Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, innan första Summan af det beviljade Låne-anslaget får lyftas, bör till det Rikets Ständers Penningeverk, som med Lånets utgifvande får befattning, aflemnas vederbörligen inrättade forskrifningar, och öfrige Docuraenfer, hvilka för Staten medföra full säkerhet af första Inteckningen uti Trollhätte Canaloch Slussverk, med alla dertill hörande Hemman, Lägenheter, Verk och Inrättningar, samt lika fullständig rättighet, att af Bolagets alla inkomster, af hvad namn de vara må, utan omgång bereda sig ofelbar verkställighet af de stadgade Ränteoch Capital-inbetalningarne. 2:0 Att den Ränta, som Bolaget åligger att, genast ifrån Lånets utgifvande erlägga, må blifva bestämd i enlighet med den, som för Statens upplåningar kommer att blifva gällande. 3:o Att Capital-afbetalning å lånet icke förr, än från och med år 1829 kominer att ega rum; men sedermera ovägerligen hvarje år utgå, de fyra första åren med allenast 5, 256 Stats-Utskottets men sedermera allt framgent, till dess Lånet till fullo är liqvideradt, med io Procent af Primitiva Capitalet; Hvilket allt Riksens Högl. Ständers pröfning vördsammeligen underställes. Stockholm den oo Julii 1823. Ankom den 1 Aug. 1823. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande , i anledning al det, på sätt Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande ytterligare anslag lör fullbordandet af Götha Canal, innehåller, behöflige nya anslag af 100,000 R:d. Banco, till verkställighet af de, enligt Arbetsplanen, för detta år, återstående Arbeten. Genom hufvudsakligt
Vill Konungen Rikets Styrelse eller med den Konungsliga magiens utöfning, sä frånvaro, styrelsen i Hans namn, med all den magt, som denna Regeringsform Konungen tillagger, och under de serskilda ledamöternas ansvarighet för rådslag och contra signat ion, på sätt 38, 124 och 125 SSstadga; dock må Siats-Rådet icke Adligt Stånd eller Friherrlig eller Greflig värdighet eller Riddare-Ordnar tilldela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, sorn Stats-Rådet dertill förordnar. (Sista meningen , som börjar: ”Huru förhållas skall,” utgår.) i3;oN:ris 56 och 80. N:o 68. Regerings-Formen §. 39. Regerings-Formen §. 39. Vill Konungen utrikes reVill Konungen sa, meddele Han Stats-Rådet varder i 5o S. in pleno denna sin föresats stadgadt, och inbemle dess tankar deröfver, på sätt 9 §. omtalar. Besluter Konungen derefter sådan resa och den verkställer, befatte Sig ej med Rikets Styrelse eller med den Konungsliga magtcns utöfning, så länge han utrikes vistas, utan före StatsRådet, under sådan Konungens frånvaro, styrelsen i Hans namn, med ali den magt, som denna RegeringsForm Konungen tillägger, och under de serskilda Ledamöternas ansvarighet för rådslag och contrasignation , på sätt 38, 106 och 10J SSstadga; dock må Stats-Rådet icke Adligt Stånd eller Friherrlig eller Greflig värdighet eller Riddare-Ordnar tilldela; äfvensom alla lediga sysslor endast tills vidare kunna förvaltas af dem, som Stats-Rådet dertill förordnar. (Sista meningen, som börjar: ”Huru förhållas skall” utgår.) Bih. till R. St. Prot. l8/f.° och 1&4-1- ^ Sand. 5o Haft. 2 Constitulions-Utskottets Memorial, N:o ng.
Jag har ej kunnat frångå min förut offenteligen yttrade öfvertygelse, att i brottmåls behandling efter svensk rättegångsordning domarens rätt och pligt icke inskränker säg till sakernes afgörande i det skick, parterne dem lemna, utan domaren åligger äfven att ransaka och hålla hand deröfver, att sanning utletas, så vidt ske kan, och rätt sker. I mål, der talan icke är målsägaren ensam förbehållen och ej kan af honom efter behag nedläggas, vore det alldeles ändamålsvidrigt att i stället låta bero af allmän åklagares godtfinnande, att åtal sker eller ej; och om icke på detta sätt godtycket, lika mycket hos hvem, skall afgöra brottens beifran; så gifves viii ingen annan utväg, än att det måste ligga under domarens vårdnad, att hvarje brott och förseelse af den art, hvars åtalande lagen anser nödigt, ej varda lemnade utan laglig behandling, sedan de hos domaren blifvit anhängiggjorda, samt att den bevisning, som kan erbjudas, ej lemnäs obegagnad och laglig pröfning af målet icke uteblifver. Och i öfverensstämmelse med denna grundsats för svenska rättegångssättet har jag fattat den föresatsen, att till Kongl. Maj:ts nådiga pröfning öfverlemna hvarje af min handläggning beroende mål, der samma grundsats icke blifvit följd, på det frågan om dess .giltighet må varda genom stadgad lagskipning afgjord. (Se artikeln härom i sista herätt. sid. 14). Afvikelsen i förevarande fall lärer väl icke kunna urskuldas dermed, att Kongl. Förordn. om fylleri och dryckenskap samt Krono-, Stadsoch Polisbetjente att å fylleriförseelser hafva noggrann uppsigt och dem vederbörligen åtala, vid laga ansvar, om sådant åsidosattes. Det är just detta stadgande, sorn bevisar, att fylleriet är allmänt åtal underkastadt; och skulle deraf äfven kunna slutas, att endast de uppräknade allmänna åklagare hafva talan emot fylleri; så vore det lika mycket skäl att från hvarje annan föreskrift om allmän åklagares skyldighet sluta, det ingen annan än han får göra brottmål anhängigt.
— Dito undsättnings-medel » 20,000: — För vissa bestämda föremål beviljade låneunderstöd » 1,228,856: 66. Kapital-afbetalningar och räntor å Riksgälds-kontorets skulder » 1,112,079: 76. Återbetalning af de medel, som vid 1858 års början voro uttagna utaf Riksgälds-kontorets kreditiv å Rikets Ständers Bank, » 1,350,000: — Tills vidare förräntade medel » 1,212,452: — Kostnader för riksdagar och stats-revisioner samt aflöning och expenser för Justitie-Ombudsmanneu och hans Expedition... » 176,512: 26. Förvaltningsoch uppbörds-kostnader samt pensioner m. m » 117,612: 44. Fromma stiftelsers andelar utaf kortstämpel-afgiften » 37,287: 97. Summa R:dr 9,943,057: 3. - 47 — Inkomsterna öfverstego således utgifterna med ej mindre än 93-3,850 R:dr 37 öre, och den å Riksgälds-kontorets räkning N:o 1 i Rikets Ständers Bank innestående behållning, som vid 1858 års början utgjorde R:dr 314,627: 49. hade vid årets slut ökats till » 1,248,477: 86. Såsom tillägg till nu meddelade, på afslutade räkenskaper grundade, uppgifter angående beloppet af de medel, som till Riksgälds-kontoret influtit eller derifrån utbetalts, meddelas följande, från Fullmäktiges till Revisorerne afgifna berättelse bemtade, upplysningar om Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter under förra hälften af innevarande år. Inkomster under Januari—Juni månader 1859: Bevillningsoch observations-medel samt kortoch tidnings-stäm pel-afgifter R:dr 2,249,507: 4. Skatteköpe-skil lingar och ekeskogs-medel » 10,528: 75. Aflemnade äldre depositions-medel » 2,841: 15.
Presteslåndet har, jemte Protokollsutdrag af den 23 December nästlidet år, blifvit remitterad en af Herr Prosten Broberg väckt motion, att, sorn af Rikets Ständers sednast församlade Herrar Revisorers berättelse, angående Bankoverket, inhemtades, att icke mindre än 265,341 r:dr 32 sk. i nya sedlar å 14 och 10 sk. valörer ännu funnos i Bankens förråd, Rikets Ständer måtte förordna, att berörde sedlar, hvilkas tillverkning varit mod kostnad förenad, må, häldre än att kasseras, i deras nu varande användbara skick sättas i omlopp, för att, såsom rätt beqväma i allmänna rörelsen, cirkulera tills de på vanligt sätt, såsom förslitua, till Bankens kassor återvända. Jemte det Utskottet, i anledning häraf, bordt upplysa, att, på sätt 29 § i Bankofullmäktiges till Utskottet afgifna och med memorialet N:o 2 liJI Rikets Ständer öfverlemnads Berättelse äfven innehåller, beloppet af de i Bankens förråd qvarvarande sedlar å 14 och 10 sk. kopparmynt numera utgör 240,500 r:dr, får Utskottet anföra, att, enär samtlige Riksstånden, genom bifall till Banko-Utskottets vid sislförflutne riksdag i utlåtandet N:o 25 gjorda hemställan, beslutat, bland annat, att de sedlar å nämnde valörer, som vid 1849 års slut ej blifvit från Banken till allmänbeten utgifne, skulle förstöras, hvilket likväi hittills icke skett af anledning, att, efter hvad Utskottet inhemta!, Bankofullmäktige ännu icke förordnat om sättet för dessa sedlars bokföring och redovisning före deras förstöring; så och i betraktande tillika dels deraf, att sedlar å ifrågavarande valörer, i anseende till förblandning med de numera all ysta sedlarne å idaler kopparmy nt, ieke lära å alla orter inom riket i allmänna rörelsen emottagas, dels ock alt genom d> ras utgifning
Da Riksens Ständer wid inrältningen as Justin»-Ombudsmannens Embete stadgat en In, struclion och förestrifwit en redogörelse; sa har nie, ningen otwifwelagtigt warit, att wid hwarje Riksdag kunna etterfe, hwilka för Landet nyttiga frug, ter, dett r wigtiga kall medlört. Da Justitia, O>», budsmannen äfwen nu gifwit fullständig underrättelse om de ställen, han, med anledning afJnstructioners 17 §., besökt, samt föreslagit nödige rättelser och förbättringar; da han, utan särskild och tydelig före, skrift, af eget berömligt nit och med anledning af Den z Junii. Jnstructionens 19 K. äfwen besökt Suk-och Dårhusen samt bifogat sina underrättelser och nyttige försiaq: da han icke allenast astemnat sine Diarier och Registratur, utan siclf utteyckeligen, i sin till Riksens Seander nu afaifne Berättelse, förestagit, att de sku le till detta Utskott remitteras och der granskas; sa torde hans eller Ständeines önskan wara uppfylld, med ert löst angrfwande af desie ämnen. Dcsiutom »kulle den, pä sa goda skäl gjorde tilläggningen i Jnstructionens t 4 8- wara utan allt ändamål och nytta; om dermed inre annat asyftadcs, än blotta utlemnandet af en Förteckning öfwer de af Riksens Ständer fattade Beslut och gjorde hemställningar, soin bliswit af Konungen gillade, utfärdade och i we-ket ställde, elier till det högsta en blott anmälan, akt den bliswit inlemnad. Riksens Högloff Ständer wanka med stal af ett Embete, som förenar det högsta förtroende, med de »vidsträcktaste pligter, de utmärktaste fölgder för Samhällets ordning, wostrand och lugn. D.tt b'.ifwer deras tillfredsställelse att höra ändamälet befrämjas af redligheten, af '.vaksamheten och talangerne: de äga rättighet att njuta denna tillfredsställelse, likasom de i ett motsatt fall, »kulle äga rättighet att behörigen upplysas.
Sedan Eders Kongl. Majit, vid underdånig anmälan af detta ärende den i5 påföljande Oktober, behagat i nåder förklara, att, jemlikt hvad Landshöfdinge-embetet och Konsistoriuu i underdånighet föreslagit, de nya kapellen framdeles skola uppföras å dertill utsedda platser vid hemmanen Bogen och Lekvattnet, samt tillika, uppå Eders Kongl. Maj:ts Befällningshafvandes och Biskopens i Carlstads Stift uti särskild ingifven skrift gjorda underdåniga framställning, i nåder förordnat, att Biskopen, utan afvaktan på kapellbyggnadernas företagande, skulle ega att begrafningsplatsen för de blifvande kapellagen inviga, har Eders Kongl. Maj:ts och Rikels Kammar-Kollegium, uti anbefalldt underdånigt utlåtande i ämnet, dels närmare utredt, hvilka 6 hemman och lägenheter enligt förslaget komma att tillhöra hvardera af de båda kapellförsamlingarne, dels upplyst, att lolkmängden, enligt 1845 års mantalslängden inom Bogens föreslagna kapellag rätteligen utgjorde 513 personer och inom Lekvattnets q84; hvarefter Eders Kongl. Majt:s Befallningshafvande i Länet inkommit med infordrad uppgift å förslagsvis beräknade kostnaden för bebyggande af de inom dessa kapellförsamlingar blifvande prestboställe^ samt en i orten upprättad ritning med kostnadsförslag till kapellbyggnaderna. Då nu för verkställigheten af ifrågavarande förslag, jemlikt hvad detsamma innehåller, oundgängligen erfordras, utom det af Rikets
Jag inser dock att, innan något fullständigt förslag framlägges för en sådan reglering, som den jag nu vågat antyda, flere f. n. ej tillgängliga underrättelser måste anskaffas, och jag tror mig nu derföre endast böra i underd:het hemställa, alt E. M. måtte täckas, genom till vederbörande utfärdadt cirkulär, i Nåder förordna, att alla de myndigheter samt embetsoch tjenstemän, som åtnjuta andel i böter, vitén eller förbrutet gods, inom detta års slut skola inkomma med, i möjligaste måtto, af saköreslängder eller andra offentliga handlingar styrkta upgifter å de belopp, som för de Tio åren från och med år 1837 till och med 1846 dem tillfallit, äfvensom att underrättelse må infordras, ang:de de öfriga inkomster af hvarjehanda slag, som alla AdvokatFiskaler eller andre Kronans Ombudsmän, Kronofogdar, Landsoch StadsFiskaler samt Polisbetjente m. fl. åklagare-kall nu utöfvande personer under nämnde Tio år i och för besagde befattn:rs åtnjutande, samt att, efter det ifrågav:de uplysningar inkommit, desamma måtte öfverlämnäs till handläggning af ledamöterne af Lagberedningen eller Den 8 D ecemb er. 500 andre sakkunnige personer för att med fullständigt förslag i ämnet till Eders M. i underd-.het inkomma. Stockholm d. 15 Maj 1849. N. S. von Kock. C. P. Laurin. Med anledning häraf erhöll Just.Kansl.Emb:t från K. M. ett så beskaffadt svar: Detta hafva Wi i Nåder låtit Oss föredragas och då uti det förslag till ny strafflag, som Wi vid sistförflutne Riksdag låtit för R.
Rid* derskapet och Adeln ansett vigtigt, att dessa iVotocoll hastigt och arktals, i den man de hinna justetas, mätte utgifvas, har äfven blifvit före* slaget och af Ridderskapet och Adeln för dess del antaget, att en Ledamot af hvart Stånd måtte utses att genast om tryckning föranstalta; hvarjemte Ridderskapet och Adelö till det blifvande Stats-Utskottet remitterat, dels, att på behörigt sätt bereda utvägarna till utbetalandet af de för tryck* ningen genast behöfliga medel, dels att afgifva sitt yttrande, huruvida, enär Grundlagen tydligen anbefaller Protocollens tryckning, men in gen anvisning på medlen deruti finnes, någonting gifvet, rörande en sådan anvisning, nu kunde för tillkommande Riksdagar af Riksens Högloft. Ständer stadgas; hvilket allt Högloft. Ridderskapet pela * * 4 Den 3 Mars. och Adeln ville de respectiva Medstånden vän» ligen cotnmunicera. Ut Supra. Ex Protocollo A. G. Silfverstolpe'. Uppläst hos Ridd. och Adeln d. 3 Mars. Prest-Ståndet d. 4 — _ — Borgare Ståndet d. 4 — Bonde-Ståndet d. 7 — Riksens Standers till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende förar dnade Revisorers Berättefse, till tillkommande Riksens Högloft. Ständer, om det tillstånd, hvarutinnan Revisorerne Banco-Verket befunnit, vid deras Jen 15 September innevarande år påbegynte och den 14 derpå följande December slutade Revision. I enlighet med Ritsens Ständers derom fattade Beslut, och uppå Kongl. Maj:ts under den 23' sistlidne Juni utfärdade Nådiga Kungörelse, hafva undertecknade, till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende valde Revisorer, af Högloft.
Och sättet för » orienteringen » har han omtalat i » Lättsinnet ». » Man såg honom uti Eklundshofskogen slå käglor och dricka punschbålar kl. 11 på förmiddagen. Han anförde alla nattliga uppträden på torget; han sjöng första bas och försummadealdrig allmänna sången; han blåste b-kornett i nationen. Hans hem var oordentligt, och der spelades bräde och dracks öl hela förmiddagame. » Allt detta gjorde han. Men han är icke Strindberg, ty Strindberg var för fattig att kunna uppträda så storståt ' ligt. Deruti voro de lika, att båda blåste b-kornett, att båda ingenting gjorde, men slogo dank och spelade brade. Liksom hjelten i » Inackorderingarna » kommer nan med den frågan, om Atterboms » Svenska Siare » läses utantill i examen. Omdömet öfver Geijer är redan nu färdigbildadt; icke ett grand bättre, än det, han sedan uttalat *. Vidare gör han bekantskap med en kamrat i samma läge. Hela hans bibliotek var en salmbok i kofferten. Denne fick stå modell, då han lät hjelten i » Lättsinnet », sökande efter sina böcker, hitta dem i en gammal koffert; der lågo de gömda bland han« orena kläder — » en salmbok, ett testamente och en Anna Maria Lenngren ». Hans ställning var sålunda hvarken lycklig eller afiinds-värd. Han längtade ock ifrån den. Han längtade att komina bort, att bli sjelfständig, böija ett nytt lif, och han tankte på att bli folkskollärare. Han sökte flera lärareplatser, misslyckades och for till Stockholm. Der fick han slutligen anställning i Klara folkskola. Samtidigt skulle han studera. Men han passade ej att undervisa. Han var för blyg och såg för ung ut, och han injagade ingen respekt Pedanteriet fann han onaturligt, rottingen motbjudande. Dessntom var. han för fin att kunna uthärda denna lukt, dessa trasiga kläder och sjuka barn. Behållningen från hans skoltid blef dock ingalunda obetydlig. Dels började Strindberg att fundera öfver undervisningen. Han fann i den ett fel, en brist, att afhjelpa. Dels gjorde han iakttagelser vid besöken i barnens hem. Der såg han ett elände utan bot och utan gränser.
Wista frågor tror jag likwäl irke behöfwa kill Nämden öfwerlännäs, enar z:ne Riks Ständ om dem sig förenat. Grekwe körner: Jag kan ej om Regerings» formens staogande i denna del, med den myckel aktade Ledamoten dela samma ösivertvgelse. Det ar endast Stats-regleringSmal, hwarom U!i 69 Z. afhandlaS, och det är besia som funna, sevan nödige föreställningar förutgatt, afgöras genom z Stånds beslut. Hwad de egenteliga bewitlnings-mälen angar, höra de under 71 h, och mäste sam. och synnerligen med Nämnd afgöras. Friherre »k Ickäkanton yttrade sig ari widare förmoda, att icke alla bewillningsftägor more af Lenna beckaffenhet. Herr Landt Marskalken uplysie, att för hällanver wore leka mco alla bewillningsftägor, och upläste till bewis häruppä 71 ^Regeringsformen; förnyandes derefter sin gjorde proposition, att be siuken mätte lik Bewillnings-Ukstottet öfwerlännäs, som ägde att dem sammanjemka, samt urskilja de frågor hwaruti Ständen warit af olika tankar, och 66z Den Angust!. dest» frågor kill Riks-Ständen upgtfwa, hwilka stut le de samma kill Nämdens afgörande hänwifa. Bifölls.
I afseende å 4:de punkten af den KonglPropositionen delar jag fullkomligt pluralitetens inom Utskottet mening, att man »vid fördelningen af den nya lånefonden hufvudsakligen bör afse, att medlen må blifva spridda till aila delar af landet, för att befordra den inre rörelsen och komma landets samtliga hufvudnäringar till godo»; men deremot protesterar jag på det bestämdaste emot pluralitetens åsigt, att man vid fondens fördelning äfven bör afse hvad pluraliteten behagar kalla »allmänna kreditens upprätthållande» och förekommande af »för hela riket eller vissa landsorter vådliga rubbningar eller hämmande stoppningar i nenninge-cirkulationens jemna gång»; — en fras, som helt enkelt torde betyda: att den från utlandet anskaffade fond bör utlånas åt Privatbankerue. Och i följd häraf anser jag mig ej heller kunna biträda pluralitetens mening: att Herrar Fullmäktige, dä de anse sådant för det uppgifna hufvudsyf'temålets vinnande vara nyttigt eller behöfligt, må kunna disponera någon del af elen nya fondens tillgångar såsom orne - Banko-Utskottets Utlåtande Jt? 70. IS delbara försträckningar af lån till sådana inom riket befintliga penningförvaltande verk och inrättningar samt större bolag eller föreningar, som Fullmäktige finna erbjuda fullkomlig såkerhe t. Jag förbiser härvid ingalunda, att Utskottets majoritet öfverlemnat till Herrar Fullmäktiges pröfning när det må anses nyttigt eller behöfligt att understödja privat-bankerne; men då majoriteten förut uppställt såsom ett bland de hufvudändamdl, hvilka böra afses vid den i utlandet upplånta lånefondens fördelning, att förekomma »för hela riket eller vissa landsorter vådliga rubbningar eller hämmande stoppningar i penninge-cirkulatiouens jemna gång», så blir det ju i allt fall tydligt, derest majoritetens beslut vinner Rikets Ständers godkännande, att, så snart en privat-bank vore i fara att behöfva upphöra med sin invexling, Hrr Fullmäktige skulle, för att förekomma den »hämmande stoppningen», vara nödsakade skynda den hotade privatbanken till undsättning.
drogo de i f d n Wismnr till Pirchim i rödrn Mecklenburg, der de hrils.de sina hYstnr och viintrdc pll Illgcnhct ag komma till armen. DI nigot dylikt tillhllc ej sl hastigt yppade sig, tog Cmur sitt eget folk och n&amp;n officcrnre, som Uven ville till armen, och ' gjorde dc rtt litet parti i b och mgo Agncti med sig ' Forhus, kommendant i Stralsund. ' ' Arrid DS emellertid d a n i beskrifning iir temligen torr, inakrhkn vi ett sammandrng. oss till 143 I Ilömitr, den 25. fingo dc 20 musketerare med sig och gingo der öfvcr Elben med primar. Den a 8 sept. kommo dc till Salzwedcl. der ingen ville slippa d m in, förrn de fingo se drottningens pus. Agneta hcriittnr. huru viirdcn. sedan dc iitil. kom in med ett fal incd vilnötlcr och Ypplen och h i d henne sitta ncre vid hordet. nicdnn h i n rjelf sntte sig i högsYtet och 8 1. du hiista ipplenn och ntltiornn. Agneta tyckte. all h m rnr ii&amp;t f6r niisvis, iy hon wnr ej rand vid tockct folks. men Cruusen stod vid * skorstenn och log i t Agneins förv8.no.de min. 1 h n q. forn dc d c r i f h och komnio ener e n srb resa till cn art nllrn Jlogdehurg d m G. oktober. AnlYndo dit, m b t e dc linge viinta utanför stnden. ty tullkncktcii var full. Cruus m9ste l i t a rsli upp l i s e u elter det vnr rent p % naten, och de hndc med sig (ammunitions) sinunditionrvagna r ... dilinde Valentin.
En värd Ledamot liar uppräknat de ställen bland närgränsande Stater, från hvilka Sverige besväras genom lu rend re jerier; och jag medgifver, att sådane ställen finnas, men jag hemställer, om de skola ökas, genom ett lurendrejerinäste inom eget land. Jag tror, att den ordentliga och oskadliga friheten i handeln beredes genom nederlagsfrihet, och jag förmodar att den beviljas af Regeringen, der det pröfvas nyttigt, ty detta är Regeringens ensak, hvaröfver Ständernas hörande ej erfordras, och Utskotten hafva dessutom antydt, att de för sin del anse en sådan nederlagsfrihet i Wisby nyttig. Att Porto Franco på Gottland skulle gifva anledning till ett lättare försvar af ön, kan jag ej förstå. Man måste då föreställa sig, att utländska millioner der nedläggas; men om ock dessa skulle väcka den ena Magtens intresse för öns försvar, skola de reta den andra Magtens vinningslystnad, serdeles om han derifrån ser sig blottställd för lurendrejerier. Den 13 Augusti f. in. Det kan för öfrigt vara likgiltigt, om Belänkandet återremitteras, sedan 2 Stånd redan bifallit detsamma, men för min del yrkar jag bifall derå. Friherre Cederström: Jag bär endast begärt ordet, för att besvara tvenne Ledamöters yttranden, hvilka trott, att genom nederlagsfrihet för Wisby, samma ändamål skulle vinnas, sorn genom Porto-Franco för Slite hamn på Gottland. Detta bevisar, att de värde Ledamöterna ej hafva kännedom om localföt hållanderna; ty i Wisby hamn kunna ej mer än 10 fots fartyg inlöpa oell det till ett ganska ringa antal; hvaremot Slitehamn kan emottaga handelsfartyg af hvilken storlek som helst, samt till ett antal af flere tusende. Som nederlagsort skall derföre Wisby blifva af ringa eller ingen nytta; men om Porto-Franco meddelas Slite, såsom den enda beqväma hamnen, skall den snart blifva en betydlig upplagsort.