Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeStåndet till Utskottet remitterade Memorial, framställt de menliga förhållanden, som derigenom skola uppkommit, att Bruksegare, hvilka till Skatte inlöst Krono Lägenheter, icke velat inskränka sina fordringar på tjenstbarhet, endast till hemansräntans förvandling i dagsverken, utan sökt ej mindre utkräfva arbetsskyldigheter, vida utöfver de i Jordeboken bestämda, än äfven på Aboerne å dessa Lägenheter tillämpa den behandling, hvar» med egne Landtbönder, både i anseende till obestämda tjenstbarheter, samt uppsägning, vid bristande fullgörande, få åtnöjasj Och har, till upplysning i förevarande fråga, blifvit anfördt samt åberopadt hvad Kongl. Brefvet till Kammaroch BergsGollegierna af den 2g September 1747* angående, huru långt prasätanda till Bruken böra sträcka sig af Aboerna på de hemman, hvilka Bruksidkare till Skatte inlöst, derom innehåller: att Kronans skattskyldige egendom icke må efter godtycke graveras, och att det skulle bidraga till Landtbrukets skada och undergång , örn åboerne a nämnde hemman öfvermåttan betungades5 med anledning hvaraf yrkas, att, då det är Lagstiftande Magtens åliggande, att trygga det Allmännas angelägenheter mot intrånget af enskildt godtycke, det ock nu måtte blifva förklaradt, att alla Gontracter, upprättade mellan Bruksegare och lagliga Åboer å de för Bru« Bcsv. och Ekon. l-cns räkning till Skatte löste kronohemman, icke måga, då dle strida emot de i merbeäörde Kongl. Bref stadgade grunder, ligga i vägen för den återgång till samma grunders noggranna tillämpning, som krono ä» hoerne eller vederbörande Auctoriteter kunna finna sig befogade att påyrka.
Hvad värde hade val denna summa då, i förhållande till sjelfva jorden, till sädén och till alla andra producter? Och, annu mera, hvad värde hafva dessa 100 daler silfver till våra 25 R:dr pappersmynt? De citerade tvenne poteliaIlare-contracten ifrån Uplands Reg:te, Litt. A och B, äro afåren 1812 och 1817; och borde det icke vara någon af dessa rotehållare obekant, att just vid detta Reg:te betala rotehållarne numera inga Ingor, utan bestridas dessa af en sedan längre tid tillbaka inrättad särskild cassa. Men nog härom. Hvad sorn utaf Indelningsverkets primitiva grund, sedan 1682, ännu är orubbadt och, jag hoppas, långe skall blifva beståndande, är: den indelta krigsstyrka!! sorn hvarje provins skall underhålla; roen livad som af detta contract sedermera, i förhållande till tidernas kraf, undergått förändringar, är följande: först ”alt. liufvudlegan skulle upphöra,” (detta har Stiftaren sjelf, redan 1684, upphäft); sedan: ”alt, i Jall svårighet skulle Jörete sig till knekts anskaffande, &c. &e. skulle löst folk, lättingar och drif tekarlar genom Kronobetjenings försorg insättas” (Detta stadgandes upphafvande och skälen dertill, förmodar jag, att till och med den värde Grefven, som så ihärdigt i fr ar för de gamla privilegierna, inser och billigai:); vidare: '”alt allmogen inom de roterade provin-> serna befriades från inqvartering“ (Detta är genom Konungs och Ständers beslut upphäfvet); ytterligare: ”att vissa klädespersedlar bestätts soldaten, efter den tidens bruk” (är utaf Konung och Ständer äfvenledes förändradt); ”att rörande tågpenningar, kost och föda, m. m.JJ (likaledes utaf Konung och Ständer förändradt); slutligen' "rörande vacancetid af 3:ne månader &c. &c., så har detta genom åtskilliga K.
Comp. tillhanda, framställt den begäran, att de interimsbevis Bill. till R St. brot. 1865 & 1866: 4 Sami. 1 Afd. 12 Haft. 4 26 Stats-Utskottets Utlåtande Jfå 29. \ eller s. k. scrips å 45,000 Pund Sterling, sora Riksgälds-kontoret erhållit, måtte Varda återställda till Schröder, “så att af Schröder & Comp. påtecknade obligationer må i utbyte deremot kunna Riksgälds-kontoret tillsändasvarande i sednare skrifvelsen denna Schröders begäran ändrad derhän, att Schröder & Comp. förklarat sig vilja genast öfversända ifrågavarande obligationer, då Fullmägtiges föreskrift derom dem meddelades, och skulle Fullmägtige ega, till undvikande af de med interimsbevisens öfversändande förenade kostnader, att sjelfve annullera dessa bevis. Då nu inga andra obligationer för ifrågavarande lån än de, som motsvarade den fixa fjerdedelen, funnos i Schröder & Comp:s ego, under det att obligationerna för de återstående tre fjerdedelarne fortfarande lågo i Riksgäldskontorets förvar, ville det af dessa skrifvelser synas, sorn om Schröders mening vore, att för de erhållna Thaler-obligationerna lemna i utbyte sådana obligationer, sorn af honom innehades för den fast öfvertagna första fjerdedelen af det nya lånet. Härpå fästades väl också Fullmägtiges uppmärksamhet, men, vid justering den 29 Oktober af svaret till Schröder, ansågo på anförda skäl Fullmägtige sig endast böra anmäla, det Fullmägtige, innan de meddelade sitt yttrande angående de obligationer af det nya jernvägslånet, som Riksgälds-kontoret egde att erhålla i stället för de tills vidare bekomna scrips, önskade verkställa indragningen af den valuta, som för ifrågavarande obligationer borde Riksgälds-kontoret godtgöras, och alltså begärde upplysning när denna valuta, genom derå på Schröder & Comp. utställda vexlar, finge indragas.
Kaglrereelningen skulle förstärkas nrecl trenne n^a arlietande Kedamöter, nemligen Körste Kxped ilion8-8eereler!»ren oell Riddaren Tlro/re/-^ samt Krofessorerne äo/r^- oell llvilka för sädaut ändamäl Irorde inställ» sig Ilär i 8toek Ilolnl sä skyndsamt, 80M omständiglleterne möjligen meelgäfvo oell sednast inom elen 18 nästinstundande duni; att desse Kedaniöter, jemte lukeilällande af cle löne-förmoner, 80m deras nu innellafvande tjenster medlora, skulle, säsom arfvode för deras biträde uti Kagberedningen, ätnjut, Kxpeditions8eereteraren /i/c/ce/V K via 'Iö> sende, samt Krokesso, erne M/e/lVcv oell /^cv,gfalk li vardera Ktt Kusende Kemliundrade Riksdaler, allt efter är räknadt, ritt utgä trän oell mecl elen l i nästa duni mänad, oell esvartaliter till elem utbetalas, 8ä länge cle uti Kagberedningens arbeten deltaga; dock att, b vad Kxpeditions-8ekr6teraren beträllar, tielen för bans vistande i buf vuelstaden nu genast bestämdes till ett är, 8umt ritt utöfver nv88- l>erörele rrrfvoele tillerle3n6e8 ett lielopp gf litt 1u8enele llile8clg1er, 8Z80M ersättning för li08tn:>elerne viel Ilun8 ll^ttning till lmfvuclkitgelen oell äter till ^V68ter»ötlllr>nel, lrvilleen er8ättning 77/e/ee^ sleulle egg l^ftg, 8ä 8ngrt Ilgn till 8t,gelen gnleommit, 8gmt gtt 8tgt8-0ontoret skulle genom l^äelig 8ler,fvelse gnlrefgllgs gtt gf uneler Iläneler lrgfvgnele meelel utlretglg ofvgnnämncle, gf Kongl. Ngj:t sälunelg sgstställelg, grlvoelen, jemte ele Ktt ^usencle kikselgler, som blifvit Kxjleelition8-8eeret6rgr6n 7e/c^e>/t serskilclt tillerkäncle, emot ersättning, livgrom Kongl. Ngj:t ville frgmeleles i Meler lororelng.
Den 10 De cerni er f. m. 483 Herr 'von Heijne , Georg : Jag känner ej, om flere Ättiksfabrikör än Gripsholms hafva rättighet genom Konungens Resolution att tillverka brännvin , men jag vet, att Gripsholms har en sadan Kongl. Resolution att tillverka brännvin såsom materie , hvilken är nödvändig för fabriken, och jag anser att det vöre ett inträngande i Konungens rätt , om Ständerne skulle beskatta denna fabrik utöfver dess privilegium. Det enda vore , om Gripsholms fabrik försäljer brännvin , som ej är förvandiadt till ättika. I sådan händelse önskade jag , att ett tillägg, till förhindrande af en slik försäljning , måtte i privilegierne göras; roen jag tror , att en sådan försäljning lika lätt kan 'genom Läns.Styrelsen förekommas. Jag afstyrker derföre för min del ali beskattning på Ättiksfabrikernes brännvinspannor, så vida de ej erhålla rätt, att tillika i paiti eiler minut försälja brännvin. Grefve Löwenhjelm , Gustaf: När fråga var om Höganäs Stenkolsverk , yttrade jag min öfvertygelse om nödvändigheten att ägna en särdeles uppmärksamhet åt industriens uppmuntrande. Vid hvad jsg då sade, bör jag nu tillägga , att de industriella företag, sorn ledas af vettenskap, äro berättigade till ett särdeles afseende. Industrien framskrider med jettesteg i Europa. Andan af detta framskridande är den Technologiska — är vettenskapens användande på det practiska. Ehvad ansträngningar vi än må göra, skola de bli fruktlösa, cm vi ej handla i samma anda , om vi fortfara att slentriansmässigt, handtveikaremässigt behand - 484 Den 10 December f »i. la slöjderne, medan i andra länder vettenskä* pen kaijas till hjelp vid de trivialaste tillverkningar. Vi skola då med hvarje år finna ossi än längre tillbaka efter tidehvaifvet , Och med smärtsam förundran befinna oss , all flit oaktad, ständigt arbetande utan vinst och utan förkofran. Den ifrågavarande Gripsholms fabrik är styrd af vettenskapen.
Bewillntngs-Utftottet erhälla tidig del, af desi förslag, för grun. berne och fördelningen af en Bewillning till belopp den högsta, som förmodeligen någonsin kan äläggas detta land att utgöra, och angelägenheten af den noggrannaste räftwisa och granskning wid bestämmande af hwar och ens dryga bestaclnings förbindelse hade gifwit en skälig anledning till ben förmodan^ att, dä det efter min öfwercygelse, utan hinder af stadgandet l Zi Z. Riksdagsordningen kunnat ske, man längt för decia skulle fä emottaga ett Bewillvings förslag, som utan afseende om Bewillningett skulle upgä till 2 eller Zoo,ooO mera eller miwdre, hade lika latt längesedan kunnat upgörM 443 Den 3 Augusti. med alternativer, i följd af olika summor, som nu i anseende till Landt-Tullarne blifwit iakttagil. Det blifwer således förmodcligen Ridderffapek och Adelns obehagliga lott, under saknad af räd?rum, tvid Riksdagens nära afflutande, att genom s 'stående af förändrade hufwudgrunder bereda e 'kk wisare fördelning af allmänna bördorne, att ni^ -s likasom wid 1789 och i8os "rens Riks i anseende till inskränkt tid, antaga hufwud i - ne för den bewillning som förestås, under or. e kansta af det mindre rättwisa i flere hufwud principer och obehagliga i tillämpningen deraf, som ge. nom antagande deraf mäste medgifwas. Derwid torde näppeligen något annar nu wara att göra, än, att utan rubbning af hufwudprinciperne i det förewarande betänkande! blott deri förestå sädane ändringar, som kunna snart werkställas till beredande af en jämnare rättwisa, med inskränkning i utwägarne till chican wid bewillningens tillämpning, sä att deri ätminstone, icke mätte finnas större ofullkomlighet än i nu gällande bemillnings författning. Dä jag, i detta afseende, nu arnar nägra anmärkningar till ändring i Bewillnings Utskottets betänkande, Högloft.
Till Advokat-Fiskals-embetet i Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hofrätt, På Herrar Banko-Fullmäktiges befallning får jag, i det ändamål Advokat-Fiskalsembetets till bemälde Fullmägtige aflåtna skrifvelse af den 4 nästlidne Januari omförmäler, härjemte äran öfverlemna ett från Direktionen öfver Lånekontoret i Malmö, i Memorial af den 26 i nyssberörde månad, inkommet Transsumt af protokollet, hållet samma dag vid nämnda Lånekontor, tillika med de i protokollstranssumtet ordagrannt intagna handlingar, nemligen dels skrifvelse till Kamreraren Fogelklou af den 17 Januari detta år, undertecknad af Ingwar Ericsson och Sven Mårtensson, öch dels liqvid å lån till Ingwar Ericsson, stort 3,500 Rdr. Stockholm den 10 Februari 1859. C. Ossbahr Banko-Sekreterare. 40 Transsumt af Protokollet, hållet vid Rikets Ständers Lånekontor i Malmö den 26 Januari 1859. Närvarande: Herr Majoren m. m. Friherre W. Bennet; Herr Konirakts-Prosten m. m. J. Pettersson; Herr Borgmästaren L. Billström; f. d. Riksdags-fullmäktigen Anders Persson och herr t. f. Banko-ombudet P. G. Barkman. § 3. Lånekontorets Kamrerare, C. Fogelklou, företrädde och tillkännagaf, att han med posten från Ystad den 20 dennes erhållit nedan anmärkte skrifvelse med deri åberopade liqvid, hvilka handlingar han ansett sig böra till Directionen öfverlemna, för den åtgärd Direktionen kunde finna lämpligt vidtaga, varande dessa handlingar af följande lydelse: »Herr KamrerFogelkou!
I i n i k i det fall företrädet, att den kostar betydligt mindre än ett sjukhus, men ändock motsvarar det dubbla ändamålet, nemi. a) att genom offentlig sjukbehandling ådagalägga den homöopathiska läkemethodens verkliga företräden, och 6) att afhjelpa mången af sjukdom lidandes behof. Unge läkare skulle derigenom få tillfälle att närmare än genom böcker, hvilka, utan rön i praktiken, ofta äro ett dödt kapital, få lära känna och pröfva sjelfva läkemelhoden, och en mängd sjuke, med långvarigt lidande, mest ibland den fattigare klassen, deraf finna hjelp och lindring. Till en sådan anstalt erfordras allenast en lokal af 6 å 8 rum, deraf 2 ä 3 för mottagning af sjuka på vissa timmar, 2:ne till bostad för underläkaren, l för medikamenlsberedningar och samling af medikamenter, samt 1 för vaktmästaren, hvartill kommer aflöning till en l:sta och en 2:dra läkare, jemte nödig betjening, samt kostnaden för medikamenters anskaffande och beredande; hvilket allt, enl. hvad jag föreställer mig, kan bestridas med ett anslag af 8 ä 10,000 R:dr r:mt årligen. Om remiss af denna motion till SlatsUtsk anhålles vördsamt. Regärdes på bordet. 346 Dea 4 December e. ,m. Frih. Raab, Carl Adam: De allmänna politiska förhållan den i Europa, ovissa och vacklande vid slutet af ett krig, som dock ännu icke blifvit afslutadt, böra rättvisligen ådraga sig alla Staters upmärksamhet för ordnandet af Militär-väsendet och Försvars-skicket. Om detta kan sägas vara angeläget för alla Stater, huru mycket vigtigare bör det icke synas vara för oss, då vårt lands läge mellan östern och vestern gör detsamma till vesterns vaktport emot östern och österns gifna anfalls-punkt i vester. I fråga om ordnandet af ett lands försvar, antagande hvilka planer som helst, måste man likväl lägga ett till grund, såsom det ena nödvändiga nemi. landets ekonomiska resurser och de tillgångar det kan och bör undvara för det nationela försvaret.
St. att afgöra, huru vidsträckt valrätten borde blifva; men principen anser jag vara så vigtig, att jag tror det vara en pligt emot fäderneslandet att erkänna den Genom det förslag, som Gr. Frölich afgifvit, vinnes dock icke detta ändamål. Äfven om hans förslag skulle bifallas, qvarstår denna — den väsendtligaste — fråga oafgjord. Hela Nationen står utanför och väntar på erkännandet af sin rättmätiga fordran att erhålla valrätt, d. v. s. den del af Nationen, som nu är derifrån utesluten; och om detta ej är största delen , är det åtminstone en ganska stor massa af upplysta, förmögna och sjelfständiga medborgare, som nu icke äga någon röst i landets allm. angelägenheter. Då vi här göra en reform, böra vi, enligt min tanke, i första rummet se till, att vi icke blott tilläfventyrs bereda någon förkortning i riksdagarna; utan vår pligt är att söka tillvägabrin< ga den reform, sorn folket fordrar och har rätt att fordra; och det veta vi, att folket vill blifva representeradt, om icke genom helt och hållet andra personer, åtminstone i en annan form, efter ett annat valsätt. Folket vill veta, att det sjelft väljer Nationens representanter, och att de ej väljas af skrän. Jag är öfvertygad, att så många utmärkta personer finnas bland de 4 RiksStm (jag menar icke endast de representanter, som nu äro ledamöter af RiksStånden), att jag, i motsats lill Hr v. Troil, tror, att man t. o. m. inom den skulle kunna finna 2 å 3oo värdiga representanter, och att folket således ej blefve missbelåtet, om än valbarheten blefve inskränkt inom dessa classer, blott valrätten utsträcktes. Gr. Horn har sagt, såsom jag uppfattat det, att införandet af allm. val skulle vara detsamma som förkastandet af den monarkiska principen och öfvergången till en republik. Jag vågar bestrida denna sats. Uppfattas de allm. valen såsom i Rom och Athen, så medger jag, att Hr Gr:s farhåga ej saknar grund; men uppfattas de, såsom man uppfattat dem i Frankrike, England och flera Tyska stater eller såsom i Norrige, så har Hr Gr. orätt.
Äfven jag delar den åsigten, att det vore önskligt, att riksdagen kunde få ett snart och lyckligt slut, men för min del förutser jag, att om riksdagens slut nu skulle på förhand bestämmas, så skulle man möjligen deraf kunna taga sig anledn. att säga, att just som man höll på att göra Sverige fullkomligen lyckligt, så kom afbrottet. Jag tror, att man bör fortfara att lyckliggöra sitt land genom fortsättning af lagstiftande ända till dessatt det är fullgånget, så att fostret sedermera må blifva erkändt af dem, som bragt detsamma till vei Iden. Jag har dessutom en speciel anmärkn. att göra, nemi. att ett sådant beslut i min tanke icke gerna kan fattas, ulan att en föreg:de åtgärd inom Talmansconclaven ägt rum, nemi. att Utsktns ordför. blifvit samlade, för att tillkännagifva hvad tid, som erfordras för målens afgörande, hvarefter Talmansconclaven derom fattar ett omdöme, sä att någon ledning måtte finnas för R. St. ; ty eljest famla vi i mörkret. Jag får derföre vördsamt fråga Hr Frih. o. Landtm., om någon sådan öfverläggning i Talmansconclaven har ägt rum, och i annat fall afstyrker jag nu vidtagande af något sådant beslut , som PresteSt. afser, och tillstyrker således afslag å inbjudningen, och tillstyrker, i händelse någon sådan öfverläggning i Talmansconclaven ej ägt rum, att den genom Hr Landlmts och Talmännens föranstaltande mätte föregå allt beslut i detta ärende. Hr Rosenblad, Bernh.: Jemte det jag i sjelfva hufvudsaken instämmer med de föreg:de talarne, så anhåller jag, att till de mål, om hvilka Hr von Hartmansdorff föreslagit att Ståndet måtte besluta att sätta dem främst på listan, nemi. sådana,som röra statsregler:n och bevillhingen, R. o. Ad. måtte lägga de utlåtm, som röra bankens lånerörelse.
St:rs pröfning och godkännande, innan de bestämmelser, den innehåller, blifvit tillämpade etc.» — Afven emot detta uttryck har jag nödgats reservera mig. Då R. St:r i underdåniga skrifvelse!) den 4 Nov. 1863 förutsatte, att en traktat med Frankrike skulle afslutas och att tullnedsätlningar i följd deraf skulle komma att ega rum; så yttrade R. St:r i denna skrifvelse icke ett ord derom, att de förväntade att, innan denna traktat tillämpades, den skulle underställas R. St:rs godkännande. — Särskildt anser jag att Bevilln.- Utsk:t öfverskridit sin befogenhet, då det behandlat denna fråga ur konstitutionel synpunkt; hade Utslct hyst några dubier om frågans grundlagsenliga natur, hade Ulsk:t bort remittera den till Konst.-Ulslct och först derefter betrakta den ur internationel synpunkt. Detta har dock icke skett och lika litet har det behöfts, ty då frågan förekom till behandling d. 13 sistl. Januari, var det lör alla Bevilln.-Utslcts medlemmar bekant, att Konst.- Utslct, som är den auktoritet, som eger att pröfva huruvida Regeringens åtgärder öfverensstämma med grundlagens bud, redan ogillat den anmärkning, som med anledning af Franska traktaten blifvit dit inlernnad. För den opartiske granskaren vill det synas som om Utsk:t, hvilket icke kunnat finna skäl att förkasta ifrågavarande traktat, i sin harm deröfver velat i de citerade mellanmeningarne gifva luft åt sin ovilja mot dem som underhandlat om densamma. — För min del har jag icke härutinnan velat vara Utslct behjelplig; ty det strider helt och hållet emot min natur, att söka genom insinuationer såra, der jag icke kan på öppet sätt angripa.
Den 21 Maji f. m. 7:0 Efter dessa generela anmärkningar tager jag mig friheten föreslå: a) att lönerne och Staterne fastställas efter Kongl. Majrts proposition; att således det begärta anslaget beviljas, ocb, intill nästa Riksdags slut, årligen till Kongl. Maj:t öfverlämnäs, som låter fördela det Regementerne emellan efter behof. Inom Regementerne fördelas det sedermera på Befälet efter en af RegementsCheferne uppgjord, och af Kongl. Maj:t faststäld, stat.
Ägandes Fullmagtige, att vid de imellan Riksdagarne infallande Revisioner, begära råd a£ R evisorerna uti sådana mål, för .livi tea ovilkorliga och bestämda föreskrifter saknas — äfvensom Fullmagtige ovilkorligen böra till .verkställighet befordra hvad Revisorerne, med anledning af deras erhållna Instruction, uti en eller annan måtto till efterrättelse föreskrifva. Gifvet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den Augusti 1815. Uppläst hos samteliga Riks-Stånden d. 4 Augusti Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Utlåtande, i anledning af åt evremiss i fråga om en på Allmänna Arbetshus-Fonden anvist utgift. I anledning af Stats-Utskottets under den 27 sistlidnV-Juli afgifna berättelse och utlåtande» angi* Hen 4 Augusti 2X3 angående verkställd Revision af de under Kongl’ Commerce-Collegii-Förvaltning ställda Fonder samt Utskottets dervid gjorda hemställan , att den pä Allmänna Arbetshus-Fonden uppförde Hushyra för .Biskoppen i Götheborg Doctor Wingård af 700 R:d, ärligen, mätte, såsom dragen från Fondens rätta ändamål, ej vidare mindska de tillgångar, som för den fattigare Allmänhetens i Städerna nytta och arbets-förtjensÖ äro anslagne; har Högloft. RidderSkapet ock Adeln, genom Protocolls-Utdrag den x. i denna månad, anmodat Stats-Utskottet att meddela upplysning, huruvida denna Embetsman vore till hushyra af Staten berättigad; och Vällofl. Borgare-Ståndet har åter, genom Protocolls-Utdrag den 2Q i nästlidne månad, ansett det borde Riks-Stånden hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att genast eller så fort möjligen ske kan, denna utgift borde på Allmänna Pensionsoch Indragnings-Staten öfverflyttas, på det Arbetshus-Fondens medel kunna i det hela hädanefter till sitt rätta ändamål användas och bibehållas; varande denna fråga alltså 1 dessa afseenden till Utskottets ytterligare åtgärd återremitterad.
Med den ökade rätt Herr Öfwer Direckeur Lststun har till Statens erkänsla och deraf en följande löneförbättring synes mig öfwer hela härwarande PostSkalrn böra wärsta en sädan förhöjning, som uran att Den 26 Februarii. 1303 akt dermed wilja tadla andra Post-Eontoir, jag ät» minstone aldrig wiv något rönat mera ordning, höflighet och skyndsamhet än wid det härwaraude, och dä man besinnar mängden af deras göromål synes mig det hos desse Embetsman wisa en ökad förtjenst en ökad rätt till erkänsla, och det är af dessa stät jemte deras werkeligen för liden öfwer höfman knappa wilkor, jag ej kunnat undgå att för dem yrka en Löneförbättring. En annan omständighet som wid genomläsandet af alla till detta Werk hörande handlingar, jag trodt mig böra anmärka, är att Postwerket är kanske det enda af wära redowisande Penningewerk, där ej misse Procents ersättning för missräkning tillcrkännes redowisaren, och jag frägar hwilket werk det mera billigt tillkommer än det der intägten ster med den oundwittiga skyndsamhet som här, der remisser ifrän alla andra Post-Contoir statt emottagas, och uträkningen pä inlemnade eller till utlösning gisne Bref nästan i ögonbttcket statt giftvas; jag tror af alla dessa stät att en Löne-förbätt. ring för Stockholms Post-Contoirs Betjening och L synnerhet för OfwerPoftDirecteuren är lika nödwän, dig som rätlwis, och särdeles dä Ridderffapet och Adeln behagar erindra fig, att wid den för Ciwile Embetsmän påtänkte Löneförbättring, hwilken StatöUtstottet nu lärer hafwa under händer, arv ej PostWerketS Embetsmän och Betjening innebegripne, Utan att de af sjelfwa Werket aflönas, ester de Stadgar som för detsamma finnas. Slukeligen sär jag anhälla att detta mitt anförande mätte jemte Herr Lengerleins till Stats.