Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
^53 icke eller underlåta att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet uppå, de märkliga ord, hvarigenom Kongl. Maj:t, uti dess ofta omförmäldte Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer af den 19 Febr. detta år, täckts förklara, sig önska, med en innerlighet, som säkert af ingen enskild medborgare ofverträjfas, att Rikets Stander mil finna tjenliga utvägar, att på en gång befästa den allmänna förmögenheten och det enskilda fortroendet, att bereda större liflighet i penningerbrclsen, och att afhjelpa den förlägenhet, hvari särskilde Medborgare-Classer råkat genom äldre Financiella anstalter. Genom dessa verkeligen Konungsliga önskningar, uti hvilka den sanna medborgerliga andan lios Nationen måste, med vördnadsfull beundran, igenkänna sina egna, på det fullständigaste och bestämdaste sätt uttryckta, och hvaruti äfven alla enskilda interessen, med få undantag, kunna förenas, framstår nu den Finance-Reglerirtg, sorn.Rikets Ständer vid denna Riksdag hafva att vidtaga , med skarpa drag tecknad, till hela vidden af sin omfattning till alla dess olikartade, men oupplösligen sammanhängande föremål. Och denna föremålens invecklade mångfaldighet utvisar bute Sami. <y5/| Stats-Utskottets Betänkanden. derjemte det enda sättet för deras tillbörliga utredning, uti en oupphörlig behandling af alla, till gemensamt afseende uppå hvart och ett särskildt och af hvarje särskildt föremål, med hänseende till alla. Det är nu icke, med uteslutande af allt annat, fråga endast om Statens, icke särskildt om Bankens Finance , icke om begges sammanhang och inverkan på hvarandra. Det gör ej för vårt nuvarande behof af en Finance-reglering tillfyllest, att den inskränkes till det, som det ursprungliga språkbruket egentligen afser, eller Statsbehofvens fyllande, utan Stats-borgarnes betungande utöfver förhållandet till de förmåner, de af Statsinrättningen åtnjuta.
R:dr böra höjas till 5 millioner R:dr; Litt. c), redactionen af detta moment ansågs böra lyda sålunda: ’ att Afdelningen eller Låne-contoret, inom det anvisade beloppet, eger ali afgifva assignationer rn. m.”; 58 §: mom. a) bifölls; mom. h), slutorden i detta moment: ”efter sedelhafvarens önskan och Banco-fullmägtiges pröfning af omsländigheterne i hvarje serskildt fall”; ansågos höra utbytas emot orden: efter Banco-fullmägtiges pröfning med afseende pä sedelinnehafvarens önskan; mom. c), bifölls; 59 §: Denna § ansågs böra erhålla följande lydelse: ’’Banco-fullmäglige skola genom inköp af silfver från främmande länder förstärka Bankens metalliska eassa, då sådant för Banken icke medför större utgift, än som erfordras för transporten af silfver från uppköpsor - Prot.-Utdrag, den 12 April i8/f5- 807 ten till Banken. Bankofullrnägtige berättigas’ ock alt vid contract om silfver-leverance mot full säkerhet meddela läntefritt förskott till | af sil£- rets värde oell på högst 3 månaders tid-’; 60 §: Till denna § ansågs ett tillägg af följande lydelse böra fogas: ’’Silfver af bevisligen inhemsk production inlöses af Banken efter ett pris af 128 sk. för 1 R:dr specie, med tillägg af hvad transportkostnaden från Hamburg lill Stockholm utgör för det silfver, som derifrån tinköpes.” Hvad Utskottet i detta betänkande i öfrigt framställt, blef af Ståndet srilladt. O - Den 12 April. S. D. Föredrogs och bifölls Sevillu in gs - Ut skol tels memorial, N:o 33, angående de lill den blifvande nya Bevillnings-stadgan hörande formulärer.
Med den jordbrukande delen af Lappmarks-invånarne, är forhållan^et nästan enahanda, ehuru de i åtskilliga fall äga mindre upplysning. De handsk. Fern år s-Ber ät t else för Westerbottens Län. 1 missväxter som ifrån* och med år 1829 till närvarande tid i mer och mindre mohn öfvergått landet, har beklagligen verkat högst menligt på välmågan hos invånarne, af hvilka en stor del, särdeles sådane sorti förut varit något skuldsatte, nödgats se sin egendom utmätas och försäljas vida under dess verkliga värde. Genom den undsättning Kongl. Maj:t i Nåder täckts dels af enskilte medel dels af Statens tillgångar lemna, jemte gåfvor från välgörande medmenniskor uti de af lyckligare skördar välsignade trakter inom Riket, hafva väl de nödlidande blifvit räddade från hungersnöd; men med bekymmer motser man den tid, dä skulderna till Staten skola afbördas. Bildningen hos Lapparne är -i tilltagande, hvaremot deras välmåga småningom förminskats i den mohn de genom Nybygges-anläggningar förlorat bete för sina Rehn-kreatur, hvilka dessutom lidit betydligt genom vargarnes härjningar. 3:o Näringar. Jordbruk: oaktadt invånarne under missväxterna mer än vanligt sysselsatt sig med binäringar, har jordbruket likväl utvidgats och bedrifvits med omsorg, så att afkastning^! i medelipåltiga år skulle, varit tillräcklig för Lär nels behof, hvaremot brislen nu mäst' införskaffas från andra orter oell betydlig förlust, med få undantag, tillskyndats dem som användt sina krafter och tillgångar på jordbruket. Som jorden i allmänhet fordrar mycken gödsling, så har hågen tilltagit, att med artificiella ämnen öka gödsel-tillgången för åkerns fruktbarhet, bland annat genom bränning af myrjord och så kallad björn-mossa. Enligt hvad erfarenheten visat, har detta slags gödningsämne, begagnadt i större qvantite', gifvit sädesväxten lika frodighet som efter boskapsspillning, särdeles på sandjord. Man har väl förmärkt, att den dels befordrar sednare mognad, dels mindre motstår stark torka; men med urskilning använd, medför den dock betydlig nytta.
Får i ljufva famnen dela hennes bädd en kulen stund! Det är nog! Hvar är författaren! Författaren! PER. vällukt genomträngd, Ers herrlighet! Jag har inte lärt att smickra. Har du inte! Det var en dålig hofpoet! Spela HOFPOETEN. PER. PER. HOFPOETEN. upp din strof då, så få vi höra om du ljuger! Ers herrlighet. Jag kan väl aldrig sätta i fråga... Inte prata! Haspla upp du bara! Själen förlorat sig sjelf, se'n kärlekens låga den fattat, Icke den vaknat till sans, förtjust af ögonens trollMen min kärlek till hindar jag lemne Förlåt! Hur sa' du? PER. magt. HOFPOETEN. Men min kärlek till hindar jag lemne och prise en Storsint, ädel till börd, frikostig, ej fläckad af nidFursten, som jordens store besegrat, hvad helst det Stark i den rätta tron, irrlärigas fruktade gissel! Är det sant? Menar du allvar eller gycklar du? Allvar, ers herrlighet! Hur skulle annat... HOFMARSKALKEN. PER (rusar upp). än gälde, verk; förste, HOFPOETEN (retad). lingar. Jaså! Det är på allvar du prisar mina låga handHOFPOETEN. PER. som solen öfver en dypöl! Ers herrlighet står så högt öfver låga handlingar PER. Du kallar mig, som afsvurit min tro, för trons förädel börd, att jag är frikostig, som afslog den förJag känner er, ty ni finnas kring hela verlden; Jag känner dig och ditt anhang, falskmyntare! svarare, du säger, att jag, en klockringares son, är af sta bön man främstälde sedan jag kom på tronen! ni lefva för tankar och tro på evigheten, säga ni; men aldrig synas ni när en tanke skall födas, aldrig synas ni när en fråga för evigheten skall afgöras; men kring fulla fat, i medgångens och magtens solsken, der svärma ni som feta köttflugor för att sedan flyga bort och sätta svarta fläckar på dem, som
Du känner svartebrodern Mårten OLOF. Du låter satan läsa böner för mig! Förlåt mig, mor din välmening tackar jag dig för, men MÄSTER OLOF 67 - MODERN (gråter; på knä). Olof! Olof! OLOF. Bed mig icke! en mors bön kan fresta englar i himmelen till affall. Nu slutar psalmen, jag måste upp! Folket väntar! MODERN. Du för mig i grafven, Olof! OLOF (häftigt). Herren skall uppväcka dig! (Kysser hennes hand.) icke mera vid mig, jag vet inte hvad jag säger! MODERN. Tala Hör du! Hör du! Folket sorlar! OLOF. Jag kommer! Jag kommer! Den Gud som höll sin hand öfver Daniel i lejonkulan, han skall ock skydda mig! (Olof går upp). (Under följande seener i sakristian höres en stark talande stämma, utan att man kan urskilja orden. När predikan fortgått en stund, höres sorl, hvilket öfvergår till skrik.) CHRISTINA (kommer in). Såg du honom, moder? MODERN. Är du här, barn? jag bad dig ju stanna hemma! CHRISTINA. Hvarför får icke jag gå i Herrans hus? Du döljer något för mig! MODERN. Gå hem, Christina! MÄSTER OLOF - CHRISTINA. Får jag icke höra Olof predika? Det är ju Guds ord, säg mig, mor! MODERN (tiger). CHRISTINA. Du svarar ej! Hvad betyder detta? Har icke Olof tillstånd att gå upp! Hvarför ser folket derute så hemlighetsfullt ut? Man sorlade då jag kom. MODERN. Fråga mig ej! Gå tillbaka och tacka Gud för din okunnighet! CHRISTINA. Är jag då ett barn att man icke törs säga mig MODERN. Din själ är ännu ren och hon får icke grumlas! Hvad har du att göra i striden! CPIRISTINA. Striden? Jag anade något sådant! MODERN. Ja, här är strid, derför drag dig undan. Du vet vår lott då männen föra krig! CHRISTINA. Låt mig då veta hvad det är frågan om! Okunnigheten gör mig olycklig!
Borgare-Ståndet meddelad inbjudning, genom Protocolls-uldrag af den 20 dennes, att biträda dess beslut, i anledning af Bevillnings-Utskoltets Betänkande N:o 9 och Utlåtande N:o 36, angående stämmoböter. Sorn Preste-Ståndet stannat i alldeles enahanda beslut med Vällofl. Borgare-Ståndet, påkallade inbjudningen icke någon åtgärd, utan lades Protecollsutdraget till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets sedan den 14 December sisth år Fröt. TJtdr. d. 23 Jan. tS^t. Kl å bordet hvilande Utlåtande N:o 386, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskollets Utlåtande, N:o 310. Med förklarande, alt en förnyad Instruction för Rikets Ständers Revisorer, i hvad som rörer deras befattning med Stats-verket, icke vore af behofvet påkallad, då den nu varande visat sig fullt ändamåls-enlig, beslöt Ståndet, för sin del, det må densamma fortfarande till efterrättelse tjena, med den förändring, att ordet Hof-Canzler utbytes mot ”vederbörande Departements-chefoch lades sålunda Utlåtandena N:ris 310 och 386 till handlinga me. S. D. Föredrogs ånyo llöglofl. Ridderskapets och Adelns, i Protocollsutdrag af den 2 December sisth år, meddelade inbjudning, det måtte Rikets Ständer bevilja nu varande Secreteraren vid Tabell-Commissionen, Hofmarskalken Leijonmarckj dels för åren 1839 och 1840 en hyresersättning för hvartdera året af 200 R.dr, eller tillsammans 400 R:dr utöfver de 50 R:dr, dem han under sådan benämning redan åtnjuter, dels ock ersättning med en summa af 3,666 R:dr 32 sk. för det han, alltifrån år 1815 och intill innevarande års slut, då den nuvarande löne-regleringen upphör, måst vidkännas nedsättning i den af Rikets Ständer år 1815 för Secreteraren beviljade stat.
Till detta Nådiga förslag, såsom grundadt på ett redan lagligen pröfvadl förhållande, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständers bifall. 15:o Från Preste-ståndet har Utskottet emottagit en derstädes af Komminister Heckman väckt och af Hof-predikanten Nordlund biträdd motion, hvaruti, med åberopande af ett bilagdt utdrag ur 1855 års s. k. statsliggare, upptagande de Clereci-staten tillhörande tjenstemän, hvilka af statsmedel åtnjuta kontanta löne-anslag, motionären påkallat Rikets Ständers uppmärksamhet å behofvet af löne-förbättring för desse, vid Dom-kapitlen och församlingarne anställde, tjenstemän, samt hemställt, att sådan förmån måtte dem beviljas med 50 procent förhöjning för hvar och en, som från Statsverket uti en eller flere poster uppbär 100 R:dr och derutöfver, samt med 100 procent tillökning för dem, hvilkas af statsmedlen utgående löner understiga nyssnämnda belopp, hvarigenom, efter motionärens beräkning, det sammanräknade lönebeloppet skulle komma att utgöra för den förra klassen 10,016 R:dr 18 sk. 4 rst. och för den sednare 779 R:dr 29 sk. 4 rst., eller tillhopa 10,794 R:dr 47 sk. 4 rst. i stället för den i staten nu uppförda summa 7,420 R:dr 40 sk. 11 rst., allt banko. Varande dessutom af motionären, med frånträdande af allt anspråk för egen tjenstetid på löneförbättring vid den komministralur inom Clara församling, han innehar, föreslaget, att nya löner måtte Stats-Utskottels Utlåtande N:o 148. 13 anslås för 4 komministrar inom de mest obemedlade församlingarne i hufvndstaden, nemligen för 1 vid Johannis, 2 vid Hedvig Eleonora; och 1 vid Adolf Fredriks församling, till lika belopp, som, efter hvad motionären här ofvan hemställt, skulle 8 af deras vederlikar inom hufvudstadens församlinger tillkomma, eller 40 R:dr Banko för hvardera.
Dertill l/öratiDe betjente, organifler och fl ödare på lanDet od)'i ftäDerna, i anfeenDe till tionDe odj öfrige rättigheter af görfamlim garne, löner och löning&tillöfningar i penningar eller h«mmand»räntor, meDer* lag, förläningar od) anDra infomfter, forn i odj för tjenjten werf ligen åtnjutad, IjmarunDer äfrocn begripen för DrDinarie Sapellaner Den infomfi De, efter jlu* taD och behörigen fajljlällD öfroerendfommelfe, njuta af ^prfoherDarne, hwilfa fiflnämnDe Derföre ega att berörbe utgift från fina egna infomjter afDraga; för SlcaDemie* ©pmnafib och ©fobftaterna, 5)omfprfo>ft)jj(omän, .Jfprfo* infpectorer, ni. fl.; för ©täDernad ^agiflrater fann öfrige Sjenflemän och betjente; för Dem, forn åtnjuta penfioner, grattaler odj benåDningar, h^dfa utgå efter flat, eller af allmänna meDel; för qwinna, forn njuter lön eller annan infomft, få ocf penfion, gratial eller nåDegåfma af allmänna meDel, meD De unDantag för Dejja fifta ttoänne punfter, forn i 145 § intagna äro. §. 3. Sill förefommanDe af mijjtag och på
Den 14 Juli. icke skulle vara lämpelig; att stadgandet att, dä någon för fylleri sakfäldes, borde undersökas hos hvilken Närings-idkare hans rus tillkom* mit, hvilken derefter skulle med ansvar derföre beläggas, icke eller vore tjenligt, lika som straffet för försäljning till luirooch Tjenstegos' sar: att Brä.nvins-försäljning vid Marknader icke borde förbjudas: att föreskriften, det Krogdörren under försäljningstiden borde stä öppen, vöre olämpelig: att det icke borde förbjudas Apothekare att utminutera Bränvin med droppar:’ att ansvar borde utsättas för den som utan rättighet tillverkar Bränvin: att åklagare, endast i det fall då han saknat all anledning till sin talan, borde åläggas ansvar för åtal å fylleri-brott, som han vid Domstol ej kunnat i bevis leda; 18:0 Riksdags-Fullmäg;igen Anders Joachimsson från Östergöthland , att såsom för Bandet högst gagneligt, det måtte tillåtas Bandtinannen , att till husbehof tillverka Bränvin å alla tider af året, efter hvad han för dess hushållnings-nytta kan finna nödigt, hvarvid han likväl förklarat att dess mening ingalunda vore, att tillverkningen »kulle drifvas till sådan höjd, att den blefve en handelsvara, och i öfrigt har Anders Joachimsson åberopat sitt i ämnet afgifna Memorial; i hvilka yttranden flera af Hedervärda BondeStåndéts Bedarnöter instämt; 19:0 Riksdags-Fullmägtigen Anders Barsson från Elfsborgs Län , att Städer som ej hafva Jordbruk, hvilket borde antagas såsom grunden för rättighet att bränna , ej måtte få tillverka Bränvin , och att de Städer, som hafva Jordbruk, väl matte bränna efter jordens Den 14 Juli, 122 5 jordens värde eller vidd af åker och äng edler samma måttstock som för Ilandet antages, men endast så framt Städerna medgifva en allmän och oinskränkt näringsfrihet för Bonden och Eandtmannen i ali slags Borgare-rörelse.
Stiftärenderne i allmänhet blifvit med nit och ordning af Directionen förvaltade ; dock som af redogörelsen för Grefliga Schefferska stiftningen finnes, att 17 R:dr 44 sk. 9 r.st. B:co, derstädes ännu balanceras, såsom en skuld, hvarföre nu mera aflidna Priorinnan vid Stiftet i Norrköping, Fru Ulfsparre, född Grefvinna Creutz i lifstiden häl - Ven 20 Augusti e. m. 3*2 tat för uppburne hushållspenningar , som , vid Inrättningens upplösande i Norrköping, icke äro s vordne redovisade; och upplyst är, att bernälte Grefvinnas arfvingar efter hennes död, sökt och vunnit urarfva förmon, samt att någon tillgång i boet icke eller funnits till skuldens betalande; men bemälta Grefvinnas arfvingar fått af Shefferska stiftningen lyfta ett halft års pension med i55 R;dr 16 sk., såsom begrafningshjelp, utan att dervid något afdrag för samma skuld skett, anser RiddarhusUtskottet sig icke kunna undgå hemställa, det de StiftsDirectionens Ledamöter, hvilka sistnämnda utbetalning anordnat och ännu lefva, mätte ofvnnberörde 17 R;dr 44 sk., 9 rist. Råneo SchefFerska stiftningen ersätta, så framt icke Ridderskapet och Adeln skulle finna nämnde belopp, i anseende till dess obetydlighet och då flere af StiftsDirectionens på den tid varande Ledamöter, nu mera jemväl äro genom döden afgångne, häldre böra ur räkenskaperne afskrifyas. §. 2.
I sammanhang härmed och i anledning af förd klagan deröfver, att Strömar och Aar på åtskilliga ställen obehörigen tillstängas, till förfång för kringliggande grannar, uti deras naturliga rätt att fritt begagna vattudragea till transporterande af natur-alster och förädlade producter, hafva Riksens Ständer, ehuru d« funnit denna klagan, såsom tillhörande Lagskipande Magten, att i laga ordning afhjelpa, icke kunna af Riksens Ständer till hufvudsaklig pröfning upptagas, likväl, i betraktande af ämnet» vigtig» inflytande på Näringarne i allmänhet, skolat hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att på alla ställen, der klagan anmäles rörande olagligt 68 Underdåniga Skrifvelstr. stängd Kungsådra, undersökning af vederbörande AuctoriteCer må, på de klagandes förskjutande kostnad, anställas och utföras, till utrönande huruvida Kungsådrorne, enligt Allmänna Lagens stadgande uti 17 Cap. 4 §• och 20 Cap. a och 3 §§. Byggniga-Balken samt flere härom utkomne Författningar, finnas alla tider på åiet behörigen öppna, samt att, i händelse af missbruk härvid, desamma genast undanrödjas, och den klagande, utan omgång, till sin rätt förhjelpes; hvarförutan Riksens Ständer funnit sig böra inför E. K. M. frambära den underdåniga önskan, att, om; genom dessa nu föreslagne åtgärder, sådane innehafvare af fisken eller ^Vattenverk, som, på grund af undfångne Privilegier eller Laga kraft vunne Domar, kunna finnas hafva vidsträcktare rättigheter, bevisligen blifva lidande, Strömrens-; nings-fondens tillgångar kupde få användas i ersattningsväg för slike förluster, dock likväl blott på en gång och icke genom årligt anslag, samt endast i de fall, då fråga är om allmänna flott* eller farleders öppnande. Riksens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif velger. Uppl. o. gotik, hos Ridd. o. Ad. d. 16 Dec. 182.'?
Således återstode blott de tvänne meningar, som af Friherre Silfverskjöld i dess reservation, och af Herr Crusenstolpe blifvit framstälde. Herr Hjerta: Jag hemställer, om icke Herr Grefven och LandtMarskalken skulle behaga underrätta Ståndet, huru Herr Grefven fattat de senast af Ridderskapet och Adeln afgifne SVar; för mill del skulle jag tro, att pluraliteten varit för afslag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att lian icke kunnat tillförlitligen utröna, af hvilken mening Ridderskapets och Adelns pluralitet vore. Herr Crusenstolpe: Jag ber endast att få fästa Herr Hjertås uppmärksamhet derpå, att ett afslag å Memorialet icke låter tänka sig, emedan Fullmägtige i RiksgäldsContoiret nödvändigt måste hafva någon instruktion i detta ämne. Herr Rosenqvist: Hå Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken upplyst, det Hans Excellence icke kunnat utaf de Den 8 Mars f. m. 35 afgifne svaren utröna pluralitetens mening, anhåller jag om votering. Herr Hjerta: Till svar på Herr Crusenstolpes sista yttrande får jag lemna, att BorgareStåndet redan afslagit memorialet, och att jag just yrkat ett sådant afslag, emedan Fullmägtige i RiksgäldsContoiret i detta afseende icke behöfva någon instruction. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, om, sedan votering nu blifvit begärd, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att bifall å Statsutskottets nu föredragne memorial finge upptagas uti ja-propositionen, samt afslag derå uti nej-propositionen, så framt Ridderskapet och Adeln icke åstundade någon annan contra-proposition. Herr Hjerta: Jag trodde, att svaret om bifall på Memorialet var så tydligt, att derom mera icke kunde uppstå fråga; jag har dessutom icke hört någon begära bifall derå. Om deremot afslag sattes i ja-propositionen, kunde man slippa fyra voteringar.
Af den 25,ooo man starka Armee, som vi 1813 uppställde emot Napoleon, med hvilken vi sedan inträngde i Holstein, jemte en betydlig Armee emot Norrige, genom hvilka ansträngningar Skandinavien förenades, — af dessa Armeer hafva vi, oaktadt vårt nu mera isolerade och fördelaktiga läge, bibehållit större delen, och dess Befäl har blifvit ökadt med 724 nya beställningar, utom alla Passe volance-Commissariatsbeställningar; derjemte hafva vi fått 2:ne nya Skånska InfanteriRegementer, Gottlands Nationalbeväring, LifbeväringsRegementet, Hallands Bataillon och sluteligen PionierCorpsen. Yi hafva sedan 1809, då Sverige återvann frihet och sjelfständighet (den vi icke äfventyrade af brist på Armeer, utan af brist på förnuft i politik) ökat Befälet af vår Armee med 5o proc. eller med en Ba - Den to Augusti e. m. 159 Bataillon på hvarje Regemente. Påkallade införandet af conscriptionen denna tillökning? Då hade varit bättre att icke införa den. Ali fara var ju redan öfverstånden, när conscriptionen antogs; — det var icke behofvet sorn påkallade denna Lag; den tillkom af förkärlek till allt hvad som var Fransyskt; derföre att Napoleon egde en conscription, derföre skulle vi också hafva en. Något nytt borde väl åtminstone åtfölja en revolution; ehuruväl Sverige aldrig saknat krigare, då frågan handlat 'om att försvara friheten och sjelfständigheten. Till vår kunskap kom endast Napoleons militaira bragder, dess Ärrne'ers segrar och framgångar, hvilket uppeldade det Svenska Ridderliga hjertat till enthusiasme för dessa frihetens kämpar; och likväl hade de redan 180g upphört alt kämpa för friheten. Det var till frihetens förtryck som Despoten numera drog i fält, och vi hade att tacka endast vårt lyckliga, geografiska läge för att icke äfven vi lingö erfara hans förtryck och hans Armeers plundringar, hvilket väl torde varit hufvudorsaken, som afsvalnatden förut rådande enthusiasmen för verldens då varande Alexander.
Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Utlåtande M 46. 17 och huruvida icke en på ny undersökning grundad fördelning af rustningsoch roterings-besväret kunde med skäl påyrkas; men då emot en sådan undersökning stora svårigheter skulle möta, hafva motionärerne inskränkt sig till att hemställa: a) att den nu varande infanteri-indelningen inom Småländska provinsen varder sålunda rättad, att minst två förmedlade hemman indelas till hvarje soldat-rote och följaktligen att alla i föreskrifven ordning tillkomna förmedlingar må räknas hemmanen till godo; men att, derest indelta arméen icke skulle anses tåla den minskning i numerären, som genom verkställande af denna åtgärd blefve en följd, Småländska provinsen ändock mätte vederfaras den rättvisa, att hvarje indelt rote, som med beräkning af ågången förmedling utgöres af mindre än två hela hemman, tillerkännes belöpande ersättning för öfver-roteringen, att utgå efter länens markegång; eller också b) för den händelse, att intetdera af dessa yrkanden, så ytterst billiga de än äro, skulle bifallas, att åtminstone ordalydelsen i knekte-kontrakterne måtte få gälla till efterrättelse, och således att, sedan soldat-roten lemnat boställe eller torp af föreskrifven storlek samt aflöning åt soldaten till stadgadt belopp, den öfriga kostnaden för indelningens upp ätthållande varder godtgjord af allmänna medel, hvarigenom rotehållarne icke vinna någon annan eller större lindring, än den, hvartill de, jemlikt knektekontrakternas innehåll, måste anses lagligen berättigade; hvarjemte slutligen blifvit föreslaget, c) att den del af Smålands Kongl. Iiussar-regemente, som ännu nödgas underhålla hussar-hästar, måtte, i anseende till hemmanens svagare beskaffenhet, derifrån befrias, med skyldighet för dem att betala vakans-afgift, i likhet med rusthållen vid Grenadier-bataljonen.