Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes torde jag få uppgifvet rummens antal och delas indelning, samt hvarest det eldfasta hvalf skall anläggas, som Herrar Fullmägtige i deras Protocolls-Utdrag af den 27 April 1820 åstunda för 638 Banco-Utskottets Bitank and en! Banco - Discont-Verkels behof uti öfre våningen af den återstående påbyggnaden af Archivhuset ner emot Skeppsbron och i sammanhang med den blifvande tillbyggnaden ,å f. d. Kuselska tomten.’’ 3:0 5Orn ibland vilkoren för entreprenaden af byggnaden, det blifver Entrepreneurens åliggande att efter Banquens inköpspriser mottaga alla de materialier af bjelkar, bräder, ribbor, tegel, kalk och takkoppar, sorn redan finnas upphandlade, och om han (Entrepreneuren) skall förbindas emottaga all dep huggna sandoch trappsten, fönsteroch portomfattningar m. m. som äro betingade af Stenhuggarne Göthe och Boberg för byggnaden?’’ ”3:0 Om alla öfrige för byggnadens fullbordande nödige materialier böra af Banque» eller af Entrepeneuren anskaffas?’’ ’’4:o Om Entrepreneuren får begagrta alla de instrumentalier, verktyg och ställningar m. m. som tillhöra Banquen, utan ersättning samt sluteligenV’’ ’’5:o
Betänkande, N:o 26. pade blifvit i häkte inmanade, ersättning för inställelse vid tingstaden skall af allmänna medel utgå till de af nämnden, som biträda rätten, om gerningen, hvarom ransakas, blifvit; begången inom annat härad eller tingslag, än det till hvilket de höra, beräknad efter vägen från deras bostad till den gemensamma tingstaden, men, i händelse gerningen är vorden föröfvad inom samma härad, för hvilket de blifvit valde, endast efter den lånare väg de hafva til! den gemensamma tingstaden än till häradets vanliga tingsställe; dels ock att i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla om undersökning huruvida icke riket kunde indelas i distrikter, hvardera omfattande ett helt län eller flere domsagor och försedt med ett för distriktet gemensamt fängelse, vid hvilket af dertill serskldt förordnad domstol eller domstolen i den stad, der fängelset kunde vara beläget, ransakas och dömas borde angående 'norn distriktet begångna gröfre brott, eller sådane, för hvilka de anklagade blifvit i häkte inmanade; — så, och då Rikets Ständers omlörmähla åtgöranden »tvifvelaktigt måste leda, till den följd, att nämndemännens besvär, i fråga om inställelse vid brottrriåis-ransakningar* kumma att minskas, få Utskotten hemställa, att ifrågavarande, uti första punkten upptagna, yrkande icke må af Rikets Ständer bifallas. liv d sedermera angår den framställning att nämndemännen må för biträde vid syner å allmänna landsorh härads-vägar tilläggas ersättning, så, enär vid dylika föra 11 n ingar, hvilka äro att anse såsom angelägenheter de der röra. å ena sidan det allmänna intresse att vägarne hållas i behörigt skick och å den andra kommunens och enskiltes bästa i så målto att desse icke måtte för vägunderhållet allt för mycket betungas, nämndemännen äro närvarande å kommunens vägnar, samt det allmänna icke skäligen kan åläggas att godtgöra de besvär, sorn nämndemännen i oell för kommunens bästa måste vidkännas, få Ut skotten afstyrka bifall till om/örmätde yrkande.
Berättelse om verkstäld granskning af Nummer-Lotteriets Räkenskaper för år 1826. (R:gs-A.) Utskottet har fått emottaga de, år 1826, till Kongl. Directionen för NummerLotteri-Inrättningen ankomne K. M:ts Nådiga Skrifvelser och hos Directionen förda Protocoll; äfvensom till Utskottet blifvit aflemnade serskilde för nämnde år afslutade, uti KammarRätten, utan anmärkning, granskade räkenskaper öfver NummerLotteriets Inkomster och Utgifter samt öfver den under Directionens förvaltning ställde, såkallade Brudgåfvo-Fonden; hvarvid befunnits: .. §• Räkenskap er ne ofver Nummer Lotteriets Inkomster och Utgifter. Från år 1825 inbalaneeras Tillgångar: Contant innestående på Räkningarne i VexelBanken och RiksgäldsContoirets DepositionsGontoir samt uti Lotteri-Cassan R:dr ig,go4: 34- 3. Fordringar hos åtskillige Gollecteurer 3,32g: 47- 2. Lotteri-Inrättningens Fastigheter, efter inköpspris 10.722:10. 8. Afgå: Innestående Bevillning af vinster (lefverérad till B.:g:sContoiret ar 1826 Loltförsäljnings-medel Diverse Inkomster, bestående uti återgångne vinstmedel, Observationsmedel och influtne Utgifter. Collecteurers Provisioner , . i6,24i:38. 6. Gesällernes VeckoJön , Ljuspenningar, ved &c 9)876: i5.11. Årliga Anslaget till K. Balancerade till år 1827. Tillgångar'. Contant, innestående på Räkningarne uti VexelBanken och RiksgäldsContoirets Despositions-Contoir samt uti Lotteriets Cassa 17,394:43- 2.
1 staden och på dess område finnas 2:ne färgerier med 2 gesäller och 2 lärlingar, en ur-fabrik med en arbetare, en segelfabrik med en arbetare, samt en krokoch kakelfabrik med en verkmästare, en gesäll och 8 arbetare, hvilkas tillverkningsvärde sammanräknadt uppgår till 5,867 R:dr Banko; och finnas dessutom i staden ,50 med verkstad iörsedde handtverkare, hvilka sysselsätta 28 gesäller och 42 lärlingar, samt 28, som i följd af obestånd eller andia förhållanden icke drifva någon rörelse. Handlverkarne klaga i allmänhet öfver intrång i handteringen af depå landet bosatLe handtverkare och så kallade gerningsmän; men de af dem, som med flit och omtanka bedrifva sitt yrke, sakna icke bergning, och flere af dem äro i välstånd. Hen inom staden förut mycket idkade husväfnaden har numera nästan alldeles upphört, hvartill orsaken uppgifves vara, att på landet tillverkas och afyttras väfnader för lägre priser än de hvarmed stadsboerne finna sig belåtne. Ströui - ,33 Strömmingsfiske idkas af 63 burskapsägande fiskare med biträde af 38 lagstadde drängar utom för vissa tillfällen betingade arbetare. Fisket sker dels med not uti de invid staden belägne fjordar, hvarvid fångsten vanligen ej är större än att den afsättes osaltad, och dels på flere mils afstånd derifrån med så kallade skötar, hvarigenom årligen erhållits ungefärligen 400 tunnor saltad strömming. Denna näring är dock så osäker, att dess idkare skulle försättas i nöd, om de icke genom annat arbete, och deribland hufvudsakligen biträde vid skeppsbyggnad, hade tillfälle till biförtjenst. Uti staden äro en apologist-skola, med en Läraresom tillika är Komminister i staden, och en lankaster-skola med en Lärare, ställd under inseende af en särskild Direktion. För stadens fattige äro inrättade ett särskildt hus, hvarest i medeltal årligen varit intagneS personer, sora der njutit föda samt erforderlig vård, och en spis-inrättning, der behöfvande kunna hvarje middag kostnadsfritt erhålla mat.
Wara närmaste Grannars, Rysslands och Dannemarka närvarande'lidande i sädant afseende >nä tjena ost kill warning, och det Raseri, hwarrncd uti ert par mänader Waxel-coursen ä Swenste Beurser jagats an up an ned, 6, 8 ja ra procent i weckan, päkallar en hastig omtanka och hjelp. Utan kännedom hwad wär Banque derföre kast göra och i alla sall ej troende mig aga nog insigt och skicklighet dertill, lemnar jag sck alt försök till förslag i denna del; men jag wägar tro någon hjelps utfinnande ej ar omöjligt, da wär Banque med Banquerne i Petersburg och Köpenhamn är af helt olika beskaffenhet och hwilaude pä helt annan grund och Granankie. Och önskar nu blott, att högtarade Ständer täcktes antaga sig denna wigkiga sak, och i följe deraf updraga Banco-Utskottet ensamt, eller Bancooch Staks-Utskvlien gemensamt, air, äfwen utan hinder af Banquens gamla Reglementen, utarbeta och föreslä det satt och de medel, hwarigenom ändamälec ma kunna winnås, och derefter Riksens Ständer underställa sä mycket deraf, som ej hemligt wara bör. Derjemte torde Högtärade Sländet icke heller finna öfwerflödigk, akt påminna Slaks-Utstottet, wid utfärdande af förslag till Instruction för Fullmagti - Den 14 Zebruarn. 747 ge i Riksgalds-Eontoiret, om wigsen af ett sädane stadgande sätt för uphandlande afStats-Werkets wexelbehof, som ej, lika med hwad fordom stell, bereder Speculant«r en gifivit tillfälle att profilera pä e» aldeles oskäligt satt af allmänna medlem Om Höglärade Siandet benäget bewiiiar Remifie härä, torde det afwen blifva nödigt lemna wäre Re» speckive Med-Skänder häraf del, med wördsamt och wänligt inbjudande alt u i sadan Remitze sig sörena» L. fä. 8ante5fon.
Bankens vexelhandel egentligen hade till ändamål att sätta Banken i tillfälle att bibehålla det silfver, som finnes i landet, och att vid behof öka detta samt bespara de kostnader, som skulle förorsakas genom silfrets transporterande fram och tillbaka; så kunde likväl, lill löljd af den i Banken anordnade silfverhandeln, vexelköpen jemväl anses åsyfta att tillgodogöra inom landet de fordringar i utländskt myntslag, som enskilde hade att disponera, och att derigenom nedsätta de utgifter, som eljest i ökad mån komme utländningen till godo. Alla dessa ändamål vunnos företrädesvis då Banken å ena sidan köpte de vexlar, hvilka blefve att tillgå såsom omedelbar betalning för landets exportvaror, och å den andra sattes i tillfälle att försälja sådana vexlar, som erfordrades för en likaledes omedelbar liqvid af landets skulder för importartiklar. Hanko-Utskoltels Utlåtande JYs 28. 21 Möjligheten för Banken att förstärka den metalliska kassan ökades genom den större tillgång på antagliga vexlar, som borde uppstå, då Banken köpte både silfver och guld; äfvensom vexelköpen lättades med hänsigt till den säkerhet mot förlust, som dervid måste afses, emedan de solidaste trassenterne icke behöfde konvertera sina vexlar från guld till Hamburger Banko för att få desamma afyttrade. Banken skulle sålunda på dubbelt sätt jemväl minska de kostnader, som för ifrågavarande liqvider nu falla landet till last. Men om ett större begär efter vexlar i silfver någon gång skulle ådagalägga att silfver oundgängligen erfordrades för liqviderne, kunde Banko-styrelsen lätt och oftast utan verklig uppoffring, genom remitterande af vexlar på London, förskaffa sig silfver att genast disponeras i Hamburg, och under vanliga förhållanden syntes det äfven blifva lättare att i London erhålla högre ränta, än den som Banken hittills fått tillgodoräkna sig i Hamburg.
Då nu hennes herre uppstod om morgonen, och lät upp dörrena af huset, och gick ut till att fara sin väg; si, då låg hans frilla för dörrene af huset, och hennes händer på tröskelen. Och han sade till henne: Statt upp, låt oss gå; men hon svarade honom intet. Så tog han henne på sin åsna, redde sig till, och for hem till sitt. Som han hemkom, tog han en knif, och tog sina frillo, och styckade henne, med ben och med allo, i tolf stycker, och sände till alla Israels landsändar. Alle de, som det sågo, sade: Sådant är aldrig skedt eller sedt, sedan Israels barn kommo utur Egypti land, intill denna dag: Nu, betänker eder häröfver, och rådens vid, och säger till. Så drogo Israels barn ut, och församlade sig ihop, såsom en man, ifrå Dan allt intill BerSeba, och ifrå Gileads land, intill Herran i Mizpa. Och gingo tillhopa utaf alla vrår, all folk af all Israels slägte i Guds menighet, fyrahundradetusend män till fot, som svärd utdrogo. Men BenJamins barn fingo höra, att Israels barn voro dragne upp till Mizpa, och Israels barn sade: Säger, huru det onda tillgånget är. Då svarade Leviten, qvinnones man, som dräpen var, och sade: Jag kom till Gibea i BenJamin med mine frillo, till att blifva der öfver nattena; Då hofvo sig upp borgarena i Gibea emot mig, och belade mig i huset, om nattena, och ville slå mig ihjäl, och skämde min frillo, så att hon blef död. Så tog jag min frillo, och styckade henne, och sände det i alla Israels arfs mark; förty de hade gjort en slem ting, och galenskap i Israel. Si, nu ären I här alle Israels barn, rådens vid, hvad I skolen göra dertill. Då reste sig allt folket upp, såsom en man, och sade: Ingen gånge hem i sina hyddo eller i sitt hus;
Majit i Nåder tilläten, utan ock de värfvade Regtmenternas bestånd derpå för* någon del beror, i så måtto, som det nästan skulle blifva omöjligt att vid nämnda Regementer erhålla någon väl fräjdad Soldat, om i :ke denne ägde det hopp» att få permission och att under Capitulationstiden få besö .a sina anhöriga och vänner i den ort, hvari rån han kommit. Da i of" vanl erörde arseende öfverklagade olägenheter 3 ra iraellertid rudan blifvit i betydlig nion tnindskade, sedan Kongl. Ma it genom nådiga Genera! Ordres af den 26 April 1817 befallt» det vederbörande Regements befälhafvare skola noga vaka deröfver, att ej annat än välfrägdadt Manskap må från Garnizons-tjenstgöring parmitteras, och att lie gifte Soldaterne i möjligaste måtto qvarhållas till ständig Garnizons tjenst. Dock, sorn derigenom icke upphört de för Städerna och Landet besvärande omständigheter, som uppkomma i synnerhet deraf, att permitierade Soldater icke Besv. och Ekon. Utks. Bctänkanden. 485 äro förbundne, att under permissionstiden hafva något serskildt försvar, utan äga frihet att uppehålla sig hvar som heldst å den ort, dit de äro permuterade, och att jemväl medtaga deras Hustrur och Barn, hvaraf följden ofta blifvit, att alla dessa permissioner omsider kommit att ligga den Stadens eller Församlingens fattigvård till last, der de någon tid fått uppehålla sig, så har Utskottet ansett sig böra föreslå: 1:0
s 4^9 — 471, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 387, BorgareStåndets beslut, IX s 390. Betänkandet bif. afBondeStåndet, IX s 392, af Adeln, IX s 4o3. Bortvandrande Personers afförande ur IIusförhörslängderne, om bestämmande af viss tid för. Ekon. Utskottets Betänkande, VIII, s 1486, bif. af PresteStåndet, IX 3. s 128, af BondeStåndet, IX 3. s 38 187, af Adeln, IX s j4j, af BorgareStåndet, IX s 160. Borås, om Byggnadshjelp för Staden; Motion, rem. till Stats-och BancoUtskotlen, II s i23o. Se Norrköping. Boskapspenningar af Stockholms Stad, I i.s 835. Boställe, om anslående af, åt Kronofogden i Sollentuna, m. m. Motion remitt. tili StatsUtskottet, II s i2o3. Utskottets Betänkande, IV 1. s33i333, bif. af PresteStåndet, IX s 90, af BorgareStåndet, IX s 92, af BondeStåndet, IX s 95, af Adeln, IX s 97. -åt Domhafvanden i Åre, Barne, Wiste och Kållands Härader; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1199. Utskottets Betänkande, IV 1. s 364 — 368, bif. af PresteStåndet, IX s 90, af BorgareStåndet, IX s 92, af BondeStåndet, IX s 95, af Adeln, IX s 97. Botanik, Svensk, understöd för utgifning af, I 1. s i3. Lån lemnadt Kongl. VetenskapsAkademien till inlösen af, II 551 — 554- Bouppteckningar, om bestämmande af en viss grund för Fastighetsvärdet vid.
Penningar 1,680,913 r:dr, med under lönerna inbegripna 10,312 tunnor spanmål, å 7 r:dr; indelda räntor, efter förslagsmarkegäng, 23,640 r:dr; indeld sif)anmäl, 156 tunnor 16 kappar, upptagen efter 6 r:dr tunnan, till 939 r:dr; oindeld spanmål 18 tunnor, 108 r:dr, eller tillsammans 1,705,600 r:dr. Beträffande definitiva regleringen af de under denna hufvudtitel förekommande spanmålsoch öfriga indelta räntor, för Utskottet åberopa sina i utlåtandena n:ris 38, 39, 73, 74 och 90 gjorda hemställanden i afseende på de under Usta, 2:dra, 4:de, 5:te och 6:te hufvud-titlarna uppförda indelningar. Följande förändringar hafva ifrågakommit: Finans-departements-expedition. l:o Enligt hvad Kongl. Majrts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof vid handen gifver, hade, vid den af departemental-styrelsens införande föranledda reglering af stats-expeditionernas personaloch aflönings-stater, då uppgjorda beräkningar gifvit anledning till den förmodan, att ärendenas antal vid Finans-departementets expedition i icke obetydlig mån skulle komma att understiga antalet af de ärenden, som förut handlagts genom Handelsoch Finans-expeditionen, hvadan statssumman för förstbemälde expedition, genom öfverflyttning till Civil-departementet af en protokolls-sekreterarelön, blifvit hestämd till ett belopp, som, utan beräkning af den nya expeditions-chefslönen, med 1,200 r:dr understeg hvad i staten för förra Handelsoch Finans-expeditionen funnits upptaget.
Såsom Utskottet anfört i den återremitterade punkten af ofvanherörda utlåtande, har för undersökningar, inspektions-kostnader samt expenser vid allmänna arbeten ett anslag af 18,000 R:dr Riksmynt årligen under åren 1858, 1859 och 1860, eller tillsammans 54,000 R:dr sagde mynt, blifvit äskadt i Kongl. Maj:ts nådiga proposition om stats-verkets tillstånd och behof, utgörande denna af Kongl. Majit föreslagna anslags-summa enahanda årliga belopp, som, från och med år 1851, varit för samma föremål af Rikets Ständer anvisadt. Då särskildt anslag för sådana reseoch undersöknings-kostnader samt expenser under 1840 och 1841 års Riksdag först beviljades, blef detsammas belopp bestämdt till 6,000 R:dr Banko årligen. Vid Riksdagen åren 1844 och 1845 höjdes detta anslag till 10,000 R:dr Banko, hvilket årliga belopp bibehölls oförändradt vid nästpåföljde eller 1847 och 1848 års Riksdag. 1 anseende till det med hvarje år ökade antalet af arbeten, som med understöd af allmänna medel utföras inom rikets alla delar och således måste af veder börande
Obligationer att inlösas af Banken, StatsVerkets fortsatta räntefria betalningsskyldighet till denna Bank , och åter Bankens skyldighet att betacka utgifter till företag egenteligen tillhörande Staten och främmande lör Bankens functioner och behof, leda likväl hvarken till den åsyftade consolideringen eller till upplösning af de anmärkte skadliga förhållanden emellan*Statsverk och Bank; och om in de föreslagne relationerne dem emellan icke befinnas så obestämde och oinskränkte, sora vid förre anslag ägt rum, blir dock opinionen icke gynnande för Bankens Credit, så länge man vet att hon icke kan honorera egna förbindelser , under det hon bispringer Staten. Nödvändigheten af denna omgång och det in* vecklade förhållandet, att emottaga af Statsverket och åter utbetala åt det samma torde vara grundad på mindre tvingande skäl och antaglige beräkningar, hvilka böra vika för det verkliga och i utförandet påtagligt riktiga; varande den minskning i bsvillningen derigenom Dan i4 Julii, tillika blifvit åsyftad i det hela skenbar, hviU ket jag nedanföre tror mig kunna ådagalägga. Deremot vore efter min tanka mera ändamålsenligt att, till sådana oundviklige företag, sorn nu mera fortsättningen af Göthaoch HjelmarcCanaler, samt Strömreosningarne under instundande 5 år anses vara, och der återbetalning ej äger rum, upptaga lån emot Statsobligationer på tid, med 5 procents ränta och årlig amortering. Enligt uppgjord calcul skulle till dessa utgifter successivt under 5 år åtgå 2,780,000 R:dr.
St:r, och den må utfalla huru som helst, kommer naturligtvis Utsk. att ställa sig R. St:rs beslut till efterrättelse. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: Denna i sig sjelf obetydliga fråga har olyckligtvis genom R. o. Ad:s beslut fått en så märkvärdig ställning, att Ståndet torde tillåta mig närmare redogöra för sakens gång. R. o. Ad. påminner sig troligen att Bevilln.- Utsk. tillstyrkt en obetydlig förhöjning af, jag tror, 3 öre i lösen för debetsedlar, hvilken förhöjning skulle tillfalla häradsskrifvaren. Detta godkändes af de 3 öfriga St:n, men förkastades af BondeSt. Bevilln.Utsk. inkom då med ett nytt Utlåt., hvari Utsk. förklarade, att då frågan icke vore af bevillningsnatur, var 3:ne Stånds beslut afgörande. Att Utsk. häri hade rätt, torde icke kunna nekas, såvida med ordet bevillning förstås en afgift som, utgjord af hela nationen, ingår till Statsverket. Den nu ifrågav:de lilla afgiften deremot ingår icke till Statsverket, utan utgör en dusör åt häradsskrifvaren för hans besvär att utskrifva debetsedlar. Äfven detta Utlåt, godkändes af 3:ne Stånd. BondeSt. deremot vidblef sin mening och ålade Bevilln.Utsk. att inkomma med voter.propos:r i ämnet, samt inbjöd de öfriga St:n att förena sig med dem. Det egna förhållande inträffade då, att R. o. Ad. en dag, då huset liksom nu var temligen fåtaligt, biträdde BondeSt:s inbjudning. Erågan gick således tillbaka till Bevilln.Utsk. med underrättelse att 2:ne Stånd fordrat voter.proposms upsättanae, men 2:ne afslagil detta, ja, BorgareSt:s talman nekade t. o. m. propos. derå. Utsk. hade då intet annat val än att inkomma med ett Mern. sådant som det nu förev:de. Hvad R. o. Ad. har att iakttaga, har Gr. Lagerbjelke redan påpekat. Hr Hjärnes tankegång har jag deremot svårt att fatta.
Och han tog kedjan på axeln och gick i många år, men han kunde inte låta bli att synda och då växte kedjan länk för länk den växte länk för länk och den vart så stor och tung att det inte fanns en avgrund nog stor att vräka ned den i och så kom där en älva fram och sade att det fanns en konung i ett land långt borta som bara behövde se på kedjan, så förvandlades alla syndens tunga länkar till rosor kransar av rosor och han sökte konungen, och han visste att han skulle känna igen honom om han fick se honom för han hade en så underlig, taggig krona på huvudet, och blodet flöt jämt fram under taggarna och hela hans kropp var full av gisselsår under manteln, men ändå var hans ögon så fulla av kärlek att om han bara såg på kedjan en sekund, så blev det idel rosor av den Kersti! Kersti! Vet du vem kungen är? Du svarar inte, för du vet inte Nu satt han tyst länge, med huvudet i händerna. Så att inte är det bara kärlekssorg, det skall du inte tro. Om jag inte bar den där kedjan så vore inte kärleken så förfärlig. Men det vet jag inte heller Vet du hur det var hemma om jularna? Vet du, en jul var det barvinter så att vi kunde gå långt in under granarna och sitta där och höra hur vinterstormen brusade. Vi hade ingen julgran så vi gick ut till Guds granar på Bandarberget och dom sjöng psalmer för oss Han gick fram till bädden, hans ögon var fulla av tårar så att han ej kunde se henne Hör du, snyftade han, det är det här med syndernas förlåtelse! Varför får jag aldrig vara i fred för syndernas förlåtelse? Men Kerstin sov allt hårdare. När han suttit en stund och småpratat för sig själv ramlade han baklänges i bädden bredvid henne och somnade som en sten, med kläderna och skorna på sig. När han sedan vaknade, sjuk och dödstrött och ångerfull, ty han mindes ej om han verkligen omfamnat henne, var hon redan ute. Han fann ett handfat med vatten, sköljde händerna och ansiktet noga. Därpå tittade han i plånboken nej, hon hade inte bestulit honom, de återstående femtio fanns där. Han smög sig i väg, kom upp till ateljén och sov länge, varpå han gick raka vägen till Hartmans bostad.
De skäl , som härtill föranledt, äro: att ingen kan anses vara fri från en laglig förbindelse för skuld, förr än han densamma fullgjordt: att en olycka bör drabba personen, sorn den haft, och hans egendom, men ej atalie personer eller deras egendom: att den genom olycka i obestånd komne Gäldenärens anspråk å mild och mensklig behandling synas, med billigt afseende på Borgenärers rätt, ej kunna längre sträckas, än att lian njuter personlig frihet, och att Borgenären ej må af de tillgångar, som Gäldenären framdeles tillfalla , angripa hvad till hans, hustrus och oförsörjde barns underhåll nödigt är: att någon mensklighetskänslan mera sårande syn må hända ej finnes, än en Bankruttör efter Concursen uppkotnne välstånd och yppiga lefnad, ställda i bredd med Borgenärers fattigdom och nöd: att, om den princip för Lagstiftningen i dessa mål varder antagen, att en Gäldenär ej skall med framtida tillgångar, enär de öfverstiga hans egna behof, ansvara för gälden, äfven kunde med sam - Konungens Nådiga Propositioner• 2jl ma stal stadgas, att Borgenärerne , tiar bans egendom afträdes, ej borde taga ifvan honom allt det han dä äger: och att, med bibehållande af nyssnämnde princip, skall konna hända, att, då Gäldenären, i anseende till godkända olyckor , njutit personlig frihet, en hans Borgenär, sorn genom förlusten i hans Concurs sjelf blifvit nödsakad att afträda sin egendom, skall, enär denna förlust ej varder honom till godo räknad såsom en oundviklig olycka, blifva underkastad bysättning, och ej en gang derifrån kunna befrias, om Gäldenären komme i tillstånd att framdeles ersätta samma förlust.