Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan man haft tid lugna sig och med stöd af Napoleona egen samt Vaubans auktoritet äfvensom på grund af sakens egen beskaffenhet det blifvit tydligen ådagalagdt, att ändamålet med befästandet af Paris var uteslutande strategiskt, blef förslaget sluteligen antaget med några förändringar, som afsågo att sammanjemka de stridiga meningarne och kom till utförande efter hvad jag vill erinra mig 1840. Bland dem som vid tillfället äfven hade afgifvit ett förslag till befästande af Paris var General Rogniat hvilken, så framt jag icke irrar mig, antog systemet af detacherade fästen, men i förbindelse med ett befästadt läger på sidan om Paris, sålunda till någon del, dock icke alldeles afvikande från de åsigter, han uttalat i sina skrifter. Förutom Paris hafva i sednare tider flera andra stora, förut obefästade städer blifvit omgifna med fästningsverk, deribland jag nu erinrar mig Warschau med något öfver 160,000 invånare som befästades under åren 1832 till 1835, samt Posen med omkring 50,000 personers folkmängd. Verona med ännu något större befolkning har från en öppen stad, som den var då jag besökte densamma i början af 1820-talet blifvit förvandlad till ett af Österrikes starkaste bålverk i Italien. Med Den 28 Januari f, m. Erfurtli, Lintz, Rastadt och flera andra är förhållandet enahanda, hvarförutan det torde böra ånmärkas att tvenne andra af Europas hufvudstäder nemi. Venedig och Rom i de sednare tiderna sjelfmant omgifvit sig med tillfälliga förskansningar eller uprättat sina förfallna murar, dervid den förra uthärdade en hårdnackad belägring under tre månader eller från Maj till Aug. Huru länge Roms belägring varade, påminner jag mig icke nu. På grund af alla dessa sammanstämmande omständigheter, tillåter jag mig att mot Rogniats sats: att hufvudstäder icke böra befiistas, upställa en annan:
Den der hafver öron till att höra, han höre. Och då han skiljdes ifrå folket, och kom i huset, frågade hans Lärjungar honom om liknelsen. Och han sade till dem: Ären I också oförståndige? Förstån I icke ännu, att allt det utanefter ingår i menniskona, det kan icke besmitta henne? Ty det går icke in i hennes hjerta, utan i buken; och hafver sin naturliga utgång, der all mat med rensas. Och han sade: Det utaf menniskone går, det besmittar menniskona; Ty innanefter, utu menniskors hjerta, utgå onda tankar, hor, boleri, mandråp, Stöld, girighet, svek, listighet, otuktighet, ondt öga, hädelse, högfärd, galenskap; All denna onda stycke gå innanefter ut, och de besmitta menniskona. Så stod han upp dädan, och gick in i Tyri och Sidons gränsor; och gick in uti ett hus, och ville att det ingen veta skulle; och kunde dock icke blifva fördold. Ty en qvinna, hvilkens dotter hade en oren anda, straxt hon fick höra om honom, kom hon, och föll ned för hans fötter. Och det var en Grekisk qvinna, utaf Syrophenice, och bad honom, att han ville utdrifva djefvulen af hennes dotter. Men Jesus sade till henne: Låt barnen först mätta varda; det är icke höfveligit, att man tager barnens bröd och kastar för hundarna. Då svarade hon, och sade till honom: Ja, Herre; dock äta hundarna, under bordet, utaf barnens smulor. Då sade han till henne: För detta talets skull, gack; djefvulen är utgången af dine dotter. Och då hon kom i sitt hus, fann hon djefvulen utgången vara, och dottrena liggande på sängene. Och då han åter utgick ifrå Tyri och Sidons gränsor, kom han till det Galileiska hafvet, midt genom de landsändar vid de tio städer. Och de hade fram för honom en döfvan, den der ock en dumbe var; och bådo honom, att han ville lägga handena på honom.
Cirkulär-brefvet den 2 Februari 1833, fem tunnor för hvarje af regementets 48 korporaier, hvarifrån likväl, jemlikt särskilda förordnanden, afginge 2:ne strukna öfvermålskappar för hvarje tunna, men att, utom det att genom tillfälliga vakanser någon inskränkning i detta belopp, som på förhand ej kunde beräknas, måste uppkomma, det spanmåls-belopp alltid blefve obestämdt, som Stats-verket nödgades hålla i beredskap, emedan man ej kunde veta huru många och hvilka korporaier och soldater hvarje år komme att begagna sig af rättigheten att utfordra spanmål in natura; att den likhet i aflöning, som borde ega rum emellan det tjenande manskapet, härigenom blefve rubbad, i det den ene erhöll spanmål och den andre lösen derför i penningar; samt att man för Stats-verkets räkning skulle nödgas på flera spridda ställen upphandla och låta forsla 12 Stats-Utskottets Utlåtande M 153. små qvantiteter spanmål, dervid besväret och kostnaden, i jemförelse med sädens värde, icke blefvo obetydliga, helst, hvad korporalerne beträffade, åtgärden icke utan obillighet kunde inskränkas till Södermanlands regemente, utan borde utsträckas till hela indelta arméen, hvarest korporalerne af samma vapen alla i detta afseende åtnjuta enahanda vilkor. Jemte det Kollegierne alltså, på dessa skäl, ansett sig böra afstyrka nådigt bifall till Regements-chefens ifrågavarande underdåniga hemställan, hade deremot Kollegierne fästat Kongl. Maj.ts höga uppmärksamhet derpå, att om soldaterne vid Södermanlands regemente och korporalerne vid indelta arméen skulle för sitt spanmåls-anslag, i likhet med andra räntetagare, uppbära ersättning i penningar efter medelmarkegångspriset för tio år, komme sannolikt denna ersättning sällan eller aldrig att stå i motsvarande förhållande till spanmålsprisen för året.
I 2 §. anmärka Revisorerne, att det i hufvudböckernas kapitalconto förekommande novo-conto, upptagande, jemte utgående balanserna i kapital-conto, värdet af fastigheter, inventarier m. m., icke är nog fullständigt och upplysande, hvarföre Revisorerne anse novo-conto böra i vanlig ordning upptaga behållningen från föregående året, tillkomsten och afgången under året samt utgående behållningen. Som ifrågavarande novo-conto innefattar endast några få summor af approximativt beräknade värden, och ändamålet med uppgifterna af dessa värden endast är att upplysa örn ungefärliga värdet af fastigheter, inventarier m. m. vid hvarje redogörelseårs slut, har den vanliga räkenskaps-formen, medelst upptagande af ingående och utgående balanser in. m., ansetts öfverflödig; men då den af Revisorerne yrkade förändring i formen är lätt verkställbar, skall den i afgifvande hufvudredogörelse blifva iakttagen. Anmärkningen i 3 §. åsyftar ett enklare och tydligare sätt för hänvisningarne till verifikationerna. I kassaoch persedel-redogörelserna äro, såsom vanligt, hänvisgingar till hvarje i debet och credit upplagen post, och någon anmärkning, beträffande verifikations-sättet, har icke ägt rum vid granskningen i Eders Kongl. Majrts Kammar-Rätt; hvarföre och då Revisorerne icke uppgifvit hvaruti det felaktiga skulle bestå, Guvernörs-Embetet icke nu är i tillfälle att kunna öfver den gjorda anmärkningen sig annorlunda yttra. — 379 — Guvernörs-Embetet framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Majrts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, A. J. AMMILON. Carlberg den 11 Januari 1848. S. D. Stenberg. Anton Rosenqvist. — 380 — General-Fälttyginästarens underdåniga Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers Rerättelse om den för åren 1844 och 1845 verkställda revision. Underdånigste Memorial!
I de engelska ämnena och franska språket deltogo vi alla, men den, som för öfrigt ville, kunde få lektioner i tyska, italienska, latin, välskrifning, ritning, spelning, sång, gymnastik, dans, ridning och simning. För alla dessa ämnen erlades Bärskild afgift. V i hade tre engelska lärarinnor utom mrs B., som gaf endast få lektioner i innanläsning och musik, en fransyska, en svenska, en tysk musiklärare, gym1891 nastikläraren, dansläraren och en lärarinna i målning, de 4 sistnämnda bodde dock icke på » Crofton H i l l ». Hvarje ämne lästes icke mer än en halftimme. V i hade 5 halftimmelektioner på förmiddagen och 4 på eftermiddagen; häri inbegrepos musiköfningarne. D e engelska ämnena voro: grammatik, literaturhistoria, engelsk historia, biblisk historia, geografi, politisk ekonomi, räkning och algebra. På analys nedlades rätt mycket arbete. En kväll i veckan hade vi föreläsning i zoologi. Efter slutade förmiddagslektioner fingo vi en mycket enkel lunch, käkes och vatten, hvarpå vi gingo ut att promenera en timme. A l l a flickorna gingo då i ett långt tåg, två och två, som höllo hvarandra i handen; i början och slutet af tåget gick en lärarinna. Dessa promenader voro mycket trefliga. V i gingo oftast långa vägar ut på den täcka, engelska landsbygden, marken var mycket kuperad omkring » Crofton H i l l », och vä- garne slingrade uppför och utför backarne, kantade af vackra buskar och klängväxter. Ibland gingo vi ned till hafsstranden och sutto och vaktade på floden och sprungo efter vågorna, då de drogo sig tillbaka, för att störta undan, då de åter rusade fram. Under promenaderna fingo flickorna lof att tala engelska, under lektioner och måltider skulle endast talas franska. Efter hemkomsten snyggade vi upp oss, ibland bytte vi om klädning, men detta var icke alldeles allmänt, och half 2 ringdes till middag. Denna bestod vanligen af ett par sorter kött och efterrätt. Soppa fingo vi mycket sällan.
I betraktande häraf, anser Utskottet sig böra tillstyrka följande stadganslen i detta afseende: j) Hvar och en i Sverige bosatt och under Svenska Hagarne lydande Medborgare, anses berättigad att af FastighetsLåneFonden kunna erhålla delaktighet, då den etbudne panten finnes med Författningarne enlig, och. innebär den för Banquen nödiga säkerhet. 2) Lånetillgångarne fördelas efter enahanda grund som vid 1815 års Riksdag stadgades, nemligen så: Att för X/andtoch BruksEgendornar, afsättes |:delar eller 80 procent, för Stockholms Stad sVdei eller 1 procent, 238 Banco Utskottets Betänkanden. och för de öfrige Städerne fidela t 'Eller procent utaf totala beloppet 3) Såsompant antages: Pä Landet : Säterier och Frälsegods, KronoSkatteRusihåll, och KronoSkatteHemman : Frälseoch SkatteJernbruk : samt, enligt 'Rikets Standert» under nuvarande Riksdag rneddeldte tillåtelse* de så kallade Hyttör i Bergslagen, ehuru ej upptagne under vanligt hemmantal: likväl endast så vidt dessa ega tillydande jord, hvars betydlighet och värde blifver enda grundett för deras Lanerättighet. I Stockholms Stad. Brandförsäkrade Stenhus, samt I Rikets öfrige Städer. Hus och Byggnader i allmänhet för hvilka, efter tagen Assuran e i Allmänna Brandförsäkringsverket, afgiften linnes för alla åren inbetald, och likaledes Tomter, Årf och egna Akrar, Angar öeh Vretär Uti och invid Städerne. Vidare och beträffande den grund, hvarefter Utläningsbeloppet för hvarje slags panter ma. bestammas; så enär den för beläning af Fastighet å Landet, samt Städernes jord, vid 1815 års
Riddcrskapet bch Adetir förtjena en uppmärksamhet, den jag under någon annan synpunkt icke kan mig förwänt , mätte dä tillätas mig underställa Högloft. Riddcrskapet och AdelnS upp - Den 18 October. 43S5 upplysta besinnande, omdet kan synas l, möjlighet grundadt, att med werkclig klokhet i närwarandc stund widtaga en annan utwäg? om det är troligt att, dä utrymmet för blott dc w^gtiga och nödwäudiga Riksdags - göromälens afgörande är inskränkt i jämförelse med deras myckenhet; dä hwarjc anmärkning wld 8r §§ hwilka innefatta kan hända Sex gängcr sä manga särskilda stadganden, ffullc fordra, för att afgöras, stn wiha tid inom hwarjc RikS-Ständ, dä öfwer ganska mänga säkerligen en eller flera skiljaklighetcr Ständcn emellan ffulle nppstä; och dä förr än en Riksdags - Ordning är antagen intet medel sinnes att sammanjämka Riksens Ständers olika tankar, om, fäger jag, det dä är troligt att Riksens Ständer kunna, utan en ytterlig och skadlig tids - utdrägt, sig nu i alla punkter förena? och ändteligen, om det af Constitutions - Utskottet nu framburna arbete wcrkcligen är i stna grundwalar, stna afsigter och sitt utförande till den höga grad bristfälligt, att nägon tydlig wäda för wärk Fädernesland skulle wara häftad wid dest antagande pä de wilkor jag ofwanföre dristat att föreskch? Högloft. Ridderskapet och Adeln täckter förläta att jag wägat afgifwa ett yttrande hwarmeb mänga torde wara missnöjda i fräga om ett arbete i hwars tilidaning jag sjelf icke warit utan del; men dä jag ej tilltrott mig ingä i nägot förswar för betz godhet, hoppas jag Högloft.
Men det isa val i anseende lill omfattning som ändamålet betydligaste företaget af denna art, som utgjort föremål för Hushålls-Sällskapets uppmärksamhet, är upprensningen af Lyckeby ä_, som ifrågasattes redan 1819, föranledde då kostsamma och besvärliga undersökningar, till någon del påbörjades och utfördes år 1821, derefter anmältes i Kongl. Strömrensnings Committéen, sorn 1824 lät anställa en närmare undersökning af strömdraget, men sedermera, d& understöd af allmänna medet icke kunde vinnas, kommit att afstanna, oansedt en mängd Jordägare inom både Blekinge, Calmar och Kronobergs Län, hvilka hafva ägor gränsande till ån, äro lifligt intresserade för detta företag, genom hvilket minst 2000 tunneland jord, som nu lida af öfversvämmningar, skulle komma i odlingsbart skick. Bland de liufvudsakliga hindren för detta rensningsarbete är en mindre skattlagd qvarn som med sina damfästen måste borttagas och till den ändan inlösas, hvilket åter, jemte några betydligare sprängnings-arbeten fordra större kostnader än Jordägarne, till större delen fattiga, förmå sjelfva åstadkomma, hvarföre det ock varit önskligt, att Eders Kongl. Maj:ts då varande Befallningshafvande, vid besvarandet af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den usta September 1818, varit betänkt att uppgifva detta jemte så många andra lägen, hvilka kunna göras’ fruktbara genom vatten-afledning eller andra större företag, som öfverstiga den enskildta förmågan, en önskan, som varit af desto mera vigt, ju mer det är ovedersägligt, att ett af Blekingska Jordbrukets största brister består i den fara för frost, hvarföre Landtmannen öfverallt är blottställd, i följd af den mängd små sjöar och gölar eller smärre vattendrag med vattensjuka stränder, som nu utgör våroch höstfrostens säkraste ledare. Huruvida Blekingska Jordbruket producerar nog säd och Potatoes för sina Innevånares behof, är svårt att bestämdt afgöra, utan tillgång på tillförlitligare underrättelser, än jag hitintills varit i tillfälle förskaffa. Då man granskär
Brandredskapen vid Kongl. Slottet, som förut varit i ett ganska slätt tillstånd, liar, som hvar och en lärer rättvisa, nu Den 21 September e. m. 59 Blifvit iordningsatt. Dertill fordras äfven en tillräcklig personal, som är inöfvad i redskapens handterande; och denna bör åter vara försedd med viss lön. Detta har gifvit StatsUtskottet anledning att tillstyrka uppförandet å Stat af ifrågavarande 4 Slottsknektar; och jag yrkar, att Utskottets förslag måtte bifallas. Grefve Brahe: Anledningen, hvarföre ifrågavarande fyra Slottsknektar tillökades, härleder sig från den olyckshändelse, att eld nattetid kom lös på en vind å Kongl. Slottet; hvarefter Kongl. Maj:t i Nåder anbefallte vidtagande af ytterligare försigtighetsmått i bevakningsväg; detta förorsakade förstärkning af vaktkarlar. Hvad den tillökade Brandredskapen beträffar, tillkom den vid samma tillfälle, ty handsprutor, yxor m. m. placerades vid alla postställen inom Slottet, för att vara att tillgå genast i händelse af olycka; detta är orsaken till brandredskapens ökande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMärskalken gjorde proposition till bifall å denna punkt i allt öfrigt, utom hvad angick de 4 nya å Stat uppförde Slottsknektar. Ropades Ja. Hans Excellence hemställde derefter, att, på sätt StatsUtskottet föreslagit, å Stat 60 Den 21 September e. ra. måtte uppföras 4 nya Slottsknektar för vården af Brandredskapen vid Stockholms Slott med tillhopa 538 R:dr 3a sk., samt 48 tunnor spannemål, derunder inberäknade. Ropades starka Ja, blandade med Ne], Friherre Anckarswärd : Jag anhåller om votering, och ämnar derförutan icke släppa något ökadt Statsbidrag. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande voterings-proposition:
Herr k Laiman anmärkte, at, nar man erinrar sig Utskottens behof af arbetstid, wore det ej nyttigt at binda Sranden til missa Hens iweckan. Sluteligen uppå derom gjord proposition, beslöts, at hela denna §. skulle utgå. Z8. Herr Uotlrl ied trodde at denna såsom nog mecaniss och nasian öfwerflödig, aldeles kunde utgä. Grefwe Oobna, instämde deri, at den wore mecsmsk, men tyckte det ej kunna skada, om den blefwe qwar. Uppå derom gjord proposition blef denna §. hibehällen. 39. §. Herr Rotdlied. Da Riksdags-Ordningen i 46 §. stadgar, at et nial som blifwit förelaget innan Stander åtskiljdes, bör afgöras, skut» äe der stadgande i denna §. ar istenum kl. auplöses, med det förcnämnda lätt kunna komma i strid. Jag får derföre förestå, at denna §. aldeles marle utgå. Herr Grefweli och Landtmarskalken fann denna anmärkning sa mycket mera billig, som de» lätt kan hända, ar er mål kl. z lil 2 företogs, och ej pa r-q:dels timme kunde afgöras. Herr kä biman instämde i de redan gjorde anmärkningar, och trodde, at i alla fall sa länga circus - 218 Den 6 Mars. 6i8cu88ionsr kunde aga rum öfwer widlyftiga ämnen, at nägon witz tiv för klena ej borde föreffrifwas. Herr Grefwen och Landtmarskalken gjorde proportion at denna §. aldeles ffulle Utgå. Bifölls 40. §. Herr kotblieb anmärkte rörande 4:de kuncten i denna at den borde utgä, emedan de deruti upräknade plikter för Landtmarffalken, uti hans Ed funnes uptagne. Likaledes kunde det ; mom. utgå, da 40 §. i Riksdags-Ordningen utförligen stadgade om Landtmarssalkens tilträde i Utffotten.
Om hvad vid slut om utrikes vexlar iakttasas bör. O 7 §■ Der någon sig förbinder att, medelst utgifvande af vexel till viss man eller dess ordres, på bestämd tid oell bestämd ort utrikes betala eller betala lata % iss ötverenskommen summa penningar i utsatt mynt, då är vexelaftal slutet. 8 §• Aftal om utrikes vexlar må slutas med eller utan mäklares biträde. 9 §. Nu är aftal om utrikes vexel slutet; då skall vexelgifvaren sednast fyra timmar derefter, eller, 0111 aftalet å börs slutet blef, fyra timmar efter vexeltimmans utgång hålla vexeltagaren tillhanda två exemplar af vexeln, eller, der sådant betingadt var, tre eller flera. 10 §. Vexeltagare åligge att inom den tid, som för vexels utfärdande i 9 § sägs, vexeln afhemta och betala, derest om betalning ej annorledes uttryckligen öfverenskoinmet är. 11 §. Underlåter vexeltagare, att vexel afhemta, eller är vexel aflemnad utan att vexeltagaren öfverenskommen betalning, der den fullgöras bordt, genast erlagt; då bör vexelgifvaren inom nästa dags utgång emot vexeltagaren protestera och inom åttonde dagen derefter å honom uttaga stämning till den domstol, som i 61 § sägs. Försummas det; håfve vexelgifvaren sin vexelrätt mot vexeltagaren försutit. 12 §. Då två eller flera exemplar af samma vexel utfärdas; gäfle det andra (secunda), äfvensom hvart och ett af de följande, i vexeltagurens hand, såsom qvitto å erlagd betalning. 13 §. Hvar som, i egenskap af syssloman, vexel upphandlar, låte ställa vexeln 536 Expcditions\TJtskottets Förslag till und. Skri/veise} N. o 113. i sin hufvudman eller den han förordnar.
Indelta räntor, med kronovärde 41,803 R:dr 14 öre, efter förslagsvis beräknadt markegängsvärde 260,200: — Indelt spanmål, 495,146 kubikfot 5 kannor, å 2 R:dr kubikfoten : 990,293: — Oindelt spanmål, 25,291 kubikfot 4 kannor, å 2 R:dr kubikfoten 50,582: 80. Tillsammans R:mt R:dr 3,055,000: — I afseende på anslagen å denna Hufvudtitel har Kongl. Maj:t, på sätt bilagde Protokolls-utdrag öfver Ecklesiastik-ärenden den 20 Maj, den 10 och 22 Juni samt den 9 September detta år och den 14 i denna månad innehålla, funnit skäl i Nåder föreslå följande förändringar och bestämmelser, nemligen: Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o i, om Statsverket 1859. 53 l:o. För Departements-Chefm: att lian, sorn är i saknad af boställs-våning, må undfå hyrescrsättning R:mt R:dr 2:o. Departcments-expedition: a) att det vid förra riksdagen beviljade anslag för Kanslistoch Kopist-graderna, 8,400 R:dr, mätte i stat uppföras till följande fördel - ning, nemligen: för 2 Kanslister å 1,800 R:dr 3,600: — » 2 Kopister å 1,000 R:dr 2,000: — » biträde åt Chefen uti Afdelningen för Allmänna undervisningen 1,800: — och för befrämjande af göromälens gång inom Kanslist och Kopist-graderna 1,000: — b) och att, med hänseende till målens inom Departementet tillvext, anslaget till gratifikationer åt c. o. tjenstemän och betjente måtte höjas från 450 till 1,000 R:dr R:mt, eller med 3:o. Kongl. Bibliotheket:
I p. 181). Då betalte Staten för sina ständiga lån 7, 8' å 8|- procent. Att Statens credit vid denna tidepunct var mindre an enskiltes, var ej underligt, då man betänker dåvarande osäkerheten af dess fulländad, ännu ej allmänt erkänd, revolution. Man har till stöd för den sats, att Stats-skulder verka nedsättning i allmänna räntfoten, anfört Englands exempel 1750. Då den stora reductionen i Statsannuiteterne (räntorne på Stats-skulden) frivilligen tillyägabragtes, kunde Staten låna för 3 procent. Nu, då Englands capital-tillgSngar äro mångfaldigt förökade, men dess Stats skuld i ännu hö. gre grad stigit, hafva alla i senare tider upptagna lån kostat vida mer, beräknadt efter det verkligen uppburna capitalet. Man har yttrat, att Engelska Staten kan få lån mot vida lägre ränta än enskifte; 3 procent Stocks gälla nu omkring 80 procent, det vill säga, de bära procents ränta af veikliga värdet; 4 procent Stocks, som stå vid 98 procent, bära en ränta af procent. Engelska Banken disconterar enskilte papper mot 4 procent. Att 3 procent Stocks bära en lägre ränta än både 4 procent d:o och enskilta skulde-bref, kommer troligen af den sannolika förhoppning hos ägarne, att de förstnämnde skolastiga, då ett jemnt uppköp för Amortissements-Cassan minskar tillgången, under det ?tt ökade capitaier lemna Ökade tillgångar att atr g54 - dJen 19 JulH /• m. vända, och Regeringen endast efter 100 procents cours äger rätt uppsäga dessa skulder. Jag är ingen älskare af Stats-skulder, då de kunna undvikas. Enligt min öfvertygelse, sakna de alla förmåga, att öka National-förmögenheten. Tvärtom minska de den, derigenom att de undandraga Näringarne en del af de befintlige capitalerne. Men när tillfälliga behof fordra oundgängliga anslag, som ej af de ordinarie Statsin* traderne kunna fyllas, så föredrager jag visserligen deras bestridande genom låns upptagande framför sedelemission, desse sedlar må vara räntebärande eller ej.
Jag »är derföre nu äran först förest?., att en ganska dryg beskattning borde paläggas alla den, som hälla lä kallade Spel,klubbar, antingen här ut: HuswudstLdm eller pä hwad ort och ställe som hälstJag wek allt för wäl att alla Hazard-spet ärs hittills förbuLne och more mer än vustftigt akt defte förbudne genom strängaste tillsyn sunde asibefts hammas r men dä wl cn och hwar känna alt dy'ika högst sördärsttga Spel-liubbar existera pä flera stallin här i Sraden, ja publikt uu Lauds-orterm och siM nerligast wid Marknoder; lamt sag med wieder kan försäkra alt en gansta dryg afgift redan erlägge» till en eller annan person, as dem som hälla Mane Ridd. och Ad. Pror. ; B» Spel 74 » §70 Den i8 Januari!. Spebklubbar. Sä synes mia som sunde man ka. Ka för afgjordt akt detta sä mänga Meunissoe förstörande onda icke möieiigen stär att hindra; ma man da icke häldre draga nägok gaoneligt partie för det Allmänna, än täta nusta Personer l-lt blodigl^r suga all musten lill sig? Noa är det mera stal akt Staten deraf njuter en betydande inkomst än ott enskilda Personer utan nägvn redvwisning stola äga dem.