Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då sade Petrus till honom: Det du fördömd vorde med dina penningar; efter du menar, att Guds gåfva kan fås för penningar. Du hafver hvarken del eller lott i detta ordet; ty ditt hjerta är icke rätt för Gudi. Derföre bättra dig af denna dine ondsko, och bed Gud, att dig dins hjertas tankar måga förlåtna varda; Ty jag ser, att du äst full med bitter galla, och bebunden i vrånghet. Då svarade Simon, och sade: Beder I Herran för mig, att mig intet öfvergår af det I saden. Och sedan de hade betygat, och talat Herrans ord, vände de om igen åt Jerusalem; och predikade Evangelium i många städer i Samarien. Men Herrans Ängel talade till Philippum, och sade: Statt upp, och gack söderut, den vägen, som löper nederåt ifrå Jerusalem, till Gaza, som öde är. Så stod han upp, och gick. Och si, en Ethiopisk man, en kamererare, och väldig när Drottning Candaces uti Ethiopien, hvilken hon hade satt öfver alla sina håfvor; han var kommen till Jerusalem, der att tillbedja; Och for hem igen, satt på sin vagn, och las den Propheten Esaias. Då sade Anden till Philippus: Gack fram, och gif dig intill denna vagnen. Då lopp Philippus fram, och hörde honom läsa Propheten Esaias, och sade: Förstår du ock hvad du läs? Då sade han: Huru skulle jag förståt, utan mig någor vistet? Och bad Philippus, att han skulle uppstiga, och sitta när sig. Och det han las i Skriftene var detta: Såsom ett får vardt han ledder till att slagtas, och såsom ett lamb är tyst för honom, som klipper det, så hafver han icke öppnat sin mun. I hans förnedring är hans dom borttagen; men ho kan uttala hans lifslängd? Ty hans lif är borttaget af jordene. Då svarade kamereraren Philippo, och sade: Jag beder dig, om hvem hafver Propheten detta sagt, om sig, eller om någon annan? Då öppnade Philippus sin mun, och begynte af denna Skriftene predika Evangelium för honom om Jesu.
Nådigt bifall till sökt anstånd med byggnads-arbetets företagande, derefter under den 18 April 1856, Nådigst förklarat innebal-' värne af de jemförelsevis färre hemmanen, eller 536T7/ff mantal, hvilka velat på de bestämda vilkoren brobyggnaden utföra, berättigade att, i fall de sig derom förenade, emot tillgodonjutande af ej mindre siats-bidraget än de brobyggnads-skyldiges tillskott, öfvertaga bvggnads-arbetets utförande, under vilkor, bland annat, alt delta förelag sagde år påbörjades; alt, med anledning häraf, vid ett i medlet af derpåföljde November månad inför E. K. Mits Befallningshafvande i Christianstads län hållet sammanträde, innehafvare Expedit iönsUts leo Hets Förslag lill under d. Skrifvelse N:o 32. 53 af omkring 560 hemman med brobvggnads-åliggande beslutat att öfvertaga utförandet af brons ombyggnad, emot åtnjutande af ej mindre det beviljade stals-bidraget, än hvad öfrige bygguads-skyldige kunde förpligtas tillskjuta, så vida E. K.
M:s nåd. skrifvelse i ämnet och således bort för sin del tro, att med densamma följde alla erforderliga upplysningar. Då nu Kammar-collegii President uppgifvit, att ett annat förslag är under arbete, så finnér jag för min del största anledn. vara, att R. St. fördröja sitt beslut öfver denna fråga, och att således målet må ytterligare hvila hos de förenade Utskrn. Jag kan i följd häraf ej annat än instämma i Frih. Cederströms begäran om åter-remiss. Hr Munck, Bror Gustaf Reinh.: Jag anser de lagbestämmelser, sorn betänk, upptager, vara fullkomligt tillräckliga, och att de lagbestämmelser i tåg-ordningen, som Frih. Cederström sagt vara under afgörande, äro obehöfliga, enär de nu föreslagna bestämmelserna synas mig alldeles tillräckliga äfven för tågande trupper. Jag skulle visserligen, » lika med Frih. Cederström, önska någon liten förändring i foliragei ing.-staten, men som säden är det egentligen Den 22 Juli e. m. ■97 närande ämnet för hästen, tror jag likväl, att cavalleriet likasom artilleriet skall finna sig fullkomligen belåtet med den fouragerings-slat, som här är föreslagen, och jag får derföre vördsamt anhålla om bifall till detta betänkande. Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms utlåt. N:o i återremitterades. Ånyo föredrogs Stalssamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskms den i5 och 18 dennes på bordet lagda betänk. J\':o 2, i anleda, af ett till R. St:s granskning öfverlemnadt förslag till ny inqvarterings-ordning för Stockholms stad. Gr. Anckarsvärd, Garl Henr.: Vid detta betänk, skall jag utbedja mig få göra några anmärknm. Den första, som här framställer sig för mig, är, att Utskm bort för R. St. och för hela Riket i allmänhet ådagalägga heloppet af Stockholms stads nuvar. inqvarterings-kostnad.
Samma förhällande spnes mig äfwcn wara med hwad i 6:te puncten är namdt vm undantag för enskildt större, förmögenhet. Lill den minsta borde den grad af förmö-, genhet bestämmas scm till ett sädant uteslutande skulle föranleda; men i det fallet händer äter, att de samma för tjenst er som hos den ena blifwa belönte, hos den andra blifwa lemnade utan »vedergällning. I allmänhet mä den anmärkning tillätas mig. Det är icke efter grunderna äfen Fattigwärds.inrättning, men efter graderne af förtjenst^som pensioner böra utdela§< Desta äro af 2-.ne stag antingen sädana som, efter antagen sedwane, wid en tjenstebayas början, wisa sista tillstygten wid desi stutt Sadane äro de pä denäordinaira Pensions-staten uppförde. Det andra staget äro de, som, r Regentens land, utgöra hwad man kallar belöningar. Det är med dem han uppmuntrar, och kan hända ofta för en föga motswarande ersäd,ning tillwägabringar stora bemödanden och cwäntade uppoffringar. Således upplifwas den döende Krigaren wid löftet om dest Barns och Enkas underhäll; säledes uppoffrar Embets-och Statsmannen sin bästa älder i det allmännas tjenst, i hopp cm ett torftigt underhäll i framtiden. Kanske werka sädane utsigter kraftigare än lone-tillökningar, ty en ökad beqwämlighet för det närwarande, ger sällan den drift, som. en tröstande utsigt för framtiden.. Det är r desta afseenden sorn jag ffulle hafna önskat, att Stats-Utstottet med detsamma det fastställa de grunder i kraft af hwilka denna Staten skulle förswinna, äfwen föreslagit någon summa för att wid dest upphörande wara till Regentens disposition för nya belöningar.
Jag tror mig deremot hafva sagt, att jag önskade hastig laddning med afseende å den moraliska inverkan, delta utölvar å soldatens mod, och jag är således ej af så gammalmodiga åsigter, som Hr von Kraemer velat påstå. Sedan öfverläggningan härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Utskits hemställan oförändrad, dels af Hr von Kraemer bifall till densamma med tillägg af orden: »med bakladdningsinrättning» efter ordet: »infanterigevär;» samt dels af Frih. Liljencrantz, att 5Jtsk:ts ifrågav:de hemställan måtte afslås; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till merberörde hemställan utan förändring och, då dervid svarades talrika och starka ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 32:dra punkten. Hr von Kraemer: Jag har icke begärt ordet, för att utspinna någon längre diskussion, utan endast för att i afseende å denna punkt förnya mitt vid den förra gjorda yrkande, eller Den 28 Februari e. m. 681 att ordet »tändnålsinrättning» måtte utbytas mot »bakladdningsinrättning. » Hr Rosensvärd: Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till LUsk:ts hemställan oförändrad och dels af Hr von Kraemer, bifall till densamma med förändring af ordet tändnålsinrättning till bakladdningsinrältning, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utsk:ts hemställan oförändrad, och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. 33:dje punkten. Hr Reuterskiöld:
Så fruktar jag äfven blir förhållandet i fall StatsUtskottets förslag, rörande kostnadsfri upplåtelse af behöflig jord till jernvägars anläggning för Statens räkning, skulle bli Rikets Ständers beslut. Vid närmare granskning af förevarande fråga torde äfven den teoretiska sidan af saken befinnas något mindre klar, än som densamma vid första påseendet fi'amställer sig. Sträckte sig ändamålet med stambanors anläggande icke längre eller åsyftades dermed blott de individers och kommuners fördel, som få en sådan anläggning närmast intill sig, så torde någon tvekan härutinnan icke böra ega rum; men om man uppfattar syftemålet från en vidsträcktare synpunkt, så bör väl icke förnekas, att ändamålet med denna dyrbara anläggning framställer sig något annorlunda. — Det på en och samma gång statsekouomislta och politiska ändamålet torde då befinnas vara det hufvudsakliga, hvilket icke bör förbises vid bedömandet af sjelfva frågan. — De svårigheter, som tvifvelsutan möta vid den praktiska tillämpningen af Utskottets förslag i denna del, äro, efter mitt förmenande, dessutom så öfvervägande den fördel för Staten, som med förslaget afses, att dess undanrödjande väl torde förtjena försakelsen af den beräknade statsvinsten. Huru vill man rättvisligen fördela expropriationskostnaden mellan alla dem, som billigtvis anses deruti böra taga del? — Den eller de genom hvilkas egor en jernväg genomlöper få oftast derigenom sina egofigurer så afskurna och styckade att skadan deraf öfverväger nyttan af den nya kommunikationen, helst om stationen är något aflägse från jordegarnes bostäder, hvarföre desse icke billigtvis kunna åläggas tillsläppa sin jord gratis.
Riksdag fattade beslut om förböjd tull å utländske varor och ökad bevillning på bränvinet ra, m , kan vara alt påräkna, finner Utskottet ej hinder att tillstyrka, det ett Cassacreditiv å 5oo,ooo R:dr må Riksgälds-Contoret från Banken beviljas till begagnande såsom reservfond i och för dess upplåning, under vilkor: 1:0 att, innan någon lyftning af delta Creditiv lill större eller mindre del får ega rum, Riksgälds-Contoret, i likhet med hvad i allmänhet angående Cassacreditiv från Banken stadgadt blifvit, skall för hela det beviljade Creditiv-beloppet ställa Banken säkerhet i sådane lånedocument, som Riksgälds-Contoret innehafver; Banco-Ut skottets Betänkande N.o i3o> 5 a:o att Banken för de å Creditivet dragne summor beräknas 5 procent till godo tills betalning sker; 3:o att detta Creditiv ej förr än i sista rummet och då sådant för Contorets upplåningsrörelse oundvikligen erfordras, får af Fullmägtige i Riksgälds-Contoret begagnas; 4:o att Creditivet ovilkorligen skall vara till fullo inbetaldt senast den i September 1837; 5:o att Banco-Slyrelsen, om så nödigt pröfvas, jemväl eger rättighet att uppsäga större eller mindre del af Creditivet, hvilket leder till den påföljd, att creditiv-rättigheten minskas 3 månader efter uppsägningen med £:del och för livar 3:dje månad ytterligare med |:del till dess den nödige indragningen är verkställd, eller hela creditivet till inbetalning förfallet. Och anser Utskottet ej behöfligt, att de å Creditivet dragne summor Banken aviseras. Hvad åter beträffar Riksdagsfullmägtigen Anders Danielssons förslag derom, att hvad å Riksgäids-Coutorets äldre Creditiv under året finnes begagnadt icke må ovilkorligen Banken återbetalas den 1 Julii, utan räkning deröfver få senare uppgöras; så, enär detta förslag är stridande emot Rikets Ständers förut fattade beslut i frågan, finnér Utskottet sig ej kunna härtill bifall tillstyrka.
Maj:ts och Kronans tionde, som, enligt Resolutionen af den ar Mars iy83, skall utgöra hvarje 3o skålptd eller skepp:d, för samma fem år, icke uppgått till mer än 1 lödig mark 12 lod 2? grän silfver. Hvad sålunda anfördt blifvit, jemte hvad i öfrigt härvid förekommit, har Utskottet tagit under öfvervägande; och vid betraktande af Silfver-tillverkningens aftagande samt nära upphörande vid Löfås under de sistförflutne åren, hvarigenom alla sannolika anledningar till någon förändring eller till vinnande af ett fördelaktigt resultat för Kongl. Majit och Kronan, medelst samma tillverknings vidare bedrifvande, allt mer och mer aflägsna! sig, har Utskottet väl funnit sig böra instämma uti de af Kongl. Bergs-Gollegium och Kongl. Stats-Contoret yttrade åsigter i ämnet, dock som Kongl. Kammar-Collegium derutinnan varit af annan tanka och Rikets Ständer dessutom, på sätt här ofvan anfördt blifvit, förut hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, om uppgörande med innehafvarne af Verket af någon så beskaffad öfverenskommelse, att, emot det de befrias ifrån skyldigheten att detsamma vidare bedrifva och erhålla ersättning, antingen genom förläningarnes bibehållande under någon viss tid, efter arbetets nedläggning, eller på annat sätt, de till Verkets bedrifvande upplåtne förlämngar och förrnoner må till Kronan indragas; så har Utskottet ansett sig böra tillstyrka: att Rikets Ständer, såsom svar å den Kongl. Remissen, genom skrifvelse hos Kongl. Majit endast framställa den underdåniga anhållan, det Kongl. Majit, efter Nådig pröfning, saaf Kongl. Bergs-Collegii och Kongl. Stats-Contorets i hufvudsaken sammanstämmande förslag, som af Kongl. Kammar-Collegii derifrån skiljaktiga tanka, i frågan om Löfås Silfververk täcktes fatta det beslut, hvartill, med afseende å Statens fördel och båtnad, målet i dess nu mera utredda skick kan finnas föranleda.
Rättegångs-Balken, näst före sista punkten och efter orden: ”så ock delaktighet i thesse missgerningar/' må införas följande mening : ”Är den, som för sådant brott eller ”delaktighet deruti tilltalas, jemväl för an”nan förbrytelse till ansvar fälld, varde Ut”slaget i hela dess vidd Hof-Rätten un”derställdt. ” Efter det Högsta Domstolen och StatsRådet blifvit i ämnet hörde, har Jag tagit Edert berörde förslag i öfvervägande, och dervid gillat de grunder, som detsamma föranledt, men ansett följande betänkligheter möta emot antagande af den redaction till Lagstadgande , som af Eder blifvit i uudei’dånighet aflemnad. Förslaget förutsätter den händelse, att den, som för det gröfre brottet tilltalas, derjemte är för annan förbrytelse ej allenast anklagad, utan jemväl till ansvar fälld. Deraf skulle följa , att Hof-Rätten väl, om den tilltalte blifvit af Under-Rätt fälld till för högt eller för lågt ansvar , kunde sådant ändra, men ej, derest han olagligen vore frun ansvar befriad, egde derut) göra Kongl. Maj.ts Nådiga Skrif v. No 7 <?. j5 den rättelse, sora med Lagens kraf funnes vara förenlig. Vidare skulle af det lili Förslaget förekommande stadgande, att Utslaget i liela dess vidd bör IIof-Rätten underställas, följa, att, i händelse en person vore tilltalad för flera brott, af hvilka ett eller flera icke voro af underställnings-egenskap, samt under ransakningen skulle bända , alt jemväl andra personer blifvit inblandade såsom delaktiga i de mindre brotten, utan alt vara det i det gröfre, Under-Rätts Utslag icke lomme alt, hvad sådana personer beträffar, gå i verkställighet förr, än Öfver-Rätt, efter föregången underställning, sig i saken utlåtit, ehuru en person, tilltalad för ett mindre brott, icke lagligen bör tillerkännas eller betagas större eller mindre rättegångs-förmoner derföre, att en med honom uti samma brott delaktig person är anklagad jemväl för ett brott,' som till underställning föranledep. På dessa skäl, har Jag funnit
Då han vände igen tala, sade han till Simon: Lägg ut på djupet, och kaster edor nät ut till drägt. Då svarade Simon, och sade till honom: Mästar, vi hafve arbetat hela nattena, och fått intet; men på din ord vill jag kasta ut näten. Och då de det gjorde, beslöto de en mägta stor hop fiskar; och deras nät gick sönder. Och de vinkade till sina stallbröder, som voro uti den andra båten, att de skulle komma och hjelpa dem. Och de kommo, och uppfyllde båda båtarna, så att de begynte sjunka. Då Simon Petrus det såg, föll han till Jesu knä, sägandes: Herre, gack ut ifrå mig; ty jag är en syndig menniska. Ty en förskräckelse var kommen öfver honom, och öfver alla de med honom voro, för detta fiskafängets skull, som de fått hade; Sammalunda ock öfver Jacobum och Johannem, Zebedei söner, som Simons stallbröder voro. Då sade Jesus till Simon: Var icke förfärad; härefter skall du taga menniskor. Och de förde båda båtarna i land, och öfvergåfvo alltsammans, och följde honom. Så begaf det sig, då han var uti en stad, och si, der var en man full med spitelsko; när han fick se Jesum, föll han ned på sitt ansigte, och bad honom, sägandes: Herre, om du vill, kan du göra mig renan. Då räckte han ut handena, och tog på honom, sägandes: Jag vill, var ren. Och straxt gick spitelskan bort af honom. Och han böd honom, att han det för ingom säga skulle; utan gack ([sade han]), och visa dig Prestenom, och offra för din renselse, efter som Mose budit hafver, dem till vittnesbörd. Och ryktet gick ändå vidare ut om honom, och mycket folk församlade sig, att de skulle höra honom, och blifva botade af honom ifrå deras krankheter. Men han gick afsides bort i ödemarkena, och bad.
2,328,58o. i annat fall till 2,337,58o. Om öfverflyttning af anslaget för spann rnålstransport ochförbakning sker, till 3,4io,4oo. i annat fall till 3,435,000. 4: d e hufvudtiteln: Om anslaget till spannmålstrausport och bakning för flottan öfverllyt - tas, till i annat fall till 1,208,580. i,2i8,58o. Lika 5:te hufvudtiteln: med StatsTJtsk:s förslag till 26,430. 2.6,43o. Dito 6:te hufvudtiteln: Dito 7:de hufvudtiteln: Om de af K. M. föreslagna öfverflyttningar från i:sta, 2:dra, 3:dje och 4:de hufvudlitlarna bifallas, till 833,290. i annat fall till 75g,5oo. Den a Juni e. m. g:d e hufvudtiteln: Lika med StatsUtsk:s af R. o. Ad. godkända förslag till i54,93o. i54,93o. io:de hufvudtiteln: Lika med StatsUtsk:s förslag till 55t,8go. 551,890. Allm. indragningsstaten: Lika med StatsUtsk:s beräkning 246,75o. 246,750. efter afdrag af den för Nummerlotteriets tjenstemän uppförda summa Summa 9,670,510. 9,670,510. Denna utgiftssumma är omkring 85,000 r:dr högre, än K.
Bestrykningen var slutad, och den gamla lagade sig till att ombinda armen med linne, då Ellen, som under hela den tid, detta fortgått, sett ut genom det åt landsvägen vettande fönstret, hastigt ropade: – Moder, här komma tvenne främmande män. – Må de komma, sade Ingrid och fortsatte att linda armen. – Den ene af dem är presten, fortfor Ellen bleknande; – och han ser så sträng och mörk ut. Gud, hvad jag är rädd! – Din fjolla! Hvarför fruktar du presten mer än någon annan? sade Ingrid. – Så, unge herre, låt mig nu försigtigt hjelpa er på med rocken, och jag hoppas, att er arm i morgon bittida skall vara frisk. Ellen hade ej misstagit sig. Tvenne personer hade nyss gått igenom grinden och syntes nu, vadande i snön, närma sig Ingrids koja. Den ene af dem var kyrkoherden magister Suenonius i full embetsskrud, med bibeln under armen. Den andre, som troget klef i de fotspår, Hans Vördighet trampat, var äfven en betydlig person i samhället, nämligen länsmannen Askelin. Äfven han var klädd i embetsdrägt. Tåget tog sig så högtidligt ut, medan det klefjade framåt genom snödrifvorna, att det kunde skrämt en erfarnare person än Ellen, helst om man närmare gifvit akt på det dystra och hotande uttrycket i prestens svartmuskiga ansigte. – Käre bror går alltför fort, sade den tjocke och i tunga kragstöflor utstyrde länsmannen pustande. – Vi komma tids nog in i den kulan ändå. Förlåt mig, käre bror, men jag måste be dig stanna ett ögonblick och låta mig hemta anden. Pu! Ursäkta, att jag frågar ännu en gång ... kära bror vet, att jag icke är rädd för sjelfve Fan ... men är du väl beväpnad med andans vapen? – Helvetets portar skola icke vara oss öfvermäktiga, svarade Suenonius. – Frukta icke, bror Jöns! – Frukta? Hvem talar om fruktan? Tror kära bror, att jag är rädd? Jag påyrkar endast försigtighet. Försigtighet är alla dygders moder.
Att se den stora vida världen och icke blott få höra talas om den! Hvem har ej drömt den ungdomsdrömmen? Hvem har ej hyst det ungdomshoppet? (Under föregående och följande scen försiggår detta: först försvinna barnens skor; sedan leksakerna; därpå kläderna; allt detta så småningom.) LÄKAREN. Du skall få resa! SMEDEN. Säg hur! Med hvem? På hvad? LÄKAREN. Med mig! SMEDEN. Jag visserligen hört att förr i världen Vår Herre vandrade på jorden kring och gjorde mänskobarnen lyckliga! Men att i våra dagar af folkupplysning och af kättersk otro, ett sådant underverk än kunde ske, det trodde jag dock aldrig, doktor! LÄKAREN. Jo, underverk du skådar alla dagar och intill världens ända. När du ser hafvet stiga upp till skyn Och skyn sig sänka ner mot jorden, 15 när fröet läggs i mull och skjuter upp som planta, när blixten klyfver trän och solen smälter isar, när tungan talar ord och hjärnan tänker tankar, då ske där underverk ännu i dag och alla dagar. SMEDEN. Säg, kan du trolla, doktor? LÄKAREN. Ja, jag, så väl som du! När du en kvinna ser så ful som synden, så ond som etter, skarp som gift, och du i henne ser den sköna, den goda, änglalika, rena, då trollar du! När nyss uti ditt minnes gömslen du väckte upp de döda små, att du dem tydligt skilde från hvarandra och gaf mig deras bilder lefvande, att jag dem såg och deras röster hörde, då väckte du de döda upp, då kunde du ju trolla! (Han tager fram en dödskalle ur fickan.) Se här den trollask oss naturen gaf! I denna kapsel låg där nyligen en gråhvit massa fosforhaltigt fett! Igenom dessa runda hålor sig trängde ljusets strålar, och genom dessa ljudets, igenom dessa luktens, smakens; och när de råkades där inne, 16 de lämnade hvar en sitt aftryck, hos några skarpare, hos andra mindre. Så kopplas de, förenas, söndras, och afla af sig, om där blir befruktning där har du hela tankemekaniken i stark förkortning efter önskan af publiken! (Barnens sängar försvinna.
Dessa skäl hindra mig att biträda pluralitetens inom Utskottet förslag, i afseende å det föreslagna bötes-beloppet; deremot anser jag lika så billigt som ändamålsenligt, alt en straff-bestämmelse fastställes, för alt ej lemna omförmtilde okynne ostraffadt, och skulle med anledning deraf vilja föreslå enahanda böter, som i 20 Cap. 6 §. Missgernings-Balken äro bestämde, eller 5 daler silfvermynt.” Af Herr Ekholm: ”Då jag för min del anser bräckande af andras fensterrutor medelst kastning utifrån vara en ännu vådligare förbrytelse, då den af flere likasinnade deltagare utföres, anser jag, i öfverensstämmelse med Bih. till R. S. Fröt. 1840. 7 Sami. 1 Afd, i3 Häftet. 5 j8 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 4&' rätta förståndet af 20 Cap. Missgernings-Balken, följande tillägg böra ega rum vid det af Utskottet föreslagna stadgande: ”Sälla sig flere tillsammans att ”be°-å sådan gerning, vare straff, som om hemfrid i 20 Cap. Missgernings”Balken skiljes.” N:o 48. Ank. till Exp. Utsk den it Maj, kl. 6 e. m. Betänkande öfver väckta motioner om åtskilliga ändringar i Concurs-lagen. Vid denna Riksdag hafva motioner, alt Concurs-lagen af den 12 Mars 1830 måtte i vissa delar ändras, blifvit väckte, inom Välloflige BorgareStåndet, af Herr G. Moberg samt i Hedervärda Bonde Ståndet af Riksdagsfullmägtige Olof Persson från Gefleborgs och Henric Hansson från Elfsborgs Län. Då Lag-Utskottet„ till följd af ei hällne remisser, nu går att redogöra för dessa motioners innehåll och deröfver sitt utlåtande afgifva, anser Utskottet lämpligt att, serskildt för hvarje §., hvars förändring blifvit yrkad, upptaga de i sådant ändamål gjorda anmärkningar och förslag, omedelbart åtföljda af Utskottets mening i ämnet. 2 Cap. 30 §.