Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
15:de punkten, innehållande förslag, att kopparmyntet må präglas af en legering, bestående af 95 delar koppar, 4 delar lenn och 1 del zink, och 16:de punkten, innehållande tillstyrkande att det nya myntsystemet må tillämpas från och med början af år 1836. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter föreslagit och tillstyrkt. 17:de punkten, innehållande Utsk:s, under förutsättning af bifall lill dess särskilda hemställanden och förslag, sammanfattade förslag till allmänna räknesättet i handel och vandel samt vid bokföring, äfvensom till utmyntning af silfver och koppar. Hr Gr. o. Landtm, yttrade att R. Ad. torde finna alt det i denna punkt framlagda förslag måste undergå förändringar i följd af R. o. Ad:s redan fattade beslut, samt började derjemte framställa i hvilka delar en sådan förändring erfordrades; hvarvid Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade: Jag får vördsamt hemställa, huruvida icke det vore lämpligt, att Hr Gr. o. Landtm, framstälde propos. å bifall till Utsk:s hemställan i denna punkt, med iakttagande af de förändringar deri, hvilka af R. o. Ad:s föreg:de beslut föranledas. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt han, i anledn. af de beslut R. o. Ad. fattat hade ämnat och nu finge hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla U(sk:s ifrågavar:de beslut med de förändringar och Den 22 Februari e. m. 263 tillägg, som medelst fi. o. Ad:s sedan fatlade beslut blifvit bestämde ; Ropadas Ja. 18:de punkten, innehållande anmälan, att Utsk. icke skall underlåta, att till R. St. inkomma med förslag till de förändringar i afseende på Bankens sedelsystem, hvilka kunna erfordras såsom följd af det heslut, ang:de myntoch räkneenhelen samt dess indelning, sorn kan varda af K. M. och R. St. fattadt. R. o. Ad. fann denna punkt icke föranleda lill annan åtgärd än alt läggas till handlingarne.
Vid beslag skall, till säkerhet för de böter, som ådömas kunna, det i bränneriet och dertill hörande förvaringsrum befintliga, lofligen tillverkade bränvin i förvar tagas. § 96. I bränneri skall under tid, då bränvins tillverkning eller destillering der verkställes, städse vara i bevitnad afskrift anslaget vederbörandes bevis, att tillverknings afgiften för samma tid blifvit erlagd. Beviset bör derjemte i hufvudskrift vara att tillgå, när dess uppvisande påfordras af brännerikontrollör eller den, hvilken tillsyn vid bränneri såsom tjenstepligt eljest åligger, eller sorn är skyldig att förbrytelser mot denna författning åtala. § 97. De i denna författning utsatta afgifter och böter beräknas i bankomynt. lO Art, Om redskaps inlåsning. § 98. Enkel redskap, med eller utan mäskvärmare, skall, till de delar densamma utgöres af koppar eller malm, för allmänna medel inlösas, med en tiondedels förhöjning utöfver det värde af gammal koppar och malm, Konungen bestämmer. Redskapsägare, sorn vill sig af sådan förmån begagna, skall dock, inom tre månader efter det denna författning trädt i verkställighet, redskapen anmäla och aflemna å de möten, Konungens Befallningshafvande för sådant ändamål utsätter. n 11 Art. Särskilda stadganden får den brdnvinstillverkning, som utofvas i Mindre bränneri är 1855. § 99.
Holm och Olof Johansson från Stockholms län, Jan Samuelsson från Calmar län och Guslaf Pellersson från Östergöthland instämt. af Jöns Mansson från Malmöhus län: ”De grundsatser, som Utskotten så väl vid denna, som många föregående riksdagar uttalat och följt, i afseende på bränvinshrännings-heskattningen, kan jag icke erkänna såsom riktiga. Det synes mig, såsom ville man med hög beskattning fördyra sjelfva varan. En lång följd af är, hvarunder denna åsigt gjort sig gällande, hade dock bordt öfvertyga om motsatsen. Det kan nemligen icke bestridas, att bränvinsbränningen genom den högre beskattningen endast uppdrifvits, och i stället att före den tid, då en slik beskattnings-sjuka ännu ej bemäkligat sig våra statsekonomer, yrket var ett husbehof, har det sedermera allt mer närmat sig fabriksmässighet. Kopparslagarens uppfinningsförmåga har efter hvarje riksdag tagits i anspråk, för att, medelst redskapens förändrade konstruktion, bringa dem till deri möjligen högsta afverkning. De små pannorna hafva visserligen också måst hringas derhän, att de nu kunna afverka ett högre kannelal, än dermed var möjligt, eller ens anadt för 30 å 40 år tillbaka; men de äro dock både små och overksamma, jemförelsevis med de allt uppslukande konstapparaterna. Likväl hafva dessa sednare erhållit ett synnerligt omhuldande; ty då en 62 kannors panna af enkel redskap, med stark drifning, endast kan tillverka fyra å fern tusen kannor bränvin på 6 månader och i beskattning ansetts lika med en 10 kannors panna af tredje klassen, eller 100 Rrdr; så visar dock erfarenheten, att denna sistnämnde, på lika tid, afverkar minst 18 å 20,000 kannor bränvin. Häraf har dock den oformligheten uppkommit, att, då för den enkla redskapen erlägges något öfver 11-J rst. i skatt för hvarje afverkad kanna, har den i samma kategori ställda konstapparaten icke mer än något öfver 2:ne runstyckens beskattning för hvarje afverkad kanna bränvin. Huruvida detta förhållande kan anses rättvist, hemställer jag till en hvars rättskänsla och oförvillade omdöme.
KonglMaj:t sålunda i Nåder bestämt huruledes berörde af Öfverskotts-medlen förskjutne 6000 R:dr skola varda Stats-Verket ersatte, så bör beloppet emedlertid och, intill dess en sådan ersättning inflyter, balanceras uti Räkenskapen såsom förskott emot ersättning. Den andra af Utskottet ifrågasatte Summan är de 10,882 R:dr 16 sk. 8 rst., hvilka, i följd af Kongl. Brefvet den a3 Maji 1821 blifvit å Öfverskotten forskottvis anvisade till kostnadernes bestridande för en Stallbyggnads uppförande vid den i HufvudStaden anlagde Veterinär-Inrättning, emot ersättning genom de af Medicinal-Fondeii förskjutne 5,g85 R:dr 47 s^* sk. 6 rst. till Curanstalterne i Länen och 7,000 R:dr till Nyköpings Läns Curhus, så fort Läus-Lazarettens tillgångar det Stat s-U tskottets Betänkan den. ^65 medgifva; Lärandes Riksens Högloflige Ständer finna denna summa böra såsom förskott emot ersättning uti Räkenskaperne balanceras, samt underdånig anhållan bos Kongl. Maj;l göras om Nådig befallning till Kongl. Stats-Contoiret, att tillse det berörde medel varda ofördröjligen återbetaldte. Beträffande de öfrige anvisningarne, uppgående sammanräknadt till 492,719 R:dr 21 sk. 1 rst., så, emedan de bestå af sådane utgifter, hvilke dels varit af Ri sens Ständer anviste att af Öfverskotten på Stats-Yerkets Inkomster utgå, dels liärrört från uppkommen brist uti åtskilliga förslagsvis gjorde anslags beräkningar, fordrade ingen annan åtgärd, än alt i Riks Staten afskrifvas, dertill Riksens Högloflige
För afhjelpande af de olägenheter, som uppkomma deraf, att det icke i allmänhet är bestämdt, huru beskaffade documenler utländsk skeppare af sådan nation, som, i följd af Handelstraclater, bör behandlas lika med inhemsk, mäste medföra, för att denna förmon åtnjuta, och då det veder tagna bruket att affordra honom Svensk Consuls cerlifical, icke alltid är tillämpligt, emedan sådan embetsman på mångfaldiga mindre handelsplatser icke finnes, bar, uti en till Vä Hofi. Borgare-Ståndet ingifven och tid Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion, Herr C. J. Kock yrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att antingen Commerce-Collegium i Nåder blefve förständigadt att uti dess årliga Kungörelse, angående de förmoner, som i Sveriges hamnar äro främmande nationers fartyg beviljade, fullständigt föreskrifva, 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoltets Belänkande, N.-o 75. hvilka skeppshandlingar hvarje så beskaffad nations fartyg eller skeppare för sig skall medhafva, för att tillgodonjuta den uti Tractaterna medgifna lindring i umgälder, eller ock att det i Nåder stadgades, att för slikt ändamål endast erfordras Tullkammare-pass från afseglingsorten. Med anledning häraf, får Utskottet upptysa, att, i afseende å kungörandet af de i berörde hänseende gällande föreskrifter, för närvarande sålunda tillgår, att General-Tull-Styrelsen, vid hvarje häruti inträffad förändring och serskildt för hvarje främmande Stat, uti Circulärer till samtlige Sjötullkamrarna i Riket lillkännagifver, hvilka handlingar, till följd af gällande föreskrifter, skola, för bestyrkande af samma Stat tillhörige fartygs drägtighet och nationalitet, förevisas, för att de må komma i åtnjutande af de fördelar, som gällande Handels-Tractater dem tillerkänna; men, som
Majit beslöt afföring ur Räkenskaperile af de från äldre tider balancerade tiotusen åttahundrade sjuttiotre Ridr ap sk., såsom Stats-Werkets skuld, och tiotusen tvåhundrade nittiotvå Ridr 29 sk. såsom Stats-Yerkets fordran, enligt Rikets Ständers anhållan, och förordnade, att en praescriptionstid af ett år borde utsättas, inom hvilken anspråk på ersättning för de såsom öfverlevereringar från Postmästare i f. d. Svenska Pommern uppförde 21 Ridr i3 sk. 5 r. skola göras gäl laurde, samt att frågan om liqviden af de 16,485 Ridr 34 sk. 2 rist., hvilka bland Postverkets äldre fordringar balanceras Norrska Postverket till last, borde till pröfning förekomma i sammansatt Svenskt och Norrskt Stats-Råd. 32.0 Angående Kamereraren af Sille'ns anhållan i afseende på dess Revisors-lön vid f. d. Allmänna Magasins-Direclioncn. Anmäld den 3 Oetober s. å.; Kongl. Majit fann ansökningen böra förfalla, i löljd af hvad Rikets Ständer i underdånighet anmält. 33.0 Angående vackt fråga om nedsättning i Skeppsumgälderna för Svenska fartyg. Anmäld den 3 Oetober s. å. Kongl. Majit ville, i anledning häraf, in - 6ä Bil. till R. i St. Just. Ombud sm. Enik. Ber, Hen i5 Jin, 1834. ' hemta Commerce-Collegii utlåtande, sedan Convoy-Commissariatet blifvit liördt. Februarii i83o upptagen till slutlig pröfning, då Kongl. Maj:t fann anledning till något serskildt stadgande om nedsättning i berörde umgälder icke förekomma. 34:0 Angående anslag af allmänna medel till inköp af hemma net Mellby för Staden Strömstads räkning. Anmäld den 3i October s. å.
13 la voteringen, derefter blifva jemkad, ehvad underdåniga besvär deröfver blifvit anförda eller icke, och under den 8 Augusti 1815 anhöllo Rikets Ständer ånyo om jemkning samt uppgåfvo de grunder, som Ständerna ansågo dervid böra följas. Vid 1823 års riksdag tillkännagaf sedermera Kongl. Maj:t, genom nådig skrifvelse af den 20 Mars, att krigsoch kammar-coliegierna bade, uti deras infordrade underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers sistnämnda skrifvelse, varit af olika tankar, angående rotejemkningen, i anseende hvartill och då de af ständerna vid 1815 års riksdag uppgifna grunder icke voro med fullkomlig tydlighet bestämda, Kongl. Maj:t öfvcrlemnade handlingarne till allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet och ville, sedan Rikets Ständer sig i ämnet utlåtit, utfärda föreskrifter till roterings-jemkningens definitiva verkställighet.
Hvarje häftig brytning åstadkommer fru g tan iör skakning af sjelfva grundvalar - LagUt skott rts Betänkande», 495 fte, vacker misstänka om aflägsna följder och inger oro för beståndet af Inrättning gar, hvarpå den kan inverka* Men, likasom man härvid i allmänhet upptäcker en alltför stor ömtålighet eller en öfverspänd farhåga, skall, vid granskningen af de betänkligheter, som emot den föreslagne tvångsrätten blifvit framställde, befinnas, att desamma blifvit härledde antingen från ett allt fpr vida sträckt begrepp om egande rättens helgd , eller från en mindre val grundad förutsättning om omöjligheten att, genom bestämda föreskrifter, förekomma missbruk af tvångsrätten och enskildes lidande, eller ock derifrån att afseendet på mindre betydliga intressen fått gälla mera, ån det högst vigtiga , som genom Författningen blifvit åsyftadt. Det är likväl långt från Utskottens åsigt att söka förringa agtriingen för egande rätten, hvilken, i synnerhet i en conStitutionel Stat, eger att fordra beskydd, eller att påstå det vara utan vigt, att genom tvångsråttens
Sällsamma ödets lek I Ty hvem Julien var Masly denne om icke soldaten och äfventyraren Boulanger, Julien Masly, denne nard, otämjde denne kommupå massans axlar burne dämagog, som prinsessan ledde in på andra vägar, liksom hertiginnan sak, Hertiginnan d ' Uzes är var några månader sedan hennes senaste roman, den första som Diktarinnan hade velat i boklådsfönstren. man sken, som stjärna, tillbeder en äfventyraren, bohémaren och kommunari legion sansculotter? dikta om jordmasom början eskorterades af en » Manuela » signerat, lades Bomanen för den rätta, med sitt guld köpte demokratchefen, diktarinna. Det d ' Uzes hon ansåg vara den en roman, en roi lifvets verklighet, oeh hon gick med i boulangismen. Hvar odygd. åker fram, har hon sitt straff på medan: Ho lustan hysa vill, han måst ock hysa svedan. Som skugga följer kropp, så följer hugnad dygd: Odygdens följe är nöd, ånger, skam och blygd. pOLUMBUS, H O N TILL BESLÖT EN BOULANGERS DOCK ANFÖRTRO STERNAS FÖR SIG TILL DOCK A T T STÄLLA SIG ÅT — LÅTOM HANS VAR KLARADE ABSOLUT SIG PÅ — OSS SÄGA BRODER, MILLIONER VILLE AF PARIS, ELLER ATT F Ö R B E R E D A TRE FÖRST GREFVEN TRONPRETENDENT, ROJALISTISKA O C H DAG DISPOSITION. FÖR MÖTE, VARA VII ». VÄNDE HON O M VILJA OCH FÖRBLANDA SIG I politiska D E N NÄMNT, DÅ JAG HERTIGINNAN DRAMAT, UNDER EN UPPLEFDE UPPLEFDA DRAR.
Nej, kära » Stade », i de allra flesta fall kan jag tryggt försäkra, att » värdinnorna » efter sitt tröttsamma dagsarbete äro glada att få lämna inackordenterna i fred och själfva ha litet lugn för att kunna känna, att de ännu ha skymten af ett hem i behåll. Man kunde frestas fråga: hvilken har det mest tröttsamt, eller hvem gifver eller mottager mest? Centralt läge söka alla efter och att söka bostad vid Horns-, Skanseller Norrtull, då man måste ha inackordenter, det är lönlös möda. Ingen söker inackordering så långt bort. Eget rum, ogenerad ingång, fönster åt gatan, ej för många trappor upp, mat-tiden ställd efter inackordentens bekvämlighet, städning bittida och sent åt inackordenten — se där några af de allmännaste fordringarna. Men sedan komma därtill: lugn, rätt att disponera » hemmens » rum för sina besö- kande, dem jungfrun beständigt skall vara färdig att i tamburen mottaga, samt, det värsta af allt, de gamla visorna: » den eller den maten kan jag ej tåla », eller, » jag tycker icke om det eller det ». Eller det skall kanske vara rent af » dietiskt ', då är måttet rågadt! Och så ofvanpå allt m å h ä n d a inackordenten » glömmer » att betala eller af en eller annan orsak hindras i detta fall fullgöra sin skyldighet, då h a r hemmet haft » trefnad och nöje » för intet. Fördragsamheten borde vara ömsesidig. Tror eller tycker » Stade », att man j ä m t kan se glad ut? Undras om inackordenten jämt ser glad u t eller är vänlig ens. Med detta och mycket mera, som kan sägas, vill jag naturligtvis ej helt anklaga inackordenterna, men vill dock påstå, att hufvudfelet är å dessas sida. Jag talar af mångårig erfarenhet och är n ä r som hel-it beredd till vidare diskussion, om » Stade » behagar önska det. Anna. Lyckliga Stade, som fått växa upp under förhållanden och i en tid, där det tillåtits att rådfråga » håg och anlag », när val af lefnadsbana skulle göras!
En under innevarande år i garnisons-sjukhusets närmaste granskap timad eldsvåda af större omfattning och af hvilken sjukhuset lärer hafva varit allvarsamt hotadt, föranleder Revisorerne att framhålla nödvändigheten deraf att vederbörande tillse, det i närheten af Kronan tillhörige byggnader anläggningar af eldfarlig beskaffenhet, så vidt möjligt är, må förekommas, — 85 — Salpeter-fonden - Fondens räkenskap, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men hos Revisorerne icke föranledt till någon erinran, utvisar följande förhållande: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Kredit. Balans från år 1862: Utgifter: Ordinarie aflöningsstat ... 12,616: 40. Pensionsoch gratialstat 1,843: 99. Ersättning för personella kronoutskylder 50: 4. Inlösen af inländsk salpeter •' 123,033: 9. Extra utgifter — 95: 16. Balans till år 1864: Förskotter 1,450: — Laduoch pannelån «... 1,505: 75. I afseende å salpeter-tillverkningen inom riket hafva Revisorerne af räkenskapen inhemtat följande: Debet. Balans från år 1862: Centner, skålp. ort. — Uppbörd: — Beloppet af den under revisionsåret från hvarje län levererade salpeter, äfvensom förhållandet med de vid samma års slut utestående panneoch ladulån utvisas af nedanstående, i enlighet med räkenskaperna uppgjorda, tabell: Onder året levererad Utestående lån salpeter. vid årets slut. Upsala län Kalmar dito Kronobergs dito Kristianstads dito Westmanlands dito Gefleborgs dito Westerbottens dito Norrbottens dito Östergötlands dito Blekinge dito Centn. skålp ort. Inlösningspriset har under revisionsåret varit detsamma, som de närmast förflutna åren, eller 45 R:dr per centner. Fondens säkerhetshandlingar hafva, vid anställd inventering, befunnits i behörig ordning. — 87 -> Topografiska kåren.
5 5 deii gamla *, hvari f ö r h saininanfattar hela sin lifs9sk9dning och slutar med den stora sapiiingen, att mensklighetcns riiddning ligger i dr is te^^. r h ~ n r f ~ u ~ r s w r k / &amp; ~ n h i hjcrtn d hy; * ty kristeiirlon~en, det iir k: rfehen, och kYrlr.lien, det iir friil 11.5 jorden och inenniskoriia en god vilja .. &gt;låtte denna ej blott viilmenta, utan verkligt goda bok blifia kiind och uppskattad i vida kretsar, och ej d c sini misstagen deri bonskymma ile stora sa~iningariia, dessa sanningar, soni aldrig för ofta kunna i iiyo Iiiggas oss 115 hjertat. IM 11: Hvad ingen ser. En sainliiig beriittelser af / l~hihi&amp;rrll. inne. hiller feni historier, alla Iwiittadc med förf: nans k b t l a talent, hrilken dock hiir icke wir samnia höjd som i hennes t r i större drninatiska stycken eller gör s9 Eingslande intryck som i hennes bondhistorier friin fSrlidet ar. iHvad ingen ser * iir med ett undantag idel lidanden, &amp; Is ' ofurtjenta, dels sjelffurv8llade, alltid hopplösa. Skildringen iir bjert, ofta gripande af starkt ~terhilleii lidelse; men det iir iiiidi som Ilade nian en kiinsla af att förf: nan icke egentligen hör heinma i detta eviga niörker, utan hiiller sig der af nagot slags sjelfilagdt tvBng, inindre Iirlsosamt för henne sjelf och ofta ~ ~ i n s a i n för t hennes lisare. I) enna halft outredda förnimmelse mr Iiisaren bekrliftad, da han Iiiser den kortaste och enklaste beriiticisen i samlingen, historien o m en &amp; 4 o, soni inge11 ser.
Gripenstjerna vid; 1810 års riksdag beviljade pension bland annat inhemtat, att sedan . rikskammar-rådet Joel Gripenstjernas 2:ne sonsöner, Fredrik och Joel, genom en år 1755 afslutad öfverenskommelse, afstått från sina arfsanspråk på dem tillkommande andelar utaf farfardrens outredda fordringar hos svenska, kronan, emot dervid förbehållna vilkor af upphöjelse i friherrlig värdighet samt befordran till sådane embeten, vid hvilka de kunde hafva - sin anständiga utkomst, hade sagde värdighet blifvit dem 1 lifgr k and samt friherre Joel Gripenstjerna, sorn några få år derefter med döden afgick, befordrats till legations-sekreterare.. Den äldre brödren,Fredrik blef år 1762 utnämnd till hofjägmästare, hvilken,syssla dock ej åtföljdes af någon lön, hvarföre han först vid 1765 års riksdag och sedermera vid riksdagen år 1770 yrkade, att antingen den ingångna, så kallade»aversionshandéln»1 matte upphäf vas eller de dervid stadgade vilkor,en å kronans sida uppfyllas. I anledning häraf tillädes honom sistnämnde år holjägmästarelön, som anvisades å riksgäld-fonden med 166 rdr 32 sk. specie hvilken lön efter 1776 års inyntvalvation och jemlikt Kongl, brefvet dens20 Augusti 1783 förhöjdes till 333 rdr 16 sk., emot det att friherre Gripenstjerna-formligen afsade sig ali rätt till vidare ersättning för sin andel-utaf farfadrens kronofordran. Efter merbemälde - friherres dödliga frånfälle, förklarades hans enka, genom Kongl, . brefvet den 11 September 1804*. berättigad
Som voteringen utfallit med 53 Ja och 66 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat enligt Nej-propositionen. Nittonde voteringen (18:de punkten.) Den som vill att det vid innevarande. Riksdag beviljade anslag till indelta arméens vapenöfningar skall erhålla egenskap af förslags-anslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde anslag att såsom reservations-anslag i Riksstaten uppföras. Denna omröstning har utfallit med 69 Ja och 50 Nej, i följd hvaraf Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. Tjugonde voteringen (19:de punkten.) Den som vill att aflöningen för Sekund-chefen vid Lifgardet till häst bestämmes till 6,000 R:dr Runt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde aflöning att uppföras med 6,500 R:dr samma mynt. 8 Stals-Vtskoltets Memorial N:o 172- Voteringen har utfallit med 69 Ja och 50 Nej, hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionen. Tjugonde förs ta voteringen (20:de punkten.) Den som vill att aflöningen för Öfverste-löjtnauten vid Lifgardet till häst bestämmes till 4,500 R:dr R:mt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde aflöning att uppföras med 5,000 R:dr samma mynt. Enär omröstningen utvisat ett resultat af 80 Ja och 59 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen. Tjugondeandra voteringen (20:de punkten.) Den som vill att aflöningen för Andre Majoren vid Lifgardet till häst bestämmes till 4,000 R:dr R:mt, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer nämnde aflöning att uppföras med 4,500 R:dr samma mynt. Som denna votering utfallit med 85 Ja och 34 Nej, hafva Rikets Ständer beslutat i enlighet med Ja-propositionens innehåll.
Till straff ledes gossen ut i skogen för att dödas; men tjenarena, rörda af hans jämmer, slagta i stället ett kid, hvars hjerta de vid hemkomsten uppvisa för riddaren. Medan gossen nu vankar omkring i skogen, möter han djuret, och far med in i berget. Der stadnar han några år. Ändteligen går bud öfver landet att konunga-dottern vill taga sig gemål, och att den skall få henne, som förmår rida uppför ett berg hvarest hon en dag skall visa sig. Nu får riddare-sonen häst och skrud, och rider åstad för att täfla om prinsessan. Men när han kommit till midten af berget, träffas han af en lans, kastad nedifrån; likväl fortsätter han sin färd, och står ändteligen framför konunga-dottern, som räcker honom en silkes-duk att förbinda sitt sår. Priset är så vunnet, och det stundar till bröllopp. När nu dagen är inne, begär »den gamle» (det underliga djuret) att få vara med, så stygg han ser ut, men nöjer sig med att få plats under bordet. Tillika räcker han riddare-sonen ett rostigt svärd, och begär att vidröras dermed, när den gamle konungens minne drickes. Ja, svennen efterkommer hans begäran. Då reser sig till allas förvåning den gamle konungen, som man trott vara ~berg-tagen~. Sedan blir buller och bång, och konungen sjelf önskar det unga paret lycka. Enligt öfverlemning ifrån ~Upland~ for konungen en dag vilse i skogen, och träffade en »gammal gubbe» som gaf honom herberge. Gubben var öfvermåttan rik på guld och silfver, och undfick konungen mycket väl; men ville icke yppa sitt namn. Häraf retades konungens girighet, så att han lät kasta honom i tornet, och sade att han aldrig skulle slippa lös, med mindre han bekände hvem han var. Något derefter lopp konunga-sonen omkring på gården, och hittade en nyckel hvarmed han öppnade tornet, och lät gubben fly sina färde. Häröfver blef konungen mycket vred, så att han dref prinsen ur landet, och förbjöd honom att någonsin mer komma igen. När pilten nu kom i skogen, mötte han gubben; denne bad honom följa med, och det gjorde han.