Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Alla svanar härstamma från det par, som simmar i Urds källa. Det hände en dag, att människor, som stodo på stranden af Aurvangalandet, sågo en båt nalkas utan att vara drifven af åror. (Segel voro den tiden okända.) Båten gick in i en liten vik vid stranden, och det befanns, att en späd gosse sof i den, och att den innehöll en mängd märkvärdiga och vackra ting, som voro för folket okända. Barnet upptogs och vårdades med största kärlek och ömhet; kärfven tillvaratogs, och så äfven de öfriga tingen, ehuru det bland dem var sådana, till hvilkas bruk ej var lätt att gissa. Hvem gossen var och hvarifrån han kom visste människorna icke. Emedan han kommit med en sädeskärfve till deras land, kallade de honom Skef (»kärfve»). Så växte han upp hos detta folk och blef ännu i unga år deras undervisare och lärare i åkerbruk och alla slöjder, i tidsrunor och evighetsrunor (världslig kunskap och religiös). Sedan han vuxit upp till yngling, gjorde de honom till sin styresman och kallade honom Rig (»höfding»). Heimdall lärde människorna att plöja och baka, slöjda och smida, spinna och väfva, rista runor och läsa. Han lärde dem att tämja husdjur och att rida, att uppföra timrade boningar och knyta familjeband och samhällsband. Han lärde dem att nyttja bågen, yxan och spjutet till jagt och till värn mot urtidens vilddjur. Han undervisade dem i nornornas stadgar för ett rättrådigt lif och i hvad de skulle göra för att vinna ynnest hos de mäktige, välvillige gudarne. Af Heimdall fingo människorna veta gudarnes namn och olika värf. Han lät dem åt gudarne uppföra altaren och tempel, framkallade med eldborren den rena eld, som ensam är värdig att brinna i deras tjänst, och förestafvade de böner och heliga sånger, som alltsedan från människoläppar ljudit till makternas lof. En gång då Heimdall vandrade gröna stigar utefter hafvets strand, kom han till en stuga, bebodd af Ae och Edda.
Herr Grefwen och Landtmarffalken, hemstälde, om Ridderskapet och Adeln ej skulle anse tjcnligast at Utskottets Betänkande äterförwisa jemte den gjorde Anmärkningen, men efter nägon kort öfwerläggning blef Friherre UlLmilcons Memorial til Lag-och Stats-Utskotten förwisadt. Företogs Allmänna Beswärsoch Oeconomi - Utskotts den ii dennes upläste, och pä bordet lagde Betänkande af den 7 Augusti, angäende de Jndelte Negementernes Monderings - 990 Den 16 Augusti. persedlar, i anledning af Herrar Lträies, Nils 'tVilbelm, och Grefwe krölicbs, ^llolyb, dit remitterade Memorial. Herr euterkfclm, Larl, upläste til Protocollet följande: I anledning af upläste Riksens Högloff. Ständers Allmänna Beswärsoch OeconomieUtstotts Protocoll, rörande Utffottets ätgärb, i anledning af Capitaine» och Riddaren af Kongl. Wasa - Orden Grefwe ?rölicbs framställning, at Kongl. Wästgötha Dragon-Regemente kunde til Infanteri förwandlas, fär jag ödmjukast anhälla om tilständ framföra i detta ämne mina tankar. Född och Boende i Skaraborgs Län, jämwäl i längre tid ägt wid i frägawarande Regemente Rusthäll, är alla om. ständigheter mig noga bekante som kunde billiga eller bestrida detta Förslag. Jag medgifwer at Regementet sätt lika med andra de senare ären »vidkännas omwäplande och kostsamma förändringar, sä wäl med Hästar som Monderingar, Sadlar och Bcwäring, men efter all min öfwertygelse ej sä tryckande som obehage. liga, genom den häraf upkomne omöjelighet hafina alla persedlar altid completta; äfwen at der gifwes nägre swaga Rusthäll i synnerhet ringa tilgäng pä Hö, men denna brist, inträffar merändels pä flätt - bygden der sä mycket större tilgäng är pä Hafre.
Om jag icke missminner mig, har Lagutskottet icke tillstyrkt någon ändring i nu gällande stadganden, rörande forum för ifrågavarande mål. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande måste, om än den vägskyldige dit blifvit inkallad, förvisa målet till behörig undersökning vid Domstol, då vittnen måste höras. I de flesta fali vinnes ingen ting genom Canzliförhör i sådana mål, och någon särdeles olägenhet uppstår •icke om den försumlige blott instämmes till Tinget och der ansvarar. Det är KronoBetjeningens rättighet, att så väl mot contant låta iståndsätta vägar, hvilka vid syn funnits odugliga, som mot lega anskaffa hästar för den skjutsskyldige; Och i båda fallen dömmes den försumlige till ersättning, utom böterna. Vid detta förhållande synes mig ingen återremiss böra kunna föranledas af de nu gjorda anmärkningarna. Grefve Lilliencrantz: Om HäradsRätterne voro permanenta, skulle saken vara likgiltig. Då de nu i olika orter hållas en å två gånger om året, är deremot icke detsamma om vägarne genast göras brukbara, eller efter ett å ett halft års förlopp. Herr Tham, Pehr, yttrade sig, att i många provinser voro vägarna så goda, att för deras vidmagfhållande inga nya Författningar 444 19 Juni syntes honom vara af nöden; hvarför© han ön? skade att återremiss måtte beslutas. Friherre Cederttröm, Änder? t afstod, från sitt yrkande om votering; hvarefter, på förnyad proposition af Herr LandtMarskalkeii, Betänkandet blef till Utskottet återförvisadt. Upplästes ofvan högstberörde Kongl. Majtts Nådiga skrifvelse örn åverkan å Skogsplanteringar. Herr af Klinteberg, Wilheim i uppläste hatvid till Protocollet följande:
Jag vill ej här inlåta mig i någon vidlyftig meningsstrid om sjelfva den slalsekonomiska grundsatsens riktighet, utan i det afseende!, endast erinra, alt det mäste vara en fördel för landet ju större qvantileter, det i utbyte för sin egen export kan erhålla, åtminstone af sådane utländska förnödenbetsarliklär, sorn icke äro föremål för tillverkning inom landet. Kunde vi, för samma export belopp, som landet nu äger, införa tio gånger så mycket af andra länders produelcr, det vill med andra ord säga, 0111 vi hade dem till två gånger billigare pris, sä vore det ju en ostridig vinst. I samma män deremot, som dessa artiklar beläggas med högre afgifler, i samma män blifva de äfven dyrare, oell man undandrager derigenom en del af befolkningen, och just den delen, som förut har minsta af lifvets timliga goda, möjligheten att betjena sig deraf. Men äfven det speciella ändamål, som Hr von Hohenhausen åsyftat, torde endast högst ofullkomligt uppnås genom det föreslagna medlet. Genom importvarornas fördyrande skulle nemi. den mindre bemedlade väl tvingas alt umbära ett och annat, men för att åstadkomma en betydande inskränkning af importen, blifver det nödigt alt uppdrifva tullafgifterna till en höjd, som säkert icke skulle medgifvas. Dessutom skulle frestelsen lill smugling deraf fä ökad näring, emedan den del af våra egna skeppsrederier, som nu hafva fraktförljenst med colonialvaror, skulle lida betydligt, och dermed en källa till arbetsförtjenst inom landet försina. Den starka importen har för öfrigt, i fall den verkligen är större, än landets tillgångar medgifva, en annan orsak, som ej hjelpes med en mindre förhöjning i tullafgiften. Den som är bekant med handelsbruk pä våra börser vet nemi., att importerna nu någon gång bedrifvas, icke blott för den vinst, som derpå kan skördas, utan äfven för det tillfälle de lemna köpmannen, att röra sig med en större penningtillgång genom de s. k. blancocrediterna, hvilka grunda sig förnämligast på varutransactioner.
Sedermera beviljades till understöd inom hela Länet, enligt Kongl. Brefvet den 11 Maj 1838 ytterligare • 4,000 atl efter Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes bepröfvande fördelas emellan Socknarne samt genom fattigvårdsstyrelserne och emot deras ansvarighet användas såsom räntefria förskott lill anskaffande af spannemål att lill de mest behöfvande i mindre partier utdelas. Återbetalningen skulle ske inom 1839 års slut. Således tillsammans efter 1837 års svaga skörd 8,000 Den 15 Januari 1839 anmälte väl Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande resultatet af 1838 års skörd hafva visat sig sådan, all anledning vore lill den hemställan atL de 19,000 R:dr, som till understöd efter 1836 års missväxt blifvit beviljade (rät - 26 leligen blott 15,(XX) R:dr efter 1836 års och de öfrige efter 1837 års missväxter) linge ytterligare under ett års tid, elier till 1840 års slut, på förut stadgade vilkor bibehållas, till anskaffande af spannemåi, för att tillhandahållas de mest behöfvande af allmogen, antingen emot kontant betalning eller emot godkänd borgen.
Genom dels klassificerade understöd på ordinarie stat, dels tillfälliga bidrag i mjöl och penningar samt vid en särskild ordnad spisningsanstalt, lyckas det härstädes temligen väl att undanrödja tiggande i husen, särdeles som stadens invånare från några år tillbaka öfverenskommit att icke tilldela gesäller och andra staden genomvandrande några gåfvor i penningar, ulan hänvisa sådana personer till förenämnda matinrättning, för hvilket ändamål stadens invånare åtagit sig en serskild taxering, som utgår med omkring 100 R:dr banko årligen, och visat sig för ändamålet tillräcklig, derigenom att icke, utan särskilda ömmande omständigheter, några matunderstöd lemnäs sådane behöfvande, hvilka hafva sin försörjningsort eller hemvist inom 2:ne mils afstånd härifrån staden. Bland stadens fabriker, drifves en för tillverkning af bomullsstrumpor, hvarest i 4 stolar sysselsättas lika många väfvare. Är 1847 uppgick tillverkningsbeloppet till 786 par strumpor och 197 par kalsonger m. m., i tillverkningsvärde af tillsammans 921 R:dr B:ko. Fem mästares i färgeriyrket arbetsvärden uppgå till 2,649 R:dr nyssnämnde mynt. Öfrige fabriker af en pistolsmedsverkstad, en låssmedsverkstad och en urfabrik, hafva åstadkommit tillverkningar och arbeten i värde af tillsammans 852 R:dr banko. Binäringar finnas här inga. Politi: Nuvarande krogarnes antal utgör fem; och är början gjord att, genom 47 krogrättigheternes förauktionerande, bereda staden en årlig inkomst utöfver den vanliga beskattningen. Den år 1841 såsom cn besparingsinrättning började och sedermera ifrån och med den 1 Maj 1844 gemensamt för staden samt Köpings landsförsamling och KungsBarkarö socken organiserade sparbanken har fortsatt sin verksamhet. Derstädes, enligt bokslutet den 1 Maj 1847 befintliga insättningar med då upplupen ränta utgjorde 3,499 R:dr 47 sk. banko. Till nästa femårsberättelse hörer att upptaga den ytterligare utsträckning, som sagde sparbank enligt af Kongl. Majit fastställdt nytt reglemente vunnit såsom en för staden och Åkerbo härad samt vissa kompanier af Kongl. Lifregementets Grenadierkorps och Westmanlands Kongl. Regemente permanent inrättning.
Och Elin lemnade ej mer det ställe, der Gösta, änskönt Elin icke ens nämnde honom, ändock fanns – der man kunde höra ljudet af hans steg, af hans röst – (ack ej mer så klar som förr), någongång, utan att rå derför, se en skymt af honom, der man ännu kunde på tusende små, indirekta vis göra Gösta tusen och än flera stora direkta nöjen. På denna efterskörd af sin fordna glädje lefde Elin ännu någon tid. Hade Fru Wahl i sitt hjerta kunnat söndra Gösta och Elin, skulle det hafva gjort henne ändå mest ondt om honom. Först och främst var Gösta, såsom han sjelf en gång ganska riktigt anmärkt, icke en sådan Ängel som Elin, och – ja oberäknadt allt annat – var troligt att Gösta åtminstone för någon tid kom att öfverlefva Elin. ”Det går ej så fort för mig som för henne!” var alltid hans svar, när Fru Wahl förebrådde honom hans oaktsamhet om sin försvagade helsa. ”Ja men jag vet bestämt att hon är ledsen för detta” sade slutligen Frun en dag efter alla andra föreställningar. Gösta såg upp med en af sina blickar på Frun, och vårdade sig sedan något mera. Stackars Gösta! Äfven han undvek Elin, eller rättare sökte henne icke. Han såg att Elin önskade det, och Gösta hade alltid rättat sig efter Elins önskningar. Han visste ju dessutom att Elin ännu var hans Elin – han visste det blod allt för väl – annars vore hon nu frisk och blomstrande – men också tvifvelsutan Magnus’s brud. Vid denna tanka rusade all Göstas blod upp i hjernan, och han visste icke hvad han önskade, hvad han ville – Gösta led odrägligt. Men han behöll det för sig sjelf, och vi ha ej att uppehålla oss dervid. Sommaren var vacker och Elin så mycket ute i luften som möjligt. I slutet af Augusti satt hon en förmiddag med sin Tante i trädgården. Det var mycket varmt. Elin hade ej på länge känt sig så rask, så upplifvad.
Hammarsköld, för utdikning af Ar vidsmåla mosse i Misterhults socken af Tunaläns härad, å 3,124 R:dr 50 öre 1,979: 27. » deltagarne i utdikningen af Wångerslåtts mossar inom Aby socken af Norra Möre härad, å 1,200 R:dr 1,392: — » dito i utdikning sarbeten vid Hånaryd, Rydholm och Knifvingaryd inom samma härad, å 3,600 R:dr 3,600: — » dito i aftappningen af sank mark mellan Kroks torps sjö och Anebo såg i Oscars socken, å 7,840 R:dr inom Blekinge lån: till deltagarne i utdikningen af Mölleoch Dofra-sjö arne, Ollegöl, Stora Mossen och Aborr egol i Asarums socken, å 1,176 R:dr 1,176: — inom Jönköpings län: till Friherre Axel Hermelin och Majoren H. Meurling, å 5,496 R:dr, för sänkningen af
på. ( De taga hvar sin gök. ) Det är märkvärdigt, det här viset. hvad potatisen smakar bra, när han är lagad på J AN A NDERS . hit annars, för jag tänkte, vi skulle tala litet om den här gärd'sgård'n. Jaså. Ja. Det stämmer, det. ( Paus. ) Jag har kommit Om vi skulle tala om det då. och inte vara omedgörliga. Det ska vi göra. Men vi ska tala med reson L ARS A NDERS . J AN A NDERS . Ja, inte ska jag vara påstridig. Ja, inte jag heller. Lars Anders. ­ 74 ­ Det ta'r vi oss en gök på. pratar. Och så ska vi inte bry oss om, hvad folk L ARS A NDERS . J AN A NDERS . Låt Jerusalem brinna, det är inte min stad. Nej, det är det inte. ( Kort paus. ) Si det är L ARS A NDERS . J AN A NDERS . nu den här gärd'sgård'n. Ja, det är det. Si, den borde byggas nu snart. Innan våren kommer, och vi släpper ut kreaJ AN A NDERS . L ARS A NDERS . turen. när korfven är uppäten Tänk hvad vi har haft reda på. Just det ja. Se det är för sent att säga schas, bråk med de kritterna, som ingen har kunnat hålla L ARS A NDERS . J AN A NDERS . Ja, det har varit ett elände. det mycket lugnare.| Si, om vi hade den gärd'sgård'n, skulle vi ha L ARS A NDERS . J AN A NDERS . Det skulle vi. Och goda grannar skulle vi vara. Vi skulle må rakt som blomma i ägg. ­ 75 ­ Och du skulle inte behöfva få kalfvar efter J AN A NDERS . L ARS A NDERS . min tjur. Hvad i hunsingen sa' du? Jo, jag sa' som sanningen är. Har mina kor fått kalfvar efter din tjur? Ja, de har det. har tjufmjölkat mina kor? Hör nu, kanske det inte är din kvinna, som B RITA S TINA . Det var en evig osanning. Hör nu, Jan Anders.
«Nå, der kom kandidaten i rättan tid,» sade han. «Nu kan kandidaten få åka tillbaka. Ja, kandidaten vet kanske inte af, att vi ska bli nabor?» Nej, det visste inte kandidaten; Per Mattsson hade inköpt ett hus, som stötte intill Truls’ trädgård, och reste i dag från sina fäders gård, för alltid. De tre männen gingo in för att taga sig en styrkeoch sista afskedsdryck, medan regnet rasade ut. På stugbänken satt unga Margret fullt påklädd och väntade att de skulle resa, med förgråtna ögon, som hon skamsen vände bort, när hon fick syn på Truls. Ändtligen började det sakta af derute, vagnen körde än en gång fram för dörren, och ögonblicket var inne. Lilla Margret, som storgrät våldsamt, placerades hos kusken. Per Mattsson stod ett ögonblick stilla och såg sig omkring, som om han ännu en sista gång ville besigtiga eller ingräfva i minnet den gård, på hvilken han sjelf lefvat sitt lif och hans far före honom och vidare tillbaka hans förfäder, så långt papperna derinne i byalådan visade, – och det var till danska tiden och Karl XII.s krig. Derpå steg han upp i baksätet, der Truls redan tagit plats, sade ett par skämtsamma ord till den nye egaren om trefnad och en rik och vacker flicka och många barn, samt blickade ut framför sig. Kusken vände sig halft om emot honom, frågande. «Ja,» sade Per Mattsson med ansträngdt lugn, – rösten darrade en smula; «färdiga att köra!» En pisksmäll, ett ryck, mössorna af, och vagnen for ut från gården och genom porten i en sväng ut på vägen. Per Mattssons hus låg omedelbart bakom Truls’ trädgård. En öppning i hasselhäcken förde direkt från denna in till grannens täppa. De stodo ofta på hvar sin sida om häcken och talade öfver till hvarandra. En dag hade Truls kommit på unga Margret ute i köket, der hon hjelpte gamla mor Bengta med att skala potatis; och några aftnar senare hade han fört sin nye nabo med sig och till gummans glada öfverraskning sagt till om toddy.
Regeringt-Formen behandlas j hvar - 320 Den 11 April. vid och då samma omröstning så utfallit, att två Stånd stadnat emot två, Utskottet, som erkäodt nödvändigheten af ttt bestämdt slut i •mål, der det handlar med Riksens Ständers rätt, och sorn icke kunnat emot bokstafliga föreskriften härvid tillämpa hvarken 38 eller ^3 §. af Riksdags-Orömngen, funnit den enda utväo återstå, att hos Riksens Ständer anmäla Voterings-resultatet, med förklarande att Utskottet anser ofvanberörde mot Friherre Cederström ställde anmärkning böra jemlikt 75 §. Riksdagsordningen förfalla. Beträffande åter anmärkningen mot Föredraganden af Krigs.Ärenderne, så emedan han i Statsilådet forblifvit vid sitt i KrigsBeredningen förut afgifne yttrande , det han funne Allmänna Maga/dns-Directionens underdåniga förklaring tili alla delar nöjaktig, har Utskottet ansett Föredraganden i grund af denna sin reservation vara frän ansvar i saken skiljd. Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard; Jag skall anhålla att få till Protocollet anmäla min uti Constitutions-Utskottet gjorde Reservation, 3 afseende pä första målet, rörande StatsRådet Friherre Cederström. Jag har ej reserverat mig emot beslutet, ty deruti h2r jag sjelf deltagit, utan emot de former genom hvilka detta be, slut tillkommit'. Äfven reserverar jag mig i afseende på sednare målet om utspisningen af ( mjukt bröd , emedan jag ej allenast ansett StatsRådet, Friherre Cederström utan äfven Före - D en it April, 32t draganden häruti hafva handlat emot Grundlagen. Jag håller före att afseende ej bör hafvas på Person utan blott på saken. Min mening med hvad jag nu anfört är likväl icke att derigenom gifva anledning till någon discussion i ämnet. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att Constitutions.Ufskottets ifrågavarande Memorial måtte läggas till Handlingarne; hvil* ket bifölls.
Om surtaxen derå kommer att utgöra endast 20 öre, och hela tullafgiften, i stället för den allmänna af 1 Rdr 10 öre, således blefve 80 öre kannan, så borde, för att en proportionerlig sänkning i den nuvarande tullsatsen, 40 öre skålpundet, å Luktvatten skulle vinnas, denna nedsättas till omkring 30 öre; och då någon vigt torde å Frankrikes sida fästas vid en låg tullsats å denna artikel, hvilken deremot ej kan vara af särdeles betydenhet för Sverige, anse komiterade en sådan nedsättning böra medgifvas. Beträffande slutligen tullen å Ättika, är en fullständig utredning om det förhållande, hvari den lämpligen bör stå till tullen å Bränvin redan vid riksdagen år 1860 åstadkommen, och hvilken det torde tillåtas komiterade att här åberopa. Likör, Luktvatten, Attika. 22 Sidenväf nader. Deraf visar sig, att af ett skålpund alkohol erhålles vid tillverkning i stort 74 Beträffande åter de förslag, som Eders Kongl. Majit, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med komiterades tillstyrkande, bemyndigat de Svenska underhandlarne att angående Sidenväfnaclér framställa, nämligen: att den nedsättning tullen å helsiden till 5 eller ytterst till 4 francs par kilogramme, motsvarande respektive 1 Bdr 50 öre och 1 Bdr 20 öre per skålpund, samt å halfsiden till 3 francs 33 centimes par kilogramme, eller 1 Bdr per skålpund, som de Svenske fullmäktige kunde få medgifva, skulle successive under 6 år inträda, hafva de Franske underhandlarne förklarat sig icke kunna derpå ingå, utan fordrat en ansenligare nedsättning på en gång, samt att den slutliga tullsatsen borde vinna tillämpning inom den förut föreslagna tidrymd af 3 år. Då komiterade i sitt förra utlåtande antagit, att den af Eders Kongl.
Remitterades till Stats-utskottet; 5:o Kongl, propositionen, angående förändring uti vilkoren för återbetalning af det lill uppförande af nytt lådhus i Wexiö, elter den staden sednast öfvergångna eldsvåda, beviljade låne-understöd. Remitterades lill Stats-utskottet; Prot.-utdrag den 25 December 1841. 95 6:o Kongl, skrifvelse», angående bestämmande af ersättning tilt de personel-, som i behörig ordning förordnas alt, i egenskap af kronoombud, vara närvarande vid bevillnings-stämplingen af spelkort. Remitterades till Stats-utskottet; 7:o dito dito, i fråga om arfvode till skepps-ombudsmannen vid Stockholms sjömanshus för uppbörd och redovisning af det under berörde sjömanshus hörande sjöfolks krono-utskylder. Remitterades tili Stats-utskottet; 8:o Kongl, propositionen, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter aflidne Collega scholae J. Ekelund, till förmån för Ekelunds i behöfvande omständigheter efterlem nade enka. Remitterades till Stats-utskottet; 9:o Kongl, skrifvelse», angående inqvarteriugs-skyldigheten i Stockholm Remitterades till Stats-utskottet; 17:o Kongl, propositionen, angående rusthållarnes inom det så kallade Kungsörs län befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de rä ntedagsverken, hvilka af deras egande stomhemman skola utgöras. Remitterades lill Stats-utskottet; ll:o Kongl, propositionen, angående öfverlåtande till Malmö stad af mark, tillhörande Malmö f. d. fästning. Remitterades till Stats-utskottet; 12:o dito dito, angående bildandet af en fond till pensionering af folkskolelärare. Remitterades till Stats-utskottet; Från Hederv. Bonde-ståndet.
Nåd och Ynnest städse välbevågen. Dotum ut supra. CARL JOHAN. A Ib, Ihre, Härjemte hafva blifvit remitterade ilo till Stats-Utskottet en af Herr Thore Petré inom Valofliga Borgare-Ståndet väckt motion, deruti, efter en framställning om de villkor, hvarunder ön St. Barthelemys förvaltning blifvit till Kongl. Majit öfverlemna d, tillika med andra ön rörande omständigheter, det blifvit föreslaget att, dä Kongl. Majit uti Högstberörde Nådiga Skrifvelse tillkännagifvit, att de förut i afseende å ön varande missgynnande förhållanden ännu fort före, samt att densamma orsakade Styrelsen enorma förluster, och Rikets Ständer, i följd af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, redan tSl2 afhändt Sveriges Krona besittningen af ön,Stats-Utskottet måtte tillstyrka Rikets Ständer att meddela det förklarande, att Rikets Ständer icke anse sig berättigade att med öns styrelse och förvaltning taga ringaste befattning, i anseende hvartill Kongl. Majlis Nådiga meddelanden i ämnet ej heller kunde, å Rikets Ständers sida, blifva föremål för pröfning; hvilket förklarande motionären ansett så mycket mera angeläget att i Riksdags-beslutet intaga, som det ej vore omöjligt, att Utlänningar gjorde sig den origtiga föreställning, att Svenska Nationen och dess representativa Statsmagt hade gemenskap med öns styrelse; och har vid remiss af denna motion, Herr I,Vinge på anförde skäl, föreslagit att Rikets nu församlade Ständer måtte i djupaste underdånighet utbedja sig Nåden att, såsom en undersåtlig skänk få till ”vår nu Regerande Ailernådigste Konung öfverlemna ön St. Barthelemy med alla dess herrligheter att dermed, såsom Dess privata egendom; handla och vandla, efter Högst Eget godtfinnande, m. m.;’’ och 2:0 till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten ett af Bengt Gudmundsson från Hallands Län till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit memorial, deri föreslagits, att, då Sverige icke bör Eih. till R.