Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr von kiene^sr, ^.äoU, at wara Ledamot i Riddarhus Utffottet. Herr ^ilv6i'8tolp6) kreclric 8»,muel, at wara Ledamot i Hemliga Utffottet. Herr Friherre klsnnerbeim, (lustas, at wara Ledamot i Bewillnings-Utffottet. Herr Lergbman, ^md'08ius lelaAnus, at wara bisctor för andra Llassen, samt Herr Friherre Ltael von Holstein, Lorsttrr UuclviZ, Den is Junit. 65g I.ukil7i.g, at wara Ledamot i Oeconomie > och Veswärö Utffottet. I anledning häraf anmodadeö Herrar LI«?c. toreins, at i desie afgängne Herrars ställen ut wälja npa Ledamöter. fusteraäes följande: Utdrag af krotocollet bältet i Hoglost. Ridderskapet och Adelns plenuM den 6 Junit 1309. S. D. Sedan hos Ridderskapet och Adeln anmält blifwit, at en Upfostrings-anstalt för Döfstumme och Blinde redan more inrättad, och en Ledamot förestagit, det Riksens församlade Ständer mätte stadga och fastställa en ldnci til underhällande af detta institut; sa och i betraktande af den för den lidande menffligheten wigtiga nytta et sädant institut kan medföra, bestöt Ridderskapet och Adeln för sin del, at denna Inrättning mätte understödjas; lemnandes dock til framdeles utredning ock pröfning sättet buru detta understöd möjeligen mä kunna utgöras: Och skulle de öfrige respc-ctive Med Ständerne genom Utdrag af?rotocollm härom wänligen underrättas. lil suxr-t. samt Utdrag af krotocollut bältet i Högsost. Ridderskapet och Adelns bleuum den 9 Junii 1809. S. D Företog Ridderskapet och Adeln til afgörande det af Högwördige Preste-Ständet
- Kungsgården Månstorp i Ingelstads socken af Oxie härad, förr kallad Mågenstorp och indelad till boställe för Ryttmästare» vid Månstorps kompani af Södra Skånska KavalleriRegemeutet, men numera anslagen till bostad för Öfversten vid Södra Skånska InfanteriRegementet. „ Hjelmsbults kungsgård i Allerums socken af Luggude härad, indelad till förste Majorsboställe vid Skånska Hussar-Regementet. a Kungsgården Billerholm i sistnämnde härad och Wrams socke», iudelad först till Ryttrnä - Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition, N:o 2. 5 stare-bostäile vid Billerholuis kompani, inen numera till Andre Majors-boställe vid Skånska Hussar-Regementet. vid Årup i Billeberga socken af Rönnebergs bärad, indoiadt (ill sätesbemman för Ryttmäsfareu vid Landskrona kompani af f. d. Norra Skånska kavallerieller numera Skånska Hns sar-Regementet. Inom Christianstads Län: vid Sandby kungsgård i Sandby socken och Vestra Göinge bärad, Indelad till boställe för Ryttmästare!) vid Sandby kompani af f. d. Norra Kavalleri-Regementet. „ Svabesholms kungsgård i Mälby socken af Allbo härad, förut indelad till boställe åt Ryttmästare!) vid Svabesholms kompani af f. d. Södra kavalleriet eller det nuvarande Skånska Dragon-Regementet, men numera anslaget till Andre Majors-boställe vid samma Regemente. „ kungsgården Bäckaskog, hvilken, belägen i Kiaby socken af Willands härad, förut varit anslagen såsom boställe dels å Staten dels å Ryttmästareskapet vid Lif-kompaufet åt Öfversten vid f. d. Södra Kavalleri-Regementet, men numera innehafves, euiigt särskild öf verenskommelse ined Regementet, af Hans Majit Konnngen.
Smädaren går ostraffad, och möjligtvis så litet modfälld, att han utur årsprenumerationen för det arbete, som blott haft några månaders tillvarelse, hemlar förlag lill en n}^ spekulation i samma väg, som med en ännu mer lockande titel ytterligare fångar ett antal lättrogna läsare, tills äfven den faller. — Om man nu erkänner, att dessa möjliga tilldragelser icke äro frugter af en uppgjord och verklighetstom hypolhes, så vågar jag fråga: hvad utgör väl säkerheten deremot? Hvilka äro skyddsmedlen? Hvar finnes upprättelsen? — Ingen kan mera än jag vörda Allmänhetens domslut; jag önskar blott, att man äf dem icke må vänta hvad ej uppfyllas kan, och således ingalunda, i förlitande på Opinionens Domstol, underlåta att gifva kraft åt Lagarnas. Denna senare har likväl, i Herr Cederschjölds tanka, åtminstone icke oumbärlighetens värde. Han anser våra vanliga Domstolar vida mindre fruktansvärda 5S H. i4* 2 I 2 Den *5 J a n u a r i i f. m. för smädaren, än Juryn. Erfarenheten tyckes ej hafva bestyrkt denna mening, oaktadt rigtigheten af den gjorda anmärkningen om oftare förekommande anstötliga rättegångshandlingar. Jag betviflar dock, att grunden till detta missbruk bör sökas i åtalets anställande vid det ena Forum, snarare än vid det andra, utan tror den helt enkelt finnas i strafflösheten, eller åtminstone i den ringa ansvars-påföljden; hvadan Utskottet välgruudadt föreslagit högre böter för smädelig;! rättegångshandlingar. Att utförandets långvarighet skulle verka till delta betänkliga oskick, förmodar jag ingalunda; ty med mera rådrum följer vanligen mera sans, och jag vill ej frångå hoppet, att en stor del förolämpningar äro snarare foster af ögonblickets sinnes-lidelse, än af ett öfverlagd! ' skade-uppsåt. Herr Cederschjöld öfvergår till Indragliingsmaglen. Hvad han yttrar om mitt sätt att behandla delta ämne, är så märkeligt, att jag bör noggrant anföra Reservantens egna ord.
I Städer, der Personalen sällan öfverstiger 2:15000, sysselsättas de permanenta Domstolarne hela året; hvaremot på Landet, der ämnen för stridigheter äro vida flere, en folkmängd af 20 å 50,000 per - Den 5 Juli. e. m. fonér, endast under 5 å 4 månader uppta» ger Domarens tid. Otn Tviste-mål någon gång blifvit hvi« lande flere år vid UnderRätterna, äro dessa händelser sällsynta och inträffa icke, om ej, antingen deraf, att endera Parten bereder onödigt uppehåll och Domaien det ej med Laglig försigtighet förekommer, i hvilket fall den lidande Parten äger i Lag förvarad rättighet, att derföre vinna ersättning och rättelse; eller ock af sådana hinder, som härröra af Sakens natur, t. ex. saknade upplysningar, för hvilkas anskaffande en längre tid erfordras; aflägsna Vittnens inställelse, och så vidare, hvilka hinder måste uppehålla saken nästan lika lång tid, ehvad Domstolen är permanent eller icke. Utom det uppehåll, som LagmansRättens ordinarie sammankomst endast en gång om året verkeligen bereder, och hvarom nedanföre vidare skall nämnas, synes mig grunden till öfverklagad långsamhet och fel i Rättegången ligga, hvarken uti UnderDomstolarnes organisation, eller synnerligen uti nu gällande Lagar, utan på sina ställen, uti sältet att vårda och rätt tillämpa dessa Lagar. — Om jag härvid får nämna tvänne mig förekomna hjelpemedel, så voro de: dels, att pä ett, för Domare» Den 5 Juli. e. m. 263 Embetets oberoende, förenligt sätt, så väl redan gifne, som, må hända, bättre utarbetade Lagliga föreskrifter, blefvo alfvarligt använde, att förmå den vårdslösa och försumliga UnderDomaren, att fullgöra sina skyldigheter; och dels, att alla Domare, för deras vigtiga göromål, erhölle tillräcklig Lön af Staten och ej af Parter uppburo några sportlar eller inkomster. Den hittills erlagda lösen för RättegångsUandlingar, kunde i stället utgöras till Staten, genom förhöjd Stämpel-afgift å Stämningar och Ansökningar. Nämnden, sådan den nu är, medförer stor nytta.
Amanuenserne vid Kongl. Bibliotheket, om retroactivt beräknande af deras löneförhöjning. Se Löneförhöjning. Amiralitets-Krigsmanscassan, om de vid vacancer inom Sjöstaten under vacanceoch liggetiden besparade löners anslående åt. III. 8q. IV. R. 52. VII. B. 297. VIII. A. 82. XIX. E. 49. — om upphörande af, eller nedsättning uti, vid vissa tillfällen, utaf afgiften till. Se Wadstena Krigsmanshus. Amnestidecret för Assessor Crusenstolpe med flere, angående. Se Crusenstolpe. Anagrius, Commissarien J. M., angående eftergift af böter för. Se Eftergift. Anders Danielson, f. d. Riksdagsmannen, angående pension för hans enka och harn. Se Pension. Andersson, Hofrättscommissarien S., angående eftergift för, alt betala öfverränta. Se Eftergift. Andre Landtmätarebeställningarnes indragande, angående. VII. B. 297. II. B. R. i57. B. R. 541. III. R. 89. B. R. 133. IV. B. R. 64. R. 4o3. B. R. 512. Anslag, om beviljande af åtskilliga utaf allmänna verk begärda, men ej af Kongl. Majit uttryckligen äskade. III. 9.77.. 7. Å. 90. XXIII. U. 426.'XXIV. 439. A. 484. XXV. u. 146. A. i56. U. 4i5. A. 464- XXVI. E. 62. ( 21 ) Anslag, om eli årligt, att af Kongl. Moill disponeras till hemliga utgifter. XXIV. 443. XXV. A. i7. Ansvar för fönsters inslående, angående. Se Fönster. Ansvarighet för Bankoverkets Embetsoch Tjenstemän, angående. Se Bankoverket.
Fastållda lagar utstaka både skyldigheter och rättigheter för en sådan utöfning; öfvertygelsen om deras innehåll och lydelse, måste deremot i tillämpningen, hos hvar individ, bestämma handlingssättet; och jag vet icke hår af några ministeriel la bänkar. Hittills hafva de ifrågavarande Embets** männen deltagit i val till Bänkman, Detta an - $6 Den 2-4- Januarii. ses nu orått: några finna det stridande mot tydliga innehållet af Grundlagen andra vilja åter leda det till en följd af de deruti gällande grundsatser och af dessa Embetsmåns ansvarighet. Att ordalydelsen ieke måtte vara så alldeles tydlig , bevises af de nu under discussionen framställde olika tankar. Vore åter tillfället nu för handen att upptaga sjelfva principen, kunde mycket anföras: den borde då åt* minstone utsträckas vida längre för att blifva consequent. Många flera Ledamöter bland Höglofl. Ridderskapet och Adeln, och äfven jag såsom ansvarig för ett Embete, hvars åtgärder granskas af Riksens Ständer och deras Statsutskott, borde ej få välja Bänkman, eller kunna dertill väljas. Jag har hört den förväntan här uttryckas, att de ifrågavarande Embetsmånnen sjelfmant begåfvo sig till den nu yrkade, hittills icke iagttsgne, tillämpningen af Grundlagens innehåll i denna del. De kunna, efter min tanka, icke göra det: det år ej deras rättighet; tyden bland dem som valdes till Bänkman, kunde icke afsåga sig functionen , enligt nu gällande tydlig lag. Efter mitt begrepp, innefattar förslaget en inskränkning uti Ridderskapets och Adelns nu gällande fria rättighet att, vid Bånkmansval, lämna sitt förtroende till hvem som hälst bland Ledamöterne inom Bänkafdelningen: vare sig åt med; Den 24 Da miam i i 9? borgaren StatsRåd, eller icke StatsRåd. Är det då yerkeligen så vigtigt att detta band läg ges på den fria öfvertygelsen? Jag kan ingalunda medgifva det, och aldraminst att det skulle vara vigtigare, än formen för en lagförklaringstillvägabringande.
52 8o8 Riksens Ständers och då Banco-Commissarien dessutom icke betingat sig uti det vanliga arfvodet af 5oo R:dr, någon tillökning för 1818, emedan Directionen ännu var i utöfningen af Förvaltningen, samt Banco-Commissarien af detta arfvode, för de första Sex månaderne af år 1818, uppburit a5o R:dr, hvartill kommer, att Banco-Commissarien Kjellin icke, såsom han uppgifvit, haft år 1818 mera besvär än de förra åren med insättningarne uti Banken, hel dst under loppet af år 1818 insättningarne icke skett i annat ändamål, än att derigenom bereda Fond till Assignationernes inlösen; så håfve vi funnit Banco-Commissaricn Kjellin böra åtnöjas med det vanliga arfvodet, beräknadt för den tiel hans befattning, såsom Discontens Ombud, fortfarit, eller till slutet af September månad år 1818; i följd hvaraf och då den ifrågavarande Liqvidationen i de öfverklagade delar, finnes vara på rigtiga grunder uppgjord, det deruti Riksgälds-Contoiret till godo beräknade, hos Commerce-Rådet Björnberg innestående Saldo R:dr 5,858: 35 sk. 5 r:st., ock bör Riksgälds-Contoiret till godo komma. Likaledes hafva bemäldc Commerce-Råd tillika med Sccreteraren C. W. Tranchell, uti en tili oss ingifven skrift, klagat deröfver, att Herrar Fullmägtige, genom Beslut den 14 sistledne Augusti, förklarat, att Klaganderne, såsom f. cl. Directeurer öfver Götheborgs 1. cl. Discont-Verk, icke kunde uncl - Revisorers Berättelse. gå ansvara Staten och Actie-egarena för all den förlust, sorn möjligen kan uppkomma på de å särskilda Räkningar balancerade nämnde Disconts fordringar hos fallierade Handelshusen Low, Smith & Comp. samt Scott &
Vid 1834 och 1835 årens riksdag anvisades för Weslgötha regemente under kontanta anslaget för indelda Armeen ett förut beviljadt extra anslag till ersättning för de af Regementet tillförene innehafda fördelsräntor, efter 1,494 R:dr 35 sk. 4 r:st. årligen; men som denna indelningsersättning, hvilken, enligt Kongl. Brefvet den 2 Februari 1813, till regementet utfaller efter gällande markegångspris å räntorna, sådana de till kronan ingå, under de sisla tio åren i medeltal uppgått lill 1,771 R:dr 8 sk. för år, samt en sådan utgift ut öfver förslagssumman förorsakar minskning i de andra indelda Regemente!’ tillkommande lönefyllnadsbelopp, föreslår Kongl. Majit nu, att indelda Armeens kontanta anslag må varda ti 11- ökadt med skillnaden mellan förrberörde 2:ne summor, eller 276:20. 8. Likaledes och sedan Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers derom vid sista Riksdagen gjorda underdåniga anhållan, under den 29 April 1846, till staden Haparanda, såsom donation för all framtid, i nåder öfverlåtit det åt Norrbottens Fältjägare-corps dittills anslagna kaptensbostället Hapaniemi med dertill hörande laxfiske, och statlen jemväl deraf vid midfastan innevarande år kommit i besittning, begär Kongl. Majit nu af Rikets Ständer, att den nämnde corps i stället tillförsäkrade ersättning, hvilken blifvit bestämd efter boställets år 1827 uppskattade afkastning oell under tiden utgår från anslaget å 4:de Hufvudliteln till oförutsedda behof, må med . 284: 20. — varda beviljad och äfven tillagd kontanta anslaget för indelda Armeen, för alt derifrån lill corpsen anordnas. Kongl. Majus Nåd.
Dervid är likväl, såvidt jag inliemtai, att märka: l:o att i dessa lagar förfalskning af enskilda handlingar, för hvilket brotts skull den anförda grundsatsen sannolikt tillkommit, icke anses såsom egentligt förfalskaings-brott, utan hänföres till bedrägerier; 2:o att då samma lagar innefatta, hvad i vår 1111 gällande saknas, allmänna bestämmelser i fråga om bestraffandet af försök lill brott, deri möjligen finnes en utväg, att med bestraffning åtkomma en del vådliga och brottsliga handlingar, hvilka, såsom ofvan blifvit anlydt, bär skulle i händelse förslaget antages såsom lag, blifva ostraffade; 5:o alt i allt fall flera undantag från grundsatsen måste äfven i nämnde lagar göras, såsom i fråga örn förfalskning af penn inge-sedlar och mynt, och 4:o att, till förekommande af de menliga följder grundsatsens upptagande i lagstiftningen skulle kunna medföra, uttolkare af sådan lag blifvit nödgade alt taga sin tillflykt lill den utsträcktaste tydning af begreppet, att af det förfalskade göra bruk, samt derunder medelst klyftiga ocli vågade slutledningar föra hvarjehanda åtgärder, som synas med samma begrepp mindre förenliga. Huruvida dylika lagstiftnings-försök må lyckas all vinna bekräftelse al vetenskapen och mana till allmännare efterföljd, torde således bero af det vittnesbörd, som vidare forskning oell mera stadgad erfarenhet komma atl deråt meddela. Under sådana förhållanden anser jag, för min del, icke tillrådligt, att nu frånträda de grunder, som Lag-beredningen i sitt strafflags-förslag antagit, Kongl. Majit genom samma förslags framställande till Rikets Ständers bilall vid två Riksdagar godkänt och deras Lag-Utskott år 111411 lenmat utan anmärkning. Nämnda förslag synes mig för det närvarande anvisa lämpligaste sättet alt i lagstiftningen angående förfalskning förekomma så väl att handlingar, som för samhället medföra vådor, lemnäs utan bestraffning, sorn äfven att för sträng bestraffning icke må följa å mindre straffbara gerningar, deraf synnerlig skada hvarken kunnat förväntas eller inträffat. Efter dessa betraktelser, hvilka grundlägga cn del erinringar vid förslagets särskilda föreskrifter, öfvergår jag till deras närmare skärskådande.
Jag öfverenskom derföre med Interessenterne af Eldqvarnen, att på detta ställe uppsätta machinerne, för att drifvas med elen redan gifna kraften af dervarande Angmachin, i det hopp, att framdeles, vid en förmånligare ställning t ryo Riksens Ständers allmanna rörelsen, kunna förmå dem att ingå i denna inrättnings drifvande i stort, såsom ordentlig Fabrik, hvilken företrädesvis borde löna sigj der kraften tillika var i ert annan mindre osäker rörelse anvånd. Jag fann likvål snart, att kostnaderne för denna flyttning och för det, för Ångmachinens applicatioil till Spinneri-inrättningen nödiga machlneri vöro förgäfves uti agde, emedan, i brist på nödigt förlag af öfver 500 R:dr i hvarje vecka, och ån mer på afsättning, jag var nödsakad att af 10 fullt fårdiga Spinnstolar, inskränka mitt arbete till högst q ine. Det trånga utrymme för inrättningen på Eldqvarnen ofvettygade mig emedlertid om nödvändigheten , att får densamma anskaffa en ny local, hvilken jag afven beredt, genom en dessa sednare åren på Kongsholmen, enkom för denna inrättning, och utan nytt understöd, uppförd vidlyftig Stehhus-byggnad, som kostat mig nara Sooö K:dr, förenad ined fert ny särskild Angmachin af 2,50ö Ridrs värdes Till detta ställe äro machinerne nu meta flyttade för andra gången, Och som bäst under uppsättning, ehuru svagt mitt hopp är, att dessa iiya kostnader, hvarigenom min skuld betydligen ökats, och de
Ii os Ridd. och Adeln d. i3 Mars i83oi Preste-Ståndet d, ii Borgare-Ståndet d. i5 Bonde-Ståndet d. i5 — •— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelseangående Salpetergärdens upphörande och ersättning derför af Tullmedlen och BrännvinsBevillningen. S. A. K. Genom Nådig Skrifvelse, af den 11 September nästlidet år, har E. K. M. i Nåder bifallit R. St:s, uti underdånig Skrifvelse, den 50 Julii samma år, gjorda hemställan om Salpetergärdens upphörande, under dervid fästade vilkor: att det, samma gärd, enligt Comiterades för Salpeter-Ärendena senast afslutade Hufvudbok, motsvarande belopp i penningar 125,985 Rdr 46 sk. 4 rst., eller jemna 124,000 Rdr B:co, anvisades såsom årligt anslag å Riks-Staten, och att, i hän - Exp. U t sk. Förslag till und. Skrijv. N:o 4i°- 2S9 delse antingen detta anslag framdeles skulle in-dragas eller nedsättas, eller ock Salpeternäringen, såsom hädanefter, endast ankommande på enskild idoghet, emot förmodan, i den mon förfalla, att Kronans årliga behof af Salpeter icke kunde erhållas, Salpetergärden då å nyo skulle vidtaga och utgå, på sätt hittills egt rum; hvarjemte E. K. M. fästat R. St:s uppmärksamhet derå, att uti berörde \ 24,000 Rdr icke innefattades det bidrag, E. K. M. uti Dess Nådiga Proposition, den 29 October 1828, äskat till Salpeterfondens återupphjelpande. R St., som uti deras ofvanberörde underdåniga Skrifvelse förklarat, att, i händelse E. K. M. i Nåder bifölle Salpetergärdens upphörande, serskildt anslag komme att af R.
Cftf 3fi 12 48 (Profning*?, kommit» teen*? anteftringar. 5ÖefCbnmg^ ocf) ^apetins^Sansb, Ijttaruft tippfecfnaS I £S jjern* man. Sett @fattf?i)lbigeé Siamtt od) Garacter. t5 C2> ■5 3 <Jb 53 3 s o r 95oftäDS{)emman od) 2ägen&et«r m. m. 1 53 n 5 3 § » s D o ® Q. O »as £•» 1' ^ ^ <■> 3 £ «-► ers ^ *-*• 3 —*» Snfon SDoffaf Sjc ®-e 2 å f ?■ lil <tf e od) n|t. 3 Is* P t I 0 25. SUgimtnfe. 2rgneS6erg . ; 3nbelbt 2dn SPrtffgärben 26ne.2infom|t Sträfning tift $räntotné*3?<toftIning. •fy tö 3 3 3 3 o, 3 3* Sp-antKrpmb. ra 3 ^ zr. 3 § s » S3 ro Ö ^ *—• 3 TT» S Ö TT n o' O' 3 2^ m, S» o rj£ “C5 ^ ö £ afgift. Sfco 35erebnin<)$* oc|> ^aotrmflo^angö, (jroaruti uppfecfnaé ?{«enbatomaf ^ungS* 2fcabeMte*@(atetme, Sfllmånna 33oIag odt> Jeonie SS: x$ dpenr» man. QJerebuingö.iSommitteciuJ åtgärb.. Dajieringd’ Den ©faftjToN öigeäD?amnod) Saracter. TJ> 3 Cfc 5?ungögårbar/ Remman och Sagen* heter. 53 #emmand od) Sagenfreferö mårben. »-?
Stars-Utskottet kan icke infe, hwartil der skulle tjena, ar nu återställa denna Ränta under HofRarrernes disposition och redowisning, ty det kunde icke ske med andre wilkor,. an hwad ofwanbe» rörde Författningar innehålla, nemligen, ar sedan Hof-Rätterne sjelfwe deraf finge godtgjordt sig sine Löner efter men icke öfwer Stat, sä borde Oft iverskottet, pä sätt förut warit föreslagit, owilkorligen lefwereras lil Stats-Werkels clisposiiion. Hof-Rätterne skulle genom denna förändring aldeles icke winna någon förmon, men wal ett nytt beswar och tilökning i sina göromäl/ och Staten likaledes widkannas en tilökning i sine utgifter, medelst aflöning för en Upbördsman och Redogörare innom Hof-Ratterne, som i detta fall blefwe oundwikeligc. Och da det föröfrigt instämmer med ordning och stick, at Rikets alla Intrader inflyta i Statens Lassa, och derifrån i wederbörlig ordning rebowisas, samt alla afiöningar och utgifter efter Stat afwen derifrän urgä och anordnas, sa finner StatsUtstvttec för sig icke anledning at tilstyrka bifall ä Herr von Seliana'-; förslag i denna del. Hwad angar Ensaksböterne, sä hafwa Riksens Ständer, enligt 8 §. i 1772 ars Riksdags Bestuc, Den sz Mars. e. m. 1041 Beslut, til Kongl. Maj:t i underdånighet hemställt, ar Witesoch Ensaks-Böter mätte rit Stals-^- S3U och Kongl. Majtts egen Nådiga ^i^c^inon öfwerlemnas; och i följd häraf har uri Kongl. Förordningen af den 20 Januarii -779, angäende ändring uti Allmänna Lagens stadgande i ätffilliga Rum, blifwit stadgadt wid 32 Oap. 2 §.
Stånds afslag, det sednare voteringssättet bibehålles, måste också Ridderskapets och Adelns beslut om det förra anses som förfallet, och ett nytt måste fattas, för att göra tydligt huru bör förhållas då , i anledning af en utaf enskild man väckt fråga om förändring i Grundlagen, inom ConsfitutionsUtskottet skulle hända, att tvänne Stånd blefve emot de tvänne andra af motsatt mening. Friherre Cederström: Vid hvad Herr StafsSecreteraren Grefve Mörner anfört, får jag anmärka, att förhållandet tror jag vara sådant, Den 20 Juni. 485 att om i Constitutions Utskottet meningarne öfver en af enskild Riksdagsman väckt håga till ändring i Grundlagarna äro så delade, att två Stånd stanna emot två, öfver den hågan, att förslaget Riksens Ständers pröfning underställa, eller att, såsom öfverflödigt ans rdt, författaren derom underrätta , alternativerr.e till Riksens Ständer ötverlemnas, då Riksens Ständer sjelfve kunna afgöra, om de anse den föreslagna förändringen nyttig, och oin de vilja öfver den vid följande Riksdag besluta, eller genast afslå densamma, jag inser ingen den mindsta fara, icke ens någon olägenhet; och då dessutom, såsom jag redan haft den äran yttra, Ridderskapet och Adeln, genom sitt beslut om voteringen per capita i Utskotten, de facto afslagit ifrågavarande förslag till ändring i §., så kan jag ej annat än afstyrka upprifvandet af ett redan fattadt beslut. Grefve Mörner: Jag utber att få ytterligare påminna, att i anseende till ConstitutionsUtskottet arden olikhet vid de af enskild Riksdagsman väckta frågor om förändringar i Grundlag gen, att ConstitutionsUtskottet har sig uppdraget, att utan Riksens Ständers åtgärd gifva afslag uppå sådana frågor, hvilket då endast tillställes författaren. Det är blott i de fall, då Utskottet fattat det beslut att bifalla, som förslaget kommer till Stånden.