Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid sista Riksdag skedde beslutet i denna fråga, så vidt jag kan minnas, vid pröfningen af Statsinkomsterne, och tillstyrker jag vördsamt, alt nu mätte blifva bestämdt uttryckt, att, i händelse sammanlagda beloppet af dessa inkomster någon gång icke skulle uppgå till den påräknade summan, det 120 Den 3q April e. m. dS måtte åligga RiksgäldsContoiret,' att fylla bristen, hvartill de Lill Contoiret ingående öfverskott säkert lemna tillgång. Herr Skogman anmälte sig vara förelommen af Grefve af Ugglas, med hvilken lian sig förenade. Grefve Horn_, Claes Fredrik: Jag instämmer i hvad Herr Tham anfört, att det icke går an, att bestämma ett sådant Crediliv, som nu är föreslagit, förrän den beslutade Statsregleringen kan visa behofvet. Jag tror, alt när vid förra Riksdagen ett sådant Creditif anslogs, var det just i följd af Utgifts-Betänkandets pröfning, och icke i anledning af Inkomst-Betänkandet. Jag förenar mig således med Herr Hjerta. Grefve af Ugglas: Jag hemställer ödmjukast, om delta ämne kan tillhöra Stals•utgifterne. Om, för att göra saken simpel, jag antager, att Rikets Ständer besluta, att » StatsVerkets inkomster skola uppgå till 8 Millioner, och utgifterna till 8 Millioner, men icke mer än 7,800,000 R:dr inflyta, så ser hvar och en, att 200,000 R:dr skola tryta; och om då dessa Inkomst-beräkningar blifvit fastställda, utan någon möjlighet till ersättning af den tillfälliga bristen, måste en gifven förlägenhet uppkomma. Herr Tham: Om mitt minne icke bedrar mig allt för mycket, togs beslutet i Den 3o April c. m. 121 detta ämne år 1823 emot Riksdagens slut, men icke då Inkomst-Betänkandet förevar. Detta Betänkande bifölls på en gång i alla Stånd; och jag får hemställa, om det nu går an att förordna om ett Creditif till betäckande af en Statsbrist, när man ännu icke har anvisat några Statsmedel till samma creditif.
Då sade någre af de Phariseer: Denne mannen är icke af Gudi, efter han icke håller Sabbathen. Somlige sade: Huru kan en syndig menniska göra dessa tecken? Och en tvedrägt var emellan dem. Åter sade de till den blinda: Hvad säger du om honom, att han hafver öppnat din ögon? Då sade han: En Prophet är han. Men Judarna trodde icke om honom, att han hade varit blind, och hade fått synena, tilldess de kallade föräldrarna, hans som synen hade fått; Och sporde dem till, och sade: Är denne eder son, den I sägen vara blind född? Huru ser han nu? Då svarade dem hans föräldrar, och sade: Vi vete, att denne är vår son, och att han var blind född. Men huru han nu ser, vete vi icke; eller hvem hans ögon öppnat hafver, vete icke vi; han är åldrig nog, spörjer honom till; tale sjelf för sig. Detta sade hans föräldrar derföre, att de räddes för Judarna; ty Judarna hade då redo beslutit emellan sig, att hvilken som bekände honom vara Christus, han skulle utkastas af Synagogon. Fördenskull sade hans föräldrar: Han är åldrig nog, spörjer honom sjelf. Åter kallade de mannen, som hade varit blind, och sade till honom: Gif Gudi ärona; vi vete, att denne mannen är en syndare. Svarade han, och sade: Om han är en syndare, vet jag icke; ett vet jag, att jag var blind, och ser nu. Åter sade de till honom: Hvad gjorde han dig? Huru öppnade han din ögon? Han svarade dem: Jag sade det nu eder; hörden I det icke? Hvi viljen I nu åter höra det? Viljen I ock varda hans Lärjungar? Då bannade de honom och sade: Var du hans Lärjunge; vi äre Mose lärjungar. Vi vete, att Gud hafver talat till Mosen; men hvadan denne är, vete vi icke. Då svarade den mannen, och sade till dem: Det är ju underligit, att I icke skolen veta hvadan han är; och likväl hafver han öppnat min ögon. Vi vete, att Gud icke hörer syndare; utan den som är gudfruktig, och följer hans vilja efter, honom hörer han.
Kommers-Kollegium ställda fonders och medels förvaltning. I. R. 53. II. B. 744. lil. 4. A. 36- E. 38. — Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers, angående samma år verkställd granskning af Banko-verkets styrelse och förvaltning. I. R. 53. Hl. B. 4, 36. A. 57- U. 412,' 502, 513- — Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers, angående samma år verkställd granskning af Riksgäldskontorets tillstånd och förvaltning. I. R. 53- IV. B. 38. 125. A. 138, 139, 140. E.210. — Rikets Ständers år 1857 församlade Revisorers, angående verkställd granskning af Banko-Verkets tillstånd, styrelse och förvaltning. XI. R. 27. — Rikets Ständers år 1857 församlade Revisorers, angående verkställd granskning af Riksgäldskontorets tillstånd och förvaltning. XI. 23. R. 27. — Riksgäldskontorets Fullmäktiges, till Rikets nu församlade Ständer. II. B. 237, 526. Besigtningar, om förhöjdt traktamente vid. Se Traktamente. Beskattning af Löner, Titlar och Ordnar, om upphörande af. I. 195- R. 196. Se vidare Bevillnings-Utskottets Memorialer N:ris 5 & 8. Besutenhet å hemman i Dalarne, om ändring i K. Betalnings-anstånd, i vissa fall, för Riks-Bankens gäldenärer, samt försträckningars meddelande till Privatoch Filial-Banker. Se Bankens gäldenärer. Bete å Skogsmark, om bestämmande af böter för kreaturs utsläppande dertill före Maj månads utgång. I. 392. R. 450.
Naj:t8 Mä8i^a li68lut oell soililai:iu8e, i auleclnin^ ut' 8tat8-Iiället8, lleiii^iilierie clä än^o an mäld-» unilerllämAa an8olluiuA om gsaliell lräu <let lionom aulörtrocl^e 8tat8- liälia-emiaete; vicl l) vilken nn<j6v8äniAg an8cknin^ Herr l^lilrei-ven^ uti till i^i-otoeoilet asAikvet 8er8killlt ^ttiancle, i un8er8äniZlmt tillagt söljancle: '^OA ja^, 8Z8vm cist 8ei-8ki!8a ?i'vtveol!et lni' l^amwai-Xvenclen uncler lien 8 8i8tli8ne le8i uuli soimäler, jemte lie ötiiAS 8tat8-li38en, vicl clenna tidpunkt UN8ZA MIA 8ö!-u i unäer^äniAimt anmäla miA till kiäntraclanlle gs 8tat8-liä68- lxml^etet, sörani3t8 juA i^tirtill as 8et intvälsalle lorlmllanclet, att clen i allmänna lilacl 8e8an län^e söikunnalie, trän innevarande ?nli8möte8 iaörjan iliili8-8tän8en8 ösverläZ^ninoar öja^et uttaialie c>^jao8ition inot Lclei'8 Xon^I. Naj:t8 anavari^e liäciZisvare, zenom llt8kott8-vsIen ä6a»alalle i IiancllinA, att 6enna me - /'roporrtron, 7V:o §A. 5 NINA äfven v.')!' flikets 8tänders mgjoritets.
P. U. 636. VI. 117. A. 122. P. U. i85. — summans belopp, angående. V. B. 075. P. U. *1146. P. U. 1149. — Utskottet, om ökad Betjening för. I. P. U. 297. V. B. i4o. A. 246. P. U. 286. — om rum för. Se Secreta-Utskottet. — Ledamöter. Se Lista. Bibliolheket, Kongl., om understöd för. V. B. 528. A. 624. P. U. 629. Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, om tryckning af. P. U. 51 G. B. 1224. P. U. 1264. VI. P. U. 89. E. 178. Bjudning af Konungen till Riksdags-Predikans afhÖrande och middagsspisning på Kongl. Slottet. I. 19. VI. 257. — af Konungen, att vara närvarande vid Arf-Prinseft Oscars afläggande af Trooch Huldhets-Ed åt Konungen. II. 46i. — af Arf-Prinsen lill Bal och Soupé på Drottningens namnsdag. III. 323. Björkholm, Riddarhus-Vaktmästare. Se Riddarhus-Vaktmästaren. V. G74. 1426. Bohus-Länska Allmogens seglationsfrihet, angående. Se Seglationsfrihet. Bonde-Ståndets Deputationer. Se Depulationer. BorgareStåndets Deputationer. Se Deputationer. Borgenärs-Eden, angående förändring uti. Y. B. 1162. R. 116*7. B. 122g. A. 1295. P. U. i338. E. 1347. Boskiften, om iakttagande dervid i afseende på uppfostringshjelp för omyndiga Barn. III. B. 435. A. 719. P. U. 734.
Den lilln boken innehdler flera sm&amp; beriittelser, 11.vilke~ utan tvifvel slnola blifvn mycket onltyclcta nf barn mellan ' 7-9 Kr. BerBtt ' elserna handla om smB gossar och flickor, som leka och ron sig i sina hem, alldeles som verkliga barn brnka, gora, antingen rned - Rello, Sillrestass och PAlle eller hur deras fyrbenta viinner nu a15 heta, eller oclzsA 1nec1 andra smii gossar och flickor, soin gSra langrc? eller kortase besBlr i deras hem. Htiadelserna &amp; I-O rolige~, Inen e j m h g a eller mycket omviislande. Dettn 5r dock utan tvifvel en fordel, niir det 81. fr&amp;ga om beriittelser fijr ' mindre bwn. I&lt;Brlek till de smB och en fostrolig belrantskap lned deres smdr rojer sig ofverallt i de snG berattelserna, hvars inne&amp;ll 51.- mycket enlcelt, sA, viil so111 nly~ketr noje och liittfattligt. MBaga gode l~.sdo~nar lrunna de sm8 he~nta i den lilla bolren, som vi vannt rekomrnenderrt Kt alla, son1 slrola kopa jullrlappar At mindre barn. Stilen Br i alln nfseenden fortriifflig. Mr R11the1 * l ' oi~t2s b i m ~ a£ IYu~un 1; Vamer (Elisabeth Wethurell). frAn engelslran. Mr Rntl~erfords barn, som for omlcring 40 Br sedan ~ n e d fortjasning lastes af dem, soin dB voro barn, har 1111 utlro~nnlit i on ny upplapa.
Gederström: io5 §:n Reg.F:n bestämmer Const.- Utskrs skyldighet ”alt iiska de protocoll, som uti Statsrådet blifvit förda, utom dein, som angå ministeriella ärenden och comm.indomål, hvilka endast i det, som rörer allmänt kända och af Utsk. uppgifna händelser, må kunna fordras.” Derefter följer uti i ot> och 107 §§:na Utsk:s skyldighet att efter dessa protocollers granskning pröfva, huruvida förhållandet enl. 106 §:n ger anleda, till åtals anställande inför Riksrätt, eller enl. 107 §:n, till anmälan om entledigande af en eller flera bland Statsrådets ledamöter; uti det sednare fallet likväl beroende på R. St:s pröfning, om de finna skäl alt göra en sådan anmälan. Uti Riksd.Ordnts 2g § 3ro närmare bestämmelser gifna, men hvarken här eller uti den af Hrr Hallström och Ribbing åberopade 37 §:n har Const.- Utsk. fått någon annan myndighet; ty uti 3y §:n 2 mom. står: ”Intet Utsk., Const.- och BancoUtsktn allena undantagna, vare berältigadt att väcka frågor till afgörande i R..St:s plena, eller att upptaga andra ämnen än de från plena remitterade. ” — Samme värde ledamöter hade bort finna, att i 56 och 81 §§:na Reg.Fm finnas de ämnen specificerade, deruti Const.Utsk. äger grundlagsenlig rätt att väcka frågor, sådana som Hr Prosten Hallström och Hr Ribbing här föreslagit. Uti anmärkningsväg kan icke Const.Utsk. handla, utan att hafva det Stadsråds-prot., hvarpå en sådan anmärkn. skall grunda sig. Detta prot. har Frih. Tersmeden här upplyst, att Utsk. reqvirerat. En sådan reqvisition af Const.- Utsk. hade bort förutsätta att Utsk. känt någon dag* då fråga varit om complettering af Statsrådet.
Det lockar och drager, detta blekhyade ansigte, det är som en oläst bok; man undrar och gissar. Hå! Jag sitter der och målar för mig hennes hem, jag vet ju så väl hur det ser ut, – och hennes lif, hennes framtid. Det är det gamla vanliga – naturligtvis. Hon är en ibland tusen. Jag sitter och ser på den hand, hvarmed hon stöder den andra, hvilken hon ännu skakar smått, som när man söfver ett barn som lider. Denna bara hand har en vacker form, med smala, spetsiga fingrar, den känner lika litet till handske som till hårdt arbete, den brukar aldrig sqvalpa i vatten, aldrig diska, tvätta och skura. Det är någonting hos henne af en vildfåle, men en som är foglig och mild af naturen. Under sin uppväxt har hon sprungit omkring i gränderna och lekt med andra ungar, väl en smula sjelfsvåldig, aldrig elak. Hos mor har hon fått mat, till kakor och karameller har hon tiggt. Far har hon aldrig tänkt på. Men nu är hon konfirmerad, och så har hon måst gå den vanliga vägen – till fabriken. Och sedan skall det gå vidare, också på den vanliga vägen, ty hon är så näpen, så mjuk och fin; det skall icke finnas någon undflykt för henne. Det är omöjligt att höra denna smeksamma lilla röst utan att ge akt på henne. Ett »gladt» lif – således – några år, ett oordentligt lif, sedan nöd och elände, sist en graf på fattigkyrkogården. Så är allt slut, och detta lif så spårlöst borta, som tusen andra. Om det ändå funnes rum för ett kanske! En fin herre med vackra kläder, en fin herre, till hvilken hon ser upp som till en gud, – det blir det första. En fin herre, som har råd att kasta bort sina leksaker... Hon ser sig omkring liksom bönfallande, och ögonen bli fuktiga. »Jag längtar så – kunna de inte gå derinne! – ack min hand, min hand!» Det är samma mjuka, klagande hviskning, vibrerande i otålighet. Åh – barn – det fins ingen räddning för dig! Det fins i hela din varelse någonting tilldragande, regellöst, vind-för-våg-kastadt, en egendomligt intagande blödighet.
Ständerna ökade vid förra Riksdagen detta anslag till 75,000 Rdr Rmt, och beviljade denna tillökning, för att i någon man bespara Konungen de stora förluster, som han städse fått vidkännas för K. Theaterns räkning; ty alltsedan år 1809 har det icke lyckats någon Chef, med undantag af Frih. Hamilton, att lemna sin plats utan att på samma gång öfverlemna efter sig mer eller mindre betydliga skulder. Hvad mig sjelf vidkommer, så gjorde jag betydliga skulder! Men jag tror att egentliga orsaken dertill var, att jag egnade företrädesvis omsorg åt den lyriska seenen. Jag upfattade nemi. syftemålet med K. Theatern vara det, att densamma skulle, åstadkomma, hvad man på andra theatrar ej kunde komma i åtnjutande af, nemi. en lyrisk scen. Den dramatiska scenen kan underhålla sig hvar som helst, blott den eger dramatiska artister med talang, och förnekas kan väl ej, att man på min tid på flera theatrar omsorgsfullt vårdade och skötte densamma; så t. ex. stod den s. k. Mindre Theatern i detta hänseende ganska högt, då Hr Thorslow ännu var dess föreståndare. Detta var egentliga orsaken hvarför jag gjort så stora upoffringar, synnerligast på den lyriska scenen; men jag kan icke underlåta, att vid detta tillfälle förklara att under de 4 år, jag förestod K. Theaterns angelägenheter, jag aldrig af den milde, snillrike, älskvärde Konung, sora då satt på thronen, hörde ett enda uttryck, ej ens en tanke, som kunde tydas som missbelåtenhet, från hans mun uttalas, ehuru deficit, oberäknadt de upoffringar, lian gjorde, tipgick till omkr. 20,000 Rdr Rmt om året. Innan jag slutar, vill jag blott tillägga, att, om vi i vårt land, likasom öfverallt annorstädes, i stället för att splittra, ville Den 11 Februari f. ra. 407 förena vära krafter oell så äfven med de musikaliska talanger, som vi hafva, och således bilda något helt af vår Musikaliska Akademi ■och vår K.
Strumpor och Strumpslolsarbeten är bestämdt, gångkläder, tillhöriga sjöfarande eller resande, när de äro synbart brukade eller, af egarne sjelfve medförda, pröfvas icke öfverstiga deras personliga behof Klöfvar; hänföras under Horn, oarbetadt Knallhattar, askarnes vigt inberäknad 1 skålp. R:dr. Fria öre. 50 Knapergall och Ekollon, malen och omalen Knappar, af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen 1 skålp. Fri 60 Anm. I)å knappar af Glas, Horn, Metall, Perlemor eller Stenkol icke annorlunda äro af sammansatta ämnen tillverkade, än att öglan är olikartad, böra de förtullas på sätt taxan stadgar för det ämne, arbetadt, hvaraf sjelfva knapparne äro förfärdigade. Knif var: rak-, med eller utan fodral . 1 skålp. 50 penn1 skålp. 1 12 Anm. Såsom pennknifvar 'förtallas äfven knifvar, hvari finnas pennknifsblad jemte andra kuifblad eller redskap. tälj-, sjömanseller gröfre arbets1 skålp. 15 bordsoch andra slag, ej specificerade, samt gafflar: med skaft af silfver, pläter, ebenholtz, elfenben 1 skålp. 1 med skaft af andra ämnen 1 skålp. 25 Knytningar; hänföras till Strumpslolsarbeten, Koboltmalm och metall , Fri hochenilj; se Färger. Koéffyrer . 1 stycke. % Kol, trä- Fria. Kolsyradt Natron; se Soda. Kompasser; hänföras under Instrumenter, navigationsm. fl. 24 Förslag till Tull-taxa. Konfilyrer Konjak; hänföres under Bränvin. Konserver, i hermetiskt slutna eller lufttäta kärl förvarade ätbara varor Kopal; hänföres under Gummi, alla slag, ej specificerade. Koppar: rå eller garad smidd, valsad eller gjuten: plåtar och andra ämnen för bearbetning bleck och spik till fartygs förhydning andra helfärdiga arbeten, opolerade polerade Kopparnickel Kopparrök; hänföres under Vitriol, andra slag.
Uti till Rikets Ständers Stats-Utskott under den 8 sisth Febr. afbiten Proposition, har E. K. M. dels i Nåder föreslagit, att så väl alla de Civila Embetsoch Tjenstemän, hvilka, enligt Regeringsformens 35 §., 7* Expeditiom-Utskoltels Förslag till und. Skrifvelse N.-o 54- tunna, utan föregående ransakning och dom, af E. K. M. entledigas, som ock de öfriga högre Civila Embetsman, hvilka från delaktighet i CivilStatens Pensions-Cassa blifvit uteslutne, må förklaras berättigade, att, ifrån och med månaden efter deras utnämning, tillträda alla Embete! eller Tjensten åtföljande löningsförmoner, hvaremot, vid deras dödsfall i tjensten, begrafningshjelp icke skulle deras Sterbhus tillgodokomma, dels ock till Rikets Ständer i Nåder öfverlemnat, att, derest Rikets Ständer funne Civil-Statens Pensions-Cassa böra erhålla ersättning för den förlust i tillfällig inkomst, som, genom upphörande af vacanceoch liggetids-besparing samt begrafningshjelp, i ofvannämnde fall kan för Cassan uppkomma, ett lämpligt anslag dertill bevilja. Vid öfvervägande af hvad den Nådiga Propositionen samt öfrige i detta ämne till Stats-Utskottet öfverlemnade handlingar innehålla, hafva, å ena sidan, Rikets Ständer väl funnit det icke kunna nekas, att Eratetsoch Tjenstemän, sorn utan dom och ransakning entledigas, få, genom mistningen af den å lönen aftjenade begrafningshjelp, vidkännas en ytterligare förlust; men då, å den andra, deremot förekommer, att det af E. K. M. i Nåder föreslagna undantaget i nu gällande
Betänkande»» tillstyrkt i afseende pä ätffillige föresiagne Stats-Utgifter, nemligen: 1:o En Pensions - Stat fär btetzekads <l)ffi» cerare och Under-Officerare, 5,500 Rits» daler. Dä Stats. Werkst förut aldeles icke bidra. Her till underhället af de utaf Fäderneslandet förtjente Män, som i Rikets tjenst haft lif och blod vsparde, har Stats-Utskottet icke bordt un. derläta att tillstyrka öfwerlcmnandet till Kongl. Maj:ts Disposition af den mätteliga summa, som Kongl. Maj.t till Pensioner för bleseradt Officerade och Under. Officerare i Räder äskat. Armeens Pensions. Casas Fond, hwarifran af. skedade Officerare erhälla Pensioner, har sin upp> rinnelse förnämligast ifrän Krigsbefälets egne tillffotter; men Soldater bekomma gratialer frän Krigsmanshus Casar», som har sin hufwudsakeliga inkomst frän donerade Hemman saint inne. hällningar pä Embetsmäns löner. Dä för öfrigt Stats. Werket har tillgäng till den nödiga sumlnan, och de Z:ne andre Riks-Ständen densamma bewiljak, lärer det Hederwärda BondeStändet icke heller undandraga sig att bifalla, det Staten mä till det goda ändamälet bidraga. 2:0 Taffelpenningar till Presidenten » Swe« Hof.Rätt, 1,000 Riksdaler. Att denna utgift är nödwändig, wisar sig säkrast derigenom, att Kongl, Mast, L anseende till !ib Den 12 Oktober. till de knappa löne.wilkor, som, för detta i RS» gerings - Formen stadfästade Embete, förut finnes pä Stat, icke kunnat detsamma wid nu timad varancé tillsätta.
Uti det af Embcts-Verken, rörande ifrågavarande ämne, afgifne underdåniga Utlåtande, har Stats-Conloret yttrat, att, då det skulle blifva en för Sta Is-Verket för mycket betungande utgift, om i alla städer, der ständig garnison inqvarteräs, tillräcklige och ändamålsenlige casernbyggnader, samt, der Cavallei ie-trupp är förlagd, stall och four råge-magasin skulle på Statens bekostnad inköpas eller anläggas samt underhållas, hvaisaf äfven kunde uppkomma betydliga förluster, i händelse af Iruppernes förflyttning från en station till en annan; syntes det Stats-Contoret, som, i närvarande förhållanden, det vöre lämpligaste sättet för inqva.rteringshesvärets utgörande, att inqvarterings-utgifterne för städer ne, utom Stockholm, blefvo, efter inqvarterings-tolagens afräknande, fördelade till gemensamt utgörande, efter hvarderas förmåga, handelsrörelse och borgerli - V Stats~ samt Allm. Besv, och Oecon. Vt sk. Betänkande JV:o 47. i $ ga näringar, helst äldre och nyare Författningar jemväl inneburo det gemensamma syfte, att inqvarleringen vöre en allmän skyldighet, hvars utgörande af släderne ansetts motsvara landets besvär att herbergera indelta Armeen samt tågande trupper. Inqvarterings-tolagen, sorn luttills användts i första rummet till inqvarterings-utgifters bestridande, och vidare lill slädernes allmänna behof, borde hädanefter ingå till Statsverket, för att, tillsammans med slädernes bidrag, utgöra tillgång för den contanta inqvartering, sorn varder de inqvarterade trupperne tillagd, och skulle den blifvande contanta inqvarteringen till ifrågavarande garnisoner lämpligast uppföras å Riks-Slaten, samt de härtill erforderlige medel uttaxeras pä släderne, antingen genom årlig afgift efter deras classilication, eller ock genom viss förhöjning å bevillningen för städers och köpingars egendomsvärde och rörelse. Sorn, enligt hvad sammandraget Litt.
Och detfinnes något, som står öfver kamratlif och kamratanda och en ofta blott förmenad själfständighet och frihet, och det är och förblir familjeband och familjeplikter. » Hvad kamratlifvet angår, så är detta icke någon ersättning för familjelifvet. Tvärtom måste det anses såsom en motsats därtill, och till och m e d i många fall såsom en frätsten på detsamma, » har Anna Cleve yttrat i en af sina behjärtansvärda uppsatser. Och dessa hennes ord innesluta mycken beaktansvärd sanning. Men denna fara, hvarför ansvaret i första rummet ju återfaller på hemmen själfva, är ingalunda den enda, o m än en bland de farligaste, som från kvinnans sida hotar familjelifvet. Må våra kvinnor och i främsta rummet våra mödrar väckas till besinning om de öfvergrepp och lyten — • hos dem själfva och den sfär, inom hvilken deras inflytande gäller — genom hvilkas undanrödjande de kunna bidraga till en god och lycklig lösning af den kris i hvilken vårt familjelif befinner sig. Tea. * p å man är guvernant » Och guvernanten spänner ner Stramaljen ur sin båga, Och hennes nattvak nu man ser I klart zefirgarn låga. Bland röda rosor och små lam Och dito änglar sticker fram En kvarterslång Cupido. » I den » gamla, goda tiden », om hvilken här talas, då man satt och petade ihop hela zifirgarnslandskap på den allra finaste stramalj öfver en tråd, på den tiden ansågs det visserligen illa nog att vara » på öfverblifna kartan&gt;, och som hvar man vet, gycklades det åtskilligt med och om &gt;gamla mamseller », men jag tror, att guvernanten, hon må ha varit gammal eller ung, sattes högre än i våra dagar. Ja visst, ja, guvernanterna voro icke så många på den tiden, därför behöfde de heller icke hålla till godo med hvad som helst. » Knowledge is power » — det ordspråket hade då ännu sin tillämpning, nu tyckes det icke mera något gälla, åtminstone då det är fråga om guvernanter.
Jag betviflar dock fördelen ens för de stora. Hvad de å ena sidan vinna genom befolkningens utarmande, del förlora de å andra sidan mångdubbelt. Armodet tärer i fattigskatt, i skatt lid statsbehof för fängelser och arbetshus m. m. vida högre belopp, än den blods-penning arbetarens bringande till armod skänkte spanmäls-producenten, och ett ularmadt folk blir en dålig afnämare lill framtida skördar. Efter mångå strider har Englands tull å spanmål nu nedgått till omkring 16 sk. tunnan för alla slag. Englands jordbruk har med tull-nedsättningarne gäll framåt likasom konsumentens, arbetarens, välstånd. Jag tror mig hafva bevisat, alt detta öfverallt måste blifva följden af likartade åtgärder; och jag öfverlemnar till Rikets Ständers behjertande mitt förslag om nedsättning af inför - Revillnings-Utskotlels Belänkande, N:o 3. 10S) sels-luilen å spanmål, alla slag, utom hvete, lill hälften af nu stadgade belopp; pä del äfven vi en gäng må kunna erhålla en stadgad och oföränderlig tull-afgift och en derpå beroende stadgad spanmålshandel, sorn i sin ordning kan förebygga de, tyvärr nu alltför olla i fråga k o nini a tule, för producenten och handeln lika förderflig» kastningarne emellan olika införsels-afgifler oell export-förbud. Den af mig och flere motionärer yrkade tull-nedsätlning å smör från 1 R:dr JO sk. till livad den under Finska traktaten högst utgjorde, 32 sk. pr lisp., antogs af Bevillnings-Ulskollels lull-afdelning, men föll, med en röst, i Utskottets plenum för den af Kongl. Majit lill 1 R:dr föreslagna tull-satsen. — Icke blott konsumentens, utan äf ven producentens och Statsverkets fördel tala likväl här för återgång till den gamla lullbeslämmelsen ; ty denna medgaf en jemn och loflig införsel, sorn lemnade Slats-verket en sedermera förlorad inkomst af omkring 40,(100 R:dr årligen.