Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”I ett stengärde kan du sjelf sitta när det blåser genom märg och ben,” svarade igelkotten, ”låt mig nu låna hus, så skall du inte bli olönt.” ”Så kom då,” sade mannen och släppte in det underliga djuret, som strax satte sig under kakelugnen. Mannen återtog sitt arbete och igelkotten satt i vrån och bligade på honom under det han slöjdade på sin ösa. ”Sälj mig den ösan,” sade igelkotten. ”Ah, inte har du något att betala med,” svarade mannen. ”Pengarne skall du hitta på förstubron i morgon,” sade igelkotten. Då sålde mannen ösan, men igelkotten satt under kakelugnen och såg på medan han arbetade, hanen vaknade emellertid i sin vrå och började röra på sig; det hörde igelkotten. ”Sälj mig din hane,” sade han. Mannen ville inte gerna, men igelkotten bjöd honom så mycket att han slutligen måste gå in på köpet. Följande dag fann mannen penningarne på förstugubron, men igelkotten spände hanen för ösan och åkte bort, tagande vägen åt kungsgården. I skymningen kom han dit, åkte in på borggården och så rundt om. Den äldsta kungadottren, som stått i fönstret och sett detta, sprang ut för att taga det lustiga åkdonet i skärskådande, men då körde igelkotten bort det värsta hanen orkade och prinsessan skyndade efter, barhufvad som hon var. Så kommo de långt ut i parken och der stannade igelkotten vid en stickelbärshäck, rullade som ett nystan rundt omkring prinsessan, så att hon hvarken kunde komma fram eller tillbaka, och sade: ”Antingen skall prinsessan gifva mig en kyss, eller också krypa igenom den der stickelbärshäcken, förr kommer prinsessan aldrig härifrån.” Han rullade som besatt rundt omkring henne och taggarne stodo ut omkring honom som spjut. Prinsessan ville för ingen del kyssa ett sådant otäckt djur, och så måste hon krypa igenom stickelbärshäcken. Söndertrasad och förrifven kom hon fram; med svidande lemmar och förgråtna ögon sprang hon upp på sin kammare och lade sig till sängs.
Disconters redan förfallne Skulders betalande måste hällos i b redskap samt till aflöning och andre omkostnaders bestridande anses kunna erfordras; kommandes ordentlig Liqvidation emellan Banken och Riksgälds-Contoiret häröfver, alt för hvarje år upprättas. Emot den uti 2 mom. af 3:0 Afdeln. föreslagne praescriptions tiden, inom hvilken Discontfordringar till liijvid böra inlemnas, har en värd I,edamot af Höglofl. Ridderskapet och Adeln anmärkt, att vanlig års proclama vore mera lämplig. Da det vore Riksgälds-Contoiret, men icke sjelfva Discont-Bolagen, sorn hos vederbörliga Rådstufvu Rätter skulle begära års proclamata, tyckes det vara mera förenligt med vanliga bruker, när fråga är om praHscriptions-tid för sådane papper, hvilka för allmän räkning skola liqvidera*. att prasscriptions tiden af Kongl, Maj:t i Nåder utsattes och kungöres. I anledning af 3 mom. är anmärkt, att föremålen för Utrednings-Contoirens verksamhet icke skola vara bestämde. Förenade Utskotten få till svar härå yttra, att, när uti nyssnämnde moment sage*, det Rån. tagare mi äga frihet att till Utrednings Contoi - •2044 Statsoch Banco Utskottens Betänkanden. ren uppgifva sina Omsättnings-Reversal, jemte livad i Capita! afbetalning oell ränta skall erläggas, så följer häraf, att Utrednings-Contoiren icke få vägra att desse Handlingar och! Penningar emottaga;, men huru Utrednings-Contoiren härmed skola förfara eller sköta de uppdrag, Herrar Fullmägtige finna nödigt att lemna dem, sådant hafva Förenade Utskotten ansett icke kunna blifva föremål fqr stadganden i ett Reglemente för Herrar Fuilmägtige' i Riksgälds-Contoiret, under hvilkas lydno, och inseende Utxednings-Contoiren äro ställde.
M edelst Nådig Remiss den g April innevarande år Ilar K. M:t behagat till Stats-Utskottet öfverlemna Ilandlingarne i frågan, huruvida den af K. KrigsCollegium föreslagne försäljning af åtskilliga byggnader i Landskrona, med afseende på den blifvande nya defensionsplanen på nämnde punkt, kan nu genast eller framdeles verkställas, eller om dessa byggnader böra i Kronans ägo bibehållas./ Och har Utskottet efter af handlingarne tagen kännedom, ansett sig, i öfverensstämmelse med hvad K. Mits General Adjutant för Armeen uti afgifvet Utlåtande anfört böra tillstyrka: alt försäljmngsfrågan, så väl i anseende till hus sorn tomter må lemnäs i dess närvarande tillstånd, till dess närmare blifver bestämdt, rörande Försvarsanstalterna i Landskrona, men att R. St:r derjemte i underdånighet anhålla, att, så fort defensionsplauen Betänk anden, N:s 3oK, 3og. 545 hunnit uppgöras och fastställas, de öfver (löd i ge byggnaderne och tomterna må för Kronans läkning varda till de mestbjudande föryttrade. Utskottet anser sig härigenom jemväl hafva besvarat en inom V. Borga! eSlåndet utaf RiksdagsFullmäkligeri för Landskrona P. Peterson väckt och till Utskottet remitterad motion i enahanda ämne, helst, det af bemälde Riksdagsfullmäktig framställda serskilta förslag om optionsrätt för innehafvare af sudane lägenheter, hvilka ligga inom demarcationslinien alt få inköpa de tomter utom densamma som under tiden kunna blifva försålde, ej föranleder till någon åtgärd, då, enligt Utskottets tillstyrkande, någon försäljning af luis och tomter ej kommer i finga förr än den nya defeilsiomiplancn blifvit fastställd. Utlåtande, angående förhöjning i Krono-Skjulslegan m. m. (ll.-A.)
Akademiens inkomster för ett eller annat år öfverstiga utgifterna, hvilka dels äro till beloppen bestämda, såsom löner och vissa anslag till Inrättningarne, dels ock föränderliga och af sådana förhållanden beroende, att de i Staten blott kunnat förslagsvis kalkyleras, så besparas öfverskotten till oförutsedda behof, efter Akademi-Kanslerens anordning eller KonglMaj:ts nådiga bifall. Af Akademien och derunder lydande personal utgår i bevillning efter medium af sednast förflutna fern år: enligt l:sta Art. Bevillnings-förordningen . 262: enligt 2:dra Art. 4,272: 17. 3L hvaraf för Akademiens hus och tomter 559: 1. 7. för Akademiens; qvarn i Upsala 107: 19. 3.. Femurs-Berättelse fou Upsala Län.. ^ 30 för Embetsoch Tjenstemän samt Betjente , 3,304: 12. 5. samt för Handtverkare och Handtverksbetjente, Handlande och Betjening, Ståndspersoner, Arbetsklassen m. fl. 301: 32.— och således i utgående bevillning en Summa af 4,534: 17. 3. Hvarförutan, och i det förhållande till förutnämnda Bevillningssumma inom Domkyrko-församlingen öfverenskommet är, Akademien årligen bidrager till de fattigas nnderhåll och vård med 1,057: 44. 6. och till Församlingens allmänna Fattighus med 352: 30. 10. eller med en sammanlagd afgift för året af R:dr 1,410: 27. 4- Efter enahanda grunder och förhållande till Bevillningen har också af Upsala Stad betydligare bidrag för samma ändamål utgjorts. Med dessa afgifter, hvilka tid efter annan blifvit stegrade och nu tillsammans utgå med 33 ? procent af den inom Domkyrko-församlingen debiterade Bevillning efter 2:dra Artikeln, har meningen varit, att de nödvändigaste behofven för lifvets uppehälle måtte inom den klass af Upsala Stads fattige, som icke kunna med eget arbete härtill hafva tillräcklig förtjenst, varda tillfredsställda, samt att tiggeriet på allmänna gator och inom hus måtte upphöra.
Huru ömkliga i jemförelse med denna » rundt tilltagna summa » synes icke de 12 millioner, som regeringen kastade ut för att stifta en bank för bondejordbruket — detta dödfödda barn, som kvarstår som ett arf från den korta s. k. » folkpolitiken » under grefve Ignatjev (1881 — 82). Vi skola icke ingå på någon detaljerad kritik öfver resultaten af dess verksamhet. De för ett så oerbördt stort land som Ryssland obetydliga materiella medel, som stäldes till bankens förfogande, s&amp;tta den i bästa fall i stånd att skapa en liten välmående bon-debourgeoisi och den stora massan skall förblifva i samma liige. Men numera utgör den påstådda bondebanken i sjelfva verket blott en kompletterande afdelning af adelsbanken. För att öf-vertyga sig derom behöfver man blott vända uppmärksamheten p&amp; de trakter, i bvilka afdelningar i bondebanken äro uppsättade. Det är antingen i det menskofattiga Ny-Ryssland (Cheronska, Ie-katierinoslawska, Tauridske gavernementen), hvarest godsegarne sedan lång tid klaga öfver dyra arbetslöner; eller i omgifningarna af Ufa och Orenburg, hvarest tjänstemännen icke veta, bvad de 1 För att uppnå samma resultat genom utvandring skulle samtidigt hälftm af hela befolkningen i dessa guvernement d. v. s. några millioner menniskor utvandra — hvilket tydligen ej kan ske, och emigrations-oper&amp;tionens fordelning skulle under loppet af en bestämd tidrymd paralysera sina verkningar. Ty enligt de statistiska uppgifterna har bondebefolkningen i det mellerste Hysslands guvernement under 25 år efier X Revisionen ökats med 40 — 50 %; följaktligen skulleden nuvarande ställningen trots utvandringen varit densamma efter denna stora tillväxt.
Gemensamt med Fullmägtige i Rikets Ständers Rank. skola Riksgälds-kontorets Fullmägtige: a) afgifva sitt underdåniga yttrande och råd till Kongl. Majit i fråga om den ort. der Rikets Ständer böra samlas, i de fall, då fiendens framträngande eller pest eller andra lika vigtiga hinder göra riksdags hållande i hufvudstaden omöjligt eller för Rikets Ständers frihet och säkerhet vådligt (50 § Regeringsformen); b) efter stadgade grunder uppgöra och utfärda ny Bevillning s-förordning, i den händelse att, vid riksdags slut. bevillningehs hela belopp är bestämdt, men Rikets Ständer icke hunnit om fördelningen deraf blifva ense (109 § Regeringsformen): v) uti Jitstitie-ombmkmans-embetct genast insätta den man. som Rikets Ständer till efterträdare åt Justitie-ombudsmannen utsett, i fall denne, mellan riksdagarne, afsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden afgår, äfvensom utvälja annan behörig man i stället för .Justitie-ombudsmannens utsedde efterträdare, derest han, äfven mellan riksdagarne, afsäger sig förtroendet eller i Justitie-ombudsmans-embetet insattes elier med döden afgår (9'8 § Regeringsformen); d) för framtida uppsigten och kontrollen öfver Göta kanals vidmagthållande, utse och välja ej mindre en person, för att, såsom ledamot, å Bankens och Riksgälds-kontorets vägnar, inträda i Direktionen öfver nämnda kanal, än ock ett ombud, att. å samma verks vägnar, deltaga i revisionerna af kanalens räkenskaper; skolande valet till ledamot i Direktionen förnyas hvarje år och till ombud vid revisionerna, före desammas början: dock må förut härtill utsedde personer kunna återväljas. Vid Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-kontoret gemensamma samman, träden böra, så vida beslut skall kunna fattas,två tredjedelar af hvartdera Ver. Bih. till R. St.
Capitalisterna blifva mera benägna att uppsäga sina capitaler, oell Ständerna vid nästa riksdag finna Banken i ett sämre tillstånd, än den hade varit, om den ifrågavar. rättigheten aldrig blifvit gifven, utan att denna någonsin varit begagnad. Derföre begär jag propos. på Hr Cederschjölds förslag. Hr von Troil, Emil: Det förefaller mig besynnerligt, att sedan man på f. m. företagit och voterat om ett ämne, kunna detsamma på e, m. åter upptaga för att genom en ny votering söka upphäfva, hvad på f. m. beslöts. Då discuterades nemi. den fråga, att intet annat än exportabla effecter fmgo tjena till hypothek för utgifvande af nya sedlar, då metalliska fonden uppgått till en utfästad proportion. Denna mening innefattades uti ja-propostn uti voteringen. Den förkastades då. Nu söker man dock genom-» drifva en annan uppställning af samma sak , i hopp att genom en ffirändrad personal frambringa ett olika resultat, Rinn har trlat om 180g års sedelemissioner. Det förundrar mig i safning, huru man kan komma till någon jemnförelse deremellan och de ifrågavarande. De förra skedde, då ingen vexling ägde rum. Dessa skulle deremot äga rum under det bancoluckan vore öppen. Då är det föga tänkbart, att 3io Den 28 Juli e. m. Baneostyrelsen skulle tillåta sig sedelstockens förökande till någon sä öfverdrifven grad. Dessutom är en viss och hög proportion bestämd. Man synes mig begå en stor motsägelse, då man, efter att hafva hörts påstå, vid frågan om bestämmandet af en viss proportion emellan metalliska nassan och sedelstocken, att cassan genast skulle nedsjunka dit, nu tager för gifvet, att förhållandet ett år härefter skulle vara detsamma sorn nu. Jag skulle visst önska det; men jag anser det icke troligt, Sannolikt skall cassan sjunka så mycket, att någon sedelökning icke kommer i fråga, förrän näringarnas stigande åter hunnit förbättra proportionen.
Man skall vara bra okunnig i den tidens tänkesätt och förherrskande ideer, för att föreställa sig, att den aristokratiske Thure Jönsson Roos skulle vilja underkasta sig att stå under en, om äfven af honom sjelf på tronen upphöjd Konung, som vore en uppkomling eller son till en simpel frälseman, denne yngling må för resten sjelf redan hafva uppnått Riks-Råds-värdigheten octi varit aldrig så mycket favorit hos Gustaf I. Vestgötha-upproret var ej något bondeuppror, med en Racke i spetsen, utan en sammangaddning af rikets förnämsta, missnöjda aristokrater, och hvarken en Roos, en Örnvinge eller en Rielke skulle velat se som sin konung någon annan än en aristokratisk jemnlike. Rlott i denna omständighet har den, som vill hemta sin öfvertygelse ur något annat och tillförlitligare, än från hvad som står utsatt eller icke utsatt i en genealogie, den må vara huru officiell, som helst, en fullkomligt moralisk garanti för att den utsedde Konungen Måns Rryntesson Lilliehöök oj kunde vara son till en blott simpel frälseman eller häradshöfding — utan att redan hans fader, den omtvistade Brynte Bertilsson Lilliehöök, hörde, såsom Svea Rikes Råd och riddare, till rikets förnämsta — och hela den slägtgren, som från honom härstammade, att räkna tdl de s. k. Rådseller Riddarslägterna — som tillhörde den andra eller Riddare-klassen, ehuru liera sådane slägter, såsom jag nyss visat, af sjelfsvåld och egenvillighet qvarblefvo sittande i 3:dje klassen, såsom äfven en gren af denna Rådsslägt gjorde under något öfver 100 år. Till bevis på att denna min historiska uppfattning, det Fårdala - 106
Ständers godtfinnande, huruvida de sjelfve, i händelse Oeconomie-Utskottels förslag örn terminernas förändring antages, finna nödigt alt höra Stuts-Utskottet uti.denna fråga. Beträffande sedermera sjelfva anmärkningspunkterna emot Utskottets tillstyrkanden, och först det inom så väl Rrestsom Borgare-Ståndet gjorda yrkande, att Riksens Höglofl. Ständers Justitia Ombudsmans granskningsrätt af Markegångs-taxorna borde bibehållas ; anser Utskottet sig hafva i Betänkandet så ornständeligen ådagalagt de skäl , enligt hvilka Utskottet ansett denna Riksens Ständers Embetsman böra från ofvanberörde uppdrag befrias, att Utskottet icke har Den 5 Juli. 659 har något att härvid tillägga, utan åberopar vördsamligen Betänkandets innehåll , samt tillstyrker, att vid detsamma måtte få förblifva. I anledning åter af Herr Prosten Doctor Agrells erinran, att Konungens Befallningshafvande icke alltid skulle kunna medhinna, att med först afgående post till Kongl. KarnmarCollegium insända de öfver Markegångs-taxering möjligen anförande besvär, åtföljde af sitt Utlåtande, får Utskottet tillstyrka den ändring uti Betänkandet, att Konungens Befallningshafvande bör vara skyldig, att första eller, då det ej möjligen kan medhinnas, aldrasist, andra Postdagen efter det besvären till I.ands-Contoiret inkommit , deni, jemte sitt Utlåtande, lill Kongl. Kammar Collegium öfversända.
Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 122 — tillfällig, lör Kanslisten W. Maechel, angående. XI. B. 151, 266 A. 280. — för Riksgälds-Kontorets tjenstemannapersonal och vaktbetjening, angående XI. B. 393, 398, 401. A. 402, 403- U. 428. A. 435. U. 462. 466. — åt Lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet, angående. XI. B. 85. A. 115. LÖne-innehåilningar, om förhöjning af det å Nionde Hufvud-Titeln uppförda anslag till ersättning för mistade. XI. B. 120, 131. A. 133. E. 401. Löne-tillökningar, om föreläggande för Stats-Utskottet att inkomma med en förändrad uppställning deraf, hvari särskildt upptages huru mycket Utskottet anser utgöra nödig lön för sysslan i och för sig sjelf, och huru mycket som borde gifvas i tillökning i afseende på de högre varupriserna. IV. 273, 321. — vid innevarande Riksdag beviljade provisoriska, om deras upptagande i blifvande aflöningsstater i särskild kolumn. IV. 322. V. 169- R. 174. XI. B. 20. A. 76. — angående åtskilliga af Rikets Ständer för innevarande år 1857, beviljade. VIII. B. 106. A. 109- Löne-reglering att den icke måtte blifva så fast att ju icke jemkning bör kunna ske. II. R. 169. Lösen efter medelmarkegångspris, att räntor och tionde, anslagna till embetsoch tjenstemän, hvilka icke äro skyldiga att derlöre emottaga, — ändock måtte på detta sätt få lösas, samt att ersättning af den för embetsoch tjänstemännen härigenom uppkommande förlust måtte af statsmedel varda anvisad. II. 324. 545. R. 546.
Lii~zgt blittre yore d&amp; att .fortfarmode 7~å11a henne ' i skydd mot faronta af sin okzmtig7bet ock nzedfödda godtrogenl~et. Så.lzurzda viirnad .for, frestelsen att pli egen 7talizd vilja skcqa si91 lyika och Begäret att siisom 4j81f myndig tiinka och 7ha ?,dla för eget bästa, i stallet att lefva j6r miclra, skulle WOW, njuta det lugn oclh den stilla för~zöjelje, ltwarqf hon, at sig sjalf liimnad, icke torde konzma i 8tnjzt.ttyde. Och då li.09~ jorr eller senare intrticler i det iikta std~zclet, skzdle hon, dit icke snedfora den .ilzbillhgat, att hon vore lika god som rnamen, utaqa h012 s7culle se i sin make en sjäIJ: liald .fönnydare, 7~vilken af öm valvilja iitagit sig 7telt.nes a~zgel~geizheter, och hon skzdle. framgent som 7~ittill.s vara lifvad af deit s a m a zwzde.i.g~fve~zketskti~~zsla, sonz alltid skall zctgöra ett o~fteryifligt d k o r för den ii7ctenslcapliga, föreiziqens stillli.et. : &gt; ' Det var eget nog iiiigefar samtidigt med detta af vtilra, historieskrifvare ol&amp;nda eller å,tmilistone onämda, men för vkr. kulturhistoria s i högst märkligs betänkande, som Fredrika Brenier utsände den f6rsta delen af sina uTec7cniftga.r ur Hvcwda !gsZ$i-et ». Denna lilla samling var, som vi redan niimnt,. '
Mot punkten A. af Herr Törnebladh, C. O.: »Fullkomligt instämmande uti Utskottets beslut att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af en ny skol-ordning, har jag deremot icke med min röst kunnat biträda det af Utskottets majoritet, i strid med Afdelningens förslag, beslutade tillägg, att den föreslagna skol-ordningen borde utfärdas på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer gillade grunder. Jag anser delta tillägg dels öfverflödigt, enär skälig anledning icke förefinnes att antaga, det någon afvikelse ifrån samma grunder skulle ifrågasättas, och dels temligen obestämdt, helst meningarne kunna vara och, hvad som äfven af öfveHäggningarne inom Utskottet ådagalades, verkligen äro ganska delade om hvad med dessa grunder rätteligen bör förstås.» Häruti instämde Herr von Francken, G. JF. af Herr Professoren Carlson: »Deri framställning i afseende på skolornas närvarande tillstånd, som Utskottets Retänkande innehåller, synes på ett ovedersägligt sätt visa angelägenheten deraf, att en mj skolordning vied första varder utfärdad. Ehuru önsldigt det med rätta anses, att icke en skollag må genom onödigt reglementerande binda lärarens verksamhet, äro likväl vissa allmänt gällande föreskrifter inom ett lands skolordning oundgängligen nödvändiga, så vida icke detta skall hemfalla åt en fullkomlig upplösning. Men då jag på dessa skäl instämt i Utskotts-afdelningens tillstyrkan,-att Rikets Ständer måtte anhålla om det skyndsamma utfärdandet af en ny skol-ordning, har jag funnit det i Utskottets plenum efter åtskilliga voteringar gjorda tillägg: »på de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer redan gillade grunder» alltför obestämdt. Funnes sådana, af Konung och Ständer gemensamt gillade grunder till en skollag, så vore åberopandet af dem lika sjelfnödvändigl som deras tillämpning klar.
Och efter detta ovanligt långa tal, som mera var ett ofrivilligt uttryck af hans tankar, än det egentligen var rigtadt till hans hustru, försjönk doktorn åter i tankfull tystnad, och hans hustru lemnade honom, sårad öfver att finna så föga sympati i ett ämne, som hon inbillade sig gjorde henne mycken sorg, men som i sjelfva verket blott retade och förtörnade henne. Ett par år hade förgått. Märtha hade skjutit upp och blifvit en lång, smärt, blomstrande och fager 16-årig ros, med lifliga och spelande klarblå ögon, högburet hufvud och en viss sjelfbehaglig stolthet i hela sitt väsende. Lilla Mea var ännu samma stilla, tysta och slutna barn, med spenslig växt, bleka kinder, allvarligt slutna läppar och en mulen blick i de mörka ögonen. Curt och Erik hade redan för ett par år sedan blifvit gymnasister och lemnat hemmet. Märtha och Mea fortsatte ännu sina lektioner för gouvernanten på Berghult. En morgon då lilla Mea kom ned till frukosten, fann hon fadrens plats i den stora, skinnklädda länstolen vid bordets ena ända tom. Hon såg sig omkring i rummet med en hastig, bestört blick och frågade häftigt: “Hvar är pappa?“ “I sitt rum“, svarade hennes styfmor. “Han har i natt plötsligt insjuknat“. “O, det visste jag, det visste jag!“ utropade lilla Mea. “Jag drömde i natt, att jag stod ensam på kyrkogården vid mammas graf. Det var mycket mörkt, men midt öfver mitt hufvud såg jag en enda, klar stjerna, som nickade och tindrade så vänligt emot mig; och jag kände att mammas själ var i den stjernan. Då hörde jag en sakta susning i asparna vid mammas graf, jag såg den gröna kullen öppna sig, och ett liktåg kom långsamt och högtidligt vandrande öfver kyrkogården. De buro en man på en bår, och jag såg på honom ett ögonblick, och den mannen var pappa. Sedan kunde jag ingenting se under några minuter, men då jag åter blickade upp, var allt tyst och fridfullt som förut; den enda förändringen var, att nu två stjernor vinkade åt mig, i stället för en“.
Arbete — för att bjuda den älskade den fulla glädjebägaren, arbete — för att bädda varmt och godt om utigarne i boet, arbete — för ära och utmärkelse, till mänsklighetens gagn eller till egen vinning. Öfver allt bjuder lifvet: arbete. Det gifves dock stilla stunder äfven i lifvets högsjö. D å i den ljusa sommarkvällen dagsverket slutat, medan ännu solen i väster IDUN u dalar mot hafsranden, då träda de fagra minnena fram, då lyssnar åter barnet på neekens sång ur hafvets djup, den en älskad moder sjöng så mången gång; då drömmer ungmön åter vid den kärastes sida, under det båten sakta gungar i juliaftonens ro. Och då månen strör sitt silfver öfver de dunkla vattnen, träda alla de älskades skuggor fram. Åter blickar den älskade fadern upp från arbetet och ler så bjärtevarmt mot sina små, så ljuf är moderns ftyss, då hon lägger sitt barn till nattens ro, åter ljuder skämtet i glada vänners krets, och trofast är handslaget, hvarmed kamraten lyckönskar vännen till hans första bragd på vetandets fält. Men jaga ej bort de flyktiga skuggorna, skjut dem ej åsido för stundens intressen, hylla dem, om också blott några korta minuter, ty annars fly de snart för att aldrig mera återkomma. Då i heliga sabbatsstunder all världens äflan måste hvila, låt då äfven tanken lämna arbetets och sträfvandets fält och låt den gå tillbaka till flydda tider, mana fram alla lyckliga, alla betydelsefulla ögonblick i ditt lif, dröm om din sorgfria glada barndom, omhägnad af ömma föräldrar, tänk på den stund, då du omsluten af den unge makens arm första gången trädde in i ert lilla bo, tryck åter den första kyssen på ditt barns panna, känn åter, huru hjärtat klappade af fröjd vid hvarje framgång, dina söner hade i lifvet. Då — när håren gråna och krafterna svika — sitter du ej ensam, om äfven alla dina kära gått förut. V i d minnets hand träda de åter fram och blifva ditt trogna sällskap. D å blir ej dagen lång, ej lifvet utan innehåll. Minnena äro de strålande stjärnorna i lifvets vinterkväll.