Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så går det när man vill saken, men anslår otillräckliga medel — helst således skulle jag rösta för85i6 r:dr, men när nu, oaktadt allt det glädjande vi trott oss veta om vårt statsverks yppiga tillstånd, del likväl befinnes, att en besparing af 5)6 r:dr 32 sk. är för detsamma så väsendtlig, vill jag icke medverka till en financiel våda. Jag instämmer med PresteSt., på det att något mätte blifva utaf, och röstar för anslåendet af 8000 rtdr. Frih. Sprengtporten: Jag får i anledn. af Hr Printzensköld* aomärkn. endast upplysa, att K. M:s propos. om inrättningen af ett embetsverk för vatleneommunicationer och likartade byggnadsföretag icke kom Ständerna tillhanda förrän sedan riksdagen långt framskridit och ordin, statsreglerrti redan var beslutad, hvilket hindrade StatsUtsk. att i sammanhang med denna statsreglering vt Ira något i afseende å ifrågavar. inrättning. Jag betvifla!' huruvida Slnnderne kunna göra ett sådant förklarande, att ett anslag, sorn förut, enl. ordin, statsreglertn, funnits uppfördt på stat, nu väl skulle utgå till det dermed afsé.ibia ändamålet, men att under extra-statsregler:n skulle ett särskildt anslag beviljas, för att ersätta den eller de titlar, hvarifrån anslaget utgår. StatsUtsk. förmodade icke annat, än att Konungen begärt för aflöningen åt ett nytt embetsverk och för undersökningars anställande en summa af 17,000 r-.dr; men som i den af Ständerna beslutade ordin, statsreglerin, hvaruti Konungen icke äskat någon ändring, en tillgång härtill redan befanns af i'25o r:dr, så har Konungen ansett att dessa medel kunde disponeras till andra ändamål; likväl och som Ständerne beslutat den ordin. statsregler:n, så fann StatsUtsk. sig icke böra tillstyrka någon förändring i detta afseende eller alt något behof vore för handen att bevilja hela summan. Detta är den enkla tankeledning , som StatsUtsk. följt. Hr af Ekenstam:
Dessutom föranleddes Utskottet till detta beslut af erliållne upplysningar, alt åtskillige betydliga balancer uppkommit genom försummad, redovisning af Domare för stämpladt papper. Skulle någon Domare vilja försaka vinsten att bålla chartor, blir endast han sjelf derpå lidande, då i alla orter finnas Chartaeförsäljningsmän, som visserligen med glädje och vinst skulle vid alla Ting och förefallande behof bålla vederbörande chartor till banda. Vid sådant förhållande hemställer jag, om det icke är bäst att förblifva vid det som Utskottet föreslagit. Friherre Cederström_, Jacob: Att enskilde Försäljningsman af CbartaSigillata skola ställa borgen, är naturligt. Men någon sådan bör icke fordras af Ordinarie Tjenstemän, som emottaga stämpladt papper i och för tjensteutöfningen, och redogöra derföre på vissa tider vid inventering. Det finnes ock en utväg att hafva säker eontroll på Domare i detta afseende, den nemligen, att ålägga dem reqvirera stämpladt papper i förskott, och således ej köpa utan endast redovisa och till Kronan betala det cbartsebelopp, som, i och för tjensten, hvart halft år blifvit användt, samt att förpligta AdvokatFiskalsEmbetet i hvarje HofRätt att upprätta Förteckningar öfver beloppet af det stämplade papper, som, enligt de till IIofRätten Den i April f. m. inkomne Domböcker och Protocoller, bör åtgå, hvilka Förteckningar derefter skulle öfversändas till Landshöfdingarne, för att jemföras med Domarnes redogörelser; derigenom upptäcktes genast, om någon häftade för balance, men som då ej kunde vara stor, enär denna controll skulle äga rum i Januari och Juni månader hvarje år. Säkerheten hos en ordinarie Domare för det stämplade papper han reqvirerat, bör ej kunna betviflas, så framt han ej fått draga på sig balance för flere år förut. Jag anhåller, att detta förslag måtte få åtfölja återremissen till Utskottet. Friherre Ridderstolpe , Fredrik:
Vid öfvervägande af hvad sålunda å ömse sidor anfördt blifvit, och ehuru, på sätt de af postinspektoren Jerling företedda handlingar utvisade, kronouppbörden i lindesbergs stad ombesörjdes och redovisades af Magistraten derstädes, å hvars vägnar borgmästaren ocb en af ledamöterna undertecknat de deröfver, enligt uppbördsförfattningarnes föreskrift, afgifna räkningar, ansåg jag likväl de i detta mål anmälda förhållanden, sådana de blifvit uppgifna och erkända, icke röra Magistraten gemensamt, utan blott dess ordförande, borgmästaren Rubin, hvilken jemväl åtagit sig ensam ansvarigheten för desamma; såsom följd hvaraf och då borgmästarens afgifna förklaringar fastmindre rättfärdigade honom och hans förfarande, som han tvertom sjelf erkänt, att han, i afseende å de ifrågaställa bevillningsoch andra till intägt föreskrifna medel, låtit komma sig till last, i vissa fall, försummelse att för ti vlika medel redovisa och, vid andra tillfällen, åsidosättande i/ ' ' helt och hållet af sin pligt att desamma utfordra, jag äfven fann mig föranlåten att ställa borgmästaren under laga åtal för b vad han i ofvanomförmälda delar funnes hafva, i strid mot sina åligganden, handlat eller åsidosatt.
SSei feber foldjer »ergrbgferten ^mortifation ober beabjtdjtiglen Stfiapfylung, trop bie betreffenben Obligationen, in fo fern eg nur »ort »ergröferter ©inpfylung fid) fyanbelt, burd) äkrlcofung beftimmt t»er Mat 1860 batirt unb in ©eutfcfyer ©pracfye, mit <$d)ioe Efter 1875 års utgång är Riksgäldskontoret berättigadt, att utöfver ofvannämnde årliga ränteoch amorterings-anslag (annuitet) öka de årliga kapitalafbetalningarne, äfvensom att på en gång al pari återbetala antingen lånets då återstående hela belopp eller någon viss andel deraf. Vid sådan ökad afbetalning bör genom utlottning bestämmas, hvilka obligationer dervid komma att infrias; och skall den ökade afbetalningen eller skeende återbetalningen på det i § 10 föreskrifna sätt kungöras sednast Sex månader, innan densamma kommer att verkställas. § 7. Alla obligationer för detta lån skola dateras den 1 Maj 1860 och utgifvas på Tyska språket med Svensk öfversättning; kommande den uppgjorda och fastställda amorteringsplanen att tryckas å hvarje obligation. Räntekuponerna utfärdas likaledes på Tyska språket och förfalla till inbetalning den 1 Maj och den 1 November. § 8- Riksgälds-kontoret förbinder sig att, på sin bekostnad och risk, remittera till Frankfurt am Main och det dervarande Bankirhuset Raphael Erlanger erforderlig valuta för det hvarje halfår förfallande ränteoch amorteringsbeloppet å de till ofvanbemälte 3:ne Bankirhus samt Nordtyska Banken från Riksgälds-kontoret utlemnade obligationer; och bör denna valuta Fjorton dagar före näst inträffande ränteliqvids och kapital-amorterings förfallotid hafva kommit nämnde Bankirhus tillhanda. — 75 _ § 9, £ie SRecfjnung mit bent Steid)g Sta).'baet ©Rauger in granffurt arn Skatu gefu()rt. galtö biefeg S3anft)au§ bor gänjttcfjer £i
Man jemnföre skrifarten, vissa dess egenheter i construction och periodbyggnad, framförallt innehållet, och särskildt det ända till orättvisa mot Rimmet sträckta upphöjandet af Antikens verskonst, med den nyssnämndes yttranden några år derefter (1798) i den af Gyllenborgs ”Försök om Skaldekonsten” föranledda Recension, som i G. A. Silfverstolpes Journal för Svensk Litteratur blef en af dennas förnämsta prydnader. Men om än så förhåller sig, träffas dock, från Redactionen, icke den ringaste protest; hvarken då, eller (såsom Kellgrens vana mestadels var) efteråt. – I sammanhang härmed visar sig ock en sträfvan, att från den ästhetiska sidan upphjelpa Bibelns sunkna anseende. Den var visst, i många fall, en underlig bok: men förtjente dock (tyckte man nu) att läsas äfven af bildadt folk, och borde fördenskull göras läsbar. I sådan hänsigt kunde Tingstadii Öfversättningar, sjelfva utgångna från en ästhetiskt-philologisk synpunkt, ej annat än mottagas med bifall. Så anmältes t. ex. hans ”Strödda Sånger af Hebräiske Skalder” (1790, N:o 36) med mycket beröm. – Men jemväl om Bellmans snille, det tolf år förut så skarpt klandrade, hade Kellgren nu kommit på andra tankar. ”Fredmans Epistlar”, som utgåfvos 1790 beledsagade af Kellgrens ryktbara företal, bedömdes i hans tidning (s. å. N:o 267), naturligtvis, på ett dermed öfverensstämmande sätt. Såsom prof af dessa Epistlar, om hvilka läsaren underrättas att ”utgifvaren af Musikaliskt Tidsfördrif (Åhlström) haft ombestyret med Musiken, anföres ”en, som är ibland de föga bekanta”; och denna är – hvilken? Den till Leopold dedicerade ”Hvila vid denna källa”; som alltså, troligen, då var nyss tillförne diktad.
Jern-handteringen liar på sednare tider, och, äfven vid sistlidrie riksdag latt tillgodonjuta flera skatte-nedsättningar, hvarigenom dess allmänna bördor blifvit i betydlig grad lättade; och då, genom antagandet af den utaf Utskottet här ofvan föreslagna nedsättning i afgifts-procenten för rörelse och, näring samt fast egendom, ytterligare lindring skulle jern-handteringen beredas, anser Utskottet det icke vara skäl att, såsom Kongl. Majit uti dess Nådiga proposition föreslagit och hos Ridderskapet och Adeln samt Borgare-ståndet blifvit äskadt, genom ändring uti de för stångjerns-smidets och jern-manufakturverkens bevillning stadgade grunder, än vidare åstadkomma nedsättning uti denna bevillning. §§ 88. 80, 92 och 119. Ridderskapet och st deln har-återremitterat Utskottets vid dessa §§. sid. 23, afgifna yttranden och förslag, till följe af framställda yrkanden derom, att Utskottet skulle till förnyad pröfning företaga herr Flachs motion, att antalet af le damöter uti städernas Taxerings-kominittéer måtte för framtiden bestämmas lika af hvarje i nämnde §§ uppräknadt Riks-stånd, äfvensom af ofrälse ståndspersoner, lirvillni» stt-l teketfrfo Itlålande, jT:o 21. »hi'. eMcr embetsoch tjenstemän, samt tillse, huruvida ej något afseende å »amma motion hörde fästas.
Uti. N:o4i•. gt slag; äfvensom Utskotten, på sist anförde grund, anse betänkligt alt tillstyrka, det, på sätt Herr Hjerta, Gustaf', och Riksdagsfullmägtigen Anders Danielsson yrkat, afbrukningstiden borde till 20 år förlängas; hvaremot och till förekommande deraf, alt, genom ovigtig tillämpning af denna §, onödig fällning af Skog må ega rum, hvilket skulle inträffa, om en och samma egare både fick emottaga och gifva Skogs-ersättning, Utskotten ansett sig böra föreslå, det måtte 7 § i i3 Cap, erhålla följande förändrade redaction: Mister delegare jord, hvarå han skog fredat, eller plantering gjort, och får i stället annan jord, derå ingen eller sämre skog eller plantering finnes, eller varder samfälld skog skiftad och finnes ej å alla lotterna lika god stånd-, skog; gånge jerjiväl derföre ersättning ut, efter ty, som skäligt pröfvas. I detta af seende bör en allmän uppskattning verkställas och utbyte ske å den växande skogen mellan samtlige delegarne i skifteslaget, innan någon af brukning deraf får ega runi, sä att endast af den eller de lotter, sorn erhållit växande skog utöfver hvad derå belöper, ersättning bör utgå och tilläggas den eller de lottegare, hvilka erhållit mindre skog ga Las,- samt Allni. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. 2Vto .flätt. dem rätteligen tillkomma bordt. Ersättning för mistad skog skall i visst belopp af skogsförnö denheter gäldas, der den, som ersättningen gifven eller täger, så fordrar; och ty bör den, efter föregången besigtning af skogens och markens beskaffenhet, utsättas i visst antal Sågeller Byggnads-timmer, stafrum, ved eller kol milor, till af brukning pä viss tid, högst 10 år, för den eller de delegare , som lemnat siria sparda skogslotter och i stället fått afbrukad mark, eller eljest i ståndskog blifvit lidande, Gap. 2 § 2 Morn. Emot Utskottens framställda förslag till ändring af a
Vidare har man ordat om Nynäs, såsom upplag för trävaror från Norrland och jern från Roslagen och bergslagerna kring Mälaren; men äfven om der skulle uppläggas aldrig så mycket af dessa handelsartiklar, så torde väl, då dessa varor endast kunna vara ämnade för export och således aldrig komma att göra färden till Stockholm, icke för deras skuld någon jernväg från Nynäs till Stockholm blifva behöflig. Aterremiss af Utlåtit har blifvit begärd och jag vill ej motsätta mig en sådan, ehuru öfvertygad om att den ej kommer att leda till någon ändring. Gr. von Rosen: Jag anser det vara ett högst olyckligt förhållande i vårt land, att inpulsen till hvarje företag skall komma ifrån statsmakterna. Uti andra länder, der industrien är utvecklad, är detta ingalunda förhållandet, utan der blir impulsen gifven, dels af kommuner, dels af individer. Här åter har man velat drifva den satsen, att det skall bero på staten att bestämma, hvilka undersökningar som skola göras. Detta anser jag ingalunda vara rätt; och vågar i så lall åberopa min erfarenhet i afseeende å de här i landet verkställda undersökningar. Denna princip har nemi. här förqväft flera företag. Om det i berörde hänseende vore fullt tillständigt, att tydligt påpeka enskilda förhållanden, så skulle jag ådagalägga, huruledes, genom tillämpning af denna princip för en 10 å 12 år sedan, ett företag helt och hållet undansköts; och detta endast derföre, att en distriktschef var detsamma obenägen. Det låg nemi. uti dennes skön att ställa så till, att frågan föll. Han uppställde nemi. en mängd fordringar, såsom att kommunerna först skulle hafva vederbörande auktoriteters tillstånd, att bolag skulle bildas m. tn. En sanning är att den nu ifrågav:de undersökningen blifvit mycket vidlyftig; men, i likhet med Hr Nordenfelt, anser jag detta icke vara ett fel, utan en fördel. Med min första undersökning till utgångspunkt för denna åsigt, har jag funnit, alt samma min undersökning bort ske på ett helt annat sätt; men sådant hade fordrat kapitaler; och dessa tiade jag icke till mitt förfogande.
Slockholm den 6 Mars 1823. Ankom den n Mars i823. Vördsamt Memorial! Det är anledning till anmärkning emot Föredraganden i Krigs-Ärender, hvarom Remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 6 Mars 1823. Ankom den ii Mars 182’. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående de så kallade Trip/?/ske Köpe-Godsen i Halland. Tdongl. Maj:t har till Riksens Ständer aflåtit Dess Nådiga Proposition af följande innehåll: Stat s-Utskottets Betänkanden. i?9 (Konungens Nådiga Proposition. Se i:sta Samlingen, af Bihanget till Samtl. Kiks-Ståndens Protocoll N:o 8.). Sedan denna Nådiga Proposition blifvit af de PiespectiveRiks-Stånden till StåtsUtskottet remitterad, har Kongl. Maj:t till Ärendets vidare upplysande till Utskottet låtit i Nåder aflemna åtsJcillige Handlingar, hvarifrån det förhållande vidare är inhämtadt, som Kongl. Majit uti den Nådiga Propositionen framställt. Med öfverlåtelsen af de så kallade Trippiske Godsen företer sig i så måtto enahanda förhållande, som med de Schlegelske, hvarom Stats-Utskottet under den 23 nästlidne Februarii afgifvit särskildt utlåtande, att nemligen de blifvit Staten afhände, medelst ordentligt Köpe-Bref af Högstsalig Drottning Christina, under förbehåll af Svenska Kronans rätt till deras återlösen ; men då de Schlegelske Hemmanen innehafvas af Svenske Medborgare, som till större delen derå genom Köp och Lagfarter vunnit en åtkomst, som icke kan dem frånkännas utan Rättegång, innehafvas deremot de Trippiske Hemmanen ännu af första Köparens arfvingar, hvilka derå icke erhållit någon Domstols Fastebref, med undantag af de 3git Mantal, hvilka genom
Lönstitutionerne äro defiutom at tilga wid Oniversiteterne, och kunna der bäde läsas och afstrifwas af hwem det astundar: men i händelse någon enskild Person stulle wilja pa sin bekostnad och förlag lata trycka dem, anser Utstotrec sadanr ej allenast wara tillarligt, utan äfwen berömwärdt; och om emedlertid i allmänna Tidningar utsattes en belöning, pa sätt Herr Silverstolpe föreslagit, för det bästa 1'rojel til ^cLäemista Lonstitutioner, stulle man kunna wanta flere wigtige och nyttige uplysningar i ämnet, hwilka, wid nuwarande Lonscliutioners omarbetning, bör komma under en noggran pröfning. Gpmnasior sch Scholor. Herr Silverstolpe yrkar, at den nu warande Schöl - ordningen genast matte uphäswas. Utskottet anser det likwäl wara berankeligr, at uphafwa en gällande Lag, innan någon ny hunnit utarberas och i stället antagas. Wal inser Ucstottet de brister som finnas i den nya Schol-Ordningen, m.n Utstvttet tror den icke eller wara utan all förtjenst. Den 14 Mars. e. m. 63 z tjenst. Den ar detzutom stadgad blott för 5 ar pä prof, med uttryckelig befallning til Biffoparne, at inom den tiden inkomma til Kongl. Majt med de anmärkningar deremot, hwartil erfarenheten kan föranleda. Dä Biffoparne häröfwer inhämta wederbörandes uplysningar och tankar, bör man deraf wänta just de resultat, dem Herr Silverstolpe synes önffa och äsyfta; men hwad Utffottet ffulle förestä, är at Riksens Högloft.
Secundavexeln endosseras, löper genom flera händer och städer inrikes; men när den skall i Malmö betalas, så befinnes, att Malmöboen icke accepterat primavexeln, utan gjort invändning, att, enligt dess datum och dragningsort, den är en utrikes vexel (”dragen emellan utrikes ort och Sverige”), den han hvarken vågat acceptera eller inlösa, af fruktan att, enligt K. kungörelsen d. 7 Maj 1817, få plikta hela vexelns belopp. Hvad skall domaren säga härom? Är icke vexeln en utrikes vexel, ehuru hela transactionen rört inländska män och inländskt mynt? Att den fingerade Malmöbon var en slipad karl är klart; men skall Götheborgaren, som mistat sitt vexelbelopp, äfven plikta lika myc - \ Den 14 M a j. mycket för det lian dragit utrikes vexel på 8 dagars sigt? Flera sådana exempel kunde anföras. Då nu den mindre lagkunniga allmänheten icke skulle begripa grunden för en sådan rättvisa, så behöfdes icke mer än ett par dylika händelser för alt fullkomligt förbrylla bjernorna, och på många är skulle ingen våga taga en inrikes vexel i hand, af rädsla att den möjligen kunde vara en utrikes. På alla dessa skäl vågar jag tro, att H. LagTJtsk. rättar ett fel, som detta Utsk. med II. St. får dela, att nemi. rÖrtde sammanbindningen af inoch utrikes vexellagen icke hafva tillräckligen motiverat sitt förra betänk, och den derpå uppgjorda und. skrifvelsen till K. M. Då förslaget i öfrigt icke behöfver väsendtligen rubbas, sådant det i den nåd. propos:n förekommer, så hyser jag den förhoppning, att saken återkommer i dess rätta skick, hvarur endast missförstånd och brist på motivering kunnat den försätta. Frih. Boye, Ludv.: I de anmärkn:r, som den siste värde talaren gjort vid K.
Genom kungörelse af d. 13 dennes, har Konungen i nåder förordnat, alt tullafgifterna skulle från nämnde dag intill 1854 års slut, nedsättas å koksalt med 18 sk. b:ko på t:n, å björkved med 12 sk., å bok och ek med 18 sk. och å alla andra slags ved med 8 sk. famnen. Dessa belopp utgöra hälften af hvad nu gällande Tulltaxa utsätter för dessa varor. Hela tullen derå för de 5 åren 1848—1852 har, i medeltal utgjort för saltet 194,500 R:dr, hvaraf hälften belöper till 97,250 R:dr om året. Bokeller ekved har ej, nämnde år, varit förtullad. Halfva tullen, under samma tid, har för andra slags ved, belupit till 2,790 R:dr i årligt medeltal. Hela nedsättningen af årlig statsinkomst utgör alltså 100,040 R:dr, Denna summa kan icke komma att förminska de tillgångar, Ko - 364 Den 31 D ecember e. m. nuugen påräknat, och npgifvit för den nu pågående statsregleringen, och emedan medel då skulle saknas till åtskilliga af K. M. såsom oundgängliga ansedda behof. Jag kan heller icke antaga ali nedsättningen i tullafgiften å koksalt eller ved, hörer till dem, om hvilka K. M. i staispropos.-n förklarar Sig vilja till R. St:r afgifva särskild Nåd. Propos. ty dels har K. M. af egen magt, redan gjort denna nedsättning, och dels har hon skedt, icke för de 3:ne år, sorn intill nästa Riksdag förflyta, utan endast för det nästföljande. Åtgärden är alltså provisorisk, otvifvelaktigt vidtagen till att, för ögonblicket, minska dyrheten på förenämnde varor.
Jag respekterar hertigen af Westmoreland, sir ni, sir ni. Sålunda bekymrade sig mr Brown ej om fru Halls elaka lynne. Bakom henne stod en högre makt och bakom denna en än högre: hertigen af Westmoreland. Också var fru Hall alldeles för förståndig att visa sig onådig mot Brown. Hon trodde, att hon fått sin vilja fram, och det var henne alldeles tillräckligt. Och när fêten väl var börjad, blef fru Hall så upptagen af sina gäster, att hon ej märkte förändringarne i sina arrangemanger. Hon ville blott en sak, men den ville hon prompt, nämligen öfvertyga sig själf och andra, att hon styrde häruppe i våningen med lika omisskännelig makt, som herr Hall styrde nere på contoiret. När mr Brown kom ned i skänkrummet, stodo där tvenne trädgårdsdrängar från Gunnebo. De hade blifvit inskickade med blommor och grönt från orangeriet därstädes och väntade nu på, att någon af betjänterna skulle komma och bära upp blommorna till fru Hall, som själf lade hand vid blomsterarrangemangen. Men ingen af betjänterna ville gå. Den ene skyllde på ett, den andre på ett annat. – Det är lika bra, att karlarne gå själfva. Torka af fötterna och bär upp korgen för stora trappan, gå så rakt genom stora salen och in till vänster, där sitter hon. Det blir nöjsamt för er att se all grannlåten däruppe. Det tyckte nu också drängarne och voro därför ej svåra att öfvertala. Fru Hall såg på karlarne, som stodo i dörren med den stora korgen emellan sig. Lille Azor skällde ursinnigt och nafsade efter deras ben. Den ene af drängarne sparkade undan hunden och mumlade: Förbaskade racka! Men nu ljöd fru Halls myndiga röst. – Dra genast af stöflarne, karlar! Trädgårdspojkarne drogo af sig stöflarne. De voro alldeles förskrämda och vågade inte titta upp från golfvet, långt mindre se sig omkring på grannlåten. De önskade sig långt borta från allt eländet. Om det blott vore öfverstökadt! Men nu först började det: – Var försiktiga!
Maj:t inom denna hufvud-titel för Försvarsverket i Nåder kan pröfva nödigt att vidtaga, upptages j penningar 194,324:32, 7, sartit 4,000 tunnor spannmål,hitförda från 9 hufvud titeln a 4! B:dr tunnan 18,000: 3. dragnings - Staten till denna hufvudtitel blifvit öfverförda de vid £if - Regementet och Lif-Gredna* dier - Regementets Rusthålls-för* delning , genom dessa Regementens förändring till Infanteri, en* ligt på 50 år afslu tade Contracter besparde Indelnings-rentor, till ett belopp af 819: 4* Indelnings-rentor vid åtskilliga Indeldta Regementet, som efter Indelningsverket till innehafvarne utgå , men icke äro i Staten upptagna; och på det denna utgift ma blifva i Staten synlig samt Indelnings - Verket och Staten öf - Transport 352,315: 33. 7» JDen x 4 Juli. 1261 Transport 222,315:32. 7. verensstamma, så upptagas dessa Bentor härmed - • 1,032:38, 8, Tillökning i Spann måls-värdet för de på denna hufvud-titel uppförda 3 5,716 tun-, nor Garnizonsspannmål ä^- B:dr tunnan, likmätigt Biksens Höglofl. Ständers vid den« na Biksdag fattade beslut i 17,858: Hvaremot afgår värdet Jför 335 tunnor g* kappar Kronotionde-Spannmål , som för åtskilliga Indeldta Begementer varit uppförda å förra äxens Stater utöfver Indelnings-verket och nu blifvit upptagna ibland Stats-Verkets Inkomster, utgörande, efter Kronovärdi å 36 skill, tunnan, 251 B:dr 22 skill. 5 r:st., då rätta summan genom de nu beslutade förändringar och tillökningar blifver 241,005 B:dr 10 r:st.