Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Domstol der en af dem agerat domare och de öfrige ömsom föreställt anklagare och parter, för att såmedelst kunna öfva sig uti Rättegångskunskapen; när sedermera den enfaldige och ångerfulle, sorn antingen redan bekant eller åtminstone varit nära att bekänna sanningen, ånyo framträdt för Domaren, varit helt och hållit förändrad, fräck och ihärdig att förneka sanningen, och ehuru på de mäst grundade skäl befunnen straffbar, likväl härigenom undgått sitt rättmätiga straff. Det är dessutom hos oss ej ovanligt, att en tjuf som 3 å 4 gånger lidit straff, har mellan dess terminer rymt, och efter hvarje gång stört allmänna säkerheten, och det oagtadt, alltid sättes i ett tillstånd att ånyo eller i hela dess lefnad kunna förnya samma skådespel, då likväl andra nationer, i synnerhet den engelska, till undvikande af det ondas oberäkneliga följder och exempels otvifvelaktiga verkan, gör processen ganska korrt. De oändeliga om vägar, som tages med redan förvunne tjuf* var förorsakar äfven en lika vådelig, som skadelig tidsutdrägt, då ofta den brottslige, för att slippa sitt fängelse; föreger sig hafva Den 6 Februarii. stulit i en annan Provlnce, dit han således måste skickas, och derifrån efter dess föregifvande åter tili en annan , hvilket måste blifva en betydelig tunga och kostnad för det allmänna, som så i detta, som i öfrige fall, alltid skall blifva lidande, Och rymmer under denna cours brottslingen, hvilket ofta är händelsen, så försättes åter allmänheten i osäkerhet Och oro, att blifva ett mål för desse våldsverkares oförskämda tilltagsenhet. Det synes mig derföre lika klart, som ovedersägeligt, att ett ämne af denna beskaffenhet, sorn antingen skall i sina följder beröfva oss eller betrygga vår säkerhet, ber blifva ett vigtigt fö' remal för vår uppmärksamhet och beifrande.
Bcträdes en eller flere af Fullmägtige att, i hvad till Bankens angelägenheter hörer, hafva emotfagit och åtlydt någon annan befallning eller föreskrift, ifrån eho det vara må, än af Rikets Ständer, deras Banko-Utskott, eller, med de i Riksdags-ordningen och instruktioner utstakade vilkor, af Rikets Ständers Revisorer, utan att deremot hafva gjort alla de föreställningar och protester, det af BankoUtskottet vid 1809 och 1810 arens riksdag för Fullmägtige utfärdade reglemente föreskrifver, vare den eller de, som till beslutet bidragit, förlustige så väl Rikets Ständers, som ock annat allmänt medborgerligt förtroende. Tillskyndas genom Fullmägtiges förhållande, härvid Banken eller dess kredit något lidande, skola den eller de brottslige, jemte skadeersättning, dömas till fästning pä två till högst fem år. efter omständigheterna, dock utan arbete. 8 4. Som Banko-fullmägtige ej ega att öfverlägga i närvaro af något ombud från Konungen eller Regeringen, och det är föreskrifvet, att, derest bein ähle ombud, efter derom gjord föreställning, vägrar att sig aflägsna, Fullmägtige då böra uppskjuta öfverläggningen och afsluta sessionen; hafva den eller de, som denna föreskrift brutit, förverkat Rikets Ständers förtroende; och bör en sådan förseelse af nästkommande Revisorer genast anmälas hos Rikets Ständers Justitie-ombudsman och dermed förfaras på sätt i 2 § stadgadt är. § 5. o Åsidosätta Fullmägtige den dem enligt Banko-reglementet åliggande noga tillsyn öfver ordningens vidmagthållande inom Banko-verkets afdelningar, förhälles med deras ansvarighet, på sätt i 2 § omförmäles. Bih. till 11. St.
För att likväl bespara Rotehål"larne beklädnadens förfärdigande och traus"porterande under sådan tid, då Båtsmannen icke har hemlof, må Rotehållarne äga "tillstånd, att erlägga Beklädnadens kostnad "efter Markegångspris; hvaremot Yi och Kronan vilja draga försorg om Båtsmannens "Beklädnads underhåll under samma tid.” 9:o "Så snart Båtsmannens tjenstgöring, vare "sig till Lands eller Sjöss, fortfarit i sex "månader, vilje Vi och Kronan understödja "honom i beklädnadsunderhållet med följande persedlar, nemligen: en tröja, ett par "långbyxor, ett par skor, ett pär strumpor "och en skjorta, hvilka alltid beräknas honom för sex månaders tjenstgöring i Land ”eller lill Sjöss. Fortfar den oafbrutna tjenst - Deri i8 N o v e m be r e. m. 157 ”göringen än vidare efter denna tids förlopp, så erhåller Båtsmannen af Oss och ”Kronan, för lika tids ytterligare tjenstgöring, en full årsbeklädnad, sådan, som Ro”tehållarne böra den bestå; hvaremot på ”sätt i 5:te punkten är stadgadt, Roten bör ”till Oss och Kronan erlägga betalning derför efter Markegångspris, derest uppfor”dringstouren under tiden i ofvan utstakade ”ordning för numret inträffar.’* 11:0 ”Persedlarnes antal och beskaffenhet ”blifver hädanefter lika i hela det roterade ”Båtsmanshållet, utan afseende på hittills ”befintlige förhållanden.” Rätteligen transsuroeradt från de i Stjernemans och ModeVs Samlingar samt Årstrycket innefattade tryckta Författningar, intygar: Ex ollicio Carl D. Forsberg, Secreterare vid Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utskotten. Hvarefter Friherre Cederström munteligen fortfor: Sedan jag härigenom tydligen visat, att
Likaså är min öfvertygelse, att, på det Sveriges försvarssysteme måtte utgöra ett fullbildadt helt, och dess delar innefatta en kraftfull samverkan , det ej bör kunna bero på StatsUtsk. att förändra dessa delar efter godtycke, d. v. s., bedomina förhållandet de olika vapnen sins emellan i armeen, emedan möjligheten af en rätt samverkan dessa de - Den 7 Maj e. m. 353 lar emellan just derigenom skulle kunna upphäfvas; och lif» ven med förutsatt mycken skicklighet och kunskap hos Utskrs ledamöter, skulle detta bedömmande icke kunna hvila på de säkraste grunder, emedan Utsk. måste sakna kännedomen örn de beräknade villkoren för landets allmänna försvarsplan , utan hvilken kännedom alla organisationsförslager bära stämpel af ensidighet, ofullständighet oell osäkerhet. Då Utsk. derföre erkänner, att det bör finnas en anne'e, som är disponibel, som ulan vidlyftiga, förberedande, kostsamma anstalter må kunna hastigt sammandragas; d. v. s. en annee, som är väl beklädd, bevarad, utredd, exercerad och försedd med lämpliga trossfordon, och således äger rörlighet och taktisk verkningsförmåga; och då denna annee bör äga en fredsfot, hvarifrån den, genom förut beräknade utvägar, må, under kriget, successivt kunna utbilda sig till behöflig styrka: d. v. s. alt den stående hären skall utgöra en väl bildad stam, uppå hvilken den öfriga styrkan — beväringen — under freden lill en del redan utbildat sig, och med hvilken den är införlifvad , samt att denna stam bör, under kriget, hafva en del af sig i de'pot, hvarest successivt de trupper skola öfvas, hvilka böra inträda i armeens leder, för att ersätta förluster och hålla densamma vid tillräcklig styrka; — da Utsk., säger jag, erkänt allt detta, hav det väl föreslagit medel dertill eller åtminstone sådana, som nu äro tillgängliga? Utsk. har deremot afstyrkt de anslag, hvilka till förenämnda ändamål varit äskade, och anvisat dem på indragntr, hvarigenom Utsk:s förutsatta vackra ändamål förfelas, och grundsatserna motsägas.
Vi behöfva blott erinra om våra, på grund af Lagkommittéens förslag tillkomna horreklionsinrättningar, som, enligt ett allmänt vordet ordspråk, äro verkliga plantskolor för brott. 72 Reservationer vid Lag-Utskottets Betänkande, A’:o 38. Grundlösheten af denna så kallade förbättringstheori i straffrätten visar sig således redan deruti, att fängelset, hvilket man förordar, till vinnande af sitt förnämsta ändamål, förbrytarens förbättring och förekommande af brott, hufvudsakligen bidrager till förbrytarens försämring och brottens tillväxt. Men, invänder man, det är just detta man vill förekomma, och af denna orsak förordas ensamhetsfängelset. Likväl äro de nyttiga verkningarne af delta fängelse såsom straff långt ifrån allmänt erkända. I denna punkt är jag af skiljaktig mening med Utskottet. På grund af den kännedom jag inhemtat om dessa fängelser betviflar jag deras verksamhet att förekomma brott. Fängelseluften är förpestad. Renhet och (läckfrihet alstras lika litet inom dessa murar, som den fysiska styrka att fördraga kroppsligt arbete och den moraliska kraft att motstå frestelser, som är nödvändig för fången vid hans återinträdande i lifvet; och likväl äro dessa fängelser, jemförelsevis mindre förderfvande, än gemeusamhetsfängelset, sådant detta för närvarande är organiseradt. I afseende å straffängelsernas organisation återstår nemligen ännu mycket att göra, på det att de må kunna afpassas efter brottens olika karakter och beskaffenhet. Emellertid och i brist häraf skulle antagandet af frihetsstraffet såsom universelt straff, utan tvifvel komma att verka ofördelaktigt och medföra nödvändigheten att uppföra ensamhets-fängelser. Men skall väl Staten kunna uthärda de kostnader af mer än 10 millioner r:dr, som dertill erfordras? och hvilken tillökning i de årliga kostnaderna för fångarnes vård och underhåll skall icke blifva en följd såväl af denna utvidgning af fängelsestraffet som af fångarnes förvarande i enrum, der deras arbete blir mindre lönande och utgifterna för fängelset större.
VT. ©oden, fou au 18** ©en ©fattflplbigeS Nantil od) (Faracter. #of $amereraren $odr§ S3 ÄunflflgSrbar, £em* man odj SäfletiBeter. 93Mnora ÄnnssgSrb. {Dito ÖLwarn/ mcb 4 pär (lenar/ flår dela äret . SJngfjö Äronofidert, font Betalar ranta efter ScrBebofen. Remman. ^emmany od) Säflén Beters raärbett. -■ö 18/000 30/000 U0 od) QlvtxUatnt uti H. XX. #u$bonbe« o$ ggenbomg* egared 97antn. 95oning£* (tälle. SJJerfoner< 97amn odl) prtc famt 97artngarne« be nämniitg. fS Co ra rytz* 3 cr* 2 o s O ca » ■*3 CO <£ r% CO o n S* © O: CO^ 3‘ ca i-c ♦ s>: n ty <*a *crc <Ä O a© cr»° 0*2 3 5* *-»- cx* Öo rrca o » »-t ca * «-» <Xk 23e JS ty a <5 • s ^aS. ♦ ra fls ■SOT??.-»* ra 2^ rt ca * ra ^§1 n £>froer(ien 97. 97. ©tjernborg. #u6pre(ten 95erg informator S6E 1 Sogben SSerggrett 5i 2 — kammarjungfru ©tål . ©nitfaren ge .. 1 — Xräbgårbmnäftaren ©rön 2 2ine öfioerfiöbige bcrjenter kammar-'SKätt$-'SKabet 97. 97. Cuverrefta. Sör Saracter (15) 95i&. till SK. ©t. l Ärocjare jöint åtffilltge
Signora Labia belönades ock Marcello Rossi, österrikisk violinist, gifver med biträde af pianisten fröken Helga Thiess konsert i Musikaliska akademien nästkommande måndag. Richard Andersons elevuppvisning i Vetenskapsakademien sistl. lördag gaf liksom den förra vid handen, att undervisningen vid hr A:s institut bedrifves med synnerlig omsorg och till följd däraf också med framgång. af Georg » D e t var öfserdådigt där ute på landet, » instämde E d v a r d. H a n b e s k r e f landskapen, han hade dem ännu för sina ögon, små delikata strandmotiv från Seinens stränder. Hela trakten en enda bukett af v å r b l o m m o r, en hel bädd af nyutslagna syrener under verandan, där de ätit frukost. O c h när skymningen började lägga sig helt lätt o c h dallrande genomskinlig öfver landskapet, o c h man tändt lyktor här o c h hvar, medan himlen ännu var klar o c h låg i rosafärg öfver kullarna o c h öfver floden — det var rent af förtjusande. » Så har j a g aldrig sett fransk natur förr. Och inte heller Paris så, som när vi for bit in på ångbåten i skumrasket med bud o m, att nu var våren k o m m e n. » H a n afbröt Emma? » sig med att fråga: » Hvar är Frågan möttes af en allmän skrattsalva, så komiskt hade den k o m m i t fram. E d v a r d skrattade med — han hade sannerligen rent af glömt bort E m m a. » •fl ja. Berättelse han ämnade r y m m a till skogs, hade lika ö g o n - blickligen hoppat upp till h o n o m i omnibussen, och så b l e f den stackars karlen tvungen att dras m e d henne hela långa dagen. D e hade för öfrigt haft riktigt » extraliffadt ». Nordensvan. (Forts.) Aja slog an på norrmannen till en början.
I öfverensstämmelse med Herr A. V. Björcks derom väckta förslag, har StåtsUtskottet uti sitt rörande detta ämne under JVs 248 afgifna Utlåtande hemställt, alt Rikets Sländer måtte besluta, att under de år, nu skeende stats-reglering kom mer att omfatta, bränvins-brännings-medlen skola till Rikets Ständers Riksgälds-kontor lefvereras samt derstädes debiteras och redovisas. Detta Utlåtande har blifvit godkändt af Rorgareoch Ronde-stånden, dock af det sednare Ståndet med det vilkor, att uti blifvande reglemente för Riksgälds-kontorets styrelse och förvaltning intages, att härigenom icke förringas den, enligt 64 § Regerings-formen, Konungen tillkommande rätt att disponera såväl Rikets ordinarie Stats-medel och inkomster, som hvad under namn af extra ordinarie utlagor eller bevillningar till Stats-verket af Rikets Ständer anslås. Ridderskapet och Adeln samt Preste-slåndet hafva af slagit hvad Utskottet i samma Utlåtande hemställt. Enär således i denna fråga två Stånd Stannat mot två, torde för densammas afgörande, jemlikt 69 § Regerings-formen, omröstning i Förstärkt Stats-Utskott böra anställas. Då emellertid härvid förekommer, att 2:ne Riks-stånd afslagit Utskottets hemställan i dess helhet, men deremot, utaf de 2:ne Stånd, som bifallit Utskottets Utlåtande, det ena godkänt Utskottets hemställan oförändrad, men det andra eller Bonde-ståndet, dervid fästat nyssanförda vilkor, torde, för den händelse fiorgare-slåndet icke skulle vilja i fråga om samma vilkor med Ronde-ståndet sig förena, först genom särskild votering böra bestämmas, hvilkendera af dessa båda meningar skall blifva kontra-proposition vid bufvud-voteringen; och får Utskottet i sådant afseende föreslå följande voterings-proposition: Bih. lill R. St.
Majit under den 18 Mars 1846 låtit anbefalla Stats-kontoret alt, med uppgift å berörde utbetalningar för hvarje Verk under de då sistförflutne fem åren inkomma; så hade en dylik uppgift blifvit af Stats-kontoret aflemnad, hvars innehåll nu i underdånighet föredrogs. Då emel lertid flere år sedan dess aflemnande förflutit och densamma således icke lämpligen kunde tagas till grund för beräkningar vid beslut, som i berörde hänseende skulle Kongl. Maj:ts Prog. om Statsverk. 1830. 15 kunna varda fattade, hade Departements-chefen sedermera låtit uti Stats-kontoret uppgöra en nu jemväl företedd uppgift, sträckande sig till och med sistlidne år. Derjemte, och då Kongl. Maj:t vid de löneregleringar inom vissa embetsverk, som under sednaste tiden blifvit i Nåder beslutade, icke allenast stadgat, att, i af seende å ljuspenningarne för extra ordinarie tjenstemän och betjente, en sådan förändring borde ega rum, som af Rikets Ständers Revisorer, på sätt ofvan förmäldes, blifvit föreslagen, utan ock antagit, att, till vinnande af större enkelhet, ljuspenningarne för den ordinarie personalen skolat uti lönerne inräknas, hade Departementschefen, enär ljuspenningarne utgå utaf serskilda till skrifmaterialier, ved och ljus å hvarje Hufvudtitel uppförde anslag, och således, för tillvägabringandet af en dylik förändring i fråga om ljuspenningarne i samtlige embetsverken vore af nöden, att, hvad för berörde ändamål inom hvarje embetsverk erfordrades, blefve till Verkets aflöningsanslag öfverflyttad), ifrån Stats-kontoret infordrat uppgift å beloppet af de ljuspenningar, som, enligt nu gällande stater, belöpa för ordinarie personalen uti alla de embetsverk, för hvilka utbetalning deraf genom Stats-kontoret besörjes.
Af den härvid i underdånighet bifogade tabell, inhämtas, vid jemnfcrelse med den som år 1838 upprättades, att under sednast förflulne fern år utsädet af olika sädesslag förhållit sig till hvarandra ungefärligen i samma proportion som tillförene, men blifvit ökadt af hvete med 3i, af råg med 295, af korn med 740, af bafra med 768, af blandsäd med 270 och af ärter med 313 tunnor; men deremot minskadt af potatis med 136 tunnor; och att medel-afkastningen blifvit under samma tid ökad: af hvete med 20i, af korn med 14,772, af hofra med 9,545, af blandsäd med 8,774, af arter med 1,919 och af potatis, ehuru utsädet deraf minskats, med 13,523 tunnor; men deremot af råg, hvarå skörden under flere af. nu förflutna fem år felslagit, minskad med 1,253 tunnor; samt att således medelafkastningen af alla sädesslag öfverstigit densamma under nästföregående qvinqvennium nied 41,434 tunnor. Ehuru sädesproduktionen i Länet varit i jemnt stigande och under sednaste qvinqvennium i större proportion än folkmängden, fortfar likväl Länets innevånares behof af spannemål från andra orter att under de flesta år vara betydligt; och är importen deraf äfvensom af bränvin från ej mindre det närbelägna Upland än äfven Rikets sydligare provinser, synnerligast Skåne, vanligen högst betydlig, ehuru beräkning å beloppet deraf ej kan göras, då den del deraf som ankommer från Upland afyttras från producenten omedelbarligen till konsumenten. Linodlingen fortfar, att för Helsinglands innevånare vara en högst vigtig näringsgren, samt var under åren 1837, 1838 och 1839, då sädesgrödan till större och mindre del skadades af frost, af oberäknelig fördel samt för mången nästan det enda medlet till bergning.
Man har i öfrigt under diskussionen alltför mycket fästat sig vid vissa i allmänna handeln förekommande priser, såsom t. ex. 6 sk., 12 sk., 18 sk. o. s. v.; men det är ju hell naturligt att priset mäste rätta sig efter myntsorterne, och alt, om man från början begagnat det nu föreslagna systemet i ndr och penningar, man då skulle nu haft värdena i stället antagna i ndr och penningar. Frih. Cederström, Rudolf, har uppträdt mot allt slags decimalsystem, på den grund, alt, enligt Frihts uppgift, alla de nationer inom vår verldsdel, som äro af Germanisk stam, skulle hitintills icke antagit något dylikt, och att således Svenska nationen skulle bland dem blifva den första. Jag fästade redan i förmiddags uppmärksamheten derpå, alt, som jag vill påminna mig, Holländarna redan antagit decimalsystemet för mynt, ehuru ej för mått, mål och vigt; men jag bestrider dessutom Frih:s uppgift, att den Germaniska stammens afkomlingar skulle uteslutande hafva användt duodecimalsystemet. Hade Frih-.n sagt, att de antagit både duodecimalsystemet och decimalsystemet, så hade det ägt sin riktighet; enär, på sätt llr Lefrén på f. m. nämnt, alla deras abstrakta räkneenheter äro delade i tiondedelar, så alt t. ex. 10 .utgöres af 10 ettor, 100 af 10 tior o. s. v., men att deremot, sä snart det varit fråga om underafdelningar af enheten i någon verkligen förekommande vara, de vanligtvis indelat räkue-enheten i 12 delar. De hafva således icke konseqvent genomfört något system, utan ständigt sväfvat emellan båda, och det år just detta sväfvande, som gör mynträkningen hos de Germaniska stammarna alldeles ovetenskaplig; det är också derföre detta sväfvande, som jag ville tillstyrka R. o. Ad. att frångå, genom bildande af ett helgjutet system. Man har i historien exempel på, att just i vårt land ett sådant bildande varit i fråga, ehuru det ej kom till verkställighet.
Majestäts, vår allernådigaste konungs olyckliga och beklagliga bortgång vid stormen på skansen som hörde till Fredrikshalls hufvudfästning. Skottet har skett med en kartesch från en annan skans som låg på sidan på afstånd derifrån.» Underrättelsen är oriktig deri, att det var vid en stormning konungen blef skjuten. Det är icke utan vigt, att den första underrättelsen om konungens död, som var afsedd att meddelas allmänheten, innehöll en afsigtlig lögn. Anmärkningsvärdt är vidare, att uppgiften icke innehåller, att konungen blef skjuten från fästningen utan från »en annan skans som låg på sidan på afstånd derifrån.» Med denna skans menas påtagligen Overbjerget, som ligger på venstra sidan om den plats der konungen föll på omkring 500 stegs afstånd derifrån. Men om skottet i anseende till den mellanliggande höjden icke kan hafva kommit från skansen Overbjerget, så ligger det antagandet nära till hands, att skottet kommit från den mellanliggande höjden. Afståndet mellan denna höjd och platsen der konungen föll tyckes vara omkring 300 steg och således icke längre än att en muskötkula derifrån kunde nå konungen. I 1859 års undersökningsprotokoll uppgifves, att det dödande skottet varit antingen en musköteller karteschkula, men möjligen, ehuru mindre sannolikt, ett skrotstycke eller en bombskärfva. Enligt Carlbergs berättelse kunde en muskötkula från fästningen icke nå fram till den löpgraf, hvari konungen befann sig. Om konungen skulle blifvit skjuten från fästningen med en kastkropp ur en kanon, så enär han, enligt Carlbergs berättelse, låg »med ansigtet något vändt mot fästningen,» och således hufvudets venstra sida endast obetydligt var vändt mot fästningen, skulle en kastkropp ur en kanon, som gått in genom venstra tinningen, gått mera i riktningen åt bakhufvudet än ifrågavarande kastkropp enligt 1859 års besigtningsinstrument gått.
Grefve von Rosen upphört att vara Riksdagsman, sedan hans principal Herr Stenfelt med döden aflidit, samt de öfrige omförtnälle från Riksdagen afrest, i anledning hvaraf icke allenast de 5 återstående först utsedde Suppleanter, utan ock en af de sist utsedde Suppleanter såsom Ordinarie Ledamöter i Förstärkta StalsUtskottet inträdt, hvaraf handt, att för närvarande endasLjfinnas 6 Suppleanter; och då detta antal, i anseende lill de för flere Ledamöter af Ridderskapet och Adeln ofta inträffande förfall, befunnits otillräckligt, alltså och på det Förstärkta StatsUtskottets nu snart tillstundande sammanträden mätte kunna behörigen äga rum, samt Ridderskapet och Adelil undgå, att under den återstående delen af Riksdagen företaga något ytterligare val i detta afseende; hemställde Hans Excellence, om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt, att ytterligare utse 12 Suppleanter i Förstärkta StalsUtskottet. Bifölls. Hvarefter Hans Excellence föreslog, att detta val måtte å nästkommande Måndags eftermiddag den i i dennes genast vid början af Plenum förrättas. Ropades Ja. Vid förnyad föredragning afBevillningsUtskottets den 5 sistlidne December under Den 8 Januari] e. m. N:o 55 aflåtne, och den ti i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med voterings-propositioner angående tull å spannemål; biföll Ridderskapet och Adeln nämnde Memorial, samt godkände de deruti föreslag ne voterings-propositioner. Föredrogs ånyo ExpeditionsUlskottets den 10 sistlidne December under N:o 286 aflåtne, och den i5 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af återremiss utaf ExpeditionsUtskotlels under N:o 216 förut afgifne förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition om anslag för UndervisningsVerken i Riket. Herr Lefrén, Johan Pehr:
N:o 86. Motion N;o 154, om upphäfvande af 2 § i 1 kap. Straff-balken och anta gande af Lagberedningens förslag till häktningslag med vissa förändringar. Lag-Utsk. Betänk. N:o 36 och Utlåt. N:o 56. R. St. underdån. Skrifv. N;o 204. Motion N:o 155, angående ändring i gällande förordningar om stämpel pappers-afgiften och annan bevillning. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 7 och Mern. St. underd. Skrifv. N:o 135. Motion N:o 156, om anvisande till nordvestra stambanan af de för en sammanbindningsbana genom Stockholm från Jernvägen till Clara sjö afsedda medel, m. m. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 samt Mern. St. underdån. Skrilv. N:o 121. Motion N:o 157, angående Södertelje stads befrielse från erläggande af kronotionde för dess donerade jord. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 78. Carlqvist, om pension för enka och frenne oförsörjda döttrar efter Majoren vid södra Skånska infanteri-regementet 0. GMotion N:o 112. Stats-Utsk. Utlåt. R. St underd. Skrifv. Carlshamn, om anslag till inrättande af en teknisk läroanstalt i. Motion N;o 264. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 99. om upphörande af ett utaf staden hittills erlagdt årligt lönebidrag till dess elementar-läroverk Motion N:o 84. Stats-Utsk. Utlåt. R St. underdån. Skrifv. Carlskoga härad, om löneanslag för anställande af en Provincial-läkare i. Motion N:o 113. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. 2 10 Carlskrona och södra stambanan, om undersökning i afseende på jernväg mellan.