Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Burskap borde förvärfvas genom arbete på mästares verkstäder och genom der använd lärooch gesälltid, men tillika i sammanhang dermed föreslagit sådane föreskrifter, hvarigenom ej allenast eftergift i den faststälda gesälltiden skulle i vissa fall kunna äga rum, utan ock en säker väg öppnas till eget etablissement äfven för personer, sorn, utan att hafva användt lärooch gesälltid hos mästare* kunnat äga tillfälle att inhämta kunskap i något handtverk. Då Committerade, lika med hvad Herr Grefve Posse nu framställt såsom en hufvudsaklig grund för ett mera ändamålsenligt Förslag i detta ämne, således utgått ifrån den principe, att skyldighet till lärooch tjänsteår på mästares verkstäder, ej bör anses som ett från näringsfriheten oskiljaktigt vilkor, hafva Comitterade likväl trodt det allmänna ändamålet Den y April f in. 7? fordra, att denna principe tillämpas på ettsätt, som står att förena med ordning inom den arbetande classen. De skäl, hvarpå Comittérade n grundat sitt förslag i denna del äro i det underdånige betänkandet anförde, och jag vå» gar tro dem vara nog vigtige och väsendtliga, för att förtjena en lugn och fördomsfri pröfning* I hvad större eller mindre mån förevarande Förslag skulle kunna förmå uppfylla sin bestämmelse, är en fråga, som ej torde vara så alldeles lätt att afgöra.
På den tiden, de önskade reformer, upptogo de vanligtvis illa, när jag bestridde dem; nu måtte de väl tillåta, att jag inträder i samma position, som de förut innehaft. Man har sagt, alt den föreslagna reformen skulle gifva Regeringen ett alltför stort och för friheten vådligt inflytande på Representationen. Jag torde deremot få påminna, att de betydligare förändringar, som i vår statsförfattning blifvit gjorda till frihetens inskränkning, hafva skett vid riksdagar i liufvudstaden. Om man tager erfarenheten till föresyn och icke blott egna hugskott, så finner man, att med saken förhåller sig tvärtemot/hvad vissa värda ledamöter här påstått. Det är väl sanpt, att tryckfrihetens inskränkning skedde i Örebro; men då man under denna riksdag i hnfvudstaden föreslagit att återställa tryckfriheten i samma skick, som den var före riksdagen i småstaden Örebro, så har man satt sig deremot. R. o. Ad. torde ock Den 13 Januari. 5? ock påminna sig, att vår representation varit under denna riksdag i hufvudstaden utsatt för lika stor fara, som någon annan del af grundlagen varit i Örebro. Man har sagt, att ett befaradt fredsbrott icke kan så noga kännas. Just derföre att Ilegeringen endast kan veta, huru sakerna i detta afseende stå, och emedan hon icke bör sådant kungöra, är det, som Ilegeringen, utan att vara bunden af lika stränga föreskrifter som nu, må kunna utsätta riksdag i landsorten. Man bar talat om Constit.Utsk:s öfverdrifna räddhåga för farsoter. II. o. Ad. torde dock komma ihåg, att fruktan för den sista farsoten icke yppades inom Constit.- TJtsk. eller något annat Utsk., utan hos RiksStm sjelfva, hvarest fråga väcktes om riksdagens upplösning. I fall Ständernas sammanträde inträffade på en lid, då en farsot härjade i hufvudstaden, så hemställer jag, om det af någon skulle gillas, alt de likväl samlades här? Vi hafva alltför nära exempel på önskningarna i detta afseende, för att kunna påstå motsatsen. Man har sagt, att kostnaderna skulle blifva lika stora.
Vid ofvannämnda i Riksgälds-kontoret anställda inventering hafva Revisorerne funnit förseglingen orubbad å det under Fullmäktiges egen vård förvarade konvolut, innehållande Rikets Ständers anordning å den under sistförflutna riksdag, enligt Regeringsformens 63 §, till lyftning under infällande krig, å Riksgälds-kontoret anvisade kreditivsumma. De under samma inventering genomgångna ofvan omförmälda låneoch säkerhetshandlingar för tillsvidare förräntade medel hafva befunnits omsorgsfullt ordnade och väl förvarade samt till antal och beskaffenhet med de deröfver upprättade förteckningar öfverensstämmande. Revisorerne, som vid samma tillfälle inventerat de af Riksgälds-kontoret mottagna och under Kommissariatets vård befintliga skuldoch borgens-förbindelser för beviljade och utbetalda byggnadsoch vattenaftappningslån m. fl dylika understöd, äfvensom de af Kongl. Maj:t i nåder godkända samt hos Riksgälds-kontorets Kommissariat förvarade säkerhetshandiingar för fullgörandet af arbetsföretag, som blifvit med bidrag af allmänna medel understödda, hafva äfven funnit dessa handlingar i fullkomligen god ordning. Likaledes hafva Revisorerne genomgått de hos Kommissariatet jemväl förvarade borgensskrifter, rörande bevillningen för erhållna testamenten, i sammanhang hvarmed Revisorerne granskat det öfver dessa borgensskrifter förda särskilda diarium; vid hvilken sistnämnde inventering och granskning ej heller något förekommit att erinra. Anställda inventeringar. 9 Riksgäldskontorets rättegångsoch utsöknings-ärenden. Ändring i instruktionen för Revisorerne vid granskningen af Riksgälds-verkets förvaltning. Decharge. — 66 — Den af Riksgälds-kontorets Ombudsman afgifna berättelse, angående nämnde verk rörande rättegångsoch utsöknings-ärenden, har lemnat Revisorerne upplysning om dessa ärenden och deras behandlingssätt. Så vidt af denna berättelse kunnat inhemtas, synes Riksgälds-kontorets rätt och talan i afseende på der omförmälda mål och ärenden hafva vederbörligen iakttagits.
Ulsk:n hafva slutligen ansett den betydliga kostnad, förslagets verkställande skulle medföra, utgöra ett tillräckligt skäl att afstyrka motionen; men jag kan icke föreställa mig, all Svenska statsverket är uti den brydsamma ställning, alt ett anslag al 20,000 R:dr skulle kunna antagas såsom ett tillfyllestgörande skäl för att afslå en vigtig sak, derest den i och för sig sjelf är nyttig, och snart sagdt nödvändig, såsom obestridligen förhållandet torde vara med den förevande angelägenheten, vare sig att upgiften löses på det ena eller andra sättet, huru man bäst må kunna ordna tidningsväsendet på ett gagnrikare vis, än hittills kan sågas ernådl, och finna ett bo temedel, i spridandet af uplysning och sanning, mot de alldeles motsatta notiser, som nu mångengång verka förvillande på godtrogna läsare. Offentligheten är en af vår tids mest älskade sedvänjor, ja man kan säga, nu mera ett behof, som dock desto angelägnare bör på ett värdigt sätt tillfredsställas. Det är sanning och välvilja, men icke motsatsen deraf, lättsinniga, ogrundade och vilseledande tipgifler och satser, alltför ofta uppenbart syftande att nedsätta och håna institutioner och samhällsmedlemmar, som böra spridas; och att sanna notiser, äfvensom en hofsam framställning, hufvudsakligen skola afses i ett blad af sådan beskaffenhet som det förevar:de, ligger i sjelfva sakens natur; ty det är icke möjligt, att en tidningskall ett år eller ens ett qvartal få fortfara såsom officiel, derest Den 27 September f. m. 345 den icke nöjaktigt upfylier deremot svarande billiga fordringar. Villigt, så väl som skyldigt, medgifves alt tidningsblad gifvas af förtjenstfull! syfte och sakrikt innehåll; men just sådana är det man borde erbjuda åt allmänheteD, medelst lättade utvägar för deras vidsträcktare spridning. Ogräs sjelfsår sig nog; men den ädla säden måste med möda och orhsorg odlas och vårdas. Jag anhåller således, att delta ärende måtte lill Utsk:n varda återremitterad!, uti afsigt, att R.
som i allo utmärkta sätt, hvarpå Statens jernvägsbyggnader blifvit utförda, och utan afseende på huruledes frågan om den af Kongl. Majit i nådig Proposition föreslagna pension kan komma att afgöras, ät Öfversten m. m. Ericson i egenskap af Chef för Statens jernvägsbyggnader bestämma och anslå en nationalbelöning, värdig det folk, hvars ombud vi hafva äran vara. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 28 November 1862. F. Rooth. JW 130. Af Herr Rooth-' Om anslag till inrättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddnings-anstalter m. m. Vid de tvänne riksdagarne före den sist förflutna, afgaf jag motion om inrättandet af lifbergnings-anstalter vid våra kuster, för att i farans stund kunna anlita* och begagnas. Mina ödmjuka framställningar vunno hos Rikets Ständer det afseende, att anslag blefvo beviljade i och för detta ändamål, men mycket återstår ännu innan desamma blifva sä fullkomligt spridda, som vära vidsträckta kuster erfordra. På de ställen, der dessa lifbergnings-anstalter blifvit stationerade, såsom Brantevik, Sandhammaren, Wiken m. fl., hafva de redan hunnit visa sina välgörande verkningar, i det att å dessa stationer tid efter »annan mer än 200 menniskolif blifvit Bih. till R. St. f\f 131. bergade, som, dem förutan, säkerligen skulle i vågorna hafva funnit sin graf. I södra delen af riket finnes, bland andra, tvänne platser, der sjöolyckor som oftast inträffa, och der förmedelst långt ut i hafvet gående stenref samt blindskär, det är alldeles omöjligt att i storm kunna gå ut med vanliga båtar eller företaga påg o t till de i fara varandes räddning. Dessa ställen äro Höganäs och Torekow. A det förra, behöfves en räddningsbåt och ii det sednare en raket-apparat.
Oe tvigtiga ämnen/ pnnlfa btifmit/ Oefé genom SftdDiga ^ropoftttoner JDfj nteOOelaOe/ Delo od inom SKd&Stdnfcen i laglig. otOtting roddte, paftue SSBi ftaOnat uti följande bejlut: §. * 3liJrejj otti £!x>;. ©eban *33] inför gronert framburit <3öar gärD af unberfåtlig, tadfamljet för åpané 5ftaj:t -^onungcné mifa ocf) forgfäliiga beraöDan# Oen, att, genom en noggrann begåfning miD Sufetö gränfor, uteftän# ga Den inom ©uropa pärjanDe far fot, fänD unDer namn af ©f>olera Slorbué, ocf) genom f>voilfa åtgärDer, näft Den «£)ögfteö beffpDD, QSårt ‘gäberneölanb förblifmit befriaDt från fiufbomené föröDelfer, inträffaDe: lif mai, efter någon tiDé förlopp, Den forgliga IjänDelfe, att Denfamma äfmett inom; ©mertge. utbröt. Dcf> Då (3Bi tillita erforo, att fruftait för Denna fyotanDe (anDéplåga föranleDt fpärtntng&anflalter eller quaran* tainer uti åtffiUiga lanDoorter, f>afroe QSt, öfmertpgabe Derom, att fåDana åtgärDer moro ide allenaft för änDamålet otillräcfliga ocf) ofäfra, 3 utan od i flera affeenDen för ^älfotiCftanDct betänfliga odj ffaDfiga., genom unDerDånig ©frifmelfe af
Sjöarnas stränder och bergens sluttningar äro betäckta med en yppig växtlighet, rik på långt gräs och vackra blommor, bland hvilka en i våra trädgårdar odlad svärdslilja, den nyttiga, mörkt rödbruna saranaliljan, åtskilliga orchideer, tvenne storblommiga rhododendron-arter, manshöga umbelliferer, solroslika synanterer o.s.v. En helt annan natur var rådande på den utanför hamnen belägna holmen, om hvilken dr Kjellman och dr Stuxberg meddela följande: »Ön Toporkoff bildas af en eruptiv bergart, som öfverallt mot stränderna, några tiotal alnar från högsta vattenståndet, reser sig upp i form af branta, låga sprickiga väggar, från 5 till 15 meters höjd, olika på olika ställen. Ofvan om dessa branta bergväggar bildar öns yta en jemn slätt; hvad som ligger nedanför dem utgör en långsamt sluttande strand. Den långsamt sluttande stranden består af två väl skilda bälten, ett yttre utan all växtlighet, ett inre bevuxet med Ammadenia peploides, Elymus mollis, och tvenne umbellat-arter, Heracleum sibiricum och Angelica archangelica, af hvilka de båda sistnämnda utefter afsatsen bilda ett omkring 50 meter bredt, manshögt, nästan ogenomträngligt snår. De branta bergväggarna äro på somliga ställen gulfärgade af lafvar, mestadels Caloplaca murorum och Cal. crenulata; på andra ställen äro de temligen tätt beklädda med Cochlearia fenestrata. Den öfversta jemna slätten intages af en tät och frodig gräsmatta, öfver hvilken enstaka stånd af de båda nämnda umbellat-arterna höja sig här och der. Vegetationen på denna lilla ö förenar en högst ovanlig artfattigdom med en hög grad af yppighet. Af högre djur sågo vi endast fyra arter foglar, nämligen Fratercula cirrhata, en tejst (Uria grylle var. columba), en art af skarfvarnes (Phalocrocorax) och en art af måsarnes (Larus) slägte. Fratercula cirrhata lefde här i milliontal.
Till vederläggning af hvad den siste talaren anfört får jag, jemte hänvisning till den nu upplästa delen af Hr Holms reservation, tillägga, att då man bibehållit 5 cap. 2 § Missg.btn oförändrad, hvilken stadgar lifvets förlust för förgripliga beskyllningar emot Rikets högsta embetsman, skulle det vara i högsta grad inconsequent och olämpligt att stadga ett mindre straff för enahanda förbrytelser emot Rikets Konung. Jag anhåller om propos. på återremiss af betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag begär att först få yttra mig angrde formen för Utsk:s betänk. Jag anser Utsk. hafva förfarit oriktigt, då Utsk. ansett sig icke kunna tillstyrka den K. proposm, och ändock icke yrkat rent afslag derå, utan ingått i pröfning af de enskilda motionerna, och på grund deraf inkommit med ett eget förslag af annat innehåll, än den K. propostn åsyftat. Jag tror för min del, att Utsk. på goda skäl lemnat sitt afstyrkande till den K. proposm; men jag hade önskat, att Utsk. inkommit med ett särskildt betänk, öfver de enskilda motionerna, ty det är möjligt, alt Utsk. då funnit sig af dessa motioner föranledt att inkomma med något förslag öfver Missg.bm i sin helhet. Min tanka är nemi., att våra nu gällande straffbestämmelser i allmänhet böra mildras; men om de hårda straffen för andra brott skola qvarstå, tror jag, att detta i synnerhet bör gälla för majestätsbrotten. I politiskt afseende betraktar jag dock frågan från en belt annan synpunkt än en värd talare, som yttrat sig före mig. Man säger, att det constitutionella statsskicket för bevarandet af majestätets helgd fordrar en sträng beifran af ifrågavar. brott. Jag bestrider detta, ty i samma mån begreppen om det constitutionella samhällsskicket äro utbildade, kan, efter min tanka, straffet för majestätsbrotten mildras; men så länge dessa begrepp icke äro utbildade, så länge man ej vet att göra skillnad emellan Konungen och Regeringen, är det angeläget att betrakta frågan ur synpunkten af den strängt monarkiska principen.
Om det således inträffar, såsom den scandalösa händelsen varit här i Sverige för 2tne år tillbaka, att för en och samma artikel, införd i 3:ne städers tidningar, den ansvariga utgifvaren varder af Juryn i den ena staden förklarad skyldig, men deremot de ansvariga utgifvarna i de tvenne andra städerna af Jury ansedda oskyldiga, och om Domstolen i den stad, der en dåligt componerad Jury fäller, är rigg tjenstfärdig, uppskrämd eller okunnig, att ålägga fästningsstraff, så måste ju, efter nuvarande tillämpning af 3 morn. i i §, i Cap. StraffBalken, den himmelskriande grymhet äfven utöfvas, att den sålunda fällde och dömde medborgaren straxt ryckes från sin verksamhet och familj, samt inneslutes i ett infamt häkte, der kanske både mördare och mordbrännare blifva bans sälskap, och der hans vistelse äfven kan blifva långvarigare, än sjelfva fästningstiden, i fall ÖfverRätten och Högsta Domstolen äro nog hårda att icke mildra straffbestämmelsen, och en gjord nådeansökning icke heller bifalles. Jag hemställer alltså vördsamligen till R. St:s egen ära, rättskänsla och mogna omdöme, om sådana lagar och sådant behandlingssätt mot eljest redliga, aktningsvärda och ansedda medborgare är värdigt ett fritt och civiliseradt Folks nationalcaracter och förenligt med ett upplyst tidehvarfs lynne och fordringar. Jag hemställer, om den lag förtjenar att oförändrad bibehållas, hvars tillämpning i eh och samma, alldeles likartade sak öfverlemnar åt domarens magtspråk och godtycke, att för den ena medborgaren bestämma några Riksdaler penningeböter och för den andra först ett fängelse och derefter ett fästningsstraff, som söndersliter frihetens heligaste band, som gör personen till martyr, och kanske i grund ruinerar honom samt i ett djup af elände och sorg nedsänker hans maka och oskyldiga barn, för det han afslöjat lågheter, eller oförfäradt Lalatsanningen? Kan detta Den 11 Fébruarii f. m. 43 kallas lag och rätt, och har väl den Svenska friheten någon garanti deruti för sin tillvarelse?
Konungen förordnar om nytt val i hela riket till riksdagen (nyval), om statsministern begär det. Efter nyval må förordnande om sådant val ej ånyo meddelas förrän fem månader förflutit från den nyvalda riksdagens första sammanträde. Har förordnande om nyval meddelats, må riksdagssession avbrytas. Riksdagens ombudsmän väljas för tid och på sätt riksdagsordningen stadgar; och bör samtidigt för en var av dem utses en ställföreträdare av de egenskaper, som hos ombudsmannen erfordras, att i dennes ställe utöva ämbetet i de fall instruktionen angiver. Konungens rätt att pröva och avgöra besvär i förvaltningsärenden skall i den utsträckning, som Konungen och riksdagen bestämmer i lag, uppdragas minst sju av Konungen utnämnda personer, som förvaltat civil beställning samt däruti ådagalagt insikt, erfarenhet och redlighet. De kallas regeringsråd och utgöra Konungens regeringsrätt. Minst två tredjedelar av hela antalet regeringsråd skola hava fullgjort vad författningarna föreskriva dem, som uti domareämbeten må nyttjas. Finner utskottet av dessa protokoll, att någon statsrådets ledamot uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon överträdelse därav, eller vållat och befrämjat sådan överträdelse genom uppsåtligt fördöljande av någon upplysning, då skall konstitutionsutskottet ställa en sådan under tilltal inför riksrätten av någon av riksdagens ombudsmän, och gånge härmed som i 101 och 102 §§ om tilltal emot regeringsrätten föreskrives. Lagtima riksdag skall vart fjärde år, på sätt i riksdagsordningen sägs, förordna sex för kunskaper och lärdom kända personer att jämte justitieombudsmannen, som bland dem förer ordet, utöva vård över tryckfriheten. Dessa kommitterade, av vilka två, utom justitieombudsmannen, skola vara lagfarne, äge sådan befattning, att, i händelse någon författare eller boktryckare, innan tryckningen, själv överlämnar dem en skrift och begär deras yttrande, huruvida åtal därå, efter tryckfrihetslagen, kan äga rum, skola justitieombudsmannen och minst trenne kommitterade, varav en lagfaren, ett sådant yttrande skriftligen avgiva. Författningssamling 1800 Låssa kyrkas arkiv Svensk författningssamling för 1804 Låssa kyrkas arkiv
Nödvändiga föremål för Lagstiftningsåtgärd hafva synts mig, i enlighet härmed, böra blifva: yl. Allmänna Bestämmelser. ilo Att förnya aulorisationen för Banken såsom Depositions-, Vexlingsoch Låne-anstalt, med åberopande af i83o års Bank-Lag och Mynlbestämnings-Lag. Delta utgör 1 §:s syftemål. 2:0 Att i Lag bestämma hvad med Ständerties garanlie bör förstås. Detta utgör 2 §:s syftemål. 3:o Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut om Grundfondens ökning från 4>400>000 tiU 5,000,000 R:dr. Delta utgör 3 §:s syftemål. 4-o Att i laglig form befästa Rikets Ständers nu fattade beslut, att Banco-vinslen skall från Riksdag till Riksdag lemnäs orubbad och icke på förhand utan först af kommande Ständer disponeras. Detta utgör 4 §:s syftemål. 5:o Alt i laglig form befästa Rikets Ständers nu gifna förklarande, att beslut och öfverläggningar, i afseende på reela fondens vidraagthållande, skola förblifva hemliga, intills besluten i verkställighet gått. Detta utgör 5 §:s syftemål. 6:0 Att i laglig form betrygga en hvar, i afseende på penningar och penningars värde, som åt Bankens vård anförtros. Detta utgör 6 §:s syftemål. S;o Att i laglig form utstaka, angående behörig Domstol för Banken, elta utgör 7 §:s syftemål; och är denna §. alternativt uppställd. 8:0 Alt i laglig form försäkra Banken om nödig handräckning af Autoriteter, Domstolar, Executorer, Embetsverk och deras underlydande. Detta utgör 8 §:s syftemål. s Bancooch LagUtskottens Betänkande N',o 3, <7:0 Att i laglig form förvara den Banken från ålder tillerkända förmon, att på lös pant och egna effecter kunna hålla serskilda auetioner. Detta utgör q §:s syftemål. 10:0
utställningen bjudes i rikets andra stad, Göteborg, intager den i dagarne öppnade, af sällskapet » G-nistan » å Slöjdskolans lokal anordnade konstslöjdutställningen en framskjuten o c h bemärkt plats, detta syunerligast genom de vackra inlägg i densamma, som gjorts från tvänne af de förnämsta representanterna för vår lifaktiga moderna slöjd: sällskapet » H a n d - arbetets vänner » o c h Selma Giöbels Svensk konstslöjdutställning. Då vi från ort och ställe velat bjuda våra läsarinnor några skildringar från kvinnornas deltagande i sommarens G ö - teborgsutställningar, göra vi i dag början med Svensk konstslöjdutställning och låta bilden af den dugande anordnarinnan samt några korta notiser om hennes verksamhet i allmänhet beledsaga. I den väldiga salen två trappor u p p i slöjdskolans hus har åt Selma Oiöbel plats blifvit anvisad till höger o m den stora ingångsdörren, där hon samlat de representativa slöjdalstren till en charmant rumsinteriör. V i d anordnandet af densamma har fröken Giöbel kan Lycklig utplåna. den, s o m v i d sin b o r t g å n g har på sin v ä g l e m n a t ett spår, s o m i n g e n t i n g fs .. biståtts af sin konstskickliga kompanjon, frö- ken Hicbner, åt hvilken — liksom till föreståndarinnan för den textila afdelningen å frö- ken Giöbels atelier här i Stockholm, fröken Maria Adelborg — den förstnämnda rikligen och erkänsamt delar med af förtjänsten vid sin framgång. Besökaren stannar närmast slagen af det helas angenäma, artistiska o c h glada totalverkan. D e stilfulla föremålens arrangement, den lediga grupperingen af möblerna, de rika stoffernas friska, lysande färger, allt förenar sig att göra ett intryck, som märkligt nog, trots mångfalden af olika artiklar, icke för med sig någon som helst bismak från uppradande till exposition, utan tvärtom den angenäma känslan af lugn o c h afvägd harmoni.
Man har så tillgripit alla tillgångar för Statsbehofven, att den ringaste stöt af brist skall föranleda till aldraminst en Urtima Riksdag. Hvad reservationerna beträffar, får jag bekänna, att ehuru jag lika så väl som de värde Talarne önskar, att de ifrågavarande fästningsarbetena måtte blifva fullbordade, ser jag likväl heldre, att det sker genom vidtagande af lån, än genom tillgripande af den sista utväg man har, som fruktansvärdt nog torde behöfvas för realisationen. Herr Cederschjöldj Pehr Gustaf: Då jag här hört omtalas det 6:te årets tillgångar, skall jag blott utbe mig få hemställa, huruvida det ens kan komma i fråga, att 38 Den 28 December f. m. här anticipera på nästkommande Rikets Ständers beslutande-rätt. Om Riksdag efter Grundlagen skall hållas hvart femte år, måsteden nästkommande sist inträffa den 4 November j833, och då kan man åtminstone aldrig få gå längre, än till år 1834» under hvilket år den nya StatsRegleringen bör blifva uppgjord. Herr Rosenqvist Fredrik Leonhard: Lika med Grefve Horn anser jag visserligen rättast, att lägga Utlåtandet till handlingarne; men då återremiss blifvit begärd, och det ifrån en sådan sida, att man med. säkerhet kan veta, att utgången ej är equivoque, vill icke eller jag bestrida densamma, utan anhåller blott, att den då måtte blifva på grund af Herr Ståhles reservation. Friherre af Nordin: Jag har begärt ordet i anledning af hvad Herr Riben yttrat, nemligen att han heldre ville, det lån skulle upptagas för att fylla det ifrågavarande anslaget på 6:te året. I Herr von Jlartmansdorffs reservation finnes utredt, att RiksgäldsContorets tillgång uppgår till 340,000 R:dr om året, och behofvet endast till 135,ooo R:dr. Således är der en behållning af io5,ooo R:dr. Dessutom är Bankens behållning 300,000 R:dr. Jag anser det icke nu derföre vara behöfligt, att ingå i någon närmare pröfning, huru medlen skola utfinnas.