Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridderskapet och Adeln går att yttra mina tankar, rörande den af Friherre Åkerhjelm väckte propo_ sition om Allmänhetens inlåtande under Ståndets Sessioner, sker det icke utan en liflig känsla af den Underlägsenhet, sorn måste möta mig, då jag går att tala mot ett förslag, hylladt af en stor del af Ridderskapet och Adeln och framstäldt af en Riddersman, som under flera förutgående Riksmöten tillvunnit sig Ridderska pets och Adelns förtroende. Van under en mångårig vänskap att dela alla hans tänkesätt, är det i dag för första gången jag nödgas afrika ifrån ett förhållande, vid hvilket min egenkärlek lika mycket som mitt hjerta funnit sin tillfredstä 1 lelse. Friherre Åkerhjelms förslag är en ny gärd åt den publicitet, som lidens anda synts kräfva och som, jag bekänner det, är ett allmänt antagit grundelement uti de flesta Constitutionella Regeringssätt. Den ädla känsla, som utgör dess grund, har öfverallt funnit anhängare, och det förundrar mig ej om så många i synne het yngre Ledamöter af Ridderskapet och Adeln med en varm enthousiasme omfatta ett förslag, så värdigt öppenheten af ädlingars tänkesätt. Men åld<rn Den 27 Januarii. 47 och erfarenheten har lika vanligt en mera betänkelig gång oftare ansedd för svaghet och öfverdrifven försigtighet någongång likväl rättfärdigad af utgången. Må iag således, trogen min öfvertygelse, häldre beskyllas för denna öfverdrifna försigtighet, häldre blottställa mig för att anses sakna det ljus, sorn vägleder andra, än förråda mina egna tänkesätt vid ett tillfälle, som visserligen kräfver en alfvarsam skärskådning. Frågan sönderdelar sig naturligast uti följande hufvudmomenter: Är förslaget nyttigt? Äger det inga betänkligheter? I hvad laglig väg kunde det tillvägabringas ? Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Register öfver Högh Riddersliapets P r o t o c o 11 V i tl Lagtima Riksdagen i Stockholm, år 1820.
Efter en omständlig redogörelse för den ställning, Iivari Kronans stamschäferier af så väl Elektoralsom Southdownoch Cheviot-racerna sig befinna, har Akademien, uppå anförda skäl, i underdånighet föreslagit, alt följande anslag för en gäng måtte anvisas, nemligen till inköp från vissa uppgifna främmande länder af a) 6 till 9 stycken af de ädlaste Eiektoral-baggar, för att ytterligare fullkomna stamschäferierna på Orup och Ultuna R:dr R:mt 9,000: b) 4 baggar af bästa Southdown-race, att användas till förstärkning af Degebergsoch Ottenby stamschäferier 4,000: samt 50 tackor och 2 baggar af samma race till bildande af ett nytt schäferi 20,000: }) }) c) 2 ädla baggar af Cheviot-race, för att begagnas vid Kronans stamschäferier af denna race » » 700: i sammanhang hvarmed Akademien ansett sig böra fästa uppmärksamheten på en Engelsk får-raee, nemligen Cotswolds, som, tillhörande de stammar, hvilka på samma gång gifva mycket kött och mycken ull, hittills endast blifvit i smått här i landet försökt, men befunnits, jemte ofvanberörde egenskaper, ega den att vara särdeles afvelsamma samt mera härdiga än andra får, vid hvilka förhållanden och då den ifrågavarande racen tillika vore konstant och syntes kunna genom korsning verka fördelaktigt på den inhemska fårafveln, Akademien i underdånighet hemställt, att till inköp af en stam af denna race, ungefär 50 tackor och 2 baggar, måtte anvisas en summa af 10,000 R:dr Riksmynt; varande slutligen uti ett särskildt tillägg till Akademiens ofvanberörda underdåniga skrifvelse, med stöd af vunnen erfarenhet om den nytta, som den med statsmedel understödda herdeskolan vid Näs i Jönköpings län på sin tid verkade, samt med afseende å angelägenheten att, derest en önskad förändring i lagstiftningen för stängsel-skyldigheten skulle varda i nåder beslutad, utvägar bereddes landets jordbrukare att kunna förse sig med nödigt biträde af så väl kun - Bil. M 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Bis koppen på dessa grunder, att, i händelse den föreslagne förändringen icke skulle vinna bifall, Postförarne då åtminstone måtte befrias ifrån Snöplognings-skyldigheten, som ciå borde fördelas på öfrige hemmansegare, samt att deras lega måtte i likhet med hållskjuts-legan förhöjas till 16 sk. Bro milen. Ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet gemensamt till StatsBevillningsoch Ekonomi? Utskotten. * St a t g-Ut s ko 11 et s Be tä nka nden. 451 3:0 et. 4:0 Memorialer af Riksdags-Fullmägtige Moses Johansson från Westerbottens Län och Olof Wikström från Norrbottens Län, hvilka hafva yttrat: att postföritigen i dessa Län vore vida mera betungande, än L Rikets Sydliga Provirtcer och nästan In ad som vore förenligt med de dertill anslagne hemmans bestånd, samt såsom orsaken dertill uppgifvit, att flere af de förmåner, hvilka genom 1801 års Kongl. Kungörelse blifv t Posthemmanen i allmänhet förunnade, såsom frihet fran Planterhagars anläggande, dagsverken till Kungsgårdar, körslor m. m. aldrig ingått bland de i dessa Län varande hem mans skyldigheter, och att någon lindring genom bef;ielsen derifrån för d m sålunda icke uppkommit: att genom Kongl.
— I afseende på tryckningen af berättelsen, och då det icke kan vara afsigten med förslaget att missleda allmänheten, genom att i förväg trycka anmärkn:r, innan ännu vederbör, verk haft tillfälle att förklara sig öfver desamma, utan att meningen med densamma måtte vara att underrätta allmänheten så väl om anmärkntna, som påminnelserna dervid; så instämmer jag äfven i hvad af föreg:de talare i afseende härå blifvit yttradt, att nemi. anmärknma och svaren derå böra i ett sammanhang tryckas. Jag begär åtérremiss å utlåtandet. Hr LefiVn, Joli. Pehr: Jag inskränker mina anmärkn:r hufvudsakligen till den punkt, som rörer tryckningen af revisorernes anmärkn:r förr, än vederböra förklaringar deröfver hinna att på samma gång tryckas. Hr von Hartmansdorff har framställt de skäl, som jag för min del önskat att kunna utveckla; men det är numera öfverflödigt, hvarföre jag blott förenar mig med honom i detta fall och gör mig förvissad orri alt StatsUtsk. skall, af billighet och rättvisa i förening, ledas till att erkänna riktigheten af den gamla regeln, att man bör höra deni som man vill domina. Jag begär åter remiss. Gr. Horn: Jag hemställer till de värda talare, som yrkat derpå att revisionsberättelsen icke må tryckas utan i sammanhang med förklaringarna öfver deri förekommande anmärkn:r, huru detta stadgande skulle kunna stå tillsammans med planen för hela uppställningen af detta inslructionsförslag, att nemi. Ständerne icke hafva att sig befatta med Kronans embetsverk. Förklaringar på Ständernes revisorers anmärkn:r utgå från embetsverken, och alldeles orätt vore det att i en Ständernes instruction för deras revisorer intaga något enda stadgande om en åtgärd, som af de förvaltande verken skall vidtagas, då Konungens sanction å instruclionsförslaget icke begäres. Det är just för att conseqvent genomföra den planen, att icke söka Konungens sanction, sorn StatsUtsk. icke kunnat föreslå att förklaringarne, såsom utgående från Konungens embetsman, skulle åtfölja anmärkn:r, gjorda af R. St;s revisorer.
Hr v. Troil har sagt, att vådorna dervid, att privatbankerna icke ålägges alt inlösa i silfver, hufvudsakligen bestå i möjligheten af det representativa myntets inom landet mångfaldigande. Jag förstår icke, huru någon skada mera kan uppkomma derigenom, att inlösningen sker med sedlar, som aro lika med mynt, än örn den verkställdes med sjelfva det klingande myntet. Om man litar på realisationen, så bör man väl förmoda, att allmänheten snart, hvad erfarenheten till en del redan vitsordat, icke skall tänka så mycket på, om den får silfver eller det, som dermed är genom lagarna förklaradt fullkomligt lika gällande; ty detta kan då vara henne mindre angeläget. Men frågan blir å andra sidan, huruvida man bör tvinga allmänheten att emottaga silfver till huru stora summor som helst. Det är della, som jag tror skulle blifva för allmänheten högst besvärligt. Man har sagt, att privatbanksrörelsen kan komma att utsträckas längre, än behofvet fordrar. Jag får då påminna, alt både minimioch maximi-summor äro utfästade för dessa stiftelser. Konungen äger pröfva, huruvida de få uppstå; och dessutom är det bankernas egen fördel att tillse, det den löpande sedelmassan i landet icke blir för stor, enär bankbolagen icke blott utgöras af gäldenärer till allmänheten, utan efter ali sannolikhet komme att be - Den 19 M* r * f. ra. Stå af de största capitalisterna i landet. Det gr klart, att, i händelse föreskriften om ovilkorlig inlösen med silfver antoges, skulle sådant förutsätta den tanken, ntt riksbankens tillstånd efter någon lid, såsom t. ex. 184.3, hade försämrats; ty hvad kan väl annars vara orsaken dertill, att man vill flytta statsbankens metalliska cassa till privatbankerna? Och jag hemställer, huruvida icke privatbankerna kunde hämnas på landet för det hinder, man uti den ifrågavar. föreskriften velat nedlägga mot den friare penningerörelsen. De behöfde nemi. endast taga föcskrifningarna å sina utlåningar, ställda till ovilkorlig betalning i silfver.
Jordägaren lärer då ej anses för solid låntagare, om förhållandet är sorn Herr Silfverberg säger, felet kan väl ej ligga i den säkerhet han har att erbjuda så vida denne ej redan är öfverintecknad, utan måste vara i författningarna och den långsamhet, med hvilken alla skulldfordringsmål på landet behandlas; det är för att afhjelpa detta, som jag äskat, ett annat sakernas skick, ej hvad sjelfva inteckningarne i egendomar beträffar, utan i handel och vandel, och vågar blygsamt smickra ifiig med att mera hafva förtjent mina landsmäns välvilja härigenom, än om jag uppstått, för att motarbeta, ett i min Öfvertygelse godt ändamål. Ytterligare anser Herr Silfverberg, som orättvis och skadlig den rättighet, för Privat - Den 5 April, Banker, att få de Assignationer som hos dem, af Privat man belänas, ställde under Vexelstadgan, att ovillkorligen på förfallodagen liqvideras. Jag har aldrig åsyftat, att endast de assignationer som PrivatBanker öfvertaga, skulle få Vexelnatur, utan bestämt yttrat att alle utgifvare, antagare, och öfverlåtare af på viss betalningstid, utställte anvisningar skulle underkastas samma ansvar, som Trasenter, Acceptanter och Endossenter af Vexlar, säle-*- des intet särskildt monopolium, för PrivatBanker. Om ett säkrare Credit-tecken utestänger ett osäkrare, lärer någon orättvisa deri ej ligga; likväl då den af mig äsk<?d ‘ lagen, ingalunda kan influera på den fria viljan , att på sätt som beqvämast faller, uppgöra ömsesidiga liqvider, så finner jag ej hvarföre den yrkade vexelrätts-naturen på Assignation inom landet skulle blifva af menlig verkan, då erfarenheten i långliga tider visat, att det är 1748 års vexelstadga, som underhållit våre Handlandes Credit utomlands.
Ständer anvisade för upprätthål lande af Rikets neutralitet, blifvit under Juni månad nästlidet år i stadgad ordning reqvirerad och utbetald. Beträffande de 4- och 3-procents obligationer å tillsammans 1,000,000 R:dr, sorn af Riksgälds-kontoret utfärdades vid den, med afseende å utbetalningarne utaf detta kreditiv, under en del af år 1854 företagna upplåning, anser sig Utskottet, till hvad Revisions-berättelsen härom innehåller, böra tillägga att, sedan Riksgälds-kontoret, under sistlidet års lopp, ytterligare infriat 4- procents obligationer å ett kapital af 123,500 R:dr och 3-procents obligationer å 242,750 R:dr, voro obligationer vid slutet af samma år utelöpande med den förra ränte-foten å 559,500 R:dr och med den sednare endast å 7,250 R:dr. I afseende på de efter Revisorernes sammanvaro lyftade medel utaf det, enligt Regerings-formens 63 §, vid sistförflutne riksdag anvisade kreditiv till rikets försvar eller andra högst vigtiga och angelägna ändamål, får Utskottet jemväl åberopa Fullmäktiges berättelse, sid. 34, med tillägg, att, utöfver der uppgifna kreditivutbetalningar, till följd af Kongl. Maj:ts den 12 Januari 1856 fattade beslut, angående lyftning af ytterligare 550,000 R:dr utaf den för rikets försvar afsedda kreditiv-summa, från Riksgälds-kontoret reqvirerats och utbetalts under November samma år 100,000 R:dr och under innevarande månad 100,000 R:dr, allt B:ko; hvadan således de utaf nämnde kreditiv-summa utbekomna medlen utgöra tillsammans 1.400.000 R:dr och den ännu outtagna återstoden af hvad Riksgälds-kontoret, enligt nyss åberopade beslut, skulle uppå Kongl. Stats-kontorets reqvisitioner utbetala 150.000 R;dr. 20:o.
Senap odlas tillräckligt för behofvet och torde vara den bästa, som i Sverige växer. I Wisby äfvensom på några ställen på landet finnas valnöt-träd, som under varma somrar gifva ymnig frukt, deraf en del afsattes på Stockholm. Mullbärsträd finnas äfven i Wisby och bära ymnigt, men bären mogna i mängd endast under varma och torra somrar; af mycket regn mögla de på träden. Flera tusende plantor af hvita mullbärsträd hafva under sednare åren från Sällskapet för Silkes-odlingens befrämjande i riket blifvit hitsände och utplanterade. Sällskapet har jemväl inköpt en åker af nära fyra tunnlands vidd utanför staden, å hvilken ett mullbärs-plantage blifvit anlagd, hvars vårdande ombesörjes af Länets Hushållnings-Sällskap,som härtill erhållit årligt anslag från skogsplanteringsfonden af 120 R:dr. Silkesodlingen har under hela tiden, fast i liten skala, med temmelig framgång bedrifvits, synnerligast å arbetshuset i Wisby. Spanmåls-produktionen, då missväxt icke inträffar, lemnar årligen betydligt öfverskott, så alt i medeltal kan utskeppuingen räknas till 15,000 tunnor. År 1840 uppgick utskeppningen till 31,250 tunnor. Sädesodlingen fortgår i tilltagande. De flesta nyodlingar bestå dock af hagmark, som uppodlas till åker; någon viss trakt af ön kan icke särskildt utmärkas framför andra i odlingsföretag. Odlingen verkställes i allmänhet genom rothuggning, der träd finnas, och plöjning af lindan; på sednare åren har dock å ett och annat ställe dervid begagnats hackning och bränning. Det är att befara att detta odlingssätt, som hastigare än något annat förskaffar ersättning för odlingskostnaden, mer och mer kommer att sprida sig och blifva jemväl begagnat å mark med tunnare lager af svartmylla och således vålla betydlig skada för framliden.
Nådig pröfning i hvad mån utsträckning af den, Nämndemän redan medgifna, rätt till ersättning för inställelse vid sådana förrättningar måtte, med afseende på Statsverkets tillgångar, äga rum, vid påföljande Riksdag till Rikets Ständer framställning i ämnet Nådigst låta afgå, E. K. M:t af sådan anledning infordrat underdåniga yttranden af Dess och Rikets Krigs-kollegium samt Förvaltningen af Sjö-Ärendena, som uti häröfver afgifvet gemensamt Utlåtande, jemte förmälan att, enligt Kongl. Kungörelsen den 25 Januari 1842, Nämndemän nu äro, när de voro tillkallade för att biträda vid syner, värderingar, besigtningar med flera förrättningar för Kronans räkning, berättigade till skjuts och traktamente, med undantag för de tillfällen, då Nämndemännen såsom ledamöter i Häradsrätt uti förrättningen deltoge, då de biträdde vid syner och hesigtningar å ryttare-, kneckteoch båtsmans-torp, och då sjelfva förrättningen samt resan till och frän förrättningsstället tillsammans icke fordrade längre tid än en dag, i öfrigt och på anförda skäl ansett den ifrågaställda förmånen, utom i förstnämnde läll, höra Nämndemän tillkomma; och kunde de kostnader, som härigenom försvarsverket åbringas, hvad landtförsvaret anginge, icke ens approximativt bestämmas, men för sjöförsvaret antagas skola utgöra omkring 1000 R:dr B:co årligen. Efter Expedilions-Utskottels Förslag lill underrl. Skrifvelse, N:o 39. 89 Efter öfvervägande af hvad härvid förekommit, har E. K. M:t, som ansett.
Auk. till £xi).-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Konslitulions-Ulskottets Memorial 13 afgi/na förslag lill ändring i 11 och 12 §§ Regerings-Formen. Enligt hvad de från samtlige Riks-Stånden till Konstitutions-Utskottet ankomna protokolls-utdrag för den 28 nästlidne April utvisa, hafva de uti Memorialet M 13 framställda förslag till ändringar i 11 och 12 §§ Regerings-Formen, angående StatsRådets hörande öfver förbund med främmande makter, blifvit af Preste-Ståndet förkastade; hvaremot de öfriga Riks-Stånden antagit samma förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag. Då dessa skiljaktiga meningar icke kunna sammanjemkas, får Utskottet hos Rikets Ständer sådant till grundlagsenlig bebandling vördsamt anmäla samt inbjuda Preste-Ståndet, att sig i denna sak efter de öfriga Stånden foga. Stockholm den 25 Maj 1860. Bih. lill R. St. Auk. till Eip.-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. ra. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Konslitutions-Utskotlels Memorial JVs U framställda förslag till ändring i 21 § Riksdags-Ordningen.
Maj 1830 och den 21 Juni 1831 samt Kongl. Kungörelsen den 9 Juni 1832 blifvit om skifte af stadsjord ytterligare förordnadt, finna sig föranlåtne att afstyrka bifall lill hvad i detta hänseende blifvit föreslaget. st Gap. 1 §. Af Bengt Gudmundson från Hallands Län: att hvarje Län borde 3 Lagsamt Allman. Besv, och Ekon. Utsk. Utlåtandej N.-o t. indelas i vissa Landtmäteri-dislrict, hvilkas antal, efter öfverläggning med Länets invånare skulle bestämmas, med afseende å goromålens mängd och beskaffenhet, så att, dels jordegarne blifva utan uppskof behörigen betjente, dels Landtmätarne erhålla en jemn och ständig sysselsättning tili det allmännas gagn och egen utkomst. Ansökning om verkställande af laga skifte eller annan Landtmäteri-förrättning skulle ingifvas till Kongl. Majrts Befallningshafvande, som genast förordnar Districts-Landtmätaren att samma förrättning verkställa. Utskotten anse, hvad motionären anfört till ådagaläggande af nyttan utaf Landtmätarnes indelning på district, visserligen icke sakna ali grund. Landtmätaren erhåller mera kännedom af folket och localen, der han arbetar, han är närmare till hands för nödige upplysningars meddelande i tjeusten: de resekostnader, hvilka nu, då Landtmätaren, i motsats mot alla andra embetsoch tjenstemän, hvilka hafva sina bestämda district, är till sin verkningskrets, ständiga ombyten underkastad, uppkomma af långa tjente-resor i alla riktningar, skulle till stor del besparas. Sådane öfverenskommelser, emellan jordegare oell Landtmätare, hvarpå exempel icke saknas, att mot en betingad eller förespeglad fördel föreslå samina Landtmätare tili erhållande af ett ifrågaställdt förordnande, skulle icke kunna ega rum; och då en tjensteman är, hvilket får förutsättas, skicklig och behörig, borde förtroende af enskild person icke komma i fråga.
Ständer något föreslå, i afseende på den af Memorialets Författare framställda motion, utan böra, i likhet med hvad Utskottet föreslagit i dess betänkande öfver den af Herr Doctor Knös väckta motion, rörande fattigvården, inskränka sig till den underdåniga önskans yttrande, att Kongl. Ma;:t skulle täckas i Nåder närmare bestämma, så val begynnelsen af ofva nämnde Comités arbete, sorn tiden för den Nådiga F ifattningens vidtagande. Do~k varder detta till Riksens Högloflige Ständers eget upplysta ompröfvan. £©o Eesv. odi Ekon. Utsk. Betänkanden. de vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 5 Aprill 1818. Riksens Högloft. Ständerj Allmänna Besvärs* och Ekonomi-Utskotts Betänkande i anledning af en inom Valio fl. Borgare Ståndet vackt motion derom, att den åt Vesterhottniske Allmogen beviljade seglationsfrihet antingen må upphof vas, eller sättas under nadia: Controll. O ill detta Utskotts handläggning har blifvit remitteradt ett af Herr Carl T. Örnberg ingifvet Memorial, deruti han anför, aU den seglationsfrihet med fartyg af till och med 50 lästers drägt, sorn blifvit Vesterbottens Province, det vill säga, Vesterbottens och Norrbottens Höfdingedömmens Landtbrukare eller Bönder i Nåder förunnad, skall vara i närvarande ställning, och då Finland ej mera tillhör Sverige, oförenlig med StatsEkonomien; och att alla Luren drej eri För* fattningar måste blifva frugtlösa, så länge denna af inga Controller utaf Tull och Uppsyningsman begränsade seglationsrätt existerar; i anledning hvaraf han vördsamt föreslår, att Riksens Höglofl. Ständer måtte taga detta ämne, såsom en sak af högsta vigt och nödvändighet, i öfvervägande, och antingen upphäfva denna så länge, och så of* Besv. och Ekon, Utsk. Betänkande». 501 ta missbrukade seglationsfrihet, eller åtmindStone sätta densamma under nödig Co :tro 11.
55- Emellan Riksdagarne besörjas och förwaltaS Riddarhusets enskilda angelägenheter af en Oii^Zäcm, bestäende af Sju Ledamöter, hwaribland likwäl en icke kommer at arnjuta någor bonorarium. Denna virEicm, för hwilken särskild Instruckion är utfärdad och hwaruti särskilda föreskrifter för Riddarhusets Secreterare och öfrige Tjenstemän äfwen äro stadgade, wäljas hwarje Riksdag af Ridderskåpet och Adeln samfält i» kleuo, pä sätt om Wal i denna Riddarhus-Ordning förut stadgadt är. §. 56. Med introäuÄioner för dem som til Adelig, Friherrlig och Greflig wärdighet af Konungen i Räder uphöjas, kommer at förhällas til alla delar efter hwad Kongl. Förordningen af den 8 Maj 177; samt Kongl. Brefwet af den n Februarii iZoo tydligen föreskrifwa; äliggande det under Niksdagarne Riddarhus-Utskottet samt derimellan Riddarhus-Direckionen at noga tilse och handhafwa upfyllandet af hwad salunda härom utkryckeligen stadgadt finnes. §. 57- Skulle Riddarhus-Utskottet finna nägon ändring eller tilläggning wid denna Riddarhus-Orduing nödig, eller wäckes fraga derom i ?leno, hwilken til Ucstottet remitteras bör, äge Utskottet at derom öfwerlägga och med sit Betänkande til Ridderskapet och Adeln inkomma. Sedan Ridderffapet och Adeln tagit sit beslut om nägon ändring eller tilläggning, öfwerlännäs det lil Konungens stadfästelse, för at wid nästföljande Riksdag blifwa gällande. §. 58.
Vid befordring af resande eller post få, efter hvarje häst, två personer, postiljonen ibland dem beräknad, färdas, och en tyngd af 480 skålpund medföras, Denna tyngd beräknas sålunda, att en hvar åkande anses väga 180 skålpund, med undantag af barn under 12 är, som beräknas till blott 90 skålpund. I afseende äter å medföljande skjutsdrängar, körningstiden, väntningspenningar, minsta väglängd, hvarför lega erlägges, och legans beräkning för öfrigt efter hvarje tillryggalagd full åttondedels mil, skola för befordringen å bipostvägarne gälla samma bestämmelser, som förut äro i fråga om befordringen ä postvägarne upptagne. Beträffande § 38. I fråga om denna § hade Utskottet, i sitt Utlåtande N:o 8, andragit att Utskottet föreställt sig det mången, som eljest vore hugad öfvertaga entreprenad, skulle finna Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23. 9 finna sig afskräckt genom den föreslagna korta tiden af endast två år för kontraktets varaktighet. För öfvertagande af sådan entreprenad erfordras mångå förberedelser och kostnader, genom anskaffande af hästar och åkdon m. m. och om det sålunda inköpta skulle två år efteråt försäljas, komme det sannolikt att ofta ske med en ganska känbar förlust. Det vore således nödigt att Konungens Befallningshafvande, vid afslutande af entreprenad-kontrakter, ej blefve ovilkorligen bundne vid e’n så kort maximitid, sorn den af två år; hvadan orden ”entreprenad-kontrakt för kortare tid än två är” ansågos böra utbytas mot orden: entreprenad-kontrakt för längre eller kortare tid än två år. Men sedan Utskottet meddelade detta yttrande, har Utskottet, i följd af återremisserne, nu blifvit föranlåtet frångå sitt förut framställda förslag om skjutsningsbesvärets öfvertagande af Statsverket, och i stället föreslå att skjutslagen skulle med tre fjerdedelar och Statsverket blott med en fjerdedel deltaga i kostnaden för skjuts-entreprenaders vidmagthällande.