Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att ett Iand, så fattigt som vårt och med sä ringa tillgångar, icke bör offra sig endast och allenast för äran eller hjelpsamheten, såvida man icke vet, alt vi hafva ett bistånd att påräkna från andra makter och, under förutsättning, ehuru ingen visshet derom blifvit gifven, att Konungens rådgifvare, som hafva tillstyrkt, att Sverige må komma alt deltaga i striden, hafva tagit dessa omständigheter i betraktande, och äro förvissade om ett mäktigt biträde, vågar jag lemna min röst för det begärda anslaget; oaktadt jag inser, att uti detta bifall måhända inbegripes icke allenast de nu äskade 2,000,000 r:dr, utan äfven vida mera, ty dä man en gång kastat sig in på krigets bana, kan man icke förutse alla uppoffringar. Den tid är nu förbi dä Sverige skref lagar för Europa. Må vi härefter vara bäst nöjde, om vi kunna förblifva i vårt obemärkta lugn och, skiljde genom håfven från andra folkslag, som oss omgifva, undgå att inblandas i andra makters stridigheter. Med denna åsigt om vår pligt, om behofvet af våra rustningar och derjemte om den nödiga varsamhet oss åligger, och under den förtröstan, alt Försynen nu, som fordom, mätte beskydda Svea land, lemnar jag min röst till bifall å StatsUtsk:s betänk. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Jag har begärt ordet, för att vederlägga en här framställd, enl. min åsigt, origtig sats, förutsatt att den möjligen kan verka pä öfvertygelsen hos någon af R. o. Ad:s ledamöter i fråga om det beslut, Ståndet skall i denna fråga fatta. Såsom skäl för afslag å Utsk:s betänk, har Hr von Hartmansdorff bland annat anfört, att ett krig skulle medföra oberäkneliga kostnader, och att man mäste taga i betraktande att silfver uttagits ur banken i utbyte mot sedlar, hvarigenom rörelsekapitalet blifvit minskadt. Den vid BankoUtsk:s betänk.
I det stora Intresset för Fäderneslandets sjelfständighet, för lagbunden frihet och för uprätthällandet af en lika lagbunden Konunqamagt, lärer ofrälse Possessionater icke eftergifwa nägot Ständ. Den enda olägenhet som stulle kunna upsla för Högloft. Ridderstapet och Adeln, deraf at ofrälse Possessionater utgjorde et särskilt Ständ, wore et kraftigt motständ i den alldeles oförmodliga händelsen, at Ridderstapet och Adeln i en framtid stulle fä längt afwika frän stna nuwarande grundsatser, stödde pä upplysning, pä känftan af mennistors sanna wärde och naturliga rättigheter, at detta nu sä ädelmodiga Ständ stulle nedstiga Lil inkräktningskystnad af orättwisa, personliga och utflutande förmäner pä de andra Ständens bekostnad och til deras förtryck. Men hwilken af Eder, mine Herrar! instämmer icke med mig i den önskan, at i sä owäntad händelse, detta motständ mätte icke allenast upstä, utan äfwen blifwa oHfwerwinnerligt. Herr Den Z Iu!n. 17 Herr von 8cbult2onbeim, OaVicl, yttrade sig ffrifteligen, som följer: Wid intet Riksmöte, har ofrälse Ständspersoners missöde tilförcne blifwit af Ständers Ledamöter sä behjertadt, som denna gängen; dock hafwa hitlils flere nitisse mäns wälgrundade föreställningar blott wunnit et utmärkt beröm, men ännu icke medfört en werksam älgärd. De aktningswärde Medborgare som kallas ofrälse Ständspcrsoner och til intet Ständ höra, baswa säsom Adeliga wederlikar sätt widkännas en lita dryg Bewillning, som Ridderffapet och Adeln sig ätagit, utan at för en sä utomordentlig upoffring nägondera hälles en räkning eller saldo Lil godo.
stolIiertigeii Pan1 Fredrik af Mecklenl~nrg-Sclimeriii. Gap. Allt iiti slottet ar s$ gainiiialmodigt, att iiar nian diir får w n&amp;got nytt, som t. ex. en ljiiskroiia ellei ett bord, bryter det af pii ett obeliagligt satt - jag tycker ej alls om slottet i Berlin. : Pk eftermiddagen besago vi Drottning LiUse9 maiisol6 är ofantligt vacker, orngifren af cypresser och t %rl~ilar. Drottningens bild i marmor är fiirtraffligt gjord n€ en preiissare Raiicli, sop drottningen varit sijrdeles god einot och sandt till Italien, dar lian iifveii huggit monn&amp;entet. Då det skulle föras till Berlin blef skeppet, emi förde det, bort.röfvadt af en algierare, som ater blef iilq) siiappacl at ' en engelsk fregatt. Moniimentet saiides cliirefter som present till konungen af Prenssen. Onsdagen sago vi sainiiia pjes soin blifrit iippförd p i galaspektaklet, 2Rosenfesten i Kasclimir: ~. De stijrsta singerskorna i Berlin läto höra sig ' och det var alldeles förtjiisande! Jag törs aldrig göra några jämförelser. Fru Serelin l) skulle d d e l e s förlora darpi, ty isynnerhet fru Siedler, soin s a r Iijiiltinnan, förenar ined den allra högsta sångkonst det största behag och ett vackert utseende. Ti fingo ej det nöjet att se konungen " och prinsessan, ty de satto ej i kungliga logen, utan på sainma sida som vi. ' Teatern ar mycket större an vår. Dekorationer och kostymer iiro förträffliga, och livad dansen angår, finnes ingen soin dansar som m: lle Sinclair. Här ar mycket niodernt att besöka operan, och konungen är där livarje kväll. Ibland lida den stora samlingen sig jag just inga skönheter. Prinsessan Radziwill " var den vackraste.
Renström: »Med gillande af de skäl Utskottet anfört för tillstyrkandet, att den progressiva skalan för stämpelafgift å bouppteckningar måtte afskaffas och i stället en lika procentberäkning införas, ehvad behållningen i boet än må utgöra, endast den uppgår till 1,000 R:dr, skiljer jag mig likväl från Utskottets pluralitet deri, att jag anser den af Utskottet föreslagna procentberäkningen vara för låg. Enligt nu gällande progressiva skala beräknas stämpelafgiften å bouppteckningar sålunda: för behållning öfver 100 R:dr till och med 1,000 R:dr, för hvarje fulla 100 55 90 55 öfversteg ande 80,000 55 55 1 R :dr, Och då nu Utskottet föreslagit stämpelafgift en öfverhufvud till cent af boets behållning, eller till 25 öre per 100 R:dr, så vida behållningen uppgår till 1,000 R:dr, samt derjemte, att efterlefvande makes giftorätt i behållningen skall befrias från stämpelafgift, hvilket den nu gällande stämpelförordningen icke medgifver, synes det mig vara påtagligt, att, om detta förslag skulle af Ständerna antagas, en högst betydlig minskning skall komma att uppstå i den inkomst, Staten på sednare åren haft af stämplade pappersafgiften.
Raab anser visserligen förändringen af dessa rör vara en kostnad, för hvilken man icke hör utsätta bränvinsbrännaren, men dervid anhåller jag att R. o. Ad. måtte laga i betraktande, alt de, som nu begagna sä vida rör, hafva gjort det i allmänhet för att kunna, med iakttagande af den konstruktion af redskapen, som i förfatlningarne föreskrifves, likväl göra den så beskaffad, alt tillverkningen blifver utsträckt utöfver hvad förfatlningarne afsett, med sådan redskap kunna afverkas, och alt de sålunda beredt sig en vinst pa Statens bekostnad, hvilken i viss män är oloflig; så att, om de få vidkännas någon D e n 1 Juli e. m. 429 kostnad derigenom, att Staten föreskrifver en sådan konstruktion af redskapen, som förekomme detta missbruk, så äro de alldeles icke att beklaga derför. Om ångröret får vara så vidt som helst, så begagnas det på sådant sätt, att man fyller så mycket mera mäsk i pannan, hvarigenom averkningen ökas utöfver det i författningen beräknade belopp. Följaktligen anser jag det ingalunda obilligt att vidtaga en förändring, som icke kan föra till något melin för bränvinsbränningen, men som är ett sätt att förekomma de missbruk, sorn inrotat sig. Hr von Hartmansdorff: I öfverensstämmelse med hvad jag förut bar yttrat, om oriktigheten, och orättvisan deraf att R. St. vilja föreskrifva näringsidkaren formen af den redskap, han skall begagna, bestrider jag äfveu nu att man skall utsätta huru tjockt röret bör göras. Näringsidkaren må göra det huru tjockt eller smalt han vill, det är Staten likgiltigt, blott han iakttager hvad Frih. Raab föreslagit, nemi. att hatten med röret icke innehåller större rymd än 4 af sjelfva pannans. Om R. St. på detta sätt vilja föreskrifva huru bränvinspannan med sitt rör bör vara beskaffad, så borde äfven för landtbrukare föreskrifras huru plog och harf skola se ut, huru tjocka de skola vara, o. s. v. Vill man det ej så är det ju att drifva kärleken till bränvinspannan för vida? När nu Frih.
Riksdagsordningen, upprepa en anmärkning, som af mig i en annan fråga gjordes denna förmiddag, att nemligen med de uti nämnde paragraph ontförmäldte händelser, som under Riksdagen inträffa, och hvarå de ledamöter, hvilka nu vackt motioner om offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar, vilja grunda sin rättighet till inotionernes framställande, icke kunna förstås andra än lagliga händelser, eller inga andra än dem Grundlagen känner. Jag tror, att den nu ifrågavarande icke kan dit hänföras, så vida formen, hvarunder ämnet blifvit framställdt, är oriktig, hvilket flere Ledamöter, jemte mig, sökt ådagalägga. Att anmoda Lagutskottet yttra sig, hu - Den 23 Maji r. »t, £>z5 \ ru förhållas borde i händelse offentlighet vid RiksStåndens öfverläggningar framdeles blefve beslutad, vore ungefär detsamma, sorn om Ridderskapet och Adeln uppdrog åt sitt Riddarhusutskott att utlåta sig, huru det skulle gå till vid Ridderskapets och Adelns sammankomster, derest icke något Riddarhus lunnes, eller andra dylika inom möjlighetens vida rymd liggande händelser inträffade. Friherre Cederström: Det ar endast i anledning af Herr von Hartmansdorff? sednastö yttrande, som skulle Kongl. Majrts Nådiga skrifvelse ej vara laglig, jag nödgas fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att det hvarken är honom eller ens Riksens Ständer tillständigt, att deröfver fälla något omdöme. Da dessutom i Grundlagarne ej finnes stadgad någon bestämd form, hvarunder Konungen skall communicera sig med Riksens Ständer, är sjelfva anmärkningen, efter min tanke, obefogad. Då dertill kommer, att motioner blifvit, i anledning af den Nådiga skrifvelsen, väckta, förmodar jag, all öfverläggning angående sjelfva skrifvelsen, vara öfverflödig. Herr Hjerta, Gustaf: Så många paragrapher åro red-m ur Grundlagarne upplåste, att uet vore öfverflödigt upprepa deras innehåll, i synnerhet då propositionens beskaff-nhet ankommer på Herr Grefven och Landt-Marskalken.
Riksdagsordningen lcmnar en obestridlig rättighet, och i denna del inskränkt sin instrnclion till reglementariska föreskrifter, gällande blott för Revisorerne, utan afseende på de möjligen deremot stridande befallningar, soin Kongl. Maj:t funnit sig vilja gifva de förvaltande Yerkens Embetsman, så hade Kongl. Maj:t visserligen kunnat neka utfärdandet genom Regeringens försorg af nämde instruction, emedan Kongl, Maj:t icke äger någon grundlagsenlig pligt att fata utfärda Rikets Ständers enskille instructioner och ordningsstadganden för deras arbeten, men icke hade Ständerna bort kunna befara ett Konungens uttryckliga ogillande af en så kallad Grundlags tolk ning, Hade man derföre, uti i8a3 års instruction för Revisorerne, undvikit allt stadgande om de förvaltande SlatsYerkens åligganden, hvarom Rikets Ständer icke äga att annorlunda besluta, än genom underdåniga hemställanden till Kongl. Maj:t, så kunde väl detsamma som skedde hafva inträffat, nemligen Vägrad åtkomst för Revisorerne till vissa handlingar, och vägrad revision af vissa Gas» [56 Den 15 Ja n u a r i i f. m. sor; men Rikets Sländers Revisorer hade dock uppfyllt sin pligt, då de yrkat Grundlagarnes iagttagelse, samt till Ständerne inberättat dessa lagars öfverträdelse i ett eller annat fall. Skulle nu Revisorernes, eller sjelfva Ständernas, begrepp om rätta förståndet af Grundlagarnes mening, stå i strid med Regeringens öfvertygelse derom, är detta visserligen ett bekymmersamt förhållande, som likväl icke af någon instruclion kan förebyggas, så vida den ena Statsmagten icke skall gifva vika för den andras magispråk. Mig synes alisa bäst vara, att, till undvikande af alla tvetydigheter, Grundlagarnes enkla föreskrifter må oförtydde gälla, så väl för Rikets Ständers Revisorer, som för Statens Ernbetsmän, och att man icke tillåter sig någon Grundlagsförklaring uti instruotionen för Revisorerne, lika litet som Ständerna af Regeringen böra emottaga en sådan.
123 om anslag till upprättande och tryckning af Ridderskapets och Adelns Protocoll, äfven som yttrande ofver de hos 2:ne Riks-Stånd, i sammanhang med anmärkningarne , väckta motioner om anslag till upprättande af Register ofver Riks-Ståndens Protocoll vid innevarande Riksdag ; N:o 3g 1, i anledning af Kongl. Majus Nådiga remiss uppå Rergs-Collegii underdåniga Rerattelse, angående Löfås Silfververk; N:o 392, i anledning af verkställd revision af Krigsfonds-redogörelsen , från den 31 October 1825 till samma tid 1827; och N:° 393, angående ersättning till Majoren Friherre C. G. Koskull för förlorade Lunings-förmoner. S. D. Vid ytterligare föredragning biftiilos Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden; N:o 43, öfver väckta motioner, angående åtgärders vidtagande till skyndsamt slut på utredningen i Riksgälds-Contoiret af Götha Canal-BoIag samt Malmö f. d. Discont-Verk; äfvensom angående f. d. Riks-Discont-Verkets återstående fordringar; N Nto 48, i anledning af Friherre L. Boijes inom Ridderskapet och Adeln väckta motion, angående utvägar till penningebristens afhjelpande; och N:o 49, i anledning af väckt motion om öppnande af Deposit-räkningar vid Eåne-Contoiren i Malmö och Götheborg för insättande af guld och silfver. S. D. Stats, och Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 46, i anledning af de inom Hög. lofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 25, afgifna Utlåtande, i fråga om understöd af allmänna medel till Södertelje Canaloch Sluss-Verks Bolag, föredrogs å nyo, hvarvid Bonde-Ståndet, som redan afslagit sistnämnde Utlåtande, lade Betänkandet N:o 46 till handlingame.
Ad. vill antaga mitt förslag, för att sedermera öfverlemna det till den, hvil - 120 Den 8 September f. m. ken det tillkommer att pröfva, huruvida det må blifva Svensk lag eller icke, och således ligger i mitt förslag icke någon fara för äganderätten på ena eller andra sidan och icke eller för privilegiers bestånd. Det må väl icke vara någon innehafvare af ett privilegium förmenadt, att från detsamma afstå. Om någonsin ett förslag icke blir framsläldt, eller om man undanskjuter det som blifvit framstäldt, så kan aldrig ett beslut komma till bestånd. Det är sagdt, alt ett beslut i alla fall icke kan komma till stånd, emedan så många försök förgäfves blifvit gjorda dermed, och samme värde talare har vttrat, attén förändring i räntan likväl kunnat tillvägabringas i Finland. Jag frågar då, hvarföre skall det vara omöjligare att åstadkomma en förändring i Sverige än i Finnland? Går man icke klokt tillväga i Sverige, så kan man icke vänta någon framgång åt saken. Man har så icke gjort tillförene och deraf har äfven följden varit den, att alla förslag blifvit förkastade. Nu är fråga väckt derom, att gå tillväga på ett annat sätt, och i sådant afseende har jag med mitt förslag velat göra ett försök. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag beklagar, att jag måste yttra mig ännu en gång i denna fråga, emedan jag befarar, att Ståndet redan är uttröttadt af öfverläggningar derom. Men en Konungens rådgifvare har åter upptagit frågan, sedan hon, hvad jag förmodade, redan blifvit nedlagd, så vidt hon rörde Utsk:s betänk., och jag sålunda trott, att man egentligen hade att endast hålla sig vid Frih. Palmstjernas förslag. Jag hade derföre önskat, att frågorna blifvit åtskiljda så, att vi fått öfverlägga först om Utsk:s förslag, och sedan om Frih. Palmstjernas, hvarigenom man undvikit hvad, som nu inträflat, nemi. alt öfverläggningen hvälfver sig än om det ena än om det andra.
Rikets Ständer tillkänna, att Kongl. Maj:t, i afseende å den af Rikets Ständer vid förra Riksdagen önskade förändrade förläggning af de i Städerna inom Skåne garnisonerade trupper, låtit till Stats-Utskottet öfverlemna samtlige dithörande kostnads-iorslag, ritningar och öfriga handlingar, dels i fråga om den förhöjda inqvarterings-ersättning, som borde tillgodokomma vederbörande Inqvarterings-tagare i Götheborg, i Nåder tillkännagifva, att Kongl. Maj:t i Nåder gillat en af Krigs-Collegium och Stats-Contoret föreslagen tariff, så väl för Inqvarterings-ersättningen, som servicekostnaden, utan att ändock för närvarande derå meddela Nådig fastställelse, hvaremot Kongl. Maj:t ansett iS/ji års Inqarterings-Ordning för Städerne utom Stockholm i öfriga delar böra jemväl på Götheborgs Stad tillämpas. I den förra delen, eller rörande reglerandet inqvarteringen i Städerne inom Skåne, hafva Rikets Ständer, uti deras förrberörde vid sistlidne Riksdag allåtne underdåniga skrifvelse, bland annat, anhållit: att, enär i Landskrona funnes ett större antal
Att portionskostnaden uti Malmö varit lägst, har ägt sin grund deruti, att det hittills lyckats att fi underhållet derstädes på entreprenad besörjdt, emot det i stat anvisade belopp; varande dock kontraktet derom nu uppsagdt. Den skiljaktighet uti fångbeklädnadens kostnad å särskilta ställen, som af Revisorerne blifvit omförmäld, är föranledd af den olikhet, som förefinnes emellan de för fängelse-inrättningarne gällande Stater, och får Styrelsen för öfrigt, i anledning af den anställda jemförelse* emellan beklädnadskostnaden å Ny Elfsborg och Gölheboig, er nia att å förslnämde ställe förvaras fångar af mankön och å det sednare qvinnor, hvadan någon jemförelse emellan kostnaderna å dessa ställen icke fir lämplig. Vid Götheborgs Korrektions-Inrältning, hvarest anslaget varit lägst, har det dessutom alltid mött största svåiighet alt kunna åt der förvarade personal förskaffa den oumbärligaste beklädnaden , hvilket ock icke, utan den yttersta omsorg hos Föreståndaren och derigenom att fångarne tillika måst begagna egna klädespersedlar, låtit 305 — sig verkställa. Då Styrelsen är syselsatt att utarbeta och, så fort ske kan, ämnar till Eders Kongl. Maj-ts Nådiga pröfning öfverlemna förslag till förnyade Stater för samtliga Kor rekliojis-Iurättningarne och Fäslningsfängelserna, blifyer emedlertid tillfälle att få förstnämde olikheter undanröjda. 7:0
Denna nationella förlust blifwer ännu större, VM med de nu föreflagna små pannor, efter derest trer gjord uträkning, möjeligen kan pä g L 4 märraders tid afwerkas en million tunnor spannmål, pä lofligt sätt, oberäknadt alla misibruk, som wid en sä kringspridd och allmänneligen fri Bränwinsbränning omöjeligen kunna förekommas, särdeles i stognka orter; hwarföre ock, ester min tanka, af en sadan »vidsträckt Bränwinsbränning i 8 mäna» ders tid om aret, allt hopp cm Rikets räddning ifrån betz narwarande trångmål wore sörswunnet och intet rum lemnades för den tanken, at de utwägar, som widtagas til winnande af ordning och stadga i Penningewasendet, kunde bliswa as en tvaraktig werkan. 3:0 At igenom de nu föreslagna smä Pannor, som öfwer hela Riket torde komma at utgöra et antal af wid past 200,200, wed - conlumtionen L Riket stulle säkerligen bliswa z eller 4 gängor ftörrs för Bränwinsbränningen, til obotelig stada för wära redan alltför mycket medtagna skogar i et Land, der Olunatets härdhet eller de naturliga näringars bestånd nödwändigt fordra den nogaste hushållning med denna dyrbara egendom. 4:0 At igenom Bränwinsbränningen med smA ^ pannor, efter det föreslagna fältet, en stor mmgb af mennistor komme at fysielsättas med detta kieri!» arbete i en tid, da arbetande händer sä gansta wal behöfwas til nyttiga företag för bagge könen om Rikets förkofring i hushällswägen, och en nyttig inäullries utwidgande til större afkomsters ästad» kommande, stall kunna winnås. 5:0
Häremot är visserligen i ofvanåberopade yttranden erinradt, att den räntebesparing, som, genom öfverskollens omedelbara aflemnande lill Riksgälds-Contoret, 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 355. kunnat till vägabringas, i sjelfva verket kommit alt blifva af föga betydenhet, helst Kongl. Stats-Contoret, i saknad af dessa öfverskott, varit föranlåtet att, förr än hitintills skett, för sina utgifter, från Riksgälds-Contoret uttaga hela beloppet af den derå anvisade statsfyllnadssumma; men då sistnämnde Verks styrelse, vid sina beräkningar öfver förestående utgifter och derpå grundade låne-operalioner, i allmänhet icke kunnat afdraga allt hvad, som å Statsfyllnadssuinman för året varit obelaldt, alldenstund detta belopp måst till större eller mindre del, vid anfordran, Kongl. StatsContoret tillhandahållas; så och enär, i allt fall, det häraf outtagna beloppet, serdeles vissa år, vida understigit de till Kongl. Stats-Contoret redan influtna, men derifrån icke utbetalda, öfverskotten, synes i sanning fördelen för Riksgälds-Conlorel af dessa öfverskotts erhållande i samma stund, de från vederbörande Uppbördsverk levereras, ingalunda uppvägas af den härigenom möjligen föranledde nödvändigheten alt några månader förr än hitintills liqvidera återstoden af den till Slalsbehofvens fyllande anslagna summa.
Majit ester dcste uplysningarS erhållande tacktes i Näder bestämma, hwilka och hurn stora Kronans Parker och Skogar, böra för Allmänt behof gwarblifwa samt med afseende pä localaomständigheteroch Rikets förmon, Nädigst läka de öfrige for Allmän räkning genom Auction försäljas till den mästbjudande, som derZ e: häller full ägande rätt, mot wilkor antingen af en wänlig skatt, ester ortcrncö olika method, eller ock bestämd grundränta för hwarjc Tunneland, med eller lis tan frihets är, efter omständigheternc. ^ 4:0 Att bcsigtningar och undersökningar maga ädesteAllmänningar, af Landshöfsingarne, s8 snart ffe kan, förrättaS; hwarwid noga bör utrönas: Allmänningarnes primitivcr widd, samt huru och pä hwao sätt, i händelse nägre till odling uplatne trackter derä finnas, sädane crhällits, i hwilket fall om efter Z ärs förlopp, sedan innehafwaren derL undfätt Resolution, ingen odling ffett, trackten synes böra till Allmänningen ätergä. 5:0 Att Eder Kongl. Majit i anseende till hushällningen med de större Krono-Skogarne, neml. de uti Norrland, Dalarne och Wermfarid, täcktes ester fig företeende omständigheter samt Znnewänarnes och -Wedcrbörande Embctsmäns hörande, i Näder widtaga de mätt och steg, som för hwarje ort finnas tjenligast och för det Allmänna nyttigast, antingen genom försäljning eller uplätande till Nybyggens anläggning, hwarwid, jemts omrädetS fastställande, skattläggning altid torde böra ske pä samma 9?0 Den 26 April. gang, utan akt derföre hindra bewiljandet af frihets-är, dem Riksens Ständer anse böra utsattas till minst 25. 6:0
F. Forrsslund att infria åtskilliga af förre RiksdagsFullmägtigen Paul Hedström mot falska handlingar erhållna lån från Banko-Diskonten: It. II. 555, 558, 591, A. 591. — N:o 15, med förslag till ändring i vissa delar af föreskrifterna angående metalliska kassan, m. m.: B. II. 658; III. 128, 375, A. 375, 377; B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37. — N:o 16, angående åtgärder för skiljande från Riks-Bankens tillgångar af inlöst kopparmynt af äldre preglar: B. II. 658; III. 128, 377, A. 377. —- N:o 17, angående afskrifning af åtskilliga vid Diskont-Kontoret upptagna diskont-lån, äfvensom af derstädes balanserade öfver-räntor å dylika lån: B. lil. 200, 475, 486, A. 486. — N:o 18, i anledning af väckta motioner om emottagande och invexling i Rikets Ständers Bank af enskilda Bankers sedlar, tn. m.: B. III. 200, 475, 486, A. 495. — N:o 19, i anledning af Riks-Ståndens beslut i fråga om Betänkandet N:o 10, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse, samt om användande af upplupen bankovinst: B. III. 201, 475, 495, A. 495; B. IV. 273, 361; V. 37, A. 37, E. 547.