Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Grefve Frölich omtalar Indragningsmagten, och anser densamma i sakernas nuvarande skick af ingen betydenhet. På visst sätt delar jag denna åsigt; jag tror äfven, och har sökt, i det arbete jag deröfver utgifvit, ådagalägga, icke allenast att den efter min öfvertygelse varit i de fleste fall olämplig, utan äfven vid några (och dermed har jag menat fallen, då personligt skydd erfordrats) otillräcklig. Hvad som är olämpligt och otillräckligt, är visserligen icke af betydenhet. Men från den tidpunkt det blifvit föreslagit att insätta lagliga former, i stället lör godtyckliga, har Indragningsmagten förlorat mycket af den förmenta kraft till allt ondt, som förut så idkeligen påbördades densamma. Naturligt var att, som Indragningsmagten endast varit rigtad mot tidningar, tidningarne äfven skulle bekämpa densamma; men mera anmärkningsvårdt är, att just då fråga uppstått om dess försvinnande, elen så märkbart mildare bedöinmes. Om denna magt hittills blifvit beståndande, oaktadt de förhoppningar man haft anledning göra sig om dess upphörande såsom temporär och undantagslag, månne det är möjligt att dertill söka andra orsaker, än bristande surro - Den 25 J a n ua r i i c. m. gater? Man kan ej tro, alten Regering bibehåller ett vapen, som hotar, meri icke verkar; men hon har nödgats finna, att äfven det obetydligaste skyddsmedel är bättre än intet; utan att derföre hvarken Regeringen eller Conslitutions-Ulskottet uti dess bibehållande behöft söka medel till ett politiskt utbyte. Af flere Ledamöter är erinradt, att ett af Indragningsrnagtens föremål vore att åtkomma sådana förbrytelser mot lagens anda, som enligt dess bokstaf ej kunde bestraffas. Om sådan var meningen med Indi agningsmagten, så återstår ju samma motiv, ty i alla dessa fall har lagen blifvit oförändrad. Herr Cederschjöld har uppträdt lill besvarande af de anmärkningar, sjelfve i form af svar å dess reservation, som jag i förmiddags uppläste.
Fortsattes pröfningen af SlatsUtsk:s utlåt. N:o 312, i anledn. af erhäilne återremisser å betänk. N:o 242, ang:de dels K. M:s Nåd. propos. om beskaltningsväsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, dels enskilda, i samma ämnen väckte motioner. Under fortsatt öfverläggning om 20:de punkten yttrade sig: Hr Å kerman, Fredr.: Konservativ i den åsigt, som jag vid förra riksdagen, då detta ämne förevar, yttrade, och som då bifölls af det H. Ståndet, samt under en tiderymd af 20 är städse af så väl Regering som Stånden ansetts nyttig, får jag förklara, att jag äfven nu hyllar den. Det är likväl både vid denna och förra riksdagen äfvensom i dag så mycket ordadt i ämnet, att jag kan vara ganska kort. Det är 3:ne frågor, som vid bedömandet häraf böra bemärkas nemi. huruvida saken öfverensstämmer med det allmännas fördel, huruvida det instämmer med räntegifvarnes intresse och huruvida det stämmer öfverens med räntetagarnes fördelar. Jag tror mig icke behöfva fästa uppmärksamhet derpå, hvilka fördelar skulle uppstå för Staten genom förenkling i redogörelse och uppbördsverket, om den föreslagne förändringen blefve vidtagen. Att det är en fördel för räntegifvarne att slippa klander och uppsägning på de lefvererande persedlarne, torde icke eller vidare behöfva omordas. De folkombud, som äro närvande vid riksdagen, och sorn pläga yttra sig, hafva, om jag icke misstagit mig, varit enstämmiga om denna punkt. Hvad åter angår räntetagarnes fördel, så hafva väl föreg:de talare sökt ådagalägga, att äfven den, genom den nu föreslagna förändringen skulle befrämjas. Jag vill endast till hvad de sagt, tillägga, alt det inverkar menligt åtminstone på de civila embetsoch tjenstemännen att vara i beröring med folket, då mitt och ditt kommer i fråga, såsom händelsen är emellan räntegifvare och räntetagare. Detta för dessutom deras verksamhet ifrån den sfer der de egentligen böra sysselsätta sig.
Förtalet och tråkigheten kan man undvara inom det litterära, dessutom är naturligtvis ungdomen mest bildbar! När jag kom till Alma postmästare, en klar, lugn flicka, som förestår faderns hushåll, fick jag höra en så hjärtans rolig nyhet. Deras nya skrifvare lär se ut presis som Lord Byron och hade deklamerat poesi första kvällen han kom. En herre, som deklamerar poesi, hos oss! En sådan akvisisjon. Naturligtvis bjöd jag honom genast med båda händerna. Så stötte jag på Fanny Flax, som egentligen heter Broberg och är änka efter klockaren, fast vi kallar henne Flax till följd af vissa egendomligheter i toalettoch rörelseväg. Rar, kvick människa, som bara har det felet att numera inte vara sin egen dotter. Så, Enes, landsfiskalens, förstås. Riktigt fina och i botten nog riktigt litterära människor, fast de aldrig har råd att köpa en bok. Men när man har en liten lön, fem små barn, en fattig mor och sjuklig hustru att försörja så Jag undrar hur jag ska få Petter med! Petter är Majas ett år äldre broder, herr »kontoristen», som tillbringar sin dag med att från sin sida af pulpeten stirra på Gustaf, som om han vore en multiplikasjonstabell, som det gälde att lära sig utantill, medan Gustaf å sin sida stirrar ut genom fönstret. Detta kallas att arbeta. Petter ser ut som ett grönt plommon med ett par eldröda styfva blad till öron och är så blyg att Afbruten. Jag blir alltid afbruten. Tio gånger om dagen minst, att jag inte rent går åt, är alldeles obegripligt. Senare: Vi kallar den sysirkel för att inte stöta folk allt för mycket i början — —! Senare: Alldeles angtusias-merad för något jag läst i Vårt Land i dag. Jag är med på hvar eviga smul! Det är en skam, att vi, en upplyst natsjon, ska fördärfva våra magar med smörgåsbord, förskingra våra förmögenheter på middagar och dränka våra intelektuela människor i botten på punschbålar! Jag har kännt på mig länge, att det här matafguderiet är syndigt — mycket länge. Men nu vet jag det. Det ger klarhet åt ens idéer, ska jag säga, att känna sig understödd af ett pressorgan — af ett så aktadt pressorgan till.
Besv,- oell Ekorn-Uts t ollena Betänkande, JVro 4. rande göromål, med iagttagande af hvad för serskildte fall genom denna Förordning eller annars gällande La g bud finnes stadgadt, samt till noggran efterlefnad häraf, der så nödigt pröfvas, föreskrifva och bestämma vitén, hvilka likväl, då de flere gånger förnyas, icke må öfverstiga ett belopp af tillsammans io R:dr Banco; börande likväl Socknestämmas beslut om vitén af Konungens Befallningshafvande pröfvas och fastställas, innan de äro gällande. För öfrige ärenden, sorn, enligt serskildta Författningar, böra vid Socknestämma företagas, galle hvad derom är föreskrifvet. § io 1 Mom. Uti afgifter för sockens eller församlings gemensamma behof, skall hvarje medlem, då annan grund för bidraget icke är serskildt stadgad, deltaga, i moa af honom för sistforflutna året i fulla Riksdalerstal påförd bevillning för lön, egendom och rörelse, efter 2:dra Art. Beviilaings-Förordningen, samt för fastighet, som endast under nyLtjande-rätt innehafves, i mon af den del utaf dess taxeringsvärde, som motsvarar hvad, enligt åberopade stadgande, såsom bevillning af annan fastighet beräknas; dock iagttages härvid, dels att afgifter efter bevillning af lön och rörelse beräknas hälften mindre än efter bevillning af fastighet, eller motsvarande andel af fastighetsvärde, dels att bevillning af lön och rörelse icke tage» i beräkning för sådana afgifter, om den icke uppgår till 2 R:dr och icke eller då den är påförd tjenstehjonmen för fastighet erlägges afgifter efter nu stadgad grund, ehvad den är större eller mindre, och utan afseende på hvilken sorn är innehafvare deraf. Om fastighet finnes, som icke i och för bevillning taxeras, skall ändock värde derå sättas af TaxeringsComiteen för beräkning af communal-afgifter.
det ska' fäll vara don efter person, vet jag! Kast' ner hen hända håt mej, Handers, så får jag göra fast'en hi land, hå sen ska vi ta' hå vicka loss 'enna! ANDERS. BOMAN (i det han försvinner för öfver). Staka Det hä' vackra böner Boman läser. 'Är hä' händan! (kastar ner en tross.) dugtiga tag, pojkar! på Femte scenen. ANDERS. VICTOR. KALLE. ANNA. HANNA (sedan) BLUM. AXEL och KNUT (utanför till höger). ANDERS HANNA. (rifver sig bakom örat). 'Är kommer vi halt te få stå hen stund, tänker jag! VICTOR. KALLE (stakar). HANNA. Hvad Jo, nog står vi hi sjögräset, halltid! Och stött sitter hon med! Se bara så han ror! Ni står ju hinte hi gräset! ANNA (ser efter Boman). lätta hökan! hä' det för konst, med den der ANNA. Du har bra svårt te' kunna tåla honom,... eller också ... HANNA. ANNA. Tål Hvad för slag? inte vill visa't! du honom alldeles för bra, fast du Du hä' tokig! HANNA (vänder sig bort). ni, på grund? KALLE. AXEL (utanför på afstånd). Hej, rospiggar! Står Ja, så ser det hut! HANNA. ANNA. VICTOR (vänder på hufvudet och skriker förargad). Hvad ä' det för ena? ANDERS (ropar akteråt). Tockna der söndagsseglare lär hinte horka något! AXEL (närmare). Det är grosshandlarn! Det hä' hen speljagt som kommer! Vill ni ha' hjelp? stone, när ni står i stöpet? ANNA (rycker till). ANNA. KNUT (utanför). Kan ni inte vara höfliga åtmin HANNA (nyfiket). Hvad Han också. BLUM (närmare). Gå ner i jollen ni pojkar och se till att ni kan hjelpa dem! AXEL. KNUT. Ingenting.
“Man påstår att det är en målning af småstadsskvallret,“ svarade Anna Maria leende. “Om småstadsskvallret, säger du. Nåja, det må vara; men det är väl värre än det. Man har däruti skildrat min mor, och jag skall säga dig, att det är afskyvärdt, nedrigt, ja, riktigt föraktligt gjordt.“ “Hejda dig för all del!“ inföll Anna Maria, som omöjligt kunde tillbakahålla ett hjärtligt och ungdomligt skratt. “Jag förstår icke hvad du menar.“ “Icke?“ skrek Marianne. “Nå, hvem beskrifves väl i den här versen? ’En åldrig dame sin dosa skakar, Hon krummar sig och hostar ut; Hon putsar ljus och jämkar stakar. Och uppå näsan slår en knut.’ Vill du säga mig det? Å, det är himmelsskriande!“ fortfor Marianne halfgråtande. “Alla känna, att min mor har den där vanan att putsa ljusen och ordna stakarna, under det hon talar, och det är riktigt ovärdigt att så där utpeka henne och göra henne till ett åtlöje.“ Nu storgrät Marianne. Anna Maria förblef en lång stund tyst. Det smärtade henne att hafva sårat Marianne. Hon gick också fram, sägande med mild och vänlig ton: “Marianne, jag kan heligt försäkra dig, att det djupt bedröfvar mig, om mina verser gjort dig ondt. Ja, i detta ögonblick ångrar jag att någonsin hafva skrifvit dem. Tro mig, jag ville icke såra någon därmed.“ “Men du har ändå gjort det,“ utbrast Marianne. “Kan du neka till, att du tänkte på mamma, då du skref: ’Hon putsar ljus och jämkar stakar’?“ “Det kan jag icke förneka; ty moster Ströms vana i detta fall stod för mitt minne,“ svarade Anna Maria, “men ...“ “Detta ditt erkännande är nog,“ utbrast Marianne, “och det säger jag dig, att jag aldrig skall förlåta dig ditt ovärdiga uppförande. Du har icke allenast haft för afsikt, att man skulle utskratta min mor, utan du har därigenom velat skilja mig vid Karl och göra mig olycklig för hela lifvet.“
Den lyder: ”Det af Herr Hjerta, Gustaf, inom ”Högloflige Ridderskapet och Adeln, samt ”af Anders Danielsson inom Hedervärda. ”BondeStåndet uppgifna förslag, att den hittills bestämda chartering å köpeafhandlin”gar skulle upphöra, oell i stället en deremot svarande afgift för . dessa afhand.lin”gar utgå, på det sätt Wadstena Krigsmans"husafgift hittills utgifvits, anser jag medföra flera förmåner, så väl derföre, att ”denna afgift då omöjligen kunde Staten undansnillas, emedan Konungens Befallnings”hafvande, i händelse vederbörande Dorna”re voro förbundne, att dit insända förteckningar på alla inom hvarje Län gjor”da köp, voro i tillfälle att tillse, det be”rörde afgift blefve behörigt indrifven och "redovisad, som ock derföre att sättet, hvar"på Staten erhölle denna inkomst, vore ”mycket lättare och äfven mindre kostsamt, ”än det hittills begagnade; hvadan jag ock”så, på dessa skäl, får reservera mig emot ”det af BevillningsUlskottet i denna sak fat - Den 3 J u 1 i i. 6t ”tade beslut.” Enär vederbörande Domare i alla fall skola i och för afgiften till Wadstena Krigsmanshus insända uppgifter till Landshöfdingen öfver de inom Domsagan lagfarne köp, så medför den föreslagne åtgärden icke något nytt besvär, utan kunde verkställas på samma gång. Då denna reservation innehåller ett enkelt och verkställbar förslag, tillstyrker jag antagande deraf. Herr Tham: Till vederläggning af den sista värde Talarens yttrande, anser jag mig biott behöfva uppläsa Utskottets svar å den ifrågasatte Motionen.
Det är att befara, att det, nära nog ett träldomstillstånd liknande, förhållande, hvari, i följd af det nya stadgandet, en gäldenär skulle komma till konkursmassans delegare, skall förmå äfven den redlige gäldenären att i det längsta söka dröja med cessionen, och att den bedräglige i samma stadgande skall få ny anledning att undansticka eller på hvarjehanda sätt förskingra så mycket han kan af sina återstående tillgångar. Dessutom, och då lagen icke ansett sig kunna formligen förbjuda en redlig cessionant att, under det hans första konkurs är under utredning och oafslutad, inlåta sig i nya spekulativa företag, tillkommer här ett nytt intresse, nemligen de nya borgenärers anspråk, hvilka under konkursens lopp försträckt gäldenären, hvad han för sin nya verksamhet eller af andra skäl behöft använda. Betänkandet N:o 48 förnekar dem betalning och affärdar dem helt kort med dessa ord: “deni sker ingen orättvisa, ty en hvar år skyldig att känna lagen och måste följaktligen antagas veta, hvarefter han har att sig rätta;'-' af hvilka ord alltså tydligen skulle följa, att de nya borgenärerna, oaktadt cessionantens lagliga rätt att under loppet af sin första konkurs inlåta sig i nya förvärfsföretag, likväl för sina sålunda hos honom uppkomna fordringar icke skulle, så länge konkursen varar, ega något laga anspråk på betalning, ehuru vinsten af företagen skulle tillfalla konkursmassan. Nu är det likväl ej genom produkten af ett eller annat småplocksarbete från cessionantens sida, som någon ny tillgång, värd att hålla på, skulle kunna konkursmassan beredas. Det måste få drifvas som affär i större skala, om någon vinst af betydenhet deraf skall kunna vara att påräkna. Men om efter konkursen tillkomna nya borgenärers rätt så kallt tillbakavisas, som meningen i de citerade orden antyder, skulle all kredit för den redlige cessionanten nödvändigt upphöra och hans träldomstillstånd under konkursens fortgång framstå i full skärpa. Men om han vid sådant förhållande längre, än önskligt vore, söker dröja med cessionen, blir felet mera lagens än hans.
N:o 41 i anledn. af erhållen återremiss å mern. N:o 31, med hemställan, alt ett tillfälligt förskott mätte meddelas ät fonden för belåning af fast egendom; och N:o 42, med förslag lill reglering af bankens laneoch kreditiv-rörelse. Föredrogs K. M:s denna dag ankomna nåd. skrifvelse af d. 10 dennes, ang:de förordnande af en slats-räds-ledamol i afseende pä handläggningen af vissa i Riksd.Ordms 36 och 42 §§ omförmälda riksdags-ärenden. Denna skrifvelse lades till handlingarne; hvarjemte beslöts, att vederbör. Utsk. skulle meddelas underrättelse om densammas innehåll. Upplästes ett af Hr Skjöldebrand, Carl Fredr., iulemnadt sålydande mern.: Den af R. o. Adis Electorer mig tilldelade plats, som ledamot i BankoUtsk. under permitterad ledamots frånvaro, får jag, då mina tjenstegöromål hindra densammas ulöfvande, anhålla att mig få afsäga. Samtidigt får jag hos det H. Ståndet anhålla, att äfven få afsäga mig den mig tilldelade plats som suppleant i nämnde Utsk. R. o. Ad. lemnade, med bibehållande af Hr Skjöldebrands riksdagsmannarätt, härtill sitt samtycke; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer att efter Hr Skjöldebrand utse ej allenast en annan ledamot, att inträda i BankoUtsk. för återstoden af den tid, hvarunder Hr Leijonankar, Fredr. Wilh. Erik Carl, erhållit ledighet, ulan ock en suppleant i samma Utsk.; äfvensom att derjemte, i st. f. Hr af Harmens, Henrik Otto, som erhållit 14 dagars ledighet ifrån d. 17 dennes, utse en ledamot i Stats-Utsk. under ledighetstiden. Gr. Frölich, Gust. Erik: Uppå anmodan af åtskilliga af det H.
Från alla håll hörde jag glädjesånger utaf ett räddadt folk. Jag kände mig omfläktad af englars salighet! Men när jag såg i elfvens spegel, ryste jag. Jag såg min egen bild, men den var blek som döden och vågen den var färgad af blod! (försjunker i betraktelser, hvarunder Måns Bengtsson och Erik smyga öfver teatern och försvinna.) Ja! stunde hvad som helst! Allt står i Herrans hand! Så kommen då, j Dalas folk! j riddersmän i vadmalsrockar och utan annat guld, än hjertats oskuld, och andra anor, än de rena seder, som gått i arf från fordom intill nu! Ja, det är afundsvärdt, att stå i spetsen för allt hvad Norden eger redbart, stort! Så kommen, störten fram med edra strömmars kraft! I edra vågor sluken opp hvart bålverk, som förtrycket rest! Och när j stormat ut, så lemnen qvar på fosterjorden en skörd af frihet och af sjelfbestånd, som inga framtidsstormar skola härja! (går in i sin boning.) 58 NIONDE SCENEN. SVEN ULFSSON. PEHR MATSSON. MATS. MÄRTHA. KARIN. BEVÄPNADE DALKARLAR. DERAS QVINNOR (alla inkommande från olika håll, skakande hvarandras händer och småningom närmande sig avantscenen). CHÖR. Mel.: Om lycka och ära vi ägde en sång etc. 1. Fast armod och mödor bebott våra tjäll, Fanns frihet och lugn mellan fjellen. Vi plöjde vår teg ifrån morgon till qväll Och malmen vi bröto ur hällen. Förtryckarn då kom, för att suga vårt blod; Men här skall han finna båd' männer och mod Bland Dalarnas åldriga fjellar! EKO. Åldriga fjellar! (Det mörknar.) (Alla falla på knä, hopknäppande sina händer.) 2. Du Herre, som styr öfver himmel och jord, Med mildhet tag mot våra böner! Beskydda vår kära, fast torftiga Nord! Gjut kraft uti Dalarnes söner! Tryck våldet till jorden, ty makten är din!
M. under sommarens lopp beslutat, att underhandlingarne om handelsoch sjöfartstraktaten med Frankrike skulle öppnas, samt utsett personer till dessa underhandlingars bedrifvande; men äfven denna händelse har inträffat före den tid, då R. St:r genom förstärkt Bevilln.-Utsk. fattade sitt definitiva beslut i frågan om bevillning af utländske handlande. Följaktligen äro, enligt min åsigt, båda de af Hr von Koch åberopade händelserna icke af sådan beskaffenhet, att de kunna berättiga honom att efter motionstidens utgång väcka en ny motion, som alser att upprifva eller åtminstone modifiera ett af R. St:r med fullkomlig kännedom af just samma händelser redan fatt acil beslut, som således ej kan hänföras under 56:te §:n R. O., utan måste i detta fall till efterföljd gälla föreskriften i 75:te §:n R. O., att redan afgjorda ärenden icke få vid samma riksdag ånyo väckas eller upptagas. Slutligen får jag äfven erinra derom, att i 61:sta §:n R. F. stadgas, att alla afgilter, som R. St:r beviljat, skola utgöras intill slutet al det år, under hvars lopp ny bevillning af R. St:r läst ställes, hvaraf följer, att sedan R. St:r beslutat, att bevillning af utländske handlande och handelsexpeditör skall utgöras, denna bevillning äfven måste utgå under hela den i nämnde § bestämda tid. På grund af alla de skäl, jag nu anfört, anser jag mig vara af grundlagens bud förhindrad att framställa propos. på remiss till Utsk. af Hr von Köchs ifrågavide motion. Hr von Koch: Ingen kan vara mera ledsen än jag att behöfva vara af olika tanke med den, som för ordet inom det Stånd, jag har äran tillhöra. Vid 2:ne föregide tillfällen under denna riksdag, då jag varit af olika tanke med Hr Gr. o. Landtm., har jag låtit min enskilda mening falla. I dag är likväl saken 154 Deu 27 Oktober. af den vigt, att jag anser mig icke kunna det, utan anhåller om inhemtande af Ståndets tanke, huruvida Ståndet äskar propos. eller ej.
Du vet, gamle linmånglare, hvad jag gjort för dig, och får du den ondes dukater i dag eller morgon, tycker jag det kan komma på ett ut. — Du har druckit för mycket i dag, Gerdt — återtog åldermannen allvarsamt. — Hvad vi nu skola företaga kräfver alla våra sinnen. Vi göra derför klokast, om vi uppskjuta det till nästa nytändning. — Förstås, de der silfvergösarne äro icke med, kan tänka. Kan hända käre bror redan tröttnat — men säg bara till! För millioner haubitzer, Gerdt Haasenkampf är icke den, som trugar sin konst på någon. Han reste sig upp för att gå, men åldermannen tecknade åt honom att sätta sig. — Nå ja, efter du ber mig derom — återtog han — vill jag icke vara motsträfvig! — Han upptog en lermugg ur fickan. — Men då skall du äfven tömma en mugg spanskt med mig, ty inte duger det att vara torr i kroppen, när man skall ta' ett tag med satan. Mäster Grijs var icke synnerligen böjd för denna inledning, men var det hjelpt med så litet, tyckte han, ville han ej neka. — Du får hålla till godo med min — sade qvartermästaren, då han såg att åldermannen letade bland muggarne, utan att finna någon tom. — Merkuria står ju i den och salvan i den andre. Skål då gamle linmånglare — ropade han — och klingade med en af dödskallarne. Åldermannen ryste vid detta skämt. Så öfvermodig hade hans kompanjon aldrig varit. — Hör på — återtog Haasenkampf efter en stund — har du alla kycklingarne med dig? Mäster Grijs nickade jakande. — Allesamman? — Det var omöjligt! — En sådan gnidare! Hur mycket då? — Hälften är här! — Åldermannen kastade en grön skinnpung på bordet. Kunde det gå för hälften, tänkte han, vore det så mycket bättre. Vinsten blefve lika stor och risken mindre. — Fem hundra! För fem hundra daler kopparmynt vill du vinna fyratio tusen karoliner. Det var rask förtjenst! — Än de två hundra, jag lemnade i förra veckan och de fyra hundra veckan förut. — Tror kanske bror att jag stulit dem?
Maj:ts nådiga remiss å Dess och Rikets Kammar-kollegii berättelse om Sala silfververks räntesrsättningsfond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1859 till samma dag år 1861. (I. A.) Genom nådig remiss den 14 November sistlidet år, har Kongl. Majit till Stats-Utskottet behagat öfverlemna Kongl. Kammar-kollegii, enligt föreskriften i Kongl. Brefvet den 31 Oktober 1829, under den 27 Oktober 1862 afgifna, 6 Stats-UtsfiOttels Utlåtande N:o 73. fortgående berättelse angående Sala silfververks ränte-er sättnings-fond för redogörelsetiden ifrån den 1 November 1858 till samma dag 1861, och inhemtas deraf, att förhållandet med denna fonds tillvext och förvaltning under nämnde tid varit följande: A) Ingående behållning den 1 November 1858, enligt^redogörelsen i Statsutskottets Utlåtande N:o 78 vid sisthållna riksdag, bestående af a) innestående i Sala Bergslags-kassa emot ränta, .. B:ko R:dr 7,808: 47. 8. b) d:o d:o utan ränta ... 994: 9. 10. c) utestående kapitaler hos särskilda personer 32,663: 16. — d) d:o i Riksgälds-kontoret 20,000: — —• e) d:o i Wexiö Hypoteksförening Summa B;ko 83,148: 7. 5. eller R:mt R:dr 124,722: 23. B) Influtit till fonden under ofvannämnde 3 år: a) Silfverafsättning för år 1858, då tillverkningen utgjorde 3,565 lödiga marker 8 lod 8 ffjjf grän fint silfver, har varit 555 R:dr silfver specie, motsvarande efter förvandling i Riksmynt