Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har för öfrigt så vidlyftigt yttrat mig i ämnet, att jag anser öfverflödigt åter upprepa det; men då friherre af Wetterstedt ännu påstår, att Riksens Ständers opinions-rätt icke börjar förr än Con6iitutionsUtskottet bestämdt yttrat sig emot någon Rådgifvare, måste jag å nyo svara, att Riksens Ständers hela msgt i sådan händelse skulle inskränkas till blotta undergifvenheten för Utskottets opinion, och aldrig medgifva uttrycket af en egen. Jag kan ej med Friherre af Wetterstedt dela den tankan, att en Aristocrati är mindre farlig, derigenom , att dess utöfvare kunna ombytas genom Regentens blotta vink. Detär händelserna och ödet, som gifva Regenterna åt Folken, och dessa emottaga dem till caracteren starka eller svaga, till lynnet goda eller onda. För att jemna sådana i naturen grundade olikheter; för att trygga Folken, hafva desse vetat tillkämpa sig lagbundna Statsförfattningar; och Rådgifvare® ansvarighet inför Nationen var enda medlet att försäkra den emot oviss - i Den 23 Maji. 175 heten om kommande Regenteri egenskaper, hvilka icke står i Folkets magt att bestämma. Historien visar oss ej få exempel af Rådgifvare} som till den grad bemägtigat sig Regenter, att de aldrig vinkat: Folket bor derföre, i min tanka, åtminstone få bibehållas vid sin rättighet, att genom sina Representanter kunna vinka , och dett» är all dess magt, hvarom nu fråga är. Hos mig har visserligen aldrig uppstått den förmodan, att Friherre af Wetterstedt, af esprit de corps, möjeligen skulle varit föranledd att tyda Svenska Språkets ordalydelse i likhet med Friherre Adlerbeth, men jag tror det icke vara första gången , som Svenska Academiens Språk varit i motsägelse med Svenska Folkets, och som jag blott känner det sednare, utan att ens äga hopp, att någonsin komma att begripa det förra, så får det förlåtas mig om jag tror, att verkan af de Aderton på Svenska Folkets Opinion är lika liten, som verkan af ConstitutionsLJtskottets Tjugefyra genom
Efter öfvervägande häraf samt af hvad de i ämnet företedda handlingar innehålla; så, och då dervid förekommit, att ÖfversteLieutenanten de Mottoni erhållit E. K. Maj:ts Nådiga Fullmagt å den beställning, hvilken han, i anseende till upplösning af det Regemente, hvarvid han tjenstgjort, måst, jemte innehafvande lön, frånträda, och vanligt varit, att, då Corpser blifvit reducerade eller tjenster indragna, de, som, enligt Fullmagter, innehaft beställningar med löner, fått dessa sistnämnda intill afgång eller befordran bibehålla; samt, enär härtill i betraktande tages det serskilda förhållande, som med de Mottoni inträffar, att han öf - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrift». N:o 250. 27 vergifvit eget fädernesland, för att i Sveriges tjenst ingå, och här, efter att hafva tjenstgjort, så vidt honom påfordrats, äfven qvarstannat, under förmodan att oafbrutet bibehålla de 1Öneförmoner, hvarå han undfått försäkran, men endast en kort tid uppburit, hafva R. St., med afseende jemväl derå, att ÖfversteLieutenanten de Mottonigenom sin till E. K. M. redan år 18x6 ingifna underdåniga ansökning om tillgodonjutande af deir lön, hvarom han den 1 Augusti 1814 blifvit försäkrad, inom behörig tid anmält och bevakat sin rätt i detta fall, ehuru för bristande tillgångar Nådigt bifall icke kunnat af E. K. M. lemnäs, alltså härigenom skolat i underdånighet anhålla, det måtte ersättning i Nåder varda de Mottoni beviljad för hvad han efter upplösning af Regementet Royal Suedois icke fått uppbära af den irsta Majorslön, 5oo Rrdr, som, till likhet med hvad en Officer af samma grad vid Konungens Eget Värfvade Regemente innehaft, blifvit honom beviljade; varande af R.
Detta ådagalägges tydligen af Kap. 2 § 3 Giftermåls-Balken, hvarest förbjudes, att syskonebarn må taga hvarandra till äkta, utan att Konungen gifver der lof till. Öfvertygelsen om ovilkoriigt förbud genom gudomlig lag hade naturligtvis ej kunnat förenas med det medgifvande, att förbudets giltighet skulle kunna upphäfvas. Och när det i 1734 års lag ovilkorliga förbudet emot äktenskap inom de i Kap. 2 § 5 Giftermåls-Balken uppräknade lederna af svågerlag å sidone förändrades genom Kongl. Förordningen den 10 April 1810, så att Konungen må gifva lof till äktenskap inom dessa leder, så måste man ock hafva ansett, att, om än äktenskap inom dessa leder ej äro att hänföra till de ovilkoriigt förbjudna, skäl dock förefinnas att icke räkna dem till de allmänt tillåtna. Den af Kongl. Majit förordnade Lag-kommittéen anför såsom motiv för bibehållande af ovilkoriigt förbud emot äktenskap inom vissa skyldskapsoch svågerlagsleder, att möjligheten och exemplet af könsförbindelser mellan närmare anförvandter skulle hafva ett menligt inflytande på uppfostran och det uppvexande slägtets sedlighet, och det således hvarken vöre Staten värdigt eller med dess sanna väl öfverensstämmande att tillåta sådane personer med hvarandra ingå äktenskap. Och med afseende på ett af de fall. om hvilka nu är fråga, nemligen äktenskap med broders enka, anför Lag-kommittéen, att som förhållandet mellan den ena maken och den andras syskon lemnar rum för ett mera fritt och förtroligt umgänge, samt omsor - 20 Lag-Utskottets Betänkande M 16. gen om sedlighetens bevarande således icke medgifver ovilkorlig tillåtlighet af äktenskapsförbindelser i delta svågerlag, vilkoret af dispens för sådant fall i Lag-kommittéens förslag bibehållits. Dessa af Lagberedningen i dess år 1847 utgifna förslag till Giftermålsbalk äfven godkända motiver ega ännu full giltighet. Inskränkningen i äktenskapstillåtlighet vid vissa äfven något aflägsnare slägtskapsgrader är ett skydd för familjeumgängets både renhet och frihet.
Slutligen hafva Revisorerne anmält, att, vid jemförelse af fångarnes antal i olika län, ett missförhållande i afseende å cellfängelsernas storlek och anordning syntes vara för handen, i hvilket hänseende blifvit anfördt, att de häktades antal år 1861 i Blekinge län utgjorde 480 och i Kalmar län 597, hvarvid för det större fångantalet i sistnämnda län funnes blott ett cellfängelse, nemligen i Kalmar med 102 ljusa och 5 mörka celler, under det för det mindre antalet i Blekinge län vore att tillgå 2:ne sådana fängelser, det ena i Karlskrona med 90 ljusa och 5 mörka och det andra i Karlshamn med 32 ljusa rum, eller tillsammans långt större antal än i Kalmar län, hvars utsträckta läge och stora folkmängd dessutom syntes hafva lemnat långt större anledningar att der förlägga 2:ne fängelser, än i Blekinge län med dess mindre folkmängd och mera centrala läge. I anledning häraf får Styrelsen underdånigst yttra, att uppförandet af en del så kallade kronoceilfängelser i landsorten i viss mån varit beroende af behofvet för ve_ — 335 — derbörande stadsoch härads-komrauner af nytt häkte samt de bidrag till byggnadens uppförande eller framtida underhåll, som nämnde kommuner varit villiga att lemna. Behofvet af ett kronocellfängelse i norra delen af Kalmar län har länge af Styrelsen varit kändt, hvadan ock Styrelsen, sedan Eders Kongl. Majit genom nådigt bref af den 4 Juni 1845, med bifall till Styrelsens derom gjorda underdåniga hemställan, uppdragit åt Eders Kongl. Majits Befallningshafvande i Kalmar län, att, för uppförande af ett nytt kronohäkte vid staden Wimmerby, för statens räkning inköpa den af Borgmästaren Bursie i sådant afseende för 200 Riksdaler Banko erbjudna tomt, under den 7 November 1848 till Eders Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat ritning och kostnadsförslag för uppförande af ett cellfängelse å nämnde tomt; hvilken Styrelsens underdåniga framställning likväl icke lärer hafva föranledt till Eders Kongl. Majits nådiga bifall.
Min och min reskamrats resdragter buro outplånliga spår efter en långvarig sejour i Alperna, och hvad miss Bells kostym angår, tycktes den, till motsats mot hennes lockar, " aldrig ny vara kommen ur skaparens handn. Också förklarade hon sig icke ovillig att? ' göra bodarnan, något hvar till hon ännu icke haft tillfälle - så mycket mer som hon allt för djupt deltog i m: r och m: rs M ' s sorg för att vara i lynne att " ta i hop med något af värden. Den dag, som kom, blef en af dem man aldrig glömmer! Vi " startaden precis 10. 9. efter intagen, kraftig frukost alla tre vid ett briljant humör - men himmel -, hvilket arbete! Att bese Vatikanens samlingar, att vandra i Neapels museer, allt blef en barnalek mot detta. Vidunderliga priser eller tarfliga dussinarbeten. Ingenting färdigt - bjärta färger, inga färger; för mycken snitt, ingen snitt. - Ibland visade till höger, ibland till venster och alltid, riar förhållandet hade bort vara omvandt; trappa upp, trappa ned. E n gång hamnade vi på en verkstad för herr-kläder och tv&amp; gånger i samma sadelmakare butik. I det praktfulla Galleria Vittori-Emaimele, som tycks innehålla allt, som kan locka en kvinnas öga och tillfredsställa hennes smak, bokstafligt väfde vi vadmal mellan butikerna, utan att andai finna hvad vi behöfde -. SH den vidunderligt långa Carlo Alberto gatan i ände - förgäfves. Vi dignade af trötthet, men miss Bell var sublim. Hon kommenderade oss som en trupp soldater. Ett skulle hiilla utkik till venster, en till höger; sjalf skulle hon passa på skyltarna en trappa upp. I bodarna försvann hon litet emellan. Ibland hittade vi henne p&amp; en pack1å.r med ritstifhet i hand; ibland dök hon ned i nagon öppning och kom igen med halms t r h i kläderna och rika erfarenheter i emballeringskonsten. Med ett ord: hon gjorde butikerna så grundligt, att vi två gånger hö110 p&amp; att bli utkörda, men hon gjorde också, något. annat.
April' öfver io.oco till antalet, redan få betala veden så dyrt som i Stockholm, och vid en obehindrad Exportation, skulle alldeles komma i saknad deraf; utan minsta ersättning af Bränntorf, hvarpå i Blekingen nästan ingen, men i Skåne så rika och oatödeliga tillgångar finnas; om, säger jag , Utskotten gjordt sig den mödan, att inhämta aila till deras föremål hörande upplysningar och ställt dem vid sidan, af den så mycket prisade och äfven af mig innom gränsorne af verkelig production, till dess värde erkände Närings friheten; så tviflar jag att Utskotten bordt föreslå, eller Riksens Ständer kunna besluta, att hos Kongl. Maj:t förnya en underdånig önskan, som för så korrt tid tillbaka blifvit anmäld, att Kongl. Majt med nådigt afseende på dess Undersåtares inbördes anspråk, och de serskildt, å ömse sidor förekommande omständigheter, ännu icke medhunnit sig deröfver i Nåder utlåta. Jag tillstyrker således vördsammeligen att detta ärende måtte till Utskotten återremitteras, för att närmare undersökas, innan Höglofl. Ridderskapet och Adeln fattar dess beslut i ett ämne, hvilket sä tillsägandes rörande tvänne parters rätt, hvaraf den enas skäl ännu icke på minsta sätt blifvit utredde eller ens efterfrågade; och jag hoppas då saken en gång kommer i sin rätta dag, att den vackra synpunct hvarunder den cu blifvit framställd, möjeligen skall tåla någon rättelse; likasom jag håller före, att den jjemnförelse med ved-exporten ifrån Finland , som blifvit åberopad, icke är så noga berak - Den 4 April. nåd, men deremot tages i öfvervägande, att i Finland utgör Skogen en verkelig Product, och ett verkeligt af Innevånarnes behof; I Blekingen äter, en knapp tillgång för Provincens egna tarfvor — och emelian frihet i Spannmåls-handel och frihet i Skogs-afsalu måste vara någon olikhet, då den förra årligen, dea senare blott i mansåldrar kan åstadkommas.
Och Adelns RrotQcql} den Ig sisth April gjorde snundtliga anförande, såsom tillägg till Herr Eagman .Manrterstams då ingifna nyss omför* -gasildta Memorial. ^\f dessa Memorial hafva Utskotten inhärn-! tat, att deruti på anförda skäl föreslås: af Hére Uagmännen Mannerstam: Isq atj en allmän riä* .fingsfrihet må införas, så att hvar Svensk man i Stad och på Rindet skall ägg att idka hvilket lofligt näringsfång sarp heldst, emot fullgörande af de allmänna skyldigheter och de afgifter tilf Staten, sorn dermed ärq förenade, samt att Allmogen m| utan särskild afgift idka handtverk OCh slöjder; 2.0. att handel och sjöfart, sa val fnom Riket sorn till Utrikes orter, må af hvilken sorn helds; obehindradt idkas, samt Stapelfrihet lemnäs åt allg d© hamnar i Riket, derifrån fartyg kunna till inp,ch utrikes, orter1 afsändas, pch der Tullbevakning finnes eller kän med säker controll inrättas; samt att alla Svenska män jnå aga rätt att reda i skepp; 3:0 att utländska skepp
Denna § skulle nemligen, på sätt Högsta domstolen yttrat, medföra ej allenast begränsning för framtiden af Konungens, jemnlikt 89 § Regeringsformen, ägande lagstiftningsrätt i mål, som röra Rikets allmänna hushållning, utan äfven rubbning af åtskilliga i nu gällande författningar, rörande sådana ämnen, meddelade straffbestämmelser. I förra hänseendet, eller hvad angår Konungens lagstiftningsrätt, hvaraf de honom underordnade myndigheters beror, skulle bestämmelsen, såsom innefattande ändring eller förklaring af grundlagen, här ej vara på sitt ställe; och hvad åter beträffar de uti nu gällande ekonomiska författningar stadgade straffpåföljder af annan beskaffenhet, än här sägs, synes det ej vara nödigt att sålunda upphäfva desamma, i utbyte emot det för en mängd skiljaktiga förhållanden alltför allmänna och obestämda stadgande, som här blifvit föreslaget. Dessutom torde det vara mest lämpligt, att straffbestämmelser för öfverträdelser af påbud i ekonomimål utsättas i sjelfva påbudet eller författningen. 13 Kap. Lag-Utskottets Betänkande, JS:o 58. 41 13 Kap. Orri fridsbrott. Att den, som dräper annan vid Gudstjenst eller religionsförrättning, bör mista lifvet, torde ej behöfva bevisas. Äfven härutinnan finner Utskottet betänkligt frånträda nu gällande lag, samt anser således ett tillägg i sådan syftning böra ske vid detta kapitels 1 §. Den, som söker, men ej gitter med våld till annan intränga, för att honom misshandla, har dermed uppenbarat en sådan brottslighet att rättvisan derföre krafver straff. En bestämmelse derom finner alltså Utskottet nödig i 9 §. 14 Kap. Om förfalskningsbrott. Uti 4 § stadgas straff å den, som falskeligen i annans namn, sig eller annan till nytta eller för att dermed skada göra, skrifver köpebref, kontrakt, skuldebref eller andra dylika handlingar. Erfarenheten bar emellertid visat, hurusom bedrägerier föröfvas genom handlingar, skrifna i diktade personers namn; och då en dylik gerning ej är mindre brottslig än den förra, har Utskottet ansett sådant böra i denna § uttryckas.
(Iringar i kronoutskyldernas debitering, uppbörd och redovisning, hvilka nu ej blifvit vidrörda; med då dessa frågor nästan alla äro i mera eller mindre mån beroende af den utgång, som de nu afgifna förslagen komma att erhålla, och för öfrigt äro af jemförelsevis mindre vigt, så hemställer jag i underdånighet, att förrberörde ämnen för närvarande icke måtte upptagas till nådig pröfning, eller ingå i den nådiga propositionen till Rikets Ständer. Uti delta underdåniga yttrande instämde Stats-råden Genberg, ron Hohenhausen och Fåhreeus samt Hans Exc. Justitie-Stats-minislern Hr Grefve Sparre.
KammarCollegii Kungörelse den LO Maji 1799/ angäknde förbätirjng i 178Z ärs Landtmäteri-Tapa, wille öfwer detta mäl, såsom afOeeonomiff beskaffenhet, framdeles, i den för Oeconomiffa ärenden föreskrifua ordning, sitt beslut fatta. ^9:0 Förklarande, i anledning af den utaf Riksens Ständer föreslagna msdification wid 4 8> af 1802 ärs Kongl. Förordning om Stängscl-ffpidigheten, det Konungen funnit nyttigast att Den iZ October. 489 att lära oförändradt förblifwa wid hivad Stängsel-Författningen härutinnan innehaller. 10:0 Bifall, t afseende pä de Konungen tillkommande åtgärder, till det af Riksens Ständer fattade beslut att alla de ärender som under sistförflutne Rikc-^ag blifwit afgjorde, och öfwer hwilka besluten till den nästföljande ffulle blifwa gällande, samt således nu bordtäter förekomma, böra, i anseende till den korta mellantid som sedan förra Riksdagen förflutit, nu, såsom under samma wilkor faststälde anses. Högloflige R^ddcrffapet och Adeln lemnade Riks-Salen klockan half till I. lii krotocoUi, 6. 8i1ver8tolpe. Tisdagen den 16 October. kleillim klockan 12 förmiddagen. Ordförande under Herr Baron och LandtMarstalkens fortfarande sjuklighet. Grefwe 6ust3,k UelVLnUsuxt. Upplästes ett frän Expeditions-UtffotteL inlemnadt nytt exemplar af skrifwelse till Kongl. Maj:t, angående medel till afstprande af upplopp, bwilket, sedan den i det förra exemplaret befintliga slutmening nu war utesluten, af Ridderffapet och Adeln godkändes.
Hvad sålunda förekommit, hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten i behörigt öfvervägande tagit; dervid Utskotten, sorn instämma uti den i‘sistberörde Utlåtande yttrade åsigt, att rättigheten till hemtning och användande af den Hafstång, som från hafvet å landet uppkastas, uteslutande tillkommer strandegarne, funnit det af Motionairen nu framställde förslag, hvilket afser att, genom vänliga öfverenskommelse^ tillvägabringa en reglering eller jemkning, hvarigenom jemväl egarne till de icke vid hafsstranden belägne hemman kunde komma i åtnjutande af förmonen att hemta Hafstång, vara ett ämne af den enskilda beskaffenhet, att frågan derom icke tillhörer Rikets Ständers upptagande och pröfning; på grund hvaraf. Utskotten anse motionen, såsom icke föranledande till någon åtgärd, böra förfalla. Hvilket dock , jemte en Ledamots serskilda yttrande, vördsamt underställes R. B. Ständers egen pröfning. R eser vati ö xr Af Anders Svensson: Emot det beslut Lagoch Oeconomie-Utskotten behagat, i anledning af min hos Hedervärda Bonde-Ståndet framställde motion, i afseende å Tångtägt, fatta, nödgas jag reservera mig. Då jag genom denna min motion endast upplifvade del beslut, Rikets Ständers Lagoch Oeconomie-Utskott vid sista Riksdag, i anledning af min, i enahanda afseende då afgifne motion, fattade, kunde jag svårligen misstänka, att Utskottens nuvarande Ledamöter skulle anse frågan vara af så enskild beskaffenhet, att den icke tillhörde Rikets Ständers upptagande och pröfning. Utskottens omförmälde åsigt af motionens beskaffenhet^ äfvensom dess dervid fällde omdöme, att ali Hafstång, som från hafvet ä landet uppkastas, tillhör strandegaren, kan jag icke dela. Till vederläggning af sistnämnde satts, på förutsättning af hvars vigtighet det åstadkomne beslutet Lag-samt Allm. Besv. ochOecon.
Dä varamle 8t:r anorclnalle pä Lanken serskilllta anslag kär allmänna bebok, an viste pä Lensamma kör L:g!sOontoiret ett nära oinskränkt llreLitiv, ock ökarle ett annat, villkärrgäenöe LiksLag, Klim. äkagarinslnrättningen beviljgöt, krän 3oo,ooo L:Lr Unöer vissa vilkor till 2 millioner L:clr. klvarkörutan anbekalltes, att, jemte akbetalningsriie ä Länkens slcirtz tästigbetslän krän oeb MeL är i8,5 till oeb Mell i82o, 5oo,ooo L:Lr ärligen skulle ak Lanken utlänas pä kastigbeter i stäclerNe ock pä lanLek mot 4 proett ränta oeb 28 ärs inbetalning; till säkallacle vLlingslän anvistes 100,000 L:Lr ä 2 proclt pa 8 är. llnruviLa llet mell LeSsa län as^ktaLe änLamäl, att bjelpa i körlägenbet staLLs jorbbrukare vunnits, är Loek tvilvelaktigt; t^ lie körllelaktiga vilkoren rippmanalle äfven aaura att söka liem, oeb Lessa senare kafva vanligen lättast kunnat anskaffa lien erbjucina säkerketen. Lör ölrigt börjacie vill Lenna LiksLag, lien grttnLsals göra sig gällanrle, att man genom noggranna bxationrr ak serlelstoeken kunLe pä en gang trygga Karin - 34 §tatsock Laneo-Iltskotteus garnes bekok sk Rörelsekapital ock gifva »sverket mot m^ntvärclets fö, Snäringar, ekuru clet förra, keroencle »k proöuctionens storlek, afsättningens IZttket ock 6rsclitenr köi källanclen, ak inga beslut kan bestämmas, ock clet senare eoösst star att vinnas genom elt fast silfvervärde.
Resolutionen uppå Städernes besvär den 3 Februarii 1748, blifvit förklaradt, att Borgerskap i Städerne , då de för Kronans räkning verkställa syner och värderingar , ej kunna någon vedergällning derföre tilläggas, anse Utskotten likväl, uppi de af Herr Leffler anförde skäl, och då billigheten synes fordra, det Borgerskapet icke, utan någon motsvarande ersättning, använder sin tid för ändamål, deraf ingen enskild fördel dem tillskyndas, sig böra vördsamt tillstyrka , att Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Maj.-t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj.t, genom allmän Förfåttnina, täcktes i Nåder stadga, att Borgare), af hvad yrke som helst, enär deras biträde för Kronans räkning fordras vid syner, värderingar, inventeringar, besigtningar m. m., brandsyn ner o Kronans hus likväl undantagne, skola , jemväl då sådane förrättningar verkställas inom de städer, der de äro boende oeh hafva deras hemvist, för hvarje dag åtnjuta En R:dr B:co i Tractamente, ehvad förrättningen fortfar längre eller körnare det af dagen i Och förmoda Utskotten till detta tillstyrkande sig ega så mycket mera skäl, sorn Kgl. Majus den 5 Julii 1837 utfärdade Nådig» 4 Stats» samt Allm. Besv. o. Oee. Utsi. Uti. N.-o Resereglemente tillägger Borgerskapet skjuts efter 2:ne hästar och En R:dr B:co i dagtractamente, då de, för besigtningars anställande, resa utom den stad, der de äro bosatte; hvilket Nådiga stadgande Utskotten anse böra förblifva oförändradt. Några Ledamöters serskilda tanka var-s der härhos vördsamt öfverlemnad. Stockholm den 12 Maji 1829. Res er vat io n Saf Herr Lagerhjelm , Pehr:
Det kan endast vara formernas helgd, som kan förmå mig ali upträda för befrämjande af uptagandet utaf Hr Munck af Rosenschölds motioner, men det föranleder mig också att upläsa för Hr Printzensköld första början af den 21 § Riksd.Ordn., så lydande: Den 7 December. 143 ”Riksdagsman af alla Stånd skola dagen efter den, hvartill Riksdagen pålyst blifvit, sina fnllmakler upvisa; R. o. Ad:s Ledamöter legilimere sig på det sätt, Riddarh.Ordn. föreskrifver. PresteBorgareoch BondeStåndens Ledamöter angifve sig och styrke sin behörighet inför Just.-SlatsMinistern, eller den Konungen i hans ställe förordnat, hvilken lillhälle, till uplysningärs afgifvände, Fullmäktige i Banken och Riksg:s-kont. för det Ständ, hvars Fullmakter skola granskas. Sådan gransking, hvars föremål är att undersöka, huruvida Fullmakterna blifvit utfärdade i den form, söra nästföljande § föreskrifver, skall sist inom fyra dagar derefter vara fulländad ; hvarje Stånd dess pröfningsrätt förbehållen” etc. Jag ber att Hr Printzensköld och en hvar ville inse, alt orden ”hvarje Stånd” har afseende icke blott pä de tre ofrälse, utan äfven på R. o. Ad., och hade de icke haft det, så hade R. o. Ad. icke kunnat åberopa denna § såsom grund för den rättighet, som af R. o. Ad. under , gårdagen här utöfvats. I anledn. af de sålunda framstälde olika meningarne yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då, enl. 45 § Riksd.Ordu.
Till följd af ruin öfvertygelse om meningen af 107 §., instämmer jag fullkomligen med hvad Herr Grefven och LandtMarskaiken, äfvensom Friherre Cederström yttrat. — I annat fall, och om jag ej ansåg Lagen fordra att öfverläggningen nu mera bör stadna vid den fråsan, huruvida Ridderskapet och Adelö yrkar Proposition tilt återremiss eller icke, skulle jag ej underlåta att besvara Friherre Boye. Friherre Stael von Holstein Om Herr GreL vens och LandtMarskaiken® vägrande af återremiss grundade sig derpå, att Constitutions* Utskottet i:ke funnit sig behörigt ingå i nå - Den 2? April. gon granskning af detta ärende, emedan det ej passerat Stats-Rådet och således derom ingen ting finnes i Frotocollerne, skulle jag intet yrka någon Proposition; tnen enär skälet uppgifves vara det, att, då Constitutions-Utskottet afslagit Motionen, Riksens Ständer icke äga stt fordra återremiss, hvilket är en inskränkning i Ständernas rätt, emedan ingenstädes i Grundlagen finnes något undantag för Constitutions Utskottet, att i likhet med andra Utskott, genom återremiss åläggas afgifva förnyaclt yttrande, måste jag häremot protestera, under fortsatt yrkande om återremiss af Betänkandet. Friherre Cederström, Ulric: Jpmte det jag till alla delar förenar mig med f riherre Stael von Holstein, får jag än ytterligare iterera min föiklaring, att, dä återremiss af Anmärkningsmål förut skett, jag ej kan inse, hvarföre den nu skulle nekas. Friherre Boye-. Kan hända den värde Ledamot, som nyss talade, torde tillåta mig, att, om dess yttrande säga, att det sannerligen var mera qvickt och gladt, än det var grundlig': Man förfar icke rätt då man sammanblandat olika begrepp och ofka Lagart RegeringsFormens bud, angående en Opinions Nämnd, att döma Högsta Domstolen, har ingen ting gemensamt med Regerings.Formens bud, angående sättet att afgöra anmärkningar emot Stats-Rådet.