Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Diverse utgifter för indelta Armeen Ordinarie ans 1 a g\ S:gr »:gr Ä anslaget: Indelta Kavallerioch Infanteri-rei gementena. Ä anslaget Löneförbätt ringar för indelta Alméen . : . A anslaget: Indelta Arméens vapenöfningar. Å 1858— 1860 års för! slagsanslag till dito dito. Ä reservationerna å förra anslaget: Indelta Arméens tnö- teskostnader. ) A Artilleriafdelningens andel i anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet. Ä Intendentsafdelningens andel i ansiaj get för försvarsverket till lands i allmänhet. Å anslaget: Ä anslaget: Extra utgifter. Ä besparingarne å riksstatens 4:de hnfvudtitel. Ä extra anslaget: Ä Volontärvakansmedels-fonden. LittM. till 1884 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 72. Statistiskt Generalsammandrag af samtlige bestridda kostnader för Beväringen å riks-statens 4:de hufvudtitels ordinarie anslag år 1862. Regementen eller Kårer. Beväringsmanskap: o A anslaget: Lifbeväringsregementet. Å anslaget: Gottlands Nationalbeväring. o A anslaget: Hallands Beväring. 1 o A anslaget: Westernorrlands Beväring. o A anslaget: Beväringsmanskapets vapenöfning. Å Artilleriafdelningens andel i anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet. Ä Intendentsafdelningens andel i anslaget för försvarsverket till lands i allmänhet. A anslaget: Inqvarteringskostnader i Stockholm. Å anslaget: Ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter. A anslaget: Extra utgifter. Ä besparingarne å riksstatens 4:de hufvudtitel. Summa Summarum.
Dernäst anfördes en hop mindre svårigheter vid verkställigheten, som jag icke är i tillfälle alt kunna bedomina och conlrollera fiir ögonblicket; men om de existera, hvarföre har icke StatsUtsk. då anmärkt dem och sökt att derefter rätta förslaget? m. e. o. ulredt ämnet så, att om propos. icke i dess nuvarande skick kunde omedelbarligen bifallas, man genom förändring deri kunde komma till det stora ändamålet. Den Salje af de anförda olägenheterna var, att städerna genom den föreslagna ändringen skulle förlora ett bestående privilegium. Jagdelar ej denna åsigt af frågans natur, men i allt fall hade det då varit Utsk:s skyldighet att utreda detta förhållande och icke skjuta alltsammans helt enkelt å sido utan pröfning, så som nu skett. En annan behandling hade enligt min tanka K. M:s fram - 406 Deh 23 Januari. ställning visserligen ägt arispräk att fordra, än ett sådant summariskt, nästan omotiverådt afslag, helst den af Ständerna sjelfva blifvit begärd, och jag tror derföre, att om man icke kan bifalla KonungcHs nåd. propos. oförändrad, sådan den nu är, sfi bör förhållahdét åtminstone bättre utredas, och för detta ändamål förenar jag itiig med dem, som yrkat återremiss på detta StatsUlsk:s utlåt. Hr Fåhrtens, Olof Immanuel: Jag sluter mig till dem af föreg:de talare, som funnit sig otillfredsställde med SlatsTJtsk:s förevarande utlåt. Redan den omständigheten, alt Ständerne vid en föregående riksdag hos Konungen begärt ett förslag till reglerande af tolagen, berättigar till förundran deröfver, att, sedan Konungen afgifvit ett sådant förslag i den riktning, som Sländerne önskat, delta förslag mött ett ovillkorligt ogillande. Utsk. har anlydt och dess Ordförande har äfven här närmare utvecklat den hsiglen, att dä ett af RiksSt:n med särdeles ömtålighet betraktat frågan, och dä af bifall lill den K. propos. mycken obelåtenhet hos detta Ständ skulle uppkomma, det ock vore del rättaste att icke lemna en bifallande åtgärd ål förslaget.
Beslut icke föranleda någon åtgärd. Vid 6 Mom. hafva Högv. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet beslutit den förändring, alt i det egendomsvärde, hvarföre bran vinsbränning ulöfvas, åbyggnad må beräknas till ^ af jordens taxeringsvärde; hvaremot de tvänne öfrige Stånden bifallit Utskottens förslag i detta moment, att åbyggnad ej må beräknas högre än lill i. af jordens taxeringsvärde. Då i denna fråga två Stånd stannat emot 2 i olika Beslut, anse Utskotten dess förslag i detta moment, jemlikt ^5 §. Riksdagsordningen, böra förfalla och i denna omständighet komma att förblifva vid hvad förut varit stadgadt. Vid 7:de Mom. har Hederv. Bonde-Ståndet, med ändring af Utskottens förslag, stannat i det beslut, att den pannerymd, som får nyttjas, må bestämmas efter innevarande års taxeringsvärde å jord, i enlighet med den i 3 §. af i83o års Förordning om bran vinsbränningen intagne tariff; äfvensom Högv. Preste-Ståndet ansett den mening i detta moment böra utgå, som rörer pannerymdens nedsättning, i händelse taxeringsvärdet, i följd af Utskottens förslag, angående åbyggnadsberäkning, skulle minskas; hvaremot de tvänne öfrige
Tabellerne N:is 2, 5 och 4 utvisa i hvad mån en soldatrote i nämnde 16 län häruti mantal, taxerings-värde m. m. mer eller mindre än en sådan rote uti Kronobergs, Jönköpings och Kalmar län, samt Tabellen J\l 5 redogör för i hvad mån en soldatrote dels uti de Småländska länen, hvart för sig och dels efter medeltal i dessa 3:ne län gemensamt har uti mantal, taxerings-värde 0. s. v. mera eller mindre än en sådan rote, efter medeltal räknadt, uti Upsala, Stockholms, Skaraborgs, Vestmanlands, Östergöthlands, Södermanlands, Elfsborgs, Stora Kopparbergs, Örebro, Vermlands, Gefleborgs, Vesterbottens, Malmöhus, Christianstads, Götheborgs och Norrbottens län gemensamt. Häraf inhemtas, att, enligt medel-beräkning å åtskilliga medelgoda rotar uti de särskilda 19 länen, rote-mantalet, som utgör i Calmar län 1^ mantal, i Kronobergs län något mindre och i Jönköpings län något mera än 1| mantal, uppgår i sex län, nemligen Upsala, Stockholms, Vestmanlands, Östergöthlands, Örebro och Christianstads till mer än 2 mantal; i tre län, nemligen Skaraborgs, Södermanlands och Malmöhus till nära 2 mantal; i Elfsborgs och Kopparbergs län till något mindre än mantal; i Gefleborgs och Vesterbottens län till något mer än 1 mantal; och i tre län, nemligen Vermlands, Götheborgs och Norrbottens län till något mindre än 1 mantal; att, efter medel-beräkning särskildt för de tre
träden grönska om julen och orangerna glöda. JEAN. vid Comosjön, der solen alltid skiner, der lager ger der annat än i kryddbodarna;. men det är en Comosjön är en regnhåla, och jag såg inga oran god främlingsort, för det fins mycket villor som uthyras åt älskande par, och det är en mycket tacksam industri vet ni hvarför ? Jo de göra veckor! hyreskontraktet på halfår och så resa de efter tre FRÖKEN naivt. Hvarför efter tre veckor? JEAN. likafullt! Och så hyr man ut igen. Och så går det den inte varar så länge! De bli osams förstås! men hyran ska betalas undan för undan, för kärleken räcker till fastän FRÖKEN. Ni vill inte dö med mig? Jag vill inte dö alls! Emedan jag både tycker JEAN. om att lefva och derför att jag anser sjelfmord vara ett brott emot försynen, som har gett oss lifvet. FRÖKEN. Ni tror på, Gud, ni? JEAN. annan söndag. Uppriktigt taladt, nu är jag trött på det här, och nu går jag och lägger mig. FRÖKEN. Ja visst gör jag det! Och jag går i kyrkan hvar det? Vet ni hvad en man är skyldig en qvinna som han skämt? Jaså, och ni tror att jag låter mig nöja med JEAN tar opp portemonnän och kastar ett silfvermynt på bordet. Var så god! Jag vill inte vara skyldig något! FRÖKEN utan att låtsas märka skymfen. Vet ni hvad lagen stadgar... Tyvärr stadgar inte lagen något straff för qvinna JEAN. som förför man! FRÖKEN som förut. oss och skiljas? Ser ni någon annan utväg än att vi resa, viga Och om jag vägrar att ingå mésalliancen? FRÖKEN. JEAN. Mésalliancen... JEAN. jag har ingen mordbrännerska i min slägt! Kan ni veta det? FRÖKEN. Ja min! Ser ni: jag har finare anor än ni, för JEAN. stamtaflor annat än i polisen! Men er stamtafla har jag läst om i en bok på salongsbordet. Vet ni hvem er stamfar var?
Det har derföre mångå gånger handt vid den domstol, der jag är ordf., alt då tvist der anhängiggjorts ronde motbok, har man gjort anmärkn. emot den ända t. o. m. 9 å 10 år tillbaka; och jag har icke ansett mig kunna vägra att pröfva ett dylikt klander. Detta inträffar i synnerhet ofta vid bruk, der inspektoren eller bokhållaren afslular motboken utan att taga underhafvandes påskrift om godkännande af de honom deruti påförde poster. Denna oreda härrör deraf, att lagen icke talar något om molböcker och sättet för deras afslutande, och det är denna brist jag velat afhjelpa genom don af mig föreslagna 4 § uti nu ifrågavar. författning, hvilken jag högeligen önskar mätte af R. o. AcL godkännas. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 c. m. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Alla talare som yttrat sig i detta ämne, med undantag af en enda, hafva ansett förslaget lill sin grund nyttigt och nödvändigt, ehuru flere ledamöter funnit sjelfva uppställningen i vissa delar af detsamma vara mindre tillfredsställande. 2:ne af LagUtsk:s ledamöter, äfvensom Hr Akerman, hafva likväl visat att dc gjorda anmärknme ickeäroaf någon särde les vigt. Men om man äfven skulle medgifva att flere §§ af förslaget kunnat vara bättre och fullständigare redigerade, än som fallet är, hemställer jag likväl om det vore skäl, alt derföre återremittera betänk., i synnerhet då vi veta att 2:ne Stånd redan godkänt detsamma. Om cn åferremiss möjligen verkade till rubbning af LagUtsk:s åsigt, så kunde saken derpå blifva lidande, antingen derigenom att förslaget förfölle eller alt vi hnge ett sämre förslag än det förevar. Här gäller det fransyska ordspråket: le mieux est 1'ennemi du bien. Jag får derföre tillstyrka R. o. Ad. att anlag:» förslaget sådant som del är.
Förgäfves skall man öfver dessa skuldsättnings-systemer kasta en slöja af skimrande guldbrokad, hämtad från andra länder; slöjan skall förr eller senare afhöljas, och erfarenheten skall måhända då visa dessa nu så granna förslag, sådane som de synes mig, i sin rätta skepnad, eller såsom endast förgyllda trasor, skurna efter en modern schnitt, med hvilka man tror sig kunna, för ett eller annat femtal af år, dölja för sig sjelf och andra, hvaruti det egentliga onda består, och hvar man skall söka det rätta botemedlet derför. Det är likväl på den lösa förutsättningen af både det ondas och dess botemedels natur, som man baserat alla de ifrågavarande förslagen om utvidgande af fastighets-lånerörelsen. Man har då godtroget antagit, alt jordegarens obestånd härrörer, blott och bart, från den öfverdrifna penninge-förlägenheten, och den - Ben ii Februari i e. m. denna frän brist på inländska capitaler. Men om jag äfven nödgades medgifva, att en ganska olycklig penningebrist i landsorten finnes, berättigas jag icke att dervid förbise, huruledes densamma uppkommit. Jag finner då, att den har sin grund, dels i mynt-oredan samt de vacklande systemerne af Statens hushållning, dels i ökade skatter utan ökad kraft, samt slutligen, och ganska väsendtligt, uti de lättade ut'vägarne till län_, hvilka väl framdnfvit ett visst slag af production, dock utan att gifva motsvarande tillfälle för afsättning, men som deremot å andra sidan uppmuntrat till oförsigtiga vinglerier, lill yppighet och flärd. Jag frågar, är det då troligt, att palliativerne af nya låntillgångar skola åstadkomma ett fullkomligt motsatt resultat? Så vis blir man sällan af skadan.
Ur dessa skäl anser jag, att tryckningen af de uti Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, i afseende på granskningen af Justitise-Ombudsmannens Diarier, behöhige tillägg kan af Riksens Högloh. Ständer'vid denna Riksdag afgöras. Carl M. Agrell. Efter någon öfverläggning, och sedan de heste Ledamöterne förenat sig med den af Herr Borgmästaren Ullberg anförde mening, att prejudicatet, att utan föregången hvilotid tillstyrka någon förändring i någon Grundlags bokstahiga innehåll* gillade Utskottet Beredningens Utlåtande, i följe hvaraf do uppgifna förslagen till Riksens Ständer komma att öfverlemnas, för att efter 56 § Regerings-Formen nu behandlas och till afgörande till nästa Riksdag hvila på bordet. *) Här saknas synbarligen något uttryck i protokollet. 862 Riksdagen 1815. Memorial med förslag till ändrad lydelse af 15 § Riksdags0 rdningen. Till Constitutions-Utskottet har Riksdagsmannen Anders Larsson ifrån Elfsborgs Län inkommit med förslag till ett stadgande i Grundlagarne, att, vid beräkning af Riksdagsmannaarfvoden för Bonde-Ståndets Fnllmägtige, alla inom Bonde-Ståndet, som bebo och äga Frälsehemman, ålades att deri deltaga. Constitutions-Utskottet har ansett skyldigheten att i denna afgift deltaga böra vara svarande mot rättigheten att välja och väljas till Riksdagsman. Utan detta vilkor har det ej ansett sig billigen i detta afseende någonting kunna tillstyrka. Men, i fall Riksens Ständer linna, att denna rättighet äfven kunde utvidgas till verkelige ägare af Frälseeller Säteri-Hemman, får Constitutions-Utskottet, till sådant ändamåls vinnande, för Riksens Högloft. Ständer föreslå en så lydande förändring af 15 § Riksdags-Ordningen:
Genom dröjsmålet med stämningens utfärdande måste den afträdda egendomen förblifva under de vid första förhöret utsedde goda männens vård, längre tid, än som eljest i konkurser inträffar, och borgenärer i samma mån längre lemnäs i okunnighet om hvad sorn förelupit. I andra fallet har man olägenheterna al dröjsmål efter inställelsen, med eller utan helt ny stämning och anslagstid. För att kunna jemföra dessa ömsesidiga olägenheter, behöfver särdeles på de senare en närmare uppmärksamhet fästas. Jemte den offentliga stämningen skola, enligt 68 §, särskilda underrättelser derom utfärdas till Kronans ombudsman i orten och alla kända inländska borgenärer; och dessa kallelser skola utgå så tidigt, att »samtlige borgenärerne må kunna deraf få del minst en månad »före inställelsedagen». Ehuru med dessa samtliga borgenärer icke lära menas andre än de, som finnas uppgilne; kunna dock ej heller åsyftas färre, än alla de kända personer, som bouppteckningen innehåller; och lagens mening blir således ej efterlefd, om ej alla dessa minst — 102 — en månad före inställelsedagen få del af kallelsen. Det är följaktligen icke nog, att bouppteckningen blir färdig till inställelsedagen, utan det bör ske så lång tid förut, att kallelserna minst en månad dessförinnan kunna komma de allägsnaste inländska borgenärer tillhanda. Men härtill fordras, att bouppteckningen bör hafva varit i domstolens händer någon tid ej allenast före denna månads början, utan ock så långt före denna tid, som för kallelsernes utfärdande och fortskaflände är nödigt. Ty det åtgår ej sällan någon arbetstid till detta utfärdande; och när saken tillhörer en landtdomare, kan denne icke stundeligen vara ledig att genast företaga arbetet. Han är möjligen sysselsatt med utlysta syneförrättningar, dem han icke kan inställa. Utan något hans förvållande kan det dröja en månad, innan kallelserne afgå; andra månaden upptages af deras förskaffande; och den tredje måste derefter återstå, innan inställelsedagen pågår. Minst tre månader före inställcdagen behöfver således bouppteckningen vara färdig.
Hvar höjning utaf barmen Emot hans hjerta käns. På hufvudgatan viker Nu in det unga par. Hvad strålande butiker Längs asfaltstrottoar! Och ack! när blickar sätta I brand hvar hjert-atom, År grufligt svårt att vara En duglig ekonom. De stanna framför fönster, Som blända med sin lyx. — » Nej, ser du, hvilket mönster! Och mattan der, — hvad tycks ?- Och der — åh, käre, käre! Nej, maken aldrig fans! Jag menar detta armband Med diamanters glans. » Så, Den Hon Var Men Hon Och En hycklande, hörs stamma lilla som på skämt. visste: i det samma också köp bestämdt. plötsligt ifrån glittret bliclcar längre fram får kring fina munnen min helt allvarsam. I nästa tvärgrändshörnet Framför en ringa bod, Som just på lyx ej stötte, En pilt i trasor stod. Hans lilla pigga näsa Mot rutan trycktes platt. Man kunde tydligt läsa: » Der inne fins en skatt. » En skatt, han ej mot dussin Af diamanter bytt: En kaka, som med russin Och annat godt man prydt. » Tänk, om blott rik jag vore, Då vore ingen nöd; Då finge jemt jag äta Mig mätt af sådant bröd! » De sågo på hvar andra ... En hvar utaf dem såg, Hur i den andres ögonEtt fuktigt glitter låg. En föresats, en tanke, Ett löfte deri fans, Som kom dem glömma armband Och diamanters glans. Oscar G-uldbrand. Julgåfvor. Så ömt han svepte kappan Kring hennes vackra byst. Och man gick nedför trappan, Se ' n man hvar andra kysst. Nu juluppköp skall göras Utaf de unga tu; Han var en man. förälskad, Och hon hans lilla fru. I I J ulen stundar — denna, den käraste at våra fester, årets sorglösa hjerteglada barnafest, hvilans och njutningens fridagar, familjehärdeus glada återseendeshögtid! — F ö r att få fira den i ro, omgifna af dem, som äro oss kärast, och för att på dessas ansigten få läsa tillfredsställelse och lycka, spara vi inga uppoffringar, ingen möda.
Det är som en riktig balett. Vi två skola dansa pas de deux. Se här! (De dansa.) SIRI. Hur förtjusande det måtte vara! DEN YNGRE. Men svårt, kan du tro! Man skall vara så lätt och mjuk. Se här! (Gör några dansställningar.) DEN ÄLDRE. Är du tokig! Vi måste skynda oss. Adjö, Siri! DEN YNGRE. Adjö! (De springa ut.) SIRI (kastar sig ned vid skrifbordet och gömmer ansigtet i sina händer. Man hör en bortrullande vagn). NILLA (från sidodörren). Kära mitt lilla barn! Sitter hon här och är ledsen? SIRI (torkar ögonen). Nej, jag är visst inte ledsen. (Börjar skrifva.) NILLA. Kan det vara underligt – det! – när man är ung och det spritter i fötterna bara man tänker på dans, – och så få sitta hemma! Men jag har någonting åt min lilla vän. SIRI. Hur Nilla! NILLA. Ja, jag sade ifrån, att jag kunde väl få plocka litet godt åt henne, eftersom hon skulle sitta så ensam hemma. – »Ju mer dess bättre», sa häradshöfdingen. Och nu skall hon bara få se! SIRI. Nilla är alltid snäll. NILLA. Skulle väl det! – mot min egen lilla vän. (Går ut och kommer strax in med läckerheterna.) Seså, nu kan hon ta sig en bit när hon har lust. Adjö, mitt lilla gryn! (Går.) SIRI (sitter och funderar). Stackars Kalle! Om jag ändå kunde telefonera något af allt detta till honom! (Börjar ordna förfriskningarna. Skakar missmodigt på hufvudet, men klarnar igen. Sätter beskäftigt en stol till bordet och låtsar som om hon talade till någon. Bjuder af assietterna, tager vinflaskan och skall just draga den upp.) NILLA. Kan hon tänka sig! Fröken Idas fästman är kommen, – flängande på ett ök som om hin vore efter honom. SIRI (ställer vinbuteljen ifrån sig.) Jaså. NILLA. Han vill öfverraska fröken Ida, säger han, och skall stanna här i natt. SIRI (skrattande). Jag lofvar hon blir glad! NILLA.
Riddersd^pets och AdklnS Protokoll wid Urtima Riksdagen i Arebro den 6 Octvb. iZro.j Den 6 October. 28g si anledning a5 Riksdagsmannen Jons Nilssons fran Östergöthland mäckta motion röran, de Marknavers hällande sa, alt den sä kallade Mmkn.ads.aftonen icke matte infalla pä Söndag, klef af Högloflige Ridderstapet och Adeln lul alla delar bifallit. Or supra. blx krotocollo. 6. Älkverstolps. S. D. ^^ifölls Bewillnings-Utstottets deN 4 October pä bordet lagda Memorial rörande befrielse frän Bewillning för Städerna Uddewalla, Ämäl. Upsala, och Ostersund, samt. Jnwänarena i Westerbotten, och den Norr om Ore Elf belägna del af Nordmalings Socken. Ur supra. klx ?rotocollo A. 6. SiUverskolps. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns protocoll wid Urtima.Riksdagen i Arebro den 6 Octob. 1810. S. D. ^Xvad Lag Utstottet i ett. den 4. sistlcdr. e Oclrb.r pä bordet lagdt Memorial tillstyrkt, i an - Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protocoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro den 6 Octob. 18ev. S. D. ^6jföll Högloflige Ridderstapet och Adeln Bewillnings Utskottets den 4 sistledne October pä bordet lagda, och nu ä nyo föredragna Memorial, innehällande utlätande öfwer den af Herr von Kruus wäckta och ifrän Ridderflapet och Adeln -remitterade motion. Ur supra. klx krotscollo O. 8jlkvsrstolps. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och AdelnS Protocoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro den 6 Octob. i8iv.
Ledamöter gjordes, kan då först äga rum, men aldrig hindra Utskottet att besvara en remiss, jag iörenar mig således med deni, som tillstyrkt att frågan till Utskot - 532 Den 22 Juni. ten skulle återförvisas, med anmodan, att det till dem remitterade ämnet ovilkorligen upp. taga ocn Betänkande deröfver skyndsammast till åtgörande af Riksens Ständer öfverlemna. Grefve von Lantingshausen ansåg saken ej vara en privileaitfråga, och trodde, att om den det varit, hade den säkerligen ej af Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet blifvit till Utskottet remitterad. H err Danckwardt, Carl Gustaf: Jag in stämmer till alla delar med Herr Silverstolpe, och anhåller endast lå göra det tillägg, att uti ProtocollsUtdraget måtte uttryckas, det Utskottet bestämdt ålägges att med utlåtande öfver hutvudsaken inkomma. Herr Landt Marskalken proponerade, att Lag.' samt OeconoinieUtskotten skulle anmodas, att ovilkorligen och skyndsamt med utlåtande öfver det remitteiade ämnet inkomma , hvilket Bifölls. Upplästes å nyo och biföllos följande Memorial och Betänkande», hvaraf de tvänne första den 19, och de tvänne sednare den 20 dennes blifvit på bordet lagda: 1:0 I anledning af väckt fråga om Riksens Ständers medverkande till de på Norrska sidan vid gränsen af Kopparbergs Län anlagda Gränstullars afskaffande. I anledning af väckt fråga om upphäfvandc i vissa delar, af Hetrar Revisorernas öfver RiksDiscontverkets förvaltning för år 1814, i afseende på samma Verks administration, meddeldta stadganden. 3:0 Om Riksgäldsverkets styrelse och förvaltning sedan 1812 års Urtima Riksdag samt detta Verks nu varande tillstånd, i ansecnde till skulder, tillgångar och fordringar. 4:0 Rörande väckt fråga om Mätarepenningars afskaffande. Justerades följande; Utdrag af Protocollet, hållet hos Höglod.
Jag är öfvertygäd, att många af mina itnbetskämrater äro i samma predicament sorn jag, då lösdrifvare dömmas till arbete, utan att vi hafva något arbete att gifva dem. Ifall en sådan anstalt vidtoges, som jag nu omnämnt, så tror jag att länshäktena kilade förminskas, och den kostnad, sorn nu är uppförd här, skulle till en del kunna raballeras, och ändamålet ändock vinnas, d. v. s, att en stor del af den fångpersönal, som nu sitter i länshäktena, skulle derifrån förflyttas, och länshäktena således ej behöfva att vara så stora, som de af Utsktn blifvit beräknade. Om dessa iakttagelser äga någon grund och kunna tillämpas, så tror jag di t vara för tidigt att nu använda dessa Summor lill en inrättning, som framdeles ej skulle kunna behöfvas. Om, vid den blifvande återremissen, StalsUtsk. Den i5 Januari. löge Jetta i betraktande, så tror jag att detta skulle vara mera ändamålsenligt, än att på förhand uppbygga lius, som framdeles ej skulle beliöFvas. Hvad sjelfva straffhäktenn beträffar, så vill jag visserligen medgifva livad en ledamot bär bär sagt, att det kanske är för tidigt att uppgöra ett systeme för straff byggnader, innan sjelfva lagen blifvit af Konung oell Ständer fastställd, men jag skulle tro, att det ej nr för tidigt att tänka derpå, äfven om det skulle vara föi Julstad t alt genast börja att att bygga. Det är likväl ej möjligt alt bygga utan medel. StatsUlsk. bär dertill anslagit en summa, som af några talare här visserligen är ansedd vara stor, och jag ämnar ej tvista om summorna, emedan jag ej kan veta hvad som kan beböfvas och lika litet känna tillgångarna ; men SlatsUtsk. måste väl hafva funnit tillgångarna tillräckliga för de an4 slag, som Utsk. bar föreslagit R. St. att bevilja. Om summan äfven skulle vara för stor, så skola vät dessa penningar användas, såsom alla andra, med behörig' redovisning, och när de ställas lill K.