Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har blifvit af en del nyare StatsOeconomer antagit som en ovilkorlig grundsatis, att ingen Näring, intet industrieust Företag, bör af Staten genom förbud eller praemier eller ock andra uppoffringar på del Allmännas be - 602 Ven 10 Januarii. kostnad gynnas, ännu mindre forceras, isynnerhet om vinsten ej lemnar ersättning för Productions-kostnaderne, eller den tillverkade Varan icke kan hålla åtminstone något nära lika pris med Utlänningens. Bäst är, säger man, lemna hvart och ett industrieust företag åt sin egen naturliga gång; bär det sig, så är det väl; bär det sig icke, så passar det ej för detta landet eller för denna tiden, och bör nedläggas, utan att Staten bör dervid något tillgöra. Men desse Författare och deras blinda Anhängare, sora blott i ett inskränkt StatsOeconomiskt afseende betrakta dessa ämnen, hafva uraktlåtit ett annat afseende, sorn också måste tagas i beräkning. De hafva uti sitt oinskränkta Handelsoch Närings-frihets Systeme, der de bannlyst alla förbud och alla uppmuntringar, betraktat serskildta Riken, som Provincer af ett och samma Rike, icke intresserat sig för något visst Rike och för dess oafhängighet af andra Riken. Korteligen: De hafva ej lagt någou vigt på ett Rikes oafhängighet. Men de få förlåta mig och mångå andra, om vi framför allt önska se vårt Fädernesland oafhäugigt af andra Magter, ej blott i afseende på sitt egentliga Politiska Förhållande, ej blott genom sina Militaira Försvarsmedel, utan ock genom sin tillgång inom Landet på Nödvändighetsvaror. Den talrikaste, bäst försedda och exercerade Armee kan ej bevara ett Rikes oafhängighetj om detta för sina nödvändighetsvaror är försatt i afhängighet af Utlänningen. Den 10 Januarii. 605 Staten bör derföre sörja för, att ett Rike kan i nödens stund inom sig hafva tillräcklig tillgång på ämnen till föda, beklädnad och i ett kallt Climat, som vårt, äfven till värma. Den bör, när ändamålet ej annorlunda kan vinnas, genom Förbud å ena samt
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, för att, så vidt på honom antomine, söka förkorta den discussion, sorn af Frih. Cederströms yttrande kunde blifva en följd, ansåg sig böra förklara, att han i grundlagarna icke funne något hinder att till Const.Utsk. hänvisa den mening, som blefve Ståndets gemensamma tanke, den måtte innehålla hvad som helst, som ej vore i strid emot grundlagarnas föreskrifter i öfrigt. Behandlingen af målet, sedan det återkommit till Const.Utsk., innebure en annan fråga, hvilken det nu vove för tidigt att afhandla. Hr Lagerhjelm: Jag vågar till R. o. Ad. hemställa, om icke den enklaste och med grundlagen mest öfverensstämmande åtgärden vore, att återremittera detta betänk., på sätt som i 56 §:n Reg.F:n nämnes, med den anmärkn. såsom Ståndets gemensamma tanke, att den af Utsk. föreslagna första förändring i 4 §'n af samma grundlag icke är behöflig, och att R. o. Ad. icke yttrat sig om den andra föreslagna förändringen. Då hade man tydliga stadgandet i 56 $:n för sig; och detta synes så mycket mera öfverensstämmande med R. o. Ad:s tänkesätt, som flere talare yttrat sig för åtskiljande af de ärenden, som Utsk. framställt i ett förslag. Hr Lefréfö: Jag föreslår vördsamt att såsom gemen sam anmärkn. måtte antagas, i fråga om borttagande af ordet allena, hvad Professor Geijers reservation innehåller. Jag tror, att den ungefärligen uttrycker de åsigter, som här velat göra sig gällande. Den är något liberalare, än jag skulle önska, och torde derföre tillfredsställa dem, hvilka i denna fråga äro litet mera liberala än jag. Gr. Horn: Efter den af Hr Frih. o. Landtm, lemna de förklaring, torde det vara för sent för Ståndet att vilja opinera emot Hr Frih. o. Landtm:s föredragningssätt i denna fråga. Således tror jag, att den utaf Frih. Cederström gjorda erinran, som jag tyckte att en annan värd talare till en del godkände, icke bör komma i fråga.
Sedan Fullmäktige erhållit af dem infordrade utlåtanden i afseende på boldö- Angående ringen och redovisningen vid Tumba saint förslag till instruktioner och arbets-ordningar oell redovis iör så väl Bruksförvaltaren sorn bruksbetjeningen i öfrigt, skola Fullmäktige fullgöra tungen, hvad 204 i Banko-reglementet innefattar. Stockholm den 16 Oktober 1856. A. G. GYLDENSTOLPE. ABB. Z. PETTERSSON. FRANS SCHARTAU. M. PEHRSSON. N. 11. SELANDER. C. D. ARFWEDSON. ERIK MALLMIN. TIL STIERNSTEDT. F. W. ÖFVERSTRÖM. C. C. HÖRNSTEIN. J. HOLM. C. 0. Ossbahr. Bilt. till it. St. BrotI död cjiso T. O Sami. t Afd. 2 Hält. STOCKHOLM, tryckt hos N. Marcus, 4 05G. Ank. tili Exp.-Utsk. d. 12 Nov. 1856, kl. 8 f. m. Utlåtande öfver väckt motion, angående upphäfvande tills vidare af stadgandet om vexlars diskontering mot fyra procents ränta. Med föranledande af Banko-Fullmäktiges hos Utskottet gjorda framställning om förstärkning af fonden till diskontering och utlåning för handel och näringar samt till kassa-kreditiv åt enskilde personer, å hvilken framställning Utskottet i Memorialet N:o 2 redan tillstyrkt Rikets Ständers bifall, har Herr Rådmannen Hörnstein, uti en den 25 nästlidne Oktober inom Vällofl.
Det torde väl kunna ifrågasättas om icke det af motionären föreslagna belopp af fem tunnor spanmål för vissa orter öfverstiger värdet af bete och foder för en ko, men, om så skulle vara förhållandet, tillkommer det församlingen att bestämma antingen omförmälde bete och foder skall in natura utgöras eller ersättning derför i spanmål lemnäs och följden deraf att spanmåls-ersättningen bestämmes hög bör således ej blifva någon annan, än att församlingen icke utan verkligt hinder undandrager sig att in natura utgöra det ifrågavarande betet och fodret. Så som nu åter spanmålsersättningen är bestämd, utgör dess ringa belopp en uppmuntran för församlingen att, äfven utan verkligt behof, söka undgå att författnings-enligt erlägga den folkskoleläraren tillkommande aflöning; och då detta onekligen är ett förhållande, som påkallar rättelse, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer jemväl måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t i nåder förordna, att den i 4 § 2 mom. af Kongl. Stadgan om folkundervisningen i riket bestämda ersättning, som, der lokala eller andra förhållanden förhindra att åt folkskoleläraren lemna sommarbete och vinterfoder för en ko, honom tillkommer, hädanefter skall utgöras med fem i stället för två tunnor spanmål. Vidkommande slutligen motionärens yrkande om ändring i 3:dje inom., i syfte att till folkskolelärarens disposition ovilkorligen skulle ställas en bestämd jordrymd af odlad eller odlingsbar mark; så enär verkställighet häraf på många ställen skulle möta stort hinder eller ock inleda församlingarne i betydliga kostnader, utan att motsvarande fördel deraf kunde emotses, tillstyrker Utskottet, att någon Rikets Ständers åtgärd icke må i anledning af förevarande del af motionen vidtagas. Stockholm den 16 Oktober 1860. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1860. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 197. Ank. till Exp.-Utsk. den t6 Okt. 18 60, kl. 2 *•. m.
Nedsättningen skulle blifva 60 centimes pr 100 kilogrammes, motsvarande för nyssnämnde qvantitet Riksdaler Riksmynt 42,165. Tullen i Frankrike blefve det oaktadt 6 francs pr 100 kilogrammes, eller 1 Riksdaler 85 öre pr centner, utgörande cirka 25 procent af den Svenska varans värde — en tullafgift i allt fall så hög, att något dermed jemförligt icke finnes i den nu gällande Svenska tulltaxan för någon halförädlad vara. Nedsättningen för stål, enligt punkten g), skulle blifva 29 francs pr 100 kilogrammes. Exporten under sednaste 5 åren har varit lägst 998 och högst 6,100 centner, och, om sistnämnda qvantitet tages som beräkningsgrund, kommer tullnedsättningen att motsvara R:mt R:dr 54,183. Hvad slutligen beträffar tullnedsättningen och upphörandet af' tull för vissa slags trädvaror, kan jag, i saknad af uppgift om tjockleken af från Sverige exporterade plankor och bräder, icke finna någon bestämd grund för beräkningen af den fördel, som genom traktaten skulle komma att tillskyndas Sveriges träd varuexport. Men som den hufvudsakliga exporten från Sverige på Frankrike utgöres, oberäknadt bjelkar och sparrar, af bräder och plankor af mer än 8 centimétres tjocklek, och den för dessa trädvaruartiklar utgående tull, 10 centimes pr cub. métre, icke är särdeles betydlig, så torde exportrörelsens vinst af tull-lindringen på förenämnde artiklar icke blifva af särdeles betydenhet, och kunna uppskattas under nuvarande förhållanden till Riksdaler Riksmynt 40,000.
Skolläraren bar haft för afsigt, eller åtminstone tänkt sig såsom möjligt, att framdeles inträda i det andliga ståndet; och man bör väl vara öfverlygad derom, ali denna utsigt till det presterliga kallets framtida åtagande bordt föranleda och verkligen ofta föranlcdt honom att i en presterlig och religiös anda sjelf utbilda sina inre krafter och desto allvarligare, uti den riglning chrislendomen bjuder, arbeta i sitt värf för ungdomens förädling och bildning. I afseende pä 5:te punkten, åberopar jag hvad Hr von Hartmansdorff vid densamma anfört. Den särdeles skickligt och med fyndig enkelhet valda ordaställniugen må ej förvilla vårt omdöme om saken. Djupt ogillar och beklagar jag det föreställningssätt som linner det vara rätt och väl handladt, att genom lockelser tubba menniskor alt vika ifrån hvad deras öfvertygelse dem rätteligen förestafvar. Det är allom uppenbart, att tvång vore härvid högeligen oljenligt, men minst sagdt lika otjenligt vore det val, att genom sådana frestelser, som de af Utsk, förordade vilka* 440 Den 6 IVIaj e. in. ren innebära, söka sakteligen inleda lärarepersonalen på de vägar derå de tilläfventyrs eljest icke skulle, om de lingö, ostörde af främmande inflytelser och med ledning af sin öfvertygelse, ingå. Hvarken det nya skolsystemet, lärare eller lärjungar skulle vinna på detta förfaringssätt. Förbehållandes mig alt till sluts återkomma till den öde punkten, i dess helhet betraktad, enär anmärknme dervid, såsom rör:de den vigtigasle delen af alltsammans, torde lämpligen till sist böra sparas, önskar jag att i förväg nu endast fästa mig vid det i besagde punkt förekommande uttryck, att icke någon förbindelse må för skolornas lärjungar äga rum till studium af de klassiska språken. Ar det då sä långt kommet med vår tid och dess s. k. praktiska, jag ville dock fast hellre kalla det materiella riglning, att man med sä uppenbar och fullständig otacksamhet förbiser de vigtiga och mångfalldiga förbindelser, dem man fordom ansett oförgätliga, heliga, i hvilka man står lill den klassiska forntiden?
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den Juli 1840. Preste-Ståndet den 25 Borgare-Ståndet den i5 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse 3 om rättighet för parter att deras till domstol ingijne handlingar återbekomma. (Lag-Utsk. Uti. fS :o 64.) S. A. K. Med föranledande af derom väckt motion, få Rikets Ständer hos E. K. M. förnya deras, genom underdånig Skrifvelse den 17 November 1834, gjorda förslag till följande stadgande: ”att part skall vara berättigad att från ”Rådstufvu-Rätt, så snart samma Rätt genom dom eller utslag antingen huf vudsakligen pröfvat der anhängigt mål, eller annorledes skiljt detsamma från ”sig, men uti concursmål ej förr, än domen vunnit laga kraft: från Hof-Rätt ”eller annan Öfver-Rätt, sedan uti derstädes anhängigt mål dom eller utslag ”af omförmälde beskaffenhet fallit och laga kraft derå kommit; samt från Ju”stitiae-Revisionen uti derstädes bevakadt och afgjordt mål, äfvensom från ”Exe - Expeditions-Utskolicts Förslag till und. Skri/velse j N:o 48' 7$ ”Exsecutions-säte i ärende, som der varit anhängigt, kostnadsfritt återfå de ”af samma part ingifna protocoll, utslag och andra handlingar af sådan beskaffenhet, att hufvudskrift dertill hos vederbörande embets-myndighet finnes "att tillgå; ankommande på vederbörande Domstol eller Exsecutor att pröfva, ”huruvida andra handlingar, än de nu omförmälde, måga, uppå partens begäran, honom återställas eller icke, samt, i förra fallet, huruvida återlem”nandet må ske emot bevittnad afskrift eller derförutan.” Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 29 Juli 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelö den 25 Juli 1840.
Under åberopande af hvad uti merberörde protokoll öfver Landtförsvars-ärenden finnes anfördt, rörande behofvet af tillökning i aflöningen för Krigs-Akademiens Befäls-Lärare, Tjenstemannaoch Betjenings-personal. hvilken tillökning uppgår till 26,505 Ridr 12å öre Riksmynt, men hvarifrån böra afgå till indragning föreslagne löner och arfvode, tillhopa 1,574 Ridr samma mynt, föreslår Kongl. Majit, att skillnaden, 24,930 Ridr 12jöre, må varda anvisad med en rund summa af 24,930: — hvarigenom Krigs-Akademiens anslag i penningar, som för när - Transport 174,687:75. 32 Kongl. Majda Nåd. Prop N:o /, om Statsverket 18S6. Transport 174.687: 75. varande utgör 38,250 R:dr B:ko eller 57,375 R:dr Riksmynt, skulle blifva 82,305 R:dr sistnämnde mynt. Allmänna Garnison.s-Sjnkhusct. Enligt hvad Stats-Rådsprotokollet öfver Landtförsvars-ärenden för den 14 dennes innehåller, i fråga om bchofvet af tillökning i afloningsvilkoren för den vid berörde Sjukhus anställda Läkare-, Tjenstemannaoch Betjenings-personal, erfordras härtill en förhöjning, utöfver de i Sjukhusets stat derföre beräknade tillgångar, med 7,071 R:dr 6 öre Riksmynt. Men härförutan påkallas äfven, på sätt i nämnde protokoll finnes angifvet, ett ökadt anslag för Sjukhusets materiella behof. — I följd af stegrade pris på alla förnödenheter utan undantag, hafva anslagen dertill i allo blifvit otillräckliga, och de sednare årens utgifter i dessa afseenden hafva endast kunnat betäckas medelst de besparingar, som reserverats från föregående år, då fördelaktigare förhållanden med varuprisen egt rum.
Sjette §. i Norrska Grundlagen lyder som följer: ”Thronföljden är rätt nedstigande, och agna”tisk, sådan, sorn den finnes bestämd i den af 8 ve - Den 2 7 ■April. 475 ”Sveriges Rikes Ständer beslutna, och af Konungen antagna, Successions-Ordning af den 26 ”September 1810,” ”Kland Thronföljare räknas äfven den pföd’’de, som strax intager sitt rum i Arfföljden, så ”snart han efter fadrens död, födes till yerlden.’’ ”När en Prins, med Arfsrättighet till Norri”ges och Sveriges förenade Kronor, födes, skall ”hans namn och födelsestund tillkännagifvas in”för näst instundande Storting, pelt i dess Protokoll antecknas.” Utskottet får vid denna § fästa Riksens Ständers uppmärksamhet dervid, att den är till alla delar öfverenstämmande med den Svenska antagna Successions ordningen, endast med det tillägg, att när en Prins' födes med Arfsrättighet till Sveriges och Norriges förenade Kronor, hans namn och födelse-stund skall tillkännagifvas inför nästinstundande Storthing och i dess Protocoll antecknas, Enär detta tillägg innefattar blott en formalitet enskildt for Norrige, hvilken på intet sätt kan komma i collision med något genom SverigesGrundlagar vidtaget stadgande, lära Riksens Ständer finna, att detsamma ej kan hindra godkännandet af det Stadgande denna §. innehåller. Den 27 April• Den 7 §• i Norriges Grundlag lyder: ”Ar ingen arfberättigad Prins till, kan Konungen föreslå sin Efterträdare för Norriges Störling vid samina tid som för Svenska Ständerna.
St:r måtte personelt för honom medgifva undantag från det stadgande, som 25 § af Just.OmhudsmannaInstrukt:n för ett sådant fall innehåller, samt berättiga honom, att äfven under sådan sjukdom hela aflöningen oafkortadt åtnjuta; och får jag, till stöd för milt förslag i denna del, åberopa dels den långa tid, som Hr KammarRådet Theorell innehaft Just.OmbudsmannaEmbetet, dels ock hans under hela denna tid till det allmännas gagn ådagalagda ovanliga embetsverksamhet, som synes kunna gifva R. St:r grundad anledu. till något uttryck af sin erkänsla. Remitterades till StatsUtsk. Hr af Donner, Gust. Willi., hade inlemnat följande motion: Som, jemlikt 14 g uti K. Förordn. om Rikets mynt af d. 3 Febr. 1855, Statsräkenskaperna från och med 1858 skola föras i enlighet med den nya myntberäkningen samt ali debitering och upbörd ske i öfverensstämmelse dermed, lärer det blifva nödvändigt att nytt stämpladt papper å de valörer i r:mt, som kunna blifva bestämda, tillverkas och afsändns till landsorterna under loppet af år 1857, för att vara tillgängligt till utlemnande d. 1 Jan. 1858. Det af K. StatsKont. om tillverkningen af stämpladt papper med Hrr Fullmäktige i R. St:rs Bank d. 7 Dec. 1843 uprättade och d. 21 i samma månad afslutade kontrakt innehåller i 5:te § bland annat, att »de vanliga årsreqvisitionerna å Charta Si»gillata insändas till Hrr BankoFullmäktige inom Febr. månads slut »hvarje är och af de deruti uptagna beloppen lemnäs ungefär hälf»ten före Okt. månads utgång, och återstoden efterhand, sednast »inom d. 1 Maj nästföljande året». Häraf följer således, att StatsKont. nödvändigt inom nästkommande Febr. månads slut måste erhålla kännedom ora de nya valörer, som skola tillverkas för att blifva i tillfälle att afgifva reqvisition å erforderliga qvantiteter stämpladt papper af hvarje slag.
Till slut phpekade han gentemot ett par foregaende talares yttrande, att hur hogt aktenskapet an stir, h n e s det n&amp;got som s t i r ofver detsamma, och det iir individen. Herr nickson viinde sig mot de anmarkningar herr U~zger f r a m ~ t ~ l l och t uttalade gorn sin gsigt, att, dH det inom de olika liinderna i Europa forefunnes alla de olika satten att ordnn iikta makars egendomslorh3landen och man ej visste af, att forhtllandet mellan gkta makar vore battre, diir den ena eller mdrn principen tillampades, kunde man daraf draga den slutsatsen, att egendomsforhalandem icke vore s&amp; v&amp;sentligen bestiimmande for den aktenskapliga lyckan. - Debatten afslots med ett kort anforande a£ justitieministen~, som framholl iorslagets praktiska betydelse och alutade med orden, att den dag, d i 1874 hrs forfattning upphiifdes p t det siitt, att man iterginge till de forhalanden, som voro rbdande fore denna lags antagande, finge riksdagen aldrig upplefva. Nu var det spiinnande ogonblicket for voteringen inne, hvilken utfoll shy att den foredragna punkten - utskottets foralag om iindringar i 9 k. 1 5 GiftermUsbalken - bifolls med 83 roster mot 47, som yrkade afslag. Darmed var principfrdgan afgjjord. Efter n&amp;gra detaljanmarkningar bifollos afven de ofrigs pnnlcterna med undantag af ett par, som gterremitterades.
Skrifvelse N:o 35. 61 Beträffande åter den af Eders Kongl. -Majit till Rikets Ständers pröfning hänskjutna fråga, huruvida den för rotehållarne vid de Skånska indelta infanteri-regementena föreslagna förmånen af beklädnads-bidragets upphörande eller ersättning derför jemväl borde utsträckas till de vid berörda regementen varande vakanta rotar, så förekommer härvid, alt Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 21 November 1817, jemte fastställande af grunderne för den från extra till ordinarie då lörbytta roteringen i Skåne, derom stadgat, bland annat, att Malmöhus och Christianstads län skulle indelas Lill 1,985 ständiga rotar, deraf 1,600 effektiva och 385 vakanta, hvilka sistnämnda rotar, numera utgörande 183 vid norra och 202 vid södra regementet, förblefvo vakanla under en tid al 50 år, räknadt från år 1816, och borde erlägga en årlig vakans-afgift af 6 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn; alt at så väl nyssberörda Nådiga Bref, som åtskilliga rörande denna rotering meddelta Nådiga Resolutioner inhemtas, det vederbörande rotehållare varit särdeles angelägne alt komma i åtnjutande af den nu bestämda vakans-friheten; äfvensom att, bland de efter denna tid och under sednast hållna Riksdagar gjorda framställningar om lindring i roterings-beSvärel, en stor del afsell, att sådan lindring skulle beredas på det sätt, att vederbörande tillätos bestrida sin rustningsoch roleringsskyldighet medelst erläggande af vakans-afgift. I betraktande häraf och då det alltså med temlig visshet kan antagas, att innehafvare af Skånska Infanteri-regementenas vakanta rotar, i afseende å roteringen, i allmänhet äro bättre lottade än öfriga rotehållare vid samma regementen, hafva Rikets Ständer funnit skäl icke vara för handen, att ifrågavarande förmån dem nu bevilja, helst endast 9 år återstå af den tid, som blifvit bestämd för dessa vakansers utgörande, samt Eders Kongl.
Så är äfven förhållandet med andra varor, såsom t. ex. smör, hvilka alltid äro säljbara och ulan svårighet för hemmansägarne kunna afyltras, hvilket icke alllid är förhållandet med spannentälen. i de orter, der ränlornes belopp icke äro stora, och der penningerörelsen är liflig, måste det vara en förmån för räntegifvare!!, att kunna befria sig ifrån olägenheterne vid leverering in natura, och en lättnad att alltid få betala med contant, hvilket äfven bevisas derigenom, att BondeSt. vid sisla riksdagen beslöt, alt hos K. M. i und. anhålla derom, alt alla räntor hädanefter skola få utgöras i contant och aldrig mera levereras in natura, ehuru det var några provinsers representanter, sorn protesterade deremot. Dessa voro ifrån de sädesbärande provinserna, men majoriteten var ganska betydlig, hvilket visar, ali de flesta länen skulle anse sig hafva en fördel af alt fä betala contant allt framgent, och jag är öfvertygad om, att alla länen norr om Venern och Dalelfven skulle hafva en bestämd fördel deraf. Den egentliga svårigheten af förslaget torde, såsom R. o. Ad. lärer finna, bestå deruti, att tillse, att icke Statsverket mätte betungas mera lin för närvarande är händelsen, om förändringen anlages. Antagandet beror således i min tanka pä att öfverväga huruvida de fördelar, som man åsyltar att genom della förslag vinna, skulle uppväga de kostnader och äfventyr, sorn statsverket derföre mäste vidkännas. Derom vill jag icke yttra någon bestämdare opinion än den, som ligger i Dtsk:s förslag. Gr. Cronhjelm:
Thiers, så är det fullkomligt riktigt, att han i sitt berömda tal om hypotheks-väsendet upgifver %7. men huru kom han till detta resultat? Först och främst bör ihågkommas, att den komité, som var tillsatt för frågans utredning, ansåg att inteckningarnes belopp upgick till 12 milliarder fr., och jördeus kapitalvärde till 40 milliarder, således att förhållandet var nära som 1 till 3. Dessa siffror reducerade nu Hr Thiers så, att han nedsatte inteckningarna till 4'/2' men höjde fastighetsvärdet till 72 milliarder, hvarigenom han kom till yi7. Skälen härtill upgifvas vara, i förra hänseendet, att endast il/2 milliarder inteckningar lades till grund för beskattningen, och i sednare hänseendet, att jordens värde borde bestämmas genom upmtiltiplicering af den kalkylerade inkomsten 2 milliarder 200 millioner, enl. en räntefot af 3 proc. Jag lemnar nu derhän, huruvida dessa Hr Thiers’ siffror och det resultat, hvartill han sålunda kom, förtjenar mera förtroende än Komitéens upgifter, enl. hvilka inteckningarna i Frankrike skulle utgöra nära '/3 af jordvärdet, men ihågkommas bör dock, såsom nyss nämndes, att Passys beräkning likaledes skiljer sig till mer än hälften från Thiers’. Afven förtjenar det att särskildt observeras, att just vid detta tillfälle, då Thiers kalkylerade jordvärdet efter en räntefot af endast 3 proc., upgaf den komité, som skulle undersöka frågan, att inteckningarna i allmänhet löpte med en ränta af 10 proc. Passy, som noga utreder detta ämne, säger visserligen att häruti ligger någon öfverdrift, men tror dock, att man kommer sanningen nära, om räntefoten för jordbrukets skulder i allmänhet antages till 7 proc. Under sådana omständigheter vill det dock synas, som vore Hr Thiers’ kalkyl allt för hög, och att med allt erkännande i öfrigt af Thiers såsom en stor auktoritet, icke i detta fall hans upgifter förtjenade förtroende framför andras. Det tyckes sålunda visa sig, att äfven i Frankrike, som blifvit företrädesvis åberopadt såsom lyckligt framför oss i detta hänseende, skillnaden icke är så stor som man trott.