Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa handlingar böra, såsom Bihang lill samtliga Riks-Ståndens Protocoll, Konungens Propositioner, Utskottens Betankanden samt de Protocolls-Utdrag, som innehålla Riks-Ståndens deröfver fattade beslut, äfvensom Riksens Ständers skrifvelser till Konungen, och Biksdags-Beslutet serskildt från trycket, under Expeditions-Utskottets eller, sedan Riksdag slutad är, Tryckfrihets-Comitéens uppsigt, utgifvas, dock att, hvad förut är på allmän bekostnad tryckt och till Riks-Stånden uldeladt, icke må i Bihanget ånjra tryckas. Tryckfrihets Ordn. Expeditions-Utskottets Förslag tili tind. Skrifvelse j N.o 9. »7 Tsjckfrihe t s~ Förordningen. 1 §* 5:o Privilegier å Boktryckeri skola ej erfordras, ulan stånde hvar och en fritt att, utan hinder af någon serskild Författning, äldre Privilegier eller något Boktryckeri-Reglemente, samt utan alt vara underkastad någon Skrå-Ordning, anlägga sådana Tryckerier, af hvad beskaffenhet eller vidd honom tjenligt synes, uti Siad elier inom ett afstånd derifrån af högst en half mil. Då ett Boktryckeri sålunda utom Stad anlägges, skola, i alla mål, som Boktryckningen röra, Boktryckare, arbetare i Tryckeriet, samt der tryckta Skrifters Författare och Utgifvare lyda under Stadens Rätt, Den ett nytt Boktryckeri inrättar, åligger alt, sist Tretio dagar, innan någon Skrift derifrån utgifves, så väl hos Magistraten i den Stad, hvaruti Boktryckeriet anlägges, eiler under hvars Domsrätt han, såsom Boktryckare, skall lyda, som ock hos den Kongl. Majlis Befallningshafvande, under hvars styrelse eller ecubetes tillsyn Staden hörer, skriftligen tillkännagifva, att och hvarest han Boktryckeri anlagt. Uraktlåter någon det, plikte han Etthundra Riksdaler och varde hans förbrytelse i allmänna Tidningarne kungjord.
I sammanhang härmed har hos Utskotten kommit under öfvervägande den fråga, huruvida bifall bör tillstyrkas till det af Herr Hesselgren uti reservation vid Betänkandet N:o 1 (pag. 27) framställda förslag till nya inskränkande föreskrifter, beträffande bränvinsbrännings-redskaps konstruktion och redskapsdelars relativa rymd, eller till införande af andra nya stadganden i samma syftning; — och ehuru det ej kan bestridas, att, genom antagande af sådana föreskrifter, pannerymden, synnerligen hos redskap, sorn drifves omedelbarligen med eld, skulle vid beskattningen något närmare träffas; likväl, och som Utskotten befara, 12 Bevil/n.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. alt, genom införande af föreskrifter beträffande rymdförhållanden emellan delar af redskap, tillhörande klasser, hvilka för närvarande icke äro dylik begränsning underkastade, den olägenhet skulle uppstå, att redskap, som man, på grund af gällande författningar, gifvit dess nuvarande konstruktion, måste med betydlig kostnad förändras, så vida icke bränvinsbrännaren skulle vilja underkasta sig att få densamma till betydligt högre kannerymd uppmätt och beskattad, hafva Utskotten ansett sig icke böra tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag, eller att andra nya inskränkande stadgande» i afseende å konstruktion af bränvinsbrännings-redskap eller redskapsdelars relativa rymd nu må införas.
Mitt tredje kan vägen dig synas, när hemåt d u sträfvar helt trött; och näsan, så den b o r d e brynas, när motgång p å vägen d u möttMitt hela till n o r d p o l e n hinner kanhända i framtiden, när melonformen dålig man finner och flyga af fåglarne lär. Triangel-palindrom. Apokop. 1 — 5: Embetslokal, så g o d som mången annan, där chefen ofta syns med m o l m p å pannan. Stad i Sverige. Dito. Fästning i Ryssland. Stad i England. Republik. Stad i Danmark. Stad i Spanien. Stat i S. A m e - rika. Stad i Österlandet. U d d e i N. Amerika. Del af Södermanland. Stad i Hessen. Stadi Nederländerna. Stad i England. Konungarike. A m t i Norge. Fästning i s. Europa. gib, lem, rike, sund, ral, amst, eigh, k ö, cas, 1, s, val, ne, w, s, v e, chu, tö, tar, cam, tro, sko, lo, t, pen, le, dt, näs, ce, s, der, ö, bri, n, m, m, ha, n, d, 1, j e m, zu, la, na, dar, n, r, bar, tre, and, sta, h, t, d, er, ran, k, k, ro, g, m, n, n, da, tt, 1, ge, d, sta, j e, e, e, n, d, ru, sa, f. Bokstäfverna i d e m e d kors betecknade rutorna bilda n a m n e n p å 2 städer i Sverige. R. Patent. Ängrostadt Kaffe. Substantiv (plur. Idun Stockholm, Iduns N:r 15 (434) Prenumerationspris pr a r: Idun ensam kr. 5; Iduns Modet., fjortondagsuppl. • 5: Iduns Modet., mänadsuppl. telef. — Prenumeration sker å alla post— anstalter i riket. Tryckeri Aktiebolag. A imoiispris: 35 öre pr nonpareillerad.
Ledamöter föreslagne lönebelopp någon anmärkning skäligen icke förekommer samt Rikets Ständer beviljat Krigs-råd m. fl. enahanda löneförmåner, får Utskottet tillstyrka, att aflöningen måtte, såsom tabellen J\i 2 visar, bestämmas till 5,000 R:dr för de 3:ne äldre och till 4,500 R:dr för de 3:ne yngre Kammar-råden. Härvid bör emellertid uppmärksamheten fästas å den omständigheten, att Rikets Ständer redan vid 1840—1841 års Riksdag till löneförbättring inom Kongl. Kammar-kollegium anvisat 7,532 R:dr 31 sk. 11 rist banko, samt att vid hvarje påföljande Riksdag Rikets Ständer låtit i stat såsom arfvoden upptaga berörde belopp, hvilket äfvenledes, jemlikt Rikets Ständers skrifvelse JV2 87 den 8 Februari 1845 och Kongl. Rrefvet den 13 samma månad, ingår i beräkningen af pension å Allmänna Indragnings-stalen. Dessa arfvoden, som innefattas i det nu för Kollegium föreslagna totalbeloppet, äro således i sjelfva verket af samma egenskap som vanliga löner och synas derföre böra under denna benämning upptagas i Specialstaten, på det icke de summor, som vid denna Riksdag beviljas såsom tillökning för 3:ne år, må förblandas med förut varande aflöningsförmåner, de der åtföljas af pensionsrätt, enligt författningarne.
Karammardräng É. Nörberg 100: — *« 1500 HusgerådsKammaren. Kammereraren oeh Husgeråds - Förvaltaren J. Fjé Forsstrand 600: Tapetseraren Strängberg i50: —■ — Husgerådsdrängcn J. Wahlström 5®: — •“ Söderberg 50: Pr Edberg 50. — «*- J, Qvickström 50: 950 Kl fiel-Kärn maren. Kammereraren C, J. Bask 500: — tSkrifvaren Boman 200: Kaminardrängen Lindqvist 75: - 775 L i f-*R 11 st k äm m a ren. Lif-Ruslmästaren C, M. Roos 150 Hof-Capellet, Capellmästaren, Professor F)u* pnis 350: _ _ Concertmästaren C. F. Muller 2j( : —• Primier Violonistér C. Wcsterdahl 133: Transport fj3: j 22255 Stats-Utsftotjets Beliinkanden< Transport 733: — —- ?ritnier Vioiistcn Berggren 133: M. Salomonsson 133: C. Romin 133: P. Öhman *33: 3- G. Adam 133: Secund Vtolisten J. G. Furstenhoff 100: 3- Preusmark 100: 3. G. Ströman 200: A. Bervald ioo: C. Nyström 100: G. Zetterström 100: C. Gr. Scherber 100: Alt Vioiisien C. J. Redde■ vigh iöo: —- — J. T öfgren 100: — J. F. Bervald 100: Frantz Bervald 100: Valdhornistcn Hirschfeldt 133: 3. J.
Exempel gifvas, att en enda handlandes död eller obestånd föranledt hundradetals lagsökningar för bokskulder emot personer af ortens allmoge, stundom för ganska betydliga belopp; och om dervid kännbara förluster och förhatliga tvister inträffat för fordringsegarne, hafva resullaterna varit ännu bedröfligare för gäldenärerne, som, på en gång kräfde för gamla och hopade skulder, hvilka de ej vidare fått medelst produkter eller smärre afbetalniugar gälda, icke sällan derigenom tillsatt hela sin välfärd, men alltid i följd af den penningenöd och osäkerhet, som vid sådana tillfällen i orten uppkommit, måst vidkännas vida svårare uppoffringar och kostnader, än skuldens liqviderande i vanlig ordning kunnat medföra. Om således beqvämligheten af den genom lag skyddade varu-utborgningen på räkning, hvad minuthandeln angår, mer än nppväges af de olägenheter, som derigenom åstadkommits; så inträffar detta i enahanda mått 5 Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 92. med de förhållanden, som höra till den större handeln eller vara-omsättningen handlande och näringsidkare inbördes emellan. Medlen för kontroll äro visserligen i sådana fall flera, då brefvexling, recfvisitioner, fakturor och konnässementer vanligen ligga till grund för anteckningen i böckerna, hvilken dessutom alltid kan af kontrahenlerne å ömse sidor verkställas; och i följd häral äro de tvistigheler, som af varu-ulborgningar härflyta, mera sällsynta emellan trafikerande, iin emellan handlande och andre köpare. Icke destomindre visa sig äfven härvid stora olägenheter, och dessa af en art, som högst ofördelaktigt inverkar på grunden och vilkoren för all handelsrörelse. Genom möjligheten att hos köpmannen kunna taga varor partivis på räkning, utan att behöfva i utbyte lemna skuldsedel eller annan uttrycklig betalningsförbindelse, inledas unga och nybegynnande handlande i en skuldsättning, som ofta öfversliger deras verkliga behof för afsättningen, och hvilken följaktligen medför oförmåga att betala vid den betingade anslåndstidens slut.
Alt detta stadgande mätte anses böra nkgä i Utstotteks betänkande, förmodar jag sä mycket häldre, som bibehällandet borde skäligen föranleda bertill, an emellan byar af lika godhet, kunde wardet anses böra blifwa olika i mohn af flere eller färre åbyggnader, och alt säledes ett lika godt hemman, delad! emellan 4 eller 6 aboer mäste blifwa högre warderadk, an ett deremot i godhet swarande, som af orne öboer innehafwes, men hwilken, kill widlyftighet ledande, granskning, jag tror icke hafwa warit äfpfkad. Af ännu Den z Augusti. 4Zr ännu större angelägenhet för hemmansägaren är art erhälla en sadan förändring i grunderne för hemmanswärdering, som sätter honom, utom äfventyr, att anses till större förmögenhet an han werkeligen äger, och derpå grundad större beskattning. Det stadgande, att egendomsprisen i orken de 2 ststförsiukne arén, -kola blifva ledning till bestämmande af det allmännare egendoms warder, mäste likwäl leda till en sadan för hemmansagare mehnlig följd. Det ar icke nog, au Bewillnings-bitskottet, i sin probabilitet calcul för inkomst af hemman, uptager medelwärdet af hemman kill zooa R:dr Banco, hwartill de i allmänhet icke böra beräknas; det är äfwen icke nog, att af denna högt tilikagne wärderingssumma beräknas ftin procent till grund för bewillningen, hwilken beräkning åtminstone i öfre delen af Swerige, i allmänhet, icke en gäng i förfluten tid, warit grund för egendoms köp, hwarwid g och högst 4 procent warit den wanliga beräkningen; hemmansägare blottställes desiutom genom förenämnde stadgade wärderings sätt, att se sin egendom upstatiad sä högt, akt pä wärderings. summan kunna blott räknas en eller tiva procents afkastning, men icke desi mindre aläggas bewillning beräknad efter mera än dubbel inkomst eller Z procent.
Dernäst förekommer, alt de långa mellantiderna, ”genom det större ombytet af personer, dels öka arbetets svårigheter” etc. Vid ingen af de riksdagar, jag bevistat, har jag sett Riddarhuset så talrikt, som vid denna. Jag tror, att vi vid riksdagens början voro öfver 5oo personer tillstädes. Jag kan likväl ej erinra mig, att, oaktadt detta stora antal, flere än 5 personer här yttrat sig, hvilka vi tillförene icke hört; nemi. Hr Rääf, som dock var här år i8og, Hrr Mannerskantz och Gripenstedt, Gr. Mörner och Frih. Hamilton, Hugo. Således en på hvart hundrade af Adeln, hvilket icke lärer vara för mycket. Hr Cederschjöld d. y. lärer vara den 6:te, ty jag tror, att lian ej vid någon föregående riksdag upptrndt såsom talare. Vidare säger Utsk., att samma mellantider, 8 H. 43 33S Dea so Juni f. m. *'i stället för enhet och sammanhang;, förorsaka olikhet och "vacklande i grundsatser, stundom t. o. m. kunna leda till "en vådlig reaction." Delta har jag icke heller förmärkt* Tvertom tyckes hvar och en vidhålla sina grundsatser från den ena riksdagen till den andra, med ett enda stort undantag, sorn jag ej torde behöfva nämna, En svala gör dock ingen sommar, såsom ordspråket säger. Således bestrider jag jemväl det skäl, Utsk. i detta fall uppgifvit. En jemnare verksamhet för National-representationen tror Utsk. skulle uppkomma derigenom, alt riksdagarna blefvo lätake. Om jemnare verksamhet skall betyda detsamma som oafbruten verksamhet, så torde detta uttryck innefatta en sanning; ty, i händelse vi finge ordinarie riksdagar hvart tredje år och urtima riksdagar emellanåt, utan att de sednare eflägsnade de lagtima: så skulle vi troligen hugnas med riksdag hvart eller åtminstone hvartannat år.
— I Sverige, der dessa metaller till så ringa belopp inom landet frambringas, der så obetydligt guld och silfver är spridt i form af mynt, och der hela återstoden af det till utbyte afsedda förrådet finnes på ett ställe samladt hos Riksbanken, kan dennas metalliska fond, säkrare än i andra länder, anses såsom den barometer, som utvisar vår financiella ställnings stigande eller sjunkande i förhållande till utlandet. Siffror måste dock varsamt behandlas; så äfven här, då man lätt kunde inledas på villovägar, om man ej noga undersökte, huru stor del af den metalliska valutan i Bankens hvalf är landets verkliga egendom, och huru mycket deraf endast är länegods. Det torde få antagas, såsom allmänt bekant, att vi sedan realisationen skuldsatt oss till utlandet för ganska betydliga belopp. Huru stora dessa i närvarande stund äro, lärer ej vara möjligt att bestämma, och detta gör föga till saken, då några få kända siffror torde vara tillräckligt betecknande för vår hushållning. Hypotheks-föreningarnes indragande af utländska penningar började år 1835. Deras sammanlagda återstående skuld till utlandet upgick, enligt tillförlitlig underrättelse, vid slutet af år 1858 till rdr rmt 60,000,000. Jeruvägslånet utgör nu „ „ 20,000,000. Statslånefondens återstående skuld „ 8,800,000. Summa rdr rmt 88,800,000. Dessa 88,800,000 rdr må nu antagas såsom den siffra, hvarmed vi sedan realisationen skuldsatt oss till utlandet, ehuru det ej lärer för någon vara obekant, att den i verkligheten är vida betydligare. — Frågas nu: hvart hafva dessa många millioner tagit vägen ? — Att de icke finnas qvar i landet, är uppenbart, efter Riksbanken för närv:de på siu höjd eger lika mycket silfver, Iven 1 December f. m. 1!) sora vid realisationen, och vi väl veta, att de icke heller äro såsom mynt spridda inora riket. — Om det således måste erkännas, att dessa mill. ej längre finnas inom landet, lärer väl ej heller kunna bestridas, att de åter gått utrikes.
Tredje natten, sedan månen var uppgången, rodde konungens fiskare åter ut på hafvet till att vittja sina nät. De bidade länge, men ingen guld-gås syntes. Ändtligen kom hon åter farande öfver vågorna, och samm bort till deras båt. Fogeln helsade såsom tillförene: »God qväll, fiskare! huru står det till der hemma på kungsgården? Spelar min lind? Sjunger min näktergal? Gråter min lilla son? Gör min herre sig någonsin glad?» Fiskaren genmälte: ’Der hemma på kungsgården står illa till. Din lind spelar inte. Din näktergal sjunger inte. Din lille son gråter både natt och dag. Din herre gör sig aldrig någonsin glad.’ Då suckade den fagra gåsen, och tycktes vara mycket sorgsen. Hon qvad: »Stackare jag! som nu på blåa böljor far, och aldrig mer kan bli det jag varit har. God natt, fiskare! Nu kommer jag aldrig här mer.» Gåsen ville så draga bort, men fiskarena kastade sina snaror, och höllo henne fast. Då blef fogeln mycket ängslig, slog hårdt med vingarne, och skriade: »släpp snart, eller håll bra! släpp snart, eller håll bra!» Hon skiftade derefter sin hamn, och blef till ormar, drakar och andra farliga djur. Men fiskarena räddes för konungens vrede, och höllo troget fast i snaran. De lyckades nu att fånga den gyllene gåsen, och förde henne hem till kungsgården, hvarest man noga vaktade att hon ej skulle undkomma. Men fogeln var tyst och purken, och ville icke tala, och så blef konungens sorg ännu större än den förut hade varit. Det hände sig någon tid derefter, att en gammal qvinna af sällsamt utseende kom gåendes till kungsgården, och beddes få tala vid konungen. Vakten svarade, såsom befaldt var, att konungen för sorg och bedröfvelse icke ville samspråka med någon, men qvinnan var mycket enträgen, och så blef hon insläppt. När hon nu kom inför konungen, sporde denne efter hennes ärende.
Visserligen kan, pa sätt den siste värde talaren anmärkt, det här tillägget rubriceras såsom ett Banko-Utsk:s sträfvande alt befordra ett bättre byggnadssystem i städerna, men att stadgandet bör anses vara helt och hållet främmande för Banko-Utsk:s tillgörande, det vågar jag bestrida. Det är ju gifvet att Utsk. skall i detalj bestämma, huru med låns beviljande emot inteckning uti hus i stad skall förfaras för att all möjlig säkerhet 13 * 196 Den 19 April f. m. matte för banken bibehållas. Det är också gifvet att stenhus gifva banken större säkerhet än trädhus, särdeles om de förra äro så omsorgsfullt byggda, som BankoUlsk. påpekat. Man bar äfven anmärkt, att blott en stadsegendom är brandförsäkrad i brandförsäkrings-verket, så är bankens säkerhet tillräckligt god. Jag vili hoppas det, fastän man ofta ser, att brandförsäkringsbolagen i städerna äro i förlägenhet och den händelsen kan man åtminstone tänka sig i vår händelserika tid, att det vore väl om banken hade sina inteckningar endast i stenhus. Efter frågan i alla fall är af mindre vigt på det hela, hemställer jag huruvida icke detta mom. må bifallas. Hr Rosenblad: Till hvad Hr Akerman anfört ang:de de skäl, som icke saknats för BankoUlsk. att föreslå de stadganden, som finnas i detta morn., anhåller jag att få lägga följande. Det är naturligt, att det är isynnerhet det brandsäkra byggnadssättet, som bör gifva företräde till banko-låns erhållande. Det är naturligtvis bättre och säkrare byggnader i de städer utom Stockholm, hvars hus försäkras, och om de företrädesvis belånas, sä skall äfven brandförsäkringsverket derigenom blifva solidare. Att det icke är likgiltigt för den på sådana hus lånande banken, det lärer oss en erfarenhet, som icke ännu är mer än 20 år gammal, nemi. när det gamla städernas brandförsäkringsverk gjorde bankrutt.
Detta härad, — lill större delen omslutande nyssnämnda ådal, bestående af 25 socknar, tillsammans 750ig förmedlade mantal på en areal af 648,000 tunnland; med en folkmängd af 36,000 personer; flera vigtiga handelsplatser, af hvilka köpingen Ljungby närmar sig till egenskapen af stad, (äflande snart med Kronobergs läns enda stad Wexiö, och till eiler genom hvilka föras omkring 20,000 skSf stångjern årligen från 15 masugnar, 52 privilegierade stångjernshamrar och härdar, förutom från särskilda verk för jernets förädlande tili jerntråd m. m.; skogrika trakter och odlingsbara bygder ännu liggande i linda, tili följd af svåra kommunikationer och bristande kapitaler; — härtill afsättningsorler för sina produkter de Skånska städerna samt Halmstad, till hvilken sednare stad transportvägen utgör en längd af 6, 7 å S mil och hvarigenom inträffat alt en tolft tolf fots s, k. enkla bräder stundom kunnat i skogstrakter kring Bolmens stränder uppköpas för det oerhördt låga priset af 75 öre Riksmynt samt ligger ännu för aflägset från stambanan för att deraf, utan genom förbättrandet af gamla och krokiga eller anläggandet af nya och genare vägar, draga all den nytta, som en jemnad och förkortad förbindelse med jernvägen obestridligen skall medföra. En sådan fullt ändamålsenlig, d. v. s. motsvarande ortens alla behof och fordringar, har man trott sig kunna åstadkomma genom en direkt trafiklinies dragande från sjön Bolmens östra strand öfver Ljungby köping, som redan har Irenne an fa risvägar till södra stambanan, elier til! Alfvestads station på ett afstånd af 4|:dels mil, till Elmhults 4g:dels mil och till Dihulls cirka 5 mil, samt vidare från Ljungby öfver YVäreboda till Wieslanda jernvägsstation; utgörande den föreslagna vägen en längd af cirka 5 mil, hvarför anläggningskostnaden sålunda beräknas: från Bolmstad lill Ljungby 62,614, från Ljungby till Wäreboda 10 1,100, från Wäreboda till Wies - 814 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Fi» stag till Skalk,Regleringen. Herr 6;6 Deu 12 December. Herr ^.ksrgrs ii, klara lä, upläste el Dictamen sä lydande: Höawälborne Herr Grefwe och Landt-Marffalk, Högloft. Ridoerjkap och Aoel! Jag har redan haft äran inför Högloft Rid/ derfkapct och Adeln iillkamiaguw , att dek icke k.in wara mig tilständigt att höja min röst kill bcwisande af Finska Artillerst-RegemeinekS förtjenst rmen dä detta Regementes bemödande att fullgöra stna skyldigheter jemte Ve stora upoffringar och förluster d>t gjort, samman! igdt med den tjenst och nytta, dtt hädanefter kan åstadkomma, hos Riksens Högloft. Ständer wäcke dcl benägne afseende ä min för Regementets bibehållande yppade sräga, att delta ämne blifwir öfwerlemnadt till Högloft. Stats Utskottets litlätaude, och dä bemälle Utskott läckts dera afgifwa et ganska gynnande yttrande till styrka för Regementets önjkan, ali sä länge något Swensk Regemente finnes, jemte dem fä deltaga i Fosterjordens förswar, sä torde mig tilläkas att derföre hos Högloft. Ridderfsapet och Adeln sanik Högloft. Stats Utskottet sä ä egne som ä Negc/ mentrtS wägnar aflägga den mest wördnadssulla tacksägelse. För öfrigt öswcrlemnar jag med fullkomligt förtroende denna angelägenhet till Högwälbornö Herr Grefwe, och Landt-Marskalken samt Högloft.
Utgående från denna grund, och då af de till elementarbildningen hörande ämnen några äro behöfliga för en medborgareklass och andra för en annan, och på det att hvar och en må komma i tillfälle att på sin hana fullända de för honom nödiga studier, så fort som ske kan, utan att hindras af de läroämnen, hvilka för hans biidningsmål äro ohehöfliga, har det blifvit nödigt att välja en sådan organisation och en sådan me - l9 tod, sora, utan att åsidosätta grundlighet i undervisningen, lemnar tillfälle till en viss valfrihet af ämnen för densamma. Således torde, med bibehållande för de två lägsta klasserna, der lärjungarne mera oafbrutet äro i behof af iärarnes direkta undervisning, och der läroämnena kunna och böra vara för alla lika, af det slutna klass-systemet, men med flyttning hvart halft år, nya elementarskolans metod hufvudsakligen böra antagas för de öfriga klasserna, der ynglingen redan kommit tili någon vana vid studier och hans fattningsförmåga blifvit mera utbildad, under medgifvande likväl, att i vissa ämnen äfven den tredje klassen må kunna hållas sluten med ambulatorisk läseordning, äfvensom att, då flere lärare samtidigt undervisa i de högre klasserna, större eller mindre kretsar af de lärjungar, som tillhöra dem, må kunna afskiljas ifrån de öfriga, för att under hela lärostunden eller någon del deraf njuta sin lärares särskilda undervisning. Till iakttagande af den vigtiga regeln i ali undervisning att börja med ett lättare ämne och derifrån öfvergå till ett svårare, torde, i afseende på språken, det svenska böra blifva det första, derefter det tyska och sedan det latinska, det fransyska, det grekiska, det engelska och det hebreiska.