Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den är åstadkommen genom en vidgad erfarenhet, under tjenstgöring i embetsverken härstädes, under resor i främmande länder, samt såsom akademisk lärare. Af de mångå skälen emot universitetsllyttningen vill jag inskränka mig att blott anföra ett par. Vid hvarje arbete, som skall drifvas med framgång, är det nödvändigt att det af den arbetande betraktas och bearbetas såsom hufvudsak. Detta gäller icke minst om studierna och om vetenskapen. Söker icke studenten vetandet för dess egen skuld och såsom mål, slocknar den heliga elden i hans själ, och följden blir en torftig examensläsning och s. k. brödstudier. Att kämpa häremot, är en af lärarens svåraste uppgifter. Men nu är det klart, att den riktiga uppfattningen väsendtligen måste underlättas för det unga sinnet, om den också står i full öfverensstämmelse med det honom omgifvande lifvet. om äfven der vetenskapen är och betraktas såsom hufvudsak. Detta måste nödvändigt lättare inträffa i en mindre stad, sorn universitetet kan genomtränga och gifva den egendomliga prägeln af universitets-stad, än i en större eller en hufvudstad, der åter vetenskapen måste stå i bakgrunden. Det måste ock icke litet bidraga till den unge mannens sjelfkänsla och fria utveckling, att han känner sig tillhöra den hufvudsakliga institutionen på det stalie der han verkar. I nära sammanhang härmed står en annan omständighet, hvarpå jag vill tillåta mig att söka fasta uppmärksamheten. För flyttningen anför man, icke utan sken af skäl, det större tillfälle till umgänge i familjelifvet, som skulle öppnas för studenten i skötet af en talrikare befolkning. Denna sak har likväl två sidor. Det är en allmän lag för all utveckling, i naturen likasom i menniskohjerta!, att några plötsliga språng deri ej böra finnas, utan utvecklingen ske efter hand och gradvis. Detta gäller icke minst om menniskan i den ömtåliga öfverängen från yngling till man. Mannens hufvudsakliga verksamhetssler ligger utom familjen, i det yttre, offentliga eller mera privata samhällslilvet. Men det går i allmänhet icke an, att han omedelbart ifrån barnkammaren och den moderliga vården utkastas i detta offentliga lif. Han skall då lätt vilseledas, emedan 584 Dan 20 April. han saknar förmåga att bedöma faran och kraft att motstå frestelsen.
Tersmedens. Ilr Hjerta: Då det torde hafva varit min korta anmärkn., sorn varit den olyckliga orsaken till denna långvariga discussion, anhåller jag alt få instämma i Gr. Sparres sednaste yttrandes, d. v. s. att afsigten med min anmärkn. ingalunda var att vilja påslå, det Gr. Sparres motion vore olaglig, ulan angick endast sjelfva saken. Då Frih. Cederström begärt berörde motion på bordet, torde discussionen deröfver icke längre böra fortsättas. Gr. Frölich: Jäg tillstår, att jag ej rätt förstod Gr. Sparres motion, då han uppläste densamma. Jag skulle ej vilja instämma med Frih. Cederström, att lägga den på bordet, emedan det kunde fä utseende af ett bemödande att helt simpelt bortskjuta motionen. Nu har jag funnit, att Grefven dermed har för afsigt, att göra all tillämpning af den lika arfsrällen omöjlig, eller att uppskjuta tiden dertill, för de barn, som nu äro födda, d. v. s. på en obestämd tid. Då de barn, som nu äro födde, böra uppräknas, och en särskild statistik öfver dem föras, så hr detta ett ganska vidt utseende förslag, och mäste kunna anses ungefär som ett moratorium på det förslag, som nu är besluladt, vida mera utsträckt än Frih. Tersmedens. Om detta har jag velat upplysa R. o. Ad., utan ali derföre vilja lägga något hinder i vägen för remiss deraf, blott denna anmärkn. dervid får åtfölja. Då nu alla de talare, som begärt ordet i della ämne, haft tillfälle att yttra sig, förklarade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att Gr. Sparres motion, enligt derom gjord begäran, komme alt hvila på bordet. Vid föredragning af StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern.
Stats-kontoret anordnade medel, i afräkning å det årliga anslag af 1,800 R:dr, som, genom Kongl, brefvet den 30 Januari 1830, blifvit anvisadt till ersättande af de utgifter, Svenske Konsuler å utrikes orter bestridt för Svenskt sjöfolk, år 1848 Banko. 1,482 1,000 44 Summa R:dr| 2,482|44jStockholm af Kongl. Kommers-kollegii till godtgörande af de utgifter, Svenske Konsuler å skaffande af Svenskt sjöfolk. Credit. Utgi ft: Kongl. Stats-kontoret, Till Kongl. Räntekammaren levererade medel, hvilka influtit såsom ersättning för lemnadt understöd till Svenskt sjöfolk, och för hvilka Konsuler för skottsvis blifvit godtgjorda, år 1847 564: 25. 5. ” 1848 • • 487: 41- 6- 1,052: 18. 11. Afskrifning af de till Svenske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning ej kunnat erhållas, enligt Kongl, kollegii beslut, år 1847 19: 17. — ,5 1848 88: 45. 3. jQg. ^ 3 Balans till år 1849: Till Konsuler förskottsvis utbetalda ersättningar för bestridda omkostnader för Svenskt sjöfolk, om hvilkas godtgörande af rederier Advokatfiskals-embetet fått sig uppdraget att besörja, . 575: 28. 8. Behållning af kontanta medel i Rikets Ständers Bank 746: 30. 2. Lönnerberg. — 30 — Bilaga Lit. I. Utdragaf 1847 och 1848 års räkningar öfver det, genom Kongl. viljade anslag till godtgörande af Konsu - Debet. Banko. 1 Behållning och fordran från år 1846 4,354 27 |_ Inkomst: Af Kongl.
Aska, PottEmot nu stadgade införselstullen 16 sk. iisp:det för Pottaska, raffinerad och kal vaffinerud cinerad, hvilken tull med öfrige afgifter uppginge till 25 % af värdet, har Herr Hjerta och calanmärkt, att då Pottaskan utgjorde ett behöfligt råämne för många tekniska fabrikations• grenar ocf, derföre icke borde draga en afgift af mera än 5 eller högst 10 % utaf värdet, samt alt den inhemska tillverkningen deraf destomindre vore i behof af en hög skyddstull, som Pottaskan de fleste år utgjorde föremål för export, och import följaktligen icke ifrågakomme i annat fall, än att tillgång saknades inom landet. På grund häraf, och ehuru Soda (kolsyradi Natron) är belagdl med en afgift af endast 8 rst. lisp:det, samt Pottaskan (kolsyradt Kali) vore ett lika angeläget kemiskt material, samt följdrigtigast borde åsättas lika tull, har Herr Hjerta likväl, för att bibehålla fortfarande uppmuntran och skydd åt den inhemska pottaske-fabrikalionen, endast föreslagit nedsättning af införsels-tullen å kalcinerad Pottaska till 6 sk. lisp:det. På Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 3. g På de skäl Utskoltet här ofvan, i fråga om lämpligasté sättet att uppmuntra inhemska industrien, anfört, oell med afseende å de särskilda omständigheter, som i Herr Hjertås motion blifvit anmärkte, har Utskottet, som af Kommers-kollegii underdåniga berättelser om Sveriges utrikes handel och sjöfart jemväl inhémtat, att Pottaska flere år till icke obetydliga qvanliteter exporterats, vid hvilket förhållande den inhemska tillverkningen deraf icke kan vara i behof af nu stadgade öfverdrifna skyddstull, funnit betydlig nedsättning i denna tull kunna och böra ega rum, och föreslår Utskottet, att införsels-tullen å raffinerad eller kalsinerad Pottaska må bestämmas till 8 sk. lispidet. Till undvikande af den, för artikeln:
Lagen är lika bindande för förvaltaren af Kronans egendom, som för den enskilde jordägaren, och denna Lag bjuder i 4 Cap. af JordaBalken, att then som å skattskyldig jord sitter, ej må, genom köp, skifte eller å annat sätt, något söndra eller minska af thet som thertill med rätta hörer: gjör thet någor; vare ogillt. Att ifrågavarande afsöndrade skog är, och af ålder varit en hemmanets tillhörighet, och att den under hemmanets år 1696 skedde sednaste skattläggning är inbegripen, är genom lagliga handlingar och Chartor bevisadt och i laglig väg erkändt; äfvensom det är medgifvet, att dess förlust medför lidande och hinder i hemmanets bruk och skötsel. Dertill kommer, att denna skog, långt ifrån att, efter hvad man föregifvit, vara för Drottningholm och Svartsjö omistlig, är för dessa Kungsgårdar af nästan ingen nytta, så väl genom sitt ytterst vanvårdade skick, som De n 15 December e. m. 3o5 som genom sin till afhemtning af skogseffccter otjenliga belägenhet; ett förhållande, som blifvit formligen er kändt, till följd af en förledne sommar omsider anbefalld och verkstäld laga besigtning. Då således den med Tofta hemman vid dess försäljning, föret,igne styckning strider mot Rikets Ständers beslut och Konungens, till följd deraf, utfärdade Nådiga befallning, samt är olaglig och ändåmålslös, får jag härmedelst föreslå en underdånig anmälan till Konungen om rättelse härutinnan, hvarigenom Rikets Ständers vid iSioårs Riksdag fattade, af Konungen gillade beslut, tillfullo, och i enlighet med allmänna lagens bud, sättes i verkställighet, och att således den under Tofta hemman skattlagde, fordom dit hörande, men vid skatteköpet afskiljde skog, med derå varande torp, måtte till hemmanet återställas, antingen emot ny skattelösen, som efter räntan bestämmes i förhållande till den för det öfriga af hemmanet redan erlagde skattelösen, eller ock mot högsta anbud på öppen auction.
LX. A. 245. Banko-Fullmägtige, om rättighet för, att vidtaga anstalter om silfverköp. Se Silfver. —- om förhöjning i arfvodet för. Se Fullmägtige. — om val af. Se Fullmägtigé. BankoFullmägtiges Berättelse. Se Berättelse. BankoFörfattningarne, angående en revision af. V. 206. VIII. R. 493. XXXVII. B. 158. XXXVIII. A. 190. Banko-Hnset, om antagande af en i Byggnadsyrket erfaren person för dess underhåll och vård m. m. XIX. B. 389. XXI. A. 48. XXXIV. U. 168. XXXVI. A. 32. — om det skick, hvaruti Trossbottnarne i det mindre sig befinner. XX. B. 170. XXI. A. 63. BankoLån emot återbetalningsskyldighet i silfver, angående grunderne för liqvid af, då de före utsatt termin till sitt återstående belopp på en gång gäldas. LIX. B; 155. LX. A. 79. E. ni. — å hus, brandförsäkrade i den upplösta f. d. Stadsfonden af Allmänna Brandför säk - 49 säkringsVerket, angående bibehållande af. XXIII. LIV. A. in. Banko-Ombudet vid LåneContoret i Götheborg, om särskilt gratification för. XXII. B. 197. XXIV. A. 4. •—- vid LåneContoret i Götheborg, om personel löneförbättring för. LXI. B. 36i. LXII. A. 224. Banko-Ordning, om ny. I. 576, 596. II. R. 5i. Banko-Reglementet, med förslag till föreskrifter att deruti inflyta, såsom en följd af besluten, rörande inlösning och utvexling af Bankens sedlar, förstärkning och utmyntning af Bankens metalliska tillgångar och hvad mera härmed gemenskap äger. LXI. B. 362.
Mengel och Joh. Persson sig förenat, har blifvit an. fördt, hurusom femtiotre år redan förflutit, sedan Kongl. Kammaroch Krigs-kollegierna samt Stats-kontoret. uti gemensamt Cirkulärbref af den 4 November 1803, först uppdrogo åt Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande att befordra till nödig reglering och anvisning mellan skattdragande och löntagare sådana vissa ständiga anslag af den till Stater och Indelningar upplåtna Kronotionde, som i 3 § af Kongl. Förordningen, angående Afradsoch Kronotionde-spanmålens utgörande den 22 Juli 1803, i nåder blifvit anbefallda att upprättas, utan att likväl en sådan tionde-reglering ännu blifvit för Upsala län af Kongl. Majit fastställd. Likväl hade, uppå bemälda Kollegiers år 1819 till samtlige Länsstyrelserne aflåtne förnyade uppmaning i ämnet, Kongl. Majtts Befallningshafvande i Upsala län den 30 November 1821 till Kollegierne afgifvit ett tionde-förslag för hela länet, sedan både tionde-tagare och tionde-gifvare skriftligen förklarat sig dermed nöjde samt Landshöfdingeembetet tillstyrkt detsammas stadfästande.
Jag vill icke motsälta mig den propos., som den siste väl de talaren synes önska, ulan gerna medgifva det föredragningssätt, som af Hr Gr. o. Landtm, från början har blifvit föreslaget. Jag förmår likväl icke att frångå hvad jag yttrat om karakteren af hela denna beskattning. Min tanka derom är, såsom jag tror, för djupt motiverad, tor att kunna undergå någon väsendtlig förändring. Men icke destomindre finner jag tillräcklig orsak att frångå mitt yrkande, dels i de förslag, Utsk. framställt i hänsigt till controllerne, dels, och hufvudsakligen, i det ännu vigtigare skäl, som Gr. Cronhjelm anfört, nemi. skyldigheten alt fästa afseen de på K. M:s meddelande i ämnet. Hr Aminoff, Joh. Fredr.: Jag är lill stor del före kommen af Frih. Palmstjerna, som nu har återtagit det yrkande, han i början gjorde. Jag instämmer likväl till stor del i det yttrande, som Gr. Cronhjelm afgifvit. Grefven glömde likväl att för R. o. Ad. tillkännagifva, att det finnes andra motioner än den. som han uppgaf, nemi. Hr Rosenblads. Vid en sådan knapphändig afskäring af frågan, som har varit ifrågasatt och hvarföre Utsk. icke står i förbindelse, skulle naturligtvis äfven Ilr Rosenblads ganska vigtiga motion komma att förfalla. Jag tror, att om R. o. Ad. antager detta betänk, i sin helhet, så skall K. M. af detta antagande finna sig föranledd att till nästkommande R. St. öfverlemna ett generelt förslag till en ny förordning uti förevar, ämne. Den förra chartte-sigillalae-förordu. har varit sä invecklad, att K. M. utan stort besvär icke kunnat ordna det hela, sorn nu genom Utsk:s bearbetning vunnit lättnad. Jag anhåller således, att betänk, mätte punktvis föredragas, pä sätt Hr Gr. o. Landtm, föreslagit. Uppå härefter framställd propos., biföll R. o. Ad. Utsk:s hemställan i afseende på Riksdagsm.
Inteckningar, gifna vid samma ting å landet, hafva lika rätt. Om inteckningar å en Rådstufvudag vare lag samma. § 4. Ej må förlagsinteckning gifvas utan för visst öfverenskommet belopp i penningar eller varor, eller utan skriftlig, genom vittnen styrkt eller ock inför rätten af låntagaren erkänd handling, deruti så väl försträckningens egenskap af förlag för viss uppgifven inrättning och, när detta lemnäs till något af de i § 1 nämnda ändamål, jemväl stället för inrättningen upptages, som ock låntagaren medgifvit, att sådan inteckning tagas får. Handlingen skall i hufvudskrift till Rätten ingifvas, samt der offentligen uppläsas, i rättens protokoll införas och med påskrift om inteckningen förses. Ä landet må förlagsinteckning ej sökas utan vid lagtima ting. § 8. Inteckningen skall förnyas inom tio år, sedan den beviljades och ytterligare inom tio år efter hvarje förnyelse; njute dock fordringsegaren förmåns Rih. tilt R. St. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 15. rätt enligt första inteckningen. Försummas den förnyelse, vare inteckningen förfallen. § 6. Har flyttning af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen skett till ort under annan rätt, än den, hvarest inteckningen blifvit beviljad, vare då Häradseller Rådstugurätten i den ort, dit rörelsen förflyttad är, behörig att förnyelse af inteckningen meddela. Sammaledes vare ock den Häradseller Rådstufvurätt, hvarunder i § 2 omnämnd förlagstagare, efter skedd flyttning af hemvist, bosatt är, behörig att frågan om förnyelse af inteckning för honom gifvet förlag upptaga. I dessa fall skall, vid äfventyr af inteckningsrättens förlust, förnyelse af inteckningen sökas hos Rådstufvurätt inom sex månader och hos Häradsrätt sednast vid det lagtima ting, som infaller näst efter sex månader, räknade från slutet af det år, hvarunder innehafvaren af bruket, fabriken, verkstaden eller inrättningen blef derföre, eller fiskaren för sin rörelse, på nya stället till skatt antecknad. § 7. I öfrigt skall angående förlagsinteckning tillämpas hvad om inteckning i fast egendom stadgadt är.
Majit anhålla, att en sådan rättighet måtte varda nu i landet bosatte mosaiske trosbekännare förunnad, eller alt, derest tidpunkten ännu icke skulle anses vara inne, att medgifva desse judar att öfverallt i riket vistas samt förvärfva och besitta fast egendom, en dylik bosättning måtte dem tillåtas åtminstone i alla Rikets städer. 12 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 53. O Häruti instämde till alla delar Herr Silfverstolpe, F. 0., Friherre Åkerhjelm, //. 5. K., Friherre von Stedink, Styrbjörn, Herr y/. JV. Lundh, Herr P. II. Hesselgren, Herr C. C. Gustafsson, Herr /J. E. Winge, Herr iV. Sundström, Herr /. //. Windrufva, Herr C. 0. Sundblad, Herr Kjöllerström, samt Herr Prosten TV. Wallin och Herr Lector D. Söderberg i hvad beträffade hufvudsaken, äfvensom uti 2:dra alternativet af Friherre a/‘ Ugglas tillstyrkande. 2:o af Herr Hedenstjerna, /. O. W. ”Mot Utskottets förslag, att Rikets Ständer skulle i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, ”att i de stapelstäder, Kongl. Maj:t kunde linna lämpligt och hvilkas ”Borgerskap dertill vöre benäget, i Sverige infödde eller naturaliserade Mosaiske ”trosbekännare måtte erhålla rättighet att sig bosätta, utan föregången serskild ansökning”, får jag reservera mig, emedan derigenom är antydt, alt Kongl. Maj:ts nådiga beslut i ämnet borde helt och hållet bero af vederbörande Borgerskaps godtfinnande. Detta finnér jag olämpligt, likasom begagnandet af ordet ”Stapelstäder” af hvilka en del äro vida mindre än ålskillige af de öfrige Städerna i Riket.
Ledamöter skulle täckas taga mine inrättningar i ögnasikte, more en sädan heder nästan öfwer min för» modan, men utomordentligt smickrande? och om till min widare upmuntran och understöd, jag skulle anses wara förtjent at fä deltaga i de» Faderlig» omsorg, med hwilken Riksens Ständer omfattat idogc medborgare, sä skulle jag endast wäga föreflä, Att Herr Handels» mannen Lric Lokmans hos mig ägande intecknadc fordran 2f,8lZ R:d Banco, mätte af Manufaktur-Zon» den inlösas och räntan för mig nedsättas till z procent, utan at min Discont-rättighet derigenom förminskas; med ödmjukaste anhällan om jag dä pä minst 10 Är undstapp afbetala Capitalet, men efter den tiden utfäster mig sueccSsttzc inom 6 Är hafira hela Capitalet inbetalt. Framhärdar med djupaste wördnad Riksens Högloft. Ständers allcrödmjukaste tjenare krelk. Lika Den 4 Octsber. LL91 Lika lydande med Originalet betygar. -7. bröäollus. DcgärdeS pä Dordet. ZiredrogL följande: Utdrag af Prokocollek, häller ul! Riksens Högloft. Stäiidcrs StatS-Uiskott ben 28 September I8VH. S. OSedan Stal» - Utskottet företagit sig att granska dr milkar, under hwilka Rtcognitions-Skogarne af närwarande Druks-äg.ire ianchafwaS, har Utskottet jcmfört de ätskilliga uppglfter och upplysningar angående d«Hr Skogar, svm innehällas dels i den a^f Kongl. BergS - Collegium meddelke bcrätkc!s' dc!S ut! bet af Högloft. Ridderskapct och Adele» till Utskottet remitterade Memorial i detta ämne, saint uti andra seda» fordna Riksdagen förwarade Handlingar, skyndar StatS - UNkottet att för Riksens Högloft.
Nej, anses Representationen böra bilda En enda Kammare, hvilken för vissa frågor delar sig i tvänne Nämnder, som serskildt öfverlägga och besluta, men, vid inbördes stridighet i åsigter, sammanträda, för att skiljakligheterna till gemensamt beslut bringa.” Slockholm den 9 Mars 1841 * STOCKHOLM, Nordströmska Boktryckeriet, 1841. Constitutions-Utshottets Memorial, N:o 90. I N:o 96. Ant. till Exp. Utsk. den 17 Mars, kl. 3 e. m. Memoria7, till Fl il; sens Ständer, i anledning af Tre Rik s-Stånds emot Conititutions-ZJtskottets Memoiial JY:o 61 gjorda och till Utskottet hänvisade anmätknirgar. »et i Constitutions-Ulskotlets Mrmorial N:o 61 framstalda förslag, om tillägg till Regerings-Foi mens 87 §. och Riksdags-Ordningens 33 §, har af Borgare-Slåndet blifvit antaget till Grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, hvaremot de öfriga Riks-Stånden till Utskottet hänvisat följande, af hvart Stånd för sig, såsom dess gemensamma tanka förklarade anmärkningar. Ridderskapet och Adelil har anmärkt, alt det i nämnde Memorial framstälda förslaget i sitt närvarande skick är olämpligt; Presle-Slåndet, att förslaget ogillas såsom icke varande, enligt 81 §. Regerings-Formcn, bland de högst nödiga eller nyttiga, och Bonde-Ståndet, ali i 87 §. RegeringsFormen jemväl må uttryckas, alt Riksens Ständer likaledes må kunna öfverlemna frågor lill utredning åt det i Utskottets förslag nämnda Förstärkta Utskottet, utan alt i sådant fall åt samma Utskott tillika öfverlemna beslutande rätten.
Då af sjelfva Remissen, inrättad efter Motionairens egna ordalag, befinnes att Anmärkningen är ensamt rigtad mot bemälde Hans Excellence, torde sådant icke behöfva ytterligare styrkas medelst framläggandet af hela den vidlyftiga Skriftens innehåll. Det synes härvid göra tillfyllest, att uppgifva dess väsendtliga beståndsdelar, dessas ordning i uppställningen och ändtligen, i utförlighet, conclusions-resultatet. ConstitutionsUtskottets Betänkanden. 197 Till en början anmäler Författaren, att han i Ridderskapets och Adelns Plenum den 3 nästlidne Junii, upplysningsvis omnämnt Hans Excellence Herr StatsMinisterns ifrågavarande åtgärd, men blifvit af Herr Grefven och LandtMarskalken erinrad, om föreskriften i 90 f. Regeringsformen, och hänvisad, enligt 29 J). Riksdagsordningen till ConstitutionsUtskottet. Han yttrar derefter sin mening om rätta förståndet af förstberörde och utreder skälen, hvarföre han heldre velat inför Ståndet framställa ett öppet omdöme, än hos Utskottet insinuera en dold anklagelse ; Han skildrar vidare, under allmänna synpuncter, Administrationens förmenta felsteg under den nästförflutna tiden och bland annat det missbruk att, genom, föredragandes enskildta Handbref, utfärda Kongl. Maj:ts beslut Just detta missbruk, fortfar Författaren, utgör föremålet för hans anmärkning, hvilken han dock uttryckligen inskränker till Hans Excellence Herr StatsMinistern för Utrikes Ärendena, såsom den der längst och oftast, användt ett slikt Expeditxonssätt. Han andrager härpå några äldre Facta, alla, utom ett, tillhörande förra Riksdagars granskning, och slutar med följande ord : ’ Jag anför blott dessa mest notoriska sp8 Constitutions-Vtskottets Betänkanden. Exempel i förbigående, för att visa det Hans Excellence ej saknat varning och anmaning, att ställa sig Grundlagen till efterrättelse, och dock har Hans Excellence, under loppet af sistliden Höst gifvit ett ännu färskare Exempel på sitt sätt att förstå 38 §. RegeringsFormen och sitt nit att ställa sig densamma till efterrättelse.
Marskalken samt Höglof], Ridderskapet och Adelö, får jag äran anhålla, att detta mitt yttrande må till Stats-och BancoUtskotten blifva remitteradt, samt med de öirige Respective MedStånden communiceiadt. Bilagor till PleniProtocollet för den 25 Martn, eftermiddagen. * N:0 1, Herr von Hartmansdorff, Augit fl: En värd Ledamot, Herr Grefve Cronhjelm, har väckt Iråga dels om militair-Larares anställande vid Universiteten, dels Om förening af Ingenieuroch ArtillerieCorpsernas högre undervisningsanstallter. En annan Ledamot, Herr Montgomeri®, har ansett Kongl. KrigsAcademien vid Carlberg böra upphäfvas, milita ire under visning i stället meddelas vid Universiteten, och Sjö-Cadetterne förflyttas till Carlscrona^ hvilka förslag åter blifvit af andra Ledamöter bestridda. Då jag, som icke tillhör Drn 2 5 Martii, KrigäreStåndet 1 hufvudsaken förenar mig med de 2:ne militaira motionairer, hoppas jag, att Högloft. Ridderskapetoch Adeln icke skall finni det mera partiskt af mig . som icke studerat Vid KrigsAcademien, att anse den felagtig, såsom underVisriingsartstailt, an af andra värde Ledamöter , som må hända icke studerat vid de allmänna Läroverken och Universiteten, att anse dem Vara nog bristfälliga, för att icke kunna ersätta KrigsAcademien, och göt» den umbärlig. De skal, motiohairerfta anfört mot KrigsAcademien åro, i min tanka, grundade, och jag utbeder mig att få utveckla dem sä, söm de framställa sig för min blick. Häfderna intyga, att enar hågot Stånd inom Samhället, genom hvarjehanda historiska Ordsaker, fått öfvervigten har det sökt befästa Sitt välde, genom Särskildta bildnittgs-anstalter för sina ämnesvenner, och genom deras afsörtdrände, så vidt Sorn möjeligt, från andra Medborgareclassef. Således då prestväldet
Då mera bestämdhet ansetts vinnas* om ordet Federbörande i fjerde raden af det tryckta Betänkandet förändrades till HandtverksMäStare, hafva Utskotten bordt meddela den upplysning, att dermed äfven afsesFöräldrar och Målsmän* hvarföre denna anmärkning torde böra föi falla. 2 §. Vid granskningen af denna §. hafva åtskilige, till en del sins emellan stridige, yttranden blifvit afgifne. Det har sålunda blifvit ifrlgastäldt: om icke