Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Frimurare-Barnhusets och Allmänna Barnhusets Scholor hafva hvardera 1 Lärare, som åtnjuter, vid den förra, med omkring 80 Lärljungar och Barn, 35o Rrdr, och vid den sednare, med vanligen lika antal Lärjungar, 5oo Rrdr i årlig lön. Lärare-personalen vid här ofvan uppgifna 46 Scholor uppbär alltså, oberäknade för Elementar-undervisnings-verken anslagne i.ioof Tunnor Spannmål, tillsammans omkring 28,590 Rrdr i aflöningar, utom merendels bestådda särskilta förmoner af boställsrum eller hyresmedel. Antalet af Lärjungar och Barn, sorn erhålla undervisniug derstädes, uppgå till ungefärligen 4.010, hvaraf vid Gymnasium och Lärdoms-Schoiorna samt Elementar-Scliolan 312, vid Apologist-Scholorna och Tyska Lyceum 632, och Vid de öfriga eller Catechetoch Barn* Scholor na 3,066. — 7r — Bland Hufvudstadens allmänna undervisningsoch bil 1 • äro vidare att uppgift; s “ budnings-anstalteif Teiinol°gisla Institutet, inrättadt uti ett derlin 1, K ngl. Majit och Kronan tillhörigt hus hvilket ex •• 1 upplåtet, nödig reparation, med en kostnad af 6 å 7000 Rvfr »»dergålt efter hand utsträckt undervisningen till de^flestaVst Z* * I'lstllut har ämnen. Lärjungarnes antal uppgick år i832 till ra, ad^arna f01’esknfna 44 extra Elever eller HandtverlLgesäller och T t denb,and .nbegnpne eftermiddagar och andra för dem ^mm,r fätf unde?
Ått det är konstigt samrhähsmidt är eii sährling j Éiii tilt Pidd. b. Ad. Ptr, s Bandi iö Den 1 Martii, prohibetisinen och liberalismen synas hafva ömsom arbetat deruppå; men det synes som hade behofvet utaf att slipas efter dagens curs gjordt det vekt; det torde ej hålla att sönderhugga förlägenhetens gordiske knut. De bidrag till taflan öfver tidens nöd och förlägenhet sorn åtskillige Riksdagsmän lemnat, hafva blifvit ökade, genom den från ett annat håll förda klagan, att Kongl. Maj:ts Stats-Råd inconstitutionelt tituleras för Ministrar, att deras magt och verkningskrets är genom RegeringsForinen inskränkt; att ingen fond finnes att dermed pensionera afgående StatsRåd och StatsSecreterare, då de befinna sig ur stånd att gilla de grundsatser, hvarpå besluten byggas och derföre anses böra resignera. Gifve Gud! att botemedel mot den å de skattskyldiges sida öfverklagade förlägenhet lika lätt kunde finnas, som de sednast anmälta brister synas mig kunna afhjelpas. Då Sully, Oxenstjerna, Bernsdorff och Pitt, ehuru egentligen Rådgifvare, brukat tituleras för Ministrar, är det att förmoda, att denna titel icke länge kan synas oangenäm; Svenska Folket deremot torde svårligen vänja sig vid att i ansvarige Rådgifvares personer tänka sig verkliga Rikets Herrar. De källor hvarifrån Konungens Rådgifvare skola hämta hvad dem tarfvar i magt och verkniugskraft äro af moralisk natur, och således outösliga; RegeringsFormens 4;de §. specificerar Den I Martil. i*7 flem: de äro kunnighetens, erfarenhetens, redlighetens och den allmänna aktningens. Fond till pensionering, synes kunna bildas genom frivilliga bidrag. Man känner den i England brukliga Panny-afgift. Genom det derigenom beredda tillfället åt opinionen att yttra sig, kunde RegeringsFormens 107 §. blifva öfverflödig, N:o 16.
Sedan Hr v. Koch yttrat sig i öfver ensstämmelse med hvad jag åsyftar, afstår jag från ordet, under anhållan att få förena mig med honom i hans framställning. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade-H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att i afs:de å den förev:de 58:de §:n hade yrkats dels bifall till densamma i dess helhet, dels återremiss deraf och dels bifall dertill med följande förändringar, nemi. att uti lista mormt ordet allmän skulle införas emellan ordet till och ordet bevillning å 7:de raden, samt de å sista raden förekommande orden »såsom för inkomst» utbytas emot orden »enligt 2:dra art. BevillningsStadgan»; att 3:dje mom:t skulle utgå, samt att vid 4:de mom:t skulle fogas det af Borgare-St:t beslutade tillägg; och komme, till följd af dessa yrkanden, delning af propos:n att ega rum. Härefter framställdes först propos. på bifall till l:sta morrat oförändradt, dervid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med flere nej och några ja; hvarefter gjordes propos. på bifall till mom:t med införande af ordet allmän emellan orden till och bevillning på 7:de raden, samt med K. o. Ad. förbehållen rätt att särskildt pröfva den i slutet af mom:t föreslagna förändring; och sedan denna propos. blifvit med ja besvarad, beslöt R. o. Ad., uppå derom gjord framställning, att de å sista raden i mom:t förekommande orden »såsom för in - Den 5 Oktober f. m. 87 komst» skulle utbytas emot orden »enligt 2:dra artikeln BevillningsStadgan. » 2:dra mom:t blef, uppå framställd propos, bifallet. Sedan propos. på bifall till 3:dje mom:t blifvit framställd, men med nej besvarad, gjordes propos. på detsammas uteslutande och besvarades med ja. Slutligen antog R. o.
Af Lars Nilsson från Blekinge Län har blifvit hemställdt, att hvarje hemmans-egare måtte vara tillåtet att, utan afseende å markens beskaffenhet och utan anmälan derom, efter fällning af bokskog, medelst afbrännande af (jvarblifne grenar och qvistar m. m., en gång svedja; till stöd för hvilket förslag motionären, utom upprepande af de skäl, som blifvit af Andérs Andersson och Gustaf Bernhard Appelqvist anförde, yttrat, att i motionärens hembyggd ganska ofta inträffar, det en mark, som kallas sandmo eller stenbunden, ändock bär bok jemte annan skog, som fordrar stark näring; sådan mark tiilfölle ej sällan vid skifte annan egare, och förre egaren måste afvex ka skogen, ulan att kunna afvagta ett år, då bokträdet bär ollon till fortplantning. Marken höljes då af en stor myckenhet grenar, ris och spånor, som blifva så mycket mera onyttiga, söm genom den i byalaget, i anseende till skiftet, mera allmänt pågående skogsfällningen, ett lika allmänt öfverlind på god ved är rådande. Delta, efter fällning af större träd, uppkommande affall måste, såsom icke lönande jnödan att till dea aflägsna bostaden 38 Lagsamt Allm. Sesv. och Ekon. Ulsk. Betänkande, I7.o 2. hemföra, qvarligga att ruttna samt förqväfva allt återvexande, marken gåfve sålunda hvarken skog eller bete, hvaremot i de fleste fallen en potatesoch en råg-gröda kunnat derstädes hemtas genom svedjande, utan hinder för framtida gräsvext och skog. Af Johannes Christoffersson från Kronobergs
Den del af Sveriges jord, som utgör Kronooch Kronoskatte-hemman, kommer väl hufvudsakligen att förblifva i Bondehänder: och måtte aldrig detta förhållande upphöra, hvilket skulle förutsätta, att Sverige förlorade sitt agtningsvärda Bondestånd, som nu framvisar det på intet annat ställe sedda phenomén, af en sjelfägande och sjelfarbetande, i Statsärenderna deltagande dass, hvilken just genom dessa sammanstämmande egenskaper är Iyftad till den säkert mäst bildade arbetsclass på jorden, och gör, att Sverige har en sjelfbestående allmoge, då andra länder endast halva lifegne eller beroende daglönare. Denna del af Sveriges jord bör man således aldrig önska inrymd åt den bildade medborgare-classen; men Frälsejorden jemte Kungsgårdar, Boställen och andra utarrenderade Kronolägenheter, erbjuda för densamma ett betydligt utrymme. Det kan icke Den 28 Februarii, bestridas, att Svenska landtbruket är i tilltagande, att det just på Frälsejorden befinner sig i en öfvergångs-period, om jag så får uttrycka mig, från naturligt till tenskapligt. Likväl höra endast de egentliga jordägarne till den bildade classen, men den närmare förvaltningen , den egentliga handläggningen , skulle ock lördelagtigt kunna lemnäs åt och sökas af denna dass, hvilket ännu icke skett; Inspectorer och Fogdar äro, med få undantag, hämtade ur arbetsclassen. Det till mera industrie sig utvecklande Landtbruket skall mer och mer medföra jordens fördelande i mindre lotter under en skötsel: Paktelier Arrendesystemet har på 2o eller 30 år betyda ligen tilltagit, och skulle lemna en ganska värdig och nyttig sysslosättning åt personer af bättre uppfostran , men sökes nu sällan af andra, än dem, som förut gjort misslyckade försök i annan väg, och derföre komma dertill utan allt förlag och utan andra kunskaper i yrket, än dem, som den allmänna empirismen kunnat gifva.
Lön, så har Sökanden i underdånighet föreslagit utbyte af den DorrsProsten och Professorerna i Lund anslagna Löjrings-Spannmål inom berörde Län, hvilken deremot kunde dein ersättas al Kronan behållen tionde uti Malmöhus Län, hvarförutan Sökanden underdånigst anhållit att, i stället för den otillräckliga hushyran, honom måtte såsom Residence tilldelas det så kallade Eortifications-huset i Christianstad. Uppå Den 5 i Juni. l '77 Uppå hära erhållen Nådig Remiss, fä Karn. rrvar-Collegium och Stats-Contoiret i underdåriigliet yttra: att då Statens fördel fordrar, att ea Landshöfding, hvars vigtiga och ansvarsfullt bete åge t så mycket inflytande på altmann ningens bibehällapde samt styrelsens kr t verksamhet inom Länet, icke skäligen hor , . ; i en för dess anständiga utkomst nödig Lön.- t n ■ kollegium och Stats-Coutgire'c billigt, att Rand . höfdingen i Christianstads Tarn försattes i en;, handa Löningsvilkor med deni, sorn åtnjutas af Landshöfdingen i näst intill gränsande .liiekiuge Län, der Landshöfdinge-lönen utgår i Spannmålaf Länets Kronotionde med 500 Tunnor i . sa* dana Sädesslag, sorn Krono-tionden i Länet ut gör, beräknade, ä 36 sk. Tunnan, till 375 R:d. samt i contant till 125 R;d.; och i frågan 011 sattet, huru denna Ldrie-förbättring, i fall den vinner Eders Kongl, Majus Nådiga, bifall, må Landshöfdingen till godo komma, finna Collegium och Stats-Contoiret densamma ej kunna tillvägabringas, genom det af Landshöfdingen Grefve De Ja Gardie föreslagna utbyte af Academie-Statens i Lund Lönings-Spanninål inom Christianstads Län, emedan innehafvarne deraf, i målet hörde, ett sådant utbyte bestridt, såsom ledande dels till Tnindskning i deras aflöning, i illy alt Spannmålspriset i Christianstads
– Men denne utomordentlige Man, denne så högt begåfvade Lärare, att han väl må kallas Gudomlig, är i andelig måtto vår Herre, vår Försonare, vår Saliggörare; hvad han lärt är allt så visst och osvikeligt sannt, som hade Gud från himmelen talat det till oss, och på honom skole vi tro. – Det följer ej. Ingen man, han må vara så högt begåfvad, så utomordentelig som hälst, är i andelig måtto min herre, ingen man kan vara min försonare, min saliggörare, på ingen mans ord kan jag i min eviga Salighets angelägenheter tro, som på Guds. – En sådan Lära står ej att hjelpa genom några förklaringar, genom någon försköning. Antingen är Christus Gud, eller är Christendomen afguderi: så sade redan Leibnits. Är det denna Lära i hvilken den vise hänryckt skådar all Gudomens hemlighet, som den fromma enfalden saligt känner i sitt bröst, som talar i de heliga Skrifter, det eviga lifsens ord? Hvad är mig Christus, vore han den störste bland dödlige? Hvad kan han göra till min salighet? om jag ej kan utropa med Johannes? Thenne är Sanner Gud och det eviga lifvet. Joh. Och han är försoningen för våra synder; icke allenast för våra, utan ock för hela verldenes. Ingen kan känna en renare, innerligare vördnad för de heliga skrifter än jag. Men så fast är jag öfvertygad om denna Gudomliga Läras sanning, att om genom något obegripeligt och högst olyckligt öde dessa Skrifter på en gång försvunne från jorden, så skulle likväl Uppenbarelsens ljus ej vika från mennisko-själen, så skulle likväl Religionen till dagarnas ända ej predika annan lära än den om en Gud som försonat verlden. Ty Guds rike står icke i ordom utan i kraft; 1 Cor. 4: 20. Jag vill ej här, emedan det ligger utom min plan, tillintetgöra de serskildta inkast, som ett så kalladt sundt, men i sjelfva verket högst osundt förnuft vanligen gör emot denna lära.
N:o 4f, i anledning af väckte frågor om lindring i rustoch roteringsbesväret, dess utgörande medelst vakans-afgift, m. m.; « N:o 42, i anledning af väckt fråga om förhöjning i legan för kungsskjuts, m. m.: N:o 43, i anledning af väckt fråga om förflyttning af navigations-skolan i Kalmar till Westervik, m. m.; N:o 45, i anledning af väckt fråga, att de rotevakansafgifter som utgå af vakanta rotar vid Jönköpings regemente, måtte bestämmas tili lika belopp för alla sådane rotar; Nio 46, i anledning af väckt fråga om upphörande af den såkallade terminsafgiften, som af skolungdomen vid rikets Elementar-läroverk erlägges; samt N:o 47, i anledning af väckt fråga om Skolungdomens undervisande i de allmännaste reglorna för kroppens och helsans vårdande, m. m. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 13 dennes på bordet lagda Memorial N:o 44, i anledning af återremiss af Utskottens Utlåtande N:o 12, angående förän dradt löningssätt för Presterskapet, samt om S. M. Adjunkters aflönande, till en del af statsverket.
Slutligen har uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion (N:o 7) Herr G. C. Witt hemställt, att, då Ronneby köping, hvars folkmängd numera utgjorde omkring 1,800 personer, på egen bekostnad låtit uppbygga ett rymligt skolhus med gymnastiklokal och dessutom egde särskildt rektorsboställe, det från 1858 års höst i köpingen befintliga tvåklassiga elementarläroverk, hvilket för närvarande begagnades af 33 lärjungar, måtte i lärarepersonalen erhålla tillökning med en kollega och en ritlärare samt derför erforderliga medel af Rikets Ständer an - 28 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 86. visas; men då hvarken lärjungeantalet eller öfriga af motionären åberopade omständigheter synas Utskottet ådagalägga bchofvet af ifrågavarande läroverks utvidgning, har Utskottet icke kunnat Herr Witts förevarande framställning till bifall hos Rikets Ständer förorda. 45:o. Med afseende på behofvet af en lärare i gymnastik vid de af Kongl. Maj:t föreslagna nya skolor har Kongl. Maj:t begärt att det för gymnastiklärares aflöning vid de lägre elementarläroverken nu anvisade anslag måtte höjas med 1,700 R:dr; och då detta belopp är beräknadt i enlighet med de af Rikets Ständer i afseende på dylika lärares aflöning vid sistlidna riksdag godkända grunder, får Utskottet, med iakttagande af den tillökning, som föranledes af den härofvan tillstyrkta utvidgningen af skolorna i Arboga och Enköping till femklassiga läroverk, hemställa, att anslaget till gymnastiklärare vid de lägre läroverken måtte med 2,100 Riksdaler förhöjas. 46:o.
Dch skulle genom detta Prolocolls - Utdrag de Respcckive Med-Ständen wördsamt och wanlsgen anmodas, att med Borgare-Ständet härutinnan sig förena, vt supr». S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts, i Memorial of den i dennes, gjorde hemställan, om en särskild Eratiftcation till Herr Stats-Commitzarien och Riddaren Villegren af iooc> N:d. Banco och denna summas utbetalande af Riksgälds-Contoiret, klef af Borgare-Ständet bifallen; Hwarom de Respeptive Med-Ständen wördsamt och manligen skulle underrättas, vt supra, S. D. Ett af Herr Rädmannen ft. lrl»r3berxer ingifwit Memorial, angäende ändring i 22 Cap. g §. Arfda Balken om försäljning af omyndiges ägendom, remitterades till Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskott, att i sammanhang med en der förut anhängig och härmed gemenskap ägande fräga, med utlätande till Riksens Högloft. Ständer inkommavt suxrs. Dx ll?ratocol!o is. kft. peterson. Utdrag af Protokollet, hältet uti Borgare-Stavdets Plenum wid Riksdagen i Stockholm den z April 18M. SD. Sedan Borgare-Ständet, r afseende pä
Angående hjelten i äfventyret användes det tänkspråket att ”ingenting är så tålmodigt som Gud faders tålamod”, hvilket så förklarades att denna mystiska person kommit till lika välstånd och lycka med sin gamla hjeltinna som madam Guri med sin nye hjelte. Denna lilla romantiserade episod utgör blott ett ringa bidrag till de tusen äfventyr, som under denna tid tilldrogo sig i skärgården och hvilka ofta hade en så stor fabelaktighet att man frestas anse dem som fabler. Men hela denna period var en väfnad full af otroliga sanningar och trovärdiga lögner. I öfrigt karakteriserades den af ett virrvarr, sådant som endast kan uppstå, då en laglös befolkning får göra sig hemmastadd på en grund, hvilken den emottagit som god pris för sin verksamhet. En dag bortföll emellertid glittret och glädjen. Festerna tystnade, öfvermodet sjönk, sillen, hvars ankomst och uthållande närvaro så länge spred lif och rörelse, försvann, och den epok, som efterträdde, bildade nya målningar af skärgården, målningar, der andra skarpa konturer framstodo: grämelsen, fattigdomen, öfverbefolkningen, lättjan och hungern. De stora husen till förädlingsverken nedrefvos, materialierna försåldes, patronerna flyttade bort, och herrar bokhållare, som syntes hafva varit de egentligen vinnande, etablerade landthandel på stränderna. Hela kusten såg ut som en ofantlig jätteruin. Men rundtom de tysta, öde, kringgrusade klipporna, hvilka ännu i dag bära märken efter denna byggnadsstorm, kraxade icke blott sjöfåglarne, utan flera tunna, magra, bleka gestalter smögo sig emellan dem, önskande den önskan, som så många framsuckat, att bättre hafva användt den tid, då Gud förlänade en stor medgång. Kronan hade gjort oerhörda uppoffringar för att sätta det stora sillfisket på fötter, men hvad gjorde den sedan för att alla dessa menniskor, som likt lockade fåglar kommit att slå sig ned på rofvet, skulle kunna existera ... ingenting annat än hvad Moses gjorde i öknen – lät den första generationen dö ut.
Genom ett bifall till riksdagsfullmägtigen Lönnbergs förslag skulle vi äfven, synes det häraf, gå våra Danska bröders önskan till mötes. Sedan ofverläggningen härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att under densamma hade yrkats dels bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad och dels bifall dertill med följande förändrade lydelse: »att R. St:r hos K. M:t i underdånighet anhålla, att K. M:t täcktes låta utreda, huruvida icke, till fördel för rörelsen och gemenskapen emellan de Skandinaviska rikena, den åtgärd vore lämplig och borde vidtagas, att vederbörande auktoriteter, som hade uppbörd af statsmedel om händer, berättigades och förpligtades att vid uppbörden emottaga hvilketdera landets silfvermynt som helst efter dess rätta silfvervärde samt, om så pröfvas nödigt, till en kommande Riksdag afgifva nådig framställning i ämnet.» Härefter framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, hvarvid svarades många nej jemte några ja, och sedermera propos. på bifall till densamma med ofvanomförmälda förändrade lydelse, då svaren utföllo med många ja jemte några nej: och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts sednare hemställan. Bifölls. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Dag-Utsk:ts den 11 och 12 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 60, i ani. af väckta motioner om förändring i stadgandena ang. giftomannarätt. Utsk:ts å sid. 4 afgifna författningsförslag. Hr Ramsay, Anders Henrik: I likhet med åtskilliga af de Hrr, hvilka antecknat sig såsom reservanter emot Utsk:ts förev:de förslag, anser jag detsamma hvarken vara behöfligt eller nyttigt. Det hufvudsakligaste skäl, som för detsamma blifvit af Utsk:t anfördt, är, att då qvinna vid viss ålder eger råda öfver sig och sitt gods, bör hon äfven vara berättigad att vid samma ålder råda öfver sig i afseende å ingående af äktenskapsförbindelse.
Jemte det Utskottet, då gäldenärerne synas hafva fullgjort allt hvad i deras förmåga stått, hemställer, att de inskrifna döttrarna måge vid deras pensionsrätt bibehållas, har Utskottet trott tillåtelse böra lemnäs gäldenärerne, att få behålla capitalerne med vilkor, att räntorne ordentligen betalas. 6) Hvad N:o 26 angår, har Utskottet likaledes hemställt, att pensionsrättigheten för den ena Fröken, som ännu är qvar i Stiftet, må anses förvarad; och då, efter hvad Utskottet liar sig bekant, något annat sätt till skuldens betalande icke finnes, än slägtingars biträde, har Utskottet, i fall ändamålet genom denna ut<j väg ej skulle vinnas, trott sig böra tillstyrka summans afskrifvandé. 7) Sådane fordriqgar för inskrifning af Fröknar^ hvilka redan utur Stiftet afgått, mert till hvilkas betalande gäldenärernes oförmåga ännu icke blifvit ådagalagd, hvadan afskrifning Den 20 Augusti t. m, blott vilkorligen blifvit af Utskottet tillstyrkt. N;ris 4 och 7, samt slutligen, 8) De fordringar, till hvilkas gäldande, sedan döttrarne utur Stiftet afgått, någon tillgång icke finnes, och hvilka således måste afskrifvas. Af N:ris i5 och 18 afskrifvas inskrifningspenningarne för de Fröknar, som utur Stiftet afgått. §• 4- Denna §. innefattar blott en anmälan om de förändringar bland Directionens Ledamöter, som under de sista 5 åren inträffat; och torde således icke fordra något särskildt yttrande. §. 5.
Dessa trenne yttranden bifollos; 22:o, Förslag till förändringar uti den i 7 §, 7 mom. befintliga tariff öfver chartering af vexlar; Återremitterades; 23:o, Förslag, pag. 19 och 20, till förändrad lydelse af lista punkten i Författningens 8 §; 24:o och 25:o, Yttranden, å början af pag. 21, i anledning af motioner, väckta af Herr Grefve A. H. v. Schwerin och Herr Carl Ulric Roos; 26:o, Förslag, att med ett halft ark må förslås ett papper, hvars yta innehåller 11 quadral-decimalfot, eller 150 qvadrat-decimaltum: Dessa fyra yttranden godkändes; 27:o, Hemställan, pag. 21, angående slämpel-afgift för tidningar: Utskottets förslag afslogs, och beslöts, allt slämpel-afgiflen för tidningar bestämmes sålunda, alt ett halft ark, beräknadt till 150 decimalquadrat-tum, belägges med ~ rsl. Banco, eli helt ark, eller 300 decimalquadrat-turo, med 1 rst., samt derutöfver gående halfark, hvardera med i rst; 28:o, Tillstyrkan, att i Författningen införes bestämdt stadgande, att tidning, emot erläggande af föreskrifven stämpelafgift, åtnjuter portofrihel:
Efter Borgs död år 1839 medgåfvo, uppå gjord framställning, Rikets Ständer vid 1840 års riksdag hans efterlemnade obemedlade enka, Christina Magdalena Borg, född Ekman, att för hennes lifstid samma belopp å allmänna Indragnings» staten såsom pension åtnjuta. Sedan den tiden hafva nu 22 år förflutit, hvarunder Borgs enka lidit af en alltmera tilltagande sjuklighet, som slutligen öfvergått till obotlig lamhet, så att hon nu mera är alldeles urståndsatt icke allenast att på något sätt genom arbete bidraga till sin bergning, utan ock att ens kunna i lifvets vanliga förrättningar sig sjelf sköta. Om ock det understöd, Rikets Ständer genom ofvanberörda pension henne förunnat, varit för henne, så länge hon egt helsa och krafter i behåll, tillräckligt för att dermed tillfredsställa de oundgängligaste behofven, kan likväl samma understöd nu mera i hennes närvarande beklagliga ställning, som ovedersägligen måste medföra större omkostnader, bland annat, för aflönadt biträde till hennes vård och skötsel, icke motsvara behofvet, helst efter de förändrade prisförhållanden, som under sednare tiden inträdt och hvarigenom lefnadskostnaden i allmänhet uppnått en stegring, som vid den tidpunkt, då pensionen beviljades, icke kunnat anas. Jag föreslår derföre vördsamt, att, med afseende å hvad här ofvan är anfördt, den åt Borgs enka beviljade pensionen af 675 R:dr R:mt måtte af Rikets Ständer förhöjas med ett belopp, som synes mig skäligen kunna bestämmas till 225 R:dr R:mt årligen, så att hela pensionen hädanefter skulle komma att utgå med 900 R:dr R:mt om året, som af pensionären finge å allmänna Indragnings-staten för hennes återstående lifstid åtnjutas. Om remiss till Höglofliga Stats-Utskottet anhålies. Stockholm den 29 November 1862. Th. Wensioe. 276 Motioner i Preste-Ståndet 1862. Af Doktor J. M. Almqvist: Om årlig pension till Kammarjun kar en W. v. Wright.