Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag har ej underlåtit att äfven söka kännedom om tänkesätten inom denna agtningsvärda medborgareclass i denna del och förklarar tacksamt och till deras ära, att jag der funnit sådana, som långt ifrån att rubba mina grundsatser, i ganska hög grad bidragit att stärka dem och med detsamma ingifva mig en förökad agtning för ett stånd, som vet att skilja emellan det egna tilljälliga och det nationliga fortfarande intresset och sorn säkerligen skall ogilla hvad som icke står i öfverensstämmelse med det sednare, hälst dessa män framför alia andra äro i tillfälle att inse de för nationen i det hela menliga följderne af de nu föreslägne åtgärderne. Skadligheten af den föreslägne fria inför-' Dea 23 Juni i f. m'. sein emot Tull af alla utländska varor, har jag nu i allmänhet sökt bevisa. Vid de säkerligen ej uteblifvande munteliga öfverläggningarne blir tillfälle att med serskildta facta bemöta de anmärkningar i detaillerne som kunna göras; hvarföre jag nu endast får anmäla, att jag till alla delar instämmer i Herr af Klintbergs grundsatser, emedan de äro en följd af erfarenhet om hvad som i verkligheten äger rum och ej af öfverdrifne theorier, som ej hålla profvet i verkställigheten. Men en anmärkning återstår ännu att göra, nemligen: huruvida den af Utskottet föreslagne åtgärden betragtad såsom Bevillningtgrund, kan anses vara enlig med Grundlagarnes anda. Konungen äger ensam rätt att stifta lagar i oeconomiska mål, Riksens Ständer att ensamt beskatta sig. Häraf följer klart att Riksens Ständer ej få så utöfva den del af lagstiftningen dem ensamt tillhör, att Konungen directe eller indirecte blifver bunden i sin lagstiftningsrätt, i de mål der Konungen är ensam lagstiftare. Jag vågar betvifla att Utskottet iagttagit hvad Grundlagens anda häri utstakar, och väntar att denna omständighet blifver föremål lör serskild öfverläggning. *46 Den 28 Juni i /, m, Nto 5* Herr Rotlieb, Axel\ Hänförd af Englands lifliga handel, blomstrande
Beträffande vidare den upphandling och. försäljning af Spannemål, som i goda år är nödvändig till förekommande af lidande för Ihandtmannen, genom bristande afsättning, oell Spannemålens deraf förorsakade nedfallande till ett alltför lågt pris, anser Oeconnrnie-Utskottet sig böra, jämte åberopande af alla de tillstyrkanden, som här ofvan blifvit gjorda, med undantag allenast af förslaget , i n Momentet, i afseende pa försäljningen, hemställa, om icke följande tillägg torde behöfvas, nemligen: l:o Att Konungens Befatlningshafvandes Kungörelser om upphandlingarna böra utfärdas genast vid den tid grödan är inbergad, och aldrasist inom den i October, samt upphandlingspriset sålunda lämpas, att de, som kunna komma att försälja sin Spannemål innan Markegången sattes, erhålla betalning förskottsvis med trefjerde delar af näst föregående årets rnarkegångs-pris, samt efter det markegången blifvit satt; fyllnaden uti det pris som derigenom bestämmes; men de som sedermera sälja betalning på en gång, efter det utstakade Markegångs-priset. Att om bristande utrymme skulle vara uti Länens Magazin, till Spannemålens förvarande, borde det, dock endast i högsta nödfall, kunna tillåtas den Possessionat eller Jordbrukare, sorn så åstundade, att emot fullkomligt vederhäftig och af Konungens Befallningshafvande godkänd borgen, fa, under en viss, vid köpets afslutande öfverenskommen, tid, hos sig uti eget förvaringsrum behålla den försålda Spannemålen, intill dess den samma af Konungens Befallningshafvande requireras till den ort han anvisar, men hvilken icke borde få vara längre bort belägen från Leveranteurens hemvist, än högst på ett lika afstånd, som närmaste Krono-Magazin, och borrie denna omständighet icke hindra köpeskillingens utlemnande åt Leveranteuren genast vid handelns afslutande, om dervid sålunda öfverenskommes; men alltid tillses, att den inhandlade Spannemålen vore fullkomligen ren och torr. Angående
Delta innehåller icke något påskyndande, utan endast ett meddelande, som afser målets företagande på samma tid hos alla RiksSttn. Jag kan således ej annat än vidblifva min anhållan om den propos., jag tagit mig friheten begära. Frih. Cederström, Jacob: Den af Ur Bråkenhjelm åberopade § i Riksd.Ordn. är icke egentligen hit tillämplig. Det ifrågaställda grundlagsförslaget har redan fem runda år hvilat på bordet, hvarföre Ståndet är oförhindradt att besluta, hvilken dag detsamma skall till afgörande företagas. Derom kan icke tvistas; men deremot lärer det vara i sin ordning, att, i en fråga af så stor vigt som denna, något beslut om dag, då den skall afgöras, ej må förekomma, innan Hr Landtm, med Talmännen i de öfriga Stånden derom öfverenskommit, emedan i vigtiga frågor, framför andra, samtliga RiksSt;n på samma gång böra fatta sina beslut. Jag får, af sådan anledn., hos Frih. Hamilton anhålla om den förändring i den begärda propos., att Hr Landtm, anmodas med de öfriga Ståndens Talmän så bedrifva saken, att, om de kunna derom öfverenskomma, frågorna må i nästa plenum föredragas och då främst på listan uppföras. Lika med Gr. Spens, får jag mot Gr. von Platen göra den anmärkning, att här icke kan sättas i fråga, att icke samtlige Ståndets ledamöter skulle äga att motivera sina vota och afeller tillstyrka förslagen. Någon ändring eller jemkning af förslag kan icke äga rum, utande hvilande förslagen skola oförändrade komma under omröstning med ja och nej; men discussion är tillåten och måste vara det. Frih. Hamilton: Till den värde talaren, som sist yttrade sig, hembär jag enskildt en skyldig gärd af tacksamhet för den upplysning, han lemnat, i afseende på stadgandet i 49 Riksd.Ordn., samt det sätt, hvarpå han utredt den anhållan, jag föreslagit att R. o. Ad. skulle framställa till Hr Landtm.; ty min mening har icke varit, att denna fråga skulle på olika tider hos RiksSttn förekomma.
Stiman för 33erebningen erforbertig officiel uppgift [fatt, bå begäran beröm framfiälteö, af mcbcrböranbe embetöwer! lemnäs. § 29. SBib unbertåtcn^et att behörigen fullgöra fnoab i oftvanftåenbe §§ 25, 20 ort) 28 ar ftabgabt, rörattbe ber omforntålba offieicta uppgifter, mare meberböranbe tjeuftemän mtberfaftabe anfin ar, font för attuatt förfuntntelfe i tjettfien. ©lutte fåbatt uppgift, font i § 27 år föreffriftoett, oaftabt beröm gjorb erinran, ide ittottt bå företagb tib aflentitaö, [fatt botaget böta ett belopp, fioaranbe mot tio procent af ben beioittning efter 2:bra Strtifcln, font loarber bolaget påförb.' Utan timber af utebliftoett uppgift eger S3etotttningöberebningeit att föreftå fatnt SaperingS* odj fPröfning8»fommittéerna att påföra ocb faftftåtta ben beioittning, font attfeö böra af ffattffptbig utgöraö. § 30. vtmar odj ett ffattffptbig må, ont batt bertill finner ftg befogab, mebbeta upp* Ipånittg ont fina infomfterS ocb tillgångar^ merftiga belopp, fatnt bertoib tifatebeö ttppgiftoa be afbrag, font t;att totb bemittningöafgiftenö beftåmntattbe attfer ftg be» råttigab att tittgobonjuta. ©åtunba frinuttigt ntebbcfab uppgift, InoarS offentlig» 20 S3ett)inning8*@tabga 1864. göranbe ben ffattffulbige förflarat ftg ide ntebgifma, må enbaft inför Serebntngen ocfj, nteb ben ffattffpibige? famtpcfe, inför :iarerittgö
Stockholm, tryckt hos N. Marcus, i 860. Sammansatta Statssamt Allm. liesv.- och Ekon.-Ulskds Betänkande ft’:o 9. 1 j\:o 9. Ank. till Exp.-Utsk. ilen 30 Maj 1800, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af vackt mation om antagande, öfver hela riket, af mantalet såsom enhet vid skatteberäkningen och om reducerande af man tåls b råken till decimalbråk. Uti denna, inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckta, motion har Paul Andersson från Jemtlands län velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på de stora svårigheter som, icke blott vid debitering af de räntor och onera, hvilka efter skatt utgå, utan ännu mera vid kontrollen af debiteringens riktighet, föranledas dels af de uti åtskilliga provinser antagna olika benämningarne på mantalets underafdelningar, såsom: tunnland, trög, mål, seland, öre, snesland, penning o. s. v. samt dels af hemmaneiler skattetalets uttryckande i exakta bråk, der täljare och nämnare hafva 9 å 10 siffror. Såsom upplysande vid ärendets behandling har motionären ansett lämpligt att meddela följande: Bih. till R. St. Prot. S Haft. 2 Sammansatta Statssamt Allm. Itesr.- och Ekon.-UtskUs Hctdnkande N:o 9. »Prof från Jemtlands Södra Fögderi, af Skatte-tal uttryckta i exakta bråk.» Socken. Hemman. N:o Tunneland skatt, å 6 på mantalet. De vid ett sådant räkenskapsförande så lätt i ögonen fallande svårigheter skulle, enligt motionärens förmenande, kunna, utan skada för någon, afhjelpas om, i öfverensstämmelse med den för mål, vigt och mynt redan vidtagna reform, skattetalsbråk finge till decimalbråk med en viss nämnare reduceras, enär det fel som vid reduktionen uppkommer, kan genom en tillräcklig stor decimalnämnare göras mindre, än som motsvarar minsta lagliga mynt-enheten Öre.
Efter förnyad föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 1, i anledning af väckt motion angående revision af lagarne om edgång, fann Ståndet för godt att remittera omförmälda motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Prot.-Utdrag den 24 December 1853. 47 S. D. Vid skedd föredragning af Banko-Utskottets Memorial, N:o 3, med återlemnande af Herr P. Weslerstrands motion, angående åtgärder till förekommande af felaktigt silfvermvnt, fann Preste-ståndet omförmälda motion böra till Stats-Utskottets behandling öfverlemnas. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet följande i Ståndet, förlidne gårdag, väckta motioner: l:o af Prosten Melén, om afskaflände af Pastoralexamen såsom vilkor för befordran till pastorat, tillika med hvad i anledning deraf nu blifvit yttradt och anfördt; 2:o af Domprosten Thomander, om en förbättrad kyrkolag, jemte dels de yttranden, som med föranledande deraf i Ståndet denne dag blifvit afgifne, dels i Nåder tillförordnade kommitterades den 29 December 1846 till Kongl. Majit aflemnade ”Förslag till Kyrkolag och särskilde lagar rörande Kyrkopäsendet samt Kyrkostadgan”; och 3:o af Prosten Tranéus, om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 17 Oktober 1778, angående barnamord, och andra stadgandens utfärdande i dess ställe, tillika med deraf nu föranledde yttranden. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Förekommo motioner: af Herr Schwan (N:o 62), om dels nedsättning uti bevillning å Embets-och Tjenstemäns löner, dels upphörande af bevillning å pensioner från Statsveiket. Remitterades, jemte hvad i ämnet vidare yttradt blifvit, till Bevillnings-Utskottet. och af Herr t Vijk (jN:o 65), om ytterligare anslag till Chalmerska slöjdskolan i Götheborg.
I afseende på Hr Hedensljernas - Den 17 Juli. 145 nas förslag får jag nämna, alt jag icke kan tillstyrka antagande deraf; ty det vore att åstadkomma en lagstiftning på sidan af gällande instruktioner och på sådant sätt skulle man kunna förrycka föreskrifterne i afseende pä uppbördsverken och om uppbördsman skulle tillåta sig det oskick, som Hr Hedenstjerna omnämnt, eger K. behde makt att, enl. dess instruction, sådant rälta. Hr Printzensköld, Carl: Tvifvelsutan förhåller det sig med saken så, som Frih. Cederström anmärkt. Hr Hedenstjernas förslag innefattar ett ämne, som knappast eger någon gemenskap med hvad motionären åsyftat, eller alt fogdetjenarne icke få antagas med mindre än de undergått länsmansexamen och att någon förrättning på egen hand icke må dem anförtros förr, än de dertill visat sig ega erforderlig skicklighet, hvarjemte de, enl. 1 cap. 7 § Ulsöknrs-balken, skulle aflägga behörig ed. I öfrigt förekommer emot Hr Hedenstjernas förslag, att han icke omförmält, huruvida en fogdeskrifvare, som tagit högre examen än länsmansexamen, bör i uppbördsväg få användas. Man bör ihågkomma, att en ung man, som tagit Hof-rätlsexamen, men egnar sig åt de kamerala göromålen och uteslutande dem, som tillhöra kronofogden, samt förrättar alla dennes göromål, sålunda är qvalificerad till tjenstens förrättande. Skulle man nu föreskrifva, att länsmansexamen ovilkorligen bör afläggas af alla uppbördsskrifvare, skulle det möjligen kunna inträffa, alt en högre examen icke absorberade en lägre, och sålunda skulle den, som undergått hofrättsexamen ovilkorligen, för att få anställa en utmätning, jemväl undergå länsmansexamen.
Jag anser D C II 22 Juli f. lil. nerol, i högsta måtto olämpligt att lära Svenska språket med den grammatik, som innehåller Latinska ordbestämmelser, hvilka icke kunna göras tydliga, annorlunda än genom öfversättning. Jag vet att försök i denna väg redan äro gjorda lill framskaffande af en sådan lärobok, och jag önskade att något lämpligt praemium kunde bestämmas förden inom viss tid bäst utarbetade Svenska grammatik, som vore byggd på Svenska benämningar med fullkomligt uteslutande af alla främmande. Jag är öfvertygad om möjligheten att bibringa denna välskrifning; jag har sett prof deraf i skolor framställas, och det till den förvånande verkan, alt jag ej skulle våga nämna det, om jag icke sjelf varit vittne dertill. Af det obetydliga och ringa kunskapsmått, som jag fordrar af folkskolan, följer också, att jag för min del förminskar det erforderliga kunskapsmåltet hos läraren emot hvad Utsktn föreslagit, samt att frågan om seminarier och dermed följande behof af kostsamma inrättningar för befordrande af högre folklärare kunskaper föl faller af sig sjelf. Jag delar icke den åsigt, som Hr von Hartmansdorff yttrat, att folkskolan äfven borde vara tillgänglig för dem, som söka ett högre kunskapsmått; ty jag tror, att då medlet att inhemta all kunskap är leinnadt i folkskolan medelst en fullkomlig förmåga att läsa modersmålet och skäligen skrifva pä grund af grammatik, när detta kunskapsmått är inhemtadt äger individen medel att sjelf, om honom så synes, tillfredsställa sitt behof och sina önskningar till vinnande af en högre upplysning. På denna grund bestrider jag den åsigten, att kunskapsmåttet för läraren skall utsträckas, derföre att några individer skulle finna sig i behof af en mera utvidgad kunskap; men då jag för öfrigt instämmer med Hr von Hartmansdorff, snart sagdt i ålit hvad häri i denna fråga anfört, ber jag få göra en anmärkn. vid ett uttryck, hvaruti jag ej kan förena mig. Hr von Hartmansdorff har ansett författningen om skol-disciplin böra utgå , på den grund att det vore oriktigt att uttrycka karbasens uteslutande från skolan, och denna tanke kan jag ej dela.
Banko-Ulskotlels Betänkande, M 61. 27 • § n Hvarje framställning frän någon chef, i fräga om åtgärder och föranstaltanden, sorn speciel! i och för dess departement anses behölliga och bero på Under-styrelsen alt afgöra eller förbereda, bör, såvidt tid och omständigheter dertill lemna rådrum, vara af honom skriftligen uppfattad; dock så, att sådan framställning icke behöfver innehålla mera, än det önskade resultatet, i hvilket fall moliver och upplysningar, hvarå förslaget sig stödjer, utvecklas mundtligen under öfverläggningen. § 12. Till undvikande, så vidt görligt är, af de flerfaldiga olägenheter för verket och dess tjenstemän, som åtfölja vikariat-förordnanden flere grader igenom, vare det Under-styrelsen obctaget, att, i fråga om erforderliga vikariat till sysslor inom bokhållaregrad och derunder, åi vederbörlig chef öfverlåta vidtagandet af sådan åtgärd, hvarigenom tjensten för permitterad person varder nöjaktigt bestridd, jemte rättigheten att, när slik åtgärd anses lämplig, under ansvar för arbetets behöriga gang, fördela, på sätt bäst finnes, det arfvodes-belopp, sorn för hvarje särskildt fall kan, på grund af Banko-reglementet, varda af Banko-styrelsen medgifvet och som, i annan händelse, skulle en extra ordinarie tillfalla; skolande före utbetalningen anmälan göras till Under-styrelsens protokoll om den fördelning, som i dylikt hänseende blifvit uppgjord och det en hvar tillfallande arfvodes-belopp derefter af honom utqvilteras. Då Utskottet ansett dagvexlings-kassan höra bibehållas, torde det vara nödigt, att här intaga det stadgande, hvilket återfinnes under mom. 7 af 31 § i nu gällande Banko-reglemente, till följande lydelse: § 13. Under-styrelsens ledamöter, med undantag af chefen för kassaafdelningen, skola minst en gång i månaden på obestämd dag inventera såväl dagvexlings-kassan i öfvervaro af denna kassas begge nyckelvårdare, som special-kassorna, hvarvid minst två af inventeringsmännen på samma gång böra deruti deltaga.
Justerat den 22 Maji 1812 b Tisdagen den 12 Maji kl. */2 ID f. m. sammanträdde ConstitutionsUtskottet in pleno. Herr Grefven och Ordföranden anmälte, att till ConstitutionsUtskottet blifvit inlemnad en af Chartse Sigillatae Ombudsmannen P. G. Lidback författad afhandling, kallad Prospectus till en Ny Stats Författning i Sverige2, och blef samma afhandling uppå begäran hvilande på bordet. Sedan Herr Grefven och Ordföranden vidare tillkännagifvit, att de i StatsRådet hällne protocoll öfver Krigs ärender nu vore i ordningen att genomläsa, sammanträdde Ledamöterne & fördelningar, hvarefter följande protocoll uplästes: A Första Fördelningen: för den 3 Aug. 1810—16 d:o. A Andra Fördelningen: för den 4 October 1810-—30 d:o. A Tredje Fördelningen: för den 6 September 1810—25 d:o. Ledamöterna åtskiljdes. In fidem Carl Ant. Kock. 1 Ordförandens namn saknas. 2 Afhandlingen finnes bilagd utskottets protokoll. I en vid inlämnandet åtföljande skrifvelse, dat. Örebro d. 6 Maj 1812, meddelar Lidback, att han i början af mars ingifvit sin Prospectus till Konungen, och att han nu vid särskild audiens fått tillåtelse inlämna den till konstitutionsutskottet. 138 Den 13 Maj 1812 19. Den 13 Maj 1812 f. m. och e. m. V Onsdagen den 13 Maji kl.
Lniidsort, I ' ridn, fröken, Liilkiipiiig. Lang, Aiigiistn, frii, Iilnriestncl. L: iiige, Thecln, h i, Stockholin. Linder, Garli, frii, Stockholiu. L: iiiiierstjerna, Mi.iiiiii i, frökeii, StockLiudfors, Ad.eln.ide, friilceu, Fnliii~. holin. Liudgreii, G .. fil. doktor, StocKholiii. Larsen, Evalcl, grosshand Inre, i ?a.linö. Liiiclgreu, Hedvig, frii, I,iulcöpiiig. J m s o n, Adler, grosshandlare, Stockh. Ilindli, Liirlvig, direktör, Bnlznrsriiii-~. Larsson, Mn.ri: i, frölteii, Saiidnrue, Sö- Lindbngeu, A .., lektor, Norrköping. derhaiiiii. Lindlingeii, Anna, fröken, Siiocklioliri. s Lniiriii, i \ gi.ies, frii, Stockholni. Li ii r1 liagcu, C: irl, zssessor, J .. niiriii, Loriise, frn, Stocklioliii. Liiidninrlz, Kntiiika., friikeii, a Leeseii, voii, Jeiiiiy, fru, Norrköpiiig. T.iiitlqvist, H., fröktw, B Leffier, Atnnndn, frölteii, Göt; eborg. Liii ' dskog, Anuie, frii, Liiikiipi~ip. Leffler, Mittng-, G., professor, DjnrsI.,i~ic.lslzoy, Ellen, frökeii, Gellc. Liiidströiii, L. G., Iiofpredikant, Kri1101111. stiiiehaniii; Lei.jer, Krust., ii~ed.
I bada fallen får Rotehållare» betala pä rwä ställen nemligen paste-olancen till Staten och lika mycket som hittils är Soldaten, och paflcvolancen blifwer således en ny beskattning. Z)ei berättas akt Staten ar stundom hushälsam, neml. i smärre utgifter, och att de sokldater som stkola födas pä Statens bekostnad behöfva understödet af enstkilde bidrag, till sin bergning: Zag kunde anföra flere exempel, åtminstone pä solLaternes klagan, men will blott fästa mig wid detta årets händelser, extra Noteringens underhäll, scm ester berättelse ej kunnat föda sig af tet dagcligg underhäll, Skaten besiätt, och som, hwad jag af egen erfarenhet nogsamt känner, fordrat extra Rolehällares understöd, sä har händt och koMmer att hända, att, der pastevolance för möteskost mätit eller blifwer, och undrrhället besörjcs as allmänna medel att Rustoch Rotchällare ändock betala i det närmaste lika mycket som förut, om man ej Will stuta öronen till för soldmernes klagan, Änteline» och widkommande Utskottets tanka oM den gynnande anstalten i allmänna hushållningen derigenom. att den för Rolarne söreflagne ersättning oi solratrrne tned flera hundrade tusende dagöwcrken skulle bereda en betydcliq bade enskild och all, tnän nytta, sä later det wäl ganska hugnelig!, Ulen jag fruktar ml Veste mänga hundrade tusende dcgs» werken Den 22 Junit^ 69 z sverken stadna pa papperet. För flera vrovincee horde detta icke blifwi näao» ny. förut icke paräknåd tördel, emedan Knekte-Zonrracterne tillägger Vem förut rättighet lill soldaternas arbete, men t niia fal! da soldarerne ärligen äro pä arbetscoms menderingar, ffulle deffe dagswerken blifwa winter» dagöwerken fom hwarken gagnade Staren eller Nöten.
Lil. b, i anseende till härefter föreslagen förändrad lid för markegångs-sättningen, å ny»- tillstyrka följande beslut: a) att, såsom grund för utgörandet af så val kronotionde och afrads*- spanmål, som äfven andra af hemman och lägenheter utgående räntor, antages medium af senaste 10 årensmarkegångspris, sålunda uträknadt, alt, sedan årets markegångspris blifvit faslslälldt, hopsumeras detsamma* med de nästföregående 9 årens markegångspris i samma Län eller Di^trict; blifvande tiondedelfen af denna summa Uti jennar skil lin g tal det för årefs skatter gällande jiiarkegångspris;. Sctitf-TJtikottets Tdlhonnc Nio 3g", 3 b') att början härmed sker år i835, då, efter upp Hit t ari markegångssättning för året, i83S års markegång tillägges deni för ••åren t83:(, j833, i83-!, i-831, r83o, iSrp), rSaö, t'837 och 1836, hvaraf medium eller en tiondedel blir, jemn ad tili skål-i ing tal, gällande markegången för r835 års skatter, hvilka uppbäras och ingå dels i slutet af samina år, dels under det påföljande. ?to. Om en förändrad method för markegdngs-sättnmgen.
Sjelfve lidande, sökte ännu Edward och Ellna trösta och hugsvala de sörjande, som de skulle lemna qvar. „Vi skola vaka öfver er, (sade de), sedan vi blifvit englar; vi skole bedja Gud för er.“ Kärleksfullt blickade de på alla, då de ej mer förmådde tala, och då deras trötta ögonlock föllo tillsammans, logo de välsignelser. På den sista tiden smög sig ännu en störande oro i deras hjertan. De fruktade att icke få dö på en gång, – att ej tillsammans få sväfva upp till detta hem af ljus, och frid, och fröjd, som de allena längtade till. Sittande bredvid hvarandra, vaktade de i hvarandras anleten med hemlig ångest sjukdomens framsteg. „Huru klara brinna dina ögon, sade Edward till Ellna, „ditt ansigte har intet mera jordiskt. Jag tycker att du hvart ögnablick kunde breda ut strålande vingar, och sväfva upp mot den klara himmelen, långt, långt ifrån mig!“ Och, omfattande hennes lif, tryckte han henne med hela styrkan af sina svaga krafter mot sitt hjerta. En annan gång var det Ellna, som med darrande röst sade: „min Edward, hvad dina kinder äro insunkna, dina blickar slocknande, o! se på mig, se på mig. Din andedrägt försvagas, den stadnar, ... låt mig blåsa in af min, ... jag har ännu qvar för oss båda!“ och fattande med matta händer broderns hufvud, sökte hon under kyssar meddela något af den lifsflägt, hon ännu kände flämtande uti sitt bröst. Så sökte de döende syskonen liksom qvarhålla hvarandra, under det de kände sig af en mäktig, osynlig hand hastigt föras bort. Vänner, bekanta, – allt som kännt och älskat Englarne, förenade sig omkring dem. Som på ett altare nedlades i deras sjukrum allt hvad man trodde vara dem angenämt och behagligt. Man gaf ej, man liksom offrade till dem, blommor, frukter, och med detta varma önskningar, upprigtiga tårar, som af tvillingarne besvarades med tacksamma leenden, och detta löfte: „vi skola snart be för er!“