Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Å gästgifveri, der rörelsen är mellan flere åboer fördelad, skall en, af kronobetjent påtecknad, uppgift om den tid, hvardera åboen är till bränvinsutskänkning berättigad, vara anslagen hos den, som för tillfället försäljningsrätten utöfvar, och hos honom, under samma tid, jemväl skylt vara anbragt, på sätt i § 39 föreskrifves. § (42) 43. Öfverträdes förbud som i § 27 gifvet är, vare lag som i § 41 sägs. § (44) 45. Idkar någen minuthandel med eller utskänkning af bränvin å annat ställe, än dertill uppgifvet är, eller tillåter den, som icke är till utskänkning berättigad, att, då han i parti eller genom minuthandel säljer bränvin, något af det sålda på försäljningsstället förtäres, eller afhemtas i mindre belopp än han är berättigad att föryttra, eller förbryter sig den, som till minuthandel med eller utskänkning af bränvin berättigad är, mot § 25 mom. 1 eller 2, § 28 mom. 2 eller 3, eller § 31; 28 Sammans, lien ilin.-, Lagsamt Allm, Besv.- och EkonUtskottets Bet. N:o 11. böte första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, samt andra gången från 30 till och med 60 R:dr, och vare dessutom andra gången sin minuthandelseller utskänkningsrätt förlustig. ~ O Öfverträdes det förhud, som i § 25 mom. 3 gifvet är; vare bot första gången från och med 15 till och med 30 R:dr, andra gången från 30 till och med 60 R:dr samt tredje och följande gånger från 60 till och med 120 R:dr. Det medförda bränvinet vare derjemte förbrutet. Säljes dervid mindre än 15 kannor; ansvare förbrytaren tillika enligt § 41. § (45) 46. Handlande, som mot § 32 sig förbryter, böte första och andra gången enligt § 45 och håfve andra gången dessutom sin handelsrättighet förverkat. § (45) 46.
Det kraftigaste skäl för afslag å motionen är dock, att ett sammandragsprot. kunde medföra verkligen vilseledande fölider. Vi se huru tiduingsreferaterna öfver våra för H. II. 24 Den 17 December. handlingar nu utfalla; månne ej dessa böra tjena oss till varning. En prot.-förande kan val, äfven han, tänkas hysa en viss förkärlek för somliga talare, ovilja mot andra; följden blifver då, att prot., i afs. å en talare af den sednare kategorien, endast me.d ett par ord angifvet' »N. N. talade för eller emot saken», hvartill kanske bifogas ett eller annat af talarens svagaste skäl, alldeles som Hr Cederschiöld sagt, att Exped.Utsk. gjort med hans motion i ett nyss afgjordt Bet. De talare deremot, som protokollisten gillade, desse finge sina anföranden väl och fullständigt intagne. Icke kan ett sådant sätt att referera vara hvarken nyttigt eller uplysande. Men, säger motionären, dea sorn ville, får sjelf in extenso införa sitt yttrande. Jag hemställer till Eder, M. Hrr, luiru ett sådant prot. komme att se ut! Den enes yttrande innehölle kanske 2 eller 3 rader, under det en annans, sorn i verkligheten hvarken varit längre eller fullständigare, utdrages på Hera sidor! Möjligen blefve det sålunda de, hvilkas upgifter vore af minsta värde, som skyldrade med dc utförligaste anföranden. På dessa skäl vågar jag tro, det Utsk:t baft fullkomligt rätt, dä det afstyrkt bifall till Hr Cederschiölds motion, och hoppas jag att denna min åsigt äfven skall af R. o. Ad. biträdas. Detta yttrande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af 2:ne Kongl. Maj:ts OfversteKammarjunkare, Frih. Knut Philip Bonde och Grefve Robert Axel von Rosen, hvilka å Kongl. Maj:ts Höga vägnar inbjödo II. Exc. Hr Gr. o, Landtm, samt R. o. Ad. genom Deputerade alt bevista H. K. II.
Med den kännedom jag såsom Ledamot af Stats-Utstoltcts Afdelning för Riksgälds-Werke! haft tillfälle inhämta om Fullmägliges Befattningar och åligganden dcrwid, anser jag dec wara nödvändigt att Styrelsen alltid förblifwer pä det ställe, der Werter är. — Rikets Högloft. Ständers Reglemente för Riksgälds-Contoiret förestrifwer: Att Fullmägtige stola föra Öfwer - Styrelsen sä wäl af Rikvgälds - Werkct, som General Asst» stance, Contoirct, samt halla desa Werk i den jemna och oafbmna gäng, som med andamalet af deras - ilsz Den 6 Julik. ras inrättning instämmer, äfwensom att widtaga de åtgärder, hwilka till befrämjande af RiksgäldsWerkets rakt, säkerhet och förmän pröswas nödige. ( L Art.) Att Fullmägtige, beträffande RiksgäldsContoirets Utlandsta Gäld och den dermed gemenskap ägande Waxel-rörelse stola ställa sig till efterrättelse den särstildta Instruktion, som derom af Riksens Ständers Stats-Utstolt utfärdas: (7 Art6 §) Att Fullmägtige böra till öfwerläggning om Werkets angelägenheter sammanträda minst twenne Sangor i weckan, äfwen oftare, om arendernes beskaffenhet och vafbrutna gäng sadant stulle fordra. Att i händelse af Eldswäda inom Stadens Broar äro Fullmägtige sielfkallade att infinna, sig i Contoiret.
Angående att BorgareStåndet instämt uti Rid-’ derskapets och Adelns den 17 Februarii fatta* de B ''lut, rörande åtskilliga omständigheter, hvilka af Riksens Ständers Utskott borde iakttagas, till beredande af en hastigare tryckning af de från Utskotten utgående Handlingar och Expeditioner: Angående Bifall till det af StatsUtskottet föreslagne senare Alternativ, rörande Medels anslående i och för Isländska Handskrifters Öfversättande: Om Bifall till StatsUtslzoitets Yttrande, angående införskrifning af Utländsk Spannmål} hvarjemte BorgareStåndet uppdragit åtg dess Enskildta Besvärs-Utskott, att föreslå en underdånig Ansökningtill Kongl. Maj:t, om upphäfvande af den Författning , hvarigenom Handlande i Städerne blifvit vid ansvar ålagde, att hålla Städernes och Landets Innevånare Ut. ländsk Spannmål tillhanda. Från Heder vår da BondeStandet: Af den 2 dennes: Om Bifall till StatsUtshot. tets Betänkande, angående liqviderandet af UndsättningsSpannmål. Om Godkännande af ExpeditionsUtskottets För. slag till underdånig Skrifvelse till Kgl. Maj:t, angående Lån af Allmänna Medel för fullboj^ dandet af Hamnbyggnaden i Malmö: Om Rembs till det Serskildta Utskottet af ett Memorial af Riksdagsmannen Anders Sandsten, från Jönköpings Län: Om Godkännande af ExpeditionsUtskottets Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t uti 25 serskildta Mål; Om Bifall till följande Utskotts Utlåtanden: Uran StatsUtskottet, angående; 1:0 Förvaltning af Kronans UpplagsMagazin. 2:0 Lånerättighet j ManufacturDisconten för SkeppshvarfsÄgare. 3:0 Förbud mot införskrifning af Utländsk Spannmål. Från Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomi^ Utskotten, angående: 1:0
Då man å ömse sidor uttalat sina meningar, så må väl lill de öfriga Stånden komma, icke blott dc tankar, hvilka Gr. von Stedingk och Hr Prytz yttrat, utan äfven de motsatta. Det sades nyss alt om vår lära vore så klen, att den icke tålte anmärkmr, så vore den icke mycket värd. Jag skulle tro, att om Gr. von Stedingks motion icke tål vid hvarjehanda invändningar, så är hon icke heller särdeles väl grundad. Då torde det vara nyttigt, att de anmärkmr som deremot blifvit gjorda äfven komma till de öfriga Ståndens kännedom. Hr Gripenstedt: För min del anser jag ingen nytta vara att denna högst vidlyftiga diskussion utskrifves och skickas till de öfriga Stånden, ty min tro är att de öfriga Stånden taga föga kännedom af diskussionen. Dä diskussionen kommer till Ulsk. 520 Den 29 December f. m. och der blir pröfvad, samt måhända ingår uti moliverna för (Jlskis lilleller afstyrkande, så tycker jag ali della är all den nytta, som man kan påräkna af diskussionen; men alt skicka den til! de öfriga Slånden tror jag vore ett onödigt, ehuru ganska drygt arbete. Gr. von Platen: Då jag anhöll att resten af de i tlag hållna yttranden skulle äfven få communiceras de öfriga Stånden, så var sådant endast en följd af det beslut R. o. Ad. fattat i afseende på Rr Prytz’s anmärkmr. Jag delar helt och hållet Hr Gripenstedts åsigt att diskussionens utskrifning är eli onödigt arbete, men jag tror att rättvisan fordrar ali, om anmärkmr i en riktning sändas, äfven anmärkmr som äro gjorda deremot måtte medfölja. Helst skulle jag dock se, att Hr Prytz ville afstå ifrån sin begäran om communicalion af hans yttrande. I annat fall anser jag att allt eller intet bör communiceras. Hr Prytz:
Ébpggnaber å lanbet, font blifmit eller btifma branbförfäfrabe, böra icfe färs ffilbt efter branbförfäfringdfuntmanS belopp till SSemidning anfeS; hvaremot be huö, pmilfa på luftjtäUen eller anbra bernteb jemförliga ntinbre lägenheter blifmit uppförbe och beraf utgöra egentliga märbet, fiola, ont be äro branbförfäfrabe, uppffattad niinjf till bet märbe, l)marti(l be blifmit uti allmänna inhemffa SSranb 2öib ben uppffattning af faftigtjeter, font, efter itu ftabgabe grunber, förft anftätleö, åligger bet 2tamingSs$onimitteerne, att lifa noggrannt font aHmarligt utreba od) i protofottet antecfna be orfafer, ^trilla funnat åjkbfontma föränbring i faftighetdmärbet, od) meb omforg tillfe, att alltib märbet må få befiämmaé, att alta ntebborgare i famhället, i förf)å(lanbe till beråd egenbom, lifa beffattad. § 72. i:o 28ib SSrufd od) SBergmerfd märbering beftämmed förft od) färffitbt märs bet å alla bernnber tpbanbe Remman, Omarnar, @ågar, ^ifferier och anbra läs genl)eter, font till (anbtegenbont räfnad. 2:o gör 58ruf, anlagbe före bea i November 1847, od) hvida ide, på fatt od) i ben orbnittg, fåongl. görotönittgeit af ben 27 5lprii 1846, angåenbe ©tång* jernd Söib fåbatt tvärberittg af tidtverfniitgeit, för l)tvilfett pivarje ortd f)antmarffattä
Att deremot Staten nu skulle gifva tillskott åt församlingar, hvilka, såsom den nådiga Propositionen upplyser, gjort intet för sitt folkskoleväsende eller till och med samlat fonder af den dem skänkta delen af skyddsafgiften, skulle icke kunna ur någon synpunkt försvaras. På folkskolelärarnes ställning i allmänhet synes det blifva af vida mera fördelaktig inverkan, om hvar och en af dem är tryggad af ett faststäldt minimum, än om en mindre del redan bergade skulle, genom Statens åtgärd, komma i åtnjutande af bättre lönevilkor, vida utöfver det nu föreslagna löneminimum, under det att det stora flertalet kämpade med nöd och betryck, såsom åtnjtande en lön långt under detta samma minimum. Yid beräkningen af de bidrag, församlingarne förbinda sig att lemna för lönens fyllande till det stadgade minimum, torde afkomsten af donationer, som kunna vara tili skolans behof gifna, få i bidraget inräknas, för så vidt som de trädt i stället för bestämda afgiftei’, hvilka eljest bort till folkskolekassan utgå, äfvensom kostnaderna för skolor, inrättade af enskilde personer inom församlingen, endast till så stor del, som motsvarar beloppet af sådana afgifter, som af dem eljest bort till folkskolekassan betalas. Då på mångå ställen, till följd af lokala förhållanden, fasta skolor icke kunnat med fördel inrättas, utan man måst nöja sig med ambulatoriska skolor, bör ifrågaställa löneförbättring tillkomma såväl de vid de ambulatoriska, som fasta folskolorna anställde examinerade lärare. De upplysningar, som äro tillgängliga, lemna väl icke full ledning att bestämma den behöniga anslagssumman; dock synes, enär, enligt en uppgift af år 1856, 1,047 folkskolelärare voro tillika antingen prestmän eller klockare, hvilka i allmänhet kunna anses vara bergade och således mindre i behof af ifrågavarande statsbidrag samt dessutom ett icke obetydligt antal lärare, utan bidrag af statsmedel, innehafva löner, uppgående till nu ifrågavarande belopp, icke mera än högst två tredjedelar af de examinerade folkskolelärarne behöfva nu föreslagna lönefyllnad.
för kvartalet, med 85 öre pr petitrad (10 stafvelser). IdunsModeoch Mönstertidning För » Platssökande » och ' Lediga platser&gt; 1 kr. postarvodet inberäknadt. Utländska annonser 70 öre pr petitrad. Redaktör o c h utgifvare: FKITHIOF HELLBERG. Träffas å byrån kl. 9 — 10 A l m. Telef. Lösnummerpris: 15 öre (vid kompletteringar). Boldr.-Aldicb. Prenumeration sker i landsorten k postanstalt, i Stockholm hos redaktionen. 1 Emily Crawford. r^mily till Crawford — Paaf blodtörstiga folkhopar riserkorrespondenten beherskade Paris världsbladet interviewa News — har Daily praktiskt bevisat riktigheten älsklingssats, gifves af sin att ingenting, » det som en chefer, medan rådplägning Ville. för att kommunens i de höllo Hotel de (Mrs. Crawford b l e f emellertid ej en enda gång man kan göra, som också under ej utförolämpad eller till gaste misshandlad.) en kvinna förmår rätta, o c h det finnes och m e d m y c k e t, som är mera utförbart kvinna än for en för en m a n. » dessa sätt Den på rin25 maj samma år bevistade riska skräckdagar hon den histodebatten i nationalH o n beträdde tidningsförsamlingen i Versailles. korrespondentens o c h reFrån tidigt på morgonen porterns bana på en tid, till midnatt då denna ansågs fullständen griljerade digt Thiers otillgänglig för det satth o n i loge, som af personlig vän» svagare » k ö D e t, o c h hon skap har henne. E m i l y Crawford bär det mest lysande namnet inatt hade utverkat natten åt med skrifva o c h var klockan åtta på morgonen i kvinliga journastånd att — utan att hon listvärlden, på samma gång under själfva debatten ansom tecknat o m den hon är en af de mest ett ord — sända framstående korrespondensin tidning ett detaljeradt terna i Englands o c h A m e - referat rikas press. dagens märkliga sammanaf den föregående träde.
Varligt vecklade hon upp små bylten och skynken — där låg den hvita söndagsklädningen — spetsen var afrifven vid halsen — den feta, rörliga, lilla halsen! Och det otåliga hufvudet, de stora ögonen, som iakttogo och spejade, hela den upprätta hållningen — en liten kvinna i smått — alltid lyssnande, girig på tillvaron ... Här en ljusröd hvardagskolt — en liten en med korta ärmar, solkad en smul — och doften, doften, den fanns där ännu — en svag lukt af barnkropp och rosenblad — eller kanske anade hon det blott! Och leendet — leendet, det förtjusande, strålande leendet med lockande löften och gåtfulla glimtar i gråblå pupiller! Som kunde komma plötsligt likt ett fall af många stjärnor i skum natt. Gud — o Gud. — Hon höll klädningen upp mot ljuset, och långsamt fylldes den af kött och blod, af mjuka, runda lemmar, af verkliga små feta armar och händer, som kramade och klappade och sleto och trummade ... Därunder rörde sig fasta, käcka fötter, och öfver log ett ansikte med tusen små miner eller föll tills mungiporna af plötslig sorg hängde ned på hakan. Länge hade hon sutit och stirrat på det dammiga vindsfönstret. Hvad drog igenom hennes själ? Endast den vet, som pejlat det hemlighetsfulla djupet af tvännes lif i ett. En ljuf, fast förnimmelse, en stark lifskänsla, en vaknande, svindlande ömhet. En ny kärlek med det nya barnet! Förvandlingen försiggick utan hennes direkta medvetande. Det, som nyss synts henne vara lifvets största värde, upplöstes och dunstade glanslöst bort. Nya melodier öfverröstade de gamla, sakta söndersletos trådarna, som spunnits mellan henne och den yttre kraftsjudande världen, och nya fina band växte ut och omslöto hennes väsen, slingrade sig kring hennes innersta jag, som var något annat än hennes tänkande, viljande, arbetande jag. Stilla, ömt och leende kysste hon de små plaggen. Med samma förströdda leende på läpparne och i ögonen gick hon ned, och nu kommo nya tankar, lätta, bärande tankar. — Jag skall åter få ett barn, ett barn!
Men i denna punkt förekommer ett annat ställe, hvars förtydligande är af vigt, så att det ej må blifva missförstådt, nemligen stadgandet om underlättande af gammal gälds omskrifning genom äldre inteckningars öfverflyttning. Utskottet säger visserligen, att det för sådan omskrifning skall 266 Den 5 Mars f. m. vara tillräckligt, att lånsökanderne vid första anmälan i bestyrkta afskrifter förete de äldre lånedocumenterne, hvilka sedermera, liksom i alla allmänna cassör, der lån omsättas i nya pantegares namn, skola emottagas emot serskilde skuldförbindelser, upptagande ansvarigheten för de förbindelser förra låntagarne sig utfäst, tillika med de nya vilkor, som för de här ifrågavarande lånen äro utstakade. Men då Utskottet i sjelfva Reglementet för utlåningen inskränkt sig till den föreskrift, att till undvikande of ny kostnad för låntagarne all möjlig med RiksgäldsContorels fullkomliga säkerhet förenlig lättnad bör beredas för låns öfverflyttande på redan varande inteckningar, och obestämdheten i detta stadgande kan föranleda missförstånd, som skulle försvåra dylika öfverflyttningar, hade jag vid återremissen af förslå Betänkandet föreslagit bestämdt utsättande i Reglementet af de vilkor, hvarunder omskrifning af gammal gäld skulle få ega rum. Denna mening har Utskottet emedlertid icke gillat; men. ehuru jag anser saken af den vigt, att jag icke kunnat undgå, att nu i förbigående ånyo upptaga denna anmärkning, vill jag likväl icke, sedan två Stånd redan fattat deras beslut med bifall till Utskottets förslag, förorsaka någon söndring i RiksStåndens beslut medelst yrkande af en så hufvudsaklig förändring i förslaget, som den, att alla vilkor för gälds omskrifning skulle Den 5 Mars f. m. 267 i Reglementet intagas. Deremot måste jag, på det RiksgäldsConlorets Fullmiägtige genom redactionen af den ifrågavarande punkten icke må anse sig förhindrade att uppfylla Utskottets sannolika afsigt, göra en annan anmärkning emot sednare momentet. Der slår:
N:o o.?,. sakna Utskotten alltså skäl att understödja hvad i Motionerne härom blifvit yrkadt, utan tillstyrka i stället, att sådant måtte lemnäs utan afseende. 2. Hvad dernäst angår en jenmare fördelning och eu hillig jemkning uti det Posthemmanen nu åliggande Postf orings besvär et, så bör dervid, i Utskottens tanka, tagas i betraktande, att bördans olika tyngd, der den nu, genom i senare tider förändrade förhållanden, kan anses vara i intr eller mindre grad orättvist tryckande, beror icke blott af den längre eller oftare påkommande skjutsningen, utan ock af olika localförhållandeu, såsom svära vägar, mötande vattendrag och flere andra naturhinder, samt att densamma äfven bör mätas efter hemmanens läge i olika orter och det värde, Posthemmans-friheterne kunna ega, emedan friheten från ett åliggande bor jeinföras med den iner eller mindre ofra ifrågakommande, i stället ålagda Praestationen. Under så olika förhållanden anse Utskotten, att bordans jemnande ingalunda lian på ett rattvist satt vinnas genom en ofver allt till lika belopp för höjd Postf or ingslega, utan tro Utskotten den lämpligaste utvägen vara, att legan, jemte öfrigt understöd vid Postföringens fullgörande, sä vidt möjligt är, afpassas efter det olika oell verkliga behof af ersättning, som vid serskilda B edilin.- och Oec.-TJtsk. Bet. N:o 5.7. i5 stationer förefinnes, och Utskotten fS i sådant ändamål föreslå följande 3:ne utvägar, nemligen: Aj) att, pä ställen der, efter vederbörliga undersökningar , Kongl. Maj:t kan pröfva sådant nödigt, biträde i Skjutsningen måtte frän angränsande Hemman anskaffas.
R:dr hvardera, eller å ett sammanräknadt kapital-belopp af 88,000 R:dr, infrias 3,344,000: 3,168,000: — - „ med 3 proc. ränta, för upplånta medel till bestridande af kostnaderna för 1848 års krigsrustningar (Ser. A.), hvilka obligationer, sedan den 10 September 1848, skola inlösas efter 14 dagars föregången uppsägning, ... 226,500: — - „ med 4 proc. ränta, för dito dito (Ser. B.), sedan den 10 Juni 1849 uppsäghara till inlösen 3:ne månader efter uppsägningens verkställande, 205,000: — - „ med samma ränta för dito dito (Ser. C.), efter den 10 Juni 1850 dito dito, 74,750: — - „ med 4 c proc. ränta för dito dito (Ser. B.), förfallande till inlösen efter 6 månaders uppsägning, hvilken å obligationsinnehafvarens sida dock ej får ske förr, än den 10 Juni 1851, 500,000: — - Insatt fond till säkerhet för Götha kanals framtida underhållande, emot 5 procents ränta, 93,926: 93,926:
Vid denna angifvelseskrift fogades: dels ett Utdrag af Intecknings-Protokollet vid Lagtima Sommartinget med Långhundra Härad den 19 Juni 1851, innehållande, att Bruksägaren G. Sjöquist skriftligen begärt, att för en uti bifogadt Intecknings-Protokoll hos Stockholms Rådstufvurätt den 19 förutgångne Maj omnämnd afbetalning, å Sextusen Rdr Banko, motsvarande belopp måtte dödas af Sjöquists till S. Heijkensköld eller Ordres utgifna och intecknade skuldförbindelse å Tiotusen Rdr samma mynt; för hvilket ändamål sistnämnda Protokoll jemväl intagits, utmärkande, att Bruksägaren Heijkensköld, i afsigt att vid vederbörlig
Kammarverk. Länets förmedlade hemmanstal, som år 1847 utgjorde 3.365T% mantal, har ökats till 3365|§ mantalTillökningen af T'^ mantal har uppkommit genom förnyad skattläggning af kronohemmanet N:o 4 Norrböda på Öland. Genom verkställde skatteköp har antalet af kronohemman blifvit förminskad t från 221 till 157f, och skattehemmanen hafva vunnit en motsvarande ökning. Taxeringsvärdet af Länets fastigheter, som år 1847 uppgick till 16,768,739 R:dr, har ökat sig med 160,057 R:dr, eller till 16,928,796 R:dr Banko. Allmänna bevillningen har från 79,747 R:dr 38 sk. 9 rst., som utgjorde dess belopp år 1847, ökat sig till 84,621 R:dr 2 3 sk. Tillökningen har uppkommit hufvudsakligen genom förhöjd beräkning af bränvinsbränningsafgifterne. Antalet af backstugor har ökat sig från 4,428 till 4,724. 14 25 14 nya tullmjölqvarnar hafva blifvit skattlagde. Antalet af sådana qvarnar år 1847 var 192 med 360 par stenar, men utgjorde år 1850 206 med 385 par stenar. Genom skattläggning af 5 nya tullsågar har antalet af sådane inrättningar stigit från 211 lill 216 stycken. Väghållningsbesväret är beräknadt till olika belopp i olika trakter af Länet. I medeltal skulle deraf belöpa på hvarje hemman nära 11 R:dr B:ko.
Härvidlag kan den af den uppspirande kärlekens äro så ö m t å l i g a, att d e — och alltför röring. åligger honom att o f t a, af sig själf, måtte ej mången, » då att moderns ju i komma dit styr sina steg. » Var därför mor hvad i ditt hem i så s m å villkor Ofta händer ju, att lefnågon såsom maka och d u vill, att din dotter en g å n g skall på någon s o m k u n n e n, g ö r e n i tid n å g o t för att drag a deras håg åt ett annat o c h bättre håll! Men ej de för alla u n g a Huru unga nästan af flickor, äro omständigheterna stämda. aldrig motsatta med », många döttrarna familjens hem högst könet, ock dels ej ens så af finnas med n e, af t a n k l ö s v a n a eller b l o t t o c h b a r t mänsklig fåfänga. Finnas söner, i ett blir enformighet. Du goda, kärlek arma mor, din dotter gå ut i främmande, vägen du till där ingen utom hvad två finna goda och — Kanske plikt, säkert att själf o c h då bäst! du finhenne. fyller Sedan artiklarne varit för du kanske tillkänna sets kronor jag, din — icke blott rätt till glädje och därför att u n g d o m e n däraf, u t a n — täflingsvi alla intresoch omgående angående eller ensam hysa Men härmisstag. förströelse, har o c h kanske ej minst — behof därmedmänniska. medmänniska en L å t o m oss föreställa oss den b l o m m a n d e, doftande hyacinten, varRedaktionen. sådana personer, hvilka principielt • tala na och ogillande o m s e d e n att blomstersmycka d e aflidnes sista h v i l o r u m, k u n - troligen ej rande ska, undgå att erfara en känsla vid anblicken doftande blommor välgö- af en m e d öfverhöljd frilikkista eller n y u p p k a s t a d graf.