Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och då jag en gång får tagit min filosofie doktorsexamen och blir en välbeställd docent här i Upsala, så ämnar jag hitföra henne som min unga brud, ty i henne har jag varit smått förälskad allt se’n jag var en 12 års pojke. Om jungfrun håller hvad barnet lofvade, så kan jag säkert ej undgå att bli kär på allvar i min lilla fagra elfva. “Men visa mig nu den reela vänskapstjensten att gå din väg och ej vidare prata bort min dyrbara tid.“ Halfdan hade blott några timmar sutit ostörd vid sina studier, då det åter knackade på dörren. “Stig in!“ ropade han i förargad ton. Trenne äldre herrar inträdde, blossande på sina cigarrer. “Professor Runius!“ utropade Halfdan, uppspringande. “Jaha, min kära herr Nordenson, medan jag var ute och tog mig en liten promenad nedåt ån efter middagen med dessa mina ärade gäster, beslöt jag mig för att gå upp hit för att fråga om herrn icke fått min biljett eller hvarför herrn icke kommer.“ “Ursäkta, herr professor, jag är ofantligt tacksam för herr professorns godhet att tänka på mig, men ...“ “Hvad för men, min unge herre? Hvarför kommer han ej, då han är så tacksam för att ha blifvit bjuden?“ “Förlåt, herr professor, men jag går aldrig på stora kalaser. Då jag ligger här i Upsala för att sköta mina studier, skulle alltför mycken dyrbar tid gå bort, om jag bevistade dylika tillställningar.“ “Kantänka! Liksom herrn toge så väl vara på tiden att ej mången stund finge gå bort på nöjen, fast väl de nöjena äro af en annan natur, förmodar jag. “Sitta på källare om nätterna och dricka punsch tillsammans med lättsinniga kamrater, det kan herrn, gissar jag, men komma på en middag, der äfven fruntimmer äro närvarande, och man måste genera sig en smula, det är tråkigt, bevars! “Men nu har jag satt mig i sinnet att jag vill presentera herrn för min hustru och dotter och har enkom kommit hit upp för att hemta herrn. Gör sig nu derför i ordning utan vidare orerande och kom. Dansen har ej börjat ännu.“
Som Margaretha af mångahanda affecter och sinnesrörelser uppskakad blifvit och väl behöfde komma till ro, lyfte jag henne i slädan, täckte om henne med fällen och började köra emot prestgården, dit alla andra gåendes medföljde. Men när vi så ett stycke farit hade, talade den ryske officeren hasteliga i tysthet till mig, sägande, att han icke sett på mig så noga här ute på isen, att han just kunnat mig igenkänna, hade icke heller hans folk någon misstanke på mig dragit. Dock rådde han mig att icke bry mig om att deras närmare bekantskap göra, utan vid första möjliga tillfälle eschappera. Och som pastorn lofvade mig med hand och mund att min kära Margaretha beskydda, och kanske till och med henne till Åbo convoyera, ernande sig snart dit i socknens angelägenheter, alltså, då jag henne endast ondt, men ej godt göra kunde, togo vi som hastigast afsked af hvarandra, sen vi hunnit till prestgården, lofvandes jag att henne innan kort i Åbo återse; och smög jag mig så en annan väg ut genom en bakdörr, lemnandes kosackerna utan att dem för eskorten tacka. Drog det dock något ut, innan jag på alla krokvägar till Åbo hann, isynnerhet som jag ej ville lemna Pekkas häst i villan, utan hemtade jag den och förde den hem, försäkrandes mig ock genom denna tjensten om deras villighet till återtjenst. Under ifrigt samtal med Fält-Superintendenten Ilronomachus Stephanus Przybytovicz och ett par officerare af hög rang vandrade Furst Galitzin lifligt fram och åter i ett rum af Åbo slott, der Fursten då hade sitt residens, då en af hans adjutanter anmälte, att Baron Johan Bruce anhöll om företräde. „Ah, är han hemkommen,“ sade Fursten lifligt, „bed honom stiga in. Nå, Johan Petrovitsch,“ tilltalade Fursten den inträdande, „välkommen åter! Hvad vet du att berätta? Icke alltför mycket klagovisor bara! Jag önskade ej mer behöfva höra sådana, sedan vi kunna säga, att vi ha på sätt och vis fred. Men du ser helt bedröfvad ut. Du begär för mycket, det går ej så lätt.
Ett sådant tillstånd, som måste betaga löntagarne all båg för tjensten och föra dem till obestånd, bör icke längre få fortfara, såsom ock Eders Kongl. Majit täckts förklara genom det mig redan sistlidne år gifna uppdrag att i underdånighet in komma med förslag till förbättring, i den mån sådan kunde vara af behofvet påkallad, af embetsoch tjenstemännens vid dé Sjöförsvars-Departementet tillhörande embetsverk och korpser lönevilkor; och jag anser mig derföre pligtig att nu i underdånighet yrka en allmän löneförbättring för de till Sjöförsvaret börande stater och korpser, efter de grunder jag torde för hvarje af dem särskildt få föreslå och hvilka Eders Kongl Majit säkert skall finna billiga, då de ifrågaställda löneförbätlringarne i allmänhet knappt motsvara skillnaden emellan letnadskostnaden nu och vid den tid, då nu gällande stater utfärdades, samt för många ej ens ersätta den vid 1840—1841 årens riksdag bort tagna förmånen att efter riksmarkegångspris tillgodonjuta förhöjning för den under lönerna inbegripna spanmål. Om jag alltså antager, att emot berörda löneförbättringar, hvad beloppen angår, icke något kan vara att erinra, anser jag ock, hvad Flottan särskildt angår, för synnerligen angeläget, att deras äskande icke fördröjes, emedan i annat fall flertalet af det yngre befälet och gemenskapen säkerligen icke längre skall tveka att utbyta den till de lörsta lefnadsbehofvens fyllande otillräckliga vedergällning, som nu beslås dem för tjensten vid flottan, emot den rikliga utkomst, de hafva att påräkna i den enskilda industriens tjenst, vid allmänna arbeten, och eget nog, äfven vid en och annan af statens nybildade inrättningar. För framgången af en angelägenhet, ' sådan som denna, visa sig dessutom, älven med hänseende till de behöfliga tillgångarne, omständigheterna synnerligen gynsamma, då, under ingen föregående tidsperiod, samtidigt Rikets drätsel varit mer blomstrande samt välmågan i landet större och allmännare spridd, än i den närvarande.
I följd häraf och då, enligt Utskottens åsigt, någon fördel icke vore för brandstodsskyldige att hemta deraf, att brandstodsskyldigheten utsträcktes derhän, att brandstod förklarades böra utgifvas länsvis, i stället för häradsvis, få Utskotten vördsamligen tillstyrka , att Rikets Ständer må hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom förklaras, all, efter tre år från dess kungörande, 4, 5 och 6 §§ i 24 kap. Byggninga-balken samt de på stadgandenä i samma §§ grundade författningar, upphöra ali vara gällande. Lagsamt Allm. Besvärsoch Elton.- Utsk. Memorial, N:o 35. ä Och få Utskotten, i följd häraf och under förutsättning att Rikets Ständer godkänna hvad Utskotten sålunda föreslagit, hemställa, att Herr Grefve Snoilslcys framställning i öfrigt må anses hafva förfallit. Stockholm den 20 Augusti 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Augusti 1851, kl. 12 midd. Memorial, i anledning af återremiss af Utskottens Betänkande N:o 8, angående väckt motion om ändring af Kongl, brefvet den 19 Juni 1830, i fråga om beräknande af matlag eller rök. Berörde Betänkande har Vallöf]. Borgareståndet, enligt protokolls-utdrag den 23 sistlidne April, till Utskotten återremitterat; men som samma Betänkande blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Högv. Presteståndet bifallet, och Hedcrv. Bondeståndet låtit bero vid Utskottens uti samma Betänkande gjorda tillstyrkande, att den väckta motionen icke måtte bifallas; alltså och då Utskottens berörde tillstyrkande är af tre Stånd godkändt, och således, jemlikt 75 § Riksdags-ordningen, den väckta motionen genom Rikets Ständers beslut afslagen, kan återremissen från Vallöf].
Ej heller är beräknadt: lampa i tamburen — / liter fotogen pr kväll 5 månader blir efter 15 öre pr liter ungefär 2 7, öre pr kväll och för 150 dagar 3,25 — spruckna lampglas, sönderslaget porslin och glas, förtenning af kopparkärl, uppbrända emaljgrytor, bortskaffning af affall, hjälpgumma till storstädning, den större tvätten och kostnader af alla möjliga slag, som förekomma i ett hushåll. Lägg så till allt detta att några af inackordenterna skola hafva sin mat på skilda tider — jag talar ej alls om dem, som icke kunna äta det ena eller andra —, så man får koka och diska i flere omgångar, hvilket medför större kostnader både för maten, som blir odrygare, och ve1 6 IDUN 1898 den, som går mera åt, för att inte tala om tid och det dubbla besväret. Hvad som nu gör, att de flesta inackordenter i själfva verket hafva det bättre än pengarna tyckas räcka till, det är att ytterst sällan någon lef ver på endast inackorderingar, utan att mannen i familjen — om en sådan finnes — förtjänar till hyra och vedbrand; eller, om det är en änka, har hon någon pension eller släktingar, som » sticka emellan » ibland med något in natura, ibland en liten summa pengar vid höstinköp eller dylikt, så inackorderingsafgifterna till större delen få användas till mat och de dagliga löpande utgifterna. I allmänhet är det äfven en helt liten familj, som anses kunna » draga sig fram » med att hafva inackorderingar. Ännu aldrig har jag hört nå- gon enda samla kapital därpå, men väl däremot flere klaga, att de aldrig få så mycket öfver att det räcker till en ny kappa eller klädning, utan få de i oändlighet slita på och lappa det gamla. Hvad som äfven bidrager att kunna förbättra mathållningen är om två inackordenter dela rum samt då en inackordent stannar hela året om, så att en del af omkostnaderna får fördelas på 12 i stället för 8 månader. Det skulle då i stället för 40 kr. blifva 26,66 / kr. pr månad, så resten eller 13,33 / kr.
Sl:s sida i dessa delar, så alltför gerna, blott man derifrån skiljer de juridiska frågorna; ty ehvad R. St. då, jemte ett lagförslag rörtde de hufvudö grunder, som äro af civillags natur, öfverlemna de uppgjorda förslagen i öfrigt opröfvade, eller efter företagen granskning deraf, så har K. M. alla materialier gifna, för att kunna i grundlagsenlig ordning utfärda en författning i ämnet. Men om man åter icke vill åtnöja sig härmed, utan nödvändigt vill ingå med ett i alla delar fullständigt utarbetadt lagförslag, så måste R. St. äfven uppgöra redactionen, sorn så ofta blir felaktig och hindrar K. M. att antaga R. St:s förslag. En ledamot har begärt, att Högsta Domstolens och Statsrådets ledamöter här på stället måtte företaga en sådan granskning af ifrågavar. förslag, att någon vidare granskning hos K. M. ej skulle behöfvas. Jag hemställer dopk, huruvida sådant ens är möjligt. Hvad Högsta Domstolens ledamöter angår, ser jag utom mig ingen af dem Isar tillstädes, och detta rum utgör dessutom blott -j^del af Representationen, så att man i allt fall ej kan veta, huruvida förslaget, efter sammanjemnkn. af RiksSt:ns olika beslut, blir sådant, att det kan antagas utan föregående contrapropos. från K, M, Jag hemställer, om det icke t. o. m. ar troligt, att en sådan conlrapropos. blir nödvändig, hvilket dock skulle så förlänga frågans definitiva afgörande, att saken derigenom högst olyckligtvis skulle komma att förfalla. Jag skall emedlertid icke vara envis i fullföljandet af ruin mening, men reserverar mig i afseende på utgången. Hvad beträffar den väckta frågan, hvilketdera af de uppgjorda förslagen bör läggas till grund för den speciella granskning, hvari man tyckes -vilja ingå, så får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt Utsktns förslag innehåller flera bestämmelser än Gr. Frölichs, och att dessa således, om det sednare förslaget lages till grund för öfverläggningen, icke skulle komma under någon pröfning. Jag skulle derföre tro det vara rättast, att taga Utskms förslag tilt grund för föredragningen och låta Gr.
Herr Gripensvärd, 1'Fredric, anmälte sig äfven, att när frågan om förklaring af berörde 7 §, förekomme, fä i ämnet sig yttra, Börjades uppläsning af Riksens Ständers Revisorers Berättelse, angående den af StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper innevarande är verkställda granskning, med hvilken uppläsning fortfors till kl. en qvart till 12, da efter ankomsten af de tvenne Härolder, hvilka borde gå framför Ridderskapet och Adeln, Herr Grefven och Landtmarskalken med Ridderskapet och Adeln afgick till Storkyrkan, hvarest Riksdags-Predikan afhördes. Härefter begaf sig Ridderskapet och Adeln till Kongl. Slottet samt åtföljde den Kongl. Processionen till Riks-Salen, hvarest, i närvaro af Hans Kgl. Höghet KronPrinsen, Hans Kongl. Höghet Hertigen af Södermanland uppläste det Fal, hvarmed Kongl. Majit i Nåder helsade Riksens Ständer, hvarefter HofCanzleren, Friherre af Wetterstedt uppläste Kongl. Majits Nådiga Berättelse af denna dag om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit sedan sista Riksdag, af hvilken Berättelse jern - 2g Den z 7 November. väl ett exemplar till hvarje Riksstånd öfver» lemnades. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes vid utgången från RiksSalen kl. £ till 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli , O. J. Lagerheim. Fredagen den 28 November. Plenum klockan 10 föremiddagen. Justerades Pleni - Protocollet för den 27 dennes. I anledning af Ridderskapets och Adelns sistledne gårdag fattade beslut, samt uppå framställd anmodan af Herr Grefven och LandtMarskalken, uppläste Grefve Mörner, Adolph Göran, de Tal, med hvilka han, såsom Ordförande för Ridderskapets och Adelns Deputation, helsat de öfrige Riks - Stånden, hvilka Tal lydde som följer: ”Till Högvördige Preste - Ståndet. Då Ridderskapet och Adeln nu åt
Mig synes ock, att de brydsamma befattningar, hvilka i ock för den blifvande realisationen för BancoStyrelsen mäste uppkomma, icke vid samma tid må ökas genom andra af något verkeligt behof icke påkallade. Jag känner denna Styrelses förlitande på sina 46 Den i Februari i f. in. krafter och på framgången af sina företag. Jag misströstar ej heller derom. Men måhända böra Riksens Ständer ej alltför mycket begagna sig af dess mod och starka vilja, och ej hopa allt på den närvarande tiden. Att sluta af 8:de punkten sidan 53, ämnar BancoUtskottet till ledning för fullmägtige icke ens antyda de controller, hvilka borde sättas i stället för dem, som skulle försvinna. Med ett gränslöst och i sanning ovanligt förtroende bär Utskottet öfverlemnat denna vigtiga fråga till Fullmägtiges godtfinnande. Det synes likväl som desse, under denna Riksdag, haft rådrum att härutinnan till Utskottet inkomma med förslag, då efter granskning Reglemente, Inslruction eller BancoOrdning kunnat upptaga allmänna föreskrifter såsom hittills ägt rum, utan att derföre alltför mycket binda bänderne på Banco-Styrelsen. Den täflingsskrift, som ansetts förtjena en mindre belöning, eller det enskilta förslag, sorn finnes bifogadt ÖfversteLieutenant Hjertås utlåtande af d. i5 Oct. 1828, håfve ej Fullmägtige såsom eget förslag tillägnat sig. Misstag och förluster kunna låta tänka sig. Både Verkets och Styrelsens egen säkerhet synes fordrat sladganden i detta, som andra fall. Ehuru föga tänkbart, vore det ej omöjligt, att Fullmägtige emot den princip, som hittills varit gällande, kunde intränga alltförmycket i verkställighetsåtgärder inom Banken och, under öfvertygelse att bättre ga - Den i Februari i f. m. 47 räntie icke funnes, än den moraliska, hvaröfver de sjelfve voro mästare, kunde de i egne personer öfvertaga den närmaste befattningen och ansvaret.
Hvad ändtligen angår de af motionärerne till inrättande föreslagna sjömärken uti de norra farvattnen, så och enär sådane för befrämjande af sjöfartens säkerhet och beqvämlighet i allmänhet äro nödvändiga, väsentligen för kustoch inomskärsseglingen och af Lots-direktören i hans sednare af Förvaltningen af Sjö-ärendena i denna del förordade förslag upptagne till en kostnad af 16,325 R:dr Riksmynt, anser Utskottet sig böra i så måtto understödja motionärernes framställning i ämnet, att Utskottet tillstyrker Rikets Ständer att till sjömärkens anbringande, företrädesvis i farvattnen norr om Stockholm, bevilja och till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett anslag af 16,000 R:dr Riksmynt, alt med 8,000 R:dr årligen under 1858 och 1859 från Riksgälds-kontoret utgå. Öfver de af motionärerne gjorda här ofvan fullständigt omförmälda framställningar i afseende på äskade förbättringar i lots-väsendet, får Utskottet nu slutligen sig yttra. Att lots-väsendet är behäftadt med flere bristfälligheter kan Utskottet icke underlåta att såsom sin öfvertygelse uttala. Såsom sådane anser Utskottet företrädesvis böra antydas att lots—helaltn ingen mångenstädes är förenad med jordbruk. Då vid åtskilliga hemman fästades skyldigheten att uppehålla lotsningen inom vissa distrikter, emot befrielse från utgörande af flere den skattskyldiga jorden åliggande onera och besvär, berättigades tillika ett lotshemmans egare eller innehafvare att sjelf besörja lotsningen om han dertill vore lämplig. I följd af sin dubbla egenskap af både jordbrukare och lots är han ofta i frestelse att åsidosätta lotsningens mödosamma, farliga och svagt vedergälda åligganden för att verkställa de för hemmanets brukande nödiga samt tillika lugna och mera vinstgifvande arbeten.
till mantalsskrifningar i de »(ader, der de hittills förrättats af häradsskrifvare, och till skattläggningar, der sådana ifrågakomma; resekostnader och tiaktamente till vaktbetjenter vid landshöfdinge-embetena, då de i tjenste-ärenden afskickas utom landshöfdinge-residens-staden, kostnader för blanketter till debets-sedlar och betalningsbevis för 23 krono-utskylder, för diariers och handlingars samt räkenskapers vid läns-styrelserna inbindning samt för läns-styrelsernas kungörelsers införande i allmänna tidningar, der sådant bör ega rum och icke sker för ändamål, hvartill särskilda anslag äro anvisade, hvaremot för tryckningen af nämnde kungörelser, enahanda belopp sorn hittills, eller 100 rdrbko lör hvarje län i ett för allt borde bestås. I afseende å personalen och aflöningarnas belopp, hafva kommitterad* vidare föreslagit för lands-sekreterare, i hvarje utom nedanämnde 8 län —. lön ... 666: 32. Summa resepenningar och expenser 133: 16. för hvarje grad — 800: i Stockholms, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens län, der sportel-inkomsterne äro ringa, lön ... 866: 32. resepenningar och expenser 133: 16. samt efter nuvarande beloppet i anseende till betydligare extra inkomster: i Gottlands län, lön .. 366: 32. resepenningar och expenser 133: 16. Blekinge län, lön 466: 32. resepenningar och expenser 133: 16. Götheborgs och Bohus län, lön 266: 32. resepenningar och expenser 133: 16. ■ 18,600: — —■
[1915) E n u n g bildad flicka önskar plats i Stockholm eller på landet för att gå frun till hända och läsa med mindre barn mot fritt vivre. Närmare på fru Bloms inackorderingsbyrå, 38 Drottninggatan, Stockholm. (S. N. A. väder, och om vintern bör man hålla luften i rummet så fuktig som möjligt. För att skydda palmens stora vackra blad för att bli bruna i spetsen, bör man akta sig att vidröra dem. Om sommaren behöfver växten mycken fuktighet. Stora exemplar böra vattnas, tills vattnet tränger ut genom krukans botten. Solfjäderspalmen bör helst omplanteras i maj. Jorden bör bestå af en blandning af fet ler-, sandoch löfjord. En tillsättning af hornspån verkar fördelaktigt på växten. Blomstervän. Henrik Gahns Tvätt-Tvålar ill - vät c| j-ozda o. c t | c^oda k \ ^ct &lt;^Cfäde % ^öz y finnas Mafåvazdöp-ii^ingrczz o - tä-nS-i^på fötna-ö - fcvi / C \ ^kkvi$K&gt; kittla * på- i firmastämplade stycken innehålla ej frätande lut, äro goda och billiga. R e - kommenderas åt alla sparsamma och praktiska husmödrar. Säljas i välförsedda detaljaflärer. iac^ez. - facket. pz-is. Hvarje CARLHOLM &amp; SÖDBRQVIST 2 Köket. A T r å n g s u n d 2 tvål är stämplad med vidstående A. fabriksmärke. Att förvara köttbullar och kalops. Köttbullar kunna förvaras flere månader, om man, sedan de äro färdigstekta, nedlägger dem i burkar af bleck eller porslin (jag brukar härtill väl rengjorda burkar efter anjovis och konserver) samt slår litet smält flottyr, efter buljong, öfver det hela, så att det bildar en botten öfverst i kärlet. Förvaras i källare. Endast ett papper öfverlägges att skydda för dam. På samma sätt kan kalops gömmas året om.
Stir ville updraga åt LagUtskit att föreslå och till godkännande framlägga de förändrade lagbestämmelser, hvilka erfordras för undanrödjandet af de betänkligheter, som legat till grund för det Nåd. afslaget. Den 25 Juli e. m. 331 Till frågans närmare belysning och utredning får jag äran bifoga de erforderliga handlingar. Om remiss till LagUtsktt anhålles vördsamt. Remitterades till LagUtskit. Föredrogs ett från Högv. PresteStrt ankommet prot.-utdr. N:o 342, innehållande, bland annat, inbjudning till MedStm att biträda ett af PresteSt:t beslutadt tillägg till BankoUtsk:ts förslag i Mem:t N:o 27, ang:de det belopp, Banken må hafva på utrikes ort nedsatt. Begärdes på bordet. Efter förmälan, att Hr Blomstedt, Carl Beinhold, som varit Suppleant i StatsUtsk:t, blifvit vald till ledamot derstädes, anmodade H. Exc Hr. Gr. o. Landtm. Ståndets Hrr Elektorer att utse en Suppleant i nämnde Utsk., i st. f. Hr Blomstedt. Fortsattes pröfningen af StatsUtskds Utlåt. N:o 123, ang:de regleringen af utgifterna under RiksStatens 8:de Hufvudtitel. 115 de punkten. Hr Ca rlh ei m-Gy llenskj öl d, Henrik Adolf Oscar: Ehuru min framställning i förmiddags vann föga afs:de hos R. o. Ad., kan jag icke underlåta att ånyo upträda, dels derlöre att jag tror, att den motion, hvarom nu är fråga, bör vinna R. o. Ad:ns bifall, och dels derföre att jag anser Utsk:ts skäl till afslag å motionen särdeles underhaltiga. Utslct yttrar: »Enl.
Innehafvandet af deras befattningar beror af Ridderskapet och Adelns förtroende, så att desse Tjenstemän kunna från sina sysslor af Ståndet skiljas, när två tredjedelar af Ståndets vid omröstning å Adelsmöte närvarande ledamöter sådant nödigt anse. Riddarhus-Secreteraren. § 32. »Riddarhus-Secreteraren åligger att vid Adelsmötena föra protokoll på sätt i § 28 Riddarhus-Ordningen föreskrifvet är, äfvensom att vara tillstädes vid den anteckning inför Riddarhus-Directionen, som omförmäles i 12 § Riddar hus-Ordningen. Skulle Riddarhus-Secreteraren blifva af laga förfall hindrad att föra protokollet under Adelsmöte, förordnar Ridderskapet och Adeln, huru i sådant fall bör förfaras.» § 33. »Det uti 27 § Riddarhus-Ordningen föreskrifna diarium bör af Riddarhus-Secreteraren eller på hans ansvar föras och ovilkorligen mellan hvarje Ridderskapet och Adelns sammanträde kompletteras. Den uti nämnda § af Riddarhus-Ordningen omförmälda föredragningslista bör likaledes af RiddarhusSecreteraren föras.» § 34. Riddarhus-Secreteraren, hvilken i allmänhet bör söka befordra allt, som till Riddarhusets gagn och bästa hörer, åligger att inför Directionen föredraga Riddarhusoch 20 Riddarhns-Utskottets Betänkande N:o 12. Stifts-ärenderne, samt de utgående Expeditionerne uppsätta och contrasignera; äfvensom att, i egenskap af Ärchivarius, med biträde af Cancellisten, vårda och i ordning hålla Ridderskapet och Adelns Protocoller och öfrige handlingar. »Honom åligger ock att jemte RiddarhusCanslisten för hvarje år verkställa den renovation af de Genealogiska tabellerne, som erfordras. » § 35.