dunkers enka, Maria Charlotta Tuderus; bifölls. Dito N:o 265, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet N:o 44, angående utbetalning af stadgad ersättning utaf allmänna medel till vittnen i brottmål, då den tilltalade saknar tillgång, eller ersättningsskyldighet icke kan honom åläggas; godkändes.