Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stad i andra eller första Classen uppflyttad, njute ock rätt att sända twänne Fullmägtige. Alla Städer af de 294 Expeditioner till Riks-Ständen. twänne högsta Classerue ware förbundne att sända minst en Fullmägtig; men af de öfrige kunna Tiva, högst Tre, der deni sä godt synes, förena sig om en person, hwilken dock mäste wara till Riksdagsman wald för den Stad, der han sjelf Borgare är. Ingen mä för Städerne till Riksdagsman utses, som ej minst Tre är warit Borgare i Staden, ej eller nägon för Fahlu Bergslag, som ej lika tid warit derstädes brukande Bergsman. 8 15. Efter ordet wälje: efter hemmantalet. I stället för bofast: besuten Jordägande. Efter wilja stera Härad: inom samma Län. 8 >7- I stället för Domhafwanden: Walförrättarcn. Wid tznis slut ester bestämda: hwilka medel för Borgarc-Ständet as Magistraterne, och för Allmogen af Kronofogdarne utan särskildt arfwode skola uppbäras och redowisas. 8 >8- I stället för och att söra: eller att föra. I slutet af Z:en, i stället för eller den eljest något nesligt straff bliftvit adömdt: eller för något nesligt brott till straff skyldig. 8 19. I stället för Domhafwanden: Walförrättarcu. Efter jemte egen: och wederbörandes af honom infordrade förklaringar. Bilaga till Mein. N:o 11. Erhåller följande ordalydelse frän orden sig ej inställer: Åge ingen magt att tala ä de förut uärwarandes beslut. Ingen ware likwäl förwägradt att tvid Protocolls-jnsteringen fa anmärkt, att han warit sränwarandc och i beslutet ej deltagit. 8 21.
Redan år 1762 började man höra knot öfver detta otidiga målsmanskap, hvilket ock genom en K. förordn. af d. 19 Aug. samma är något mildrades. Denna mildring inskränktes dock, såsom ofta händer, till en halfmesure; ty det gamla tvånget skulle Den 25 Augusti. 545 skulle fortfara för alla de fall, då den, hvilken lydde under stadseller presträtt, hade barn eller andra bröstarfvingar i hvad led som helst. Ville man härigenom likasom antyda, att föräldraömheten skulle vara ljummare eller mera underkastad nyckfulla omvexlingar inom Borgerskap och Presterskap samt ofrälse män i städerne, än bland R. o. Ad. samt ofrälse män på landet? Man lärer likväl icke vilja påstå, att något enda, från förnuft eller erfarenhet hemtadt skäl kan anföras för en så orimlig, ja nästan löjlig supposition. Jag vågar alltså föreslå, att de, emot billighet och rätt stridande inskränkningarne i testamcntsfrihetcn efter stadsoch presträtt må för framtiden undanrödja^, genom upphäfvande af de första inomenterne i 5 § 17 cap. Ärfdalnn, jemte förklaringen deröfver i K. förordn. d. 19 Aug. 1762, samt att 4 § i nyssnämnde cap. må, genom stadgandernes utvidgning, göras lika gällande för alla medborgareclasser, ulan afseende på stånd eller hostad. Dea i sistnämnde 5 § medgifna lösningsrätten synes dock kunna tills vidare utan skada bibehållas. Denna 4 § kunde då, med bibehållande af de gamla uttrycksformerna, få ungefärligen följande lydelse: ”Ali allinge fastighet å land och i stad samt alla ärfda eller förvärfda lösören må man bortgifva eller testamentera till hvem man vill, skyld eller oskyld, barn eller andra bröstarfvingar.
Härtill kommer att kamererarens göromål årligen blifvit ökade, dels genom tillkomne donationer och testamenten, dels genom det mindre skrifvarebiträde, kamereraren nu emot förr har att påräkna. Af hvad jag nu haft äran anföra, tror jag Hr von Troils inkast tillräckligen vara vederlagdt, men vill likväl tillägga, att den höga tjensteman, på hvilken Hr von Troil alluderade och som på samma gång var föredragande inför Konungen och Ridd.kamerare, ingalunda på samma tid skötte hegge tjensterna, utan att det var nuvar. kamereraren, som med Ridd.Direct:s bifall under denna tid skötte kamereraretjensten; att under sådanc förhållanden det kunde vara fördelaktigt att bibehålla lönen för den tjenst en annan skötte, torde hvar och en medgifva, men deraf följer ingalunda, alt tjensten i och för sig sjelf måste vara så särdeles lucraliv. Vid i834 års riksdag förhöjdes Ridd.secret.lönen med 100 proc., så att densamma från 600 blef 1200 r:dr, men kamereraren erhöll ingen tillökning, ehuru hans göromål betydligen ökats, hvilket deremot ingalunda var fallet med secret.befattningen. Den proportion som förr var emellan dessa begge löner, blef genom denna löneförhöjning för secret. lill den grad rubbad, att då densamma förr gjorde 33£ proc., hvarmed secret:s lön från äldre tider öfverskjöt kamererarens, sä utgör den nu 166| proc. Det var återställandet af den fordna proportionen mellan ridd.secrehs och kamererarens ordinarie löner som jag med min motion afsett, och jag anser att Ridd.Utsk. baft så mycket större skäl att biträda min åsigt, som den orsak, hvarföre arfvodet för kamereraren 1829 indrogs, uppgafs vara Ridd.cassans mindre goda tillstånd, ett förhållande som likväl nu väsendtligen förändrats, enär Ridd.cassans tillgångar blifvit betydligen förbättrade sedan den tiden.
Vare härmed huru som helst, så måste jag i alla fall vidhålla min förut yttrade åsigt, att jag hellre vill att Staten skall aflöna några skickliga personer, som hafva upsigt öfver vägarnes beskaffenhet och erforderliga förbättrande, än att de skola fortfarande underhållas på samma oefterrättliga sätt som hittills. För öfrigt och i den händelse, att återremiss kommer att äga rum, ber jag att ännu en gång få fästa Utskrns upmärksamhet på det förslag jag tagit mig friheten framställa, eller att vid all delning af vägar icke hvardera slaget af vägar delas för sig, utan landsvägar, häradsoch socknevägar gemensamt, efter en noggrann taxering dem emellan, hvarigenom, i min tanke, man komme att hufvudsakligen vinna syftemålet för så väl Frih. Stael von Holsteins motion som Hr Cederschiölds yrkande, eller att hvar och en jordägare skall få sitt vägstycke på eller i närheten af egna ägor. Gr. Liljencrantz: Om det mål, Frih. Raab åsyftar, eller att af Staten aflönade tjenstemän finge upsigt öfver vägarnes underhåll inom hvarje län, kunde vinnas genom en återremiss af denna punkt, skulle jag vara den första att biträda hans yrkande derå. Det blefve uppenbarligen en stor vinst för läns-styrelserna att. hafva en sådan sakkunnig tjensteman att förlita sig på, men jag kan icke lemna oanmäi k t, att tillsättandet af sådana tjenstemän vore alldeles ändamålslöst, så länge de nu befintliga föreskrifterna ang:de väghållnings-skyldigheten fortfara att vara gällande. Det kan icke vara Frih. Raab obekant, att det öfverallt i landet finnes vägstycken af den beskaffenhet, att de under vissa årstider omöjligt kunna försättas i godt stånd genom det slags väglagning, som den väghållnings-skyldige enligt författningarna äger rätt att begagna. Så t. ex. kan ett vägstycke å sank mark ej försättas i fullgodt skick genom vanlig grusning, och den väghållnings-skyldige kan ej åläggas att bygga fascbin-bäddar eller ditföra sten eller andra fasta ämnen. I det län, hvarinom Frih.
Utsk:s hemställan i fråga om den af K. 31. för R. St. framlagda allmänna plan till fullständigare ordnande af försvarsverket till sjös. R. o. Ad. fann Utsk:s utlåt, i denna del icke föranleda till någon åtgärd. Vidare förekommo följande, enl. ordningen i betänk. N:o 74 benämnde punkter: 10 punkten. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: StalsUtsk. tyckes vid 10:de punktens refererande hafva erkänt de skäl, som föranledt den af R. o. Ad. beslutade återremiss, men funnit sig förhindradt att frångå sitt förut afgifna utlåt., derföre att 2 stånd redan gillat detsamma. Detta skäl kan icke hindra R. o. Ad. alt fatta sill beslut olika och motsatt Utsk:s tillstyrkande uti dess utlåt. De skäl som vid föredragningen af delta betänk, hos R. o. Ad. anfördes emot afslag å K. M:s nåd. propos. i detta afseende äro upptagne i Ulsk:s nu afgifna utlåt., hvarföre det torde vara öfverflödigt att jag nu ånyo upprepar dem; men pä grund af dessa skäl, hemställer jag till R. o. Äd. om icke R. o. Ad. skulle finna för godt att med godkännande af Utslcs beslut att upplaga 2000 r:dr förhöjning i det fordna anslaget, derföre att inkomstberäkningen år förhöjd med 2000 r:dr, föröfrigt besluta 550 Den 13 Maj. bibehållande under 5:te hufvudliteln af r:dr, som efter siste staten voro för delta ändamål lill lotserioch fyringsstaterue bestämda. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att Frih. Palmstjerna föreslagit, att R. o. Ad., med godkännande af den uti StalsUlskts betänk.
De voro till rängen under de fria männen ända !t'l dess att folkens anspråk på vishet i Styrelse stegrades derhän, att ansvarighet mot hätionernas fordringar förenades med de.is kåll. Sedan den tiden hafva alltid Niiniitrjtr - 62 Den y Maji e. m. ne ansett sig såsom ansvarige inför de nationer, hvilkas öden af deras rådslag bestämdes. De som icke gjordt det höra till undantagen. Ludvig den XIV:des och Fredric den Il:s x\linistrar ansågo sig likaså ansvarige inför hedrens Grundlag, som Ministrarne uti constitutionella Stater anse sig ansvarige i kraft af Chartor och Regeringsformer. Framtiden kommer att visa hvilketdera slag af ministeriel ansvarighet, skall för Konungame och Folkslagen medföra de nyttigaste verkningarne, då det är lätt att finna att den juridiska ansvarigheten helt och hållit bestämmes af dems bsgrepp om hedrens Grundlag, hvilka det tillhör att mot Ministrarne tillämpa de juridiska ansvarighetslagarna. Om den värde talarens redovisning för de åsigter, som bestämdt en del af allmänna ätgärderoe under den förflutna tiden, har jag icke stort att säga. Herr Friherre Anckarsvärds yttrade tankar om en del utaf dem vittnar att hvar sak har två sidor. Andra synas mig vara af den beskaffenhet att de vid en förnyad läsning, och utan främmande åtgärd, torde framställa sig under en ny dager. Men hvad OstersjöCompagniet beträffar, så får jag nämna, att om jemväl detta försök skulle vittna om Regeringens uppmärksamhet att följa sakernas omvexlingar och om dess bemödande att göra örvergången så lindrig som möjligt, så blefve mig veterligen hvarken Ständerna eller allmänheten derom underrättade. Sådant som projectet af enskild man framställdes, nemligen under vilkor att natioen skulle med en Den 5 tytt/i <•. nu 65 million R:dr i Silfver tagne ur Bankens hvalf, ingå i Bolaget, kunde Ständerne så mycket mindre lyssna till projectet, som Götha Canal Bolaget påkallade deras odelade uppmärk-; samhet. N;o 5.'
Då denna beskattning, efter mäskekarens rymd, borde så lämpas, att den träffar kannetalet af tillverkningen med ett högre skattebelop, än sorn är beräknadt flir bränvinsbränningen såsom binäring vid jordbruket, eller, såsom kommitteen föreslagit, med 2 sk, 8 rst. banko per kanna, hvilket, vid beräkning af t) *idels kannor mäsk till en kanna bränvin, och Töidel af karets rymd till jäsrum, skulle i det närmaste inträffa, om beskattningen beräknades för hvarje inmäskning med 3 rst. banko kannan, af dertill begagnad kar-rymd, så och enär ett minimum af tillverkning skäligen borde, i afseende å den derför utgående afgiften, bestämmas till omkring 12,000 kannor för hela den tillåtna tiden, hvartill skulle fordras en inmäskning hvarje söcknedag af ^50 kannors kar-rymd, har Kongl. Majit, med godkännande af den härvid jemväl framställda grundsats, att tillverkningen borde begränsas inom ett qvantum af 96,000 kannor, eller en inmäskning dagligen af högst 6000 kannors kar-rymd, och, för att åstadkomma de härvid nödiga kontroller, ansett hufvudsakligen böra stadgas: a) att afgiften för bränvinstillverkningen i denna klass må utgå för hvarje inmäskning med 3 rst banko kannan af dertill begagnad kar-rymd; b) att afgiften måste erläggas för begagnandet till inmäskning af minst ^5o kannors kar-rymd hvarje söcknedag, och således kommer att utgöra för hvarje sådan dag minst 3 r:dr 43 sk. 6 rst. banko; 3. G. Kongl. Majlis Nåd.
Då, å ena sidan, Allmänna Kagen eller andra gällande Författningar väl icke bestämdt förklara, att de vitén, hvartill Gäldenär, i händelse af uraktlåten betalning å förfallodagen, sig förbinder, skola anses utan verkan, men, a andra sidan, Kagen med dess stadgande, dels att ej i renta må tagas mer ari sex för hundrade, dels att renta på renta ej må beräknas, synes hafva haft för afsigt, att förekomma, det en borgenär må beredas för stor vinning, så väl af det behof, hvari Gäldenären , vid försträckningens erhållande, sig befinner, som af den, genom åtskilliga oförutsedda händelser, förordsakade svårighet, som kunde möta för betalningens erläggande på bestämd tid, samt detta ändamål skulle motverkas, i händelse den utväg stöde Borgenären öppen, att genom en Gäldenären affordrad vitesförbindelse bereda deri €ed - Den 2 Juli. *•9 sednare en svärare påföljd af dess möjligen inträffade försummelse med betalningen, än Lagen i allmänhet medgifvit, ansåg Högsta Domstolen sig böra i underdånighet hemställa, det Kongl. Maj:t täcktes genom Proposition till Ribets nu församlade Ständer, i Nåder föreslå det tillägg i 9 Cap. 6 §. Handels-Kalken, att samma Lagrum hädanefter må blifva så lydande: ”Ingen tage eller läte förskrifva sig större ”renta, än sex för hundrade om året; hvar sorn ”thet gör, eller tager renta på renta, håfve *’förbrutit hela rentan och bote tiondedelen af ”hufvudstolen till the fattige. Ar vid försträckning af penningar visst vite utfäst, ther Gäl”denären med betalningen utöfver förfalloda”gen skulle fördröja, vare thet ogildt”. Anmäles i underdånighet. Ut supra. Ex Protocollo Alex. Thuring. Utdrag af Protocollet öfver Justities Ar ender, hållet på Stockholms Slott den 21 Juni 1815 inför H ans Maj:t Kohungefi Uti Stats-Rådet i närvaro af Hans Excellence Justitise StatsMinistern m. Herr Grefve Gyllenborg. Hans Ilo Den a Juli.
Frih. Ehrenborgh har itererade gånger nämnt den väg, som jag nödgats begagna derföre (jag har redan förut sagt det, och jag ambitionerar att omsäga det), att man har ett Constit. Utsk, som icke fullgör sin pligt och som tvingar representanten att på smygeller sqvallervägen förskaffa sig, hvad Utsk. bort lemna, nemi. upplysningar. Det är väl sannt, att JustitieStatsministern icke kan anmälas efter 107 § Reg.F.; men det är af vigt, att R. o. Ad. blir i tillfälle att känna förhållandet med detta ämne, som rörer belåtenheten och till en stor del besutenheten inom en hel provins. Halländska allmogen måste för sin belåtenhet och sin tillgifvenhet för Styrelsen vara skyddad till sin ägande-rätt. När de blott begära det, när de icke begära annat, än att få gå till domstol med Kronan, och det blir dem vägradt genom magtspråk, och de icke kunna känna de fina nuancer, som af Justitie-ministern kunna uppgöras inom Conseillen , då frågar jag, om det är underligt, i händelse den rättrådige, laglydige allmogen tror orättvisa vara mot sig begången, och om det ej är för Representationen af vigt att fullständigt och ofiicielt känna förhållandet, innan man beslutar något i frågan. Jag vågar icke säga, hvad följden af upplysningarna kan blifva; men jag tror, att jag icke sträckt min opinion för långt, då jag begärt dem. I anledning af hvad Frih. Cederström yttrat, får jag anmärka, att jag deruti igenkänner hans vid tvenne föregående riksdagar uttalade D e n '3o J u n i e. m. opinion; men då jag hört Landtm, för sin opinion hemta stöd från opinionen hos den aktade man, som vid 2!ne riksdagar före honom innehaft samma plats, hemställer jag, om icke Hr Gr. o. Landtm, i närvar, fråga vill hemta stöd för sin opinion från samma mans åsigt vid 1823 års riksdag. Då uppstod äfven, i anledning af ett anmärkn:smemorial, fråga om upplysningars infordrande från Constit.Utsk. Frih.
Bifölls. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att Hi Tham, Wolrath, hvilken från riksdagen afrest, afsagt sig sin plats i Bevilln.IJlsk., samt att Hr Stedt, Claes, i anseende till genom läkareattest styrkt sjukdom, anhållit örn R. o. Ad:s tillstånd att afsäga sig sitt rum i samma Utskott. Sedan denna begäran blifvit af R. o. Ad. beviljad, anmodade H. Ex. Hrr Electorer att skyndsamligen sammanträda för att i de sålunda afgångnas ställe utse 3:ne nya ledamöter i Bevilln.Utsk. H. Ex. anmodade likaledes Hrr Bänkman att utse 8 nya Electorer efter Frihrna Strömfelt, Carl Melcher; Taube, Carl; Stael von Holstein, Fab. Willi., och Franc Sparre, Bengt Erland, samt Hrr Aminoff, Joli. Fredr.; Raab, Axel Arv.; Lannerstjerna, Adolph, oell Hegardt, Christ. Bernh., Den a5 Augusti f. m. af hvilka, tid efter annan, Frih. Franc Sparre och Hr Hegardt blifvit utsedde till Utskrsledamöter samt de öfriga afsagt sig sina platser såsom Electorer. Ånyo föredrogs Hr Dalmans, Wilh. Fredr., d. 18 dennes på bord,et lagda motion om användande af en viss del af de lill Armeens materiel af R. St. anslagna 70,000 r:dr till förstärkande af gevärsförråden. H. Ex. Ilr Gr. Brahe, Magn., uppläste följande: I anleda, af den motion, söm Hr Dalman vackt, alt nemi. de 70,000 r:dr b:co, som R.
Allt det uppbördsoch redovisningsbestyr, som för ofvanuppräknade afgiflers uppbärande nu erfordras, skulle emellertid kunna undvikas, samt Slaten ändock beredas enahanda inkomst, derest, på sätt Kommillerado och Statskontoret hemställt, motsvarande förhöjning egde rnm i den charta-sigillata, hvarmed de handlingar skola förses, som erfordras vid alla de tillfällen, då ofvanomförmälde afgifter ifrågakomma, samt således stadgades: alt i de fall, då Avancements-penningar till Wadstena krigsmanshus böra erläggas, charta-sigillata ä fullmagterne med lika belopp skulle förhöjas; att hvad, som motsvarar rusthållseller en-per-mille-afgiflerne, borde tilläggas vid chartering af köpebrefven; att chartering af Burbref ökades med Burskaps-afgifterne, och att afgifterne för vissa värdigheter jemväl utbyttes emot högre charta-sigillata ä diplomerne; och då en dylik förändring skulle medföra särdeles betydlig lättnad, samt Rikets Ständer jemväl särskildt begärt, att, derest Statsverket komme att öfvertaga åtskilliga Verks inkomster, en reglering af de titlar, hvarunder desamma utgöras, mätte blifva vidtagen till befrämjande deraf, att de på ett mer ändamålsenligt sätt kunna varda debiterade, öfverlemnar Kongl. Majit härmed till Rikets Ständer alt om förenämnde förändring besluta, hvarvid Kongl. Majit, i afseende å beräkningen af den tillökning i eliar I a—siigillal a—in kornsten, som deraf skulle blifva en följd, anser sig böra meddela, att uppbörden under ofvanberörde titlar utgjort, af rusthållsoch en-per-mille-afgifter, beräknade i medeltal för fem år, pä sätt i del föregående är omförmäldt, 68,338 ridr 13 sk., och af öfrige afgifter 4,282 ridr 31 sk. 10 rst. eller tillhopa 72,620 ridr 44 sk. 10 rsl. 4:o. Amiralitets-Krigsmans-kassans medel.
S.D. Till Bevillnings-Utskottet remitterades nedannämnde motioner: \:o Herr Wedbergs, angående tvänne serskildta stämmor för kronoutskyldernes uppbärande; 2:» Herr Winges, derom, att bevillning, efter II art, BevillningsFör fattningen, för arbetsfolk i städerne och på landet hädanefter måtte försvinna ; kyrka och aflöning till Pre - P'rot. Utdrag, Jen 24 Augusti 1844. 85 3:o Herr Palanders, angående dels förändring uli nu gällande inskränkning, alt lill några städer importera ull, dels den allmänna bestämmelse, att hvarje artikel, af livad namn som helst, hvilken, enligt Tulltaxan, är tillåten till införsel, måtte få lullbehandlas af hvarje Sjö-tullkammare i Stapelstad; uti hvilken fråga llere af Ståndets öfrige Herrar Ledamöter sig ylLrat; 4:o Herr Sundlers, angående tullbestämmelse för kam ullsoch Streieh-garn; 5:o Herr J. von hocks, angående förändring af 33, 34 och 35 §§ af Bevilinings-Stadgan; 6:0 Herr Brinckv, angående förändring af Bevilluiiigs-Sladgans 14.5 C /i § 4 moni.; 7:o Herr JL A. Almgrens, angående villkoren för resande utländske handels-expediters vistande i landet; 8:0 bemälde Herr Almgrens, angående lättnad vid disposition från credit-upplag al tyngre beskattade rå-ämnen för den inhemska industrien; 9:o Herr Gustafssons, angående förbud emot ali försäljning af bränvin oell andra spirituosa, inom ej mindre kronans easerner och lägenheter, än ock langelse-områden; 1():q Herr Gustafssons, derom, att guldoch sitfverarbeten, som, under namn af modeller, införskrifva^, måtte behandlas lika, så till eonlroll, som tullafgifter, med alla andra dylika varor, som lill Riket införskrifvas; lito Herr Norins, angående det föreslagna stadgande, att borgare eller borgare-enka aldrig må taxeras till högre bevillning, än sorn motsvarar en bestämd procent af yrkets inkomster under året; 12:o Herr Ligerstedts, om förändring uli nu gällande Charlae-Sigilla! ae-förordningen; 13:o Herr Pdunders, angående tulllbestämmelser å kreatursben; l4:o Herr P olanders, angående upphörande af lmsvisitationer efter tilt införsel förbudna varor; och 15:o Herr E. G.
Litt i) ang:de ‘pension ut f. d. Statsrådet Gr. Härds enka, Litt. k) ang:de pension ut f. d. Just. Statsministern Törnebladhs enka, Litt. 1) ang:de pensioner ät Högsts. II. Konung Carl XIV Johans och Dess Höga Gemåls Hofstat, Litt. m) ang:de pension ät Asessoren Osbecks efter lemna de enka. Litt. n) ang:de förkortande af den tid, hvarefter embetsoch Tjenstemän äro berättigade att vid af skedstagandet bibehålla lönen å Indragningsstat, Litt o) ang:de vackt fråga om förändrad pensionsreglering för de vid fångvården anställde tjenstemän, Litt. p) ang:de pension ät Öfverste Guslaf Lagerheim och hans hustru, Litt q) ang:de pension ut Professor Akerman, Litt r) ang:de pension åt f. d. ConsulatSecreteraren Thulstrup, Litt s) ang:de pension ät f. d. Landssecreteraren Lagmannen Malte Dahl, Litt. t) ang:de pension ut framlidne II. Ev., Statsllädet m. m. Grefve Georg Adlersparres enka, Litt. u) ang:de pension ät framlidne Landshöfdingen Frih. af Schmidts enka, oell Litt. v) an g: de reglering af ersättningen för den under embetsoch tjenstemännens löner inbegrip/w spanmäl. Den 2 November e. m. 45 Hvad Utsk. under dessa Litus tillstyrkt och hemställt hlef af II. o. Ad bifallet. Sedan R. o. Ad. sålunda genomgått alla tili Statslltskis utlåt. N:o 42 förekommande punkter, hemställde II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. behagade bifalla, att alla de anslagsbclopp i penningar och spanmål, som hittills varit å 9:de hufvudtiteln uppförde, men hvarom R. o. Ad. nu icke särskildt beslutat, beviljas alt oförändrade fortfarande utgå.
Mig syrtes det klart i att allt refererar sig till ziffran 65, och så hafva Rikets Ständer förstått det, ty Borgareoch PresteStånden samt Ridderskapet och Adeln hafva utan anmärkning bifallit det som rörer åren, men stadnat i olika beslut om antalet och pensionernes beloppi. Friherre Cederström: Om de af Herr Lefmi uppläste ord utur StatsUtskoltets Betänkande, att Pensioner för Generaler skola vara lika med Landshöfdingars och utgå i enlighet med Författningarne för civile Tjenstemän, skola refereras till 65 års ålder, så får jag fråga, huru det #r möjligt, att SlatsUtskottet kan yttra en sådan conlradiction, ty det är ej samma Författning, som gäller för Landshöfdingars pensionerande, och för civile Embetsmäns i Öfrigt. Här är beloppet bestämdt lika med det för Landshöfdingar, och tiden alt komma i åtnjutande af pensionen lika med den för civile Embetsman. Sådant är Rikets Ständers beslut, och icke, att pensionsbeloppet skall vara hela lönen. När StatsUtskottet vid voteringspropositionens uppgörande icke bestämdt yttrat, att detta är Utskottets, och sedan Rikets Ständers mening, och det är Preste55 H. ?.* ao Den 28 December f. rt>. Ståndets mening, som skall ligga till grund för beslutet, så må det tillåtas mig tro, att detta icke var PresteStåndets mening, utan att pensionerne skola vara lika med Landsliöfdingars. Om detta är ett factum, lär icke eller det från StasUtskottet nu inkomne Memorial vara rigtigt. Den deruti omtalade summa är antagen per analogiam efter civile Tjenstemännens pensionering, ty de hafva hela lönen i pension. Men sådant är icke förhållandet med Landshöfdingar; de hafva numera icke sin hela lön som pension, utan beloppet af StatsSecreterares lön 1818; före den tiden hade de hela lönen. Deruti är hela skilnaden.