Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De frågor, som utgöra föremål för Stats-Utskottets ofvanberörde utlåtanden, äro, enligt Utskottet tillhandakomne protocolls-utdrag, dels genom samtlige Riks-Ståndens; dels genom trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut definitivt afgjorde, med undantag allenast af det i utlåtandet N:o lil (pag. 6) framställde och i utlåtandet N:o 237 vidhullne förslag till stadgande, att förhöjning af en utaf Riks-Ståndens till markegångs-taxans uppgörande utsedde Deputerade vidtagen prisbestämmelse icke må af Kammar-Advocat-Fiscalen yrkas eller af Kammar-Collegium och StatsContoret medgifvas i de fall, då nämnde pris motsvarar eller öfverstiger medium af de värden , som för samma räntepersedel finnas upptagne uti de till ledning vid markegångs-sättningen i författningsenlig ordning inom districtet aflemnade priscouranter. Detta förslag är nemligen af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet afslaget, men af Borgareoch Bonde-Stånden bifallet; vid hvilket förhållande och då, efter Utskottets tanka, förevarande fråga icke är att hänföra till sådana, uti 69 §. Regerings-Formen omförmälde, äi enden, hvilka, sedan två Riks-Stånd derutinnan stadnat emot två, skola genom votering i förstärkt Stats-Utskott afgöras, hemställer Utskottet, att det i berörde afseende föreslagne stadgande må förfalla. Stockholm den 30 April 1845. Bih. till R. St. N:o 296. sink. till Exp. Utsk. den 1 Maj kl. 1 e. m.
Det torde vara utan exempel, att ett beslut, som Ridderskapet och Adeln vid en Riksdag fattat, och vid den näst påföljande förnyat, ännu icke förr ån den tredje Riksdagen räckt öfver 4 månader, hunnit att blifva rédigeradt. I öfrigt får jag anhålla^, att Ja-propositionen måtte ställas på Utskottets Memorial och Nej-propositionen på mitt eller på Grefve Spens’s förslag, hvilka åro lika i det afseende, att de medgifva färre afdelningar. Jag skiljer mig likväl från Grefve Spens deruti , B'a So Maji f. m. 7 St att jag anser valet icke böra vara inskränkt inom afdelningarne, ty man kunde rnöjligen känna båttre och hafva mer förtroende till Personer utom sin afdelning. Grefve von Schwerin: Att. såsom Herr Mani rerhjerta förment, ett äldre beslut skulle vara fattadt o:n Bånkmännens afskaffande, har varit mig obekant; men jag tycker, att då Ridderskapet och Adeln vid sista Riksdag uppgjorde en ny Riksdagsordning och Bånkmans-inråttningen i den blifvit constaterad, så måste den nu anses vara beståndande, om ock den förut varit upphåfven. Man måste således taga för afgjordt, att Bånkmans-inråttningen står qvar, och att pröfningrn om dess bibehållande eller afskaffande år öppen. Jag tillstyrker att detta måtte blifva första propositionen. Ehuru jag för min del önskar Bånkmännens afskaffande, finner jag billigheten fordra, att opinionen fritt må få yttra sig, antingen Bånkmans-inråttningen skall bibehållas eller afskafFas, och först i sednare fallet blir det fråga om att bestämma, huru E. lectors-valet skall förrättas. Herr Riben förenade sig med Grefve von Schwerin. Friherre Anckcirfvård:
Lån mot 3 ProCent på afskrifningsräkning, blefve rörelsen icke allenast mindre, utan ingen, af orsaker, som jag allaredan tillräckligen utvecklat; men yttranden härom torde uppskjutas till den öfverläggning, hvartill de höra, nämligen till afgörandet af BancoUtskottets Betänkande angående hela Diseontrörelsen i Riket, Beträffande en Ledamots farhåga, att .förmögna personer kunde profitera deraf, att Banken, nu som förr, till nedsatt renta af 4 ProCent utgifver Fastighetslån, så borde man knappast vänta sig kritik emot en anstalt, ämnad till medel att motväga ProCentares ocker; — och att åt förlägna Jordbrukare öppna en utväg, att dem undvika. »37* Den29 Juli f. m. Om, då högsta lånesumman ar nedsatt till 6000 R:d. det skulle hända att penningkarlar köpte egendom endast för' att förtjena skillnaden imellan 4 ocb 6 ProCents renta på berörda summa, så bevisade detta helt säkert att de så öfverklagade Capitalisternas gyldene tid vore försvunnen och de i det närmaste utrotade. I alla fall vore det högst stridamia mot Bankens bestämmelse, att lita henne medverka till hög ren-tas erläggande, synnerligen af gäldbundna Fastighetsägare.Om en medicinsk liknelse tillätes mig, så synes förhållandet vara enahanda, som om man af missförstådd hushållning skulle åstadkomma kallbrand genom applicerandet af lapis infernalis, i stället for läkande plåster. Herr Tahlman, Otto Fredrih: Vid det förslag, att för de från Banken erhållna stående lån endast skall erläggas 4 ProCents årlig renta och 2 Procents årlig afbetalning å primitiva Capitalet, utbeder jag mig få göra den anmärkning, att jag anser dessa lånevilkor vara alltför förmonliga. När omöjligen alla, och troligen ioke en. gång hälften lånbehöfvande. kunna, med lån förhjelpas, innebär det en verklig' orättvisa mot de öfriga, att fastställa så låg renta som den af 4 ProCent.
Majits framställning om antagande af berörde förslag blifvit af Norrska Stor-thingel afslaget, efter det samma förslag redan var af Svenska Ständerne antaget, ansågo motionärerne sig böra väcka särskild fråga om transito-rätten, enär den vid Norrska Stor-thinget förda diskussion utvisade, att transito-rätten icke utgjort bevekelsegrund för förkastandet, utan snarare meningen inom Stor-thinget synts hafva varit odelad derom, att transito-rätten bordt och skolat bifallas, derest särskild framställning blifvit gjord och frågan derom icke blifvit inblandad i ett lagförslag, som, för andra bestämmelsers skull, af Stor-thinget ansetts icke böra antagas och bifallas. Särskildt borde uppmärksamheten fästas derå, att ett af Rikets nordligaste län, Jemtland, till följe af sitt läge, skulle med verklig fördel kunna öfver Norrige hemta sina förnödenheter af utländska varor, derest den nu äskade transito-rätten blefve bifallen. Utskottet har tagit förevarande motioner i öfvervägande; och då nyssnämnde rättighet, enligt hvilken det skulle vara tillåtet att föra oförtullade utländska varor, såsom transitogods, från det ena af de förenade rikena till det andra, otvifvelaktigt skulle bereda tillfälle för åtskillige orter inom Sverige att för billigare pris, än för närvarande, bekomma en del förnödenheter af nämnde slag, på grund hvaraf ock kommitterade så väl år 1846 som år 1856 tillstyrkt en sådan rättighets beviljande, 4 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M T07. får Utskottet i sådan mån understödja motionärernes förslag, att Utskottet vördsamligen hemställer, att Rikets Ständer må i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t behagade lör den ifrågavarande transito-rättens tillvägabringande i nåder vidtaga de åtgärder, som kunna finnas ändamålsenliga. Stockholm den 30 Juli 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 17 Aug. 1857, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af återremiss utaf Betänkandet JV2 98.
Jag tror derföre, att de Hrr som icke vilja tillåta en återremiss, emedan, enl. deras åsigt, Utsk. VIII H. 3 34 Den 1 Augusti f. in. redan, af aktning för de andra Ståndens mening, framställt riktiga voter:spropos:r, icke varit fullt upriktiga. Säkert är emellertid att Utsk. icke kan på annat sätt upställa nya voter:spropos:r, än att det till grund derför måste lägga R. o. Ad:ns samt PresteSt:s sammanstämmande beslut, och derefter i särskild propos. Borgaresamt BondeSt:ns beslut, och då trotsar jag någon att kunna visa det Grundlagen på ringaste sätt blifvit förnärmad. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. G e. m. Hr Cederschiöld: Då Gr. Sparres åsigt, alt R. o. Ad. äger rätt att meddela förklaring öfver sitt i bufvudfrågan fattade beslut, är af den mest vådliga beskaffenhet, måste jag deremot protestera. Gr:n har åberopat, att äfven domstolar meddela förklaring öfver sina beslut, men Gr:n glömde, att samma ledamöter som gifvit beslutet skola meddela förklaringen deröfver. Huru skulle väl förhållandet blifva inom 11. o. Ad., hvars majoritet är så omvexlande? Det skulle möjligen kunna hända, att sedan man ena dagen eller timman fattat ett beslut, skulle den följande af den då rådande majoriteten kunna meddelas en förklaring, hvarigenom det fattade beslutet helt och hållet tillintetgöres. Enhvar inser nödvändigheten af att sådant undvikes. Deremot äger man efter Grundlagen fullkomlig rättighet att göra tillägg till redan fattade beslut, och om R. o. Ad. antager det af mig redan föreslagna, samt PresteSt. antager en inbjudning att förena sig med R. o. Ad., så får man ju på det sättet 3 Stånds beslut och då är saken klar. Jag förnyar således min anhållan, att R. o. Ad. ville antaga mitt föreslagna tillägg och att Betänk, derefter må återremitteras, på det att.
Då, genom anställandet af en kassör vid Banko-diskont-verket, beredes den fördel, att allmänheten må kunna blifva utan tidsutdrägt expedierad, samt Diskont-verket, med iakttagande af de utaf Utskottet ofvan antydda kontroller, icke dervid något äfventyrar, tillstyrker Utskottet, 4:o. att vid Banko-diskont-verket må få anställas en kassör, hvilken för den uppbörd, som kan blifva honom anförtrodd, bör ställa af Direktionen godkänd borgen, eller annan säkerhet, till belopp af 4,000 R:dr Banko. Banko-Utskottets Memorial, IV:o 66. 11 Enligt Rikets Ständers, vid sednaste Riksdag, med bifall till Utskottets Utlåtande N:o 73, fattade beslut, har en kassör blifvit vid Låne-kontoret i Götheborg anställd. Uti den af Fullmäktige för bemälde tjensteman den 20 November 1851 utfärdade Instruktion, finnes, bland annat, föreskrifvet, att kassören för den uppbörd honom anförtros skall ställa borgen, eller annan af Låne-kontorets Direktion godkänd säkerhet, till belopp af 5,000 R:dr Banko. På sätt Utskottet derjemte inhemtat, hafva vederbörande Låne-kontors-direktioner affordrat kamererarne vid Låne-kontoren uppbörds-säkerhet, ehuru någon föreskrift derom icke förefinnes i nu gällande reglemente. Då likväl det synes vara med god ordning öfverensstämmande, att enahanda förfaringssätt alltid må iakttagas, har Utskottet afgifvit det förslag, punkt. 17, mom. 6 här nedan upptager. 4:de mom. af § 80 i reglementet innefattar i lista punkten förbud för Ledamöterne i Banko-diskont-direktionen, äfvensom för verkets tjenstemän eller betjente, att sätta sig i skuld hos Diskont-verket. 2 punkten af samma mom. lyder sålunda: ”Så väl ordinarie, som vikarierande Ledamot af Direktionen, vare ock förbjudet att deltaga i öfverläggning vid tillfälle, då lån omsättes, för hvilket han, såsom gäldenär eller löftesman, iklädt sig betalnings-förbindelse.
Naj:t ökverlemnar jemväl till kiket8 8tänder att be8luta, angäende diapoaitionen ak en 8umma ä 3,154 k:dr 10 8k. 4 r:8t., 80m för det närvarande är pä ko8t-Verket8 räkning i Lanken inne8täende, 8ä80m bebällning gf penningar oeb eibeeter, bvilka varit inne8lutne uti pä Loat-Lontoren ökverblikne, eker vi88 koreskrikven tid öppnade, bref oeb bvartill, efter inkörd kungöreke i tidningarne, någon egare 8ig ieke anmält. 3. förefallit, dem 8tat8-6ontoret, enligt erbällne förskrifter, ak under bander bäfvande medel kör8kott8vi8 be8tridt; oeb varda de88a körteeliningar bärjsmte bifogade, pä det att Kiket8 8tävder mä komma i tillfälle att om ersättning eller afskrifning ak de clerä uppförde belopp förordna. 76 /'rovo^rtro/^ ^V.o 1. lill kiiket8 8tän6ei'8 8tet8-IIt8kott, läter 80NAI. IVIej:t ökveriemne ej minnie 8tet8-Lontoret8 skAikne nnctercläniAg Kerättel8e om 8tgt8-Verket8 till8täncl oek korvellninA, än Skven ökriZe clenne 8tet8-reA!erivA rörsncle kenctlinger, 8om kor viäere uppt^8ninA kunne 6rkoi(lrr>8; ock Lionel. IVIej:t korkkkver kikel. 8 8tän6er mecl eli LonAl. Oetum ut 8u^ie.
Jag tillhör således deras mening, som ansett den nu föreslagna redactionen ej uttrycka annan mening än den förut antagna §, fastän meningen nu måhända blifvit mera förtydligad. Föröfrigt, och till bemötande af Hr Cederschjölds framställning, får jag öppet förklara, alt min mening öfver denna fråga i Constit.Utsk. varit den, att gå så långt på reformernas bana, som det stod i min förmåga, men att jag icke 8 dagar varit ledamot af detta Utsk., innan jag såg, att något fortgående på denna bana ej kunde ske. Jag är skyldig mig sjelf att förklara, det jag tillhör dem, som vilja framgå på reformernas bana, och jag tror, att den återhållande kraften alltför mycket visat sig inom Constit.Utsk. och inom detta hus samt, likasom alla alltför starka motståndskrafter, komma att verka motsatsen af hvad man åsyftat, Jag har i denna sak icke ett ord att tillägga. 22 Den 16 Octobcr c. ra. Gr. von Fersen: Hr Cederschjöld har i sitt sista anförande smickrat med det hopp, att hvad icke nu kunde göras, i en framtid kunde komma att äga rum, då man hunnit vid en kommande riksdag få säterisamt rå- oell rörsliemmansägare intagna i BondeSt. Jag vill icke gå bröstgänges lill väga eller taga för stora steg; men mig synes, att, då man under 2:ne riksdagar utgått från den princip, att det är jorden, som representeras inom BondeSt., något skäl ej finnes, hvarför personer, som äga jord, skola vara från detta Stånd uteslutna.
Jag kunde ej trycka en kyss på munnen förtrollade mig D e t är hela min är beredd att lida det Men huru än domen må förstraff utfalla, utseende gjorde gestalten i c k e något hemskt inså känner j a g mig skyldig att inför detta forum P i n e r o l o kalla h o n o m så, o c h han blir rasande, tryck; såsom den lille karlen bedja när han hör det öknamnet. » sig, giga, när det » Är jag den är krig i sigte. — unga grefvinnan Vi flickor vacker », i frågade plötsligt. A n i t a rynkade näsan. » Hm, » hon sade föraktligt, » en stadssom med Den lilla tackade mig med ett vänligt leende » Den stackarn är för resten fånge af » Hon att b e k l a g a », bevakas de gamla mamsellerna. att hon hon har ingen vän — hon o, min gud, det kunde märkte, att hon garnes slägt hörde sats med intryck på log o c h j a g anhade det bättre, då hon väl många » vänner », hon försåtligt. — fins smaken », rådligt, man sade att sig han nu skrifva, skulle intervenera, om under sina handlingar o c h sköt dervid ett bredt, gult häfte åt sidan. D e r v i d kom en liten täck, handske i dagen, något, som kom den mäktiga sig att rycka till. den, i min den närhet, till jag den fina handsken. Förra året en utsökt, men det föll i händerna lille gigspelaren, som falskeligen löjtnant L e o n a r d o i ett bakhåll. grå odjuret den unge mannen; marken och besvarade namn o c h lockade den det en hade sönderslitit honom. henne Der hunden kastade så pä när det sig på detta som kort förut ställe o c h låtit skulle Min gissning var ty polisdomaren kastade hofmästaren, lemna handsken obeslutsam en snabb blick om han genast honom handsken. derpå lade för I att lemnade till o c h med på en tid Perosa det skulle hinna blifva tyst med pratet. villan vågade de icke en gång anställa några skiljde sig sakens Som sammanhang vä- åt, förhörde polisdomaren varit vitne till den stora händelsen.
Ankoin till Exp.-Utskottet den 4 April 1860, kl. 12 middagen. Kongl. Maj:t Nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af en författning, angående ränta vid försträckning på viss kort tid; Gifven Stockholms Slott d. 45 Mars 4860. Sedan vid sistförflutna riksmöte Borgare-Ståndet, uti underdånig skrifvelse den 3 Mars 1858 anhållit, alt Kongl. Majit täcktes till Rikets näst derefter sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om räntans Ingifvande i allmänhet och till den utsträckning, som funnes med landels bästa mest öfverensstämmande, och denna skrifvelse blifvit till den af Kongl. Majit i nåder tillsatta Finanskommittén öfverlemnad för att tagas i öfvervägande vid utarbetandet af det underdåniga betänkande, hvilket Kommittérade fått sig uppdraget altv afgifva, angående de förändringar, som kunde anses behöfliga såväl i organisationen och sammanhanget af de anstalter, hvilka med penningeoch kredit-väsendet hafva gemenskap, som i de lagar, hvilka dermed stå i förbindelse, så hafva Kommittérade den 8 Oktober nästlidne år till Kongl. Majit inkommit med en underdånig skrifvelse, deruti de på anförda skäl tillstyrkt ej mindre räntans frigilvande under vissa vilkor, än ock andra stadganden, åsyftande förändring i nu gällande kreditlagar. Under godkännande af de skäl, hvilka Blifvit för räntans frögifvande anförda, och med afseende särskildt å de under den sednare tidens vexlingar i penningeställningen för affärsmännen i allmänhet uppkommande olägenheter af lagens stadganden om bunden ränta, hvaraf ock blifvit en följd, att Kongl. Majit och Rikets Ständer med afvikelse från allmän lag, måst tillåta att å de lån, som blifvit utlemnade ur den s. k. Statslfinefonden, lått tagas högre ränta än sex procent, har Kongl. Majit, som i likhet med Kommittérade anser, att grundsatsen om frihet i ränte - Kongl. Majus Sud.
Och i salongen med dess mjuka sjelfsvåld, dess dubbla mattor, dess kringbonade lyx af varma tyger, långhåriga djurfällar, japanska parasoller, taflor, stafflier och miniaturskulptur, — ja, i salongen en rödaktigt varm dager, som dämpad simmade fram ur två konstgjorda blomkalkar, till hälften dolda bakom en grupp af storbladiga växter; en ljum, ren luft, genomandad af en hemlighetsfull doft, en atmosfer som gjord för hviskningar och smek; och så tunga draperier, liksom sömndruckna ögonlock. I fruns sängkammare var det mörkt; endast en lång ljusstrimma föll skrått dit in och försvann i dunklet. Hon stod i matrummet och väntade, med ögonen fästa på pendylen. Nu kunde han komma, nu borde han komma, nu tyckte hon att han redan skulle varit der. Hon stod stilla med händerna stödda mot en stolrygg, vänd emot tamburdörren och spändt lyssnande efter ringklockans slag; pigorna hade fått befallning att icke öppna. Var hon vacker? Nej, kanske inte. Det var ett sydländskt utseende: en låg panna; en böjd, liksom tillplattad näsa; en stor mun med röda läppar, liknande bär, och hvita tänder, hvilka glänste fram som en smal strimma hvar gång munnen halföppnade sig med en lindrig krökning. Under det tjocka, klippta pannhåret glänste ett par blankbruna ögon, i hvilka hela ansigtets lif tycktes koncentrera sig, ett par långsträckta, kupiga semit-ögon med svarta svängda ögonhår, som skuggade framåt öfver blicken, och som emellanåt sopade till ett tag, liksom för att göra dessa bruna ögon ännu blankare. Hon stod alldeles orörlig, men hela hennes varelse tycktes sträcka sig mot dörren der borta. Den stora spegeln mellan fönstren återkastade hennes bild, men hon såg ej dit ens. Det var en fin, stram växt, på en gång fyllig och fast; en fin, kraftig spänstighet, som uppenbarade sig till och med nu, då hon stod stilla. Plötsligt höjde hon hufvudet och näsborrarne vidgade sig. Det hade hörts ett ljud så omärkligt, att knappt en katt på rof skulle ha gifvit akt på det. Men det närmade sig, det var steg i trappan.
Preste-Ståndel den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 1'i Rikets Siänders underdåniga Skrifvelse, i anledning af v eick l fråga att forsellöns-ersätlning för runle-spanmål, som ej kan lill leverering in natura uppsägas, må omedelbart tillhandahållas vederbörande räntetagare. (Stats-Ulskottels Utlåtande N:o 93). S. A. K. Sedan Rikets sednast församlade Ständer, i sammanhang med deras angående skatleförenklingens verkställande fattade beslut, stadgat, att innehafvare af indelta anslag utaf hemmansränlor och kronö-lionde skola, för upphörande af så väl deras hittills åtnjutna optionsrätt alt dessa anslag in natura utfordra, som rättigheten att, då lösen för räntorna och tionden med penningar eger rum, al räntegifvarne uppbära forsel-lou, hållas skadeslöse på det sätt, att de af Statsverket årligen erhålla ersättning med samma belopp, hvarmed forsel-Iönen för närvarande författningsenligt lillgodonjules, så har, vid innevarande Riksdag, fråga blifvit väckt om ändring i anordnandet af berörda ersättning, hvilken nu endast å landtränteri får lyftas, hvarigenom förbemälde ränteoch tiondetagare tillskyndas både kostnad och besvär, enär för utbekommande af försel-lönen, som för hvar och en af dem i allmänhet utgör ganska ringa belopp, de nödgas sjelfve eller genom befullmäktigad! ombud infinna sig å det ofta långt aflägsna landtränteriet.
Hvad den andra, eller prosten Trancei motion, att de 2:ne årliga kollekterne för Lappska ecklesiastikverket må ställas till Svenska missionssällskapets disposition, Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N;o 39. 19 vidkommer, får Utskottet äfvenledes afstyrka densamma, på grund deraf, att dessa tvänne årliga kollekter en gång blifvit anslagna till ett visst bestämdt ändamål, nemligen ecklesiastikverket i Lappland, samt ej böra dragas derifrån. På grund hvaraf Utskottet föreslår, att ej heller denna motion må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 25 Februari 1848. Herr Prosten Tranams anmälde häremot följande reservation: ”Emot Utskottets beslut nödgas jag reservera mig. Hvad de önskade kollekterna för missionssaken angår, synes mig Utskottet hafva betraktat frågan ur alltför inskränkt synpunkt. Frågan angår nemligen icke blott understöd till en from stiftelse inom en trångare verkningskrets, utan huruvida svenska kyrkan bör, genom offentlig handling af välgörenhet, tillåten och stadfästad af staten, öppna tillfälle för alla sina medlemmar att medverka till utveckling och fullkomnande af den stora verldstilldragelse •— den återvaknade verksamheten för christendomens utbredande —- hvilken lika faster häfdatecknarens och menniskovännens, sorn den christnes, glada uppmärksamhet. I Amerika, England, Frankrike och Tyskland medverka män, utmärkta af snille, lärdom och statsklokhet, till vinnande af det höga ändamålet: hela mensklighetens upplysning och förädling genom christendomens sanning, och de blygas icke vid Christi evangelium. Är förhållandet sådant bland oss? Om än Svenska missionssällskapet erhållit Konglig stadfästelse, är det dock endast ett enskildt sällskap, tills kyrkan framträder att offentligt understödja det.
England, utskeppning af Spannemål till, II s 602 — 604. •— rörande resultatet af den verkstälde dito; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 1090, 1091-, Lif. af PresteStåndet, IX s 346, af BorgareStåndet, IX s 35i, af Adeln, IX s 366. EnkeSäte för H. K. II. Kronprinsessan. Se Kronprinsessan, om en årlig underliålls-summa för. Enkor, LiLeliållne vid sine manners Pensioner, lil s i36, 147* EnskiftesFörordningen , om yrkad förändring i; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1192, 1268. Utskottens Betänkande, VII 2. sio4o, io4i, Lif. af BorgareStåndet, IX s 908, af PresteStåndet, IX s 923, af Adeln, IX s 964, af BondeStåndet, IX s 976. Ersättning, om, till Innevånarne i Schleswig Hollstein för gjorde leveranser till Svenska Arme'en. StatsUtskottets Betänkande, IV 3. s 118—122, Lif. af PresteStåndet, IX s 56i, af BondeStåndet, IX s 594, af BorgareStåndet, IX s 657. Underdån. Medborgares lidne förluster genom uppbringningarj Motion, remitt. till StatsTJtskottet, II s i i4o. Utskottets Betänkande, IY 5. s i36 — 181 , ålerrem. af BorgareStåndet, IX s 1 118, af Adeln, IX s u4o, bif. af BondeStåndet, IX s 1172.