Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ridder skåpet och Acleln, genom ProtocollsUtdrag af den 5*.te i sistl. månad, ett anförande af Herr Lilliestråle, Gustaf, som, med överklagande af den olikhet i onera, som träffar Stam-Rotar vid Indeldta Regementerna, emot hvad den sä kallade hjelp-roten till Soldatens underhåll och försörjning bidrager, föreslår att, då, enligt hans förmodan, ingenting till rättel. se härutinnan blifvit vidgjordt, en anstalt måtte tagas, så att hjelprotarne med en afpassad summa, jemkad efter billighet, ersatte stamrotarne för de svårare tyngder, de draga; häremot hade Herr Riben, som utförligen upplyst, att Kongl. Maj;t redan den 28 Octoher 1817 vidtagit en sådan reglering, som Herr Lilljestråles motion åsyftar, hemställt, om icke motionen, vid ett sådant förhållande, kunde förfalla, hvilten mening af Friherre Ridderstolpe och Herr von Qvanten, Carl, blifvit biträdd. Herr Rotlieb, Axel, har åter anmärkt, att ännu befinnes mycken olikhet uti den afgift, som utgår från StröRotarne till StamRoten, som benämnes med planpenningar till torpen. Från Hederiy, BondeStåndet, Genom dess ProtocollsUtdrag af den 12, 15, 17 och 24 Februari, samt den l Mars, Ett Memorial af Johan Svensson, från Elfsborgs län, som anfört, att en obillighet Bcsv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 215 eger rum pä nästan alla ställen, der soldatrotar äro fördelade i flera hemman, från hvarandra aflägsne. Den så kallade Stamroten är utsatt för hvarjehande kostnader och besvär, dem de aflägsne rotedelar ej ersätta. Men, som billigheten fordrar, att rotens alla delar lika betungas i allt, så bör, i hans tanka, någon anstalt vidtagas för detta ändamåls vinnande.
Widkommande dernäst sättet att wid inträffande paria vota undwika inactivite, har Utskottet för sin del funnit lämpligast att, i analogie nied hwad för Nikgälds-Contoiret hittills warit iakttager, Ordföranden sä wäl i Banco-Utskottet som bland Banco-Fullmägtige mä i ofwannämnde fall äga afgörande röst, sä ofta mälet är af den beskaffenhet att omedelbar decision fordras. Ett sädant afgörande Votum skall i Utskottets tanka närmast leda till ändamälet, utan att medföra nägon olägenhet, helst i ett Werk, der längt mindre än i RiksgäldsEoutoiret nya och för Werkets sammansättning främmande operationer kunna förekomma. Wid de tillfällen äter, dä ett mäl, ester undergängen bered - 824 Expeditioner till Riks-Stände». ning, bör till Plenorum afgörande hänskjutas, anser Utskottet isen!igast att der allmänneliga stadgandet följes, och att, äftven fran Banco-Utskotlet, bada meningarne såsom alternativer uppgiftvas. Slutligen, och i anledning af hwad ostvan anfördt är, fär Utskottet wördsamt föreslå följande förändrade redaktion af sista puncten i RiksdagsOrdningens 38 Z: Gälle äfwen detta stadgande för BancoUtskoltet i underställningsfrägor; men i dr falt dä Utskottet med Riksens Ständers rätt besluter, äge Ordföranden afgörande röst; — samt att i stället för sista puncten i 65 § mä införas ett lika stadgande med det som i 66 Ziens flut bcfinnes. Stockholm den 17 Oetober 1806. Pä Constitutions-Utskottcts wägnar: D. Nannoriieiiv. Darl von Uo86N8tein. Daniel Dderstein. ^.näei'8 .llson D^eicsrt. a'. l l i; N:o 15. -W r.gi! nvf
Jag förenar mig för öfrigt med baron Hugo Hamilton, Hr von Hartmansdorff och flera andra talare, som i de gemensamma ståndssammankomsterna, enligt min öfvertygelse, ganska väl ådagalagt ett tvåkammarsystemes nödvändighet. Redan så långt tillbaka som sedan år 1814? då jag var Chef på bloqnadescadern vid Norriges kuster, lemnade en Engelsk capitaine, hvilken med sin fregatt kryssade i Cattegatt, mig till genomläsning en kritisk afhandling öfver den Spanska ccnditutionen af år 1812, författad af en Nordi5 H. 8 53 Den ai Octo b er f. m. amerikansk medborgare, — således af en republikan. Skriftställaren ådagalade fullkomligt, när jag i korthet samlar dess åsigter, enkammarsyslemets oduglighet för alla länder, och allt det onda, som detta systéme, eller den antagna Spanska conslitutionen, skulle bringa öfver Spanien. — Elan förutsade, alt Konungen, vid sin återkomst, skulle jemte landet undertryckas af den vildaste democratism eller ock nödgas våldsamt tillskansa sig enväldet och för Spaniens lugn undertrycka kammaren. Edan förutsade, att man skulle nödgas göra ändring i constitutionen och antaga en öfre kammare, och om jag nu ej, efter tjugusex års mellanlid, misstager mig, förutsade han afven, att orostiftarena länge derefter skulle begagna den passerade enkammartiden och 1812 års constitution som ett retmedel till split, oro och inhemskt krig. Allt har inträffat, trettiotvå är hafva passerat sedan Spanien först reste sig emot Napoleons usurpation, och det är fruktansvärdt, att detta olyckliga land, endast i följd af sitt enda första fel, sitt enkammarsysteme, nu är' lika långt från inhemskt lugn och tillfallen till medborgerlig förkofran och uppkomst, som för trettiotvå år sedan. Portugal gjorde, efter Spaniens exempel, ett försök med en kammare och såg sig nödgadt att antaga tvänne, men samma orsak har samma förfärligt menliga verkan på Portugals lugn och trefnad.
De förslag, sorn äro betecknade med N:is 1, 12 och 11), blefvo icke antagna; hvaremot de öfriga hvilande Grundlags-förslagen godkändes. Den 14 December. Frän Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Kommunicerades med de öfriga Piiks-Slånden en utaf Grefve von Bosén, Adolf Eugéne, den 1 dennes väckt och till Slats-U(skottet remitterad motion, angående riktningen af Statens vestra jernbana samt understöd af statsmedel lill enskilda bolags jeruvägs-anläggningar. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Enligt Ståndets Herrar Elektorers denna dag hållna och nu upplösta Protokoll, voro valde till ständiga suppleanter uti Expeditions-Ulskollet: l:o Herr Smdvallson, och 2:o Herr Lindsledt; om hvilket val underrättelse skulle, genom utdrag af Protokollet, meddelas. Från Hcderv. Bonds-Ståndet. S. D. Vid nli fortsatt föredragning af Kons ti tu (iönslitsbol tets Memorial N:o 2, med uppgift på de från sistlidne riksdag hvilande förslag til ändring i Grundlagarne, blef det i punkten 9 innefattade förslag lill ett tillägg i 59 § Regerings-formen och 27 § Prot.-Uldrag den 14- December 1859. 145 27 § 1 mom. Riksdags-Ordningen, rörande Propositionen om Statsverkets tillstånd och behof, af Ståndet godkändt; hvaremot de i punkten 10, angående ändring i 72 § Regerings-Formen, rörande inlösen af Rikets Ständers banks sedlar; punkten 11, rörande tillägg i 109 § Regerings-Formen och 80 § Riksdags ordningen, angående uppskof i Riksdag; och punkten 12, rörande ändring i 13, 16, 19 och 22 §§ Riksdags-Ordningen, angående representations-rätt för lärarne vid elementar-läroverken, framställde förslag af Ståndet förkastades.
Utskottet har tagit 1 öfvervägande hvad salunda blifvit anfördt, men tror sig böra förnya sitt förra, här ofvan intagne tillstyrkande; enär det annars möjligen skulle kunna hända, alt kostnaden för courierers begagnande understundom blefve, under benämningen af estafette!-, Post-Cassan påförd och denna derigenom komme att vidkännas utgifter lill obegränsadi belopp. i3:o Då Revisorerne, på sätt 42 §• innehåller, icke utsträckt sin anmärkning rörande Control-S tärn pel-med lens sentida leverering längre än lill hvad som angick uppbörden här i Stockholm, anser Utskottet den af Friherre Cederströmtillstyrkta underd. skrifvelse om åtgärds vidtagande i afseende på Control-SLämpel-medlens leverering i det öfriga af Riket, vara så mycket mindre behöflig, som under de senare åren, levereringen af Control-Stämpel-medJen blifvit, utan undanlag, verkställd i behörig lid och ordning. 14.0 Sedan ConLrol-verkct nu mera blifvit med Kongl. Bergs-Collegium förenadt, och Tjenstemännens aflöning kommer att på ordinarie Stat uppföras, anser Utskottet den af Revisorerne ifrågaställde och af Friherre Cederströmj J., vid föredragning hos Ridderskapet och Adeln af 43 påyrkade förändring i sältet för debiteringen af Control-Slämpel-medlen icke erfordra någon åtgärd, äfvensom Utskottet i afseende på den af bemälde Friherre gjorda framställning om portofrihet för Conlrol-verket, får upplysa, alt fråga derom nyligen varit väckt, men aLt Kongl. Majit, genom Nådigt Bref d. 22 sisth Februarii, förordnat om den ordning i hvilken utgiften för postporto m. m. vid Contiol-verket skulle godtgöras, och alt ett serskildt anslag för dylike utgifter vid den nya Statens uppgörande blifvit beräknadt. Utskottet anser fördenskull Friherre Cederstrvms förslag icke böra föranleda till någon underd, framställning å Rikets Ständers sida. i5:o
Någon specilication på erforderliga lånehandlingar torde vara öfverflödig, då detta beror af lånens olika egenskap, (t. ex. olika vid öfverbyttningen af en gammal inteckning och då en ny tages), och äfven Fullmägtige kunde finna sig föranlåtna att erfordra andra handlingar, än som nu för bancolån beliöfvas (t. ex. om företräde beviljas för inlösen af gammal skuld, blifver, utom skuldsedel , nödig en särskilt anmälan af lånesökanden, innehållande och styrkande detta förhållande). Detta bör således uteslutande lemnäs åt Fullmägtige. Då ändamålet af hela låne-anstalten är, att för gäldbundne jordägare underlätta omsättningen af tryckande lån till lindrigare, Den 17 Februarii e. m. ao5 panten in tecknade, icke öfverstigerdess halfva taxeringsvärde, efter medeltal af de värden, som af vederbörande TaxeringsComiteer blifvit för åren i8a5—1829 panten åsatta. Finnes i panten lån intecknadt, som lånsökanden förklarar sig vilja med det i RiksgäldsContoret sökta lånet infria, behöfver detsamma ej ibland de lån inberäknas, med tillägg af hvilka det lån, som beviljas, ej får öfverstiga pantens halfva värde, hvaremot RiksgäldsContoret af detta sistnämnda innehåller så mycket, sorn erfordras för det ifrågavarande lånets inlösen, hvilken af RiksgäldsContoret ombesörjes. Skulle pantens taxeringsvärde befinnas öfverstiga det värde, som i senare tider tillkomna äganderätts handlingar kunna är det just i detta fall, somföreskrifterne böra vara bestämda och fullständiga, så att icke, genom en möjlig glömska eller otydlighet i uttrycken, hela åtgärden kunde förfelas. Härvid förekomma: 1:0 Bestämmandet af högsta länesumrnan i förhållande till pantens värde.
Liikaren afradde mig slutligen att försöka: " det finnes personer, In-ilka aldrig öfvervinna detn, sade han. Men skulle jag draga mig undan %synen af hvsd andra fingo uthärda? J a g lyckades tvinga mig att stanna kvar utan att svimma, och sedan den stunden har aldrig mina nesver svikit mig. Men jag måste hålla mig under jarnhltrd kontroll, till dess jag blifvit van vid de fasor, hvilks iiro följder af det syndiga arbete, som mknniskor kalla krig. Från en säng, der en ung gosse låg amputerad öfveï knäet hördes vilda skrik i feberyrsel: Wamma, mamma: mamma! " E n annan grasligt lemlästad intar följande siing. Han hade fallit i början af striden och sjunkit ned i dyn, hvarest han med hundratals kamrater imder nattens kyla och snöfall bokstafligen frös fast. Nar andtligen ambulansen började sitt arbete måste de gräfvas upp ur jorden. " Hur liinge lago iii dern, fragade jag. " Tv&amp; dygnn, svarade han. Hans ~ y g och g höfter voro förfrusna, hans ben f~rlamade. Krigets nödtvhgs elande var ännu nytt för mig, och jag frågade med ovilja: " vem rådde för en sådan vhrd~löshet ?~ " Åh, de kunde inte ha tid med ossn, sade den t&amp;lige martyren. " De måste ju ta in fästningen. Vi kunde inte fordra, att någon skulle stanna och se efter oss förr än det var gjordtn. " Tänkte ni på det, medan ni låg der fastfrusen under de långa nätterna? " " Naturligtvisn, svarade han. " Vi visste nog, att de s k d e komma till oss så snart fästningen gaf sig. Ti s å r ~ d e ooro lika ängsliga för det som någonsin trupperna. Nar vi sago den hvita flaggan, så hurrade vi der vi lågo. Ja, inte jag - för jag var så stel - men Jerry der i stingen - fast hans högra arm var borta och venstra handen afskjuten, så, lyfte han upp stumparne och skrek hiirra, s&amp; att halsen kunde spricka. "
Hon kände djupt och lifligt, för huru mycket hon hade att tacka professorns ömhet och omtanka. På hans räkning kunde hon med säkerhet föra den grannlagenhet, hvilken förmådde hennes föräldrar att aldrig vidare omnämna förslaget med Garben. Då hon lemnade sin far brefvet, som innehöll afslaget, hade fadern endast sagt helt vänligt: ”Ja så, min flicka, är det redan färdigt!” och mamma tillagt med det ljufvaste leende: ”Himlen bevare föräldrar från det oförståndet, att tvinga sina barn i så vigtiga angelägenheter!” Och sedan talade man alldrig mera i det ämnet. Lika litet gjordes några obehöriga frågor i det andra, hvaruti professorn rekommenderat tystlåtenhet. Sålunda var allt lugnt, godt och bra. Hvem var då lyckligare än Rosa! Hon slösade också på sin gamle vän alla sitt varma, rika hjertas vänliga och hulda omsorger. Hvarje dag var hon flera gånger hos honom; ty det hus, kommerserådet nu bebodde, låg nästintill professorns. Hon tillagade hvar afton hans thé, och ledsnade aldrig att göra om det så många gånger, tilldess hon njöt den triumfen att höra honom säga, att det nu var alldeles så, som Hilda plägade tillreda det. – ”Ack, Hilda!” suckade då Rosa ofta, ”ack, att äfven hon vore här! Då kunde väl en gång äfven den stackars Ferdinand bli lycklig; ty slutligen finge hon väl gifva efter, om hon riktigt hölle af honom. Tror icke farbror det? Väl har Hilda många gånger försäkrat mig, att hon aldrig till något pris ville förena sitt öde med Ferdinands; men jag har svårt att tro, att detta är hennes hjertas allvarliga mening, så vida hon en gång varit honom verkligt tillgifven.” ”Det första bör du icke betvifla, mitt barn,” svarade professorn allvarsamt; ”det andra kunna vi icke bestämdt veta; men Hildas lynne är fast som jern, och till din heder, min Rosa, vill jag tro, att om Mannerstedt, – hvilket fall likväl är otänkbart, – uppförde sig så emot dig, som Ferdinand emot Hilda, du då handlade på samma sätt.”
Hufvudsyftet med decimal-svstemels införande tyckes vara att slippa den 3:e kolumnen uti alla räkenskaper, och detta vinnes enklast och lättast genom en författning, som stadgar alt hvad som ej uppgår till mer än 6 rst. bortfaller, men hvad som stiger derutöfver beräknas till hel skilling, alldeles som nu tillgår uti tulluppbörden, der denna reform för flera år sedan infördes. Af en reform, som den ifrågavarande, hvilken ej har annat för sig än nyhetens behag, kan jag ej låta hänföra mig till att med min röst vålla utgifter och kostnader för dess befordrande till verkställighet, kommande att uppgå till hundratusentals riksdalers belopp, hvilka kunna bättre användas tili produktiva föremål.» af Herr A. O. Wallenberg: »Emot Utskottets i beslut att tillstyrka Rikets Ständer antaga till räkne-enhet \ Riksdaler Specie, eller en sä kallad Riksdaler Riksgäld, med bibehållande af 1830 års Specie-Riksdaler såsom mynt-enhet, får jag reservera mig, emedan jag ogillar, att fortfarande ega en räkne-enhet och en annan myntenhet. Då derjemte alla öfriga nuvarande silfvermynt, till valören utpräglade efter tudelningssystemet, skola bibehållas, kommer detta aldrig att leda till införande af tiotalsräkning. 32 Banko-Utskottets Utlåtande, N:o Ii. Emot fördelningen af den antagna enheten i 100 delar, i stället för 10, reserverar jag mig, enär man derigenom söker införa ett centesimalsyslein, som förhindrar en redig uppfattning af decimalsystemets enkelhet.
Runt R:dr 432,000: — 2:o för 11 högre läroverk med 4 Lektorer „ 235.400: — 3:o „ 4 skolor med 6 lärare „ 37,600: — 4:o „ 7 skolor med 5 lärare „ 56,000: — 5:o „ 1 skola med 4 lärare „ 6,200: — 6:o „ 10 skolor med 3 lärare „ 44,000: — 7:o „ 11 skolor med 2 lärare „ 30,800.— 8:o till arfvoden åt lärare i musik, teckning och gymnastik „ 36,000: — 9:o flir Nva Elementarskolan i Stockholm „ 21,600: — 10:o ett läroverk med 1 lärare „ 1,000: — Tillsammans Kunt Hulr 900,600: — När härifrån afräknades nuvarande tillgångar, uppgående lill 603,292 R:dr 20 öre, utgjorde återstoden 297.307 R:dr 80 öre, den summa, som för tillvägabringande af Elemenlar-läroverkens reglering behöfdes, hvartill likväl komme här ofvan nämnda, uti den nådiga propositionen uppräknade anslags-belopp till arfvoden åt Bibliothekarier vid läroverken, till inrättande al de nya elementar-läroverken i Oskarshamn och i Arvika samt till beredande al pedagogiers eller mindre skolors upptagande å Elementar-läroverk G Ii s sint Uih. till B. St. Skrifvelse, N:o 222. Efter pröfning af hvad salunda och i öfrigt i afseende å detta maktpåliggande och omfattande ämne förekommit, fä Rikets Ständer nu i underdånighet sig yttra dels rörande de grunder, som enligt Rikets Ständers lanke, vid uppgörande af Elemenlar-läroverkens stat böra tillämpas, och dels så väl öfver de olika slagen af läroverk, som äfven öfver de särskilda läroanstalterna inom dessa.
Scholungdomens antal är yy. *0 Hedvig Eleonoree Församlings Lägre Apologist-Schola, med 3:ne Lärare, hvilkas aflöning utgår med 55 Tunnor Spannemål och 455 R:dr Contant. Till Schoian, som meddelar undervisning åt 49 Lärljungar, äro 75o R.'dr donerade. i) Adolph Fredrics Församlings Lägre Apologist-Schola, med 3:ne Lärare, som undfå i aflöning r5 Tunnor Spannemål och Contant 665 R:dr, utom ett Löne-tillskott af 228 R:dr från Schoians Capital-fond, som utgör 4>3oo R:dr. Lärjungarnas antal har under sista tvenne åren uppgått till i65. — Till Scholhusets år j 831 fullbordade nybyggnad bar Församlingen bidragit med en kostnad af 10,000 R:dr. k) Stadens Allmänna Barn-Schola, med i3o Lärjungar, äger ett testamenterad t Capital af 1000 R;dr. I) Norra Allmänna Barn-Scholan, hvarest, sedan Adolph Fredrics Församling år 1831 organiserat en egen Barn-Schola, i förbindelse med der varande Apologist-Schola, Lärjungarnes antal numera förminskats från 120 till 80. m) Södra Allmänna Barn-Scholan, med omkring a 80 Lärjungar. Sistnämnde trenne Scholor, inrättade efter Vexelundervisningsmethod, hafva hvardera 1 Lärare, som njuter i lön 490 R:dr. II) Kongl. Djurgårdens Schola, med 60 Lärjungar af begge korren, har i Lärare, hvars aflöning, 53o R:dr, utgöres dels genom af Eder Kongl. Maj:t i Nåder anslagne medel, dels från Allmänna Barnhusets Fond och Stadens Faltigcassa. Schoian, hvarest Vexelundervisningen till en del användes, och som medelst enskild Mans frikostighet erhållit eget hus, äger ett doneradt Capital af 85o R:dr.
Detta mom. innehåller rättighet för Stånden att få tillbaka till sig Utsk:s förslag till grundlagsförändring med jemknings-förslag i afseende på redactionen af detsamma, icke i afseende på något nytt förslag; ty det är grundlagsvidrigt både att i Ståndet väcka och att såsom gemensam tanka till Utskottet remittera. Om någon fråga, främmande för hvad Utsk. tillstyrkt, blifver väckt, är den äfven främmande för föredragningen punktvis, hvilken jag, lika med de Hrr, som önskat den, tror vara ändamålsenligast, på det redactionen må af R. o. Ad. erhålla en fullständig granskning, innan förslaget godkännes att hvila till nästa riksdag för att då underkastas R. St:s omröstning. Men annat är, att förslaget föredrages §:vis samt att dervid jemnkningar i redactionen föreslås, och annat är att föreslå ändringar i grundlagen, olika med dem, Utsk. tillstyrkt. Det var nuvar. riksdag förbehållet att komma till den förklaring af detta mom. i 56 §, att en Ståndets gemensamma tanke är den, som uttryckes med en rösts pluralitet. Ordet gemensam har dock icke i Svenska språket ägt denna betydelse; men troligen lärer Hr Cederschjöld; erinra sig, huru man kom till detta resultat, och huruvida detta är ett förtydligande af termerna i vår grundlag, lemnar jag derhän, Emedlertid är det icke grundlagens anda att, på sätt Professor Cederschjöld sade, R. St. vid 2tne riksdagar å rad skola gilla ett grundlagsförslag för att det skall blifva antaget, utan det är grundlagens tydliga ord och således dess D e 11 6 O c t o b c r f. ra. mening, att förslaget vid ena riksdagen skall beredas af Constit. Utsk. och sedan hvila saint genom publiciteten komma, under allmän pröfning, för att derefter vid påföljande riksdag, utan discussion (märk väl, Hr Professor! utan discussion), endast med ja eller nej antagas eller förkastas.
Under åberopande af de skäl, som sålunda förut blifvit anförda emot den nu ånyo föreslagna pensionsrätten för hvar och en innehafvare af Justitie-Oinbudsmans-embetet, anser sig Utskottet böra hemställa, att hvad förevarande motion innehåller rörande en sådan pensionsrätt må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Beträffande deremot den i samma motion gjorda framställning om särskild pensions tilldelande åt förre Justitie-Ombudsmannen, Häradshöfdingen i Södra Möre domsaga, Kammarrådet S. L. Theorell, anser Utskottet en dylik personlig förmåns beviljande för denne, vid 3:ne Riksdagar till meranämnde vigtiga och ansträngande beställning af Rikets Ständers förtroende kallade, numera ålderstigne embetsman, vara ur flera synpunkter välförtjent och af omständigheterna påkalladt. Utskottet får derföre, i anseende till härvid förekommande förhållanden samt det utmärkta nit och den ovanliga arbetsamhet bemälte Kammarråd under sin mångåriga utöfning af Justite-Ombudsmans-embetet ådagalagt, hemställa , att Rikets Ständer måtte tillerkänna förre Justitie-Ombudsmannen, Kammarrådet Theorell, en årlig pension å samma belopp, 4,260 R:dr B:ko eller Sextusen trehundranittio R:dr R:mt, som Justitie-Ombudsmans-lönen utgjort under den tid han varit Justitie-Ombudsman, samt att denna pension måtte få beräknas och af Riksgälds-kontoret, qvartalsvis, utbetalas från och med månaden näst efter den, hvarunder merbemälte Kammarråd erhåller afsked ur Statens tjenst. Stockholm den 13 Januari 1858. R e serva t ion er: Af Herr G. Bildt, Grefve M. Hamilton, Herrar F. von Troil, J. M. Björnstjerna, C. G. Hierta och B.
Till löljd häraf har också, åtminstone å de handelsplatser, hvarifrån de för näringarne behöfliga förlagskapitaler företrädesvis bernias, penninge-ränlan i allmänhet uppgått till högre belopp, än då Rikets Ständer sednast voro församlade. Vid sådant förevetande och med afseende å resultatet af den hittills, emot ouppsägbara 4-procenls obligationer, af Riksgälds-kontoret försökta upplåning, synes en förändring af nu gällande bestämmelser, rörande räntefoten för de fonderade stals-obligationerna, vara ett oeftergiflig! vilkor för möjligheten alt inom riket, under nuvarande penningeförhållandcn, upplåna någon betydligare de! utaf de för jernvägs-anläggningarne erforderliga medel, såvida icke sagde bestämmelse får kringgås genom medgifvandel afen obegränsad kapital-rabatt. I anseende till del inflytande, som politiska förhållanden samt mångfaldiga andra omständigheter alltid utöfva å penningelillgången och den allmänna räntefoten på de ställen, hvarest de flesta statslån upptagas, kunna de under en kommande lid för upplåningens framgång erforderliga ränteviikor ingalunda pä förhand med tillförlitlighet beräknas och uppgifvas. Emellertid torde dock kunna antagas, alt för en Stat, hvars finanser befinna sig i en så fördelaktig ställning sorn Sveriges, de lån, om hvilkas upplagande är fråga, skola erhållas emot den billigaste ränta, hvaremot dylik upplåning under nuvarande förhållanden kan verkställas. Svårigheten eller rättare sagdt omöjligheten att förutse huru beskaffad den allmänna penningeställningen inom och utom landel kommer alt blifva under mellantiden intill Rikets Ständers nästa sammankomst har, jemte åtskilliga andra omständigheter, hvilka härvid ej heller få förbises, hos Utskottet väckt flerläldiga betänkligheter i fråga om lämpligheten och ändamålsenligheten deraf, alt Rikets nu församlade Ständer skulle bestämma en viss ränta, som vid den förestående upplåningen emot fonderade statsobligationer icke finge under sagde tid öfverskridas.