Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Utsk. d. 30 Okt. 1834, kl. 1 e. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet J\l 323. (U. A.) Af Utskottets under JV2 323 afgifna Utlåtande i fråga om beviljande af särskilda anslag dels för åtskillige nödige befunne byggnadsarbeten uti Kongl. Slottet i Stockholm och Gripsholms Kongl. Lustslott, dels till uppförande af ett ridhus för Kongl, hofstallets behof, har Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterat den del, som rörer anslag för byggnadsarbeten å Kongl. Slottet i Stockholm; men då, enligt ankomne protokolls-utdrag, samma Utlåtande blifvit i sin helhet bifallet af de tre öfrige Riks-Stånd.en, och förevarande fråga följaktligen är, jemlikt 75 § Riksdagsordningen, af Rikets Ständer afgjord, kan Utskottet med densamma icke taga vidare befattning. Stockholm den 30 Oktober 1854. M 339. jF Slals-Ulskotiets Utlåtande, JYs 559. 5 M 339. 1 | ' i O < I » "i i ' I i O I ; Ank. till Exp. Utsk. d. 50 Okt. 1854, kl. 1 em. Utlåtande, i anledning af väckt motion om medels anvisande får bestridande af erforderliga kostnader vid kontrollen af branvinstillverkninqen. (U. A.) Uti en, med stöd af 56 § Riksdags-Ordningen, hos Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottets handläggning öfverlemnad motion, har Friherre Palmstjerna, C. 0., anfört, hurusom Rikets Ständer väl beslutat, att vid hvarje större bränneri skall, då bränvin der tillverkas eller distilieras, vara anställd en edsvuren kontrollör, der ej flera sådane brännerier kunna under uppsigt af en gemensam kontrollör ställas, äfvensom att denne kontrollör bör, under den tid, han är anställd, af Staten erhålla arfvode med högst 6 R:dr 32 sk.
Om de sistnämnde allmänt skulle gifva rum för de med så stora löften uppträdande specialskolorna, så fordras just ingen profetisk blick, att med temlig visshet förutsäga, att så vida icke antingen politisk frihet och vetenskaplig verksamhet på en gång så försvagas, att sjunkandet icke kännes, eller ock ett mer än vanligt storartadt politiskt lif hos folket ersätter dessa specialskolors brister, de, likasom medeltidens, skola af sakernas egen kraft åter föras tillsammans, antingen såsom de särskilda Italienska universiteterna, med bibehållande af en sins emellan mer oafhängig ställning, eller ock, likt de nordligare universiteternas fakulteter, såsom integrerande delar af en dem alla omfattande anstalt.» Utsk:t säger sig icke hafva kunnat undgå att yttra sig öfver »det egna förhållande, att det läroverk, åt hvilket statsverket bestått de flesta lärostolar, blifvit beröfvadt undervisning: i en del ämnen, för hvilka det eger särskilda lärare, — ty» — säger Utslot — »rättigheten att undervisa måste anses illusorisk, då den undervisande ej tillerkänts rätt att i undervisningsämnena examinera eller öfver lärjungernes framsteg afgifva betyg.» Detta resonnemang synes mig rätt underligt; ty den som älskar sitt ämne, ingifver ock lärjungarne den kärlek till detsamma, alt de kunna draga något verkligt gagn af undervisningen. Utsk:t anser sig ytterligare »lätt kunna fatta den ifver, Carolinska institutets lärare visat för att få behålla den theoretiska undervisningen, hvars borttagande från institutet kastat på detsamma icke blott misstanken, utan beskyllningen för otillräcklig vetenskaplighet;» och tillägger, »att lärarne vid institutet, i afseende på undervisningen i theoretiska läroämnen, så att säga, sättas på indragningsstat»; äfvensom, «att lärostolar vid institutet sålunda bibehållits, hvilkas overksamhet legaliserats, och hvilka derigenom förvandlats till sinekurer.» Alla dessa påståenden äro sannerligen ganska farliga vapen att sätta uti hand på sådana personer, hvilka ideligen ropa på indragningar uti alla rigtningar.
N:o 279. 41T ehuru ett skålpund af förra tyget är 4 gånger dyrare än det sednare, så höra ock reciprokt sjelfva ämnena, om de införskrifvas, och uppenbart finnes, alt de icke kunna till annat än knappar begagnas, draga samma tull som sjelfva knapparne eller 60 öre pr skålpund, för den händelse att materialet eljest är belagdt med högre tull; viljande jag erinra om obilligheten deraf, att t. ex. ett skålpund uthuggna runda siden lappar af större eller mindre diameter, dock icke öfver 2 å 5 tum, som uppenbarligen äro afsedda endast till ett ändamål, eller knappars beklädnad, skulle kosta 6 R:dr i tull, lika med hela sidenstycken, som kunna användas till hvad som helst. Jag får således föreslå: att i tulltaxan vid artikeln ”knappar af sammansatta, eller, såsom arbetade, ej specificerade ämnen”, måtte få inflyta det tillägg, att ”ämnen till sammansatta knappar förtuilas lika med knapparne eller 60 öre pr skålpund, så vidt ämnet eljest skulle med högre tull beläggas.” Det torde tillåtas mig tillägga, alt orsaken till denna min motion är den, att jag kommit i erfarenhet deraf, att en knappfabrik sedan sista riksdag blifvit här i staden (N:o 5 i B. Gamla Kungsholmsbrogatan) inrättad, så vidt jag känner den enda i Sverige, och hvarest en mängd, cirka 70 yngre personer, har sysselsättning med ett lätt och propert arbete, som snarare är såsom lek än verkligt arbete alt anse, men hvaraf de dock hafva en förtjenst, den de omöjligen eljest skulle kunna förvärfva, utom det att dessa arbetare i tid vänjas till omtanke för sig och arbetsamhet. Ett sådant företag anser jag förtjent af omvårdnad och åtminstone det hägn, att det icke varder förbisedt för utländska fabriker. Jag anhåller om remiss häraf till Högloft. Devillnings—Utskottet. Nils Andersson, från Wermlands län. Bill. till R. St. Af Anders Medin från Kronobergs län, om anvisande af medel att användas till vppmmtring af hvitbetsodlingen inom riket.
R:dr årligen såsom taffelpenningar, att utgå af Tredje Hufvudtitelns anslag till oförutsedda behof; så och då Kongl. Maj:t den 1 September 1837 tillkännagaf, det Kongl. Maj;t funnit nödigt att, i anledning af tillförordnade Presidentens i KrigsKollegium timade död, förordna om förvaltande af detta Presidentsembete, och att, enär någon Presidentslön på Kollegii stat icke vore uppförd, ett arfvode borde anvisas åt den person, som komme att till embetets förvaltande förordnas, tillstyrkte Föredraganden oell StatsRådets öfriga Ledamöter, att ett arfvode för sådant ändamål måtte få månadtligen utgå af Tredje Hufvudtitelns besparingar, hvilka, enligt hvad Föredraganden upplyste, dertill för det dåvarande lemnade tillgång, på det, i händelse behof eller förekommande omständigheter sådant påkallade, Kongl. Maj:t, vid hvarje månads utgång, måtte vara oförhindrad att härom annorlunda förordna. Hvarefter Kongl. Maj:t åt den, vid samma tillfälle, till Presidentsembetets förvaltning tills vidare utsedde Generalsperson behagade anslå, såsom arfvode, 333 R:dr 16 sk. i månaden utaf nyssnämnda besparingar. Äfvensom sedermera, den 26 Oktober 1838, efter underdånig anmälan, att han, i anseende till ett annat honom i nåder anförtrodt embete, vore hindrad att med förvaltningen af PresidentsEmbetet fortfara, StatsSekreterarens och StatsRådets öfriga Ledamöters underdåniga tillstyrkande föregick Kongl. Maj:ts nådiga beslut, att till sistnämnda embetsbefattning tills vidare förordna en annan Generalsperson emot ett årligt arfvode af 2000 R:dr, att likaledes af Tredje Hufvudtitelns besparingar utgå. I dessa rådslag del togo, vid förra tillfället eller år 1837: Herrar StatsRåden, Friherre Åkerhjelm, Friherre von Schulzenheim och Friherre Gyllenhaal samt, i egenskap af Föredi’agande, Herr ExpeditionsSekreteraren Riben; och vid sednare tillfället eller år 1838: H. E.
Således om Herr Bergmans mening kunnat blifva Ständemes, hade deraf, hvad Herr Blotn angar, ingen annan följd uppstått, än att dess förenämnde vilkorliga underdåniga anmälan icke kunnat till pröfning förekomma, utan Herr Blom måst qvarblifva i tjensten; men jag öfverlemna? till Herr Bergman sjelf att bedomina, om det varit Ständeme värdigt, att deere, tera, det de åt behofvet vilja öfverlemna de Ledamöter af Högsta Domstolan, hvilka af det trägna arbetet blifvit urståndsatte, att längre förvalta sine Embeten, och om det icke för det allmänna vore vådligt, att, vid förhållanden som detta, genom vägrande af pension för sådane Embetsman, nödga dem att tjena qvar och förlita sig på andras granskning af handlingar, der fråga är om det dyrbaraste en medborgare äger: Lift ära och gods. Låtom oss icke glömma, att förhållandet med Högsta Domstolens Ledamöter är alldeles olika mot andra Domstolars. Någon extra ordinarie Ledamot i Högsta Domstolen kan Kon - Ridd. o. Ad. Prot, VIII. Bind. 2. il Den l September /« m, ungen icke förordna. Han får, sorn grundlagen säger, endast utnämna JustitiaeRåd. Alltså om Ständerne, ej genom pensionens meddelande gjorde det för Högsta Domstolens Ledamöter möjligt, att begära afsked, skulle ju den händelse inträffa, att, genom Heres fortfarande sjuklighet, de öfrige komma att utöfver förmåga betungas af arbete och ärenderne ändock sluteligen icke kunna skötas. Jag 6er i ett sådant 6ätt att förfara, de största vådor för samhället, och jag röstar så* ledet för bifall af Betänkandet, hvarå jag anhåller att Herr Grefven och LandtMarskalken behagade göra proposition. Friherre Hjerta, Fredric-.
Då man häraf lätteligen kan inse, att den städerna tid efter annan på ekonomisk lagstiftnings-väg medgifnc rättighet till npbärande af Tolag, hvars rättsenliga tillvaro man numera vågar hoppas på annan väg få utredd, icke är af privilegii-natur, ulan endast och allenast är en allmän upbörd och hvilken likaväl af R. St. kan uphäfvas, sorn den under deras hittillsvarande stillatigande kunnat medgifvas, så och till förekommande af framtida skeende missbruk vid dess användande, vågar jag vördsamt föreslå Rikets nu församl. Ständer. Att genom underd. Skrifvelse till K. M: anhålla, det K. M. täcktes i nåder från rikets samtl. sjö- och stapel-städer låta infordra verificerade räkenskaper för dc sislförflutne 5 åren, öfver upbörden och användandet af dessa Städerne förunnade Tolags-medel och att K. M. behagade i nåder låta öfverlemna dessa räkenskaper till R. 8l:s näst sammanträdande Revisorer, på det ali Revisorerne efter deröfver skedd granskning, må sättas i tillfälle att kunna till Rikets näst sammanträdande Ständer inkomma med nödiga uplysningar ronde ofvanberörda missbruk, samt R. St. sålunda äfvenväl sättas i tillfälle att derefter fatta beslut, huruvida all Tolag bör uphöra eller till sitt nu utgående belopp förminskas. Och slutligen att K. M. äfvenledes täckes i nåder vidtaga samma åtgärd för framliden så ali alla derefter följande räkenskaper öfver Tolags-medlen må allt framgent blifva ett bestämdt föremål till granskning för framlida sammanträdande Stals-revisionen. Om remisstil! vederrörligt Utsk. anhåller jag vördsamt. Desse motioner remitterades lill StatsUlsk.
N:o 57, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 39. Utskottets sammanjemknings-förslag rörande dels 2:dra punkten mom 1, dels ll:te punkten uti Utlåtandet N:o 39 bifölls; och ansågs memorialet i öfrigt å Preste-Ståndets sida ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne; N:o 58, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut öfver Utlåtandet N:o 44. Den föreslagna voterings-propositionen gillades. N;o 60. med förslag till ett lättadt sätt för inbetalningars verkställande å Bankens fastighetslån m. m., bifölls S.^D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial: N:o 222, med förslag till samraanjemkning eller voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående ersättning för omkostnader i anledning af D.D. K.K. H.H. Kronprinsens och Kronprinsessans förmälning, blef den föreslagna voteringspropositionen af Preste-Ståndet gillad. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden:
;” dels ”att de tillgångar, som kunde erhållas genom besparingar, vare sig tillfälliga inom titeln, eller i mån af lärares afgång, eller sammanslående af lärdomsskola och gymnasium, der sådana finnas å en ort förenade, äfvensom behållningen utaf en afgift al högst 5 r:dr banko, som borde för hvarje termin utgöras af alla bemedlade lärjungar, måtte till följande ändamål i främsta rummet användas, nemligen: l:o till utvidgande af en utaf rikets större lärdomsskolor, till exempel kathedral-skolan i Upsala eller Lund, så att den i allt, utom till form, disciplin och läromethod, ställdes på samma linie med den nya elementar-skolan i Stockholm 5” 2:o till den sistnämnde skolans utvidgande derhän, att den, ”i likhet med skolor i allmänhet, blefve förbunden att mottaga ett obegränsadt antal lärjungar;” 3:o till inrättande af en med den nya elementar-skolan likartad skola i någon provinsstad, t. ex. Gelle, Örebro eller Fahlun, eller förändring dertill af en redan varande offentlig skola; hvarjemte motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det rikets skolverk föröfrigt måtte lemnäs oförhindradt att fortgå i den utveckling, hvartill gällande skol-ordning redan lemnat tillfälle, intilldess en stadgad erfarenhet hunnit praktiskt och på ett öfvertygande sätt ådagalägga, hvilka förändringar i vårt skolsystem äro de mest ändamålsenliga; af doktor Annerstedt, s,om föreslagit: att de äldre läroverken måtte erhålla större frihet till utveckling enligt sitt system, än som enligt nu gällande skollags föreskrifter finnes medgifvcn; att utvidgad lokal åt nya elementar-skolan måtte beredas, med förbindelse för denna skola, att, i likhet med de äldre läroverken, emottaga lärjungar så långt utrymmet tilläte; att någon talrikare besökt skola i landsorten måtte, 4 Statssamt Allm. Besv.- o,ch Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 6t. der lärare och ephorus voro derom ense, inrättas i likhet med nya elementarskolan, för att pröfva dess method under likartade förhållanden, som de, hvilka i allmänhet vid de äldre undervisningsverken ega rum; att likväl härvid ingen annan förhöjning i denna skolas stat i och för förändringen måtte ega rum, än aflöning för nya behöfliga lärare, möjligen något förökadt arfvode åt rektor samt ersättning åt kollegerne för förlorade terminspenningar; att, om Rikets Ständer beviljade anslag till löneförhöjning,
Öfverlemnade 60 billetter till låktarne uti RiksSalen vid Balen i morgon för Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöters Fruar och Slägtingar; och behagade de, hvilka önskade erhålla dylika billetter, jemväl derom anmäla sig hos RiddarhusFiscalen, Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 27 sistledne Junii under N:o 261 afgifne, samt den 28 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, med de rörande StatsRegleringen affattade Betänkanden, jemte en tabell öfver Statsverket; och fann Ridderskapet och Adeln att samma Memorial, som icke erfordrade någon åtgärd, borde läggas till handlingarne. 125 Den 5 Julii j. m. Företogs till pröfning StatsU Iskottets den 27 sistledrie Junii under JN:o 20& afgifne, samt den 28 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde, utlåtande, i anledning af Kongl. Majds, Nådiga proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof under RiksStatens första HufvudTitel, Friherre Ankar/vård, Carl Henric, anför-, de skrifteligen: (Se Bilagan N:o 1.) Friherre aj Nordin, Carl Johan: Det år ej hufvudsakligen för att vederlägga den siste värde talaren, som jag begärt ordet 3 det år som Utkotts Ledamot jag anser det vara min pligt, att redovisa för de grander, hvilka blifvit följde inom Utskottet, men innan jag gör det, torda jag böra yttra några ord, i afseende på denans märkning, att Cn enskilt man väckt denna fråga. Jag tror att detta år rått, emedan jag anser en Regent på sin platts så upphöjd öfver det enskilta intresset, att han ej kan befatta sig med s åda ne ämnen, utan tillhör denna underordnade detalj, den Embetsman, sorn. har Konungens Oeconomi? om händer. Jag anser således Hans ExcelLence RiksMarskalkeu
Utslut har tagit för gifvet, watt tionde af qvarnar å flera ställen inom de fordna Danska provinserna, isynnerhet i Skåne, till presterskapet utgifves, samt att, då tvist härom uppstått, pastorernes rätt till dylik tionde genom utslag, hvilka vunnit laga kraft, blifvit förklarad obestridlig.» Detta yttrande är icke fullt öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Ty om, på sätt som Utsk:t säger, man å vissa orter tolkat författningarne i likhet med Utsk:t, så har återigen å andra håll man uttydt desamma helt olika. På denna grund anhåller jag, att R. o. Ad. måtte afslå ifrågav:de Betänk. Frih. Alströmer: Som jag icke tillhört den afdelning af Ekon.-Utsk:t, som handlagt denna fråga, har jag ej kunnat derom taga någon närmare kännedom. Emellertid, då här blifvit åberopadt ett utslag, utfärdadt af K. M:s Bel'h:de i Hallands län, har jag tagit mig friheten att begära ordet, för att nämna, det jag anser detta vara ett enstaka fall, som sedermera troligen blifvit upphärd!. Hr von Koch: Det utslag, som jag har omnämnt, är dateradt den 8 Januari 1859 och är således icke utfärdadt under den nuv:de Landshöfdingens tid. Att, på sätt Frih. Alströmer uppgifvit, detsamma skulle vara upphäfdt, vågar jag ej bestrida; men äfven med antagande att Kammar-Coll. tolkat författnm olika, då således det vore tveksamt huru författnm hör tillämpas, tror jag det vara bäst och säkrast att vi afslå Betänk:t. 4 Gr. Posse, Arvid: Jag har begärt ordet, för att påpeka ännu ett skäl, utom de af Hr von Koch anförda, till ett alslag å Utslcts förev:de Betänk. Det synes mig nemi., som om denna qvarntionde vore en af Svenska presterskapets i sednare tider, sjelftagen rättighet, ty i Malmö recess den 18 September 1662 finnes ingenting stadgadt, som kan berättiga detsamma till en dylik inkomst.
Från ofvanstående bevillning befrias menigheter, akademier, vetenskapliga samfund, allmänna undervisningsverk, bannhertighetsinrättningar, regementen samt officersoch underofficerskorpser för dem tillhöriga byggnader, så framt etc. Utskottet har med sitt förslag till förändrad lydelse af Bcvillnings-stadgans 89 § inskränkt den ansvarighet, som, enligt samma §, sådan den nu gäller, åligger dels handlande och fabrikseller annan närings-idkare för de utskyldpr, hvilka blifvit påförda de vid mantalsskrifningen hos honom sysselsatte handelseller fabriksbetjenter samt gesäller och andre arbetare jemte deras hustrur och barn, dels ock husbonde för sina tjenstehjons, landtbönders och torpares samt på hans egor bosatta arbetares utskylder. Emot berörda förslag, som jag icke kan gilla, får jag mig reservera. Jag förmår icke inse att några fördelar hvarken för Staten eller den skattskyldige kunna genom den föreslagna förändringen vinnas; men deremot tror jag den komma att hafva med sig liera ganska stora olägenheter, såsom: att de skattskyldige om hvilka fråga är, förorsakas en, för dem afsevärd, tidspillan och möda, om, såsom förslaget förutsätter, de skola antingen sjelfve infinna sig vid uppbördsstämmorna och betala sina utskylder eller skaffa sig biträde dertill; att många al dem skola sannolikt af bristande omtanka underlåta att i rätter tid fullgöra betalningen och således blottställa sig för utmätning; samt att både derigenom och i följd af gesällers, tjenstehjons och arbetsfolk ärliga flyttningar, uppbörden eller indrifningen af dessas utskylder i hög grad försvåras och afkortningarne betydligen ökas. På grund häraf och då det icke försports att den ifrågavarande ansvarigheten, i densammas nuvarande utsträckning, är för handlande, fabrikant eller husbonde i någon synnerlig mån betungande, hemställer jag vördsamt att, med ogillande af Utskottets iörberörda förslag, 89 § uti 1861 års Bevillnings-stadga måtte oförändrad bibehållas.” 1 denna reservation har Herr So. Renström instämt.
Inrättningen årligen tillflyta, bestrida de för dess behöriga vidmagthållande erforderlige utgifter, destoheldre som Inrättningen förut, oaktadt dess mindre inkomster af StatsVerket, ändock kunnat bestå och till en bildningsanstalt för Lärare utvidgas. Utskottet har derföre icke eller funnit sig nu kunna något vidare bidrag i detta ändamål föreslå, samt äfven ansett den af Hr Frih. Palmstjerna omförmäldta åtgärd mindre nödig, då Besparingarne på HufvudTiteln stå under K. M:ts fria disposition och det är att förmoda, att K. M:t, i det fall att det beviljade Anslaget skulle vid något tillfälle icke finnas fullt tillräckligt, icke lärer underlåta att tillde - ]S2 Stats-Ut »kottets la Inrättningen det ytterligare biträde nämnde tillgångar kunna medgifva. Angående åter det anmäldte beliofvet af en Lärobok i Gymnastikeu, så erkänner Utskottet erhållandet af en sådan vara ett nödvändigt vilkor för vissheten, att, efter stiftarens borrtgång, det ifrågavarande Institutet kan upprätthållas, samt alt Gymnastiken härstädes icke upphör alt såsom vetenskap behandlas. Det synes således äfven angeläget, ali Professoren Ling sättes i tillfälle, att åt efterkommande förvara de kunskaper han i Gymnastiken samlat, genom deras afhandJande på ett sätt som till Gymnastikens fullkomnande och vidare utbredande kan medverka, och då för möjligheten af ett sådant arbetes utförande Professoren ostridigt bör af det allmänna kunna påräkna någon ersättning för den uppoffring af möda och kostnad, som derifrån blifva oskil jäktige, tillstyrker Utskottet: att R. St:r måga bevilja en Summa i ett för allt af 2000 It:dr R:co att af R:g:sContoirets medel åt Professoren Ling utbetalas, i det bestämda ändamål, att han, för åtnjutandet deraf, författar en Lärobok i de Theoretiska och Practiska delarne af Gymnastiken. Finnande Utskottet sig tillika böra föreslå: att R. S:tr i sammanhang dermed och vid tilIkannagifvandet af det fördubblade StatsAnslaget för det Gymnastiska Centralinstitutet, till K.
Häremot anmäldes af Herr P. E. Winge följande reservation: ”Emot det föreslagna utlåtandet, i anledning af motionen, rörande modersmålets användande till påskrifter å svenska minnespenningar, anmärkes, att det just är för ett helt folkj som dessa preglas, och icke lör några få i utlandet varande samlare. Korthet och bestämdhet kunna äfven ernås på vårt språk, och såsom bevis får jag här anteckna ordet Fäder/iestnndet, som Konung Guslaf den Tredje lät använda på sina mynt, hvilket af alla ganska väl förstods och att meningen var, att detta var allt för H onom, som häruti inneslöt folk och land, således mycket mer sägande än de sedan på mynten nyttjade smekande långa meningarna. Drottning Christina lät pregla en minnespenning med det för henne betydelsefulla ordet Makalös, som för att gäcka desse lärde, hvilka icke kommo ihog, att hon varit regerande Drottning i Sverige, utan ville hänföra allt till Grekland och Rom, blef tecknadt med grekiska bokstäfver; mynt, hvilka blifvit funna i jorden och varit mer än 8oo år gamla med österländska och anglosachsiska påskritter, uppskattas i historiskt afseende till högt värde, fastän dessa påskrifter merändels fordrat tålamod alt tydas. Utlåtandet har jag önskat sålunda: ”Utskottet, som tagit innehållet af denna motion i öfvervägande och funnit det härflytande från ett varmt nit för modersmålets användande, har, fastän åsiglerna varit delade, icke kunnat ogilla del fosterländska syftet, inskränkt till påskrifter å minnespenningar, hvilka komma att präglas genom åtgärd från Regeringen eller Rikets Ständer, till hogkomst at märkvärdiga tilldragelser inom fäderneslandet, hvarföre ock vördsamt lår tillstyrkas, att Rikets Ständer i underdånighet anhålla om en erinran från Kongl. Alm. Best;, och Ekon. Utsk.