Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid förnyad föredragning af Slats-Utskottels den 29 och 59 sistlidne Januari på hordet lagda Utlåtande N:o 236, i anledning af väckta motioner om medels anvisande till påbörjande af Stockholms befästande å landsidorna, ldef detta Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet, med undantag af den punkt, sorn angår fästningsarbetena vid Waxholm och Carlskrona, hvilken punkt, med underkännande af Utskottets deri afgifna yttrande, lades till handlingarne. S. 1). Föredrogos och biföllos Slals-Ulskottels nedannämnde den 30 sistlidne Januari på bordet lagda Utlåtanden: N:o 237, angående det för Linköpings Domkyrkas reparerande under sednasle Riksdag, i egenskap af lån, beviljade stats-bidrags förändring till anslag utan återbetalnings—skyldighet; N:o 238. angående hegardt stats-bidrag för en större reparation å Westerås Domkyrka; N:o 239. angående ifrågastäldt stats-bidrag för tornbyggnad vid Hedvig Eleonora kyrka i hufvudstaden och samma kyrkas reparerande; samt N:ö 240, i anledning af väckt motion om löneförhöjning för förste och andre Amanuenserne vid Universitets-bibliotheket i Lund. S. D. Vid föredragning af Expeditions-U/skottels den 3 dennes på bor det lagda Memorial N:o 9, i anledning af återremiss å skrifvelse-förslaget N:o 180, lilef detta Memorial, med godkännande af Utskottets under N:o 207 afgifna nya skrifvelse-förslag, lagdt till handlingarne. Bih. tiU R. St. 101 802 Prot.-Utdrag den ti Februari 1858. S. II. Föredrogs och bifölls Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 3 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 47, i anledning al' väckt motion om befrielse från rotering för Ansätts-hemman i Jemtlands län. S. I).
I öfverensstämmelse med de vid Rikets Ständers sista sammanträde antagna grunder för förbättring af Rikets Mått, Mål och Vigt, har förslag till en Författning härom blifvit, på Kongl. Maj:ts Nådiga befallning, upprättad t; men ehuru flere åtgärder på förhand blifvit vidtagna, för att meddela allmänheten kännedom om den tillämnade förändringen, har Kongl. Majit likväl funnit omständigheterna fordra , att tills vidare uppskjuta verkställigheten deraf, och emedlertid befallt, att handlingarna skulle till trycket befordras. Flera inom korrt tid inträffade brandskador, hvaribland den, som å nyo öfvergått staden Borås, varit af serdeles bekymmersam beskaffenhet, hafva medfört upplösning af Allmänna Brandförsäkringsverkets Stads-fond. De häraf under tiden uppkomna olägenheter för fastighets-egare i Rikets städer, utom Hufvudstaden, hafva icke kunnat af Kongl. Majit afhjelpas; men genom inrättning af ett Brandstods-Bolag emellan nämnde städers hus-egare, med undantag af städerna i Skåne, hvilka ingått en serskild Brands Lods-förening, har en försäkrings-an - Kongl. Maj.ts Nådiga Berätt. N.o 1. lil Stalt blifvit bildad, som hvilar på säkrare grunder, och hvars framtida bestånd ytterligare betryggas genom det af Kongl. Maj:t för densamma i Nåder fastställdta Reglemente. Under fortsatt omsorg för Svenska handelns och sjöfartens förkofran, bar Kongl. Maj:t sökt att åt dessa för allmän och enskild välmåga så vigtiga yrken bereda en med Rikets sanna interesse öfverensstämmande frihet och utvidgning.
Den ifrågavarande motionen algaf jag nära motionstidens slut, hvilket synes af dess ordnings-nummer 128; således hade den icke förekommit inom Riks-Stånden till behandling förrän den blifvit tryckt och utdelad, så framt dess ordningsföljd tagits till efterrättelse vid handläggningen inom Utskit. Annorlunda har likväl skett, och då derjemte den i Utskits Betänk, förekommande resumé af motionen är så ofullständig och stympad, att den blir vilseledande, så bar jag häraf sett mig föranledd att låta aftrycka motionen samt utdela densamma inom Riks-Stånden. Kontroll finnes således deröfver, huruvida mina blifvande anmärkningar vid Utsk:ts Betänk, äro välgrundade eller icke. Från och med den rubrik, Utsk:t gifvit min motion, har Utsk:t i hela Betänk:t gått på i en slags marche-marche, utan att dervid ihågkomma, att man vid en dylik accelererad rörelse skall vara mycket väl beriden, om man icke skall lemna efter sig en mängd, af s. k. gräsryttare förorsakade, luckor, i hvad mån denna figurliga framställning är på Utsk:ts förfaringssätt användbar, detta torde genom efterföljande utrönas. Uti den rubrik, Utskit gifvit min motion och hvilken ju är ämnad åskådliggöra hvad motionen innefattar, förekommer: »om öfverlemnande till K. M. af Hr G. M. Stjernsvärds förslag till landtförsvarets ordnande;» dervid är dock h. o. h. Den 20 December. 525 utelemnadt, att detta öfverlemnande skulle ske af II. Skr, med begäran om granskning af de omordade förslagen. Att till K. M. enskildt få öfverlemna så väl sagde förslag, som hvarje annat arbete, derom hade jag icke hehöft göra framställning hos R. St:r. Då likväl i riksdagshandlingarne min motion kommer att gifvas den rubrik, Utsk:t gifvit densamma, och denna är högst vilseledande, har jag velat anmärka förhållandet.
Ber jag för den skull, att m. h. far inte ville tro sidant, ty hon säger det af lutter afnnd till mig, och ber m. h. far inte ville fartänka mig, att jag &amp; dristigt svarar, ty nöden tvingar mig dertill. Det är mig omöjligt äta sådana beskyllningar i mig och hoppas inte heller, att m. h. far skall tro sadant. - Jag har SS visst som jag lefver inte lett at de döda barnen och inte heller ment något ondt dermed. Jag trodde inte heller. att det skulle vara s&amp; illa gjort, som jag hörer, att hon har tydt det ut, och om jag viste, att jag gjorde m. h. far och f. mor n k o t emot dermed, att jag Sr glad, sa vill jag mycket hellre tvinga mig derifrån det mesta jag kan. Nu begynte jag dermed SS bitterlig till att grata och beklaga min svara och vedervärdiga lycka, som i all matto var mig sa mycket tung, och som inte unte mig sa mycket, att jag en g h g fick le mera. - men nSr jag koni Min h. far gick srdan in till inåltid, - in till min s. mor nied maten och bad henne Sta, s9 hade fm Ebba varit inne hos henne och sagt pii samma sZff if \ .en för henne, stå att niir jag kom fram till sängen, fragade f. nior, Iirem som hade kokat, och nir jag sade, att jag har gjort det, viinde hon sig ?it vSggen och vnr s9 ond, att hou inte ville se p i inig och I) ad niig Sta sjelf, det jag ock gjorde och satte nlig sedan till att grsta. Dc beggr f r u n l i n i ~ n komnio redan öfvcrens om, ut Agneta cj uppfyldc sinn skyldigheter. Fru Ebba wdc, ntt min styfinor skulle slb mig, men tlen andra saile: Gud bevare mig ifrin henne. Men när min h. h r kom in, beg ~ t e de till att tala om mig allt det soin illa rar.
M:t sålunda äskat. 19:o. Hos Rikets Ständer har framställning skett om beviljande af ett årligt anslag till understöd åt lofvande arbetare inom handtverkerierna och vid fabrikerne, i afseende å hvilken fråga Rikets Stäuder inhemfat, dels att, sedan Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse den 18 Maj 1848 hos E. It. M:t anhållit, alt, på det de i faBih. till It. St. Skrifvelse, N:o 163. brikerna och handtverkerierna anställde arbetare, som visat sig ega ulmärktare anlag och insigt i sitt yrke, måtte kunna i främmande länder ytterligare utbilda sin skicklighet, E. K. M:t läcktes i Nåder bifalla, att särskilda understöd, hvartdera ej öfverstigande 500 R:dr, finge årligen af de till manufakturernes befrämjande tillgängliga allmänna medel åt dylika arbetare anvisas, samt att, jemte det antalet af dessa understöd måtte rättas efter tillgångarne å nämnda medel och lika fördelas emellan fabriksoch handtverks-arbetare, de arbetare erhölie företräde, som sysselsatte sig med sådane yrken, för hvilkas utöfning techniska kunskaper erfordrades, E. K. M:t, efter det Kommerse-kollegium blifvit i ämnet bordt, jemlikt Nådigt bref af den 22 nästpåföljde Séptember, förordnat, att af de till manufakturernes befrämjande anslagna medel, samt af den till bemälda Kollegium ingående andel af tulloch konfiskations-medlen, reseunderstöd skulle tilldelas lofvande och insigtsfulle fabriksoch handtverks-arbetare, hvaremot E. K. M:t funnit mindre lämpligt både att beloppet inskränktes till 500 R:dr och att understöden fördelades lika emellan nämnda slags arbetare, enär ett större understöd åt en utmärkt skicklig person kunde medföra mera nytta, än flere understöd åt andre, som icke egde lika färdighet och anlag; — dels ock att tulloch konfiskations-medlen, hvilka vid 1850 års slut utgjorde 31,728
M:t i underdånighet anmäldt af E. K. M:ts Befallningshafvande, som vid berörda förhållanden och enär den begärda tillökningen lill Lerdals sockens Kyrkogård vore af behofvet påkallad samt den ifrågaställa obetydliga förminskningen i bostället Stomens ego-område fullt ersattes genom den föreslagna afgälden, ansåge sig ega skäl att, med vilkor af omförmälda ersättning, underdånigst tillstyrka Nådigt bifall till ansökningen; hvarefter, uppå erhållen Nådig remiss, Krigsoch Kammar-kollegierne afgifvil gemensamt underdånigt utlåtande i delta ämne och likaledes förordat jordafsöndringen för det afsedda ändamålet, dock med vilkor, dels att godtgörelsen för den afsöndrade jorden icke, enligt sökandernes åstundan, efter Kongl. Förordningen om jords afstående för allmänt behof af den 20 November 1845, finge bestämmas uti viss löseskilling, utan deremot, så väl i anseende till olämpligheten deraf, att med Expeditions-U(skottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 84. 175 innehafvandet af boslälls-arrendet förena förvaltningen och inkomsten af ett penningekapital, sorn äfven för att bibehålla ersättningen oberoende af penningens omskiftande värde, borde af E. K. M:ts Befallningshafvande, enligt Kongl. Förordningen den 19 December 1827, angående grunderna och vilkoren för hemmansklyfning m. m., fastställas till viss afgäld i spanmål, att af församlingen till innehafvare!) af bostället årligen utgöras med penningar efter medel-markegång, och dels alt församlingen skulle besörja och bekosta den till afsöndring ifrågakomna jordens aflättande på karta och beskrifning af behörig landtmätare, derest sådant icke redan skett. Och har E. K. M:t, i betraktande al hvad såluifda i ämnet förekommit, nu i Nåder föreslagit Rikets
Ridderskapet och Adeln för lin del ville fatta och anmoda sina respective MedStänder förena sig i det beslut, att hvajpe Utskott borde till Stånden ingifva en Lista pff de mål, sorn af detsamma blifvit handlagda, och fordra åtgärd genom Expeditionsutskott©!, Den j Maji e, m. 105 samt detta åter till Stånden inlemna motsvarande listar lika många som Utskotten å de mål, sorn genom ExpeditionsUtskottets åtgärd blifvit expedierade, hvarigenom hvarje Motionaire och hvarje Utskotts Ledamot vöre i tillfälle att göra jemförelser och att efterse de ärender, som han kände eller honom angingo. Skulle Högloflige Ridderskapet och Adeln samt de öfrige RiksStånden gilla detta Förslag, så kunde början med de ifrågavarande listornas ingifvande göras genast, och desamma för hvarje vecka efter hand fortsättas till ömsesidig reda och efterrättelse. Bilagor till PleniProtocollet fpr den 12 Maj, förmiddagen. N;o 1, Grefve Hård, Carl Gitftaf', I anledning utaf den af Herr Hjerta gjorde anmärkning vid ExpeditionsUtskottets Förslag till underdånig skrifvelse till Kong’- Maj:t, io6 Den 12 Maji f, m, angående prestanda till Bruken af åboerne å de hemman, som Bruksidkare till Skatte inlöst, torde tnig tillåtas yttra några ord: Då jag emottog förtroendet att vara Ordförande i ExpeditionsUtskottet, var det med den föresatts, att, efter min förmåga, söka befordra föremålet för detta Utskotts verksamhet, som jag ansåg vara, att, med noggranhet i afseende på Logik och Grammatik, sannt uttrycka Riksens Ständers mening.
Hvad serskildt vidkommer Götha Canal-actier, visar sig den behandling, dermed de nu hotas, så mycket mera obillig, sorn Actie-egarne allt ifrån början af Aclieteckningen, och såsom vilkor derföre, varit försäkrade om Discont-rättighet. —Val upphörde densamma för någon lid, genom indragning af Bolagets egen Discont år 1818; men 1823 års Ständer förvissade derom, att helgden af ingångna försäkringar icke blott är den starkares moraliska förbindelse emot den svagare, utan ock upprätthåller förtroendet lill en annan tid, då nya företag, till Samhällets allmännare nytta, påkalla understöd af enskilda Medborgare, återgåfvo dessa Adier en belänings-rätt, som man nu för andra gången vill desamma fråntaga — och sådant, ehuru Canalen, sedan 1823, betydligt kommit sin fullbordan närmare och Acliernas värde således, i stället att vara mindre, bör hafva ökat sig sedan sista Riksdag. Jag anhåller, att detta milt yttrande må te till de respective Riks-Stånden få åtfölja Utskottets Betänkande. Bil. till Banco-TJlskottcts Bet. JV.-o SS. »59 Herr Generalen Friherre Sparre, Herr IIof-Ma eska! ken Hammarhjelm, Hr Ca neeli ieRådet Hegardt, Herrar Prostarne Pettersson oell Elfström, Herr Biskopen Doctor Wijkman, oell Herr Dom-Prosten Lidman hafva, häruti instämt. (Angående maximi-summan, för hvilken ett namn må kunna i Upplånings-Disconten häfta.) Herr Cancellie-Rådet Hegardt < har ansett det föreslagna maximum alltför högt, och föreskriften höra blifva sådan: alt, om en person, såsom Låntagare, häftar för 20,000
Anmäldes och bordlädes StatsUtskits Utlåtm och Mern.-. N:o 199, i ani. af erhållen återrerniss å Utlåt:t N:o 157, beträffande R. St:rs år 18 59 församlade revisorers berättelse angide samma år verkställd granskning af statsverkets samt andre af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1857; N:o 200. i ani. af erhållen återrerniss å Utlåtit N:o 14 5, angide förändring af sättet för markegångsprisens bestämmande; Nio 201, i ani. af väckt motion ang:de uphörandet af den så kallade Näs Kungsgårdshjelpen; N:o 203, i ani. af K. Mits Nåd. Propos. ang:de f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riksarkiv H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, omförmälte, att han jemte de öfriga RiksStms Hrr Talmän sisth dag varit kallade till H. M. Konungen, då H. M:t tillkännagifvit sin afsigt att Lördagen den 27:de i denna månad afsluta riksdagen. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Sammans. Bevillnts-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk:ts den 9 dennes bordlagde Mein. N:o 18, i ani, af RiksStms skiljaktiga beslut i afside å väckta frågor om ändringar i Kongl. Förordmn den -27 Nov. 1857, angide vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker. Härvid förekommo Utskits yttranden ronde §§:na 24, 26 och, 34, samt en af Utskit i slutet af Memit gjord anmälan, hvilka samtlige punkter ansågos ej föranleda till någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne. Sedermera föredrogs och godkändes Exp.Utsk:ts den 8 dennes bordlagde skrifvelse förslag Nio 15 6, om förändring i vissa delar af ofvanberörde Kongl. Förordning.
Om jag rätt förstått , så blir det härigenom god-ägaren , som förlorar , och det gilver anledning till tullförsnillning. Jag medgifver, att Auction är ett ledsamt sätt, derföre har ock Utskottet satt det uti tredje rummet , och ej förr än Jury sagt, att värdet är för lågt. Den är visserligen en ledsam inesure , men jag hemställer , om det andra förslaget hjelper saken. Vöre det blott fråga om Stockholm och Götheborg , sä skulle jag tillstyrka det, men kan ej göra det nu, då frågan äfven är om 11 andra Städer. Herr Lejrén: Det är ej för att motsäga Bevilloings - Utskottets förslag , som jag nu anhåller fa yttra mig, blott för att uppkasta några tvifvelsmål. Med skälig säkerhet kunde 0cti 14 Augusti r.. m. man ana sådane följder af stadgandet om mindre partier af högst 500 R:dr, att chicaner kunde uppkomma för resande, hvilka jag skulle tro att man borde derifrån fritaga. Den första chicanen vore den, att då han uppgifver varan efter det värde den i hans hand ages, men samma vara i landet vore betydligt dyrare, han möjeligen blef af med en favoritpiece blott derföre, att en besökare hade nog fin näsa att finna , att 10 procents tillökning ändå vöre godt pris. Månne det ej vöre skäl, stadga att då besökaren finner anledning att anmärka något mot priset, man då genast inställde sig för värdet ing* männen, och att det för sådane små partier skulls få bero vid det värde de åsatte, och att tullen derefter skulle betalas. Jsg hemställer om i denna förändring kunde äga rum, utan att derföre någon egentelig rubbning gjordes uti det af BevillningsUtskottet i denna punkt uppgjorde systems. Det är ock nämnt, att man skulle göra skillnad mellan handlande och och resande. Deraf kan en annan ledsam c hicans uppkomma, då det är svårt att se, om en person är handlande eller resande. Om man skal! hafva certificater för att passera , så k*n man skaffa sig en person sorn passerar för resande, och kör genom tullen.
Min beståmrnelse blef att göra Grundlagarnes anda båttre känd och Riksdagsmannens kall äradt af Folket, Jag hade tilläfventyrs på annat sätt uttryckt mig öfver de ämnen sorn Friherre Anckarsvärd behandlat; men deraf följer ej att Friherre Anckarsvärd gifvit anledning till rättvist tadel. Redan hafva vi upplefvat, att åtgärder1 för hvilka han bittert tadlades, i en sednare tid blifvit af opinionen gillade. Vi minnas huru Friherre Anckarsvärd vid sista Riksdag tadlades för det att han yrkede nödvändigheten afen Statsplan, och nu hafva på frenne Utskotts tillstyrkan Riksens Ständer gått med en petition till Konungen och anhållit, att till nästa Riksdag, dem måtte meddelas Regeringens åsigt öfver de ämnen, som höra till den allmänna hushållningen. Friherre Anckarsvärd har vid denna Riksdag talat ett varmare språk. Mine Herrar! Jag 68 Den 5 Maji e, m. vill ej upprepa hvad som tillhör tider som ärö förbi. Det finnas känslor, som snan ej alltid katt undertrycka, ehuru man finner sig böra vilja det. Det har blifvit sagt ott Friherre Anckarsvärd, om han känner sig manad att anklaga Ministéren, icke hade bordt göra -det'på ett sätt> som väcker oro, utan att han hade bordt inför ConstitutionsUtskottet anmäla, hvad han anser sig kunna och böra förevita Ministéren. ConstitutionsUtskottet, mine Herrar! må förlåia mig, men dit förer jag ingen klagan om jag hade en klagan att föra.
Jag liar delat Utsktns tanke i delta full och är ölvertvgad om, att sjelfva tolerancen i förening med vårt presleiskaps bemödanden att lära och underhålla den religion, sorn vi äga, synnerligen stadfäster densamma. Det är på detta sätt, som jag tror, att vi böra gifva styrka ut elen lära, som vi hafva. Jag tror icke alt dess styrka vinner genom någon intolerance, men att deri deremot ganska mycket vinner genom ett nitiskt och upplyst presleiskaps bemödanden. Det är på dessa grunder, jag tillstyrker bifall lill hvad Utsk:n föreslagit. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: 0111 förhållandet verkligen skulle vara sådant, som Utsk:n anföra, ali ingen lara är å färde, d. v. s. om det slags svärmeri, som fått namn af vesleyanska metodismen, icke skulle sträcka sig längre än lill några gummor, så anser jag för min del livad Ulsk:n föreslagit, eller att motionen må lemnäs utan afseende, vara ganska riktigt, under förutsättning, att detta svärmeri, lemnadt åt sig sjelft, då skulle snart afsvalna, likasom det svärmeri, som jag tror att cn främmande missionär åstadkom , och som äfven i vår historia är kändt under namn af trolldomsväsendet i Dalarne. Skulle deremot någon fara verkligen vara å färde, hvilket jag ej kan bestämma, så instämmer jag med Ur von Hartmansdorff deruti, att den tid nog lärer varda kommande, då vårt presterskap får andra tankar i detta afseende. Om de ej nu hafva tagit det så hett, som man säger, så är det väl ej att undra på. Man må besinna del politiska bryderi, hvaruti värt presterskap befinner sig; man må besinna livad det liar ali tänka på, då det skall fatta så vigtiga beslut, som rörtde behöfligheten eller obeböfligheten af anslagen för en amice; ja då det t. o. m. kunde besluta lörtde förändringar i organisationen af armeen. Uppå derefter framställd propos., blef Lagsamt Allm.
Denna function uppfylles endast då, när Banco-sedelns värde i silfver städse förblifver oförändradt; detta kan blott ega ruin när pappersmyntet alltid genast emot det utfästade beloppet i klingande mynt inlöses. För att detta åter skall kunna ske, så mäste ett något så när lika förhållande emellan sedelstock och metallisk cassa alltid bestå, och till detta senare ändamåls vinnande böra alla en Banks fonder vara så rörliga, så för dess eget behof lätt disponibla som möjligt. Tanken om denna Svenska Bankens skyldighet att i främsta rummet afse sedelmyntets upprätthållande i värde, tyckas förra Ständer hafva haft närvarande vid de flesta af de beslut, de fattat angående de stadganden, de stiftat. Man kunde väl ej utan att skaffa allt för många och alltför mägtiga flender till den realisation, man åsyftade verkställa, draga Bankens fonder ifrån de serskilda lånegrenar, der de af ålder varit fästade, om ock många af dessa grenar voro af den beskaffenhet, att de än blott föga, än alls intet kunde främja Bankens förmåga att med silfver oafbrutet inlösa sina sedlar. Men den alfvarliga föresats synes man dock vid 1834—35 årens Riksdag hafva haft, att åtminstone under intet vilkor öka de för Banken såsom Sedel-Bank nära nog helt och hållet onyttiga fonder; och till och med hade man äfven i ett fall gått så långt, att man beslutat i vissa nya, mera rationella riglningar använda de summor, som ifrån den mindre lämpliga allmänna Discontrörelsen småningom borde indragas. Nu handlar man alldeles tvertom — Manufactur-Disconten har redan med en half million blifvit ökad; så har ock skett med Allmänna Discontens fond, för denna visserligen hittills blott tillfälligtvis; men starka anledningar låta förmoda tillfällighetens snart blifvande förvandling lill permanent; samt så har äfven Faslighets-lånefonden redan erhållit förstärkning och ytterligare får den det, sedan närvarande Betänkande blifvit bifallet. Alla dessa fonder, som man nu velat öka, äro likvisst de, som för Banken, betraktad såsom upprätthållare af sedelmyntets silfvervärde, äro minst gagnelige.
Han får lof att leda mig, ty jag kan ej hitta. Sedan de hafva tagit bort alla stolar och bönpallar och mattor och plattformer och lösa trappsteg, kan jag ej hitta. Förr hittade jag härinne så bra som ni.» »Kyrkoherden skall skaffa er en annan kyrka,» sade donna Elisa. — »Donna Elisa,» sade gumman, »hvad är det ni säger? Säg lika gärna, att kyrkoherden kan ge oss synen. Kan don Matteo ge oss en kyrka, där vi se, såsom vi sågo i denna? Ingen af oss behöfde taga sin ledare med hit in. Där borta, donna Elisa, stod ett altare, blommorna på det voro så röda som Etna i solnedgång, och det sågo vi. Vi räknade sexton vaxljuslågor öfver högaltaret om söndagarna och trettio under festdagarna. Vi kunde se, då pater Rossi förrättade mässan härinne. Hvad skola vi göra i en annan kyrka, donna Elisa? Där kunna vi alls ej se. De hafva släckt våra ögons ljus på nytt. Donna Elisas hjärta blef så varmt, som om smält lava runnit fram öfver det. Det var säkert en stor orätt man tillfogade dessa blinde. Så gick donna Elisa fram till don Matteo. »Högvördighet,» sade hon, »har ni talat med sindacon?» »Ack, ack, donna Elisa,» sade don Matteo, »det är bättre, att ni försöker tala med honom, än att jag gör det.» »Högvördighet, sindacon är en främling, han har törhända ej hört talas om de blinde.» »Signor Voltaro har varit hos honom, pater Rossi har varit hos honom och äfven jag, äfven jag. Han svarar ingenting annat, än att han ej kan ändra det, som är bestämdt i stadsjuntan. Det vet ni väl, donna Elisa, stadsjuntan kan ej taga tillbaka något. Om den bestämt, att er katt skall läsa mässa i domkyrkan, kan den ej ändra det.» Det uppstod plötsligen en rörelse i kyrkan. Det var en stor, blind man, som kom in. »Fader Elia,» hviskade man, »fader Elia.» Fader Elia var ålderman för de blinde sångarnas skrå, som brukade samlas här.