Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bko, under vilkor att, när årstiden sådant medgifver, Fullmäktige sjöledes till Banken indraga den del af behållningen, som öfverstiger Två milkr Hamb Bko Då detta sednare stadgande naturligtvis afser att bereda minskning i transportkostnaden för det silfver, hvaraf Banken på utrikes ort kan under vintermånaderne blifva egare, torde, under nuv:de förhållanden, ett tillägg till dessa stadganden böra af R. St:r meddelas. Det lån å 20 mill:r, Fullmäktige i Riksg:sKont. uptagit, har, efter ingångne underrättelser från utlandet, rönt den efterfrågan på penningemarknaden att, utöfver de omkring -4 milhr Rdr Rmt, som redan äio indragne eller under indragning, betydliga lefvereringar derå under den allra-närmasle tiden förestå. Att sistnämnde förhållande skall inträffa i afs:de å det af Regeringen i Hamburg uptagne lån torde jemväl kunna förutses; men då, ge nom åtgärderne att öfverflytta dessa valutor hit, det hittills existerande vexelbebofvet sannolikt snart skall fyllas, bl ifver, så snart Bankens rätt att fiafva silfvervaluta i Hamburg och Altona till fullo begagnats, för Riksg:sKont. ej annan utväg, än att antingen låta de lånemedel, som i silfver lefvereras i Hamburg, der qvarstadna utan ränta tills öppet valten inträffar, elier ock att, för silfrets öfverförande iandvägen hit, ådraga sig icke obetydliga kostnader. Af sådan anledn. får jag vördsamt föreslå: Att BankoFullmäktige må bemyndigas att, utan afs:öe på det genom 10 mom. i förenämnde Utlåt, fastställda maximum för den behållning, som Banken under vanliga förhållanden får ega i Hamburg eller Altona qvarstående, af Riksg:sKont., till ett pris af 128 sk. Bki per Rdr Hamb. Bko, inköpa det silfver, som Riksg:s XI 11. 23 354 Den 20 Februari.
Som frågan om en allmän reglering af rikets elementar-läroverk för närvarande är på Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning beroende, samt det är att förmoda, att denna reglering, för hvars tillvägabringande anslag redan vid 1847 — 1848 årens riksdag beviljades, snart må vara att förvänta, anser Utskottet ej lämpligt att, vid sådant förhållande, Rikets Ständer nu ingå i bedömande af serskilda organisations och aflönings med andra frågor, som röra regleringen, utan torde vederbörande vända sig till Kongl. Majit, som icke lärer underlåta att vid den förestående regleringen taga deras anspråk i Nådigt öfvervägande; hvarföre Utskottet, som, hvad särskildt beträffar den af en motionär väckta fråga om inrättande af lärare-seminarier, icke kan annat än erkänna nyttan af dylika anstalter för lärarens så theoretiska som praktiska bildning för hans kall, men anser äfven denna fråga endast i sammanhang med den allmänna regleringen böra under pröfning komma, hemställer, att förevarande motioner ej må till någon särskild Rikets Ständers åtgärd föranleda» 12:o. Från Preste-ståndet har Utskottet erhållit remiss å en af prosten Arosenius C. D. väckt motion, deruti är anfördt, att Kongl. Majit, i anledning af Lindesbergs landsförsamlings underdåniga anhållan, den 15 November 1826 i Nåder bifallit, att den bland rektors, vid nämnde stads pedagogi, löne-inkomster, af ålder, utaf hvarje matlag inom landsförsamlingen eller, såsom den vanligen kallades, bergsförsamlingen utgående afgift i tackjern linge från rektorslönen afskiljas och i stället användas till bildande af en egen undervisnings-an' stalt inom socknen, att träda i verket med då varande rektors afgång. Denna förändring vidtog derefter år 1839, från hvilken tid nuvarande rektor endast fått tillgodonjuta återstående delen af lönen, utgörande 28 tunnor 31 kappar spanmål samt ungefär 65 ridr i penningar jemte embetsgård i staden och cirka 8-i tunland åkerjord.
S3 §. omförmälda och föreskrifva Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. 33 Utskott, åge Riksens Ständer alt välja och förordna ett Expeditions-Ulskott, bestående af Tolf Ledamöter, JÖr att uppsätta ej mindre de Expeditioner, sorn under Riksdagen af Stånden gemensamt utfärdas, än äfven RiksdagsB cs 1 u te t, och alla sålanda författade Handlingar till Riksens Ständers ■justering öfverlemna; och äge den SiatsRådets Ledamot, Konungen dertill förordnar, rättighet att i Utskottet öfvervara Riksdags-Beslulets justering, i de delar der„ ^ af, som röra Konungens yttranden. 2:o. Stånden kunna äfven, der dera /feh-Stånden kunna, der dem så nyttigt synes, nedsätta, hvart för sig, ett nyttigt synes, nedsätta, hvart för sig,’ ett Utskott, till upplagande af deras enskilda Utskott, lill upplagande af deras enskilda besvär och angelägenheter. besvär ocb angelägenheter. 3:o. Skulle Riksens Ständer finna flera Utskott vara af nöden, må de af Ständerna obehindradt tillsättas. Sådana Utskott må dock ej befatta sig med andra ä renden, än dom, hvilka, enligt Regeringsformen, på Riksens Ständers åtgärd ankomma. I fråga om deras tillsättande gäl/e ' Tre Stånds pluralitet; men stadna Två Stånd emot Två, öfverlemna Riksens Ständer härutinnan sin afgöranderätt till ConstilutionsU iskottet'.
(Jag tror att många flickor, mera barn än kvinnor, först genom en olycklig förlofning börja förstå, hvad de mena med kärlek — detta ständigt missbrukade ord.) Gå in i dig själf, fråga ej andra, i detta fall kan ingen annan döma; allt är här individuellt, nytt, som hade det aldrig skett förr, som vore ni två de första i världen. Håller din fästman verkligen af dig, så gör du honom en blodig orätt genom att hyckla känslor, du ej hyser; säger han sig nu vara nöjd med aktning, med sval vänskap, så kommer den dag, då han fordrar mer — då du måste ge mer än hvad vänskapens gärd är. Och lita ej på, att pliktkänslan skall vara dig nog. Sannerligen — äfven ett lyckligt äktenskap, ingånget af kärlek och sympati, är ej så lätt, att du ej behöfver både den impulsiva känslan och den reflekterande tanken til] din hjälp. Kom ihåg, här gäller det ej blott några stunder, tillbragta samman i nöjen och glam, här är fråga om att gå genom ett helt lif i ständigt beroende af hvarandra, med hänsyn hvarje ögonblick, mod uppoffring ofta, i hvardagslifvets tunga enahanda — och minns väl, oftast blir det dig, hustrun, det tillkommer, att lysa upp hemmet med munterhetens glada solsken, att med aldrig svikande tålamod och spänstighet göra hemmets himmel ljus — sannerligen, här brister stundom äfven den varmaste ömhet — hvad vill då du med din tillkämpade pliktkänsla? Där kärleken rent instinktivt griper det rätta, där skall du med all din uppriktiga vilja ohjälpligt taga fel. Och nu nog om detta. Hade » Arla » med sin varning vändt sig mot lättsinnigt ingångna förlofningar — då hade jag gärna ställt mig vid hennes sida. Där tror jag vår tid ofta felar svårliga. Men att en tidssjukdom har svåra följder, däröfver få vi ej förundra oss. Låt oss blott söka lära, våra döttrar hata kurtisen, gifva dem mod att trotsa konventionalisnien — och vörda kärleken. Titti. IDUN 1898 Vår älskade. En studie af Karin Hallgren. (Forts.) Där raglade en landsbo, som gjort lustresa till staden med sin hustru.
Om Rikets Ständer först genom lag gifva vederbörande all trygghet, som kan erhållas, för de fattade beslutens verkställighet, behöfver crediten mindre anlitas; man nödgas ej betala så mycket i omkostnader, för att skaffa sig silfver, och just genom tryggheten erfordras således mindre creditif och kostnader. På alla dessa grunder anhåller jag, att Ridderskapet och Adeln måtte, genom bifall till den första hufvudfrågan, att en BancoLag bör finnas, föranleda oss att sedan afgöra de särskilta §§. lagen innehåller, och der jag skall vara beredvillig att gå in på de rättelser, som Den ii Januarii f. w. 79 möjligen befinnas nödiga. Meningarne hafva inom Utskotten varit så delade, att ingen ledamot fått sin åsigt fritt och obehindradt igenom, hvaraf sammanhanget väl torde i det hela hafva lidit; men har man en gång trädt in på den rätta vägen, så har man all förhoppning aLt i framtiden kunna göra bättre. Herr Ribbing: Det är blott på ett uttryck, som jag anhåller att få fästa uppmärksamheten, nemligen att 72 §. RegeringsFormen skulle innehålla, att Banken ej skall styras efter Lag, utan efter Stadganden. litt sådant uttryck, att något funnes, som ej skall rättas efter lag, kan, som bättre är, ej uppsökas i någon af Grundlngs-§§:ne. Likasom all lagstiftning måste ske efter Grundlagen, måste ock de föreskrifter, hvilka den värde Talaren framställt såsom de enda, hvarefter Banken skall styras, vara stadgade i öfverensstämmelse med lag, annars äro de inga. De stadganden, som nu här äro föreslagne, äro, i öfverensstämmelse med den grundsatsen, underställde Ridderskapet och Adelil, för att icke allenast blifva öfverensstämmande med lag, utan äfven blifva lag, och jag hemställer, om icke sådant är behöfligt,då man funnit, att de stadganden, som icke varit lag, tjenat till intet, om icke lill att i nödens stund begagna oriktiga och oädla medel för att rädda sig. Sådana tillfällen gifvas visserligen, då man säger: nöden har in - 8 o
Derefter må anteckning verkställas och pollet meddelas, en - C 42 ) däst inför Riddarhus-Utskottet, hvilket i sådant andamål sammanträder f timma före hvarje Plenum. Ej må någon antecknas eller pollet eihålla som icke personligen sig anmäler. Vid anteckningen, och då inträdespollet erhålles, tilldelas hvarje Ledamot fett tryckt Exemplar af denna Riddarhusordning. §. i5. Häfver Ättemän i behörig ordning antecknad blifvit, äge i sådant fall hufvudman rättighet, att, i grund af behörig fullmagt, säte för annan ätt intaga. Har Hufvudman fullmagt utgifvit, vare han, för den Riksdagen, skiljd från utöfningen af Riksdagsmannarätt, utom i de fall, då fullmägtig afl idit, sin rätt förlorat, utrikes rest, eller sin pollet till RiddarhusUtskottet återlemnat. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PKOTOCOLL, HÅLLNA HOS HÖ GLOELIGE VID lagtima Hiksiiagen i ^tfldUjolm ÅK 1859-1860. JFiifafn Wiftrt. »♦ STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1859. kJedan R. St:r genom 69 g i Riksdags-beslutet af den 10 Mars 1858 blifvit kallade, att till Lagtima Riksdag sig i liufvudstaden infinna d. 15 Okt. 1859, samt K. M., genom öppet Nådigt Bref af d. 10 sistl. Juni, behagat samtlige R. St:r derom erinra, blef å den sålunda utsatta dagen Riksdag med vanliga ceremonier utblåst; och täcktes K. M. till Landtmarskalk i Nåder utnämna H.
Företogs val af en Bänkman inom 15:de Bänkm:safd. efter N:o 1053, llr Hammarberg, Carl Axel; och befanns vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1092. Hr Leijonmark, Johan Adolf. 8 Den 5 April. Föredrogs ånyo Consl.Ulskis d. 24 och 29 sisth Mars på bordet lagda mern. N:o 4, ang:de fullbordad granskning af de uti stats-rådet förda prot. De vid detta mern. fogade reservationer, upplästes på begäran af Gr. Anckarsvärd, Carl Henrik, som derefter uppläste följande: Granskningen af rådgifvarekallets handliafvande utgör säkerligen det vigtigaste momentet uti alla fria statsförfattningar; men ibland dessa torde få, så bestämdt sora vår Svenska, hafva uttryckt folkombudens rättighet, samt i och med detsamma pligt, att uttala en öfvertygelse ”huruvida statsrådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, iakttagit rikets sannskyldiga nytta”. Vår grundlag lemnar i sammanhang härmed representanten rätt, att hvar inom sitt stånd, yrka det R. St. måtte hos Konungen skriftligen anmäla deras önskan, att han ville utur statsrådet och ifrån embetet skilja dem, mot hvilka anmärkn. blifvit gjord, sedan Utsk. först deröfver blifvit hördt. Sedan Const.Utsk. nu deröfver blifvit hördt och sitt betänk, afgifvit, inträder representantens åliggande, alt taga i öfvervägande den vigtiga samhällsfrågan, huruvida Konungens rådgifvare gjort sig förljenle af nationens förtroende, eller om den allmänna meningen är, alt de icke visat sig hafva varit deras maktpåliggande värf vuxne.
Efter att hafva utvecklat sina åsigter af ämnet, tillstyrker Utsk.: ”att R. St., med framställning af dem, matte hos K. M. i underd. anhålla, det K. M. täcktes vid nästa rikdag för R. St. i nåder framlägga en fullständig plan för sjöförsvarets ordnande, i öfverensstämmelse med hvad Sveriges läge påkallar och efter beräkning af den samverkan med Konungariket Norriges flotta, som, då behofvet det fordrar, kan förväntas, samt med iakttagande af all den hushållning, hvil - Den i3 Maj f. m. 353 hvilken, vid betraktande af landets icke öfverflödiga tillgångar, är af nöden; äfvensom att, intilldess denna plan blifvit uppgjord och pröfvad, all nybyggnad och väsendtligäre reparation af linieskepp, eller complettering af förråder och anskaffning af materiel för sådana fartyg måtte inställas, samt de linieskepp, som äro i det tillstånd, att de fordra betydligare reparation eller förbyggning, antingen nedhuggas till fregatter, om de dertill äro användbara, och sådant anses nied fördel verkställbar!, eller i annat fall från flottan utrangeras.” Jemte det jag fullkomligt förenar mig med Gr. von Plåtens reservation emot den föreslagna fördelningen, ej mindre af manskap än medel , emellan de båda sjövapnen, får jag reservera mig emot Utsk:s förslag, att ingen väsendtligare reparation af linieskepp, eller complettering af förråder för sådana fartyg får företagas, emedan det kunde hafva den påföljd, att inom fern år, eller lill nästa riksdag, flera af dessa fartyg blefvo förstörda, hvarigenom Riket ofelbart skulle tillskyndas en förlust, som vida skulle öfverväga de besparingar, Utsk. förväntat sig af en slik åtgärd.
Barnet sträckte ut armarna efter de förbiskymtande träden, som stodo i rader, sammanbundna af vinrankor — det ena trädet, den ena girlanden efter den andra. Barnet råkade i förtjusning öfver dem. Hon försökte förklara, att de höllo hvarandra i hand för att dansa, hon klappade i händerna och skrattade högt. Modern nickade åt henne och försökte småle. Hon var för trött att känna och tänka. Hon såg endast som i en dröm det vackra landskapet skymta förbi: en leende trädgård nere i dalgången, den nyckfulla floden, som slingrade sig längs banan, än brusande och yster, än som en smal rännil, än uppdämd, så att stenbädden syntes, än åter bred och mäktig — en besvärlig flod, nejdens välsignelse och nejdens gissel, det var ej svårt att se — och de hvita landthusen, uppklättrade på kullarne, och de blå bergen med lätta skyar hvilande på topparne. Hvad naturen var rik och härlig och hur solen värmde och lyste! Hvad lifvet var oändligt skönt och rikt! Och hon såg på mannen och barnet och hjärtat kändes, som om det skulle brista, tårarne trängde fram under de halfslutna ögonlocken. Allt detta, lifvet, lyckan var ännu hennes. Hon ville hålla dem kvar med sina yttersta krafter. Hon ville inte dö, hon ville inte dö! Hon var så oändligt trött, att hon somnade in och sof länge. Sof, tills hon vaknade vid det, att konduktören öppnade dörren och ropade ett namn. Hvar hade hon hört detta namn förut? Ingen skräckuppfylld dröm! — Hon lyssnade och hörde det nu om igen med stigande fasa: Sista stationen före den stora tunneln! Taklampan i deras kupé tändes. Hon hörde lamptändarens steg öfver deras hufvuden. Han gick från det ena kupétaket till det andra och tände den lilla ömkliga lågan. Skulle den kunna lysa upp det långa mörkret därinne? Skulle den ens kunna brinna därinne, där det inte fanns någon luft? Nu var skräcken åter öfver henne, dödsångestens förlamande, hopplösa, skräck. Vid en krökning af banan såg hon tunnelöppningen framför sig. Med ett doft stönande sjönk hon tillbaka. Ännu en sekund, och de skulle vara därinne.
Frih. Cederström: Den nu upplästa voter:spropos:n är icke enlig med den begäran, jag haft äran framställa; ty den upplyser icke anledningen, hvarföre de andra Stånden skulle inbjudas att instämma i R. o. Ad:s beslut, att nemi. StatsUtsk. icke uppgifvit, att KammarColkm af det äskade löneanslaget redan uppbär 4000 r:dr och således tillökningen endast skulle utgöra 4)332 r:dr 3i sk. ii r:st. Gr. Cronhjelm: Jag hemställer vördsamt, att vi måtte få förblifva vid den upplästa voter:spropos:n, rör:de Frih. Cederströms förslag. I fall upplysningar deri skola intagas, kunde äfven namnen på KammarCollegii ledamöter under de sista decennierna samt en hel hop andra af Hr Frih. nu lemnade uppgifter i proposm intagas. I anledning häraf uppsattes enligt dictering af Frih. Cederström samt upplästes följande voter:spropos:n. Den, som bifaller, att de öfriga RiksSt. inbjudas att på den grund instämma med R. o. Ad. uti dess beslut, rör:de 366 Den i3 Augusti f. m. anslag för K. KammarCollegii lönereglering, att Utsk. uti dess uppgift om summan 8,332 r:dr 3i sk. ii r:st. icke uppgifvit, att KammarCoIIim redan har af besparingarna på 2:dra hufvudtiteln 4,°oo r:dr b:co; att således det tillökade anslaget endast utgör 4,332 rldr 3i sk. ii r:st., och jemväl att uti R. o. Ad:s beslut om anslag för K. Statscont. instämma , voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anses R. o. Ad. afslå ofvannämnde inbjudning. Frih. Palmstjerna: Jag har blott den anmärkning vid Frih. Cederströms förslag till voter:spropos. att göra, att det innehåller en oriktig uppgift.
Societeten för närvarande icke finnas , or"den: "eller Embetesåsom det enligt 5*Skrå-Ordningen kallas, böra tilläggas vid den ’*uti bägge ifrågavarande ///, förekornmanl*de benämningen: Handtverks-Socie teti' ”Utskotten, som förmoda, att, i händelse ”hvad sålunda föreslaget blifvit, till efterrättelse antages, största delen af de öfverkla®'gade olägenheterne skall upphöra, och till9 fyllestgörande correctiv finnas emot dem , ”hvilka ännu kunna återstå, anse sig således ”destomindre ega skäl att, i anledning af öf”riga, här förut upptagna, af serskilda Mo”tionairer gjorda framställningar, föreslå nå-] ”gra ytterligare ändringar eller tillägg i före-j »'varande Artikel af Lego-Stadgan, som störte delen af de anförda händelserne inne» fattar öfverträdelser af redan gifna Lag”stadganden, och således endast fordrar beifran, för att vara rättelse underkastad.’] s. Art. Om Husbonde eller den i hans ställe förordnad är. Lag»arntAllin.Hest'.o.Oec. Utsk. Bct.jN.o 5%, r:o. Att hvarje Husbonde borde hålla sina arbetare husrum , mat och nödiga arbetskläder j och att, i händelse, å den förres eller desenares sida, förhållanden skulle inträffa, sorn föranledde till undantag ifrån det sålunda föreslagna åliggandet, stadgas målie , att, vid Mantalskrifning och Taxering, noga skillnad iaktfoges emellan sådana, tjenstehjon och arbetare, som hos husbonden njuta husrum och mat, och sådana, hvilka hos honom, mot bestämda veckopenningar, arbetade, samt ali för de senare borde i bevillning erläggas 5 å ‘i gånger högre belopp, än hvad på de förre kunde belöpa.
IZI,Z98 männa Magazins-Inrättningen nu ägas, och å den andra, hvilka nya Magaziner erfordras, såsom en följd af Magazins-Inrättningens utvidgade omfattning. Enär SädesUpplagen förnämligast bestå af oriad Spanmål, är emotstående utrymme i Stockholm på långt när ej tillräckligt , hvadan ock för stätadige MagazinsRörelsen hos Private Personer hyras UpplagsRum för omkring 8,800 Tunnor Oriad Säd, derföre årligen i hyra betalts circa 2,500 R:dr Banco. Ar I815, då MagazinsRörelsen i Stockholm något närmade sig till den omfattning den synes böra hafva, måste flera Magaziner hyras för tillfället, hvarigenom ej allenast HyresSumman för nyssnämnde och påföljande året 1816 uppgick till omkring 5,000 R:dr, på ett år räknadt, utan ock verkliga hinder och olägenheter ändock uppkommo, dels derigenom att Magazin ej stod alt hyra då behofvet det fordrade, dels ock att de, som kunde erhållas, voro för Spanmåls förvarande mindre tjenlige. Stockholm är i alla afseenden den Ort, der Magazinslnrättningen bör hafva dess förnämligaste SädesFörråd. Af sådan orsak synes ock Magazinsutrymme här böra ägas för ett Lager af 50 å 60,000 Tunnor Spanmål. Skulle den anstalt komma i gång, att genom Torkinrättningar få Säden Riad eller torkad, är visst det nu varande, Magazins-utrymmet tillräckligt; Men kommer Förrådet att utgöras af Oriad Säd , då är ovilkorligen nödvändigt , att Magazins-utrymrnet blifver förokadt för omkring 12 ä 15,000 Tunnor Oriad Säd. Till Magaziners uppförande för förvarandet af ett sådant Lager , gifves den ypperligaste lägenhet vid Ladugårdslands Bränneri. Kostnaden härtill uppföres, förslagsvis, efter den generella beräkning, att i allmänhet böra Magazins nybyggnader af Sten kunna verkställas för circa 3 R:dr Banco för hvarje Tunna Spanmål räknadt, och på grund häraf skulle beloppet uppgå till omkring .
Dessas fromhet är icke alltid så stor som man skulle förmoda; de draga folk ifrån vår församling till sig och väcka derigenom förargelse. Det är kändt just uti Dalarne, huruledes allmogen klagar att barnen ryckas ifrån sina 9 * 132 Den 6 December. föräldrar och tjenstfolk ifrån sina husbönder genom Läsarne, och dessa barn, dessa tjenare fördöma sina föräldrar och sina husbönder så snart de komma in uti deii nya församlingen. Är icke detta en våda för samhället? Hvarthän kan ej detta slutligen leda? Jag är nästan öfvertygad att om det skulle lyekas Läsarne att utvidga sin trånga krets uti mindre församlingar, så att de der skulle blifva de mäktigare, vi finge se dem framträda och säga: ”kyrkan, som begagnas till den allmänna Gudstjensten, är vår”. Kändt är att allmogen såväl i Orsa som sednast i en trakt af Wermland, der denna rörelse visat sig, ingått till Regeringen med begäran om skydd. Jag har sagt, att läseriet väcker förargelse. Vi hafva sett här i dessa dagar, huru Gudstjenst af dessa separatister hållits på samma tid som i den allmänna kyrkan och invid den. Detsamma sker äfven i Orsa. Det torde vara motionären väl bekant, huru dessa separatister samlas i kyrkbyn och der hålla sin Gudstjenst. Det är likväl kändt, att de derjemte liksom spejande följa den allmänna Gudstjensten; de hafva alltid sina ombud i kyrkan, manseller qvinspersoner, som med den kännedom om bibeln de verkligen ega, fästa sig vid ett enda ord, om något sådant blir framstäldt, hvarpå de tycka sig kunna grunda anmärkmr emot presten, och hvilket de då framföra till deras församling. Jag vill icke inblanda politiken i dessa frågor, men det är likväl kändt, att radikalismens hjeltar äfven'förena sig med den frånskiljda lilla församlingen, och de finnes, som sjelfva påstå att de vilja söka vinna sitt mål genom de fromma i landet, som önska större frihet i kyrkan. Märken detta! M. Hrr! Då vi här hört huru denne motionär predikar förakt för våra lärare, hvad kan man då förmoda att de, hvilkas talan han förer, skola i sina sammankomster yttra?
Så liar i Österrike ny civillag blifvit införd, lika som i Holland, Belgien, och en eller annan af de Italienska staterne hafva med mer eller mindre ingripande modifikalioner antagit de Napoleonska lagarna. I Preussen haller man 1111 på med granskning af eli nytt lagverk. Häraf synes att en stor del af den civiliserade verlden sträfvat att ombilda sina lagar, samt göra dem enklare och för folket i allmänhet lättfattligare. Mine Hrr! vår i början enkla lag, har genom en mängd tillsatser, tillkomne under loppet af mer än 100 år, numera blifvit så invecklad och för menige man så svårfattlig, alt ingen, sorn ej är jurist, kan utan lagtolkares biträde bedöma hvad som i mera invecklade fall är rätt och lagligt. Och då 1111 lagcomitéens förslag till civillag icke är ett slumpvis tillkommet arbete, utan utgör hufvudsakligen en kodiflering af nu gällande lag med dertill hörande författningar, kan jag icke förslå hvad man menar med det uttrycket, att en svensk lag bör vara byggd mera på nationella, än på rationella grunder. Efter min uppfattning är merberörde förslag en lycklig förmedling af dessa håda begrepp, hvarföre jag också önskar framgång åt detsamma, under förbehåll af vederbörlig granskning och behandling. Hr Dal man, Wilh. Fredr. Achates: Sedan jag anmälte mig, hafva flere talare, förnämligast II. Ex. Hr Gr. Posse och Frih. Hamilton, upptagit åtskilliga af dc inkast, som jag här ämnat bemöta, mot de Hrns anföranden, hvilka yttrat sig i strid mot StalsIitsk:s förevar, betänk. Då jag likväl nu Ilar ordet, anhåller jag att få upptaga några yttranden, hvarvid jag icke hört någon hafva förut fästat sig. En talare, Hr Rääf i Småland, har nemi. sagt, att 1734 års lag vore byggd på mera praktiska grunder och mindre afvikande från de gamla lagarna samt den tiden gällande seder oell bruk, dä deremot de nya lagförslagen förmentes stödja sig på här i landet oförsökta theorier.