Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Hjerta förklarade, att han trodde, det jag skulle hafva begått ett misstag, dä jag uppgifvit, att den Tyska tullföreningens bestämmelser voro högre än de Svenska, och sade, att endast tullbestämmelserna å salt, soeker och caffe voro högre, alla andra deremot lägre än de Svenska. Jag har gjort mig besvär att på eftermiddagen efterse delta och funnit, vid ett hastigt genomögnande af Tullloreningens taxa, att en mängd artiklar hafva ett betydligt högre tullbelopp i den än i den Svenska. Se här ett utdrag derur, som bevisar sanningen af denna min uppgift! Jag kan på grund af det nu anförde icke annat än vidblifva mitt första yrkaudc af bifall lill Gr. Cronhjelms förslag. Ropen på proposition förnyades. Hr Rosenblad, Rernh.: Det hör till en af bristerna i vårt representationssätt, att om en ledamot en gång yttrat sig, och en annan sedan upptagit hans yttrande, men oriktigt uppfattat detsamma, så förlorar sig intrycket deraf. Detta nödgar mig att återkomma lill några få punkter af milt yttrande i förmiddags. En värd ledamot har förebrått mig, att jag nyttjat en hård term, då jag begagnat ett uttryck, som ban sjelf förut användt, vid ett föregående tillfälle. Då jag likväl begagnat detta uttryck i alldeles samma mening som han, så torde jag icke hafva gjort något orätt deruti. Man har påbördat mig att hafva sagt något så orimligt, som att orsaken till silfrels utströmmande ur Svenska Ranken vore endast att söka i de vexlingar, som ägt rum af Svenska sedlar ifrån Finland. I de förhållanden, uti hvilka jag befunnit mig, måste jag väl veta, att de Finska sedlarne medtagit högst 1,660,000 r:dr silfver, under det att öfver 2 millioner utgått lill andra länder. Deremot åberopade jag, alt Ilr Fåhraus hade med officiel la siffror visat, alt den minskning, som ägt rum vid jernexporten under åren 1842 och 1843, fullt motsvarade dessa båda årens silfverexport.
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion (N:o 92) har Herr Printzensköld, A., föreslagit, att extra ordinarie Kanslisten Christian Möller Allesson måtte tilläggas för sin återstående lifstid pension å Allmänna Indraguingsstaten med ett belopp motsvarande hvad civile tjenstemän i Kollegierna i lägsta lönegraden i sådant afseende åtnjuta; varande till stöd härför andraget, att Möller Allesson, hvilken är född år 1793 och sedan åf 182G varit i rikets tjenst anställd, derunder han i åtskilliga verk tjenstgjort, ehuru han till följd af honom åkommen svår döfhet icke kunnat till ordinarie tjensteman befordras, på sin ålderdom befunne sig i särdeles tryckande fattigdom; men då Möller Allesson aldrig innehaft ordinarie befattning i Statens tjenst och icke heller i öfrigt, såvidt motionären upplyst, gjort sig synnerligen förtjent af det allmänna, finner Utskottet ej skäl att tillstyrka afseende å förevarande motion. 43:o. Genom remiss från Bonde-Ståndet har Utskottet till behandling emottagit en hos bemälda Riks-Stånd väckt motion (N:o 195), deruti Riksdagsfullmägtigen Anders Gudmundsson från Hallands län framställt det förslag, att förre Krouoskogvaktaren i nämnda län Sven Kleen måtte varda å Allmänna Indragningsstatcn uppförd till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension till belopp af 200 R:dr.
Den röda fiirgens förtriifflighet till bemdrägt bör påaktas, derför att den är den skönaste, den mest praktiska samt i viss mån den helsosammaste. Dess skönhet kan väl icke behöfva motiveras. Mälande konstnärer säga: .Det tinnes blott en färg och den är röd.&gt; Den är praktisk, emedan den alltid ser ren ut samt ej är så mottaglig för Häckar, och hYMI slutligen beträffar dess hygieniska värde, yerkar den upplifvande genom den känsla af glädje och bemtrefnad den inger. Häruppe i den gråa, kalla norden, borde vi mer än annorstädes ifra för begagnandet af färger} icke råa och stickande, utan Yärmande och glädjande, vid h " ars åSl ' n målaren län&lt;Ttar att måla, skalden och tonkonstnären • b att dikta: med ett ord " i borde försöka om icke largens trollmakt sknlle kunna " erka lifsglädje Mven häruppe under de långa månader solen ~er snedt på oss. Den, som hal ' sitt arbete hufyudsakligast utom hemmet t. ex. ä bank, kontor eller i handelo. s. v. gör dock klokast i att. bära mörka, mindre i ögonen fallande färger, men böl ' deremot be&lt;Ta&lt;Tna färgrika garnityr till krage och uppslag &lt;- &lt;- på ärmarne, endera slät sammet eller broderier af varaktig beskaffenhet. 1 fes / d " ligten är moti, - et, d ' toga och uuderkliidning äfven begagnad t, men här baf ",. draperierna kommit till sin fulla rMt ocb på sin rätta plats, ty från den stund festdrägten påklädes, afsäger man sig arbetet, då skall nU,n njuta af en annan slags lifsglädje, och då får man bjuda lill att se så bra och ståtlig ut SOm möjligt. Hvardagslifyets rastlösa strä!
Lustslott. S. D. Föredrogos följande Stats-Utskottets Memorialer: N:o 22, angående särskilde arfvoden för utbetalningen af riksdagskostnaderne samt granskningen af de å dessa kostnader afgifna räkningar och reqvisitioner; som bifölls; N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående nedsättning af det årliga ackords-amorteringsbidraget för Landshöfdinge-tjensten i Kalmar län; som bifölls, och N:o 25, med återlemnande af tre utaf Gustaf Bjerkander från Skaraborgs län, Ola Svensson från Malmöhus och Häkan Pettersson från Blekinge län väckte motioner, angående nedsättning i afträdes-afgiften vid ego-ombyten å kronooch skatte-rusthåll; hvilket Memorial jemte hvad derom under diskussionen förekommit, till Utskottet återremitterades. S. D. Föredrogos följande Lag-Utskottets betänkanden: Prot.-Utdrag den 4 Februari 1854. 115 N:o 5, i anledning af väckta motioner, angående antagande af Lag-beredningens förslag till Civil-Lag; som bifölls; N:o 6, som, i hvad rörer ställande af borgen för kostnad och skada för rättigheten att fullfölja civila mål från lägre till högre domstol, af Ståndet bifölls; hvaremot samma betänkande, i anledning af väckt motion om upphäfvände af Lagens stadgande om ned sättande af revisions-skilllng, jemte hvad under diskussionen förekommit, återremitterades; N:o 7, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående ändring i 7 och 17 §§ af 30 kap, Rättegångs-balken, som bifölls. S. D. Vid föredragning af följande Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 14, i anledning af väckt motion om ändring i 20—25 88 i Kongl. Maj:ts förnyade
Att annorlunda ssett, syntes mig utan tvifvel vara, om icke ett brott mot bestämdt lagbud, likväl ett till olagliga löljder ledande fel i domareembetets utöfning. Reifrandet af dessa, i de sista underdåniga besvären omhandlade tjenstefel hade blifvit nödvändigt, sedan min första tanka, alt Vice Häradshöfdingen Stedt genom det felaktiga första beslutet i saken gjort sig delaktig i hela den påföljande origtiga behandlingen deraf, och således skyldig att gälda den deraf härrörande skada, icke vunnit Kongl. Majits nådiga bifall. Jag yrkade nu intet annat ansvar, än förpligtande alt sålunda gifva skadestånd; men jemte skyldigheten att detta påyrka borde jag äfven hafva i åtanka det vigligare allmänna ändamålet att utreda en rättegångsfråga, i hvilken jag trott mig (inna att Hofrätten icke nog inträngt, och hvarom jag således befarade att någon oreda i begreppen mera allmänt rådde. — lil — På dessa underdåniga besvär har jag erhållit nådigt Utslag af den 20 sisth Oktober, deruti Kongl. Majit väl anser Häradsrätten, då den vid höstetinget 1847 föreläde Erik Andersson förhöjdt vite af tio R:dr banco, rätteligen hafva bordt i sammanhang dermed förordna om beslutets kungörande för honom; men dock finner, att lag och författningar i förevarande ämne ej innefatta så bestämda föreskrifter, att för det anmärkta förfarandet ansvar eller ersättningsskyldighet kunde Svalander såsom Häradsrättens ordförande ådömas; hvarföre och på de af Hofrätten anförda skäl i fråga derom, huruvida Erik Andersson bordt anses hafva varit lagligen stämd, Kongl. Majit pröfvar skäligt fastställa det slut, hvari Hofrätten Öfver det af Kongl. Svea Hofrätt den 20 December 1850 gifua, i sista berättelsen upptagna utslag, hvarigenom Häradshöfdingen P. F. Arling, såsom tillförordnad Domhafvande i Ramsele tingslag, blifvit ådömdt ansvar och återbärlngsskyldighet för ådömda utgifter till omkostnaderna vid hållna undersökningar med Ertriks och Gagnets samt
Jag anhåller vördsammeligen, att detta Anförande må Betänkandet till Utskotteö få åt Ä&f Ifiötsröl flit tgn-iiibio. stia ' • Herr af Darell/, Isaac, uppläste följandet I anledning äf Riksens Ständers Statsoch BancoUtskorts Betänkande, rörande Discont-; Vefktns Utredning, grundad på Kongl. Majus Nådiga proposition, om allmänna Penninge-röreisen och Myntvärdets upprätthållande m. m. få r> gräfte <^I si t den, äran , till ytterligare utveckling äf mlf t förr j samma ämne afgtina ■ t:Ö Riksens Stämfers Banque bibehåller sin Disdotit och såsorri hädanefter den enda i Riket, 6kits ffésä utlåningar efter behbtVet fiTöd (Svin mab gKt «?ns fbnciiad0 sbf öst Banquen lemflar ärligen Sina bestämd* förskotfer till' 'SpannmålsIKrectionen och till QSfn .rtsaoun lin, fiaup.ua^q ; ->• iomanny i Irrrss , étnäB <,aan .-n »v*cBanquen Inköper ärligen ett visst qvatttum
3Iodesi: s och Poilp iiiflytande pa 3Mg: in a r alltigenoiii fint och val tecknadt. Edgar erkiiiinittr ocksk i ffraintiden, att lian. hade varit en skurk, om lian ej iinder deras iiiflyt; iiide blifvit en aiiiiaii inanniska. Polly liar ziiiel !ertid gjort bekantskap iiiecl &gt;deii sorgkliidda frun », som koliiiner a t t spela en stor roll i hennes lif. Pollys mor dor snart, och hon, soiii fiklit varit s % iuodig, krossas af det.ta slag. Den sorgl&lt;ladda friiii, inrs 3ii-d. tages emellwtid Polly i sitt lien och öfverliopar lieune ined bevis ii£ godhet och frikostiq Iiet. Yolly kallar lieiine med ratta siii sgacla f&amp;). t y bra sällaii i denna varid traffa vi pA lurs Birds like. I M rum, Polls f i r bebr;, är verkligen soin ett ruin i ett féslott. Allt a r liritt: tw m t t a itf lirita, japaiiesiska getskinn, tapeter som siiC, inöhleriia iiro livita iiied silfverriinder, gardiner af livit flaggdiil;. ?ii stol af h i t t sihen., en bokhylla. af Iivitt, ostindiskt tras1s.z iii. in. Mrs P3ir.d tycktes anse, a t t den livita fiirgeii skiille ha &amp; r o t siirskildt iiifiytaiidr. Mrs Bird och Polly sjalf lia iip !,tiickt, tt Polly iiger eri ej vanlig förmåga att berätta p i ett lefvantic! och tkngslalidrt srttt; (lessiitoni har hon en iiiiierlig kärlek till de siii5 b: triithi:.
Hvaremot och som, beträffande Glanshammars HäraclsRätts ofvananmärkta beslut, drängen Lars Persson, i saknad af tillgång att böta tre gånger det stulna godsets värde med 28 Riksdaler Banco, enligt senare momentet af 1 §. 40 Kap. Missgerningsbalken, skolat plikta med kroppen, dock ej högre än efter stöldens värde, 28 daler Silfvermynt, samt följaktligen, likmätigt 5 Kap. 4 §• Straffbalken, bordt umgälla sitt brott med tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, men af HäradsRätten blifvit dömd att, i brist af tillgång till böter, straffas med sådant fängelse i tjugofyra dagar, och således tolf dagar mer än vederbordt, hvilken bestraffning lian jemväl undergått, Kongl. HofRätten pröfvade rättvist, det Häradshöfdingen för nämnde beslut, som, efter hvad hans förklaring och i målet inlupna omständigheter föranledde, borde anses hafva tillkommit af vårdslöshet, skulle, jemlikt 1 Kap. 12 §. Rättegångsbalken, böta Etthundrade daler Silfvermynt med Trettiotre Riksdaler 16 sk. Banco; Och enär, enligt ett af Konungens Befallningshafvande i Örebro Län insändt betyg, Lars Persson förklarat sig vara för sitt lidande godtgjord samt Häradshöfdingen styrkt sig hafva såsom ersättning till Kongl. Maj:t och Kronan genom nedsättning i Länets ränteri inbetalt En Riksdaler 16 sk. Banco, motsvarande kostnaden för Lars Perssons underhåll i fängelset under tolf dagar, ansåge Kongl. HofRätten något yttrande i anledning af AdvokatFiskalsEmbetets, i. frågan om ersättning, framställda påståenden icke erfordras.
Hon, som i lifstiden bar det, var ej en af dessa moderna kvinnor, hvilka älska att göra sig bemärkta, som taga del i dagens strider om » frågor » och hjälpa till att lösa » problem ». Hon var blott skolfröken och sjukgymnast i en landsortsstad och har i hela sitt lif ej tagit ett steg för att blifva ryktbar. Men på den plats, där hon hade sin verksamhet förlagd, var hon känd och värderad af många, och när hon för några veckor sedan afled, saknades och sörjdes hon där inom vidsträckta kretsar. Hennes enkla lefnadssaga är berättelsen om en ädel kvinnas rastlösa och gagnande arbete för andra, ej mindre betydelsefullt därför, att den outtröttliga arbeterskan själf var så fjärran från att anse sig hafva uträttat något, som förtjänte beröm. Marie, Louise Vestman föddes den 25 juni 1838 å Stenfors bruk i Kronobergs län, som då egdes af hennes föräldrar, bruks patronen Vestman och dennes maka. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Qfrtumitilloktr.-JktM. AmioiiNpris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökandeoch - Lediga platser26 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr noup.-rad. Vestman. kort därpå till Karlskrona, där han ett och ett hälft år efter hustruns död ingick nytt giftermål med fröken Louise Sheldon. När äfven han om några år aflidit^gifte hans enka sig med landtbrukaren Lindvall å egendomen Skillinge i Nettraby nära Karlskrona, men förblef dock städse för den föräldralösa en öm moder. Bägge styfföräldrarne lefva ännu. Vid sex års ålder inackorderades hon i Karlskrona för att gä i skola. Hon fick sin första undervisning i fröken Lundqvists * skola för yngre barn, där hon kvarstannade i ett par år, hvarefter hon intogs i fröken Lorichs pension. Här åtnjöt hon undervisning i flere år och lade en god grund till den betydliga fond af gedigna kunskaper, som hon sedermera genom flitigt själfstudium förvärfvade och ända till det sista alltjämt ökade.
Justitie-Rådet Berg yttrade: »Då den lindrigaste urbota straffgraden, motsvarande Lagberedningens sjunde fängelsegrad, enligt förslaget, utgöres af fängelse i högst sex månader, synes straffarbete, som följaktligen ej bör användas i andra fall, än då nyssnämnde lindrigaste frihetsstraff ej anses tillfyllestgörande, icke böra få ådömas under tre månader, som, enligt den i 4 Kap. 6 § antagna jemnförelsegrund, motsvara sex månaders fängelse. Jag hemställer derför, att ordet »tuå» i 5 § måtte utbytas emot Uren. 9 §. Justitieråden Södergren och Friherre Leuhusen förenade sig om följande yttrande: »Nu gällande stadgande i detta ämne, 5 Kap. 8 § Straffbalken jemte den i Kongl. Brefvet den 29 November 1744 meddelade förklaring, synes gifva rum för antagande af den mening, att till böters gäldande icke skall utmätas sådan egendom, som utgör det oundgängliga medlet för det yrke, — vare sig jordbruk, handtverk eller hvad lofligt näringsfång som helst, — hvaraf den bötfäldé har sin försörjning, utan, om annan tillgång saknas, brottet med kropps-straff umgällas. Ordalydelsen i nämnde lagrum synes berättiga till antagande af en sådan allmän grundsats, hvilken ock naturligen kunnat häruti utan svår betänklighet göra sig gällande, då fråga icke var om annat, än att bland två straff, hvilka efter allmänna grunder antagits vara hvarandra fullt motsvarande, sätta det ena i stället för det andra, i det fall, att detta sednare straff, i följd af den döm des enskilda ställning, skulle med långt svårare följd, än som med samma straff i och för sig var afsedt och i allmänhet borde förmodas inträffa, försätta honom och de af honom beroende personer i redlöst tillstånd och fara af framtida elände.
Detta hafva Riksens Ständer uti öfvervägande tagit; Och som ändamålet med Kongl. Kungörelsen af den g December 1 812, att StatsVerkets utgifter måtte kunna inom viss bestämd tid beräknas, skulle varda förfeladt, derest försummelsen, utan giltigt förfall, att inom den föreskrifna tiden sig till en gifven och känd fordrans utbekommande anmäla, icke medförde annan påföljd, än den, att Riksens Ständers nästa sammankomst borde afvaktas; alltså och då från den omständighet, att icke Sökanden sjelf, utan dess ombud, försummat att ExpectanceArfvodet i behörig tid reqvirera, något skäl till bifall å ansökningen synes desto mindre kunna hämtas, som, enligt Allmänna Lagens stadgande, Fullmägtigs försummelse drabbar Hufvmlmannen, hvilken eger att hos ombudet söka skade-ersättning, hafva Riksens Ständer icke funnit anledning vara för handen, att tillerkänna Öfversten Reuterskiöld betalning för dess ifrågavarande fordran. Riksens Ständer framhärda etc. 170 Underdåniga Skrif velger, N:o 71. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 1 1 Julli 1S23. Preste-Ståndet d. 1 % Borgare-Ståndet d. r<? —^ •—■ Bonde-Ståndet d, 13 _ Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå Riksdags-Fiillmägtigen från Hallands Län Pehr Bengtssons underdåniga ansökning om upphörande af den sä kallade dull reds - intraden i Staden Halmstad.
Handels-Balken, skola således med förmonsrätt framför harna-arf utgå de 5,ooo R:dr, hvilka voro i fastigheten intecknade, innan B blef förmyndare, och enligt samma Lagrum skall barna-arfvet 5,000 R:dr utgå framför de sedermera tillkomne inteckningar, hvilka alltså mark om mark få dela sig emellan resten af köpeskillingen. Vore nu denna barna-arfvets förmonsrätt borttagen och ställd efter inteckningarne, så visar sig klart, att myndlingen förlorat minst 3,000 R:dr. Må detta äfven vara ett tillräckligt vederläggningsbevis mot dem, som påstå, att barnaarfs förmonsrätt endast är skenbar. Jag vädjar i öfrigt till hvarje erfaren domares omdöme vid behandling och afdömande af så beskaffade concursfrågor, der gäldenären tillika, såsom förmyndare, innehar barnagods, och jag väntar säkert det vitsord, alt, utom denna förmonsrätt, hade omyndiges arfsmedel i de flesta fall gått förlorade. Man har in-vändt, att förmyndaren kan kringgå och tillintetgöra denna förmonsrätt, derigenom, att han säljer sin fastighet. Jag måste medgifva sanningen häraf, ehuru högst få fall lara kunna visas, alt så tillgått, endast för att bedraga omyndige. Ett sådant steg vore för djupt ingripande i förmyndarens egen ställning, att det skulle vidtagas utan i nödfall, och då är redan förmyndarens obestånd så kändt i orten, att den omyndiges fränder eller annan redlig manicke lärer underlåta vidtaga de åtgärder omständigheterna påkalla. Ett vida lättare fält, mindre uppmärksamhet väckande, lemnäs en oredlig förmyndare, att skada sina pupiller, i fall dessas förmonsrätt framför inteckning borttages, Förmyndaren kan då obehindrad och efter behag gravera sin egendom med inteckningar — vare sig diktade eller verklige. Detta kan icke hindras, om än domaren ålägges vaka deröfver, att förmyndaren hvart 3:dje år till domstolen ingifver räkning.
Likaledes har jag sagt, att för att få gagnet af detta arbetsföretag fullständigt, måste, förmedelst en jernväg, förbindelse åstadkommas emellan Philipstad och sjön Yngen; och Hr Lagerhjelm är så långt ifrån att bestrida detta, att han sjelf fastmera ansett en dylik förbindelse så nödig, att han icke dervid reserverat sig mot dess sträckning ginaste vägen, fastän icke den jemnaste, emellan staden och nämnde sjö. Men att anläggandet af en jernväg öfver backar och berg icke aflöper för serdeles godt pris, lärer för den värde ledamoten likasom för mig icke vara obekant. Det ligger i sakens natur. Jemväl har Hr Lagerhjelm låtit hänföra sig till den npgift, att något annat förslag än det af Utsk. förordade icke varit å bane. I detta fall har likväl Hr von Troil meddelat nödig rättelse. Han har uplyst, ali fråga upstått om sammanbindning medelst jernväg emellan sjön Yngen, invid hvilken Persberget är beläget, med sjön Östersjön, hvarifrån, genom Mögsjön och en ytterligare vare sig kanaleller jernvägssträckning af obetydlig längd, förbindelse borde öpnas lill sjön Oijeveltern. Hr Lagerhjelm har vidare lill fördel för det förslag, som här är i fråga, sagt, att en jernväg finge framdeles anläggas ifrån Yngen till någon af sjöarne Daglösen eller Lungen m. fl.; men jag får då fråga den värde talaren, hvilketdera är förmånligare, att anlägga jernvägar antingen å en jemn! docerande plan, sådan som förefinnes emellan Yngen och Östersjön, eller upföre och utföre backar och berg, hvilka icke torde kunna undvikas å landbältet emellan Yngen och Daglösen. Afståndel är visserligen å hvardera af dessa landbälten ungefärligen lika stort; men markens beskaffenhet högst olika, såsom nyss är antydt. Dessutom är, i det förstnämnde fallet, sträckningen från norr till söder och således i öfverensstämelse med den allmänna riktningen af de Wermländska vattendragen, då deremot, i det sednare fallet, kosan synes dragen från vester till öster, eller tversför bemhlde allmänna riktning.
VppIM »rk Io6!c!nä lior KNcr^Kränäen ä. 16 Ocrok-, itzls. SLormäktigste Allernädigste Konung. ^när Riksens Ständer wid Meden Riksdag ansägo nödwändlgt att nedsätta en Lag-Conntce, och denna LaaComilee nu rwifwels utan kvmmer i werksamhet, dä Riksens Ständer wid innemarande Riksmöte för densamma ansiagit nödige medel, hafwa Riksens Ständer i hopp att dermed befordra ändamälet af denna inrättning bestulit, att till Eder Maj:t i underdänighet öfwerlemna ett sammandrag af de tankar om Lagarnes urffiljande, förenkling och förbättring, som wid Meden Riksdag föranledde Riksens Ständers beslut; hwilket Riksens Ständer härmed till Eder Maj:t i underdänighet fä afgifwa. Riksens Ständer framhärda rc. Stormäktigste Allernädigste Konung. ^^enom Nädig Proposition har Eder Majt täckts till Riksens Ständer göra följande framställning, angäende de pä Allmänna Indragnings-Staten tlppförde Extra Löner och Pensioner. Den 16 October. 257 ner. Eder Maj:t har uppdragit ät Stats. Contoirer, att esler den wid sistledne Riksdag fastställde Allmänna Indragnings. Staten anordna och utbetala hivad icke kunde finnas stridande mot de grunder som Riksens Ständer anfört i den i.sta och g-.te af deras i underda. nighct uppgifna Punkter angående Pensioner och Benädningar. elier eljest likmätigt försatt, ningarne kunde komma i fräga.
Häruti hafva Herr Friherre Ahlströmer, Jonas, samt Herrar Professor Agardh, Prosten Lindberg, Doktor Lyth och Bergman instämt. Bi/i. till H. ‘t. Utlåtande öfver gjorda anmärkningar vid Memorialet N:o qj med. förslag till föreskrifter, afseende kontroll å Diskontverkens ombudsmäns uppbörd och göromål. Mögl. Ridderskapet och Adeln samt hög v. Preste-ståndet hafva bifallit. så väl det uti olvanberörde memorial afgifna förslag lill föreskrifter, alseende kontroll å Diskont-verkens ombudsmäns uppbörd och göromål, som äfven tillstyrkandet, i fråga om revision af inom linien förde lån; Vä Hofi. Borgare-ståndet har jemväl bifallit samma memorial med undantag allenast al 2 punkten i konlroll-föreskrifterne, hvilken återremitterats; hvaremot Hederv. Bonde-ståndet, sorn godkänt omföruuilde föreskrifter med den förändring, att de uti nyssnämnde 2 punkt befintliga orden ”för att såsom gällande anses”' borde utgå* af slagit Ulskoltets tillstyrkan, angående serskild granskning af inom linien förde lån. Hvad Utskottet uti Memorialet JN:o 97 (öres lagi t och hemställt, har sålunda blifvit af tre riks-stund bilället, utom hvad angår den del af 2 punkten i kontroll-föreskrifterne, sorn innehåller orden ■'dör alt såsom gällande anses” hvilka af två stånd bibehållne och af ett stånd bortlagne, de ledamöter inom Borgare-ståndet, sorn yttrat sig, ansett böra, uppå skäl, som blifvit anförda uti en memorialet bifogad reservation från punkten utgå.