Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Besvärs och Ekon.Utskms den 18 sisth Nov. på bordet lagda betäuk:n: N:o 52, i anledn. af väckta frågor om förändring i grunderna för utgörandet af planpenningar; N:o 53, i anledn. af väckt fråga om behofvet af slam och strörolars närmande till hvarandra ; N:o 54, i anledn. af väckt motion att åtskilliga i Elfsborgs län kringspridda rusthållsmimmer under Westgötha afsuttna cavallen måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och Westgötha-Dahls reg:ten förenas; N:o 55, i anledn. af väckt fråga om afskaffande af fotmötena vid indelta cavalleri-reg:tena m. m. Företogs till pröfning Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 18 sisth Nov. på bordet lagda betänk. N:o 56, i anledn. af väckt fråga om armeens förseende med byxor af blått med hvitt meleradt kläde. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Ståndet har nu ändtligen kommit till färgen på de plagg, sorn redan fått en slags grundlagsenlig behandling, alldenstund de förut i en grundlagsfråga blifvit omständligen afhandlade. Om nu, genom förändring i färgen, 4»,000 r:dr skulle besparas i kostnaden för ny beklädnad åt hela armeen, sa har jag visserligen ingenting emot, att ett så riksgagneligt företag hos Konungen anmäles, men då skulle jag tro, att ordalagen borde vara annorlunda beskaffade. Nu säges: '’att, så vidt K. M. skulle i nåder finna lämpligt att armeen förses med byxor af olika färg mot lifplaggen, K. M. mätte läckas, på det sätt och i den ordning K. M. i nåder finnér, en sådan förändring anbefalla.” Het är således icke någon auli ilian, alt färgen måtte förändras, utan blott alt, derest färgen förändras, Konungen måtte gifva befallning om förändringens vidtagande.
Rålamb har visserligen andragit, att Norrtelje är den enda D c 11 22 M a r s c. m. stod emellan Stockholm och Gefle, som äger någon handel och handtverkerier, oven emot denna framställning tillåter jag mig i så måtto en erinran, sorn jag skulle vilja räkna äfven Öregrund och Östhammar såsom städer. Jag skulle för öfrigt tro, alt om Norrtelje, såsom Frilen nämnde, förr haft en sjöfart, hvars särdeles betydliga beskaffenhet icke är mig bekant, och om der genom nu ifrågavar. upprensning kunde vinnas någon verklig sjöfart, så är en summa af 9000 r:dr verkligen icke så betydlig, alt den ej inom en hel stad, den må vara så liten sorn helst, borde kunna t i 11 — vägabringas. Men, mine herrar! vi hafva flera andra städer, såsom de hvilka jag nyss nämnde, Öregrund och Östhammar, sorn verkligen kunna idka sjöfart, och ändå icke a'ro i stort mera blomstrande tillstånd än Norrtelje, och orsaken dertill måste således sökas uti något annat än sjelfva belägenheten. Nu kommer det an på, huruvida det skulle kunna visas, att, genom sjöledens öppnande ända fram till Norrtelje, denna stad skulle kunna mera förkofra sig än Öregrund och Östhammar, ty i annat fall synts det mig icke löna mödan att derpå bekosta några särskildta anslag. Orsaken hvarföre en sådan förkofran icke synes kunna komma alt äga rum, är, enligt min förmening, dels ali ingen elter högst obetydlig skeppnitig kan komma att gå öfver Norrtelje, och dels att delina stad ligger så midt emellan 2tue större städer Stockholm och Gefle, alt rörelsen af sig sjelf drager sig till dessa stora stapelplatser. På dessa grunder kan jag icke annat än yrka vidhållande af Ulskjs tillstyrkande, ehuru det visserligen alltid är behagligare alt kunna gifva an att tala för återhåll. Hr af Ekenstam: Hr Ribbing liar, såsom skäl att icke förunna Norrtelje delta lilla anslag af booo r:dr, anfört, att Utsk. skulle hafva val besinnat sig och tagit i beräkning alla de förhållanden, som härvid yppat sig.
Svenskt för att i Fädernerlandets sak fatta omdömen ogh tillstyrkanden efter dess ledamöters bästa förstånd och öfvertygelse; och, då, såsom en lätt förklarlig följd af olika förmögenheter eller tänkesätt, det, som Utskottet tror leda till Svenska friheten* bibehållande och Nationalkraftens utveckling, af andra blifvit ansedt som farliga försök deremot, och en framställning i sådana ämnen funnits oväntad och egentligen förtjent af ett kort afslag, så •Unner sig Utskottet i dessa hårda be^öm* Serskildta Utskottets Eetiinkandetti 911 mandén icke så mycket böra se ett oförtjent misskännande, som tittryck af den ifver för Sverige och allt Svenskt, sorn kan lifva en Talare äfven till misstag i sjelfva den Sak som diseuteras. Utskottet, som förnummit huru förra Ständer önskat att den begärta Gommitcr, för att så mycket säkrare vinna ändamålet, måtta arbeta utan hinder af gällande lagar och författningar, har af sådan anledning trott sig, med bibehållande af all tillbörlig aktning för lagarne, likväl kunna föreslå utvägar, de der möjligen medföra nödvändigheten att ändra några ord i Regeringsformen, då ändamålet är att med rent Svenskt intressse befordra afskalFandet af en ruängd tjer.ster, utan synnerlig nytta, dem Natiocen ej har råd eller ens utväg att underhålla. Skulle Utskottet af denna c» ledning hafva gjort sig förtjent att icke anses för nog' Svenskt, så star det Riksens Ständer öppet, att förkasta desa Betänkande, och Ledamöterne skola då åtnöjas med den egna tillfredsställelsen att hafva med redligt sinne börjat och fulländat sitt arbete. Till Riksens Höglofl. Ständer varder detta vördsamma utlåtande härmed öfverlemnadt, under tillkännagifvande, att Herr nort Rosen och Biskopen Doctor Ahnqvist, äfven vid detta tillfälle, hvar för sig, åberopa dera* vid sjelfva Betänkandet fogade Reservationer. Stockholm den 17 Juni 1818. giz Serskildta Utskottets Betänkanden. Vördsamt Memorial!
— N:o 125. i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i en med stats-regleringen gemenskap egande fråga: B. VIII. 16, 163, 204, A. 204; E. IX. lil. 350 — S — Stats-Utskottets Memorialer, Betiinkanden och Utlåtanden: — N:o 126. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandena Nfris 49 och 50. angående regleringen af utgifterna tinder RiksStatens Andra och Tredje Hufvud-Titlar: B. VIII. 16, 163, A. 163; E. X. 161. — N:o 127. i anledning af återremisser å 28:de punkten af StatsUtskottets Utlåtande N:o 93, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Sjette Hufvud-Titel: B. VIII. 16, 163, A. 163; E. XI 316. “Nio 128. i anledning af vackt motion, angående militära boställens indragande till Stats-Verket emot beviljande af förhöjd penningelön till militär-tjenstemännen: B. VIII. 16, 164, 204. A. 207. — N:o 129. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i fråga otn ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse af skatte-förenklingens tillämpning på de till silfver-verket anslagna räntor af det så kallade Salbergs län: B. VIII. 16, 164, 207, A. 211; E IX. lil. •— N:o 130. i anledning af väckt motion, angående återlemnande till staden Halmstad af 2:ne till Kronan upplåtna mindre jordrvmder; B. VIII. 16, 164, 211, A. 211; E. XI lil. — N:o 131. angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett Markaryds församling i Kronobergs län beviljadt kyrko-byggnadslfin:
De förslag som å pag po (Utlåtandet N:o 82) blifvit af Utskottet framställda , nemligen: att såsom hypothek må antagas, till fulla Capilal-beloppet, Riksgälds-Contoirets, före innevarande Riksdag, mot 5 procents ränta utfärdade Obligationer, samt de så kallade Lottsedlarna för Trollhätte Slussverk; och vidare att, såsom hypothek må antagas och efter pröfning belånas sådana förbindelser, som afRiksgälds-Contoiret (utom dess ofvannämnda 5 procents Obligationer) till följd af Rikets Ständers beslut, redan äro, eller vidare blifva ut - Banco-Utsftoltcls Memorial IV-o /ao. i5 färdade; Stockholms Drätsel-Commissions, samt Börsoch Brobyggnads-Direclionens Obligationer, så vidt de äro till Capitalet betalbara; äfvensom Actierne i Trollhätte, Strömsholms och Hjelmare Slussverks Bolag, äro af Höglofliga Ridderskapet och Adeln samt Högvördiga Presteoch Hedervärde Bonde-Stånden, utan förändring antagna och gillade; och Vällodiga BorgareStåndet har, äfven för dess del, i enlighet med dessa punkter, tillerkännt de ifrågavarande hypotheken belåningsrätt utaf den serskilda fonden R:dr 5oo,ooo. Dessa båda ofvan intagna Stadganden blifva alltså i Banco-Reglementet införda.
Staden Norrköpings gamla privilegier af 1620 äro i detta afseende förnyade genom Kongl. Majrts Nådiga Resolution af den 2 Julii 1777, sorn stadgar, alt lill kostnader för publike byggnader och reparationer samt stadens allmänna larf, nytto och prydnad, användes stadens inkomster, hvaribland i första rummet uppräknas inkommande och utgående Tolag. Då emedlertid Utskottet, för sitt afstyrkande utaf Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, icke hemtal stod af de ifråga varande Stapelstädernes privilegier, ian Utskottet ej heller finna en fullständigare utredning i denna del vara af närvarande förhållanden påkallad; men anser foilfarande, att ingen rubbning bör uti så gamla och vid flei faldiga tillfällen sudfästade rättigheter ega rum, utan serdeles maktpåliggande skäl, hvilka Utskottet nu icke anser vara för handen. Enligt Utskottets tanke, kan den åsyftade likheten i rättigheter, Stapelstäderne emellan, icke ernås genom den ifrågasatte regleringen. Stats-Vtskottets Utlåtande, N.-o a5p.' 9 gen, hvilken tvertom, under skenbar likhet i afgifter, skulle medföra ganska betydlig olikhet uti vilkor Stapelstäderne emellan, enär Tolags-ersättningen skulle meddelas blott i förhållande till hvarje stads andel i tulluppbörden, men utan någon beräkning af de utgifter för byggnaders och hamnars underhåll m. m., som det är Tolagens ändamål att motsvara. Den ena staden erhölle troligen mindre, än som erfordrades och den andra måhända mera, allt i följd af locala förhållanden, som medgifva, att en del städer kunna åtnöjas med en ringare Tolag, då andra behöfva en större. Den jemna fördelningen öfver hela Riket skulle dessutom blifva högst menlig, om telags-afgiftens deraf följande förhöjning på en del orter lomme att mera än förut tynga dervarande ringa rörelse blott till förmon för en annan stad, der den större, lifligare och mera vinstgifvande rörelsen väl kunnat bära den hittills varande högre afgiften.
För öfrigt hafva Riksens Ständer trott, atr, då betydlige anvisningar å Nionde Hufvud-Titelns tillgång i och för Kanal-Inrättn ngarne äro af Riksens Ständer gjorde, samt åtskillige tills vi - 4 3® Underdåniga Skrifvelseri dare såsom årliga bestämda Aaslag nu ifrån Åttonde Hufvud-Titeln äfven hit öfverförda, blifver .Behållningen af Nionde Titelns Anslagssumma ej större, än att elen för ofvannämnde än-1 danial lärer åtgå ; men , om något öfverskott för ett löpande år uppkommer, finna Riksens Ständer detsamma böra, enligt grunderna för Stats» Verks-förvaltningen, betraktas såsom besparing, samt dermed , efter den för hvarje Räkenskaps afslutande fastställde tid, förfaras lika som med Besparingarne på öfrige Hufvud-Titlar: Och, hvad åter angår de nu utlånta Medlen , böra dessa, jemte den derå fastställde räntan , såsom Eder Kongl. Maj:t i Nåder förordnar, ingå att öka Ti-1 telns tillgång för det året, men sedermera ånyo disponeras och förvaltas såsom här ofvan är an* földt; heldst emot Riksens Ständers afsigt vid 3809 och 1810 arens Stats-reglering' någre stående fonder af Stats-Verkets medel icke måga samlas. Riksens Ständer framhärda SCg. Uppläst oell godkänd hos Ridd. och Ad. d. i5 Juni 1818. — Prest-Stin det d. x 5 -— BorgareStåndet d. iG Bonde-Ståndet d, x6 —- _ Riksens Ständers underduniga Skrifvelse angående Styrelsen öfver Hospitalen och Lazaretteti i Riket samt förvaltningen af de dertill anslagna medel. Genom flera vid innevarande Rikkdag gjorda motioner , har ändring blifvit yrkad i den nu Underdåniga Sinif velter. 431 hos Kongl.
De se icke, att cn ouppfylld pligt å deras sida, sorn bestående, oåterkallad lag kräfver, blottställer dem för en möjligen vidsträcktare magtyttring, än om de sjelfvilligt fullgjort sitt åliggande. De se icke, att om de, efter erhållen väckelse dertill, endast fullgöra sin skyldighet, med gensträfvighet t. ex. vilja uppdraga ut sina fullmägtige, hvad de borde göra sjelfva, eller småaktigt pruta på ordalagen, så innefattar deras handlingssätt, stäldt vid sidan af en annan class representanters och publicisteriels insinuationer, antingen en åsyftad sidvördnad mot den andra Statsmagten, eller åtminstone en anledn. för nyssnämnde class att begagna de förras oeftertänksamma vis inertice såsom ett medel i dess händer att, när det faller dem in, framkalla en majoritet, blott för att låta Regeringen få ea deconfiture. Det är detta spel, denna politiska lek, som måste väcka hvarje rättsinnig medborgares förtrytelse, örn icke farhåga. Om Svenska folkets massa, som nu blott ser genom sina publicisters förvillande synglas, en gång får öfvertyga sig, att de, som mest knota öfver riksdagens längd och öfver Regeringens och dess medhållares bemödanden att förlänga den, likväl varit just desamma, som, fastän varnade, ställt så till, att, genom åt errem iss eller afslag af ett betänk., sådant som detta, blott för en, i det ringaste sagdt, oskyldig ordställnings skull, riksdagen nödvändigt måsteÄfä ett ytterligare item af en eller annan vecka; skall icke då Bo Den 4 Maj f. w. detta folk finna, att icke allt är guld, hvilket såsom sådant glimmar på publicisternas spalter, till heder för en fraction af oppositionen, och att, sedan denna fraction, utöfver sin pligt alt hålla emot i sak, äfven, liksom för ro skull, vill upphöja Representationens myndighet på Regeringens bekostnad och i trots af tydlig lag, så är den bana beträdd, för hvilken jag ansett mig böra varna, och man skall misstro och vägra lydnad åt den ena lagen efter den andra.
M:l ej kunde medgifva, att större andel af de nuvarande persedel-räntorna förvandlades lill penninge-ränta, än som i framställningen till länets deputerade varit afsedd, och jemväl funne betänkligheter vid antagandet af det förslag, att alla persedel-räntorna skulle förvandlas till en spanmåls-ränta, hvars ofta ombytliga penningevärde skulle medföra större ojemnhet uti de ärliga utskylderna än önskligt vore; hvarjemte och då deputerade uti de närbelägne Kronobergs och Jönköpings län icke allenast ansett bibehållandet af kött-räntan nyttigt, utan ock begärt annan persedel-räntas förvandlande i kött, E.' K. M:t förklarat denna ränta böra bibehållas på fast-landel af Kalmar län, der förhållandena voro så likartade med dem uti förenämnde två län. På grund häraf och med hänsigt till hvad deputerade anfört, hafva, i öfverensstämmelse med det af E. K. M:l nu framställda Nådiga förslaget, utom hvad beträffar dagsverks-räntan, hvilken E. K. M:t ansett lämpligt att fortfarande bibehålla, Rikets Ständer, hvad beträffar fast-Iandet af Kalmar län, för sin del beslutat, att: 1:o. Såsom hufvud-ränte-persedlar bestämmas spanmål* smör, fläsk och kött-, 2:o. Nuvarande ränte-persedlarne spanmål, smör, fläsk och kött bibehållas med blott de förändringar, som blifva en följd af nedanstående tillökning och i allmänhet gilne föreskrifter. Oxe, ko, får och lam förvandlas till kött, samt ved och hö, en tredjedel till spanmål, en tredjedel lill smör och en tredjedel till fläsk, att framgent, uti den i allmänhet stadgade ordning, utgöras. Spanmålen blifver hälften råg och hälften korn; 3:o. Alla öfriga nuvarande, till jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan hörande persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta att, jemte de till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetitein penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Dervid iakttages hvad i 15 punkten af de allmänna föreskrifterna särskildt rörande de Småländska länen är anmärkt.
Mitt i denna syftning inom Utskottet framställda förslag var: att vid hvarje Ting borde vissa af nämnden af närvarande meninghet utses, att vid Tinget bemedla förlikning emellan parter; samt att deras verksamhet skulle vidtaga om Domaren, efter det parterne sig inställt inför honom till fullföljd af deras tvist, antingen ''r^äfves manade till S Lag-Vlskotlels lielunkand<‘, N:o 33. förlikning eller om parterne då ville förlikas, men ej kunde om vilkoren öfverenskomma. I dessa händefser skulle parterne genast hänvisas till de utsedde på stället varande förlikningsmännen; och fördelarne häraf vore: l:o att förlikningsförsök icke anställdes i andra saker än de, hvari förlikning kunde ega rum, alldenstund domaren borde till bemedling hänvisa; 2:o att parter ej behöfde besväras med serskilda resor och besvär i och lör förlikningsförsök, eller för fullföljd af rättegång om försöket misslyckades eller för vinnande af domstolens fastställelse om det lyckades; 3:o att anstalten i omförmälde form icke verkade tillökning i de med hvarje dag Ökade kommunala bestyren, utan lämpligen bibehölle sin plats i domstolen; 4:o att den derigenom alltid i rätt tid och ordning blefve anlitad, hvilket eljest sannerligen ej vore att förmoda; 5:o att då tingsmenigheten gemensamt inför domaren utsåge förlikningsmannen, desse dymedelst kunde påräkna ett mera allmänt förtroende än de, som utses socknevis; och 6:0 att man kunde undgå behofvet af en ny institution och en helt och hållet ny lagstiftning. En dylik lagstiftning blir oftast ofullständig; och så är äfven förhållandet med det af Utskottet uppgjorda förslag. Deri saknas nemligen en mängd bestämmelser af väsendtlig vigt, bland annat följande: a) orri jäf emot förlikningsman; b) huruvida part må lillstädeskomma genom ombud; c) om skyldigheten att förete handlingar till upplysning i saken; d) om hörande af vittnen; och e) om förlikningars uppsättande och verkan. Af Herr Carleson, E. H.:
De talare, som yttrat sig emot mig, kafva ej riktigt uppfattat min mening. Jag har sökt visa, att en bank ar solid, i den mån den har en stor cassa, och detta måtte vara ostridigt; men nu är det lika säkert, att örn man antager, att sedlar ej få utgifvas till belopp, öfversligande bankens grundfond, skola delägarne finna sitt interesse uti att minska den contanta tillgängen och lägga andra papper i stället, och det är häruppå jag velat fästa uppmärksamheten. tv ju större del af grundfonden ligger i andra papper, ju större är delägarnes vinst. Derföre, om man vill, att en privatbank skall äga hög cassa, bör man ock tillåta sedelutgifning öfver grundfonden. Jag finner för öfrigt, att jag misstagit mig om Utskms redaktion, då jag ej erinrade mig, att i slutet af § slår: låntagarnes skuldförbindelser undantagna; men jag hemställer, om ej meningen rättare uttryckes sålunda: hy po t hek, som ej för gäld häfta, och anhåller om propos. på denna §:s förändring till följande lydelse: ”Ej må banken utfärda tryckta eller graverade invisnin”gar och creditsedlar till större sammantaget belopp, än ”sorn med 5o proc. öfverskjuter summan af de, antingen hos ”banken eller för dess räkning uti allmänt förvar inneståen”de, bolaget tillhöriga tillgångar i penningar och säkra liv - Den 17 M a r s f. m 351 ”potheker, som ej för gäld häfta; börande bland tillgångar”na icke beräknas bankens låntagares skuldförbindelser eller ”till säkerhet härför lemnade hypothek.” — Då jag i mitt förra yttrande undvek att ingå i 9 § af Gr. Frölichs förslag, emedan jag trodde, att den ej kunde komma att intagas i den första propos., sorn af Hr Gr. o. Landtm, komme att framställas, men discussionen fortfarit alt vända sig om samma §, utber jag mig att derom äfven yttra några ord. Den innehåller 3:ne morn.: 1:0 om inskränkning i upplåningsrörelsen.
Naturligtvis faller det af sig sjelft, att om afgiften, sålunda bestämd lill 12 sk., skulle lemna öfverskott, blir den nedsatt följande året, emedan afsiglen icke är att bilda cassör inom staden i och för detta ändamål, utan att genom afgif ter lör året, lämpade efter patienternes antal, som ena året är större 30 de! andra, anskaffa de inkomster, som motsvara behofvet Den stora viglen af att nödiga medel till hämmande af ifrågavar. smitta ej må saknas, är allmänt känd, hvarföre jag också vågar hoppas, att icke någon svårighet skall mola stadens styrelses önskningar alt taxalionen må kunna efter behofvet utsträckas ända lill i afseende på första punkten jag tillstyrker denna förändring, emedan uti densamma (öreslås inom hvarje län en afgift från 1 till 5 sk. Jag anhåller ytterligare vid detta tillfälle att få nämna, det jag skiljer mig från BorgareSt.Vs beslut derom, att hvarje kurlnis-district skulle uppbära afgift af de inom detsamma mantalsskrifna personer, och icke af hela afgiften för länet erhålla den andel, som för districlet vore oumbärlig. En sådan fördelning korinne ganska bestämdt att menligt inverka på ändamålet, emedan t. ex. inom Stockholms län finnes ett dislrict i skärgården vid Möjan, der ovillkorligt ett större tillskott fordrades, i anseende till det stora antal personer, som der städse varit i behof af iäkarehjelp. Der vore den afgift, som inom samma district med 5 sk. af hvarje mantalsskrifven person kunde insamlas, alldeles otillräcklig. Deremot finnas andra trakter inom Stockholms län, der föga eller intet behof förefinnes, i jemförelse med det som på förenämnda ställe figer ruin, utan afgiften vore helt och hållet Öfverflödig oell kunde nedsättas till 1 sk. Vid sådant förhållande är nödigt, alt hvarje län anlages såsom ett district, som inom sig må hafva fil ia l-dis! rict er, men hvars direction enligt K. reglementet af år 1817 må äga att disponera afgiften från hela länet efter de mindre districternas olika behof.
Raab, Adam Christian: Jag anhåller att få instämma i den af Gr. von Platen upläsla reservation. Hr Mannerskantz, Carl Axel: I den af Gr. von Platen anförda reservation får äfven jag instämma. Hr von Koch, Nils Samuel: Härmed får jag äran förklara, att jag instämmer i den af Gr. von Platen afgifna reservation. Hr von Krajmer, Anders Rob.: Ulan att vilja obetingadt underskrifva den i Frih. Palmsljcrnas reservation uttryckta grundsats, alt endast ett på Slåndsval bygdt representations-förslag är lämpligt alt antagas instämmer jag likväl i samma reservation, så mycket heldre som jag, i likhet med honom, anser en representalions-förändring vara en af fäderneslandets vigligaste angelägenheter och ett allmänt erkändt samhällsbehof. O •• o o Hr Akerman, Fredr.: Afven jag anlialler att fa anmäla min reservation emot R. o. Ad:s beslut i representations-frågan. Gr. von Lantinghausen, Erik Albrecht: Emot det beslut, hvarigenom R. o. Ad. förkastat det från sisth Riksdag livilande grundlagsändrings-förslag, får jag i prol. nedlägga min protest. Hr Hjärne, Harald: Jag yttrade mig icke under den discussion, som föregick det beslut, emot hvilket så många af R. o. Ad:s ledamöter nu reservera sig, och hade icke heller ämnat nu yttra mig, så framt icke reservanternas växande antal likasom upmanat hvarje ledamot af detta hus att tillkännagifva sin åsigt i ämnet. Jag får således förklara att ehuru jag icke kan i hufvudsaken instämma i de afgifna reservationerna, eftersom jag röstade emot förslaget, jag likväl har den tillfredsställelsen att kunna förena mig, såväl i den af Frih. Palmstjerna yttrade åsigt i afseende å 336 Den 22 Mars f. ra. följderne af ett alltför ihärdigt motstånd emot hvarje representations-reform, som i flera af de, af Gr. von Platen uttalade åsigter.