Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af mig nu beskrifna disproportion emellan den effectiva militärstyrkan och fångar, som förut tillhört densamma, jemförelsevis tilj förhållandet emellan personer, tillhörande de öfriga samhällsclasserna och derifrån utgångne fångar, är af den eftertänkliga beskaffenhet, att den i högsta grad påkallar uppmärksamhet af lagstiftande makten, hvars pligt det torde vara, ej blott att stadga straff för öfverträdelse!' af lag, utan äfven att bereda rättelse uti de missförhållanden, från hvilka brotten leda sitt ursprung, samt såmedelst åstadkomma förminskning, ej mindre uti förbrytarnes antal, än uti Statens utgifter för deras underhåll. Dä man besinnar, att medlemrnarue af militärståndet, vidamer än medborgarne af alla öfriga samhällselasser, vänjas vid ordning, punktlighet och noggrannhet uti alla sina förehafvanden, samt sällan eller aldrig undgå straff för något afsteg ifrån gällande disciplinarisk^ föreskrifter; så borde man med skäl kunna hoppas, att denna samhällsclass, vida mindre än någon annan , skulle befolka Rikets fängelser. — Hvaruti bör då skälet sökas till det af mig nu uppgifna, helt och hållet motsatta resultat ? Efter min åsigt återfinnes egentliga orsaken härtill utt användandet af det ändamålsvidriga prygelstraffet, såsom näpst för begångna fel emot ordning och disciplin. Då fel äro oskiljaktiga ifrån menskliga naturen, synes det vara orimligt att vänta , det soldaten skulle kunna helt och hållet frigöra sig derifrån. Men om det således äfven för soldaten är menskligt alt fela, så skall det säkert synas mången, snart sagdt, omenskligt, att härföre tilldela honom en nästan djurisk bestraffning. För mig visar det sig åtminstone ovedersägligt, att den soldat, som, utan att hafva begått någon omoralisk eller verkligt brottslig handling, afstralfas med prygel, endast derföre, att han på ett eller annat sätt felat emot stadgad ordning, måste, så vida han ej redan blifvit beröfvad ali hederskänsla, anse sitt menniskovärde vara våldfördt, på samma gång, som han derjemte linner sig nedsatt i förmäns och kamraters omdöme.
Efter inhemtad upplysning, att utgifterne härtill, de senast förflutne åren, utgjort 700 till 1200 R:dr mera, än berörde anslags belopp, samt att de hit hörande utgifterne, bestående uti betalning för lycktors hållande, gators och allmänna platsers renhållning, sotning i publika husen, jemte åtskillige afgifter för en del derutaf, bero af föränderlige Contract och prisberäkningar, hafva Riksens Ständer funnit skäligt förhöja nämnde Anslags-Summa med 580 R:dr ss sk. 1 rst., så att den kommer att utgöra 4000 R:dr. 2:0. Det Anslag af 10,000 R:dr, hvilket till Accords-ersättning för Militaire-beställningar, som kunna blifva indragne, hittills varit uppfördt, och hvarå besparingar, de förre åren, egt rum, hafva Riksens Ständer funnit, af denna anledning, böra till 6000 R:dr nedsättas. 3:0. Fångars skjuts och underhålls-kostnad, med flere hit hörande utgifter. För detta behof voro, till och med år 1818, anslagne 40,000 R:dr; men efter skedd utredning af förskotten i Landsorterne, har verkliga utgiften utgjort, åren 1816, 1817 och 1818, ett medel-belopp af 104,266 R:dr 2 sk. 2 rst.; Hvarföre ock, vid senaste Riksdagen, anslaget ökades till 55,000 Rldr, med beräkning derjemte af de Underdåniga Skrifvelser. 667 till den föreslägne nya Fångforslingsoch bevaknings-anstalten erforderliga högre kostnader. Likväl hafva, enligt hvad ofvanberörde, af Kgl. Stats-Contoiret författade, utredning visar, ifrågavarande utgifter, sedan den nya Fång-transport-Inrättningen, vid medlet af år 181g, sattes i verkställighet, uppgått, för år 1820, till en summa af 169,55g R:dr 17 sk. 4 rst.
M:s Bef:h:de expediera, som det till efterrättelse kungör och af kungörelsen insänder vanligt antal exemplar till Colhm, Kammar-advocatfiscalen , som af priscouranterna skall hafva del, åligger tillse, huruvida något vid deras upprättande å Kronans vägnar varit att påminna, och i sådant fall sina påståenden, inom i4 dagar efter det han af priscou4'anterna fått del, till Colhm ingifva, och talan vidare i laga ordning utföra. Fromma stiftelser äga, genom deras directioner eller laga ombud i orten, inom ofvan föreskrifne tid, eller i KaramarColhm inom 14 dagar, sedan priscouranterna dit inkommit, sina besvär ingifva. Rättelse uti priscouranterna, som KammarColhm, på grund af anförda besvär, meddelar, blifve allmänneligen inom länet gällande, så framt Collegii beslut icke genom und. besvär öfverklagas, hvilka inom 14 dagar, räknade från den dag, Collegii beslut af K, M:s Bef:h:de kungjordt blifvit, ingifvas å landscancelliet, derifrån de, fortställda till KammarColhm och derefter med Collegii utlåt, beledsagade, i und. ingifvas, till K, M. inom 14 dagar från det de till Colhm inkommit. Hvad K. M. beslutar, kungöres af K. Mts J3ef:h:de till allmän efterrättelse, och insändes vanligt antal exemplar af kungörelsen till KammarColhm. § 5. R. Stts deputerade till markegångstaxans fastställande, utsedde på sätt hvarje RiksSt. för sig derom förordnat, kaijas af K. M:s Bef:h:de till någon dag emellan d. i5 och ao Jan., för att, pä grund af de i laga ordning fastställda priscouranterna, upprätta taxan till efterrättelse under det ingångna året. Den 14 Mars. 221 „ §6- Besvär öfver taxan må icke kunna anföras, nied mindre visas kan, att uträkningen utaf medelpriset i de fastställda qvartals-priscouranterna är oriktig. Frih. Cederström tilläde muntligen:
Äro enheterna mindre, är att hoppas att flera af dem få vara orubbade. Om en armé-corps har 48 kanoner, är i ena fallet enheternas antal 6, i det andra 8. I senare fallet är sannolikheten större att få bibehålla flere enheter orubbade. Dessa skäl för batterier af 6 tyckas äfven erkännas af vår artilleristyrelse, att dömma efter förslag till åtskilliga fältbatteriers försättande på krigsfot, som blifvit inlemnadt till landförsvarsdepartementet, och uti hvilket samtliga batterier äro satta på 6 kanoner. Äfven de flesta utländska artillerier äro numera sålunda organiserade. Ur alla dessa skäl tillstyrkes: att den nuvarande batteri-organisationen på 8 kanoner förändras till organisation på 6. Det erforderliga antalet befäl kommer härigenom något att ökas, men detta är i sjelfva verket en vinst i vapnets styrka. Batterierna fördelas i fält till arméens stora enheter, fördelningarna, till kavallerireserven och till den för arméen gemensamma artillerireserven. Öfriga batterier förblifva vid det i depöterna samlade reservartilleriet. Under antagande af fem fördelningar, borde af taktiska skäl fältbatteriernas antal blifva följande : Vid fördelningarna 15 batterier eller 90 kanoner. » kavallerireserven: 1 batteri eller 6 kanoner. » artillerireserven: 9 batterier eller 54 kanoner. Tillsammans 25 batterier eller 150 kanoner. Som reservartilleri hafva kommitterade antagit 8 batterier eller 48 kanoner, så att hela fältartilleriet är beräknadt till 33 batterier eller 198 kanoner, hvilket är den styrka sorn svenska artilleriet antagits böra ega. Denna artilleristyrka är också för Sverige tillräcklig. Ty om 40,000 man till fot skulle gå i fält, eller den styrka, som genast bör vara färdig, kan till densamma, enligt ofvan angifna grund för artilleriets styrka, lemnäs 96 kanoner eller 16 batterier, hvartill, för att i fält ständigt underhålla personal och materiel, bör beräknas omkring cn tredjedel eller 6 batterier att i depöterne qvarstadna och utbildas.
För att nu återkomma till förslaget ang:de Länsnämders inrättande, så föreställer jag mig, att ett af de vigtigaste föremålen för dessa nämnders verksamhet skulle blifva vården om länets fattige, men jag är derjemte fullt förvissad derom, att fattigvården här i landet aldrig skall kunna väl bestridas, sä framt icke någon för det större fatt igvårdsdist ri k tet, eller länet, gemensam kassa lill vägabringas, utur hvilken kassa de utaf de mindre distrikten, eller sockriarne, hvilka hafva alt försörja ett större antal fattiga, i jemförelse med andra socknar, skulle få någon efter omständigheterna lämpad ersättning, och fattigvårdslungan sålunda socknarne emellan jémnare fördelas. Den naturliga följden af en sådan åtgärd blefve, alt en socken icke behöfde, af farhåga alt blifva belastad med för stor fattigvård, skjuta ifrån sig alla sådana fattiga arbetare-familjer, hvilka icke redan tillhörde socknen, och att således det obarmherliga, för att icke säga gudlösa förfarande, som nu äger rum, eller alt den fattige borlföses från den ena socknen till den andra, skulle uphöra. En erinran om behofvet af sådana gemensamma fattigvårdskassor finna vi uti K. M:s propos. ang:de bränvinstillvei kningen, hvaruti anlydes, att de 300,000 R:dr af de medel hvilka man beräknat kunna vinnas genom nämnde närings högre beskattning, skulle ställas tili K. M:s disposition, för att anslås såsom grundfond för inrättande af arbetshus i alla län, d. v. s. att dessa medel skulle komma fattigvården lill godo. Går denna förhoppning om ökade statsinkomster i fullbordan, tror jag ej, att de skulle kunna på något lämpligare sätt användas, än det, hvaruppå jag nyss anlydt, eller lill inrättande af allmänna kassor för tillvägabringande af en jemnare fördelning af 2 H. 7 98 D an 24 D ecemb er. faltigvårdsbördan socknarne emellan. Tillsynen öfver dessa kassor och öfver medlens ändamålsenliga fördelning torde blifva ett lämpligt föremål för de nu föreslagna Läns-nämndernas verksamhet.
På samma gång det ej kan bestridas, att den sednaste tidens tilldragelser i afseende å sjökriget föranledt förändrade åsigter angående beskaffenheten af de blifvande krigsfartygen, mäste det äfven medgilvas, att, i fråga om den erforderliga bemanningen, åtskilliga förändringar i nuvarande anordningar synas föreslå och blifva nödvändiga. Synuerligast lärer detta blifva förhållandet i vårt land, om Expedition sLils ko (tels Forslat/ lill underd. Skrifvelse, N:o 444. 29 nemligen den åsigt fortfarande godkännes, att Sverige icke kan såsom egentlig sjömagt uppträda på aflägsnare farvatten, utan att den sjökrigsmateriel, som nu bör anskaffas, hufvudsakligen skall afse försvaret af egna kuster och flottan för öfrigt erhålla sådan organisation, att endast ett mindre antal sjögående fartyg behöfva utrustas och bemannas. Häraf och dä, till följd af ångkraftens användande på krigsfartyg i allmänhet, bevärade roddkanonbåtar icke numera kunna anses tidsenliga, utan antagligen komma att ersättas med andra lör nuvarande förhållanden lämpliga fartyg, måste blifva en naturlig följd både att flottans personal kan inskränkas och att ölningarne på annat sätt höra ordnas. I hvad mån ofvan omförmälda från Deparlemenls-chefens framställning väsendtligen alvikande förslag härvid kunna eller höra tillämpas, derom anse sig Rikets Ständer icke kunna uttala något bestämdt omdöme, men då en del deri åberopade förhållanden måhända icke torde böra lemnäs utan allt afseende, hafva Rikets Ständer trott sig böra härå fästa E. K. Majits nådiga uppmärksamhet, på det att, vid afgörande af detta vigtiga ärende, dessa frågor må kunna tagas i betraktande. Hvad nu angår de olika framställningarne i detta ämne och beträffande först E. K.
D e t händer också sällan, att en student ligger längre vid universitetet, än han nödvändigt bebehöfver för att taga sin examen. Dahlgren. Fröken L i n d h o l m har för den skull begärt att ofta få underrättelse o m den religiösa o c h samhälleliga utveckligen här h e m m a. I gengäld vill hon meddela oss drag ur lifvet i K i n a och A m e r i k a. Amanda Leffler. * Höstkväll. ^ftin boning är stängd för natten, på bordet tänder jag ljus, från mörka skogar och vatten förnimmer jag höstens sus. Där och och den ute hviskas om döden om, förgängelsens tid, hemsk lyser aftonglöden syntes mig förr så blid. Jag tycker det tisslar och — tasslar i trädgårdens hundra snår — det är väl ett blad, som prasslar, när vinden öfver det går. •Ku bultade hvem kan Jag känner som söker det på porten — det väl vara, hvem? ingen på orten, så sent mitt hem. JVu uppför trappan det smyger — min Gud, hvad jag dansar då! — min puls liksom sporrad flyger, jag hjärtat kan höra slå. Nej, ingen ' - Så stilla brinna som förr mina båda ljus — ett luftdrag ej syns dem hinna, och tyst är allt i mitt hus. Och dock kan jag ej förjaga den skarpa känsel jag har, att under träden, som klaga, en främmande man står kvar. JVar rätta stunden har slagit, han öfver min tröskel går — min trädgårds blomster han tagit, mig själf då till döds han slår. Daniel Fallström. * I Flere ämnen hade hon på detta område afslutat o c h hade tjänstgjort på polikliniken, hennes fullständiga examen var ej så aflägsen, o c h redan börjar hon att i bref till hemmet tala o m sina framtidsplaner som praktiserande lä- kare, då hon helt plötsligt öfverger läkarekonsten o c h sätter sig ner bland lärjungarna i Modyinstitutet, ett slags teologiskt seminarium, samt tillbringar sina kvällar o c h söndagar m e d modermöten o c h andra förberedelser till missionsarbetet.
Ett sådant beslut kommer troligen att föranleda nästan hela vår manliga ungdom att ingå i skarpskyttarnes leder och dervid förvärfva vida större krigsduglighet än vid två års beväringsmöten under ett befäl, som aldrig kan hafva den fördelen att ega beväringens fullkomliga tillit och förtroende, under det att skarpskyttarnes af dem sjelfve valda befäl nödvändigt måste vara det, som bland den frivillis-a korpsen åtnjuter största förtroendet till dess militäriska skicklighet och fosterländska tapperhet. Om remiss af detta förslag till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 4 November 1865. Lars Ersson, från Södermanlands län. Häruti instämmer: A. Söderholtz, från Södermanlands län. Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 7. 9 W:o 7. Af Pehr Olof Hörnfeldt från Wester-Norrlancls län, om medgifvande för Nätra och Själevads socknar att emot skattelöseskillingens återbekommande, till Kongl. Majit och Kronan afträda af bemälda socknar skattelösta kronofisket Trysunda eller ock att den för fisket bestämda årliga räntan måtte med hälften nedsättas. En sak, som i anledning af dess ofördelaktiga inflytande på Nätra och Själevads socknemäns ekonomiska angelägenheter för framtiden väckt ej ringa bekymmer, är den af Rikets Ständer vid 1856 års riksdag beviljade skattelösen af kronofisket Trysunda; och då ett återvändande till ett bättre, med rättvisa och billighet öfverensstämmande förhållande härutinnan icke är möjligt annorlunda än genom Rikets Höglofliga Ständers hägn och hjelp, torde det tillåtas att en kortfattad framställning i ämnet nu göres. Sedan' Kongl. Maj:t, genom nådigt Bref af den 30 December 1856, pröfvat skäligt att, i enlighet med Rikets Ständers beslut, bifalla, det Nätra och Själevads socknemän egde kronofisket vid Trysunda hamn med dertill hörande skär, holmar och fiskevatten, beläget i Nätra socken af Ångermanlands norra fögderi och Wester* Norrlands län, till skatte lösa emot förbindelse att framgent årligen utgöra don ränta, som, enligt grunderna i Kongl.
Stals-kontoret med Kronomagasinsoch Vågslaterne till 100,005 jemte 18 tunnor oindelt spanmål, „ Myntoch Kontroll-verken till 18,700 „ Kammar-rätten till 123,650 och „ Öfver-Iutendents-embetet med Museum till 30,550 tillsammans Riksmynt R:dr 416,755 må på Sjunde Hufvudtitelu uppföras; hvaremot samma Hufvudtitels anslag (ill skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus kunde minskas med de hittills utgångna ljuspenningars belopp, nemligen i Finans-departementets Expedition R:dr 560 i Kammar-kollegium . 1,460 i Myntoch Kontroll-verken 340 i Kammar-rätten 1,9 20 och i öfvcr-lntendents-embelet 470 tillhopa Riksmynt R:dr 4,750.“ I hvad Deparlements-Chefen sålunda i underdånighet föreslagit förenade sig Stats-Rådets öfrige Ledamöter med det undantag, att Stals-Rådet Grefve Mörner, som i det väsendtliga instämde uti de af Deparlemeuts-Chefen framställda förslag, likväl ansåg sig ej kunna biträda den af honom gjorda hemställan, beträffande tillåtelse för Embetsoch Tjenstemän att i vissa fall kunna förena flera allmänna tjensfer samt i sådant afseende anförde: 36 Bil. X:0 6 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o lj om Sfa/s nerke! 1856.
Han yttrade nemligen nyss, att sedanStånden afsagt sig alla representationsmåltider, vore det consequent, att någon nedsättning ägde rum i anslagssumman för Talmännen, och han hemtade derifrån skäl att föreslå 1000 r:dr i stället för 2000 r:dr för Hr Landtm.; men nu yrkar han 600 r:dr för de öfriga Talmännen, oansedt denna summa var densamma, som till dem utgick, då tafflar skulle hållas. Jag hemställer således, om icke åtminstone någon nedsättning äfven för de andra Talmännen bör äga rum. Frih. Palmstjerna: Jag fruktar, att Gr. Cronhjelm begär för mycket, om han fordrar, att alla talare skola vara consequenta i tankar oell framställningssätt. Det är nog, om meningarna blott kunna sammanjemnkas till en bestämd voteringsproposition, och detta hoppas jag nu vara gjordt, om, såsom Frih. Boye föreslagit, till contraproposition antages, att 1000 r:dr må bestämmas för Hr Landtm, och 600 r:dr för de öfriga Talmännen. Jag hoppas således, att vi få förblifva dervid. Frih. Boye, Ludv.: Jag tackar den siste talaren för det försvar, han lemnat mig; jag begär likväl att sjelf få försvara mig litet bättre. Till den criticant, som ständigt under denna riksdag följt mina yttranden för att hacka på dem, vill jag blott förklara, att den nu anmärkta inconsequensen försvinner, då jag påminner, att det var från de förhållanden, hvilka vid i8i5 års riksdag ägde rum, som consequensen drogs. Men R. o. Ad:s tid blifver icke lyckligt använd, om den upptages af advocatoriska ordstrider. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att få veta, om det är officielt bekant, huru de öfriga Stånden afgjort denna fråga. Undertecknad Ridd.Secret.:
Dessa teorier äro också mycket.lampliga för att slacka den törst efter rättvisa, som i så hög grad anfaktar dessa lager. Men som en motsägelse, som dock ar förklarlig, förblir den spanska republikanskan bigott, fullgör sin nio .dagars andaktsöfning och sina skyldigheter mot sina helgon - och Vz~g-egzes; hon bibehåller vördnaden för konungahuset, hvilket ho11 agnar en dyrkan, som gränsar till fanatism, om hon händelsevis därifrån fått mottaga nsgot tecken p5 godhet eller välvilja. Den spanska lcvin~an af folket har godt minne af det goda som bevisats henne och hon glömmer aldrig drag af adelsinthet, äfven om hon icke tillskyndats någon fördel däraf. Handlingar af den mest obetydliga art, om de blott bära någon stämpel af godhet, röra henne till ytterlighet. Härom aret såg jag på en gata i Zaragoza en blind söka efter ett kopparmynt, som han hade förlorat. Jag tyckte synd om mannen och tog upp en peseta, som jag gaf honom. I samma ögonblick uppstämde en hel af kvinnor en riktig lofsång öfver mig. Jag kunde ej underlata att le; en peseta hade framkallat en riktig entusiasm. Jag tänkte sedan p i därpå och förstod, att bifallet icke härledde sig i f r h saken i och för sig, utan därifrh att handlingen hade berört dem i deras innersta. Hvar och en af dessa fattiga kvinnor skulle hafva gifvit den blinde en peseta, om de ägt en sådan. En af de mest utpräglade spanska kvinnotyperna är den baskiska. Hon liknar i intet afseende spanskan, sådan utländingen föreställer sig henne, lidelsefull, half-arab, drömmande. Tvärtom är kvinnan i Vizcaya, Guipiizcoa och A l a n en figur med skarpa drag, ja stränga, nästan hårda och hon star i hög moral öfver alla kvinnor i Europa. Sociologer och etnologer skola därutinnan icke jäfva mitt påstående. Den baskiska rasen har icke sammansmält med de öfriga på halfon hvarken i språkligt eller annat hänseende, Man tror, att baskerna härstamma om icke från urinvånarne, åtminstone från de första invandrarne.
Sig, att, i händelse missväxt i ett elier annat Landskap skulle inträffa, innan de af Rikets Ständer föreslagna Bistrict-Magaziner hunnit inrättas, disponera det befintliga Spannmåls-lagret till understöd för behöfvande orter, emot återbetalning in natura. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Med afseende å ett ämne, där Sonja själf var så förbehållsam, borde kanske hennes biograf varit det samma. Kanske icke. Ty ingen vet hvilka utläggningar hennes historia annars kunnat råka ut för, och A. Ch. Lefflers framställning har innerligare synpunkter än ett kallt, litterärt skildrande kunnat ega. Men genom att A. Ch. Leffler själf var så upptagen af sin egen lyckliga erotiska erfarenhet, sin känsla af den kvinliga hängifvenhetens makt, kom hon att, i dubbelt afseende, missförstå Sonja. Hon trodde henne både mer lidelsefull och mindre hängifven än hon i själfva verket var. I allt, äfven i erotiken, har Sonja genom A. Ch. Lefflers skildring kommit att profilera sig med en mycket mera skarp egendomlighet än hon skulle gjort, ifall hon varit tecknad mot bakgrunden af sin nationalkaraktär. Sonja hade i sitt hjärtelif samma drag, som ryska litteraturen lärt oss känna hos sina bästa kvinnotyper: svala sinnen och eldigt hjärta, storslagen ädelhet och offervillig styrka i förening med oerhörda ideala kraf: en ränning af gyllene och purpurröda trådar, i hvilken sedan melankoliens svarta och stämningarnas brokiga garn bildade inslaget. A. Ch. Leffler såg mer af det individuella inslaget än af den nationella ränningen i Sonjas temperament. Detta visar sig redan i uppfattningen af Sonjas första äktenskap, hvilket hade så många invecklade psykologiska moment, att man alls icke löser knuten genom ett korthugget omdöme som A. Ch. Lefflers: att Sonja »ville äga icke ägas». Bristen på samlif med Sonja under senare åren, det särskildt upprörda i Sonjas lif, de sista gånger de voro tillsammans, samt A. Ch. Lefflers egen, nu af det erotiska helt fyllda, lifssyn, har också kommit henne att alldeles för mycket i Sonjas senare lif se blott det erotiska. Detta var visserligen medelpunkten för hennes tillvaro under de sista åren, men vetenskapen, diktningen, moderskapet hade därför icke förlorat hennes verkliga intresse, ehuru allt detta – under kortare tider – kunde skjutas åt sidan för den stora konflikten.
Derjemte har Kongl. Maj:t ansett det böra åligga deputerade att, i likhet med hvad för närvarande eger rum, jemväl för året bestämma den markegång, efter hvilken så väl de, som ej ingå på deri föreslagna regleringen med medelpris, korinne att sig rätta, som äfven kronan skulle ega att emottaga den spanmål, som blefve » till leverering in natura uppsagd; hvaremot i afseende å sättet och ordningen för bestämmandet af denna års-rnarkegång, äfvensom angående besvärs fullföljande i anledning af deputerades åtgärder, Kongl. Majit ansett hittills gällande föreskrifter böra tjena till efterrättelse. Efter att sålunda hafva redogjort för innehållet af den nådiga propositionen, får Utskottet anmäla, att utom åtskilliga vid remissen deraf och sedermera afgifna anföranden inom Ridderskapet och Adeln, samt Borgareoch Bondestånden, Utskottet tillika fått emottaga följande i samma ämne och i dermed sammanhang egande frågor iuom nämnde riksstånd väckta motioner, nemligen: 14 Slals-Ulskoltets Utlåtande, J\s 167. Inom Ridder skåpet och Adeln: af Herr Friherre Rauh, A. C., som hemställt, det Rikets Ständer måtte för sin del besluta antagandet af det förslag till förenkling af beskaltningsväsendet samt uppbördseller redogörelseverket, som de serskildt i nåder utsedde kommitterade uti underdånigt betänkande af den 30 April 1847 för Kongl. Maj:t framlagt, för så vidt och i alla de punkter, som ej samma förslag föranledt beslut, eller är på Kongl. Maj:ts nådiga pröfning beroende, samt med antagande af alternativet litt. a i 4:de punkten.
Ständer om en allmännare ny reglering af bemälde tjenstemäns löneförmåner, hvarvid måst tagas i beräkning, att ofvannämnde Landtslats-tjensfemän i de Småländska länen icke måtte sakna godtgörelse för anslag, som hittills i deras löner ingått, och härtill komme, att förste Landtmätarnes mindre betydliga löner ej heller tålde vid någon nedsättning, funne Kongl. 5Iaj:t sig föranlåten alt af Rikets Ständer äska ett mot ofvanstående minskning uti förenämnde Landtslats-tjenstemäns och förste Landtmätares lönevilkor svarande kontant anslag af 2,241 R:dr 7 sk. 7 rst., att, efter behörig fördelning, uppföras bland kontanta penningeanslagen på sjette hufvudtiteln för Landtstaten och Landtmäteriet; att då Fjerdingsmännens löner skulle i mån af afgång indragas till Statsverket, erfordrades för den omförmälde minskningen af 27 R:dr 46 sk. 10 rst. i samma löner icke någon annan ersättning, än att för ännu i tjenst och på stat varande