Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. 289. — angående åtskilliga föreslagna ändringar i RiddarhusOrdningen. VII. B. 138. E. 194. — i anledning af väckta frågor om ett lämpligt sätt alt bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande af Ridd. och Adelns öfverläggningar. VII. B. 140. VIII. A. 3i. — med svar på återremissen af förslaget till förändrad re - ( 230 ) daction af 3i och 34 §§ RiddarhusOrdnitigen. X. B. 92, 115. A. 285. XIII. E. 194. RiddarhusUukoi tets Memorialer : — med svar pä återremissen angående frågan 0111 ett tillägg till Reglementet fpr närings-stipendierna. X. B. g3, ii5, A. 289, 299. XIII. B. 111. A. 297. — med svar på återremissen af Utskottets memorial, i anledning af väckta frågor om ett lämpligt sätt alt bereda ett skyndsamt och tillförlitligt offentliggörande af Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. X. B. 125, 296. XI. A. 31, — i anledning af väckta frågor, dels om tillägg till Kongl. Cirkuläret den 4 177°> * afseende å förbindelse för Dorocapillen att till RiddardiusDirectionen insända uppgifter å alla inom församlingarna boende och bosatte adlige personer; dels om anslående af arfvode åt den canceIlist, som bar befattning med upprättande af vissa anteckningar till completterande af de genealogiska samlingarna. XII. B. 147. XIII. 297. A. Gli. — i anledning af Friherre Boyes, Fredrik, hemställan angående antagandet af Ridderskapels och Adelns referenter, ni. m. XII. B. 494. XIII.
Dä Utskottet ar fullkomligen öfwcrtygadt sa »val om möjlgheten som nattan af den föreflagne föreningen einellan Prestoch Lakare-Studiernes idkande och luöfning, finnér Utskottet sädane stal ej allenast af Herr Profesor Irakvenlstlt, utan ock i hwad för öfrigt härom till allmän kunstap kommit, wara anförde emot de inkast som möjligen kunna häremot göras, att Utskottet anser det wara öfwerstödigt, akt för sin dcl något derwid tillägga; Utskottet har likwäl icke trydl sig böra tillstyrka denna förening såsom en ovilkorlig skyldighet eller ett willor för inträde i Prcstc-Ständet, emedan Utskottet anser detta icke kunna förenäs med den frihet i wal af yrken efter egen böjelse och naturlig fallenhet, som hwarje A igling bör wara obetagen, och hwarförutan någon lynnertig skicklighet tili det allmännas nytta, i hwilken Werkenstaps-gren som hälst, icke wvre att wänta etier pärakna och desiulom bet kunde inträffa, akt de A >glingar, hwilka ämnade söka sin befordran inom Preste Ständet, wore i sädane omständigheter, alt ett för den förestagne ckirurZios Ltuäioll Examens undergående nödigt wistande wid Kongl. SeraphimersArdenS Lazarettet i Stockholm och ivid Academien eller ett blifwande Läkare-Institut i Stockholm stulle kunna afskräcka flera flickelige Prest-ämnen frän ut» wäl - Den 14 Zebrttarii. eig wäljandet af detta yrke. Esler Utskottets tanka bör dek således bero af deras egna wilkor och böjelse som wilja blifwa Prester, att med delta Embete sörena Medicinsk befattning i sin kreis, och till minnande af detta goda och nyttiga ändamål tror Utskottet att nägon upmumran lampeligast torde bidraga.
Delta är visserligen sanni; men för min del är jag fullkomligen öfvertygad, att K. M. skulle hafva begärt vida mera än sorn nu skett, derest K. M. ej kunnat befara att med en så beskaffad propos. skulle gått på samina sätt, som med många andra, deri höga summor kommit i fråga, nemi. att den skulle blifvit afdagen. Man har äfven anfort, att flera andra vigtiga anslag, som K. M. begärt, blifvit afslagna. Äfven om jag icke kan bestrida detta, så kan jag likväl icke anse sådant såsom ett skäl att afslå ett annat anslag, som måste erkännas vara lika vigligt samt af största nytta för samhället. För min del tillstyrker jag derföre bifall å Utsktns förslag, såvidt det afser länshäktena. Äfvenledes gillar jag Utsk:ns åsigter i afseende på häradkhäkleua. Jag anser det nemi. vara af stor vigt, att 1 ansakningsfångar kunna slippa att transporteras fram och tillbaka, samt deremot få qvarsitta i Den i5 Januari. liäradshäklena, tills de äro dömde, för att sedermera försända* till länshäktena. Man har äfven anmärkt, alt det vore orätt att antaga ett s. k. cell-systeme för fängelserna, innan den nya lagen vore antagen ; men inan har här förbisett, att den nya lagens antagande icke i ringaste män inverkar hvarken på länsfängelsernas eller de s. k. ransakningsfängelsernas organisation i allmänhet. Något hinder att inrätta ransakningsfängelsetefter cell-systemet finnes icke i nuvar. lag; och huru än den blifvande lagen må kontina alt sent, så måste livar och en finna det vara af beholvet påkalladt och nödvändigt, att personer, sorn undergå ransakning, kunna förvaras i särskildta rum.
Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. Föredrogos å nyo frenne Constitutions‘ Utskottets den 5 dennes på bordet lagda Memorial, af den 3 nästföregående , innefattande förslag till tilläggningar i Grundkigarne: 5-e Bander. , 89. 90. I:o I 706 Den 7 Juli. iro I 81 §• Regerings-Formen. a:o I 53 och g6 §. Regerings-Formen» samt 29 oell 63 §. §. Riksdags-Ordningen. 3:0 I 15 §. Riksdags-Ordningen: hvilka Förslag godkändes till den kraft och verkan, den vid innevarande Riksdag fastställda tilläggning i 56 §. Regerings-Formen medgifver. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D, Beslöt Högtofi. Eidderskapet och Adelfi, anmoda det Särskildta Utskottet, att, med frånskiljande af hvad i dess Betänkande af den 17 juni hörer till öfversigten af orsakerna till allmänna förlägenheten, samt de åtgärder sorn bero af Riksens Ständers egna beslut, i en kort framställning upptaga de ceconomiska mål, som anses böra i underdånighet till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och åtgärd öfverlemnas. Ut supra: Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. 0. Upplästes ett Memorial från Expeditions - Utskottet, af förlidne gårdag, angående skrifvarehjelps anslående för Utskottets Betjening » samt tryckningen af den del af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoller, hvilken vid Riksdagens slut éj hunnit fullbordas ; och skulle Stats Utskot» - Deh 7 Juli. 767 Utskottet, till hvilket berörde Memorial skulle öfverlennäs, anmodas att häröfver sig utlåta.
- T i stiga upp kl. 6, dricka Spaavatteu, äta frukost kl. 1 2 - alla dagar äro lika; aftnarna - promenera vi eller fara p&amp; spektaklet. Grefvinnan Wetterstedt koin hit den %: te. Hon ar särdeles viblig och god emot mig. Med lienne ar eii ung fröken Palmstjema; vi hafva inycket roligt tillsaminans. Eli mycket angeniim connaissance Bafva vi gjort uti la princesse Cliimay, som ar alldeles charmant. I gkr afton voro vi där helt ensamma och d i talade hon om en del af sin historia, som är mycket mark~aidig. Hon a r född spanska, blef gift - tid 13 k-s ålder, har under revohitioiien varit k n e &amp; inges p&amp; scharotten för att halshiiggas och en g h g r a r hennes har redan afklippt, då presideiiteu Tallien steg frniii och sade, att det var hans hustru. Som hon var enka miste hoii dagen d a ~ p &amp; gifta sig med honom, p&amp; det ingen skulle få veta, att det r a r för att radda lienne han sagt sk. - Längre hann hon ej i sin berättelse. Hon larer frälsat lifvet p % många människor och varit ofantligt vacker. l) Söta mamma, hvad jag " saknar eder ocli Svdniis, o ~ l i ~ g i i r n a ville jag byta mot dessa föinäma societeter, som äro oändligt genanta för en sidan liten stackare som jag. Xainmas och pappas E. ' iiix d. l2: te juli. Deii 8: de erhöll jag det bref pappa slnde med prof. Berzelius. - Hvilken glädje att höra f r h eder alla; jaq började bli iingslig l) Den för s h skönhet bekanta prinsessaii Thérbse Chimay, ilfren Band under namn af mme Tallien, van till Josrphine Beauharniiis, Bonaparte och nidng8 af franska revolntioneiis förnämsta personligheter.
Jag rager mig äfven friheten anmärka, det en väckt Motion måste vara bokstafveligen stridande emot Regenngs-Forrnens ordalydelse, lör att Proposition må kunna vägras, och dä Herr v. Stahl ej lärer förmå visa händelsen nu vara sådan, klefve dess önskan, om den vunne framgång, ett vådeiigt prejudicat för Sven-» ska Friheten. Herr Den 2? April. 435 Herr Friherre af Wetterstedt har satt i fråga hvilka följder skulle uppstå om Anmärknings mål, utan ledning af Constitutions Utskottet, kunde af Ständerne upptagas och pröfvas. jag tior att det i 2:lra Morn. af 107 §. uttryckte vilkor af Constitutions Utskottets hörande tillräckligen upplyser Lagstiftarens mening, och rättvisar dess förutseende omtanka, såsom grundad på känslan, öfvertygelsen och erfarenheten af mänskliga passiooernes möjliga förvillelser och anlag till öfverdrift vid begagnandet af sina rättigheter. Jag tror att Lagstiftaren velat förebygga det inflytande Talaren för ögonblicket kunde tillvälla sig på ett partie, och all våda är i denna del påtageligen förekommen, genom de i Grundlagen för anmärkningar föreskrifne former. Constitutions-Utskottets yttrande öfver en anmärkning emot Stats-Rådet skall otvifvelagtigt alltid uppfylla sin vägledande afsigt, och jag är öfvertygad att den passiva delen af Representationen, som säkerligen utgör pluralitéten, vid ötverläggningarne om sådana frågor, uti Utskottets yttrande öfver dem, skall söka ett stöd för sitt beslut och sålunda motväga den ytterlighet, sorn a? er» häftig parti-anda kunnat befaras 5 men Constitutions-Utskottets yttrande öfver en uti ett Stånd, emot Stats-Rådets Embets-utöfning väckt fråga, bör då innehålla upplysningar i ämnet och ej vara uppställdt i form af ert beslut, som Utskottot ej äger rätt att afkunna.
Herr Blomstedts förslag, att, vid saknad af annan tillgång, göra ett urval till reducering af mindre angelägna Embetsverk, hvaraf han tror i Sverige finnes ett ymnigt öfverflöd, torde blifva mindre tillfyllestgörande, emedan den erinran härvid äger rum, att Rikets HofRätter och Collegier, efter 18 »o års Stat, kosta inalles 103,094: 38, och således icke fullt en tredjedel af den föreslagna NybyggnadsFonden : de måtte väl dock icke alla vara öfverflöd iga. Af Kongl. Majits Nådiga proposition till Riksens Ständer om Statsverkets tillgångar och behof inhämtas, huru Kongl. Maj:t behagat anse detta vigtiga ämne, och att Kongl. Majt icke äskat några nya anslag för Rikets försvarsväsende, 346 Den 3 i Mais. Enligt grundlagen är Konungen högste Befälhafvaren tor Rikets Krigsmagt till Lands och Sjös. Planen för Rikets försvar tillhörer ofelbart Konungen ensam i denna egenskap. Riksens Ständer anvisa de nödiga medlen för detta ändamål, så vidt Nationens krafter förmå att deremot svarande Skatter utgöra ; och för bestämmandet häraf upprättas beräkningar, eller de så kallade hufvudtitlar, hvaraf RiksStaten är ett sammandrag. Dispositionsrätten inom titeln, till de föremål, hvarå den lyder, tillhör Konungen, enligt Riksens Ständers beslut. Se här de visligen utkastade grunder, hvari man med varsamhet bör söka tillvägabringa någon ändring. Skulle en öfverflyttning för detailernas årliga bestämmande uti miliiaireväsendet , ifrån den ordning, som dervid nu äger rum, till handläggning af Riksens Ständers Statsutskott, som sammankommer hvart 5:te år, kunna anses vara nyttig? och leder icke likväl Herr Blomstcdts förslag dertill? Svenska Krigsmagtens nu varande Höge Generalissimus har en lika vårdnad om Flottornas, som om Arméens vidmagthållande, efter den allmänna defensions-plan Kongl. Maj:t fastställt. Med beräkning af Statens moyener och Politikens fordringar inrättar Han , som förste
Vad har knäckt mig? undrar Victoria Benedictsson i jan. 1888. ”Föraktet för mig sjelf derför att jag icke är furstinna eller rik eller vacker eller ung. Med ett ord: [...] derför att jag icke kan lysa. Han har väckt hos mig en sjuklig längtan efter lycka [...].” ”Jag måste bli ’Dame’. Icke affekteradt, utan verkligt: en finkänslig menniska med vana vid umgänge”, skriver hon i mars 1888, och ändå vet man att det var just som ett nedsättande omdöme han kallat Fru Marianne ”kun en Dame-roman”. För att försöka behålla Brandes intresse är Victoria Benedictsson på väg att ge upp viktiga delar av sin uppfattning om sig själv. Hon har dragits in i mästarens trollkrets och kan inte göra sig fri. I en passus som den följande från dec. 1887 läser man hennes ansträngning mellan orden: Det var tryggheten af hans närhet, det var tryggheten af att hvila sin vilja i hans. Med ett ord: det var att vara qvinna. Älska och ge, älska och ge! Hur kunde hon orka att spela komedien, när hon var så trött! Han fick begära hvad han ville, bestämma hur han ville, med hela sin natur, med allt hvad hon egde af vilja och känsla och tanke var hon hans. Det hopp som från början av deras bekantskap väcktes hos henne, att som en hel människa kunna möta en annan människa i kärlek och förtroende, känns under våren 1888 allt mer ouppnåeligt. I begreppet ”människa” fångar Victoria Benedictsson allt det hon strävade emot: här ryms alla delar av personligheten, kvinnan som är både moder och älskarinna, konstnären som är intellektuellt och känslomässigt skapande, respekterad för sitt arbete, den trofasta vännen. Som antites till ”människa” står i hennes tankevärld ”kvinna–könsvarelse” eller ”man–könsvarelse–troll”. Brandes blir i sin relation till henne troll – Bergakungen. I mars 1887 skriver hon: Så kom den då: – upplösningen. [...] Min skygga, finkänsliga kärlek är död. [...]Åh, detta avskyvärda, att icke få vara menniska, endast qvinna, qvinna, qvinna!
Inskränkta till 4; på sätt K. M. föreslagit, blifva deras göromål följaktligen fördubblade; att fordra dubbelt arbete, men endast anslå i5 procts förhöjning i lönen, är ej väl beräknadt. Jag föreställer inig ej heller, att personer finnas, som i längden kunna stå ut med att mot endast 1000 rtdrs lön besörja prottsföringen i Statsrådet och Högsta Domstolen, d. v. s. författa (i digra prot. i veckan, emedan Högsta Domstolen har session 5 dagar och conseil inträffar en gång hvaiv je vecka. För att göra dessa tjensteinäns arbete mera åskådligt, har jag här lill hands en veckas dylika protocoll. Denna massa utgör ungefärligen lika mycket som en dombok för ett vanligt häradsting, och jag kunde citera en mängd råd stufvu-rältcr, der domboken för hela året ej motsvarar den 1 ^ na votum. Att prot.secret.-graden är försedd med skickliga män, är af största vigt ej blott för föredraganden, men äfven för .Statsrådets och Högsta Domstolens ledamöter. Embetet har också hittills alltid varit jemnfördt med Hofrätts-assessorsgraden, med hvilken det varit stäldt lika i löningsväg. Att nu, sedan dessa sedhare tjenstemän vid sisth riksdag fingo förhöjning till 1200 r:dr, vilja nedsätta prot.secreterarnes i Just.-revisionen till endast 1000 r:dr, då likväl deras göromål, enligt den föreslagna förändrade organisationen, blifva bland de mest mödosamma, hvarpå exempel kan anföras, är ej särdeles väl betänkt. Statsexpeditionerna hafva äfven här blifvit i så måtto bättre lottade, som der föreslagits 3 prot.secreterare för hvarje Expedition.
O! huru lyckligt försvann ej ett helt år, tillbragt i den största enslighet; ty R s ofta uttalade önskningar att icke söka något umgänge, eller visa mig i verlden förr än han sjelf der skulle införa mig, efterkom jag af allt hjerta gärna, i synnerhet som hans täta, alldagliga besök så rikeligen ersatte mig hvarje dylik uppoffring. Sålunda förgick som sagt ett år, då äfven R. oförmodadt erhöll det pröfvande slaget af sin fars förlust; han nödgades i anledning häraf, på några dagar lemna S., för att jemte den sista skyldighetens iakttagande emot den afledne, personligen blifva i tillfälle att iordningställa sina affairer, samt emottaga det honom lemnade icke obetydliga fädernearf. "Min saknad under hans fyra veckars långa bortavaro, kan ej beskrifvas; min enda och kära sysselsättning blef härunder smekandet, och betraktandet af det älskade portrait han vid sin afresa lemnade mig. Huru ifrigt räknade jag icke dagar och timmar till hans återkomst och huru ömt ilade jag icke att slutas till hans bröst, då den lyckliga timmen ändteligen slog. Men plötsligt tyckte jag mig någon tid efter denna, förmärka huru alltid längre och längre mellanskof uppstod, emellan de besök han hos mig gjorde, äfvensom huru han mer och mer sällan vidrörde ämnet om vår förening, ehuru den Häradshöfdinge-syssla, hvaruppå han i längre tider gjort sig hopp redan var honom gifven. Att jag i nämnde fall måste förblifva passiv blef ju naturligt. Långa aftnar hvilka han fordom under den stilla kärlekens lycka tillbragt hos mig, passerades nu af honom uti slädens bullrande hvirflar, ty än kunde den bjudningen och den balen, eller soupéen hos den, icke afslås; hvaraf ofta hände, att jag under hela långa veckor gick i mistning af hans älskade sällskap. Men, likväl kunde jag deraf icke hos honom ana någon hjertats förändring, emedan merendels eller hvarje dylikt uteblifvande, hans ömhet, om möjligt sågs fördubblad, och han ofta vid dylika kärleksutbrott, föreföll mig till öfverdrift känslig och öm.
Derefter egnade hon sig några ar åt enskild undervisning och kallades år 1864 till biträdande föreståndarinna vid Högre lärarinneseminarium. På denna plats verkade hon i jämt 26 år; och det är på detta verksamhetsfglt hennes enkla lefnadssaga st8r skrifven i lefvande och oförgätliga drag. Hvad var det då hon uträttade, denna stilla kvinna, som först efter sin död kommit att höra offentligheten till? Jo,. hon vann öfver den ungdom, soin var anförtrodd i hennes l ' ag ?&amp;. /. vArc1, ett inflytande sa starkt och så varaktigt, som blott de utkorade af ungclomens ledare lyckas vinna. Och detta inflytande missbrukade hon aldrig ett Ggonblick för att &amp; t sig sjalf lata tända förgängliga rökoffer. Xej, sin makt öfver de unga använde hon sh, att hon tog dem vid handen, en och en - Regina Pallin hade aldrig brackom, hon gaf sig alltid god tid - och förde dem in p&amp;, arbetets och pligtens väg. Ty hon visste själf och lärde derföre sin iingdomsskara, att den, som skall uppfostra andra, maste börja med sig sjalf. Och hvad hon framför allt sökte att utveckla hos de blifvande lärarinnorna var känslan af ansvar inför det kall, hvarht de egnade sig. Dock gjorde hon aldrig pligtens vag tung och mörk. Nej, serninarielifvet var ljust och gladt och fullt af fröj deamnen, det var elevernas samstamrniga vittnesbörd. Regina Pallin fanns ständigt bland sina lärjungar. Hon skiinkte dem i rikt matt icke blott karlek och deltagande, utan ock helsosamma riid och kraftigt stöd. Med sitt sant kvinliga väsen hörde hon nämligen vida mer till deras antal, som gifva stöd än till deras, som begiira ett sådant. Ock&amp; anlitades hennes klara omdöme och rika erfarenhet flitigt af de unga, ej blott d % de ännu vor0 Seminariets lärjungar, utan ai ' ven sedan de lemnat den egentliga lärotiden bakom sig.
Att åt alla dem, som vore villige att åtaga sig fullgörande af nämnde vilkor, på förhand tillförsäkra afsättning af sina produkter, skulle lätteligen kunna hafva till följd, att Slaten nödgades inköpa jernvägsmateriel till vida större belopp, än hehofvet oundgängligen fordrade. Gåfves åter försäkran om ett sådant företräde lill vissa enskilda personer eller bolag, skulle derigenom helt och hållet utestängas den täflan emellan enskilda industri—idkare, hvilken icke allenast med afseende å Statens ekonomiska fördel, utan äfven industriens framsteg och utveckling, måste anses högst gagnelig. Derest åter till de af motionären i öfrigt föreslagna vilkor och bestämmelser, under förutsättning att dessa blefve gällande för inhemska industri-idkare i allmänhet, fogades det tillägg, att garantien icke sträckte sig längre än till det tillverkningsbelopp, som blefve för Statens jernvägar behöfligt, skulle densamma för enskilde, som ville anlägga verkstäder för sådan tillverkning, förlora all egentlig betydelse; hvartill kommer, att en dylik garanti torde få anses destomindre erfordei Iig, som de inhemska producenter, hvilka vilja åtaga sig leveranser till Statens jernvägar, icke med skäl lära behöfva befara, att icke deras tillverkningar skola emottagas och användas, såframt dessa tillverkningar i godhet och pris kunna mäta sig med de utländska, samt dessutom alltid utväg för dem förefinnes, att, för hvad som kan komma att tillverkas utöfver landels behof, erhålla afsättning utom riket. Utskottet har derföre ansett sig höra hemställa, att de genom ifrågavarande motioner i ofvanberörda afseenden väckta förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda.
Betänkande N:o 33. 7 på sätt Konungens Befallningshafvande i Westmanlands län redan anmärkt, allmänna lagen för närvarande torde hindra öppna dikens å ett boställe utbytande inot täckta; dels slutligen att jemväl andra åtgärder, än de af motionären föreslagna, skulle, derest Kongl. Maj:t det funne för godt, kunna vidtagas till befrämjande och påskyndande af grunddikning å boställsjorden inom Riket. Af dessa skäl anser sig Utskottet böra vördsamt hemställa att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om vidtagande i Nåder af sådane åtgärder, hvarigenom de hinder, som, i följd af här förut åberopade lagstadganden, möta för täckta dikens anläggande å boställsjord i stället för öppna, må varda undanröjde, samt det af motionären åsyftade ändamål på lämpligaste sätt befordras. Stockholm den 3 Februari 1857. Ank. till Exp.-Ulsk. den 4 Febr. 1857, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion om inskränkning i antalet af edgångar, sorn ej af Domstol åläggas. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har blifvit remitterad en inom Ilögvördige Preste-Ståndet af Herr Biskop Björk väckt samt af Herrar Doktorerne Sandberg och Nordlander samt Lektor Sondén understödd motion, hvaruti anmärkts, hurusom ofta med heliga band på menniskors samveten lades sådant som de näppeligen kunde hålla. Dertill hörde, enligt motionärens öfvertygelse, ett användande af edgång i tid och otid, hvarifrån lagstiftningen i vårt 8 Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänkande A1:o 33. land ej kunde fritagas, och hvarigenom, såsom genom Guds namns upprepande i dagligt tal, vördnaden för Den Helige motverkades och förspilldes.
Det är visserligen sannt, att den af mig omnämnda metoden ej kan förekomma eller hindra ett och annat missbruk, eller alt någon kolskrinda icke kan undergå oloflig förändring och derige - 48 Den 5 April. norn få annat mått än det upptecknade; men samma förhållande kunde inträffa om skrindan blifvit af justerare krönt. Jag anser mig således böra tillstyrka bifall till Utsk:s betänk, i detta afseende. Då nu Hr Gr. o. Landtm, bemslällde om R. o. Ad. bifölle Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s förevar, betänk. N:o 57, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att propos:n blifvit med öfvervägande ja besvarad. Då nu föredrogs Const.Utsk:s d. 29 sisth Mars på bordet lagda mern. N:o 5 med förslag till ett tillägg lill 72 § Reg.F., gjordes icke någon anmärkn. emot detta förslag, hvadan Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att detsamma, jemlikt 56 § Reg.F., komme att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Frih. Cederström, Claes Rudolf: Jag anhåller vördsamt alt min vid Ekon.Utskis betänk. N:o 57 antecknade reservation måtte, enär den i korthet uttrycker min skiljaktiga mening i ämnet, varda i egenskap af min reservation emot det nu af H. Ståndet fattade beslut jemväl i R. o. Ad:s prot. för dagen antecknad. Denna reservation var så lydande: ”Ur så väl ekonomiska som i synnerhet moraliska grunder får jag mot Utsk:s beslut i detta ärende mig reservera, enär för ordning, skyndsamhet och reda vid kol-levereringen mig synes tjenligast antagandet af motionärens förslag dock med det bestämmande, att fordon af hvad storlek och form som helst må vara lofgifne, allenast deras rymd blefve behörigen uppmätt och genom vederbörlig kröniugsåtgärd å fordonet utmärkt.