Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr om året eller tillsammans 800: Hos Kongl. Majit hafva åtskillige hemmansegare å ön Rummaren i Stockholms län underdånigst anhållit, att som dem ålåge att både i Nämdö och i Djurshamns kapellförsamlingar ej allenast deltaga i byggnad och underhåll af kyrka och komministers-boställe, utan ock att atlöna komminister, klockare och öfrig kyrkobetjening, hvilken dubbla börda sökanderne, såsom obemedlade lotsar, ej längre förmådde uthärda, Kongl. Majit fördenskull måtte i nåder tillåta, att ön Rummaren Hnge i ecclesiastik t hänseende skiljas från Nämdö kapell, tillhörande Öster-Hanninge pastorat i Stregnäs stift, och i stöllet förenas med den, Rummaren vida närmare belägna, Djurshamns kapellförsamling af Wermdö pastorat i Upsala stift och Stockholms län. Prop. till K. St. 1847. Spanmål. Transport Med anledning häraf och då, enligt vederbörandes uppgifter, det belopp kronotionde-spanmål, som erfordras, för att hålla kapell-predikanten och kyrkobetjeningen i Nämdö jemte kapell-kyrkan derstädes skadeslösa för den minskning uti inkomster och bidrag, sorn genom Ruminarens skiljande derifrån skulle uppkomma, utgör for kapell-predikanten 13 tunnor 21 kappar, för klockaren och kyrkovaktaren 4 tunnor 9| kappar samt för kapell-kyrkans underhållande och reparation 1 lunna 251 kappar eller tillsammans 19 tunnor 23jj kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, hvarför kronans behållna tionde i orten jemväl lemnar tillgång; föreslår Kongl. Majit, att Rikets Ständer må för ofvan omförmäldta ändamål A Riks-staten uppföra ett till jemnt tal förhöjdL anslag af 19 t:r 25 k:pr. hälften råg och hälften korn.
Räddningens beskaffenhet och déss intagande i Fartyget skall vara styrkt med vederbör" ligt T u 11 b e v i s. 6:0 Att 23, ad och 25 PuEcterne af Friherre Hjertås förevarande Reservation ogillades, på den g und# Prot. Ut dr, d. sg 1Vov. ifjj, 33? alt Preste-8tåndet ansåg, det någon ersättning för de i dessa Puncter omförmälde utgifter icke borde ega rum 7:0 Att s6:te Puncton, enligt Ridderskapers och Bdelns beslut bergalunda Uttryckas: Ulland, ske Mynt-sotter eval veras till Svenskt Banco, efter detårets medelcours, då för I lusten genom första Prisdomen blef gifve n. 8:0 Att 28 Punkten i likhet med hvad Rid. derakapet och Adeln yttrat, redigeras sålunda: Be i Kongl. Majits skrifvelse särskildt omförmäide R fe c 1 a m a ti o n s-mal, hö ra un. ders ökas, på sätt med de förra har skett. g:o Aft 30 Puncten, jemnlikt Riddetskapets och Adelns heslut, borde erhålla följande lydelse: Dessa Corn mi t era de böra, innom 1824 ars slut tillKongl. Majt inkomma med fullständig u t red ni ng, e nl igt nu fastställde, grunder i detta afseende, da Kongl. Majit Bihang till R. St.
I Sverige hade jag alltid hört, att man, för att bedöma ett folk, måste se, hurudan ställning qvinnan hade i samhället, samt räkna skolhusen; och så snart jag återfått mina krafter, började jag följa denna regel för att kunna bilda mig ett säkert omdöme om detta land och dess invånare. Men hvad jag såg, bringade mina väl inlärda meningar i oordning. Jag såg välklädda qvinnor arbeta strängt tillsammans med män i trädgårdar, med skörd eller plantering ute på fältet samt inom hus med alla förefallande sysslor. Men de tycktes ej vara öfveransträngda, utan friska, glada och med skönt utbildade gestalter och rosig hy. » Själlösa arbetsträlar », tänkte jag och sökte under en af deras hvilostunder att upplysa dem om våra bättre qvinnors lefnadssätt. D e hörde derpå med den största uppmärksamhet, men jag märkte, att de vexlade förstulet leende blickar med hvarandra och med männen, utan att jag egentligen kunde begripa, hvad som i min skildring vållade denna tillbakahållna munterhet. Jag blef inbjuden till gäst i hemmen och fann, till min förvåning, att samma damer — jag måste kalla dem så för mina landsmaninnor, fast detta ord med dess innebörd i detta underbara land var liktydigt med onyttig dagdrifverska — voro lika stora vänner af de sköna konsterna som af vetenskap och skönliteratur, samt att det var helt vanligt, att de äfven idkade konst och vetenskap till enskildt och allmänt gagn, utan att någon menniska föll i häpnad deröfver. Redan detta var ju nog att få mina gamla begrepp att ramla från sina fack, men värre blef det, när jag märkte, hur ifrigt de gifte männen bistodo qvinnorna med barnens uppfostran och upptuktelse, samt huru qvinnorna togo del i samhällets lagstiftning, och det i bästa endrägt med männen, hvilka kallade denna del af qvinnans verksamhet för lagstiftningens och samhällsstyrelsens hjerteoch solsida, ett språkbruk, som var mig helt och hållet obekant.
Våt som en hafsgud, men säll som som jag sjelf (ingen finnes sällare), sitter jag åter på min kammare, skrifvande till dig på en tjock lunta med papper, som jag skall renskrifva. Men jag är nöjd med allt: – jag har sett dig, ... jag finner nu allting vackert, till och med min Farbrors styl. Hvad du är söt, Anna! Du har verkeligen mer än någon annan den likhet med Kronprinsessan, utan hvilken nu för tiden ingen kan vara vacker. Hon har stora, himmelska blå ögon, dina äro väl mindre, men lika himmelska; hon har väl mörkbrunt hår och du ljusbrunt, men formen på det lilla hufvudet, det förtjusande lilla hufvudet, är accurat den samma, och när jag blott tänker på din näsa, som hennes, fin, liten, förtjusande, – o jag kan komma i extase! Anna till Axel. Men jag är alldeles icke i extase, jag är alldeles icke nöjd, – jag är missnöjd, ängslig. Du har säkert förkylt dig; får snufva, – flussfeber, – Catarrhal-feber – dör kanske! Stå en hel timma i köld och hellregn! – Axel, jag kan icke förlåta dig! Axel till Anna. Vi komma på visit till er i afton, – vi komma på visit, min aldrakäraste Onkel och hans aldralydigaste Neveu. Gud välsigne gubben för det himmelska infallet! Laga för all del, att Tambur-dörren ej är stängd, och att vi obemärkt kunna komma så långt in, att man för skam skull ej kan mota oss med den eviga osanningen: „herrskapet är icke hemma.“ Snufva, flussfeber? Ja nyser gör jag, och snyter mig, – men det är af otålighet; feber har jag, men det är glädjefeber. Axel till Anna. Dö kan jag af förargelse. Kom icke herr P. ... den eviga, odrägliga herr P. in genom dörren just som vi skulle gå ut. Farbror vände om, jag skar tänderna. Herr P. satte sig, jag knöt näfven.
Arfvoden till Landtmätare och gode män. Hela beräknade utgiftsersättningen. Antal. Skiftade mantal. Skiftade qvadratrefvar. oförmedlade. förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. för laga skiften. för diverse förrättningar. Åker. Äng. Odlingsmark. a. Laga skiften. Öfrige landtinäteriförrättningar. Tabellen liar delats i 2:ne afdelningar, af hvilka a. lemnar upplysning om laga skiften och b. om öfrige landtmäteriförrättningar, såsom åboindelningar å mindre delar af hemmansnummer, ägoutbyten, rågångsregleringar, fördelningar af mindre samfålligheter, undersökningar, stängseldelningar och afvägningar m. m. 2. Då det icke synts klart, hvad som bordt förstås med det i lide kolumnen förekommande uttryck »hela beräknade utgiftsersättningen», har denna kolumn måst lemnäs blank. 8: 1 anseende dertill att provinsen under åren 1851 och 1852 blifvit indelad i färre skifteslag, än förut varande, nemligen 293 i stället för 1,633, och en ny författning om verkställande af laga skiften härstädes enligt nya skiftesindelningen under den 15 Juli 1859 i Nåder utfärdats, bör upplysas, att af de i afdelningen a. kolumnen 2 upptagne skiften afsejde under åren 1856—1858 sökta 21 st. ej mera än ett hemmansnummer hvartdera, efter gamla, hvaremot de under åren 1859—1860 tillkomna 10 st. enligt nya skifteslagsindelningen omfatta dels flere hemmansnummer och dels hela socknar, samt att af de år 1856 afslutade laga skiften ett enligt nya skifteslagsindelningen omfattat 10 f förmedlade mantal, men de öfrige 17 st. afslutade under perioden bestå af från j till 1* mantal, eller hvartdera af blott ett hemmansnummer efter gamla indelningen. 4. Af det i afdelningen a. för år 1856 utfördajarfvodesbelopp äro 4,307 R:dr R:mt påförda att utgå af allmänna medel.
I detta afseende skulle således all vidare räkenskap för Magasins-Fonden snart kunna upphöra; men deremot erfordras en längre tid, ej mindre för utredningen af fondens före år 1826 tillkomne balancer, hvilka handläggas af det under Kammar-Rätten lydande Revisions-contor för Allmänna Magasinsärendenas utredning, än för liqviden af de äldre undsältningsskulderna, hvilka vid början af år i83o utgjorde för år 1826 och föregående åren tillsammans 5o8,56o R:dr 19 sk. 1 r:st., men ännu utestå till ett uppgifvet belopp af 210,082 R:dr sk. 8 r:st., äfvensom för återbetalningen af försträckningarne lill District-magasinen i Jemtlands, Gefleborgs och Kopparbergs Län, för hvilka senare redan utgått i4,47° tunnor spanmål, och ytterligare böra tillhandahållas 5,53o tunnor. Dessutom förekommer, att i Magasins-Fondens räkenskaper för det närvarande balanceras, dels 179,531 Ridr 34 sk. 4 r:st., utgörande slutliga skillnaden emellan bokförda värdet af och omkostnaderna för den år 1821 till Italien exporterade spanmål, samt hvad i betalning derför till Magasins-Fonden ingått, dels ock värdet af följande bland de fastigheter, som tid efter annan frångått fonden, nemligen: Det så kallade Brandelska Sockerbruket i Stockholm, som, enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 1 Februarii och den 29 Mars 1825, är tills vidare upplåtet åt Svea Artillerie-Regemente, att begagnas till matinrättning, och finnes uppskaltadt lill 7,000 R:dr Banco; Catharina f. d. Bränneri-egendom, år i8a3 värderad till i5,ooo R:dr, och nu, i följd af Kongl. Majrts Nådiga förordnande den 21 November 1827 och 26 Mars 182S, aflemnad lill inrättande af ett provisionelt Sjukhus för Ilufvudstaden; samt Marias f. d.
Det är visserligen ganska sannt, att om alla dessa små summor betraktas hvar för sig, så är skilnaden, som skulle uppkomma genom myntfotens förändring, så ringa, att densamma gerna kan och bör lemnäs ur räkningen; men annorlunda blir dock förhållandet vid sådana tillfällen, då stora summor bildas genom sammanläggning af en mängd smärre, såsom t. ex. vid uppbörd, minuthandel o. s. v. Slutligen bör äfven ihågkommas, att om sjelfva myntenheten sålunda förändras, så måste äfven alla skatter och afgifter, priser och lönebelopp jemkas i förhållande derefter, så framt icke en ganska kännbar, ofta obillig inverkan på bestående förhållanden derigenom skulle uppkomma. Med afseende på allt detta och åtskilligt annat, som skulle kunna tilläggas, lärer det icke kunna bestridas, att den ifrågavarande åtgärden, eller en förändring i vårt myntsystem, icke kan vidtagas, utan att medföra ganska många och stora svårigheter. Men jag har icke anfört eller antydt dessa svårigheter, endast för att deruti finna anledning att h. o. h. ogilla förslaget samt derå afstyrka allt afseende, utan detta har skett för att visa, att om man skall underkasta sig alla de olägenheter, som dermed oundvikligen äro förbundna, så bör det ske för något stort ändamål. Och sådana finnas verkligen. Dessa, efter mitt omdöme, stora ändamål, som borde sökas, äro tvenne särskilda, nemi.: l:o att bringa vårt myntsystem i nära öfverensstämmelse med något annat stort omfattande Europeiskt myntsystem; och 2:o att i afseende å myntfoten vinna enhet med de Skandinaviska grannländerna. I fråga om sättet att uppnå dessa ändamål, eller egentligen det förstnämnda, framställer sig emellertid två olika alternativer, hvilka otvifvelaktigt begge äro förtjenla af stor uppmärksamhet.
Ad. får jag vördsamt anhålla att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig min plats bland det Höglofl. Ståndets Elektorer samt i R. St:rs Bevilln.- Utskott. Sedan R. o. Ad., uppå framställd propos., till denna anhållan lemnat bifall, anmodade Hr Gr. o. Landtm, dels Ståndets Hrr Bänkmän att utse en Elektor efter Gr. Ehrensvärd, dels ock Hrr Elektorer att välja en ledamot i Bevilln.-Utsk:t efter densamme. Hr Oldevig, Hans Fredrik: Af tjensteåligganden nödgad att afresa till det län, hvars styrelse i nåder är mig anförtrodd, får jag afsäga mig min befattning såsom ledamot i Bevilln.-Utsk:t, med anhållan att varda vid min riksdagsmannarätt bibehållen. Afven denna begäran bifölls, och Elektorerne anmodades att utse en ledamot i Bevilln.-Utsk:t efter Ilr Oldevig. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en suppleant i Stats-Utsk:t efter N:o 780, Hr Klingenstjerna, Eric Gustaf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 400. Frih. Bergenstråle, fullm. Hr Törnebladh, Gustaf. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en ledamot i Bevilln. -Utskit efter N:o 51, Gr. Posse, Arvid; och befanns dertill hafva blifvit utsedd: N:o 1255. Hr von Schantz, Malcolm Gustaf. Den 24 Augngti. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Banko-Utsk:t efter N:o 108, Gr. Ruuth, fullm. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm, och N:o 130, Gr. Adlersparre, fullm. Hr von Hofsten, Sten Erland; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 135. Frih. von Duben, Gustaf Wilhelm; » 304.
Då It. o. Ad. afslagit större delen af de punkter, som i Betänk:t förekomma, synes Utskits nog pompösa introduktion icke rätt väl passa ihop med den konklusion, till hvilken det Höglofl. Ståndet kommit. Jag får derföre anhålla att lt. o. Ad. behagade till Utsk:t återremittera punkten, pä det densamma måtte erhålla en lydelse, som närmare motsvarar de Den 13 Jani f. m. 175 beslut, såväl R. o. Ad., sorn de öfriga Stånden, med afseende å detta Betänk, fattat. Häri instämde Hr von Koch. Frih. Cederström: Jag nödgas, vid ärendets nu iråkade skick, biträda Gr. Mörners förslag, under beklagande af det förhållande, att R. o. Ad. icke funnit tjenligt att, knappt i någon enda punkt, godkänna Utsk:ts förslag till aflijelpande af de olägenheter, hvarmed våra läroverk äro behäftade. Jag beklagar den utgång Utsk:ts förslag erhållit, så mycket mera, som man kan vara temmeligen viss på, alt det icke står så lyckligt och väl till, att icke ett och annat behöft afhjelpas. Genom att säga nej till nästan alla Utsk:ts förslag, hafva R. Sl:r icke allenast till en oviss framtid uppskjutit afhjelpandet af flera trängande olägenheter, utan jemväl äfventyrat att, i en framtid, kanhända mycket större omstöpningar i afseende å läroverken icke torde kunna undvikas. Jag har begagnat detta tillfälle att reservationsvis till prot:t anmäla min åsigt i detta hänseende, och jag har valt att här låta inflyta det ofvansagda, på det att, genom återremisshandlingarnes öfverlemnande till Utsk:t, bemälte Utsk. häraf skall finna att dess åsigter, ehuru besegrade hos R. o. Ad. i nästan allt, som utgjort positiva tillstyrkanden, likväl icke saknat försvar af dess ledamöter. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till punkten, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades.
Utsk. föreslagna förändring är af nämnde beskaffenhet. 41 § Riksd.Ordn. säger: ”Ej må någon, af hvilken R. St. kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utsk., der redovisning för hans egna göromål och embctsälgärder kan förekomma.” Den af Utsk. föreslagna förändring lyder så: ”Ej må landshöfding eller någon i öfrigt, af hvilken R. St. kunna fordra redo och ansvar, inväljas i Utsk., der redovisning för haus egna göromål och emhelsälgärder kan förekomma” etc. Det är således att tillse, huruvida landshöfdingar äro bland de personer, af hvilka R. St. kunna fordra redo och ansvar inför StatsUtsk. Jag känner icke något sådant åliggande för StatsUtsk., och tror derföre, att den här af Const.Utsk. föreslagna förändringen icke allenast är onyttig och onödig, utan rent af stridande mot samma §:s öfriga innehåll och öfverskridande Ständernas rätt; hvarföre jag för min del tager mig friheten föreslå, att R. o. Ad. ville såsom sin gemensamma tanka förklara, att den af Const.Utsk. här i 41 § Riksd.Ordn , föreslagna förändring icke är af den beskalfenhet, som SI § Reg.F. förutsätter för sådana förslag^ afgifva n de. Frih. Toll, Gustaf: Jag begärde ordet endast för alt anhålla om uppläsande af Dr von Hartmansdorffs reservation, men sedan jag nu hört Frih. Tersmedens anförande, vill jag inskränka mig lili all blott förena mig med honom. Frih. Cederström: Jag är långt ifrån att gilla Utsk:s förslag till grundlagsförändring i della fall. Det är nemi. icke blott obetänksamt; det innefattar jemväl ett förbiseende aP Statens allmänna nytta och står på sidan om grundlagens anda; men mitt omdöme öfver detta Utsk:s förslag är en sak för sig, och en annan är den form, hvarefter detta förslag bör behandlas. Jag kan icke med Frih. Tersmeden instämma deruti, att Ståndet skulle såsom gemensam tanka förklara, att denna förändring icke vore af den beskaffenhet, som 81 § Reg.F. förutsätter.
Ått i detta afseende uppställa Lagförslag eller Reglementen, dertill saknar jag nödiga detaljkunskaper om våra allmänna penningeverk, men anhåller att till Utskottens betänkande få framställa några hufvudgrunder, dem jag tror vara nödvändiga: 1:0 Tror jag, att, till framtida ordningsoch säkerhets vinnande, Bancooch Riksgälds-verken böra oåterkalleligen ålskil - I Den i5 December f. m. 127 jas till sina functioner, och aldrig med hvarandra hafva något gemensamt, mer än att den andel af Statens skuld till Banken, som Rikets Ständer torde anse höra till Banken återgäldas, skall, af de medel dertill kunna anvisas, genom RiksgäldsContoiret liqvideras, samt att RiksgäldsContoiret, lika med Statens andra allmänna Pcnningeverk, må i Banken äga en Depositionsräkning. 2:0 Ått Banken icke, under hvad förevändning som helst, må för Statens räkning tillgripas; att således inga StatsCreditiver derpå böra anvisas, undantagande det för påkommande Krig nödvändiga så kallade stora Creditivet, till hvars återbetalande, om det för påkommande behof skulle uttagas, först samlade Ständer genast böra anslå medel. 3:o Ätt de Creditiver, hvilka Jern Contoiret och ManufacturFonden för närvarande äga, väl må få fortsättas med de nu dertill anslagne fonder, under vidtagande af nödiga försigtighetsmått emot förluster; men att ingen tillökning i dessa Creditiver ifrån Banken må äga rum. 4:o Att Svenska SilfverRiksdalerns vär de, efter dess nuvarande vigt och halt, må bestämmas till 128 skillingar i BancoTransportsedlar; att Svenskt Sifvermynt, afpassadt efter detta emot BancoSedeln stadgade värde, så fort sig göra låter, må ut - Den i5 December f. m. myntas, och att, då tillräcklig myckenhet deraf finnes, Silfverutoch invexling genast må tillåtas. 5:o Att Utskotten noga må undersöka, huru stor andel af den fordran Banken äger hos Staten, ovilkorligen bör till Banken återgäldas, för att, jemte Bankens öfriga säkra tillgångar, bringa dess tillstånd i det skick, hvaruti den hör vara, för att kunna svara emot sitt ändamål. 6:0
Jag bekänner likväl upriktigt att jag icke kan fatta hvarken klarheten eller skarpsinnigheten i denna sats. För det första bestrider jag att alla enskilda intressen sammanlagda utgöra det allmänna; tvertom Den 18 December. tvertom är det oftast just dc största enskilda interessena, som äro mest hinderlige lör det stora allmänna t. ex. monopols-intressen, prohibilionsoell korporations-intrcssen m. fl. af samma art, hvaraf samhället i det hela alltid lider. För det andra kan man icke tänka sig tn representation, som i sig uplager alla klasser. Deremot ville jag upslälla en grundsats, som synes 111ig vara tydlig och bestämd, nemi. att den representation mäste vara den bästa, hvarigenom landet lyckas erhålla de mest insigtsfulla, dugliga och redliga representanter. Den form för representationen, sorn gifves detta resultat, är således äfven den jag önskar lä antagen. Ty om representanterna äro redlige, sjelfständigt och uplyste män, sä föijer deraf, att de äfven iakttaga både de allmänna och de enskildta interessena, såvidt dessa sednare stå tillsammans med fäderneslandets väl. Således om man, såsom Gr. Hamilton tror, alt klassvals-svstemet har företräde framför ett, som är byggdt på samfäldta val, måste man också tro alt klassvals-systemet skall frambringa dc bästa representanterna för det allmänna, utan afseende på deras ombudsmannaskap för de enskilde intressena. Jag deremot kan icke föreställa mig att vi genom delta systemet kunna fä lika insigtsfulla, dugliga och opartiska, representanter, som genom samfälda val? och det är helt enhelt derför, jag bestrider klassvals-idéen. Åtskilligt annat har jag visserligen till besvarande antecknat, men vill nu icke längre uppehålla Ii. n. Ad., utan anhåller endast alt få i prot. nedlägga uttrycken af min uprikliga bedröfvelse deröfver, alt det hvilande förslaget fält eli sådant öde, som beklagligen redan vederfarits detsamma. Icke hade jag sträckt mina förhoppningar derhän, att förslaget skulle blifva antaget.
Då stadgandet, att laga skifte, som på en eller flere delegares begäran verkställes, skall hela skifteslaget öfvergå, uppenbart länder till delegarnes fördel, enär, till följd deraf, samtlige delegarne, med en högst ringa tillökning i kostnaden för skiftet, på en gång erhålla sina lotter serskildt utlagde, samt enligt Utskottens åsigt, det vore ett förbiseende af bade det enskilda och det allmännas bästa, alt medgifva förändring af berörde stadgande, genom hvilket delegare i skifteslag beredes en fördel, som de efter skiftets afslutande icke utan större kostnad kunna erhålla, tillstyrka Utskotten, att ofvanbcrörde förslag icke må bifallas. 13 Kap. 3 §. af A. IV. Svartling, att, då i denna § icke finnes föreskrifvet, huruvida kostnaden för flyttning af åbyggnader å jordtorp skall ingå i beräkning vid uppskattning af utflyttnings-kostnad, stadgande derom borde meddelas. Enär uti 2 § föreskrifves, att, dä fråga om utflyttningsskyldighetens bestämmande uppstår, skiftesmannen skall noga och redigt upptaga beskaffenheten af hvarje delegares byggnader både till manoch uthus samt förevarande § innehåller, att vid uppskattning af utflyttnings-kostnaden afseende skall fastas å beskaffenheten äf de hus, den utflyttande lemnar, bör, enligt Utskottens åsigt, tvifvel icke uppstå derom, att kostnaden för utflyttning af åbyggnader vid de å hemmans egor anlagde jordtorp, som mäste till annat skifte förflyttas, äfven skall bland den öfriga utflyttnings-kostnaden beräknas; och då Utskotten, i följd häraf, icke finna serskildt stadgande i berörde afseende erforderligt, anse Utskotten oinförmälde anmärkning icke förtjena afseende. 13 Kap. i allmänhet: af Hennan Öbom, att, i fråga om skyldigheten att ansvara för utgifvandet af de ersättningar, sorn, i enlighet med föreskrifterne i detta kapitel, kunna vid laga skifte bestämmas, stadgas måtte: ali den, sorn vid Lagsamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 15.
N:o332; JM 353, med förslag till votens-propos., i anledn. af RiksStåndens skiljaktiga beslut, ang:de väckt fråga om anslag till Lazarettet i Lund; JM 354, i fråga om medels anvisande för bestridande af erforderliga kostnader vid kontrollen af bränvinstillverkningen; JM 358, med förslag till votens-propos., i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut, ang:de Statsbidrag för en jernvägsanläggning från Dalarne; JM 359, med förslag till sammanjemkningar eller voter:spropos:r, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut om medels uplåning emot fonderade StalsObligalioner; Stalsoch Lag-Utskotten: JM 22, i anledn. af väckt fråga om städernes befriande från skyldighet att bekosta fångars underhåll och forslande; JM 23, i anledn. af väckt fråga om förändring i Häradshöfdingarnes aflönings-sätt; JM 24, i anledn. af väckt fråga om ersättning åt Domare, som besväras med längre resor för ransakning med häktade personer; JM 25, i anledn. af väckt fråga om förändrade föreskrifter, ang:de antalet och valet af Nämndemän samt deras aflönande; JM 26, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring uti brottmåls-lagskipningen och fängelse-systemet; JM 27, i anledn. af K. Propos., om allmänt stadgande huru förhållas bör med en för obotlig ansedd sinnessvag, lam eller blind tjenstemans skiljande från ordinarie befattning ; BevillningsUtskottet: JM 34, ang:de de till den blifvande nya Bevillningssladgan hörande formulär; Banko-Utskottet: