Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af detta skäl får jag hemställa till R. o. Ad., att nu fatta det beslut, att detta ärende, så snart frågan om representations-förändringen blifvit slutligen pröfvad af R. o. Ad., måtte förekomma till afgörande och då först uppföras på föredragn.listan. liiHallenborg, Carl Joli.: Jag förenar mig med Frih. Sprengtporten. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag fattade icke bestämdt huruvida Frih. Sprengtporten yrkade all betänk, skulle förekomma redan i dag, i händelse representations-frågan så tidigt kunde afslutas, eller om det skulle ske i nästa plenum. Om Frih:n yttrade den sednare meningen, så har jag intet deremot. Men att företaga frågan i dag, då hvarken jag eller, såsom jag förmodar, de fleste hafva betänk, med sig, anser jag vara förhastadt. Frih. Jag har ingen anledn. att förmoda, för att dömtna af gången utaf discussionen ronde representations-förändringen, att vi skola så hasigt komma till slut med detta mål, att vi redan i dag skulle kunna komma i tillfälle alt företaga det ärende, som jag nyss nämnde. För att emedlertid förtydliga min mening i detta afseende, får jag förklara, att jag finner mig fullkomligen tillfredsställd dermed, att detta äiende uppföres först på listan, och 4 Den a November f. m. blir det första som föredrages i nästa plenum, såvida det mål då är bragdt till slut, som R. o. Ad. nu har före till öfverläggning. R. o. Ad. beslöt att StatsUtsk:s mern. N:o 345 skall sättas främst på listan i nästa plenum, i händelse pröfningen af det mål, som nu var under öfverläggning, då vore bragt till slut. Fortsattes pröfningen af Coust.Utskrs meni. N:o 38, angtde National-representationens ombildning. Frih. Hamilton, Hugo: Den punkt af Hr von Hartmansdorff^! förslag, som nu förekommer till pröfning, är den, som rörer formationen af öfre kammaren.
Proposition N-.o 44. genhets undanrödjande, låta verkställa tillbyggnad å norra pieren, förklarade Kongl. Maj: t, den 8 Januari 1853, att hamnen skulle under ytterligare tio år, räknadt från samma års början, af Hamn-direktionen underhållas och administreras under fortfarande kontroll af Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader; hvarjemte, för vinnande af tillförlitlig kännedom, huruvida, till förminskande af tångindrifningen i hamnen, en tillbyggnad derstädes behöfde utföras, eller om, i enlighet med hvad Styrelsen föreslagit, tången skulle hastigare och på ändamålsenligt sätt kunna med ångmudderverk uppfordras, Kongl. Maj:t anbefallde Styrelsen att under loppet af år 1853, låta på hamnkassans bekostnad genom Chefen för södra vägoch vattenbyggnads-distriktet verkställa de i afseende härå erforderliga undersökningar, på det att de åtgärder, hvartill samma undersökningar föranledde, måtte kunna bringas till utförande i den mån hamnkassans tillgångar sådant medgåfve. Sedan, med anledning häraf, flera särskilda förslag blifvit uppgjorda och hos Styrelsen granskade, utan att dock något af dessa förslag, enligt hvilka blott den norra hamnarmen skulle förlängas, (unnits antagligt, samt Styrelsen derefter anmodat t. f. Chefen i södra vägoch vattenbyggnads-distriktet, Majoren A.
Änteligen får jag ock anmärka, att om å ena sidan Lagutskottet velat lemna inteckningshafvare, vid ifrågavarande tillfällen, ett i min tanka onödigt tillfälle att yttra sig angående inteckningarnes dödande, har dock å en annaa sida Utskottet så föreslagit prasscriptionstiden, att detta tillfälle i vissa fall icke möjligen skall kunna begagnas. Att nemligen desse skulle hos Domstolen aflemna sitt genmäle, å landet vid Hasta Ting ejter den dag kungörelsen sista gången funnes i Tidningarne införd, blifver väl omöjligt, om t. ex. annoncen stöde införd i dag i Tidningarne, Tinget börjades i morgon vid någon Domstol i Skåne, och fordringsägaren bodde i Norrland, eller till och med , om Domstolen och inteckningshafvaren voro hvarandra närmare, Äfven för Staden är terminen af en månad efter sista kungörelsen i Tidningarne nog knapp; och torde derföre en lämpeiig jämkning af praescriptionstiden böra äga rum, oin eljest principen skall bibehållas, samt åter - 113 Den li Junii J. m. remiss, åtminstone i detta afseende finnas vara behöfvelig. Grefve Spens9 Carl Gustaf: Emot den af Lagutskottet föreslagna redaction, torde det tillåtas mig få göra följande anmärkningar: Orden: ”eller, i händelse af klander, fastställd blifvit” synas mig vara öfverflödige och meningen innelattas i det föregående: ”så snart Auctions förrättningen vunnit laga kraft.” Stadgandet: ”att Auctions förrättaren bör afgifva bevis så väl om Auctionens laga kraftvunna egenskap, som ”i hvad mohn köpesumman till gäldande af de uti fastigheten intecknade fordringar varit tillräcklig och inteckningshafvarne emellan blifvit fördeladj’> synes mig egenteligen passande endast till utmätningsförrättning. Auctionsförrättaren är der alltid en i lag bestämd Embetsman och fördelningsgrunden är obestridlig, eller åtminstone vanligtvis obestridd. Deremot finnes intet hinder, att vid Auction för concursmassas räkning, antaga hvilken enskilt man som hälst till Auctionsförrättare, och utbetalningssamt fördelningsåtgärd och ansvar åligger Sysslomännen, efter ConcursDomarens föreskrift.
På det likväl ingen må häraf missledas till den föreställning, att, genom reulisering af Stadens Fastighets-tillgångar, skulden kunde blifva först »betald, och derefter ett ansenligt öfverskott uppstå, Staden eller dess Drät - 108 sel-Verk tillhörigt, bör på detta ställe anmärkas: alt de af Magistraten och Borgerskapets Äldste utsedde Revisorer, efter granskning af Drätsel-Verkets förvaltning år i832, uttryckt det omdöme, att, af Stadens Fastigheter och Tomter, omkring 4fö voro oumbärliga för allmänna eller municipala behof, samt att endast i/5 var att anse såsom en Capital-tillgång, användbar till gäldande af Stads-Cassans skulder: att, sedan denna tid, någon på omdömet i det hela verkande förändring i Stads-Cassans fastighets-tillgång icke inträffat: och att, om äfven den uppgifne proportionen icke kan såsom osviklig antagas, är likväl otvifvelaktigt, att ganska många och ofelbart de betydligaste af Stadens fasta Egendomar äro, med afseende på de Staden åliggande många och vigtiga allmänna förbindelser, inabalienabla. Uti Öfver-Ståthållare-Embetets sednaste Femårs-Berättelse yttrades, att åtskillige högst betydlige utgifter förestodo för Stadens Cassa att bestrida, hvartill utvägar för det närvarande saknades, och att kännbar blefve isynnerhet kostnaden för en nödvändig ombyggnad, af Canalen och Slussarne emellan Södermalm och Stadenj eller för att, på sätt alternativt blifvit föreslaget, i stället öppna en communication emellan Mälaren och Saltsjön genom Hammarby sjö ifrån Skansgrafven till den så kallade Dockan vid Svingelsvik; i hvilket afseende beräkningar och Chartor voro under uppgörande af Öfversten och Riddaren Lagerheim. I detta ämne anföres här, med underdånig tacksamhet, att Eders Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref den g December i836 täckts förklara, det Eders Kongl.
Chefskapet bestämmer huru och i hvad ordning de färdige Sedelhlanquetterne skola till Sedlar förvandlas, iakttagande dervid, att så väl vuleurpåteckning, sorn numerering, datering och underskrift å alla sedlar af öfver 10 R:drs valeur ovilkorligen verkställes på eri gång och samfäldt af de Emhetsoch Tjen stemän, som dermed taga befattning, så att aflevereringar från den ena till den andra, med deraf följande mellantider och förnyade omräkningar, undvikas. Feltryckte äfvensom felskrifne Blanqueller ombytas härvid genast för dagen i Sedel-Contorets Blanquettmagasin, med bifogande af reversal. Tdlverkningslistorne tjena till verification för bokföring.
Domkapitlet icke misskände Skolläraren T:s uti den afgifna förklaringen uttryckta nit om sabbatens helgd och ej heller funne all grund saknas för den af T. uttalade farhåga, dels att genom Skarpskyttarnes vapenöfningar på söndagseftermiddagarne mången hindras från begagnandet af de tillfällen till kristlig uppbyggelse, som på nämnda tid kunde erbjudas, dels att det uppkomna bruket att på söndagarne anställa dessa öfningar med dem ofta åtföljande bullrande förlustelser skulle menligt inverka på den vördnad för sabbatens helgd och frid, som i ett kristligt samhälle vore tillbörlig; Domkapitlet likväl ansåge sig böra erinra Skolläraren T., att han icke ägt laglig befogenhet att underlåta uppläsandet från Predikstolen af ifrågavarande kungörelse, som för sådant ändamål af en med offentlig myndighet beklädd person aflemnats, samt förständiga honom, T., att för framtiden i dylika fall ställa sig i lag gifna föreskrifter till efterrättelse. 99 Vid granskning af fångförteckningarne anmärktes att, sedan förre Gardisten Jöns Eriksson, häktad för förfalskningsbrott, blifvit den 6 December 1864 af Chefs-embetet vid Svea Lifgarde öfverlemnad till Öfverståthållareembetet för Polisärenden för att till ransakning vid Stockholms RådstufvuRätt befordras, de till målet hörande handlingar icke förr, än den 2 påföljande Januari, kommit Rådstufvu-rätten tillhanda, så att Eriksson först den 3 Januari blifvit till förhör inför nämnda Rätt instäld; i anseende hvartill jag i skrifvelse till Advokatfiskals-embetet i Kongl. Svea Hofrätt förordnade om åtal emot vederbörande, som till berörda dröjsmål befunnes vållande, under påyrkande af ansvar och ersättningsskyldighet.
Blänkande öfver dtt af 1822 års Riksens Ständers Revisorer klandrade inköp, för Allmänra Ma» gazinstnrättmngens räkning, af den så kallade Eldqvarnen här i Hufvudstaden. S. D. f. m. Wid förnyad föredragning af Lag» S3mt Allmänna Besvärs och EI<onomiU'skottens den 29 sistlidne Augusti under No 16g afg Lie, samt den 5 dennes e. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde an. mnrkningar vid Utskottens förut médÖeldte Betänkande, angående yrkad ändring uri Kongl. Förordningen den 22 Julli i833? om Ränt. gifvares och Räntetagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, fann Rodderska - Fröt. Utdr. d. 27 Stpemb. 1813. I007 \ pet och Adeln för godt, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige frenne Stånden gilladt, för dess del dervid låra bero. S. D. Wid förnyad föredragning bifölls LagUtskottets den 26 sistl. Augusti under N:o 171 afgifne, samt den 12 dennes e. rrv på biidet lagde B tänkande, i anledning af gjorde motioner, angående dels alskaffande, dels inskränkning af Borgenärs bysättningsrätt för skuld, den Gäldenären ej mägtar godtgöra. S. D. f. m. Föredrogs å nyo och bi fölls BancoUiskottett, den 8 dennis under N:o 53 afgifne, samt den 13 derpå följde e. m på bordet lagde Betänkande, rörande det vid sista R ksdag anslag' e lånebiträde 'ö åteti ppbyggande af Gymnasii och Scholehuset i Calmar. S. D. f. m.
Jag finner det icke underligt, om våra papper endast med svårighet finna åtgång på den utländska marknaden, ehuru Fullmäktige i Riksg.-Kont., i min tanke, visst icke skött affärerna illa, fastän de icke kunnat till fullo uppfatta huru hastigt kapitalanvändningen under de sednare år-tiondena vuxit utomlands; men då räntan blifvit högst betydligt uppjagad och detta ännu mera måste blifva händelsen till följd af kapitalsökandet i och för de Turkiska och Ostindiska jernvägsföretagen, blir det för oss, som icke kunna erbjuda så hög ränta, säkerligen under en längre tid omöjligt att erhålla lån på drägliga vilkor. Jag tror också att sådant icke erfordras, ty med den höjd, Statens inkomster numera uppnått, bör det blifva möjligt, att årligen använda minst 3 millioner af inkomsterna till jernvägsbyggnader. I afseende å lånebidrag till bibanor, vill jag anmärka, att, i min tanke, Staten icke kan bättre använda penningar än genom lemnande af lån åt solida bolag af industriidkare, som förenat sig om att bygga bibanor. Det är nemi. den största utsigt att jernvägen skall vara klokt kalkylerad, nar det gäller delegarnes eget skinn, och dessa äro särskildt intresserade af att så mycket som möjligt öka rörelsen på deras bana. Staten vinner dessutom högst betydligt genom den förökade rörelse på statsbanorna, som blifver en följd af den trafik, som tillföres dem från bibanor, hvilka med skäl blifvit kallade »matare» till stambanorna. Mycket kunde vara att tillägga, men jag vill icke längre upptaga R. o. Ad:ns tid. Jag älskar varmt den Wermländska befolkningen, synnerligast den som bor i provinsens norra del — af en värd talare benämnd ödemark, men der dock finnes en befolkning af mera än 200,000 personer. Denna befolkning har under ett hårdt klimat, med en föga fruktbar mark och skogar fyllda af snö, dock icke alltid till följd af de omtalade snöstormarne, som rasa värst på slättbyggden, genom hårdt arbete tillkämpat sig en industri, större än inom någon annan del af vårt land. Jag önskar den all framgång samt att den måtte få uppfyldt sitt billiga anspråk på hjelp i sin handtering. Jag röstar för bifall till Riksgälds-afdelningens förslag. Hr Stuart, Garl Gustaf:
R:dr öre Flyttsaker: reseförnödenbeter, al egaren sjelf medförda, då. de af vederbörande tullkammare eller tullinspektion finnas ej öfverstiga hans behof under resan Fria. inkomna för sådana Svenske undersåters räkning, som varit å utrikes ort bosatte, så framt de vid införseln finnas gamla och brukade samt, på särskild anmälan hos General-Tullstyrelsen, pröfvas ej öl vers tiga egarens behof Fria. öfriga inkommande gamla och brukade husgerådseller andra lösörepersedlar (hvilkas införsel, älven såsom nya, ej genom denna taxa är i allmänhet medgifven tullfritt eller emot lägre tull, än högst 10 procent af värdet, då sådan förtullniugsgrund bör tillämpas), när de vid införseln, på särskild anmälan bos tullkammare eller tulldistriktchefer, vid 300 R:dr Riksmynts värde eller derunder, samt hos General-Tullstyrelsen, då värdet öfverskjuter 300 R:dr Riksmynt, pröfvas icke öfverstiga egarens behof R:dr 100 Runt 10 Flädermos och saft; hänföres under Apotheksvaror. Fläsk 1 centner 2 50 Fnöske, bered t Fritt. Fogellim; hänföres under Lim, andra slag. Foglar. lefvande Fria. slagtade; hänföras under Kött. preparerade till naturalie-samlingar; hänföras till naturalier. Folier, tenn-, eller Stanniol 1 skålp. — 15 Formar, af jernbleck eller annat ämne för sockerbruken, tryckoch pappersformar, äfvensom formar, som begagnas till pastellage-arbeten; hänföras till Redskap och Machinerier. Fosfor 1 skålp. — 15 Fransar; so Gulddragareoch Snörmakare-arbeton. Friktions stickor och Friktionssvamp; se Tändstickor och Tändsvamp. Frukter och Bär, ej specificerade: friska 1 centner — 50 inlagda i bränvin eller ättika 1 skålp. — 30 torra. ■ • 1 skålp — 6 insyltade; hänföras under Konfityrer. 30 Förslag till Tulltaxa. Qvantitet för Införselstull. tullberäkningen. Riksmynt.
Och Göthiska Kämpen tryckte säll Den Nordiska Kämpens hand, Och högljudt skallade Östanfjell, Och högljudt skallade Vestanfjell: En Kung, ett Folk, ett Land! En Kung, ett Folk, ett Land: skall nu vår lösen vara, Vårt fröjderop, från strand till strand, Och fälten repa upp och bergen återsvara: En Kung, ett Folk, ett Land. O Carl! se dina barn. De gläda sig, o Fader! I dina Kronors milda skygd, Som, likt de strålande ovanskliga Plejader, Bevaka Nordens bygd. O Manhems Patriark! med fröjdfull blick på Hjelten, Och handen åt en Son-Son sträckt, Välsignar Du i dag, från Ishafvet till Belten, En enda brödraslägt. Der Krigets thordön röt, nu herdaflöjter skalle, Då dagen gryr och då han flytt! Der Kämpar stupade, nu gyllne skördar falle För svärd i lia bytt! Och blifve våra dar, i hägnad af din spira, En fridens oafbrutna fest, Som redlighet och flit och stilla dygder fira, Och der hvar vän är gäst! Men, kommer fienden, han bäfva skall tillbaka För norrskenet af våra svärd, Och för den höga Thor, hvars dubbla viggar skaka En trotsig underverld. Så länge Boreas kring våra kullar andas Sin friska, fria andedrägt, Skall Göthers mannamod och Norrmäns styrka blandas Hos Skandinavers slägt. Så länge böljor, som volkaner, kring oss sjuda, Som lejon, ryta från vår strand, Skall dälden repa upp och klippan återljuda: En Kung, ett Folk, ett Land! CANTAT Till Kronprinsen CARL JOHAN. Uppförd af Kongl. Musikaliska Akademien, Skynda, Euterpe! kom, Terpsichore! Samla dig, Konsters och Gratiers tropp! Hjelten Er nalkas, den Milde och Store, Tidhvarfvets undran och Skandiens hopp. En blixtrande blick Från den Väldige gick: Då tystnade Agget och Kriget och Bore. En leende blick af den skyddande Kämpe,
Hr Frih:n har jemväl yttrat, alt om R. o. Ad. endast skulle besvara den invändning, som BorgareSt. -s ledamöter gjort, så skulle i förstärkta StatsUtsk. samma vägran åter inträffa. —Det är en svår beskyllning, som Frih. Cederström således gör BorgareSt:s ledamöter, — nemi. att de skulle hafva sagt annat än hvad de menat. Jag vill ej göra likaså, och jag hoppas att R. o. Ad. med tnig instämmer. Hr Cederschjöld har anfört, att om Ståndet skulle yttra sig så som jag föreslagit, så skulle det derigenom vara förhindradt att sedermera befatta sig med inbjudningen. Om votering inom det förstärkta Utsk. går för sig, såsom jag hoppas och förmodar, så är all pröfning af inbjudningen öfverflödig; men om deremot de spå - 438 Den 29 Maj f. ra. domar, som Frih. Cederström, Anders, gjort, gä i fullbordan, och ingen votering äger rum, så står det Ståndet öppet att besluta öfver inbjudningen. Hr Cederschjöld har äfven önskat, att särskild propos. måtte göras ang;de inbjudningens uppförande främst på föredragningslistan till nästa plenum. Suni det ändamål med inbjudningens pröfning, hvilket jag nu antydt, skulle förfelas genom hennes företagande i var nästa sammankomst, så måste jag bestrida fattandet af ett sådant beslut, som Frih. boye oell Fir Hjerta föreslagit, samt fortsätter mitt yrkande på den propos., som jag förut begärt. Hr Lagerheim: Till en början tager jag mig friheten att anhålla, det Hr Ridd SecreCn ville upplysa, huruvida någon underrättelse ankommit från PresteSt., huru och på hvad sätt frågan inom detta Stånd blifvit behandlad. Underl. Ridd.Secret, tillkännagaf, att han icke derom erhållit någon officiel underrättelse, som han å embetes vägnar kunde meddela. Hr Lagerheim: Tvänne ledamöter af detta Stånd, nemi. Frih.
Men i detta hennes första skick var allt det, som nu hos henne är kallt, ännu varmt; så de strömmar och bäckar, som genomspelade hennes hy såsom ådror, uppsprungna ur heta källor; också var hon då ännu öfverallt omkringgjuten af en ljum morgondaggs-dimma, som vidmakthöll luftens fostrande blidhet. Så långt hade nu de tre principerna: Ljuset, såsom den solariska, Äthern, såsom den intermediära, och Luften, såsom den terrestra, genom sin samverkan bragt Jordens organisering; och hon befann sig i sin barndomsålder, begåfvad med hvarje förmåga, att gå sina kommande åldrar till mötes. Ty äfven hennes eget lefnadslopp har, liksom hvarje annat till Naturverlden hörande, icke blott skiften af år och dagar; utan, med detsamma, jemväl i stort den vexling och följd af lefnadsåldrar, som i smått motsvaras af årets fyra tider och dygnets fyrdelade stunder. Det förestod henne derföre nu, att ur sin barndom träda in i sin ungdom; och det genom en öfvergång, som blef hennes jungfruliga ålder. Af denna återvänder en årligen fortfarande afbild, ehuru flygtig och söndrad, i hvad vi kalla Vår, eller sommarens början. Men hos forntidens Vise och Skalder, hvilka, jemnförde med oss, lefde i närmare gemenskap med Himlen, träffa vi den fullständigare bilden; i en af deras heliga sägner, dem man fåkunnigt anser endast för sagosnack. Det är hågkomsten af ett tidehvarf, som de benämna det Gyllne, eller Saturni; då Jorden, smyckad af beständig vår, beboddes och omedelbart styrdes af idel himmelska makter och dygder. Ett sådant tidehvarf har verkligen, och bevisligen, varit till. Vi hafva funnit, att den späda Jorden, tillväxande i krafter till större sjelfbestånd, mer och mer aflägsnade sig från Solen, med vidgade afstånd och omlopps-kretsar; ända till de yttersta för henne bestämda, vid hvilka hon alltsedan förblifvit.
Prot. 1834 och t83S. 6 Samt. 2 Afd. 5 4-de Häftet. 3c Bancooch Lag-Utskottens Memorial N.o 6. delns eller Bonde-Ståndets beslut, men är deremot af de öfrige Stånden bifallen; och hemställa Utskotten således, att Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet äfven måtte antaga densamma, såsom den i3 i ordningen, lydande, som följer: För upptagande och behandling af concursmålet, äfvensom för meddelande af års stämning å Bankens andre borgenärer, än innehafvare af tryckta eller graverade creditsedlar och invisningar, vare behörig Domstol den Rätt, sorn i 4 §• omförmäles. 12 Si morn. har icke något motsvarande uti Ridderskapets och Adelns eller Bonde-Ståndets beslut, och torde, vid sådant förhållande, samt enär detta Moment ej innefattar något egentligt lagstadgande, få utgå. Samma Ss2, 3, 4 °ch 5 mom. äro gillade af Presteoch Borgare-Stånden, och till principerne jemväl af Ridderskapet och Adeln, endast med den skiljaktighet, att Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet ansett sista perioden af 3 morn. ”och vare omsättning deraf förbjuden” böra uteslutas. På grund häraf hemställa Utskotten, alt den blifvande i4 §. må erhålla följande lydelse: Aclier eller lollbref må icke belånas i den Bank, der de äro utgifne. Med undanlag för cassa-creditivj må län icke beviljas på längre tid än 9 månader.
Secreteraren står yid sitt Protocoll, under åsyn t? &etoi>ar e. ni. 6? af Herr LandtMarskalken, under grar&kning af Ridderskapet och Adeln, för hvilka alla ProtoColl och expeditioner till justering uppläsas. Om han skulle vilja eller viga bjuda tilly att i något fall aflägsna sig från sanningen, tror jag det ibland Ridderskapet och Adeln finnes så mycken upplysning och kunskap, att han snart skulle tillrättavisas. I öfrigt vét jag ej, hvarföre i en samling, der åtminstone trefjerdedelar utgöras af Em betsmän, som besluta och leda besluten, mera än Secreteraren, hvarföre, säger jag, när icke den sattsen hvarken kan eller får efter Constitutionens anda antagas, att Representanterne icke må vara Embetsman det der - emot skulle stadgas, att den Secreterare, sorn blott eger att utfärda våra beslut, skulle ensamt ifrån Erobetsmanna-banan utestängas. Det har blifvit citeradt, att, efter vår Grundlag, vissa frändskap hindra ifrån utöfningen af atskillige högre Embeten och förtroenden. Men detta är dock icke något nytt stadgande för Grundlagen, ty det har sin grund i Rikets allmänna Lag, och är någonting så vanligt, att ex. emplet deraf icke lärer kunna lämpas hit. Al t hvad man nu föreslagit, grundar sig på en alltför besynnerlig sats, för hvilken jag icke kati göra mig redo, på ett misstroende för mensklig svaghet, till den grad, att jag ville kalla det nå» got annat, om jag icke borde akta mig att stöta någon. Man talar om Regeringens inflytande* och jag har ofta hört derom ordas. Jag anhåller nu, att éS Den 17 Oclolrr e, nr, ingen må förtyda mina ord, om något skulle undfalla mig, som vöre mindre behagligt; men jag tror det vara nyttigt för en Eepresentant att någon gang göra sig reda för detta sa ofta åberopade inflytande.