Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För ilen lilindeIse, att R. o. Ad. nu skulle afgöra frågan om anslaget lill böckers inköp, tager jag mig friheten förändra min motion sålunda, alt jag föreslår ett anslag, utöfver del nyssnämnda, lill en vice Bibliothekarielön, i likhet med prot:ssecrelerares i Konungens Cancelli. Sedan härefter öfvcrläggningcn förklarats vara fulländad, yttrade H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att, sä vidt han rätt upplättat discussionen, hade det blifvit yrkadt, dels att den nu förevar. 3 punkten uti SlatsUtskis utlät, skulle, oberoende af deu utaf llr Prytz väckte motionen, bifallas, och dels att denna punkt skulle hvila lills sagde motion blifvit af StatsUtsk. besvarad, samt R. o. Ad. i anleda, af Ulsk:s dervid afgifvande yttrande fattat sitt beslut, äfvensom Frih. Hamiltons afgifnc yttrande kunde gifva anleda lill det beslut, att R. o. Ad. remitterade Hr Prytz's motion till StatsUtsk., och på grund af densamma samt hvad i anledn. deraf blifvit ytträdt återremitterade ifrågavar. 3 punkt, pä det StatsUtsk. inä komma i tillfälle att behandla samma punkt i sammanhang med den nu väckte motionen. H. Ex ansåge sig först böra framställa propus. i afseende på del förstnämnde bland de salunda ifrågasatte besluten, och linge derföre hemställa, 0111 R. o. Ad. bi tolle 3 punkten af StatsUlsk:s förevar, utläl. Ropades ja. II. Ex. II r G r. o. Landtm, yttrade derefter, att sedan R. o. Ad. nu bifallit denna punkt, sä förekomme frågan oin remiss af Hr Pry!z’s numera, medelst motionärens scduaste yttrande, förändrade motion. II.
20,000: 317 — 317 Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Handpenningar Meublers underhållande å Kongl. Slotten Kongl. Ho/-Stallets utfordring Kongl. Slottets Police-, Lysoch Renhållning . yed och Kol för Kongl. Hofven Drottningholms och Svartsjö Slolt Gripsholms dito « , Ulricsdals dito . Haga Lust-Slott och Park .. Strömsholms och Kungsörs Slott .. f , Rosersbergs dito . Summa Litt. B. vud-Titeln. Penningar. Indelte Räntor. Spanmäl. Summa Banco. Oindelt. Kronovärde. Markegång Förslag. i>å Mått. Varde å 5 R:dr Tunnan. T:r k. 420,000 420,000 \ Indelt. Penningar. Markegång på Förslag. Markegång p* Förslag å 5 R:dr Tunnan. K-ronorärde. Värde å 5 R:dr Tunnan. Värde å 5 R:dr Tunnan. Civileoch Lands-Staterne: Rikets Högsta, Embeten: 732 Stats-Ministrarne l,53o StaU-Piäden 2,200 Justiae-Råden Rikets Allmänna Årenclers Beredning Kongl. Nedre Justities-Revisionen Kongl. Svea Hof-Rättj med derunder lydande Justilice-Slat Kongl. Götha Hof-Rättj med dito Kongl. Hof-Rällen öfver Skåne och Blekinge j med dito Kongl. Maj:ls Cancellie Mimster-Stateiij loOjOoo R:dr Hamb. Banco cl 128 sk Kongl. Post-Verket Kongl. Kammar-Collegium Kongl. Stats-Contorelj med CharletSigillatce Verketj Krono-Magasinen samt Vå«staterne i Avestad och Fahlun .
Krigs-vetenskaps-akademiens redogörelse för under året uppburna stats-medel, nemligen 600 Riksdaler från anslaget till extra utgifter å 4;de hufvudtiteln och 200 Riksdaler från enahanda anslag å öde hufvudtiteln, linnes intagen bland verifikationerna till förstnämnda anslag, och utvisar densamma, att med en behållning vid årets början af jemte ofvanberörda anslag 29: 4. 10. 800: bestridts utgifter till belopp af så att behållningen vid 1857 års slut utgjorde tillsammans 829: 4. 10. 820- 31 — § 16. I afseende å de sedan flere år tillbaka balanserade fordringar å anslagen till bevärings-manskapets vapenöfniugar och för försvarsverket i allmänhet, hvarom senaste revisions-berättelse innehåller en vidlyftig relation, hafva Revisorerne inhemtat: ren i Wester-Norrlands län É. G. Harlins konkurs-massa, utdelning ur massan under innevarande år skett med 41 Riksdaler 64 öre Riksmynt; att Kaptenen L. A. Sehman under år 1858 afgifvit redovisning för af honom uppburne förskottsmedel, 175 Riksdaler; att återstående fordran, 1,466 Riksdaler 13 sk. 9 r.st., hos Tygvaktaren Tilländers sterbhus och f. d. Tyg-kapitenen J. Klingspor, enligt Kongl. Kammar-rättens beslut, i 1858 års räkenskaper blifvit afskrifven; att, sedan numera blifvit ådagalagdt, det uti såväl enkan H. G. Fougts som hennes sons, Fabriks-idkaren J. A. Fougts konkurser någon vidare tillgång icke funnes till gäldande af Kronans hos bemälda enka egande fordran, 3,910 Riksdaler 26 sk. 4 r;st., detta mål vore beredt till afskrifning, hvarom anmälan ofördröjligen komme att ske; att, efter vunnen upplysning, det f. d. Expeditions-sekreteraren A. S. Loo och Fabriksidkaren A.
M. uti underdånig skrifvelse tillstyrkt: att de af Öfver-Directeuren Hagström i berörde ämne ingifne handlingar mätte på allmän bekostnad till trycket befordras och exemplar deraf gratis utdelas till Församlingarne omkring Wenern; att E. K. M:ts Befallningshafvande i Elfsborgs, Skaraborgs och Carlstads Län måtte besörja om undersökningar rörande rymden och beskaffenheten af den jord, som genom detta företag skulle, i mer eller mindre mon, gagnas, äfvensom utröna, huruvida och till hvad belopp egare af sådan jord kundG vilja utfästa sig att ersätta kostnaderne för sjöns sänkning; att undersökning måtte anställas till bestämmande af det förhållande, hvaruti Götha Elfs vattenhöjd står till sjön Wenerns stigande och fallande; samt att E. K. M., efter inhemtande af dessa upplysningar, ville dem vid nästa Riksdag Rikets Ständer i Nåder meddela. Efter att således i behörig väg nu hafva infordrat och erhållit del af de åtgärder, som, till följd häraL-blifvit sedan sista Riksdag vidtagne, hafva Rikets Ständer inhemtat, att, sedan E. K. M., med gillande af hvad Rikets Ständer uti förberörde afseende i underdånighet tillstyrkt, Exp. Etsk. Förslag till und. Skrijv. 197 täckts i Nåder anbefalla Öfver-Directeuren vid Landtmäteriet att ombesörja tryckningen af ofvan omförmälde handlingar, samt, under den3i Augusti 1824, jemväl i Nåder anbefallt vederbörande Landshöfdingar och Styrelsen för arbetena i Götha Elf att vidtaga de af Rikets Ständer begärda undersökningar, åtskilliga af dem redan blifvit verkställde, och andra dels påbörjade, dels förberedde.
Jag ser ock i alla fall ingen annan möjlighet än att till detta ändamäls fulla wcrkställande antingen söka privataS län, eller understöd af Banken genom t. ex. dest obligationer, eller ock att gifwa dem sjelswa som äska rcalistring skuldsedlar sä snart summan uppgär till 50 Rck-rs wärde och deröfwer: men alla dcsta och kanske andra utwägar fordra ränta af 120 a 150,000 R:dr, hwilken, efter min kanka, icke heller saknas om 2,500,000 kunna i Bcwillning erhällaS, samt kriget upphör inom deli termin Bankens nu pägäcndc utbetal, nina af 2 millioner är tillräcklig att detsamma underhälla; men hwarom längre fram fär tillfälle och skall hafwa äran akt yttra mig. Banken. Denna Central-Kropp för Rikets penninge-rörelsc, och som förmär att hälla jemwiglcn, detta stöd för RlkelS kraster, denna tii-siygt i dest nöd, har i en ännu högre grad än RikSgäldS Kontoret blifwit tillit^.d; och ryckt ifrän yttersta branten af sitt eget fall, ätergis-rit Riket kanske snart största delen af de krafter han häiukat derifrån under loppet af framsiutne lyckligare tider. Wi böra ersätta ur be källor wi ännu öga orubbade, frän dc kilgängar han bland ost äter, sprjdr allt hwad wi sörmä; och lycklige wi att dc son» känna dest grund icke anse densamma osäkrare än att wi , - > Dcn 2 Gctober. 1183 tvi med en skr v§ icke öfwer körmägan tryckande cr» sättning, kunna bibehålla dc§ tillbörliga styrka. Man har begärt att fä, och jag bör e) sätta i fräga att »ian sintiigen will gifwa 2 procents ränta och 4 procents afbetalning för det Kapital, primitift räknadt, som Banken nu förskjutit, utom Kred-tif-länet hwars ätcrbetalningS-sätt af Rikets Högloft.
P å detta första framträdande följde en tid af studier, iakttagelser o c h inre utveckling under kamp o c h strid samt hand i hand därmed oaflåtliga framsteg på den bana hon valt. N u intager Eliza Orzeszko obestridt en af do främsta platserna bland sitt lands många högt b e - gåfvade författare. P o l e n skänker henne sin beundran, tacksamhet o c h kärlek, o c h äfven i utlandet äro hennes romaner kända och uppskattade, i det större delen af dem öfversatts till ryskan, tjechiskan, tyskan o c h franskan. Hennes arbeten uppgå för närvarande till ej mindre än några o c h sextio band, o c h man får hoppas, att hon ännu har en lång o c h ärofull författarebana framför sig — ty det är j u icke åren, som ha gjort hennes hår så hvitt, utan säkert dessa sorger, om hvilka hon talar i Mcir E z o f o w i c z: sorgerna, » hvilka icke gälla föräldrar, barn, hustru, egendom eller eget hus och h e m, men som kanske dock äro tyngre och smärtsammare än några andra i världen. » — H o n är bosatt i en polsk provinsstad, G r o d n o, o c h för ett stilla o c h tillbakadraget lif, förnämligast ägnande sig åt litterära sysselsättningar samt åt samhällsgagnande verksamhet — så långt detta är henne möjligt i de tryckande politiska förhållanden, hvari hon lefver. M e n b a k o m denna sträfvan att närma ligger äfven en djupt fosterländsk tanke. D e n söndring, som råder mellan inbyggarne i ett redan förut splittradt land, måste vara till oberäknelig skada för detsamma, o c h Polens bästa är det stora mål, åt hvilket Eliza Orzeszko vigt sitt lif o c h sina krafter. Dessutom har hon vid behandlingen af det judiska folkets öden tillfälle att gifva uttryck åt en patriotism, för hvars direkta framhäfvande hon lätt skulle få böta med sin frihet. Mirtala är en skildring från början af det judiska folkets långa pröfningstid.
Ständer mätte besluta att arfvodena för denna granskning borde bestämmas sålunda, att hvar och en till granskningen utsndd person erhölle årligen minst 600 R:dr, men högst ett belopp motsvarande allt hvad pä grund af de utaf honom gjorda anmärkningar, till jordegare, enligt 25 § i Kongl. Kungörelsen den 12 Maj 1857, af Landtmätaren aterbäres, eller Landtmätare finnes hafva jordegare för mycket påfört. 24 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekou.-Utsh. Bet. Enligt 20 § i Kongl. Maj:ts förnyade taxa för landtmäteriförrättningar den 12 Maj 1857 skall ett exemplar af Landtmätarens räkning medfölja karterenovationen, för att till Landtinäteri-iiskalen aflemnas; och 24 § mom. 2 innehåller, att Landtmäteri-fiskalen vare obetaget, att, dä det af Förste Landtmätaren, hvilken äfven eger arfvodesräkningar granska, eller af annan hos honom anmäles, eller anledning dertill eljest förekommer, för tjenstefel vid arivodesräknings upprättande Landtmätare inom tvä är efter det räkningen blifvit Landtmäteri-fiskalen tillställd, i laga ordning tilltala. Det lärer emellertid ej kunna bestridas att ju denna kontroll är otillräcklig till förekommande af missbruk, helst jordegaren, den mest intresserade till upptäckande af fel i Landtmätarens räkning, ej i allmänhet tilltror sig kunskap och förmåga dertill, samt kontrollen sålunda kommer att nästan uteslutande hvila pä Landtmäteri-fiskalen, i någon män dervid biträdd af Förste Landtmätarne, hvilka dock, såsom ringa lönade, och derföre nödsakade att sysselsätta sig med enskilda förrättningar, ej kunna ät ifrågavarande granskningsarbete egna mycken tid; hvartill kommer att Förste Landtmätarne sjelfve afgifva kostnadsräkningar, som ej böra undgå kontroll.
Men jag ber Hr Frilen noga bemärka att dessa s. k. småpersedlar få enl. redan gällande författningar, icke utfordras in natura, utan är det räntetagarens ovillkorliga skyldighet alt åtnöja sig med markegångspriset, så att ingen löjlighet ligger deruti att dessa persedlar qvarstå, serdeles som de äro säkra mätare af penningevärdet, enär Hr Frilen icke kan bestrida, att t. ex. en höna har sexdubbelt högre värde nu mot för ett par sekler tillbaka. Man har tillika gjort den erinran, att det vore en orättvisa emot dem som betala dessa grundräntor, all icke göra den föreslagna förändring. Hvaruti orättvisan består, är för mig en hemlighet, då dessa räntor funnits i sekler och således varit beräknade vid köp och salu af hvarje hemman, med skyldighet för jordegaren att utgöra desamma, men det vet jag att om eftergift kommer att ega rum, sådant leder till skada för kronan och till andra skattskyldigas betungande, och sådant lärer icke heller af någon kunna betviflas. Man säger att eftergifter, om några sådana inträffat, hafva ganska långsamt skett och att dessemellan ett eller annat sekel förflutit. Har man då glömt den eftergift, som för icke längre sedan än 20 år tillbaka gjordes af upsägningsrätten från kronans sida af all hennes behållna ränteoch tiondespannemål samt af forsellönen för densamma? Det är just denna eftergift, som åberopas såsom skäl för att komma i samma kategori. Det är pä sådant sätt, som jordegaren vill afskudda sig alla skatter såvidt de åligga hans hemman och öfverflytta dem på andra skattedragande. Genom nyssomförmälte utaf Ständerna, enl. min tanka, orättvist meddelade eftergiften af forsellönen på kronans behållna spannmål, är redan en del af hemmansbördorna kastad på andra skattskyldiga medborgare. Är det rättvist att fullfölja denna bana? Jag kan icke finna det, och skulle icke tro att de Hrr, som vilja förändringen, försvara grunden hvarifrån en sådan eftergift utgått, och icke heller inför sig sjelfva gilla, att den utsträckes ännu längre, ehuru de kanske nödgas erkänna att det är omöjligt, sedan man visat sig frikostig mot en, att icke äfven visa sig frikostig mot andra.
Hvad nu beträffar den begärde Presidentlönen i Krigs-Collegium; så emedan Rikets Ständer anse, alt Ordförandeplatsen derstädes kan, till lindring i Stats-Verkets utgifter, bestridas af någon bland de flera Generaler, hvilka, genom E. K. M:s Nådiga Förordnande, blifvit tills vidare från ali tjenstgöring befriade, eburu de åtnjuta icke obetydliga löneinkomster; samt, hvad åter angår öfverflyttandet på Indragnings-Staten af åtskillige Tjenstemäns vid Krigs-Collegium löner och arfvoden, till ett belopp af 2,58i R:dr 8 sk., jemte derunder begripne 99 tunnor spanmål, Rikets Ständer hålla före, att den inom Krigs-Collegium verkställda löne-reglering bordt kunna till vägabringas med det förut varande Stats-anslaget, och dessutom uti ofvannämnde summa innefattas arfvoden till ett belopp af i54o R:dr, hvilka vanligen ansetts böra försvinna, då tjenstgörings-skyldigheten upphörer; hafva Rikets Ständer funnit sig icke kunna bifalla hvarken ifrågavarande Presidenlslöns uppförande på Stat, eller de här ofvan omförmälda löners och arfvodens öfverflyltning på Indraguings-Staten. Vidkommande deremot den för Krigs-Collegii nya Stat erforderlige lönefyllnad af 497 R;dr 3 sk. 2 r:st., med i63i tunnor spanmål derunder; så, ehuru Rikets Ständer, på sätt härofvan blifvit i underdånighet anfördt, hysa den öfvertygelse, att det förut befintliga Stats-anslaget bort vara för detta Embets-Verks lönereglering tillräckligt, äfvensom, att om spanmåls-beräkningen under lönerne skett efter samma grund, som, i detta hänseende, vid sista Riksdag bestämdes för IIof-Rälterne, något tillskott af spanmål icke varit erforderligt; hafva Rikets
Vaktkarlar, en i Hernösand och 2tne i Linköping å yB R:dr 16 sk., jemte förhöjning för deri inbegripne 6 tunnor Spannmål för hvardera, Commiterade till Eder Kongl Maj;ts Nådiga välbehag i underdånighet öfverlemna, om icke desse utgifter, som uppgå till 291 R:dr 32 sk, kunde anordnas. Committerade, som nyligen emottagit Eder Kongl. Majrts Nådiga Remisser å Dess KrigsCollegii underdåniga andraganden i särskilde skrifvelser, rörande utgifter för CorrectionsInrättnir. gen i Wadstena, till Nybyggnad och förändringar samt inköp af en Lastbrygga, beräknade till ett sammanslaget belopp af R:dr 13. 5. m. m., anhålla i underdånighet att med särskildt ytcrande deröfver få i underdånighet inkomma. 134 'Äng.Inr* afe<t allm. Arb.oCh Correciionsh rn. m. Committerade framhärda med djupaste undersåtlig vördnad , nit och trohet, Stormägtigste Allernådigste Konung! Eder Kongl. Majus underdånigste ech tropligtigste undersåtare , Carl Axel Löwenhjelm. M. Björnstjerna. J. Sylvander. B. Fr. Sparre. med bifogad särskild med bifogad sår tanka. skild tanka. Joli. Lagerbjelke. E. J. Bergenschöld. sorn Protocollet utvisar. C. Tunelius. åberopar und. bilagde yttrande af frami. Rev. Secret. af Risells Stockholm d. 5 Martil 1823. N. Snoilshy'. Afskriftens vigtighet bestyrker Fab. Edelstam. Tjenstförrättande Ctmcdlist. 'Äng. inr. åfelt allm. Arb. ochCoriectionsh. m. m. igy Afskrift.
Ja öfvervägande. 23:dje punkten. Denna punkt bifölls. Den 13 Jun) f. m. 2i:de 'punkten. Hr Cederschiöld: Om StatsUtsk:s segrande majoritet, i motsats till de åsigter jag redan uttalat, icke skulle anse förfallen frågan om de stambanor, hvilka 2:ne Stånd icke godkänt, utan samma majoritet vill drifva den frågan till Förstärkt StatsUtsk. för att erhålla medel till dessa stambanors anläggande, innefattar likväl denna punkt i Betänk, en räddningsplanka för dem, som icke vilja hafva dessa banor; ty det står i E. o. Ad:s samt PresteStåudets makt att säga nej till uptagande af lån, och detta är en fråga, som aldrig kan blifva föremål för Förstärkta XJtsk:s åtgörande. Säga dessa 2:ne Stånd nej till låns uptagande, så tror jag, att, om än frågan drages till Förstärkt Utsk., hon icke blir farlig; ty om ledamöterne i StatsUtsk. få veta, att man skall taga medlen ur egen ficka, och icke genom statslån, hoppas jag, att de, som tänka lika med mig, kunna vänta en lycklig utgång af frågan. Jag anhåller således om återremiss af denna punkt, på det att vi först måtte taga under hufvudsaklig pröfning den andra punkten, sedan Utsk. fått del af de olika Ståndens beslut i denna fråga, och inkommit med ny framställning, hvaraf man kan se huru stort beloppet, som för jernvägarne erfordras, i det hela blir. Derigenom försättes E. o. Ad. samt PresteStåndet i tillfälle att bedöma, huruvida lån bör uptagas eller icke. Gr. Frölich: Ingen heldre än jag skulle se att det vore möjligt att bestrida utgifterne för Statens nu beslutade jernvägar, på •det sätt sista talaren åsyftar. Jag kan icke neka, att han intagit en fast position för att vinna ett ändamål, som enl. min åsigt kan på annat sätt ernås; men jag vill icke motsätta mig hans åsigt, så länge jag har hoppet qvar, att vi kunna undslippa lån.
För Ridderskapet och Adeln, För Preste-Ståndet, För Borgare-Ståndet, För Bonde-Ståndet;» och torde denna anordning, på sätt under sednare riksdagarne egt rum, varda underskrifven af Herr Landtinarskalken och Herrar Talmän samt Stats-Utskottets ledamöter och vid riksdagens slut få, i utbyte mot den af sednast församlade Ständer utfärdade anordningen, genom Stats-Utskottet Fullmägtige i Riksgäldskontoret tillställas. Stockholm den 19 Oktober 1863. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1863. Siats-Utskottets Memorial M 200. Ank. Ull Exp.-Utsk. den 19 Oktober 1863, kl. 1 e. m. Memorial, med förslag till de stadganden angående Riksgalds-kontorets skulder och fordringar, som böra införas i det nya reglementet för detta verk. (R. A.) Ehuru åtskilliga frågor, hvarom föreskrifter skola meddelas i det nya reglemente, som till iakttagande vid Riksgälds-kontorets förvaltning bör före denna riksdags slut af Rikets Ständer utfärdas, icke äro slutligen afgjorda, och Stats-Utskottet följaktligen ännu icke kan uppgöra och afgifva förslag till detta reglemente i dess helhet, har Utskottet dock, i likhet med hvad under föregångna riksdagar iakttagits, ansett sig nu böra underställa Rikets Ständers granskning och fastställelse sådana delar af reglementet, som icke stå i omedelbart sammanhang med berörda ännu oafgjorda frågor; och får Utskottet alltså till en början härjemte öfverlemna förslag till de två första afdelningarne af samma reglemente, hvilka innefatta de §§, som handla om Riksgälds-kontorets skulder och fordringar, och hvarvid Utskottet funnit sig böra hufvudsakligen bibehålla den uppställning, som det nu gällande reglementet erhållit.
Vill man icke för framtiden utsläcka den gnista till lif för allmänna angelägenheter, som börjat visa sig, så blir det ock alldeles nödvändigt att icke inskränka valrätten på sätt som någre talare önskat. Icke lärer någon valberättigad inom ett valdistrict välja utom detsamma, såvida någon duglig person derinom finnes att välja på. Besinnar man detta och vill verkligen hafva dugliga riksdagsmän, så kan jag'icke förstå, att inskränkning i valrätten skall befordra ett så godt ändamål. Det kunde hända, att genom en sådan inskränkning just de personer måhända i massa inkomma i representationen, för hvilka Hr von Hartmansdorff fruktat, nemi. privatbanksdirecteurer och andra sådana personer. Inom ett valdistrict, der dylika inrättningar finnas, söker man vanligen upp de dugligare personerna till styresmän, och hvad annan utväg hafva väl då valmännen, inskränkte inom sitt dislrict, än att välja dessa till riksdagsmän, som förut äro kunde såsom duglige, och tillika äro bankdirecteurer? Föröfrigt talar man här om conduit-listor, om journalism m. m. Denna jöurnalism framdrages i lid och otid, samt huru osanningar genom densamma framföras och uti5 II. 42 33o Den *8 Octo ber f. m. spridas; men jag hemställer till herrarne, huruvida de ösan-» »ingar, som framställas i tidningarna, äro farligare, eller de som lömskt framsmygas och icke kunna vederläggas, just derföre att de icke offentligen framkomma. Jag fruktar de osanningar mest, som i mörkret utspridas ibland allmänheten, men mindre dem, som läsas i journalerna. Jag har ej funnit skäl anförda, som tala emot Frih. Hamiltons förslag, utan önskar bifall dertill. Frih. Tersmeden, Wilh. Fr e d r. t Att dömma af vissa värde talares yttranden, skulle man sannerligen kunna tro alt här vore fråga om alt införa en allt omstörtande frihet. Här är dock icke fråga om annat, än alt, med strängt bibehållande af ståndsprincipen, gifva hvarje valkrets inom hvarje Stånd rättighet att välja inom hela Ståndet.
IBLAND, DÅ S. k. PROFDAGAR ANORDNAS, FÅR HVARJE ELEV SJÄLF VARA HUSMOR OCH FÅR SOM PROF SJÄLF SAMMANSÄTTA OCH LEDA MIDDAGENS TILLREDNING, HVILKEN SEDAN GEMENSAMT INTAGES OCH KRITISERAS; TILL DESSA PROF INBJUDAS DÅ MÖDRAR OCH ANHÖRIGA ÄFVEN TILL; IFSMAKNING. ALLT SYNES I DENNA PRAKTISKA OCH TEORETISKA LÄROANSTALT ORDNADT PÅ ETT FRU C. LILLJEKVIST. ÄNDAMÅLSENLIGT SÄTT. SÄTDEN VISST RÄTT OBEKANT. FÖRESTÅNDARINNA FÖR SKOLAN ÄR FRU C. L I 11 J EKVIST, UNDERVISNINGEN I HÄLSOLÄRA OCH ALLMÄN HYGIEN HAR OMBESÖRJTS AF FRU S. ARRHENIUS. SKOLANS LOKAL ÄR 67 DROTTNINGGATAN OCH NÄSTA TERMIN BÖRJAR DEN 15 JANUARI. UTGÅNGEN AF LITTERÄRA IDUNS RED. AF IDUN. STORA PRISTÄFLING. D ELTAGANDET i den af oss den 13 sistlidne september utlysta litterära pristäflingen har varit lifligt: inom första gruppen — novellgruppen — inkommo 57 täflingsskrifter, inom den andra — artikelgruppen — 36 skrifter. Efter verkställd, samvetsgrann pröfning meddelas nu här redaktionens utslag. I hvardera gruppen voro, som kändt, utfästa fyra pris, ett ä 100, ett å 50 och 2 å 25 kronor. Som dock ingen täflingsskrift synts oss äga så f r a m f ö r a l l a a n d r a dominerande förtjänster, a t t den ensam kunnat tillerkännas ett första pris, ha vi i bägge grupperna sammanslagit prisen å 100 och 50 kronor och sedan delat summan i två jämnställda pris å 75 kronor. s a m t 2 » GAST ».