Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som utdelandet af Riddare-vänligheter icke hörer till Regeringsärender, hvarom i Grundlagen är stadgadt, och hvilka sålunda äro underkastade constilulionella controller, anser Utskottet motionärens framställning icke böra leda till någon Rikets Ständers åtgärd, hvarföre Utskottet hemställer, att motionen lemnäs utan afseende. Stockholm den 2 Juni 1840. STOCKHOLM, Kongl. Ordens - Boktryckeriet > 184®. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskotlets Betänkande, JV.o 48. Ani. till Exp. Utsi. den 3 Juni, kl. 4 em. Betänkande, om befordringsrätt för Läkare, som äro antagne för sjukvården inom mindre samhällen på landet. Med fästad uppmärksamhet å behofvet för vissa menigheter å landet att förse sig med serskild Läkare, som af menigheterna aflönas, och den svårighet, som harvid möler, då Läkaren för sådan tjenstgöring icke får beräkna någon befordringsrätt, hafva Herr Prosten Ahlqvist inom Presle-Ståndet samt Riksdagsfullmägtigen Petter Persson från Jönköpings Län inom Bonde-Ståndet, genom serskilda motioner, föreslagit, att Rikets Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära utfärdande af den Stadga, att de som blifva antagne till Läkare på landet för ett samhälle, som i folkmängd motsvarar åtminstone de mindre städerne, ega att, för den lid, de i sådan egenskap med skicklighet och drift tjenstgöra, vid befordringar till andra Läkare-beställningar, beräkna och tillgodonjuta meriter; dervid tillika torde böra bestämmas om Sundhets-Collegii rättighet att, före en sådan Läkares antagande, yttra sig om hans competens, samt föreskrifvas om Läkarens åliggande i afseende på vaccination, medico-legala besigtningar m. m, inom sin commun och om hans skyldighet alt, lika med ProvincialLäkare, subordinera under Sundhets-Collegium.
Det innehållsrika programmets konstnärligt mest vägande n u m m e r var utan tvifvel hr August Lindbergs inspirerade Gringoireframställning, m e n äfven öfriga prestanda mottogos af publiken m e d lifligt bifall, såsom fru Hartmanns o c h dir. FredriJcsons spel • i Benzons kända proveri) &gt; Tillfälligheter », hr Person nes lustiga m o n o l o g » När Petterkvist skulle debutera », fru Howings Andersénska sagor, förträffligt berättade, fru Frödin-Lindbergs samt hrr Bergströms, Brags o c h Forsells sångnummer m. m. Den vackra afsikten att bispringa en betryckt kamrat följdes alltså af både konstnärlig o c h ekonomisk framgång. Fröken Gerda Meyersons soaré på hotel W 6 den 30 sistlidne mars var till trängsel besökt. Det behjärtansvärda ändamålet — beredandet af goda h e m åt fattiga arbeterskor —, hvilket, som kändt, i fröken Meyerson har en talangfull och nitisk förfäktarinna, o c h det o m v ä x l a n d e programmet, s o m bland annat bjöd på sång af grefvinnan Mathilda Taube, deklamation af fru Nonny Lundberg o c h det förtjänstfullt utförda dramatiska skämtet » Framtidsperspektiv » af soaré- gifvarinnan, framkallade hos publiken den mest animerade stämning, s o m efter de respektive numren gaf sig luft i lifliga applåder. D:s matiné hade i söndags naturligtvis fyllt Musikaliska akademiens sal till sista plats m e d en publik, s o m att d ö m a af de intensiva applåderna aldrig tycktes kunna få n o g af studentsången, den alltid lika gärna hörda. Programmet innehöll o c k idel välbekanta saker, o c h det ena numret efter det andra afsjöngs m e d friska stämmor o c h g o d nyansering under ledning af hr Hedenblads vana taktpinne. Värdefullt bidrag lämnades i några n u m m e r af den Meissnerska orkestern. Matiné gifves påskdagen i Musikaliska akademiens stora sal af kammarmusikus F. Sörensen med benäget biträde af fruarna Math.
Detta bestyrkes ytterligare genom ett bref af Konung Christian IV, dat. Köpenhamn d. 29 Juni 1633, hvaruti åboerne å hemman med landgille lill kyrkor, eller sådane hemman, som uti 1646 års jordebok äro upptagne såsom kyrko, kallas ”Fåre och Kronans bönder och tjenare”. Af handlingarne synes äfven, att Kronan, så väl före som efter 1646 års jordeboks upprättande, haft jordägandeoch städsel-rätt sig förbehållen å de hemman, som uti nämnde jordebok äro upptagne under rubrik af kyrkohemman. Consistorium i Götheborg har, uti und. skrifvelse af d. 17 Mars 1841, endast begärt, i den händelse K. M. skulle i nåder anbefalla laglig undersökning i denna fråga, att Halländska kyrkorne, huru än målet må aflöpa, måtte oqvaldt bibehållas vid de årliga ränteförmåner, de hittills af k yr kohemmanen uppburit. Då nu kyrkor och presterskap, genom antagande af K. M:s nåd. propos., äro försäkrade om ständigt bibehållande af de räntor de nu få uppbära af de ifrägavar. hemmanen, och då denna långvariga tvist svårligen på annat sätt kan slitas, än genom ett beslut af Konung och Ständer, som bevarar ömsesidiga rättigheter; då Staten bör vara män om alt dess jordegendom vårdas och hiifdas, och då ett grundvillkor derföre är, att den jordbrukande individens existeucc så mycket möjligt är betryggas: vore önskcligt att den nåd. propos. af R. St, antoges. Att dessa hemman få af åboerne lill skatte inköpas, anser jag äfven förmånligt, icke så mycket för den ringa penningeinkomst Staten derigenom erhåller, som i synnerhet för den reda nytta för jorden, som ägandei stället för tillfällig besittningsrätt alltid måste medföra.
Maj:ts pröfning, till dess de nu gällande näringsförfattningarne år 1846 utfärdades. De under följande riksdagar af enskilde motionärer fortsatta framställningar, å ena sidan om inskränkning, och å den andra om utvidgning af den genom nämnda författningar medgifna näringsrättighet, kunde väl synas utmärka, att de stridiga meningarne ännu icke hunnit sammanjemkas; men man kan dock svårligen misstaga sig derom, att sednaste decennium, under hvilket en förut okänd vexelverkan egt rum emellan alla nationer med utvecklad industri, och hvarunder inom vårt eget land lagstiftningsarbetet i afseende på samfundsangelägenheter, som med de nu ifrågakomna äro nära beslägtade, fortgått i en rigtning, vida afvikande från den, som våra äldre näringslagar anvisa, äfven bragt till mognad åsigterna om näringsfrihetens företräden, och detta ej blott hvad beträffar möjligheten af industriel fullkomning, utan äfven i fråga om yrkesmännens verkliga vinning. — Det tredje af Riks-Ståndcn, inom hvilket grundsatserna om frihet i näringslagstiftningen tillförene rönt det största motstånd, har vid innevarande riksdag med otvetydigt och lifligt intresse omfattat det inom Ståndet i fråga om tillämpning af dessa grundsatser väckta förslag af den mest oinskränkta syftning; och detta förslag, som blifvit Med-Stånden kommuniecradt, har jemväl inom fjerde Ståudet blifvit mottaget med enhälligt bifall. Att döma af dessa förhållanden synes det, som skulle från representationens sida kunna påräknas ett allmännare understödjande af dem bland de nu väckta motionerna, som afse frihet för hvar och en att genom hvad slags yrke som helst försörja sig, utan andra inskränkningar, än dem Statens väl nödvändigt fordrar; och då Kongl. Maj:t. under sistlidet år låtit anbefalla Kommers-kollegium att, efter vederbörandes hörande, afgifva yttrande angående ifrågasatt borttagande af åtskilliga i afseende på näringarne uti nu gällande författningar stadgade inskränkningar, finner man, att Regeringen jemväl erfarit dessa inskränkningars hämmande inflytande på näringarnes fria utveckling. Man har befarat, att införandet af ett friare näringssystem skulle medföra de nuvarande städernas undergång.
Departements-chefen derefter (pag. 18 och 64), vidkommande de behof, som påkallade tillfälliga eller icke för längre tid beräkneliga anslag, och hvaribland främst förekomma vidmagthållandet af Flottans krigsfartygs-materiel, erinrat om vanskligheten af att i vår tid, då nya uppfinningar äfven i detta hänseende med snabbhet följde hvarandra, på förhand uppgöra planer för Flottans sammansättning och beskaffenhet efter en längre tidrymd. För ett land med så måttliga tillgångar som Sverige vore utan tvifvel rättast, att väl och omsorgsfullt underhålla redan befintlig materiel samt i öfrigt tillse, att det nya, som kunde anskaffas, blefve utfört efter de bästa tillgängliga modeller. Denna grundsats hade äfven blifvit erkänd af Rikets sednast församlade Ständer vid beviljandet af särskilda medel dels till nybyggnad och dels till materielens underhåll; — om hvilka medels användande Departements-chefen uti sitt underdåniga betänkande (pag. 64) jemväl meddelat upplysning. Med godkännande af
Län, under hufvudsakligt instämmande i hvad af Herr Petre' blifvit anfördt och yrkadt, i afseende å upphjelpande af communicationerna inom Dalarne, på Statens bekostnad, förmält, att många af Dal-ortens invånare, äfvensom Handlande och Bruksegare inom Westmanland, i Februari 1837 förenade sig om en underdånig Petition till Kongl. Maj:t, i afseende å anläggningen af en väg emellan Westerås och Fahlun, samt alt denna petition Statssamt Allm, Besv.- och Ekon.-Ulshottens Utlåtande, N:0 181. 17 petition blifvit genom en deputation öfverlemnad; äfvensom alt, i följd häraf, undersökning i berörde afseende blifvit verkställd både inom Westmanland och Dalarne; och har motionären, som vidare andragit, det han vore i okunnighet örn det resultat, som nämnde petition kunnat föranleda, af sådan anledning nu framställt den begäran, alt Utskoltena ville infordra närmare upplysningar om samma pelitions innehåll, och hvad i följd deraf blifvit tillgjordt, och sedermera, efter sig företeende omständigheter, föreslå sättet och medlen till utförande af det, som i afseende å berörde väg-anläggning kan finnas lämpligt. Sedan Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten ansett nödigt att gemensamt behandla hvad sålunda blifvit framsläldt och yrkadt, hafva Utskotten tagit detsamma i öfvervägande, äfvensom de serskilda yttranden, som inom Borgare-Ståndet blifvit i detta ämne afgifna. Hvad nu först beträffar Herr Petrés framställning derom, att Utskottena böra utreda, hvilka communicalioner vore de vigtigaste för Dalarne och företrädesvis förtjenle af understöd från det allmänna, samt hvilka delar af berörde landskap mest vore i behof af befrielse eller nedsättning uti deras skattebördor, och hvilka åtgärder förekomme lämpligast till befrämjande af
– Du får icke öfverlemna dig åt sådana, på engång barnsliga och skadliga hjernspöken, – sade Konrad, som bemödade sig att antaga en munter ton, och undertrycka den ofrivilliga känsla af deltagande och rysning, som den unga flickans ord väckte hos honom, ty äfven han hade trott sig märka detta uttryck af öfverraskning, glädje och ömhet i den vansinnigas blick. – Ser du, Konrad, – sade Anna, med samma låga, drömmande ton, som visade att hon gaf ord åt de fantastiska och orediga tankar, som bildades inom henne utan att underkasta dem förnuftets granskning, att hon så att säga ”tänkte högt”, och knappt brydde sig om, om hon blef förstådd af den som hörde henne, – ser du det der ensamma silfverhvita molnet, som skrider så långsamt fram på den blå himlen ser du hur det sträcker ut sig, hur det formar sig det liknar en ung flickas smärta och böjliga gestalt Ser du der hennes hufvud, hon har en krans omkring det ser du hur melankoliskt hon sänker det och der hennes händer, som hon sträcker framför sig, liksom för att värja sig för någon fara, som hotar henne och midt på hennes bröst denna purpurröda fläck liksom af blod Ah! nu föll hennes hufvud bakåt hon sjunker samman hon försvinner hon är död! Och nu ser du Konrad! Se! – fortfor Anna, liksom inspirerad, och hennes vackra ansigte vändt mot himlen, som hon betraktade med glänsande och svärmiska blickar, återgaf klart och vältaligt hvarje af hennes ord, – det är den stygga qvinnans hemska ansigte, som grinande framtittar der bakom den döda flickans sönderslitna slöja Se, är det icke likt henne ända till illusion? Konrad hade, villad af Annas lifliga och svärmiska ord och inspirerade utseende, följt hennes blickar, och i det sönderflutna molnet verkligen tyckt sig finna en likhet med hvad Anna såg, men leende öfver sin egen barnslighet, och oroad öfver Annas bleka ansigte, som alltjemt var vändt uppåt mot de oskyldiga molnfigurerna, – sade han småleende:
(Bil. Litt. A.) Kostnadsförslag å en uplaga af 1,000 ex. lika stil, tryck, papper, och format, som det hos mig tryckta arbetet: Ordbok öfver Svenska språket af A. F. Dalin. För eli häfte om 64 sidor: Sättning och tryckning af Texten jemte papper . 320 å 330 R:dr d:o d:o Omslag » . 18 å 20 » Häftningskostnad 22 å 25 » R:dr r:mt 300 å 375 Stockholm d. 20 Nov. 1850. JBeckman. (Bil. Litt. B.) Kalkyl öfver utgifvandet af »Svenska Adelns Attetaflor» (utgifterna och inkomsterna beräknade pr år) Försäljning af 700 ex. med 25 proc. afdrag 7,875 R.-dr. Den 22 Nov®mber. 325 Tryckningskostnad m. m., enl. Hr Beckmans förslag, utgör:de pr år 4,500. Arfvode till Utgifvaren, efter 150R:drprår 1,800. Arfvode till en Riddarhusets tjensteman . 300. Förlagsränta, ä 6 proc. å 6,300 R:dr, upta gen till .400. Försäljning af 800 ex. med 25 proc. afdrag 9,000 » Omkostnad m. m., se ofvanstående 7,000. Behållning 2,000 9,000 » Försäljning af 900 ex. med 25 proc. afdrag 10,125 » Omkostnad m. m 7,000. Gabriel Anrep. Begärdes på bordet. Hr Fåhraeus, Olof Imanuel, upläste en så lydande motion : Af de på sednaste tid vidtagna allmänna anstalter är väl knappt någon mera omfattande och af större inflytande på fäderneslandets framtid, än de, som afsett den allmänna folkupfostran. Genom 1842 års stadga om folkundervisningen är ett steg i denna riktning taget, som i Rikets häfder skall utgöra en utmärkelse för tidehvarfvet.
Lånen skulle löpa med 5 procent ränta, som borde betalas en gång om året, och vid hvarje ränteliqvid 10 procent afbetalas å det ursprungliga lånebeloppet, så att det inom 10 år vore amorteradt; dock borde, sedan den vid berörda tidpunkt rådande allmäuna penningeförlägenheten upphört, lånen förvandlas till stående. Alla deiegarne i kredit-kassan skulle ansvara, en för alla och alla för en, med det af dem ställda hypothek för fullgörande af kassans förbindelser mot likets ständers bank, der kredit-kassan skulle erhålla diskonteringsrält, till ett belopp af 1,600,000 r:dr b:ko för alla kassorna, emot erläggande af 46 2 procent å den diskonterade summan; och skulle kredit-kassorna emottaga insättningar af enskildas penningar på 3 månaders betalningstid emot 3 procent årlig ränta, eller på £ års uppsägning mot 5 procent ränta. Det särskilda utskott, som vid 1815 års riksdag var tillsatt för att, bland annat, utreda orsakerna till den då rådande förlägenheten i allmänna rörelsen och föreslå medlen till hennes afhjelpande, tillstyrkte val, ”att ett rikets ständers lånekontor på fastigheter måtte inrättas, med en fond af 2 till 3 millioner r:dr b:ko, samt lån meddelas till af 1814 års taxeringsvärde mot 3 procent ränta och 3 procent årlig kapital-afbelalningmen ständerna läto bero vid det redan fattade beslutet, att banken åter skulle öppnas för fastighetsbelåning. Vid 1818 års riksdag erinrade grefve Schwerin ånyo om behofvet all äfven i Sverige införa del Preussiska kreditkasse-syslemet, men saken vann icke heller då någon framgång. Den af Kongl. Majit år 1822 i nåder förordnade Finanskomité, af hvilken grefve Schwerin var ledamot, upptog frågan om inrättandet af en hypotheks-förening för fastighetsegare, hvilken Komitén ansåg ”lill en böljan böra blilva allmän för hela riket, men med lättnad till öfverflyltning i provineialfördelningar, då krediten blir mera stärkt.”
Hvad angår de nplysningar, sora Hr Lefren aflemna!, så öfverensstämma de i del närmste med hvad StatsUtsk. i sitt betänk, nplyst, nemi. alt Krigs-colLm lyftade 214,530 r:dr pä en gång, hvaraf, intill sisll. års slut, för utgifter, hvilka med denna summa skulle bestridas, åtgått 108,700 r:dr, hvadan återstoden då utgjorde 106,000 r:dr. För sedermera påkommande utgifter, hvarför dessa medel voro afsedda, (och för andra torde de icke fä användas), har upgifvils erfordras 6,000 r:dr i månaden, och således lyftades, för en utgift af 6,000 r:dr i månaden, på förhand 106,000 r:dr. Detta tyckte StatsUtsk. icke fullkomligt öfverensstämma med K. M:s nåd. föreskrift, ali medlen skulle endast i män af behof reqvireras, och detta gaf anledn. till framställningen. Om jag skulle gå utom betänk, så skulle jag kunna tillägga, att vid sedermera ifrägakorane reqvisitioner, styliseringen skall blifvit pä sådant sätt förändrad, att delta förhållande kunde gifva ytterligare anledn. till alt icke förbise vigten af en sådan skrifvelse som den ifrågavar. Det af mig nu vidrörda förhållande borde icke för en Fullmäktig j Riksg:s-kont. vara främmande. Hr Printzensköld: Jag får förklara, det jag helt och hållit frilager Hr Frih. o. Landtm, frän den händelse, sorn in trä flät, hvad klubbslaget beträffar; ty felet var milt, emedan jag icke med tillräckligt ljudelig röst begärde ordet, för att sätta Hr Frill. o. Landtm, i tillfälle att upropa mig innan klubban föll. Hvad sjelfva saken beträffar, så kan jag försäkra Hr Gr. Mörner, det jag verkligen genomläst ifrågavar. betänk., och känner ganska noga dess innehåll, så alt Hr Gr:n derom icke behöft att meddela mig någon uplysning.
I afseende på Herr von Qvantens anmärkning, rörande Bankens räntor, torde jag få erinra, att den inkomstberäkning StatsUtskottet gjort, icke år för Banken, icke har något sammanhang med Banken, utan år för StatsVerkets ordinarie räntor, och att således denna fråga, ej hörer hit. På dessa grunder tillstyrker jag, att StatsUtskottets Betänkande måtte bifallas. Herr Mannerftam, Johan: Efter min tan-* ke, har StatsUtskottet förfarit så vål i enlighet med sakens beskaffenhet som med praxis under föregående Riksdagar, då inkomst-beräkningar skolat uppgifvas. Det synes ock vara nödvändigt, att, innan Sfatsutgifterne beslutas, först bestämma Statsinkomsterne. De nu ifrågavaran - de dela sig i tvenne delar, ordinarie räntor och ordinarie Bevillningartiklar, Hvad de förra angå, anser jag Friherre af Nordin hafva yttrat sig ganska riktigt och dervid kan blott anmärkas, att en och annan af dessa artiklar kunnat tåla för* höjning. Tiondeti af Tackjern och Stångjern hade till exempel kunnat räknas några Riksdaler högre per Skeppundet. De sednare återjåro blott förslagsvis upptagne, och förhållandet i af* äfio Den 25 April e, mi seende på BevillningsUtskottets rättighet att föreslå och Riksens Ständers att besluta om och tili hvad belopp, dessa Bevillningsartiklar böra utgå, ändras icke, om ock Betänkandet antagea. Det är ostridigt, att om t. ex. Brännvinsbrånningsafgiften försvinner, så skall den summa sorn deraf hårflutit, utgå efter någon annan grund, och BevillningsUtskottet uppgifva en annan källa, ur hvilken motsvarande inkomst kan hämtas. I det afseende* behöfver ej Betänkandet, hvarken hvila eller återremitteras. En anmärkning anhåller jag likväl att tå göra; jag har nemligen hört sägas, att fråga skulle vara väckt, att sätta markegången för 5 år, hvilket äfven jag anser vara det råtta. I sådant fall skulle jag tro, att den delen af Betänkandet, som rörer de ordinarie räntorne, icke bör antagas förr, ån denna fråga år afgjord.
N:o * 947 - N:o 2118. N:o g. N:o 2275. Den 37 November. Herr von Rosen, Georg Ludvig, Tersmeden, Jac. Johan, Odencrantz, Gustaf, . B, Lagerheim, Lars Magnus, B , af Klercker, Fredrik, Möllerhjelm, Axel, af Schmidt, Georg Lars, Peyron, Gustaf Abrah., Suppleanter: Hr Grundelstje ina, Axel. Wilh., „ Ulfsparre, Georg, Lefrén, Joli. Pehr, Frih. Djurklou, fullm. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 28 November i84o. Plenum kl. io f. m. Justerades i prot.utdr. för den 25 dennes e. m. Justerades pleni-prot. för den 28 sistl. October e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af ledamöter uti nedanämnda Ulsk., och befunnos hafva blifvit utsedde till ledamot i Constitutions Ut skottet: N:o i43o. Hr Gyllengahm, fullm. Hr von Troil, Emil, efter N:o 2248. Hr af Forsell, Carl; BancoUts kottet: N:o 113. Gr. Ehrensvärd, fullm. Gr. Hamilton, Jacob Essen, efter N:o 267. Frih. Ehrensvärd, Fredrik; Rid - Dpi) aS Novemlitr f. m. Riddar husUtskottet: N:o 1721. Hr Ingelotz, Wilh. Gustaf Carl, efter N:o 1 798. Hr Bruncrona, Olof Abraham. Likaledes öppnades Hrr Electorers lista till val af en ledamot att inträda i Bevilln.Utsk.. under den ledighet, som blifvit beviljad N:o 1 g5c). Hr von Kraemer, fullm. Hr Ribbing, Bengt; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: JS':o 66. Hr Liljehök till Gälared, Ludvig.
Såsom Utskottet redan uppgifvit, äro de återstående kostnaderne i delta förslag upptagna till ett sammanräknad!, belopp af 111,803 R:dr 21 sk. 4 rst., deraf för jordinköp beräknats 11,000 R:dr, för jordarbete 28,636 R:dr 32 sk., för bergsprängning 11,166 R:dr 32 sk., för rails 19,096 R:dr samt för lokomotiv m. m. 9,183 R:dr 16 sk. Enligt det inom Bonde-Ståndet, vid remitterandet af Kongl. Majlis nådiga Skrifvelse angående detta ämne, omförmälda anbud, har Majoren fiacklund visserligen erbjudit sig att, emot en ersättnings-summa af 64,500 R:dr, till alla delar fullborda jern vägs-byggnaden i öfverensstämmelse med den derför af Kongl. Maj:t redan i nåder fastställda plan; dock skulle, efter hvad i de till Utskottet ingifna handlingar blifvit anmärkt, uti den summa, detta anbud upptager, icke vara inbegripna följande, för jernvägens fullbordande och begagnande oundvikliga, utgifter, nemligen för jord-inköp 11.000 R:dr, för dels verkställd, fastän icke betald, dels återstående bergsprängning, 8,000 R:dr, för anskaffning af lokomotiv samt uppförande af en stallbyggnad äfven 11,000 R:dr, och för levererade, men obetalda rails, 7.000 R:dr m. m., hvilka utgifters sammanlagda belopp skulle öfverstiga 45.000 R:dr. Under förutsättning, alt de återstående kostnaderna för jernvägs-anläggningen således komma att ungefärligen uppgå till den i Löjtnant Adelskölds kostnads-förslag uppgifna summa, bär Utskottet således funnit sig föranlåtet föreslå ifrågavarande låns belopp till 100,000 Ridr.
– Det går ju alldrig an, sade han, at framlemna en så plump skrift. – Min Herre skall veta, at skriften skall läsas up för anständigt folk, och intet för bönder, som kanske kunde vara roade af dylika ekivoker. Jag ser svarade Uno, at om man just vill, kan man på et par ställen finna en ekivok, och jag känner äfven at så väl i tal som skrift, fins intet så föraktligt som plumpa ekivoker, men dessa stöta ju intet på minsta sätt goda seder, och kunna visst alldrig väcka skadliga ideer. Den går alldrig an at framlemna, svarade Häradshöfdingen, med medömkan. Uno var ej rätt öfvertygad om icke anmärkningen var grundad, och som han vid betraktande af klockan, fann sig ännu äga en half timas tid öfrig, föresatte han sig at i brefstil, såsom en annan vitterhets väg, försöka sin fallenhet – gjorde up en ny penna, mycket spetsig och väl skuren, tog et rent ark papper och skref: ”Laura! O Laura! Jag såg dig endast, och jag tilber dig; ej uti inbillningens magiska spegel, nej genom sanningens synglas såg jag din bild. Hvem är du? O! jag vet det. – En paradisisk Hourris? En af Wallhalls Walkyris? Nej! Min like. O! denna tanke uphöjer mig outsägligt; redan säll af at bebo samma jord, är jag lycksalig som bebor samma trakt, andas samma luft. – Förenad med dig, Himmel! hvilken föreställning! O vore det min lott, at genom lifvets land, med Dig, O Laura! få vandra hand i hand, då skulle Änglarna från himlen, vilja byta mot sin lycksalighet med mig, och sedan skryta” Ceremoni-Mästaren inträdde just nu och fordrade de förelagde profven. – Mit är intet färdigt ännu, ropade Uno. – Å! Strunt! svarade han, det är intet så noga. – Hvar och en underteknade nu det namn han inom Orden erhållit, och lemnade sit profstycke.– Efter en korrt stund återkom Ceremoni-Mästaren och ledsagade recipienterne til samlingssalen. – Stormästaren tog ordet: Mine Bröder!