Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I) (angående Lands-staterna) af Grefve Cronstedt, Fr. vid 17:de punkten (angående anslag för en Stallbyggnad vid Ultuna). .«) af Herr L.f J. Hierta. b) af Herr A. W. Björck: »Det af Kongl. Maj:t äskade anslag, 18,000 R:dr R:mt, för uppförande af en stallbyggnad vid Ultuna Landtbruks-institut har jag ansett kunna och böra nedsättas till 9,000 R:dr, för hvilket belopp en fullt lämplig stallbyggnad af trä ostridigt kan uppföras. Den prydligare anordning af uthusbygg naderne, som skulle vinnas genom byggnadens uppförande af sten, synes mig böra sättas åsido, då det hufvudsakliga ändamålet med byggnaden kan på ett fullt lämpligt sätt vinnas, med besparing af hälften utaf det ifrågasatta anslagsbeloppet.» Med denna reservant hafva instämt, Herrar G. II. Stråle, A. O. Wallenberg, G. F. Ekholm, L. Wistelius och A. A. Berger. c) af vice Talmannen Anders Ericsson. Bih. lill It. St. Brot. 1862 & 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 9 Höft. 16 "122 Slals-Utskottets Utlåtande JW 99 vid 18:de punkten (angående ett nytt boningshus vid Ultuna). o) af Herr L. J. Hierta. b) af Herr A. W. Björck: »Efter hvad Direktionen för Ultuna Landtbruksinstitut gifvit tillkänna, är antalet af dem, hvilka såsom elever söka inträde vid In stitutet, större än att utrymme finnes för deras emottagande. Ehuru ett ökadt behof af undervisning i landtbruket således synes vara för handen, torde det dock vara betänkligt att gå till mötes anspråken i detta hänseende.
Det heter nemligen: ”Sorn till ordning och redighet länder, att hvad i vexlar inflyta i Hamburger Banco upptages inom column i Raken* skaperne uti detta myntslag, så väl vid Tullverket som hos StatsContoiret, samt utföres i column uti Svenskt Banco efter dagens court Beji% 4 April f. m, uppbörden skör, få Riksens Ständer r af^ gcende på Tullmedlens förvaltning och redovisning, till Eder Kongl. Majit framföra sin underdåniga anhållan, att denna ordning tili verkställighet beiordrag. ”Om nu verkställigheten af en sådan föreskrift sorn Riksens Ständer begärt följes än~ •Ja i genom, torde lättast falla i ögonen huru resultatet kan blifva.” ”•En exporteur afskickar en laddning Jern från Gefle, eller hvilken annan ort sorn hälst, och vid afskeppningen diar lian en vexel på gin last i Hamburger B;co, svarande mot Tull-* och Convoyafgift m. m. Coursförhållandefc melian vexeln och Svenskt Banco kommer härvid icke i fråga, såsom alldeles intet verkande, emedan vexel hvarken köpes eller säljes: Också ser man oftast sådane vexlar tecknade med ordet Tullyexel eller med 48 Jk. cours■ Mea lät ock vara, att vexeln är den dagt-n köpt, ^ller att exporteuren anser den lika medTulicoursen, och att exempelvis coursen då vöre. 116 sk. samt vexeln på 100 R:dr. Uppbörds-' mannen uppför då 100 R:dr Hamburger Banco, inom column, men i sjelfva redovisningscolumnen R;dr 241: 32 sk. Nu står har till böks för denna Summa, och insänder vexeln till GeneralCassan i Stockholm. Under tiden har Coursen r<?dan fallit eller stigit. Då vexeln hit ankommer till GeneralCassan är Coursin 117 sk.,“och uppbörden blir då der/lädes. 2 R:dr 4 sk, högre.
Då hos Rikets Ständer fråga blifvit väckt om närmare bestämmelser, angående rättigheten till idkande af ström mings-fiske vid Bottniska vikens vestra kust, hafva Rikets Ständer, med kännedom af, att förslag tillen ny Fiskeri-stadga blifvit på E. K. M:s Nådiga befallning af Commerce-Collegium utarbetadt, ansett sig böra taga närmare del af hvad i sådant hänseende är vordet tillgjordt, dervid Rikets Ständer inhemtat: att Collegierne, som i nämnde förslag upptagit de Heste stadganden i nu gällande Författningar, med de förändringar i redactionen, hvilka kunnat vara af nöden eller ansetts lämplige, bland annat i 23 §:n, hvilken motsvarar 8 §. 2 Cap. af 1766 års Stadga, uti 1 mom. tillstyrkt följande föreskrift: ^Strömmings-fiske i Norrbottens, ”Westerbottens, Wester-Norrlands och Gefleborgs Län må af hvar och en ”oqvaldt vid alla skogs-, bergsoch sten-stränder, men ej vid stränder, der å’*ker och äng möta, afgiftsfritt idkas gemensamt med strandegaren, som dock ”är berättigad att hvarje Måndag och Onsdag, så länge fisket pågår, draga ”första notvarpet;" samt alt 3 mom. af 25 §:n i Förslaget, svarande mot 6 §. 2 Gap. Fiskeri-Stadgan, eger följande lydelse: ”1 Östersjön åter är fisket inomskärs att anse för deras enskilda egendom, som strand och holmar deromkring ega, men vid öppna hafsstranden, eller der ingen skärgård är, såsom ock utom skären, får jordoch strand-egare ej sträcka sin enskilda rättighet tils fiske och vatten vidare, än dess landgrund räcker, som vid stranden ligger och derifrån utlöper;” Under öfvertygelse, att det nu ifrågaställda ändamålet, eller fiskeri-rätti«hetens noggrannare bestämmande, till en del skulle vinnas genom antagandet af en sådan redaction utaf 8 §. 2 Cap. i 1766 års Fiskeri-Stadga, som Bih. till RSt.
Rådgifvare föredragas, men den utomordentliga beskickningen lill S:l Petersburg icke veterligen åsyftade någon allmän, Riket Bihang till R. S. .Prof. 1834 och 1835- 3'dje Sami. 1 29-de liäflet. 9 Constitutions-Utslottets Memorial JV/o 86. rörande angelägenhet eller underhandling, utan blott en Regenter emellan öflig hedersoch vänskapsbetygelse, ett meddelande alldeles icke af diplomatisk natur, hvilket H. M. Konungens bref och H. M. Ryske Kejsarens svar derå, som genom allmänna Tidningarne erhållit offentlighet, säkrast utvisa, anser Constitutions-Utskoltet denna så kallade anmärkningsanledning icke vara föremål för någon af Grundlagen medgifven granskningsåtgärd. Vidkommande dernäst förra punkten af de mot Konungens Rådgifvare i commando-mål rigtade anmärkningsanledningar, finner Constitutions-Utskottet att, sedan H. M. Konungen, outtröttlig i Dess höga omsorger för under* såsers väl, utsändt vissa bland sina Adjutanter till landsorterna, för att inhemta underrättelser om Cholera-farsoten och medverka till dess hämmande, — hvilket allt Motionairen icke aktat lämpligt att klandra, — det ock varit i sin ordning, att Adjutanlernes successivt ingående rapporter inför Konungen framlagts af den militaire Embetsman, som med GeneralAdjutants-befattningen för Arméen förenade Chefskapet för H. M. Konungens tjenstgörande Adjutantsoch Ordonnance-OSicers-Corps, och således vid detta tillfälle icke handlat i egenskap af Konungens Rådgifvare, utan i den af underordnades förman. Att, för öfrigt, i följd af denna föredragning, några officiela åtgärder icke vidtagits, ådagalägges nogsamt af de i Tidningarne införda, samma rapporter rörande artiklar.
Ser du, sade Ellen tankfullt, när man en gång har kommit in på den orätta vägen, är det så svårt att vända om. Därför får du inte gå ifrån mig, Tomas, du måste hjälpa mig... Jag vill inte bli en dålig flicka! Klockorna hade slutat att ringa, och vattnet plaskade alltjämt ur takrännan. Regnet skvalade ned med ökad styrka, och himmelen hade mörknat. Kanariefågeln uppgav ännu ett och annat svagt pip under sitt bruna skynke, tills han slutligen tystnade och föll i sömn; han trodde att det var natt. Tomas och Ellen sutto tysta. Han hade smugit en arm om hennes liv. Han kände, att hon började bliva svag, och det hade stigit upp en simmig glans i hennes ögon. IX Tomas Weber hade så tråkigt, att han ägnade sig åt sina studier flera dagar i sträck. Förhållandet till Ellen blev icke detsamma som det hade varit. Han var trött. Hon misstrodde honom alltjämt, och likväl skydde hon inga förödmjukelser för att få behålla honom. Efter varje ny berusning följde ett uppvaknande, då de stirrade på varandra utan ord, som två främmande, han i leda, hon i skrämsel för hans kalla blick; ty han hade förvandlats, glidit undan för henne. Han hade blivit en annan än den Tomas, som råkat korsa hennes väg en ljus vårmorgon, som hon sedan älskat besinningslöst och ungt, och för vars lidelse hon icke hade undanhållit en vrå av sin varelse. Och likväl hade de icke några scener med förebråelser och ömsesidigt agg. De kände blott, hur tomrummet vidgades mellan dem, mera för varje dag, och hur fruktlöst de ansträngde sig att fylla det. Så gingo dagarna, tomma och färglösa, och blevo till veckor utan att han räknade dem. Man var redan i slutet av juli. Tomas hade träffat tillsammans med Karl Hammer i Viktoria, det lilla svala och skuggiga sommarkaféet i Kungsträdgården. Hammer var just återkommen från en kortare vistelse på konsul Arvidsons lantställe vid Mälaren; han hade haft ett par veckors ledighet från kontorsarbetet. Sommarsolen hade icke förmått något mot hans färglösa hy. Han satt där, vit i ansiktet som en pudrad clown, och läppjade på sin vermouth med samma uttryck av blekt tålamod som alltid. De talade om fruntimmer.
Detta har eu reservant anfört såsom egentliga skälet, hvarföre icke privatbankerne skulle kunna hålla dem ute; men jag vet icke hvar privalbankernes skyldighet slår skrifven, att vexla in sine större sedlar emot Riksbankens småsedlar. Ändamålet med vexlingen, eller alt erhålla de mindre sedlarne, vunnes sålunda icke, om icke privatbankerne sjelfve beginge den oförsigtigheten alt invexla sine sedlar emot Riksbankens mindre mynt. Denna anmärkning förfaller således, efter mitt begrepp, belt och hållet. Den fördel uppstod dere-. mot för privatbankerne, alt de fleste insältuingarne, åtminstone af de närboende, skulle komma att ingå i riksmynt, alldenstund det endast vore Riksbankens sedlar, som, till de mindre valeurerne, der circulerade, hvarigenom en lättnad bereddes för privatbankerne alt möta de sedlar, som af annan orsak erbjödos till invexling. Om nu också påströmningen blefve något större genom den höjda sedelvaleuren, hvilket jag icke bestämdt vill bestrida, så hade privatbankerne dock alltid den motsvarande fördelen, att lättare få en större riksmyntscassa för alt möta desse sedlars invexling. Dä återstår visserligen den olägenhet, att det blefve ett nytt bekymmer, att ånyo få desse sedlar ut i allmänna rörelsen. Men just deruti ligger den största förtjensten af de större sedlarncs circulation; ty derigenom tvuugos privatbankerne att företrädesvis röra sig i sådan väg, 492 Den 25 Januari e. m. eller alt bedrifva den del af rörelsen, der omsättningen är hastigast, d. v. s. creditiver samt tippoch afskrifniugsräkningar. Det är nemi. klart, att om sedlarne komma hastigt tillbaka, så blifver det bankernes omtanka att hastigt fä dem ut igen, och då duger det icke alt hafva lån med långa betalningsterminer, så att circulalioneii blir förtrögad.
Vi vilja ej beskrifva den hänförelse, som väcktes af denna ödmjuka hemställan, så egnad att smickra Athenarnes fåfänga, då den gjordes af romerska verldens beherrskare till befolkningen i en nu sedan länge politiskt obetydande provinsstad. Men för Julianus var det en hjertats angelägenhet att finna sina handlingar gillade utaf den bättre delen af folket, och för honom, som var Hellen till sin natur och svärmade för den hellenska forntidens idealer, var Athen ännu den vigtigaste staden i hans rike, emedan det var de lysande minnenas stad, den gamla lärans och filosofiens bålverk. Sedan det kejserliga brefvet blifvit föredraget, uppsteg prokonsuln af Akaja och föreläste den nya regentens första edikt, anländt samtidigt med underrättelsen om hans hyllning i Konstantinopel, hvilket förkunnade allmän religionsfrihet såsom den grundsats, regeringen antagit och folket borde följa. Derefter uppträdde Krysanteus och, sedan han talat, flera andra filosofer och rhetorer, hvilka med hänförelse uttalade de förhoppningar om en ny och lyckligare tidsålder, som bebådades af Juliani thronbestigning, samt uppmanade folket att genom samma dygder, som prydde deras fäder, förtjena den och göra den varaktig. Sedan man derefter öfverenskommit om de festligheter, med hvilka regeringsförändringen skulle firas, upplöstes folkförsamlingen. Jublet och hänförelsen fortplantades genom staden af de högtidsklädda skaror, som drogo ned ifrån Pnyx. Ediktet om den fria religionsutöfningen innehöll emellertid en punkt, hvilken måste synas åtminstone de fanatiske bland Kristianerna såsom ett tvång. Ediktet förbjöd begagnandet af orden kättare och afgudadyrkare, samt förordnade tillika, att de, som vågade begå någon våldsamhet af hvad slag som helst mot olika tänkande, skulle straffas såsom gemena förbrytare. Den gamla lärans bekännare erhöllo tillstånd eller rättare befallning att öppna alla sina tempel; de tryckande pålagor och tvångslagar, som Konstantii tyranniska nit och hans gunstlingars girighet underkastat dem, förklarades upphäfda. Alla genom
Den i Martil^ jordrymd finge på detta sätt abalieneras tiondedelen, från hemman om ett hundrade femtio tunneland femtedelen o. s, v., med iakttagande af lika förhållande i afseende på mindre hemmansdelar, utan skillnad på odlad eller ouppodlad mark, blott med vilkor af hvarje lägenhets bestämmande till minst 4 tunneland och utsättande af någon viss årlig spannemåls-afgift till stam-hemmanet* Att en tryggad besittningsrätt är ett vilkor fpr bemödandet att förvärfva, synes mig vara afgjordt, men sådan besittnings-rätt tillerkannes nu endast den, som har nog förmögenhet att köpa en till visst mantal bestämd hemmansdel^ och saknas helt och hållet för den, som, i egenskap af landtbo, torpare, eller förpantningshafvare brukar annans jord. Dessas existence beror af ägarnes godtfinnande, och de kunna icke med säkerhet påräkna, att få njuta frukten af deras använde mödor. Om deremot tjenstehjon eller andra obemedlade personer hade i sigte möjligheten, att, på det sätt jag föreslagit, genom arbetsamhet och sparsamhet vinna säker besittning på en jordlägenhet, som de kunna förvärfva, skulle dessa egenskaper blifva mindre sällsynta; ägtenskapen bland den lägre Folkclassen, som nu oftast föranledas af lättsinnighet och sedeförderf, och medföra en tillökning i folkmängdens numerär, men icke i arbetskrafterna, skulle gifva bättre resultater i både moraliskt och oeconorniskt afseende; och derigenom skulle bildas en dass af arbetare, •lorn, utan tillräcklig sysselsättning af eget jord - Den I Mart i ii 4? bruk, kunde använda sin arbetsflit till förmon för näringar i allmänhet, utan att vid någon viss vara bunden. Jag anhåller att detta mitt Memorial måtte blilva till Allmänna Besvärs och OeconomieUtskottet remitterädt. Grefve Gyllenborg, Johan Henning t Sedan Friherre L. A. Mannerheims motion, att de Brandstodsskyldige, som, för någon del af deras åbyggnader, ville i allmänna Brandförsäkringsverket ingå, skulle förklaras berättigade att skilja sig ifrån de Brandstodsinrättmngar, som 24 Cap. 5 §.
Huruvida husagan till någon del kunde undvikas, genom Gésällernes skiljande uti classer, vill jag för det närvarande lemna osagt; men som förhållandet nu är, vore det icke rådUgt att borttaga dem. Det säkraste beviset, att den emellertid icke lärer mycket användas, ligger i det yttrande EorgareStåndets Ledamöter under öfverläggningarne i Utskotten afgifvit, och som Herr Ehrenborg redan anfört, att de ville afstå frän rättigheten att utdela husaga. Jag tror för min del, att egenteliga nyttan, att husagan finnes, är, att den icke behöfves. Herr von Hartmansdorff: Herr Hammar skjöld har anmärkt, ätt BoktryckeriKonstförvandter icke stå under Skrå. Det synes ock på deras arbete, ty svårligen lärer i Sverige någon handtering finnas, som sämre förrättas; Således t)en 30 Augusti f. Yrt. Således torde exemplet bevisa motsatsen af hvad Herr Hammarsköld åsyftat. Det så mycket klandrade yttrandet af mig om Informatorer och enskilte Skrifvare, innehöll, att det icke finnes förbudet, att aga dem. Jag vill blott, att man på samma sätt må förbigå förbud af husaga för Gesäller. Herr Hjerta”, Att komma ifrån den kinki* ga frågan om husaga, som hittills ej Varit tillåten, så, enär nu fråga är örn näringsfrihet, ej om näringstvång, tror jag ej, att man bör införa den, utan ber, att man åter måtte öfvergå till hufvttdämnet.
I afseende på detta ämne liar Cliefen för sjöförsvars-departementet, uti sitt bär ofvan omförmälda underdåniga memorial anfort, bland annat; att vid förslaget om ökning i befälets antal hade en samvetsgrann sammanställning af behofvet i krig med livad tjenstgöringeii i fred oundgängligen kräfde, iigt runi, på det att den ordinarie staten icke i någon man måtte betungas med underhållet af en öfverflödig personal, hvaraf följde att tjensten, om den rätt skulle skötas, fordrade att denna personal lnölles aktiv; att tjenstgöringen vore så noggrant fördelad emellan hvarje af befälets och underbefälets medlemmar, samt dessas antal så knappt beräknadt, att bibehållandet på aktiv stat af sådana, som af ålder eller sjuklighet saknade förmåga att sköta sin tjenst, skulle, på det känbaraste, komma att visa ett skadligt inflytande; att det fordrades en lång tid att bilda skickliga sjö-oliicerare, framför allt dem, som skola bekläda de ansvarsfullare befälsplatserna, samt att personalen måste under freden undervisas uti tjenstens olika delar, men hvilken öfning och undervisning blefve, under ledning af ett föråldradt, med sin ställning missnöjdt och för sin tjenst likgiltigt, befäl, ofullständig och ändamålslös till stor och oersättlig förlust för det allmänna; att den enda nu befintliga utväg lill ordinarie statens lättande från bördan af en, genom ålder och bräckligheter otjenstbar befälsoch underbefäls personal vöre den af tjensteinännen sjelfva, med något biträde af staten bildade, amiralitets krigsmans-kassan; att det förhållande, sorn nu ägde rum, i afseende på denna kassas oförmåga att pensionera den dertill berättigade stora personal, hade äfven tillförene inträffat, hvadan till afhjelpande deraf bildades år 1824 en så kallad interims-stat, å hvilken, ibland andra, 79 officerare öfverfördes från ordinarie staten med ett anslag af 48,260
Spens har anmärkt, att ordet oundgängligt borde ur förslaget borttagas, på det man ej skulle utsätta sig för de misstydningar, som deraf kunde följa : månne icke denna Hr Grefvens erinran mot sitt eget förslag bevisar svårigheten att förlika detsamma med det allmänna bästa? Jag hemställer derföre till R. o. Ad., om icke motionärens egna tvifvelsmål just böra vara en anledning för Ståndet alt bibehålla den ordalydelse, som förut finnes i ansvarighetslagen, och hvilken Utsk. ej velat förändra. Hr Westfelt, Nils: Jag har blott begärt ordet för att göra en anmärkn. emot den sista värda talaren. Jag tror att den värde talaren misstagit sig. Då denna fråga Den "j April. S35 eller ansvarighetslagen förevar förra gången, uppstod ingen fråga om tolagen. De ifrågavar. hamnoch quai-afgifterna hafva tillkommit långt sednare än tolagen, särdeles hvad angår tolagen här i Stockholm. I öfrigt förenar jag mig med Gr. Spens. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt emot början af§:n vore gjord den anmärkn., att orden ”tillstyrka Konungen att vidtaga sådant steg” borde utbytas emot ”til 1- styrka vidtagandet af sådant ste g.’’ Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, om icke Hr Frih. o. Landtm, skulle täckas göra pjopos. på antagandet af §:n i sin helhet. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att längre fram i §:n vore anmärkt att den mening, som börjar med ”dock härunder” och slutar med ”dylik beskaffenhet,” borde utbytas emot följande mening: dock härunder icke begripne b åk-, brooch f ä r j a f g i f t e r, samt andra dylika, hvilka för enskilda inrättningar uppbäras och erläggas af dem, som inrättningarna begagna, och hvilka fastställas för anläggning eller vidmakthållande af anstalter till rörelsens befordrande inom landet. Äfven vore anmärkt att endast orden ”hvilkas föremål är o inrättningar till enskildes gemensamma nytta oell b e q v ä m
Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, hvilket Bihangs tryckning det tillhör Utskottet att ombesörja, får Utskottet vördsamt föreslå, att i likhet med hvad sorn var förhållandet vid nästlidna riksdag, ifrågavarande upplaga måtte bestämmas till 1,380 exemplar. Stockholm den T1 ‘Nadida! 9b,iBllBioaöl lii! ogillödsid ,oJnojJ9<i gullada, ohin;,avon,i lobnu giiiflojlodida / iwo danali a!9!lodallJ-a<,oi!ib9qxd Bil -mod to, as b, öi loModeJU Bsllla iS'l .obnoSaoiöl ob lobim moa piobnaggilB em mea avi ur iinöfti» nio Ju mean »boBiiivun Expeditions-Utskottets Memorial N:o 3. 3 H:o 3. Memorial till Rikets Ständer, i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. Jemlikt Rikets Ständers vid 1828—1830 årens riksdag lättade beslut, åligger det Expeditions-Utskottet att vid hvarje riksdag bos Rikets Ständer föreslå antalet af de till prenumeration, vare sig å alla Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll tillhörande samlingar, eller å hvar och en af dem särskildt, afsedda exemplar samt priset derå; och får, af sådan anledning, Utskottet vördsamt hemställa: att hela antalet af ifrågavarande exemplar mätte bestämmas till 40; att priset måtte prenumeranterne beräknas efter 3 öre
2) Se svar till Eva i n:r 3. Dock torde vara bäst att rådfråga specialist, om Ni har tillfälle därtill. E — N. Nej. Intet att göra. KARIN. Dtan tillfälle till undersökning anse vi oss ej i ett fall som detta kunna gifva Eder råd. OLYCKLIG. Det är ju allt skäl att fortsätta behandlingen för edert uuderiifslidande, som nog är källan till en del af Edra krämpor. — Vi skulle i öfrigt vilja råda Er att under 6 — 8 veckor dricka RONCEGNOVATTCN, en matsked i litet vanligt vatten tre gånger dagligen vid måltiderna. D:R — D. TRYCKFEL. Anhålles vöidsamt om modeli å nålväskor med tillbehör, eller s. k. sjömanshustrur. LOUISE H. En af Iduns läsarinnor, som är mycket besvärad af ömkyla i händerna och försökt mycket för att få bort detta onda, men utan resultat, frågar om någon vill upplysa henne om något radikalmedel mot nämnda onda? Finns det i Stockholm någon byrå, som anvisar och anskaffar platser i alla branscher? Svar härå i nästa nummer emotses med tacksamhet af E — TH. Kan någon af Idtins läsarinnor lemna uppgift på ingredienserna till Grahamsbröd och de olika delarne, som användas till en sats? Finns något annat bättre medel än rå linolja att slipa trä uti? Oljan brukar nämligen gärna, när det polerade får stå nå- got, slå ut och gifva träet en ganska ful yta. Svar emotses med tacksamhet af POLCRERSLCA. Skulle någon af Iduns tillmötesgående läsarinnor vilja sända mig monogrammen A. P., B. P. och H. P. passande till duktyg? — Afven frågas hur man skulle kunna förfärdiga en enkel arbetsväska? I: 20 pr mtr &gt; * från 2: 5 0 pr mtr; hvarförutom vi rekommendera vårt stora • § § " Ö M e r v e i l l e u x eleganta underkjolar från i såväl ylle som siden med ylle-flanellfoder, paraplyer de enklaste till de mest eleganta o. moderna billigast hos för-2 ra M • * * I Basaren å Norrbro A N S T E I N $ K.ni Stockholm Husmödrar!