Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessutom äro de åtgärder Utskottet vidtager, såsom föreställande Direction, utan någon controll, emedan kunskapen derom aldrig på något sätfr kommer till plenum, och kunna ej eller dess* åtgärder lämpeligen af ett blifvande annat Riddarhusutskott revideras. Af dessa anledningar tillstyrker jag den föreslagne förändringen, och vill blott i förhand tillägga , att, om den gillas, några obetydliga ändringar i de följande §. §. äfven derigenom blifva nödvändiga. Herr Påhlman: Jag instämmer till alla delar i hvad Grefve Spens yttrat, och då han så fullständigt utvecklat alla de skäl, som tala för redactionens godkännande, återstår för mig endast att derå tillstyrka bifall. Hant Excellence Herr Grefven och Landi Marskalken gjorde proposition till bifall af den föres lagné nya redactionen, hvilken proposition med Ja besvarades. §• 50. Riddarhusets angelägenheter besörjus och förvaltas af en Direction bestående af 7 Ledamöteribland hvilka en icke kominer att åtnjuta honorarium. Denna Dus 4 Julii. 117 Direction , för hvilken är utfärdad serskild Instruction, innehållande äfven föreskrifter för RiddarhusSccreteraren och öfrige Riddarhusets Tjenstemän, väljes vid hvarje Riksdag af Ridderskapet och Adeln in pleno , genom omröstning, ibland sådane Adelsmän , hvilka är6 behörige att vara Ledamöter i Utskott, Ej må Ledamot af Riddarhus Directionen derjemte kunna vara fullmägtig i Riksens Ständers Banque, eller i deras RiksgäldsContoir, eller Revisor öfver dessa Verks, saint StalsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning.
Privilegier blifvit emot vissa bestämda vilkor förvissade, derom, att i rigtig Succession vid Åborätten å Krono-Hemman varda bibehållit; anser jag det» utväg böra vidtagas, att oftaberörde ersättning utgår uti något indragit Adelsfane Boställe eller annan disponible Militiae Indelning och Krono-Lägenhet, dermed Fordrings-ägarne sjelfve anse sig nöjde och belåtne, och som efter laga värdering och uppskattning befinnes mot fordringens belopp vara svarande. Fl vadan jag anhåller, att det uppläste Betänkandet med desse mine anmärkningar, mätte till Utskottet återremitteras. Uppå derefter af Herr Grefven och Landtm Marskalken framstäld Proposition; blef Statsutskottets Betänkande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar till Utskottet återremittcradt. Föredrogs å nyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-Utskottens den 16 dennes afgifne, samt den 21 i samma månad tor* t April. 49» middagen på bordet lagde Utlåtande, i aniee!» ning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Proposition, an, gående inrättande af Allmänna Arbetsoch Corrections Hus på Borgholms Slott och i Wadstena. Herr Manner stam, Johan: Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, som föranledt Stats-Utskottets Betänkande, åsyftar tvenne ändamål med ifrågaställde Corrections-Inrärtningar, det ena att anskaffa säkrare och mera afpassade förvarings ställen för sådana Personer, hvilka, enligt nu gällande Författningar, kunna till Arbete vid Corrections-Hus försändas; det andra, att enligt Riksens Ständers vid l8iy års Riksdag gjorde underdåniga hemställan förbereda sådana Inrättningar, som efter förändring af na varande bestraffningssätt, kunde såsom Corrections-Hus begagnas.
Af synnerligt praktiskt intresse tyckes det vara att skilja mellan den vinst, åkerbruket i och för sig lemnar och den, som erhålles af ladugårdsskötseln, enär yttre tillfälliga förhållanden vanligen betingar, huruvida den sednare är mer eller mindre vinstgifvande och i följd deraf bör utvidgas eller inskränkas, och i sednare fallet den minskade gödseltillgången ersältas genom inköp af gödningsämnen. Yid granskning af Alnarps räkenskaper kan detta inbördes förhållande visserligen utletas, men det vill synas Revisorerne, som mera afseende borde fästas dervid att göra det klart och i ögonen fallande. Att åkerbrukets konto belastas med den förlust, hästars och oxars konto lemnat, kan icke anuat än erkännas såsom riktigt, alldenstund dragarekraften är och måste finnas till i en viss proportion för jordbrukets — 161 — skull. Men att å åkerbrukets konto öfverföres den vinst eller förlust, korna lemnat, vill synas Revisorerne mindre riktigt, enär den egentliga ladugårdsskötsel!!, af förut anförda skäl, icke bör dermed sammanblandas. Det tyckes således som resultatet af denna rörelse borde under särskild rubrik å vinstoch förlust-konto upptagas, och att, till följd deraf, i stället för ett gemensamt kreaturs-konto, borde finnas ett konto för dragare, hvars saldo hänföres till de konton, som haft nytta deraf, och särskilda konton för de kreatursslag, hvilka underhållas för att lemna försäljningsprodukter. I öfverensstämmelse härmed synes det äfven oriktigt, att åkerbrukets konto belastas med arrenden och onera, hvilka, såsom i allmänhet lika det ena året ined det andra, borde äfven under särskilda rubriker införas i vinstoch förlust-kontot, då man med full tydlighet skulle kunna se, hvilka resultater hushållningens särskilda grenar lenmat. Dessutom har det förefallit
Men 0111 älven så icke vore, om denna föreställning borde anses endast såsom ett inbillningens \ skrämskott, hvaraf' det vore ovärdigt och oriktigt ntt låta inverka på sig, så ligger det emellertid i oppen dag, att det sammanhang, hvaruti BiksStåthållaietrågan visar sig stå med det i alla händelser ytterst vigtiga förslaget tili en reorganisation af unionsfördraget, är skal nog att icke behandla densamma utan med största betänksamhet oell grannlagenhet, oell att se till att beslutet derom framför allt står i klar öfverensstämmelse med ilen bufvndprincip, som blifvit lagd till grund för unionen oell af hvars lojala liprätthållande och utveckling denna unions vidare tillväxt och fullkomnande nödvändigt måste anses bero. Jag vill emellertid ej yttra mig derom f. 11., utan hålla mig till den första punkten, sorn berör revisionen. Utskrt liar, såsom mig synes, betraktat motiverna till Gr, Anekarsvärds motion ur en fullkomligt riktig synpunkt. Det an-' mälker, att de inbördes fördelar och den gemensamma styrka, som den ädle tarm med skärpt oell patriotisk blick upfattat såsom unionens egentliga mål, väl kunna synas hafva vunnits fullkomligast, om Sverige och Norige förenats är 1814 till en enda stat; men att såsom ett oeftergifligt vilkor derlör mäste anses, att Norige äfven lör sin del då skulle upfattat saken pä samina sätt och ur synpunkten af sitt bästa ingått derpå. Då detta vilkor emellertid ieke uplylldes, anser Utsk:i att en sådan närmare förening eller sammansmältning hvarken kunnat eller bordt försiggå. Sveriges Ständer oell folk iwsågo detta redan 1814, och det borde ej numera, sedan nationaliteterna tillvunnit sig vida mera afsrde än förr, ifrågasättas»tt man bordt förvägra ett beslägtad!; grannfolk den rätt att bevara oell få erkänd sin nationalitet, som man lifligt yrkar åt andra folk. Dt-n politik, sorn vid föreningens stiftande uptog Norige devi såsom ett fritt oell sjelfständigt rike, förtjenade alltså icke att klandras.
Välan, mine Hrr! eu lönlös underlieuteuant ålägges för sin, fullmakt en stämpelafgift, osom utgör 12^ proc. — af den lön, som han kanske får? — A nej — alldeles icke; utan för lönen af den beställning, hvaraf han får titeln, och hvilken lön han äfven, efter en möjligen framdeles skeende utnämning icke ens dä Den i Januari e. m. 45 får tillträda genast, utan först efter några månader. Är detta ett billigt förhållande? Är det en rimlig lagstiftning och skattläggning? Allt sådant fordrar en utredning, hvilken icke synes kunna verkställas annorlunda, än genom K. M:s egen nåd. försorg; hvarefter R. St. vid nästa riksdag kunde komma i tillfälle att fatta eli rationell beslut om denna beskattning. För närvar, är den, och har länge varit, alldeles irrationel. Jag vill icke en gång säga i hvilken grad orimlig den är. Dylika missförhållanden, af hvilka jag anför! ett prof, finnas hela författningen igenom. Så t. ex. erlägges för Just.Statsministerns bevis på anmälan om utgifvandet af tidningar 3 r:dr, samt i st. för de s. k. sigillpenningarne 12 sk., tillsammans 3 r:dr 12 sk. Nu gifvas likväl tidningar, hvilka rendera kanske 10,000 r:dr. Hvilket förhållande äger väl rum emellan den stämpelafgift, som pålägges ett document af sådan vigt, och de pålagor, sorn utpressas af lönlösa officerare och civile tjensemän? Intet förhållande, mine Hrr! Man kunde visserligen invända, att tiduingsutgifvaren dessutom betalar bevillning. Ja, men löntagaren, när en gång han fått lön, erlägger också bevillning, utom stämpelafgiften. Äfven betalar en tidningsutgifvare visserligen en stämpelafgift af bladet; men han blott förskjuter den, ty hvem är det som slutligen betalar denna afgift, om icke den läsande allmänheten? Följaktligen finnes icke den ringaste proportion härutinnan. Ännu flere dylika exempel skulle kunna anföras. Presterskapet betalar t. ex. i stämpelafgift 5 proc. af den lön, som embetet medförer.
Denna afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fyllda 60 år af alla dem, hvilka utaf fast egendom, tjenst eller rörelse, eller genom unda ntagsbeti n g vid aflian d 1 ingar om öfverlåtelse af egendom, äga en årlig inkomst af 100 r:dr. K. o. Ad. biföll Hr Cederschjölds förslag, i följd hvaraf sista mom. i 1 art. skulle erhålla följande lydelse: ”Denria afgift fortfar att årligen utgå äfven efter fyllda 60 år ”af alla dem, hvilka utaf fast egendom, tjenst eller rörelse, ”eller genom undantagsbeting vid afhandla1 om öfverlåtelse ”af egendom, äga en årlig inkomst af 100 r:dr.” 4 S Hr Cederschjöld: Här står bland annat, som skall uppgifvas till taxeringen, ”värdet af fria husrum i städerna. ” Jag vet ej, huru det skall taxeras. Det är gifvet, att fria husrum just utvisa brist på aflöning; och jag anser derföre obilligt att taxera dem. Gr. von Fersen, Hans: Då bevilln. skall erläggas för iuquarteringspenningar, har Utsk. ej funnit annat, än att äfven värdet af fria husrum borde med bevilln. beläggas. Det är således för att jemna förhållandet i dessa delar, som Utsk. gjort sitt tillstyrkande. Hr Cederschjöld: Jag bekänner, att jag haft alltför liten tid att taga kännedom af detta mål; men mig synes det gamla stadgandet vara bäst, och jag tillstyrker således förblifvande vid 1800 års förordn. i denna §. It. o. Ad. afslog Utsk:s förslag och beslöt, att 4 § skulle bibehållas, sådan den i i83o års bevilln.förordn. finnes intagen. Gr. von Fersen: För min del hade jag trott, att Ä. o. Ad. bort bifalla 4 §> som nyss afslogs. Jag reserverar mig deremot, emedan denna § i sitt nuvar. skick ej kan inflyta i den nya bevilln.förordn.; ty der finnes åtskilligt, sorn mäste ändras i anledn. af redan fattade beslut.
Skjutslega har hitinlils hindrat och stall, sä långes -den warar, framgent hindra alla gagnelig^ itträtrs' NilMr af detta stag, egen fördel, ar det wifierligen fordrades någon std," äfwen för de,i bestrdeligt tankande, ar hinna fansa sig och lugnt afhöra hwad förnuftet kan säga mest begripligt. Men lät oj; trösta ost: Skjutslegan blir werkeligen sa lag, som den efter sakens natur möjeligen kan blifva, och kwinvelsutan ansenligt lägre, än hwad man har exempel,vis antagit. Wi böre aldrig twist?. pa, ak, ehwar en möjelig utsigt för winst gifwes, der finnas ock de, som wilsta begagna sig deraf, och ehwar kastan om denna ukwag at förstena är fri, der skall priser blifva det möjeligen lägsta. Bonden (hwilken ända i alla fall blir den som kommer at skjUlsa) ar wifierlmen i behof a? ak förtjena, och ac förtjena med sin hält. I wists Landsorter kör han langa och smara foror, alltid för mindre betalning än efter den nu warande Skjutslegan, och han wäster der förra, ehuru mindre lönande, haldre än det sednare dä han icke pä en Gästgifware-stjuts kan wara säker a; komma hem med hästen ostadd. Hans dryga utstylder fordra wisteilrgen en penningesörtjenst; och om lil afweiuyrs SkjutSlegan skulle, genom en ny icglsrinx, komma at wagn öfwer til n-agonderas fördel, hwad »vors da billigare, än ar det wore til den Skjutsandes, som har förbindelsen pa sig, at sta nlredS för den Resande, hwilken deremot icke är skyldig at resa för den Skjutsandes förtjenst?
Så vidt jag af äldre personer hört och sjelf kunnat forska, hafva Rikets Ständer aldrig yrkat ändring i ofvannämnde gällande stadgande, hvarföre det synes mig obegripligt, huru Stiftaren af 1827 års Kongl. Skiftes-Stadga kunnat i underdånighet föreslå den ändringen i behandlingen af egograderingen, att de skulle lemnäs utan stadfästelse för skiftesläggningsåtgärderna, och tillsammans med dessa få underkastas klander och ändrin - Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.- TJtsl'.$ Betänkande JV:o 22. gar; ty hvilken opartisk tänkande inser icke, huru ett öppet lemnadt tillfälle att öfverklaga egograderingen, sedan skiftesläggningen på något sätt är uppgjord eller utvisad, svårligen kan undgå att vara foster af egennyttiga beräkningar och ledande till åtskilliga missbruk; såsom till exempel att medelst en liten ändring uti egograderingen få skäl lill rättegångskostnaders qvittning och Landtmätarens frikallande från ansvar för några af honom tilläfventyrs begångne fel i egodelnings verkställighet. Jag är fullkomligt öfverlygad af erfarenbeten under den lid jag hört och sett nästan största delen af Skåne enskiftad efter de före 1827 gällande Kongl. Enskiftes-Författningarne, att anledning till tvister om egodelningar blifva färre till antalet om egograderingarne jemte andra grunder få behandlas och afgöras såsom förberedande åtgärder, hvarföre jag också icke kunnat uti Högloflige Utskottens Betänkande i dettaämne instämma , utan påstår, att nuvarande Kongl. Skiftes-Stadga, åtminstone i denna del, ändras, så att egograderingar hädanefter tillägges laga kraft innan skiftesläggningen företages.” 4:o Af Hans Jansson från Elfsborgs Län, som, i afseende på den af Anders Danielsson föreslagna förändring i 12 Cap. 1 §. 5 mom. SkiftesStadgan, förklarade att bifall till motionen så mycket hellre bort lemnäs, som jordegare, genom föreskriften att alla Skifteslagets egor skola på en gång i skifte ingå, snarare afskräckas ifrån, än uppmuntras, att söka laga skifte, hvarigenom Författningen kommer att motverka sitt eget ändamål. Ankom till Exp.-Utsk. den 1 Nor.
Utskottet tillstyrkt antagandet i grundlagsenlig ordning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ändringar i 17, 22 och 24 §§. Regerings-Formen, har af Hederv. BondeStåndet, genom Protocolls-utdrag den 4 innevarande månad, blifvit till Utskottet återemilteradt, med de af Ståndet såsom dess gemensamma tanke antagna anmärkningar, ”att ifrågavarande grundlagsändringar möjligen kunde, dels i en framtid medföra obegränsade statsutgifter, dels genom Högsta Domaremagtens fördelning på serskilda Divisioner, rubba den enhet i lagskipningen, som, i synnerhet uti sista Instansen, syntes vara af utomordentlig vigt att vårda.” I anledning häraf får Constitutions-Utskottet gifva tillkänna, att, enligt ankomna Protocolls-utdrag af den 28 sistlidne December samt 11 och 18 innevarande månad, de tre öfrige Riks-Stånden förklarat berörde Nådiga Proposition böra, för slutlig grundlagsenlig behandling, hvila till nästa Riksdag; hemställande Utskottet fördenskull, om icke Hederv. Ståndet må finna skäl att foga sig efter Medståndens beslut och enahanda åtgärd i målet vidtaga. Stockholm den 23 Januari 1845. Reservation. Herr Lagerhjelm, Pehr, som, vid ärendets afgörande i Utskottet den 25 sistlidne November, i viss mon emot Utskottets beslut sig reserverat, men icke varit närvarande i Utskottet då utlåtandet till Riksens Ständer expedierades, har serskildt till Protocollet anfört: Bih. till R. St. Viri slutet af den föreslagna 17 anser jag orden ",efter målens beskaffenhet” böra tilläggas till vinnande af enhet i lagskipningen, hvarförutan en högre Rätt förr eller sednare blir af nöden.
Directenr fall yttra fig öfver alla de nial , forn till öfverläggning förekomma, fallit anmäla allt hvad han finnér böra Jälla Directionens uppmärkfamhet i affeende å Stiftelfernas angelägenheter; kans fkyldighet är ock, att, då Dir edion vid något till* fälle flkulle lemm honom ett ferjkildt uppdrag, detfamma antaga och efter häfla Vatt utföra. rande TestsmentsFon dersangelägenheter förvaltas, i enlighet med denna Instruction och Utlånings Reglementets föreskrift, samt att i allmänhet hvar ochen af Riddarhusets Tjenstemän och Betjening fullgör sine åligganden enligt denna Instruction. 10 §. 9 §• Vid Introdudionersbe Med iaktagande af viljande iakttager DireFöreskriften i Kongl. ctionen hvad Kongl. FörFörordningen af den 8 Den 19 Julii c, m. 425 ordningen af den 8 Maji 1775’ jemförd med Kongl. Brefvet af den 1 1 Februarii 1 8 00, flad gar, få att de perfoner forn till Grefvelig, eller Friherrlig värdighet blifva upphöjde fanit med Adelfkap benådade, böra inom wenne år efter utnämnandet hafva Jig till Introduction anmält, vid får lufi af all vidare rått dertill, fä framt ej Kongl, Maj-J, genom ferfkildt nådig Refolution täckes den förfutne tiden återfalla.
Jag yrkar emedlertid afslag å Utlåtandet, och bibehållande af 1824 års Bränvins-Författning, endast med den modification, att, i stället för tvänne po kannors pannor, blott ett Pistoriskt Verk får nyttjas på en egendom. Friherre Anckar sw är d , Carl Henrik: Jag får först begära ursäkt, om jag i denna fråga kommer att upptaga för mycken tid; men ämnet är af en sådan Stats-ekonomisk vigt, att jag ej kunnat sammantränga mina åsigter deri korrtare, än som skett. Hvarefter Friherre Anckarsvärd uppläste följande: Bränvinsbränningen liar, bland Statsekonomiska föremål i lagstiftningsväg, troligen uti intet land i verlden upptagit ett så utmärkt rum som i Sverige. Likasom all konstprodukt, har denna långsamt utvecklat sig till näringsgren, och som sådan, har bränvinsbränningen redan en längre tid utgjort en ibland utvägarne, att tillfredsställa behof, hvilkas beständiga tillväxt, under omvexlande former, just utgör sjelfva drifkraften till all civilisation. Alt menniskans begär att rusa sig, är äldre än bränvinsbränningen, bevittnas äfven af våra forntida häfder, ej mindre än genom de rusgifvande drycker, som nyttjas af de vilda folkslagen, äfvensom af små - Den i4 September f. m, 2o3 ken för den döfvande förmåga, som opiatet innebär. Styrelsernas sträfvanden efter skattebidrag hafva i alla tider varit synbarare, än deras bemödanden, att rikta den allmänna omtankan åt nya utvägar för vinningen af enskild förkofran, och man får således från eja snart sagt stadigvarande orsak hämta förklaringen, hvarföre bran vinsbränningen i Sverige, såsom en större tillverkning, först visar sig, som ett Regale, som ett Kongligt Statsmonopolium; och några linnas ännu bland våra gamle, hvilka ägt uppdrag, alt på Konungens Befallningshafvandes vägnar uppmuntra menigheterna till flitig bränvinsförtäring.
För närvarande torde väl knappast något folk i Europa vara tnindre behäftadt med krigiska och ultra-nationella fördomar än vårt svenska folk, om man blott tager hänsyn till folkets flertal, till de djupa leden. Med afseende härpå skulle man kunna vara frestad att betrakta de » patriotiska » agitationerna inom öfver-klassen såsom en storm i ett vattenglas. Men må vi ej göra oss alltför säkra! Reaktionen har i våra dagar en stor makt. Den har ännu till en väsentlig del den officiella uppfostran i sina händer och söker der göra sina gengångarideer gällande. En reform af undervisningen, särskildt den historiska, är här hvad som framför allt behöfves — en reform till genomförande af en undervisning, som lär de unga att se folkens strider i det förflutna sådana de verkligen varit, icke sådana de te sig genom den nationella egenkärlekens ooh sjelfviskhetens synglas, en undervisning, som på samma gång öppnar lärjungens blick för de stora kulturrörelserna, för de begynnande tecknen och förebuden till folkens fredliga sammanslutning, till mensklighetens aktuella enhet.Vända vi oss till utlandet, så finna vi här och hvar samma förhållande — att forna tiders blodiga fejder, forna tiders verkliga eller förmenta oförrätter lemnat efter sig nationella antipatier, hvilka af militarismens anhängare skickligt underhållas och näras. Under det gamla tyska rikets långa vanmaktsoeh upplös-ningsperiod, då tyska stater som oftast lågo i fejd med hvarandra, och kejsarmakten — enhetens representant — blifvit en skugga blott, var Tyskland tid efter annan svårt hemsökt från de franske maktinnehafvarnes sida. Dessa hemsökelser — fortsatta under några århundraden — ha i nationens medvetande efterlemnat spår, som qj lätt eller snart kunde utplånas. Vid tidpunkten för den tyska riksenhetens återställande begagnade sig de tyska maktinnehafvarne af dessa känslor för att ena alla de olika gre-narne af den tyska stammen till ett gemensamt uppträdande gentemot den gamle » riksfienden ». Resultaten blefro den tyska invasionen i Frankrike 1870 — 71 och Elsass-Lothringens våldsamma lösslitande från Frankrike och tvungna förening med det nu åter-stälda tyska riket.
Besvärsoch Oeconomi-Utsk. remitteras och MedStånden communiceras; äfvensom att de anmärkningar, jag gjort vid Frih, Boyes motion, måtte få åtfölja densamma till vederbörligt Utskott. Detta Hr Montgomeries yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af K. M:s HofCanceller, hvilken, å K. M:s höga vägnar, öfverlemnade i4 Nådiga Propositioner och Skrifvelser till Rikets Ständer. Hof-Cancelleren besvarades af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt utbeledsagades på vanligt sätt. HrRamsay, Otto Johan Henrik, uppläste följande: Frih. Boyes motion om husbehofs-brännvinsbränningen delar jag i vissa fall, men med andra åsigter för rörelsens tillvaro, — använd som brännvins-författningen medgifver —• lemnäs mig andra motiver till andragelse. Ilusbebofs-brännvinsbränning: sjelfva detta namn dicterar en orätt afsigt, som man med svåra följder vidtagit, för att åt den förtryckta landtinannen lemna en industrigren, som med åberopade fördelar blifvit skänkt hans landttnanna-rörelse, för att äfven draga dryga skatter af förädlingen af hans produeter. Jag anser icke brännvin som ett bestämdt behof hos någon, utan somen öfverflödsartikel, som ahlvig bort tilläggas de tarfliga boningar, der trefnad och lugn så ofta störas af denna lätt åtkomna vara. Att icke heller brännvinsbränning är för landtbrukets bestånd en nödvändighet och derföre blifver betraktad som husbehof, kan jag af erfarenhet bedöma, och att det redan lagt, och i tidens längd — om detta onda skall fortfara — lägger de bestämdaste band att göra landtbruket ensidigt, tyckes dagliga erfarenheten vitsorda.
Om så verkeligen förhåller sig, och hvarpå jag ej bör tvifla, måste jag förändra mitt bestridande af återremiss i yrkande deraf, emedan det är nödigt, att otydlighet ur Författningen borttages, om den verkligen finnes der. Uppå derefter af Herr Grefven och Ordföranden framställd proposition, blef Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens ifrågavarande Utlåtande, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten ålerremitteradt. Föredrogos å nyo och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottens den 4 dennes afgifne, och den i3 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtanden: Den 2i April f. m. 77 N:o 18. I anledning af väckt fråga om behofvet af en undersökning till utrönande af grund erne, på hvilka Allmänna BrandförsäkringsVerkets Landtfond hvilar,m. m. N:o 20. I anledning af väckte frågor om ändringar uti nu gällande Författningar, angående utmål till Grufvor, samt om rättigheten att å andras ägor hämta myrmalm. Yid förnyad föredragning bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 4 dennes under N:o 85 afgifne, och den i3 derpåföljde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om inrättande af en allmän Undervisnings-anstalt uti Eskilstuna. Å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 8 dennes under N:o 86 aflåtne, och den i3 derpåföljde på bordet lagde, Betänkande, angående väckte Motioner om LanCasterSkolors inrättande. Uppå derom af Friherre Anckar swärd, Carl Henrik, och Herr Hjerta, Gustaf, gjord begäran, förklarade Herr Grefven och Ordföranden detta Betänkande, enligt 49 §. Riksdagsordningen, ytterligare böra hvila på bordet. Företogs till pröfning