Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I hvilket afseende Lands-Contoiren torde böra åläggas , att, i enlighet med ofvanberörde dit inkommande uppgifter, uppgöra och, då Summariske Räkningen till RiksgäldsContoiret insändes, alltid därvid bifoga en sådan förteckning, som utvisar Teraninerne för Ordinarie och Rest-Stämmorne i hvarje Stad och fögderi, samt huru stort belopp i penningar, som vid hvarderas af desse Stämmor hos hvarje Uppbördsman influtit. Stats-Utskottets Betänkanden. $29 Deremot, och då de så kallade Restantie förslagen, hvilka , enligt nu gällande stadganden, skola vid Lands-Contoiren författas och årligen till Riksgälds-Contoiret inskickas, innefatta enahanda Summor, som summariske räkningarne, och blott tjena att utvisa Restantiernes belopp vid hvarje års slut, hvarom upplysning både säkrare och skyndsammare vinnes, genom den Commissarierne vid RiksgäldsContoiret till författande ålagde uppgifter öfver Restantierne, sådane de befinnas, enligt Summariske Räkningarne, samt med afdrag af hvad som efter samma Räkningars afslutande intill årets slut derpå influtit, och hvilken uppgift vid hvarje års slut till Herrar Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret af Commissarierne insändas; kunna de förut bruklige Restantie Förslagen, såsom ett onyttigt och Lands-Contoiren blott betungande arbete, alldeles umbäras och afskaffas. Då nu Utskottet öfverlemnar detta allt till Riksens Höglofl. Ständers egen upplysta pröfninng, får Utskottet tillika hemställa att, i händelse Riksens Höglofl. Ständer skulle dela Utskottets åsigter i dessa ämnen, sådant må vara hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldt, med underdånig anhållan derjemte, att, 33o Stats-Utskottets Betänkande. i* afseende på verkställigheten häraf, Kgl, Maj:t täcktes dess Nådiga förordnande meddela. Stockholm den 28 November 1823. Riksens Höglofl.
Vid pröfning af ett vid sistlidna riksdag af enskild motionär väckt förslag om anslag för ett läroverkshus i Carlstad, förklarade dåvarande Stats-Utskott, uti afgifvet Utlåtande, som af Rikets Ständer godkändes, att Utskottet funne obestridligt att Carlstads läroverk lede af en för det vexande antalet lärjungar trång och äfven i vissa delar olämplig lokal, men att det afsedda ändamålet syntes Utskottet kunna vinnas på ett mindre kostsamt sätt, än genom byggandet af ett helt och hållet nytt läroverkshus, i hvilket fall det gamla i förhållande till sin storlek blefve till väl ringa nytta. I anledning häraf hade, enligt hvad den nådiga Propositionen gifver vid handen, eforus öfver Carlstads stifts läroverk anmält, att, i afseende på den af Rikets Ständer väckta frågan om tillbyggnad af det gamla skolhuset, förnyad undersökning blifvit verkställd, men icke lemnat det fördelaktiga resultat, som varit förutsatt. I följd af husets läge hade nemligen tillbyggnaden befunnits kunna ske ändamålsenligt endast genom uppförande af en tredje våning samt husets förlängning vesterut. Då emellertid det i sammanhang med denna plan approximativt uppgjorda kostnadsförslaget med omkring 20,000 R:dr öfverstigit det för en nybyggnad, och planen dessutom blifvit outförbar genom stadsfullmägtiges beslut att bibehålla en gata, hvars igenläggande vid förslaget angående den ifrågasatta tillbyggnaden varit beräknadt, hade förslaget att genom tillbyggnad till nuvarande lokalen fylla läroverkets behof af utrymme icke längre kunnat fullföljas. Såsom tillgångar för det ifrågasatta byggnadsföretaget, derför kostnaden enligt uppgjordt förslag beräknats till 194,565 R:dr, äro, förutom det dels såsom anslag dels såsom lån begärda statsbidraget, 127,000 R:dr, samt det af landstinget förväntade bidrag, 30,000 R:dr, beräknade såväl byggnadskassans behållning, som influten ersättning för afbrända s. k. hospitalshuset äfvensom den genom terminsafgiften samlade nya byggnadsfonden, tillhopa 37,000 R:dr.
Jag tror icke att man bör låta afskräcka sig deraf, att vid anläggningen af en jernväg det skall visa sig, att de första åren äfven denna underhållskostnad ej kan till fullo af inkomsterna ersättas, ty det är gifvet, atl, i samma män, som banan längre ulslräckes, i samma mån som trafiken blir liflig, i samma mån ökas äfven inkomsten af banan, och då jag i föreg:de plenum yttrade, atl man icke borde se sä_ mycket på huruvida banan lill en början bär sig, så synes, vid sammanställande af dessa mina yttranden, att dermed endast kunde afses de första åren. Jag har väl dermed tydligt och klart uttryckt, att der banan icke kunde bära sin anläggningskostnad, der år anläggning för tidig eller illa vald. Delta är en grundsats, som jag ännu vidhåller. Den siste värde talaren har frågat, i hvilka länder Staten anlagt jernbanor. Jag skulle kunna hänvisa honom till mångå länder. Jag vill endast nämna Belgien, Preussen och Österrike. Talaren har visserligen yttrat, atl i Belgien äro banorna icke byggda genom Statens försorg, utan deras anläggande öfverlemnadt åt enskilda bolag. Jag viii icke bestrida detta, ty jag känner icke detta förhållande; men alt det icke är fallet i Österrike, det känner jag. Hvad de Preussiska banorna beträffar, så vet en hvar att dessa banor, som äro byggda på Statens bekostnad, underhållas af Staten och skötas genom dess embetsman, äro kanske de, vid hvilka den största ordning råder. Öfvergår man derifrån lill de Engelska bauorne, som uteslutande tillhöra enskilta bolag, så veta vi', att det är intet land, der så mänga olyckshändelser inträffa, som der, med undantag af Amerika, der friheten är störst. För min del tror jag, att en så vigtig fråga som den, huruvida Staten skall vara egare af banan, huruvida dess anläggning skall af Staten bekostas elier icke, endast kan på ett enda tillfredsställande sätt lösas; ty om man afvek ifrån denna grundsats, om man skulle tillåta banornas anläggande af enskilta, så kan jag tor min del icke anse, alt landet skulle kunna draga samma nytta af banorne, som om de anläggas af Staten.
Hum mycket gures ej för ynglingen i detta afseende, under det att man knappt gör niigot för qrinnan. Blott f3 fonder funnos, afsedda att underlätta den unga qvinnans studier. Utom en och annan mindre stipendiefond vid niigra id flickskolor, funnos endast Fröknarna Hiertas bada fonder, Lotten von Kramers stipendiifond, Seminariieleremns sjelfhjelpsfond samt Fröken Regina Pallins minnesfond, denna senare bildad genom insamling af nfgangna seminaniele \ .er. Deremot hade t. ex. under t 1885 till stipendiifonder för gossar donerats ej mindre iin 43,000 kr. Ar 1883 utdelades 107,000 kr. i stipendier och premier i t studerande ynglingu. Att sa litet blifvit gjordt och göres för friimjandet af den unga qrinnans utbildning, berodde väl till stor del de+, att den allmitnm uppmärksamheten icke blifvit rigtad at detta hall. Förmögna qrinnor testamentera ofta penningar till friimjandet af studier, men salan at sitt eget kön. Det nr af vigt, att allmänheten göres uppm3rksam p i detta nyn rika a l t för viilgörenhet. Bxsta siittet att viickn uppmiirksamhet pil denna sak vore, om Fxdrika-Bremer-Förbundet toge initiativet till bildande af stipendiefonder för unga qrinnor. Tal. uppliiste der$ ur Ofverst3th311nreembetets fem9rsbcriittelse namnen pil flera fromma stiftelser och fonder, hvilkas medel möjligen till nagon del kunde få användas till qvinliga stipendier, samt hemstälde, om det ej vore lämpligt, att F. B. F. hos dessa stiftelsers styrelser gjorde förfragan hhamm. Man borde dervid framhålla, huNS01n det ju vore lika vigtigt att gifta de unga en sadan uppfostran, att de i framtiden kunde hjelpa sig sjelfva, som att lemna understöd at gamla och orkeslösa personer.
— N:o 10, i fråga om afskrifning af åtskilliga vid Låne-Kontoret i Wisby balanserade fordringar: B. I. 521, A. 555. — N:o 11, i anledning af ett utaf Handlanden C. A. Wahlberg gjordt ackords-anbud: B. I. 521, A. 555. — N:o 12, i fråga om årligt understöd för extra ordinarie Kon tors-skrifvaren vid Låne-Kontoret i Malmö C. G. Lohman: B. 1. 521, A. 555. — N:o 13, i anledning af förre Vaktmästaren vid Banko-DiskontVerket J. M. Eklunds ansökning om erhållande af pension: B. I. 521, A. 555. — N:o 14, i fråga om årligt anslag till inköp af böcker för läse-bibliotheket vid Tumba: B. 11. 198, 207, 210, A. 210. — N:o 15, om utseende al Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskont-Verkets räkenskaper och förvaltning: B. II. 83, 173, A. 173, E. 324. — N:o 16, i anledning af förre Notarien B. J. Bergers ansökning om förhöjdt årligt understöd: B. II. 198, 207, 210, A. 210.
Garmakare, Byggmästare och Gruf, Fogdar af sämre willtor, Mästare wid Alun, och VictriolSjuderierne, Mässings-Bruken och Kopparhatt», rar, Bälgmakare, Walkare, Stockmakare, Öfwer, skärare och Smeder »vid Fabriker, Manufacturier och Factor,'», med deras »vederlikar, Tjugusyra Skillingar. Kolmätare, Skogwaktare, Grufwe-Drängar, Smältare, Drifware och andre af enahanda will, kor, Aderton Skillingar, Skalloch Bro,Fogdar, Läro-och Kol-Drangar, Kolare samt ringare Bruks, Fabriks, och Factorie-Arbetare, Fiffare och Krögare pä Landet, Saltbittersjuderi» Drängar med flere deras wedett kikar, Tolf Skillingar. Rusthållare, Nämndeman och Hemmansägare bland Allmogen, som tillika under Frälserätt innehaftva Hemmansrantan eller Förpantning as Säterier, Sågare och Mjölnare, Trettios» Skiilingar. Andre besutne och bofaste af Allmogen, Tjm gufyra Skillingar. Den >8 Augusts. 2897 gars wike för den det försummar. Och bör LandsContoir» härofwer författa ett Sammandrag och ders rold foga alla frän Prosterierne mkomne Förteckningar, Lysningsoch DebelS-Sedlar, jemte flere Benus, samt alla Lepa Handlingar med möjcligaste skyndsam, VchgNA N;v,8-: 2898 Den ir Augusts. Allmogen 6 Söner och Drängar, som tillträda Hemmansbruk, Aderton Skillingar. Alle andre Bonde, Drängar, Frälse.Landtbönder tillika med Torpare, Lösa Arbetskarlar i Stät-ernc och pä Landet, Inhyseshon och Backstugusittare, med deras »vederlikar, Tolf Skillingar.
Sprengtporten begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voterings-propos.: Den, som afslår 5:te punkten af StatsUtskis Utlåt. N:o 62, röstar Ja j den det ej vill, röstar . Nej; vinner Nej, anser E. o. Ad., i anledn. af Ståndets beslut öfver 1 l:te punkten, den 5:te icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Vid voteringens slut befunnos röster hafva utfallit sålunda: Ja — 54. Nej — 40. Höglofl. E. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protocolli, Alberl Alunde. Lördagen den 13 Juni 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades pleniprot. för d 13 sisth Maj. e. m. Hr Eeutersvärd, Patrik Oscar, Då jag för egna angelägenheters skull måste aflägsna mig från hufvudstaden, anhåller jag att få afsäga mig min plats som ledamot i Bevilln.Utsk. E. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. 234 Den 13 J n ni f. ra. Uplästes ett af Gr. Piper, Thom. Henr., inlemnadt så lydande memorial: Som jag på en tid kommer att lemna hufvudstaden, får jag äran afsäga mig förtroendet att vara ledamot uti Höglofl. Bevilln.- Utsk., under anhållan att varda bibehållen vid min riksdagsmanna-rätt. Efter äfven härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer att sammanträda till val af 2:ne ledamöter i Bevilln.Utsk. efter Hr Reutersvärd och Gr Piper. Anmäldes och lades på bordet: Const.Utsk:s Mern. N:o 1.2, med voter:spropos:r rörande Gonst.- Utsk:s uti Mern.
Skrifvelse, N:o 81. 43 samma föremål, för hvilka liospitalsfondens kreditiv är anvisadt, och således lämpligast bör med detta kreditiv sammanföras, hafva Rikets Ständer, till hospitalsfondens förstärkning, å Riksgälds-kontoret för år 1867 anvisat ett kreditiv af 100,000 R:dr; och till betäckande af den i hospitalsfonden uppkomna brist, anvisat, för en gång, en summa af 50,000 R:dr. 90:o. E. K. Majit har vidare begärt, för utvidgning och förbättring af hospitalet i IVvxiö, för en gång, 3,500 R:dr, med rättighet för hospitalets Öfverstyrelse att för hospitalet använda öfverskottet, omkring 7,400 R:dr, å det vid sistlidna riksdag för hospitalet beviljade byggnadsanslag; för utvidgning och förbättring af hospitalet i Upsala, för en gång, 6,900 R:dr; och för tillbyggnad och utvidgning af hospitalet i Nyköping 20,000 R:dr, hvaraf år 1867 skulle utgå 10,000 R:dr; Och hafva Rikets Ständer till E. K. Majits ifrågavarande nådiga framställningar lemnat bifall. 91:o. Slutligen har E. K. Majit, uppå Serafhnerordens-gillets underdåniga hemställan, föreslagit att för uppförande af en portvaktarestuga vid hospitalet i Wisby hospitalets Öfverstyrelse måtte berättigas att använda besparingarne, omkring 2,700 R:dr, å ett af Rikets sednast församlade Ständer till byggnader vid hospitalet beviljadt anslag, 13,221 R:dr 85 öre, som, till följd af billiga entreprenad-anbud, ansetts kunna lemna ett öfverskott af nyssnämnda belopp; Och hafva Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemnat bifall. 92:0.
Det var omöjligt att härda ut derinne, så olidligt qvaft hade det blifvit i det lilla köket, som agerade skollokal, det trånga kyffet, der småttingarne sutto hopklämda som packade sillar, och en stor, utspringande spiselhärd delade det täpta rummet i tvänne triangulära halfvor. Barnen fingo gå, men den unga lärarinnan kände sig helt nedslagen till mods öfver, att hon ej fick mera erkännande för barnens framsteg, och i tungsinta tankar gick hon in i sitt rum, – en trång, liten skafferilik koj innanför kök-skollokalen – för att kläda sig till fröken Hallings middag. Fröken Hallings boninghus var en kuriös gammal herrgårdsbyggnad, som såg ut, som om dess rum under olika tider nyckfullt, på Guds försyn blifvit fogade till hvarandra, och dess façad och gafvelsidor erbjödo också den mest öfverraskande mångfald af hörn, kanter, utsprång och fördjupningar, som någon delirerande byggmästarhjerna gerna kunde upptänka. Men hela denna sjelfsvåldiga capricio i trä och sten berörde en icke obehagligt; der var ett visst vinnande, ålderstiget tycke öfver fönstrens gröna luckor, öfver de till hälften vinlöfsöfvervuxna snirklarne, de målade trägallren på taket och den trohjertade i feta, myndiga frakturtyper målade inskriften öfver dörren: »Herren välsigne din utoch ingång.» Och denna känsla af en sedan länge bevarad trefvenhet förnams ännu tydligare, då man trädde in i de bugtiga små rummen med sina djupa hålkälar vid taket och sina pjaskiga herdescener öfver dörrarne. En formlig doft af hemtrefnad slog emot en derinne från väggarnes präktiga, gamla empire-speglar och bleknade familjeporträtter med svalstjertar och styfkjortlar, från möblementets hörnsoffor, bredryggiga ländstolar och kupiga med messingsbeslag försedda byråar, på hvilkas marmorskifvor gamla potpourie-krukor i antikt Mariebergsporslin höjde sig bland andra gammalmodiga etagerprydnader från århundradets begynnelse.
Utskottet tvekar derföre icke att hos Rikets Ständer tillstyrka, alt hvad till ändring i 18 kap. 9 § år vordet föreslaget icke mätte vinna, bifall. Herr Grefve Taube har äfven uppgifvit: att det vore en allmänt känd sak, det skiltes-handlingar och isynnerhet kartor, som af landtmätare till vederbörande Domhafvande ingifvas, ofta illa handteyades, ^stundom till någon af (le tvistande parterna ullemnades och i de flesta fall mycket sent landtmätaren återställdes samt jemväl någon gång rent af förstördes, utan att landtmätaren hvarken kunde förekomma sådant eller bevisa hvem, som till det ena eller andra vore skyldig och 24 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekoti.-Utsk. Bet. N:o 37. derför borde ansvara. Stor klagan skulle också råda bland landtmätare deröfver att de stundom blifva ohördan dömde. Detta skedde i viss mån äfven om Domaren antingen pröfvade besvären, då landtmätaren från inställelse vid Egodelnings-rätten vore lagligen förhindrad, samt ålade honom omarbete af skifte utan ersättning o. s. y., eller ock, med den rättighet 18 kap. 20 § Skiftes-stadgan innebär, kasserade hans förrättning och, hvad ännu värre vore, derjemte föranstaltade, att landtmätaren blefve under tilltal ställd, utan att honom lemnades tillfälle att sig försvara eller upplysningar meddela. — Vilkoret för landtmätarnes sysselsättning och deraf beroende bergning vore alltid och ensamt jordegares förtroende till hans skicklighet, der obehöriga utvägar att åtkomma arbete icke användas. Men såvida detta förtroende förminskades i samma mån landtmätarens åtgärder ogillades, vore sådant för honom af största betydenhet, och nog försigtighet kunde således icke iakttagas på det han icke oskyldigt skulle blifva svårare bedömd, än han verkligen förljenade. Härförutan kunde ofta genom landtmätarens hörande mången till den grad vigtig upplysning bibringas domaren, att dennes beslut blefve sakriktigare än eljest, och således en för jordegaren skadlig fortsättning af rättegången afböjd.
Likväl måste jag lika upriktigt som djupt beklaga, att en ledamot af ett så vigtigt Utsk. som StatsUtsk. kunnat offentligen härstädes yttra, att han anser nykterhetens befrämjande såsom ett obetydligt föremål, hvarföre han ock förklarat sig obenägen, att vilja ”bortplottra” summor till denna enligt min åsigt obestridligen vigtiga angelägenhet. Delta yttrar den värde ledamoten på samma gång han tillkännagifver sin beredvillighet, att tillstyrka stora anslag för Statens flera vigtiga ändamål, hvarmed han således lärer förstå endast de rent materiella; ett betraktelsesätt, hvartill jag trott honom icke vilja göra sig skyldig. Att misskänna det lefvande ordets makt eller äfven det skrifna ordets inverkan pä menniskosjälen, synes mig innefatta ett bestämdt förbiseende af just de krafter, hvilka i vårt tidehvarf gjort sig starkast gällande. Att icke vilja taga dessa krafter i anspråk för att befrämja det goda, anser jag inbegripa en likgiltighet så vådlig för det allmänna, att jag icke finner ord nog stränga för att antyda min ovilja deröfver. Om man än anser, att de af Nykterhetssällskapet utsände emissarier måhända icke alllid i sina tal och predikningar iakttagit den försigtighet, den moderation, som varit önsklig, måste man likväl medgifva, att flertalet af de i ämnet utgifna skrifter varit författade med synnerlig insigt och ingalunda förljente att frånkännas allt värde; tvertom tror jag, alt i en tid, då, utan att utpeka någon med klander, man likväl torde 0en 26 Juni f. m. 255 kunna pasta, att en stor mängd af tryckpressens alster utöfvar ett ganska skadligt inflytande på samhällslifvet, det måtte vara så mycket mera angeläget ali pressen sysselsättes med skrifter af ett nyttigare innehåll. Ett sådant synes mig utgöras af de arbeten som hafva för ändamål att främja ett nyktert och sedligt lefnadssätt.
Annu återstår dock ett annat hufvudsakligt hjelpemedel å Statens sida, till närmare föreningsband och lifligare handelsgemenskap emelDn dessa trafiquerande, och för befordrande af den vinst, läge, natur och beskaffenhet erbjuda. _ Vilkoret för ett båttre ernående häraf innefattas ofelbart i en ^äker och snabb bref - Dea 5 Martil. vexling, Ilår så mycket mer nödig och låmpelig, som många stora Bruksegendomar och åtskilliga Pogsessionater finnas i nejden och inora det kringliggande Svenska territorium. Af skyldig pligtkänsla, såsom Embetsman från samma ort, vågar jag derföre vördsammast anmäla nödvändigheten och yppa motion om en ordinarie postgång öfver Norra Dahls land och Wedbo Hårad, samt att i sådant afseende PostContoir måtte inråttas å Alltorps Tingställe och Gästgifvaregård, liggande helt nära vid Lägerplatsen ÖdsköldsMoar, för att fortställa icke allenast den inom omförmålte område förefallande correspondance, utan ock de paketer som kunna ankomma, dels från Wenersborg och dels från Åmåls PostContoir, på Norrige och Fredricshall, hvarigenom mycken besparing vinnes i tid och omgång emot desammas afskickande, antingen öfver Svinesund eller åt Kongsvinger och sålunda icke eller något tvifvelsmål kan åga rum att ju ej å Norrska sidan samma förslag med nöje och bifall emottages« Försvenska Kronan kan förskottet härtill ej blifva stort, helst å omförmålte Tingsplats tillfälle kunde gifvas för den blifvande Postmästaren att tills vidare hyra rum; __ och i framtiden böra inkomsterne ej allenast kunna hålla Staten skadeslös, utan ock lemna kanske en icke så obetydlig behållning att påräkna. I alla fall synes, utom andra talande skål, billigheten påkalla, att en så stor landsträcka som Vestra el* ler Norra Dahl, der stor Bruksrörelse och vigtiga handels-speculationer idkas och ännu vida.
Remitterades lill Statsoch Lag-Utskotten Kongl, Maj is Nådiga Proposition, angående beskattning af Tullqvarnar samt Walkoch Stampverk för andras betjenande å Städers områden, samt frihet till Tullqvarnars anläggande derstädes. S. D. Beslöt Ståndet, att till Lag-Utskottet remittera: 1:0 Peter Perssons från Calmar Län väckta motion, angående uphörande af den LandsFiscaler i vissa fall tillerkända ersättning, för rättegångskostnad vid Actoraters utförande, 2:0 det af samma man ingifna memorial, angående försvinnande af Domares andel uti ådömda böter, 3:o samme mans motion, angående rättighet att från ÖfverDomslolarne utan lösen återbekomma ingifne originalhandliugar, oell 4:o Eric Nilssons från Jemtlands Län gjorda framställning, angående behofvet af en Straff-lag, till förekommande af den förlust. Rustoch Rothållare tillskyndas genom Ryttares och Soldaters olofliga afvikande, S. D, Remitterades till Bevillnin s-Utskottet Kongl. Majds Nådiga Skrifvelse, af den 8:de Februarii i83/j, angående grundel ne för brånvinsbränningen, med hänsigt att förekomma bränvinets omåttliga bruk, tilllika med ett af Änders Ericsson från Örebro Län uti ämnet afgifvet memorial. Prot. Utdr. d. 12 och 17 Februari 183“4- S. D. Beslöt Ståndet, att lill Allmänna Besvärsoch QeconoinieUtskottet remittera: 1:0 Anders Pdlssons från Jönköpings Län och Peter Perssons him Calmar Län ingifne motioner, angående indragning af LandsFiscals-tjen sterqe, 2:0 Botvid Jonssons från ÖsterGöthlands Län anförande, angående sammandragande af de Författningar, som bestämma Rustoch Rotehållares samt Ryttares, Båtsmäns och Soldaters inbördes rättigheter och skyldigheter, och 3:o den af Nils Persson från örebro
Jag anhåller, att först få besvara Hr von Hartmansdorff, och söka lugna honom i afseende på de tillgångar, som förefmnas för betäckande af del nu ifrågasatta krediti vet för Hypotheksföreningarne. Dessa tillgångar beslå i följande: enl. de beslut R. o. Ad. redan fattat, har R. o. Ad. nemi. dels indragit hela silfverbelånings-fonden, utgörande 500.000 R:dr, och dels nedsatt kredititivet för jernbelåning frän tre till tvä milhr, och således beredt en användbar tillgång af 1,000,000 R:dr. Utsk. har äfven föreslagit och R. o. Ad. beslutat en indragning å allmänna diskontfonden af 600,000 R:dr. Vidare har Ulsk. föreslagit en nedsättning af 100,000 R:dr i kreditivet för Fahlu Bergslag. Således hafva vi en tillgäng af 1,700,000 R:dr, öfver hvilka beslut redan i afseende på en del åro fattade, och en annan del ännu återstår. Det visar sig emellertid häraf att tillgång finnes, utan alt man be höfver anlita den blifvande bankovinsten. Det beror af R. o. Ad. sjelf, huruvida Ståndet anser lämpligare, antingen att, på sätt Utsk. föreslagit, använda dessa tillgångar, till ersättande af de möjligen uphörande Privatbankerna, eller lill kreditiv åt Hypolheksföreningarne. Allt delta finnes i slutet af BankoUlsk:s Betänk, och således kan en hvar för sig sjelf upgöra, hvilket han anser behöfli gare, det ena eller det andra af dessa båda föremål. Jag tager dessutom för gifvet, att hvar och en, som fattar sitt beslut i denna fråga, på förhand med sig sjelf afgjort, hvilket sätt, som är lämpligast för ifrågavar:de medels användande. Jag tror mig genom dessa uplysningar hafva lugnat Hr von Hartmansdorff i afseende på hans farhåga för ett förhastadt beslut i denna fråga. Gr.