Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af Banco-Fullmägtiges Prolocoller hafva Revisorerne inhemtat, att Herr Öfverste-Lieutenanten Hjerta äfven förut uti en till Herrar Fullmägtige ingifven skrift af den 20 September i83i, som intagits uti Fullmägtiges Prolocoll för den 22 i samma månad, på anförda skäl, förklarat att lian ansåg sin pligt vara, att afsäga sig det förtroende Ridderskäpet och Adeln behagat lemna honom att vara en bland Rikets Ständers Fullmäktige i Banken. Då Ordföranden i Banco-Slyrelsen Herr Grefve von Schwerin härvid anmält, att den närmast i ordningen varande Suppleanten, Herr Canzlie-Rådet B. Hegardt, ifrån en företagen resa ofördröjligen återförväntades, hafva Banco-Fuilmägtige uppskjutit att i Herr Öfverste-Lieutenanten Hjertås ställe välja Ledamot i Banco-Discont-Directionen, äfvensom att tillsätta den af honom jemväl innehafde befattning med speciella inseendet vid Bänkens Pappers-Bruk Tumba; men sedan Fullmägtiges Pluralitet, vid nästföljande Session den 29 Sept., beslutat att Justeringen af Protocollet för den 22 i samma månad skulle anslå till deras nästa sammankomst den 6 Octoher, och Öfverste-Lieutenanten Hjerta dessförinnan uti en till Fullmägtiges Expedition ingifven skrift, med anmälan, alt det skäl då mera upphört som föranledt Öfverste-Lieutenanten till den gjorde afsägelsen, anhållit att få densamma återtaga, har Pluraliteten af Fullmägtige beslutat att ÖfversteLieutenanten Hjertås den 22 September föredragne, men innan Protocollets Justering den 6 October återtagne afsägelse, äfvensom alla i sammanhang dermed fattade beslut skulle till all kraft och verkan förfalla; i följd hvaraf Öfverste-Lieutenanten Hjerta åter fått intaga det rum han i Banco-Styrelsen förut innehaft.
Uti dessa bestämmelser k orarne att ingå föreskrift, bland annat, att tillverkaren ej finge å stället, eller på visst afstånd derifrån, sälja bränvin i mindre poster än 5oo kannor; att brännvinet ej linge afföras från bränvinsrummet torr än uppmätning och a fp rofning skett, samt att öfverträd elser öfver föreskrifterna medförde, utom annat ansvar, denpåföljd, att tillverkaren för - Kongl: Majit* Kärl. Proposition,. Ibrade, förslå gängen för viss tid och andra gången för alltid, rättigheten att dess fabrik bedrifva. I sådan syftning skulle jag det önskat, att komraitterade uppställt deras förslag. Men enär ej så skett, och till stöd för mitt förslag, hittills oförsökt här i landet, icke elier kan åberopas andra länders erfarenhet, anser jag mig ej böra framställa detsamma till antagande, fastän fullt förvissad, att lagstiftningen i detta ämne i framtiden kommer att laga den riktning, bär ofvan an ty des. Hvad komraitterade i allmänhet, och en bland elem, i afseende å beskattningens beräknande efter mäskvärmarens rymd, särskildt föreslagit, synes dock obestridligen ega företräde framför hvad nu är stadgadt och, lika med Statsrådets öfrige ledamöter, tillstyrker jag alltså i underdånighet antagande deraf. Fullkomligt delande den åsigt, att beskattning å försäljning af bränvin kunde träffa varan säkrare än beskattning å tillverkningen, kan jag dock svårligen från mig skilja vissa betänkligheter, huruvida de, hvilka nu, såsom borgerlig näring, försälja, bränvin i minut, kunna indragas i det äfventyr, som med sådan försäljning, efter de nya bestämmelserna, skulle blifva förenadt. Men om ock dessa betänkligheter lemnäs å sido, qvarstår hos mig tvifvelsmål, om ändamålet må kunna vinnas på nu föreslagna sätt. Att någorlunda tillförlitligt uppskatta, huru mycket bränvin, som utminuteras i hvarje stad eller socken, torde blifva nästan omöjligt. Ehvad beskattningen i väsendtlig mån blifver för låg eller för hög, motverkas ändammålet.
Med de andre Ständens lika antal, icke skulle beböfwas, emedan, i händelse af paria nota Mstottcts Ledamöter emellan, den utwäg kunde widtagas, at Mskottets betänkande öfwer den omröstade frägan kunde npgifwa bägge de olika nieningarne; i anledning hwaraf jag blott tilstyrkcr proposition pä Constitutions-Utstottets Betänkande. Grefwe körner, Larl 8tellan, yttrade sig tycka atHerr 8ilver8tolpe gjort denna framställning rigtig, rörande tilläggningen af en Ledamot, dä han derwidfästat det wilkor, at en Ledamot blefwe Ordförande, hwilken tillika ägde at bestämma paria vota: förklarandes sig Herr Grefwen således til alla delar instämma uti Herr 8ttvermo! xe8 yttrade mening. Herr 8 kol äckra nä, ^näcrs kreäric. Utbad sig fä göra ert anmärkning wid hwad Herr Grefwe bie l» Oaräis behagat yttra: det ryore 160 Dcir 14 Julik. wore den at Ridderffapets och Adelns dubbla antal af Ledamöter icke syntes innebära någon företrädesrätt. Wid öfwerrälningen af hwad hwarje Ledamot t omröstning gälde, betydde twänne Ledamöter af Riddcrffapct och Adeln blott sä mycket som en af de andra Stånden, hwilkcc tilräckeligen wisade, at antalets nedsättande icke inncburc någon upoffring. Grefwe Oe la 6^1616, grtLob, anmärkte at hwad termen företrädesrätt anginge, hade han sig ej deraf betjent, utan allenast af orden rättigheter och upoffring. Herr 8b5lll-;br.Tncl yttrade sig at om ock berörde term af företrädesrätt icke blifwit nyttjad, stöde det i alla fall fast, at den äsyftade nedsättningen af antalet icke medförde någon upoffring. Friherre UiljencrLNt?
Ständer stiljas nu ät och kunna, som ostvannamdt ar, icke förutse de särstildta förhållanden, hwaruk; Landet r afseende pä utrikes makter efter tiders och omständigheters föränderliga bestaffenhet kan komma att sig befinna och hwarwid Fäderneslandets fördelar, sjclfbeständ, ja titt och med existance möjligtwis kan bero af ögonblicket och den större eller mindre förswarskraft samt energitz det ar i ständ alt ådagalägga. Med en Lagbunden frihets-beständ, med Swensk manna-rätt följer oskiljaktigt skyldigheten till dest förswar och ät Nidderstapet och Adeln samt BondeStändet ar uti deras priwilegier den ärofulla pligten till personligt förswar af Fäderneslandets sjelfständighet, dem särskildt ovilkorligen uppdragen, i hwilken förbindelses uppfyllande destutom alla Ständ i Samhället säkerligen tassa med hwarannan,; Den trotsigaste fiende finna stall betänkligt att angripa ett Land der han wet hwar man wara beredd till det sammas förswar och en^' öfwerhängande fara kan oftast aswarjas, de största fördelar winnås, dä hjelpcmcdlet är förbercdt och werkställig, heten snar.
Icke dess mindre fortsatte hon med en märkvärdig energi arbetet på sin roman för att åtminstone kunna säga, att hon utfört något helt i sitt lif, och genom att för några vänner uppläsa stycken af berättelsen, som tilldrog sig deras lifliga sympatier, vann hon en viss själffortröstan. Att Selma Lagerlöf fick Iduns högsta pris och därjämte ett varmt och odeladt erkännande af prisdomarne, är allmänt bekant. Den obemärkta lärarinnan har med ens blifvit en ryktbarhet, hennes bok har blifvit granskad, diskuterad, tadlad och berömd, allt till hennes egen stora förvåning. Att hela romanen, när den en gång skulle komma ut, borde göra ett visst uppseende, det hade hon nog under det fortskridande arbetet på densamma lärt sig förstå; men att dessa kapitel skulle så fästa det allmänna intresset vid sig, det hade hon, som ofvan nämnts, varit långt från att ana. Såsom den bästa vinsten af sin framgång räknar hon, att hon nu genom friherrinnan Adlersparres ingripande blifvit satt i tillfälle att under någon tid odeladt kunna egna sig åt sin roman. Bland allt det material, som stått mig till buds, hur jag sökt att till denna skildring utvälja, hvad som kunnat vara af allmännare intresse. Med flit har jag afhållit mig från någon karaktärsskildring, likasom jag underlåtit att fälla något omdöme om fröken Lagerlöfs skrifter. D e ha dessutom blifvit tillräckligt bedömda förut. Endast det vill jag säga, att det i hennes yttre framträdande finnes så mycket lugn och själfbeherskning, att jag ej kan neka mig nöjet att tro, att hon med förstånd och omdöme skall kunna lyckligt afsluta sitt verk. Att fantasi och poetisk begåfning icke brista, det vet jag. — n — s. Teresa. ^eresa tror ej på älfvor, fr Un hlotta namnet hon hastar, och sina regnvåta llommor hon rätt i mitt anlct kastar, JVlen när jag ser henne ila med vårdslöst, luftigt behag kring gräsets fuktiga ringar — då tror på älfvor jag. I DU N 1891 Xcrasa tror ej på kärlek, på Iränder och. bränders våda.
låtande bör ogillas och afslås, vill jag dock icke, för att vinna detta ändamål, påyrka en votering, emedan det vore en onyttig tidspillan, om Ridderskapet och Adeln voterade i ett ämne, hvari pröfningsrätten ovillkorligen tillhör Konungen. Jag grundar min öfvertygelse om den föreslagna skrifvelsens obehöfligliet derpå, att grunderne för befordringar till Embeten och Tjenster befinnas förut tillräckligt bestämde i allmänhet uti 28 §. Regeringsformen. Men om jag skulle välja mellan de 2:ne Momenterne i Utskottets förslag, så valde jag företrädesvis det förra, hälst man bör förutsätta, att Kongl. Maj:t utan erindran iakttager hvad som begäres i sednare Momentet, hvilket Herr Hjerta isynnerhet ansett behöfligt. Om Konungen, såsom Herr von Hartmansdorff anmärkt, är af den föreslagna underdåniga hemställan obehindrad, att besluta, utan afseende på densamma; så frågar jag, hvad en sådan hemställan af Rikets Ständer tjenar till. Det har blifvit medgifvet, att Postverket i andre Länder och i synnerhet i Preussen är bättre organiseradt än bos oss. I Preussen äro likväl de fleste af tjensterne inom PostVerket beklädde af afskedade Militairer; och Herr von Schmiickert som, under StatsMinistern Baron Nagler, på ett så utmärkt sätt bidragit att organisera det Preussiska PostVäsendet, har alldeles icke genomgått tjcnstegraderna i Postverket, utan stridde vid Dennevitz under vår nuvarande Kon - 58 Den i J u n i i. ungs befäl, och liar derföre fått Svenska SvärdsOrden. Detta exempel torde tillräckligt bevisa, att äfven Militairer kunna vara skicklige till Posttjenster. Hans Excellcnce Herr Grefven och LancltMcirskalken yttrade, att, då votering blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra framställa följande Voteringsproposition: Den som bifaller EkonomiUtskottets
St. alldeles obesvärade uttrycka deras mening om de tullafgifter, som de anse vara behöfiiga; och på sätt jag nyss yttrat, man bör hellre sätta dem för högt än för lågt, emedan om händelsen skulle så skicka, alt de höga afgiflerne behöfdes, så är det godt att de finnas, emedan K. M. då icke har någon annan utväg, än att vidtaga förbud, en åtgärd, som man i allmänhet tycker illa om. Men jag återvänder från dessa allmänna betraktelser till sjelfva föredragningssättet. Gr. Cronhjelms förslag går, såsom vi redan hafva hört, derpå ut, att man skall underlåta att taga vissa af Utsk;s förslag i öfvervägande och inskränka sig till de artiklar, som Grefven ansett vara lämplige att kumma under discussion. Han föreslår, att man skall gå bakfram i föredragningssättet och följa reservantens förslag samt lägga Utsk:s å sido. Detta mäste jag bestrida, dels derföre, att det är oriktigt i sig sjelf, och dels derföre, alt II. Ex. Hr Gr. o. Landtnäs första propos. till Ståndet denna dag var, alt betänk, skulle punktvis föredragas, hvartill Ståndet samtyckte, utan att någon af dess medlemmar satte sig deremot, icke ens Gr. Cronhjelm sjelf. Nu kan jag icke se, att H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, kan gifva oss propos. på en deremot stridande mening, nemi. på Gr. Cronhjelms förslag, icke eller att Ståndet kan frångå detta sitt en gång fattade beslut. Skulle likväl emot all förmodan II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anse sig kunna i detta fall gå Gr. Cronhjelms önskan till mötes, så anhåller jag dels att få bestrida detta sätt att behandla våra ärenden, dels ock att jag, med lika rätt som reservanten, mätte få uppgifva hvilka ämnen af dem, som af Bevilln.Utsk. blifvit behandlade, jag önskar underställa Ståndets pröfning. Jag kan icke tro, att Gr. Cronhjelm vill bestrida mig delta, då han haft den godheten medgifva Frih.
Jag ber alt få nämna, att det just är på sådant sätt man i allmänhet motarbetar nyttiga och nödiga reformer, att man icke säger bestämdt nej, utan säger: Jag vill visserligen ingå på en reform, men icke på detta sätt, utan på ett annat. Det är detta sätt jag hoppas R. o. Ad. skall undvika. Den värde talaren har äfven yttrat sig öfver olämpligheten af att häfva vissa skatter frän en del medborgare för att kasta dem på andra, och han har trott sig se en sådan följd af det förslag StatsUtsk. gjort, så nemi., att småpersedlarna, hvilka upgå till ett värde af 144,000 r:dr, skulle åsältas ett en gång för alla bedömdt penningevärde och dymedelst i händelse af penningens fall förorsaka en minskning i den ordinarie Stats-intraden, till men för öfriga skattdragande. Jag hemställer till den värde talaren, huruvida han tror att de skatter, sorn på sådant sätt skulle hvälfvas från en skattskyldig på en annan, verkligen skulle komma att utgöra en summa hvarom det ens lönar mödan att orda. Lät vara att under loppet af 50 eller 100 år dessa småpersedlar komme att förändras i sitt värde med t. ex. 10 proc., så blefve då följden, att på dessa 50 eller 100 år möjligen en sammanlagd summa af 14,000 r:dr skulle komma att minska de utgående grundskatterna. Jag kan icke deruti finna någon så synnerligen farlig omständighet. Men jag ingår Den 5 Juli f. m. 315 likväl icke på denna förutsättning, ty en hvar som något följt med vår markegångssättning bör nogsamt hafva insett, att större delen af dessa smä-persedlar äro år efter år med enahanda värden upförda i markegångstaxan, och ganska många af dem derföre, att de verkligen icke finnas inom länet, ehuru de äro uptagne i länets markegångs-taxor. Jag har sjelf i så många år suttit i markegångssättnings-komitéer att jag kan intyga detta förhållande.
Efter afräkning af ej mindre verkställda utbetalningar, än uppkomna besparingar och föreskrifna innehållningar, utgör det ännu återstående beloppet af de, enligt Rikets Ständers beslut vid 1855 och 1854 års riksdag, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade anslagsoch låne-summor, nemligen: Utaf 1855, 1856 och 1857 års anslag till Skeppsbyggeri-institutet i Carls - krona R:dr 1,640: 22. Utaf det utan återbetalnings-skyldighet anslagna belopp för uppmuddring af hamnen vid Ystad 7,500: — Utaf dito dito för Arboga ås uppmuddring 7,500: — Utaf det till Kongl. Maj:ts disposition anvisade anslag för anläggningar af nya vägar samt backiga eller mindre goda vägars förbättrande eller omläggning 92,947: 50. hvaraf dock ett belopp af 6,547 R:dr 50 öre icke blifvit för sådana arbetsföretag af Kongl. Maj:t disponeradt. Utaf anslaget för strömrensningar samt smärre hamnoch brobyggnader 10,750: — Utaf det, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, beviljade statsbidrag för byggande af ny bro öfver He!ge-å vid Christianstad . 12,500: — Utaf beviljade anslag för utdikningar af sanka trakter och sjö-sänkningar m. m . 11,286: 50. Utaf anslaget för en kanal-ledning från Eskilstuna till Mälaren 15,000: -— Hela anslaget för fortskvndande af afvittrings-ärendena inom Westernorrlands, Westerbottens och Norrbottens län 12,000: —- Hela anslaget för erhållande af ett tillförlitligt instrument för bränvins mätning och profning 4,500: — Utaf anslaget till premier åt kreaturs-egarc . 1,500: — Utaf anslaget till slöjd-expositioner. 5,500: — Utaf anslaget till inköp af Svenska konst-alster 225: — Utaf 1857 års anslag till utgifning från trycket af äldre handlingar rörande Sveriges historia 1,714: 29.
Emot redactionen af Utskottens Beslut måste jag dock göra den erinran, att samma Beslut, efter mitt omdöme, blifvit origtigt moliveradt, enär, enligt hvad jag inför Utskotten förklarat, intet skäl kan hemtas af det obestridda af Utskottet anförda förhållandet, att ingen recognitionsskog är så* ringa, alt den icke uppgår till hvad Författningarne stadga för utgöran - Statssamt Allm. Besv.- och Oeconomie-Vtskottens Betänkande N:o 6. 3 de af helt hemman, men deremot lika ostridigt är, att, på sätt motionen antyder, i folkfaltiga orter finnas recognitionsskogar, hvilka, om de komma att i föreskrifven ordning indelas till en myckenhet hemman, icke kunna, i anseende till de skattläggningen åtföljande onera, bestå, hvarken i serskilda egares händer eller i förening med Bruken. Ankom till Exp—Utsk. den i3 Julii» Betänkande, i anledning af väckt fråga, att transporterande af Båtsmän samt Kronans effecter hädanefter, i stället att ske med Kronoskjuts, måtte verkställas sjöledes, då sådant kan ega rum.
Har gäldenär g en fordran hos borgenär; ege rätt alt sin skuld deremot qvitta, ändå att han den genfordran ej så bevakat, som i 4 § stigs; var tiden lill genfordringens bevakning ute, när den i hans hand kom eller när han tilt borgenären skyldig bie/; ege qvittningsrätt ej rum. § 8. Ej vare borgenär, den der har gods såsom pant eller eljest, under panträtt i handom, pligtig att gifva det gods ut, innan fordran, hvarför han panträtt deri eger, honom gulden varder, ändå att den fordran ej blifvit efter 4 § bevakad: öfverskjuler fordringen godsets värde-, gatte för bevakandet af det öfverskott hvad om fordran stadgadt är. § 9. Nu vill eflerlefvande make, arfvinge eller testamentstagare, sedan laga bouppteckning skett, säker vara, att icke okända fordringar sig yppa; ege då att hos Hällen, hvarunder boel i konkursmål hörer, begära kallelse å dess okända borgenärer, och gifve in förteckning på alla dem, sorn veterlign äro. § 40. Varda makar i äktenskapet skilda; eller upplöses bolag, antingen sådant, hvarom i 45 Kap. HandelsHa Ike?) förmiiles, eller annat, sorn, enligt hvad särskildt är stadgadt, allmänt kungjord t varit; eller varder myndig person under förmyndare ställd; då må ock kallelse å okända borgenärer så sökas, som i 9 § sagdt är. Hih. till I! St. Skrifvelse I\:o i61. § n. Då kallelse är så sökt, sorn i 9 § sägs; utförde Rätten offentlig stämning å okända borgenärer, att sist före klockan tolf å viss dag, näst efter ett år, gifva sina fordringar skriftligen eller muntligen an: år boet å landet, och äskås ej urtima ting; då må inställelsen utsättas till del lagtima ting, sorn näst efter ett år infaller. Stämningen varde å Rättens dörr anslagen ett år före inställelsedagen och i allmänna tidningarna kungjord tre gånger, första gången tio och tredje gången sist fyra månader innan den dag inträffar.
Yill man härleda det från 1826 års missväxt; så måste man derjemte gifva agt derpå, alt denna missväxt egentligen verkade 1827, att medium af de 5 föregående årens cours var 126 sk., att sådane år kunna återkomma. Gifve Gud, ej svårare! Den, som vill härleda förhållandet från 1823 års Tullsystem, måste medgifva, att ehuru Ständernes Tulltaxa i afseende på verkställigheten måste öfvergifvas, likväl systemet bibehölls 76 Den 6 J u 1 i i f. m. oell nu af opinion hland Stånden sannolikt vidhålles, samt att Tullsystemet icke skulle iiga så hastigt inflytande^ på coursen, om ej Nationen lät sig behaga sjelfva förbrukningen. Jag bekänner att jag anser denna omständighet vara verksam, och att den fortfarande kommer att verka. Denna jemförelse emellan Rikets handelsställning vid de epoker, då 2:ne försvunna Realisationer inträdt, med förhållandet vid närvarande tid, utfaller icke tillfredsställande. Likväl anser jag Riket inom sig äga krafter, som kunna uppkallas, ja påräknas! Jag förbigår att vidröra den stora Nationalvinst, som årligen går förlorad blott derigenom, att Rikets förnämsta exportvara, jernet, utskeppas nära vid, såsom ett råämne, ehuru klagan deröfver, som redan den store Polhem förde, snart är ett århundrade gammal. Jag förbigår den, emedan dess afhjelpande griper djupt in uti åldriga former och arbetssätt samt mägtiga och konstigt hopvuxna intressen, samt i öfrigt ganska långsamt kan utföras; ehuru jag måste beklaga att denna vigtiga näring drifves nästan utan industri. Deremot vill jag fästa mig vid Rikets modernäring och de stora tillgångar, som nu försvinna oproductivt, ja positivt skadligt. Samma theori, som i fråga om Realisation fäster sig vid silfret, såsom basis för crediten, ehuru denna ej blott beror af myntets stabilitet, utan Den G Juli! f. m. 77 äfven af låntagarens person ra. fl. omständigheter, skall vid fråga om spanmålens öfverskott trygga sig vid den enskilda speculationen.
Frän Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. af den 8 dennes, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utskottets förut meddeldte jern snings-förslag, rörande Husbehofs Bränvins-bränningen. Från Ilogvörcliga Prest-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo och biföllos nedan» skrifne Betänkanden nemligen: Bankooch Lag-Utskottens Ifco 112, om ändring uti Författningarnes stad - Prot. Utdr. d. 11 Junti 1818.’ 619 gande, rörande beloppet af de belöningar, 90m böra erläggas till dem, hvilka upptäcka efterapare eller förfallskare af Bankens eller Riksgälds-Contoirets sedlar, samt utprånglare af så beskaffade sedlar; Stats-UtsAottels, N:o 292, om General Assistance-Contoiret; !N:o 293, i anledning af f. d. Commissarien i Riksgälds-Contoiret Lanells ansökning om å« terställande af försuten tid, samt understöd af Riksgälds Contoirets medel. S. D. Då Stats-Utskottets Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående Skånska Roteringen , nu ånyo föredrogs, pröfvade Prest-Ståndet skäligt bifalla Utskottets första Betänkande med Utskottets nu deröfver afgifna förklaring. S. D. Uppå derom gjord motion, och med enhälligt yttrad önskan, att detta långvariga Riksmöte snart måtte nå sitt slut, samt i stöd af 81 §. Riksdagsordningen, uppdrog Ståndet åt Herr Erke-Biskoppen och Talmannen, att med Hans Excellence Herr Grefven och Landtmarskalkent samt de öfrige Harrar Talmännen samråda or» lämpligaste sättet att, så snart möjligen ske kan, vinna detta ändamål; och skulle de Bespective Jded-Stånden, jemte underrättelse härom, vördsamt och vänligen inbjudas att hvar för sig e~ mahanda åtgärd vidtaga.
Detta finnes icke föreskrifvet hvarken i PresteSl:s beslut eller som jag tror i Frih. Raabs förslag. Jag hemställer lill Frilen sjelf och hvar oell en annan, oin icke della redan vore ett sä utomordentligt stort privilegium för privatbankerne i förening med rättigheten att utgifva 28 Den 23 April. f. m. assignationer på 10 r:dr, då ingen annan får utgifva på mindre än 20 r:dr, ali man har gjort nog i del fallet ali gynna dem, och för ali icke synas vilja strypa rörelsen i landet. Jag hemställer om del finnes någonting som hindrar, i lall en sadan föreskrift icke existerar, om skyldighet lill inlösen, att en association af 50 personer ingår med sina hy pol heker, far sin assignationsrätt mot -j och ulgifver alla sina assignationer på Banken på en gång Dessa assignationer kunna komma inom loppet af en vecka lill inlösen i Banken, nian att den privata associationen af de 50 personerne likväl är skyldig att inlösa desamma så länge octrojen varar! Detta är icke annat än att få ett fastighetslån mot 2 proc.:s ränta, utan skyldighet att göra reda derför, sä länge octrojen, som sagdt är, fortfar. Jag kan åtminstone icke se något annat. Det vore ganska in tressant om Frih. Raal) ville hafva den godheten att litet närmare hesvara denna sak speciell. Man mäste erkänna, som jag tror, alt det icke är utan vigt, om man i en haudvänning skapar en inrättning, hvarigenom ett sådant lönesystem kan uppstå. De som utgifva enskilde invisningar pä Banken hafva, såsom redan är åberopadt, den ovillkorliga förbindelsen att ständigt hålla cassa i Banken, så att invisuingarne genast och på dagen mätte kunna inlösas. Hvad är det dä sorn gör all Frih. Raab anser, att privathankerne böra hafva en så stor rättighet framför desse?