Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Åtta dagar derefter höll Pechlins resvagn utanför porten af det hus, Curt ägde och bebodde i den lilla staden. Generalen satt qvar i vagnen. Kort derpå befann Curt sig vid hans sida, och vagnen rullade af, genom östra tullporten, åt Stockholmsvägen. SJUTTONDE KAPITLET. Svenske kronprinsen Gustafs, af huset HolsteinGottorp, biläger med danska kronprinsessan Sophia Magdalena firades med en lång kedja af fester och lustbarheter. Än var det en präktig måltid, enligt tidens sed, i flera anrättningar, än en illumination i hufvudstaden eller i parkerna vid lustslotten, än en gala-bal, än en maskerad, än en konsert, än ett galaspektakel, än en cour hos de nyförmälde eller deras höga föräldrar. Allt var glädje och gamman. Hofvet jubilerade under kanonernas dån, – menigheten, som vanligt, under välsignelser och förhoppningar. Ingens fröjd var så hjertlig och så oblandad, som den fromme konungens. Fadershjertats hela huldhet afspeglade sig i de blickar, han med välbehag fästade på sin sköna sonhustru, och hon både kände och visade, att hon i honom återfunnit en annan far, i stället för den, hon nyss förlorat. Ömhet fanns åter icke i drottningens lynne. Hennes äldste sons giftermål med grannrikets konungadotter var henne väl angenämt, af politiska skäl, men hon hvarken ville eller kunde glömma, att hon sjelf var första personen, i egenskap både af drottning, moder och snille. Obevekligen strängt mönstrade hon kronprinssessans utseende, sätt att vara och själsegenskaper: fann för litet lif i det första, för mycken blyghet i det andra, brist på öfverlägsenhet i de sistnämnda. Hon lät sonhustrun rätt tydligt märka sitt missnöje med dessa iakttagelser, och denna blef i följd deraf endast mera försagd, sluten, besvärad i svärmoderns närvaro. Kronprinsen slösade förbindlighet på sin gemål, men kärleken uttrycker sig ej med så oafbrutet sirliga ord, så teatraliskt afmätta åtbörder. Äkta ståndet var för hans tjugu år någonting så nytt, så främmande.
Återstår nu endast att beröra den af Utsk., såsom en sannolik följd af ifrågavar:de stadgandes införande, framställda omständighet, att det ovilkorlig» åläggandet af en sådan skyldighet skulle motverka bildandet af ett bolag för utförandet af den ifrågasatta jernvägsanläggningen. Detta Utsk:s påstående anser jag vara lika ogrundadt som det är omotiveradt. Jag föreställer mig nemi., att om något bolag kan åtaga sig arbetets utförande på de af Staten föreskiifna vilkor, så skall det icke heller finnas obenäget att för upfyllandct af dessa vilkor ställa behörig säkerhet, och får dessutom erinra, att denna säkerhet hvarken behöfver ställas vid företagets Den i September. €33 början, ej eller motsvara banans hela värde, ly, hvad det sistnämnde beträffar, mäste vi ihågkomma, att åtskilliga och ganska väsendtliga delar af anläggningen äro af sådan beskaffenhet, att de dels icke kunna helt och hållet förfalla och dels alltid måste bibehålla ett betydligt värde, sä att den ifrågaställde säkerheten icke behöfde ställas till pä långt när jernvägens hela värde. Hvad åter tiden för denna säkerhets ställande beträffar, så behöfver den ingalunda inträffa vid bolagets stiftande, utan Regeringen kan bestämma denna tid, till så långt före oktrojtidens slut, att de sista årens utdelning å aktierne skulle betrygga Statens rätt, i händelse bolaget icke ville eller vore oförmöget alt då ställa den bestämda säkerheten. Endast beskaffenheten af denna säkerhet behöfde vid bolagets stiftande bestämmas och otti tiden för säkerhetens ställande skulle utsättas t. ex. lill det 35:te äret efter bolagets början, så återstodo 5 års utdelning, ifall den bestämda säkerheten icke kunde pratsteras. Således torde man finna, att Utskis förmenande att man genom eli sådant stadgande skulle motarbeta något bolags stiftande, saknar all befogenhet.
Maj:t genom nådiga Skrifvelsen den 30 Maj 1857 föreslog Rikets Ständer antagande af denna grundsats, möttes förslaget, särdeles med afseende på. ofvananmärkta särskilda förhållanden med de Norrländska länen, för hvilkas kronoåboer nyttjanderätten till skogen, intilldess den blifvit till regelbunden hushållning indelad, genom det föreslagna stagandet skulle hafva blifvit inskränkt, af sådant motstånd och så skiljaktiga meningar, att hvarken den föreslagna grundsatsen eller någon annan i dess ställe af Rikets Ständer antogs. Bonde Ståndet i dess ofvanberörda underdåniga skrifvelse den 27 Februari 1858 anmälde, ätt Ståndet för sin del beslutat, att innehafvare af kronohemman och lägenheter, hvilka besittas med stadgad åborätt, borde i afseende på dispositionen öfver de till dessa hemman och lägenheter hörande skogar, bibehållas vid samma rätt, som de hittills åtnjutit. Kammar-kollegium, som i dess utlåtande den 23 November 1859 tillstyrkt, att den genom Kongl. Brefvet den 11 April 1844 kronoåboerne i Westeroch Norrbottens län medgifna rättighet till timmerhygge för afsalu å deras afvittrade skogar måtte utsträckas till Gefleborgs, WesterNorrlands och Jemtlands län, har äfven ansett, att kronoåboerne i nämnda fem län borde bibehållas vid såväl denna som förut dem medgifna särskilda rättigheter, och att, i följd deraf, ofvan anförda allmänna grundsats borde, i fråga Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Best'.- och Ekon.-Btsk. Betänkande N:o 50. 45 om Iboens rätt till skogen innan indelning skett, gälla allenast för södra och mellersta delarne af riket.
Regerings Formen, att utländske män måtte kunna till Lärare vid Rikets Läroverk antagas, och likaledes till Språkoch Exercitii-mästare samt idkare af de fria konsterna; så emedan det Högvördige PresteStåndet, med antagande af det sednare af dessa förslag, afslagit det förra, hvilket föranledt Constitutions Utskottet att, till meningens nödvändiga fyllande flytta orden utländske män från det förra till det sednare förslaget, och Ridderskapet och Adeln ansåg en sådan flyttning utgöra en icke tillåtlig förändring i redactionen, samt i följe deraf förslaget om Språk och Exercitii mästare samt Konst idkare icke annat kunna än förfalla; Beslöt Ridderskapet och Adeln att 28. §. Regerings formen skulle, i hvad detta förslag angår, förblifva vid sin förra lydelse oförändrad. Ut supra. Ex Protocollo, A: G: Silverstolpe. 4t 690 Bilagor till protokollet den 3 Juli 1815 8. Julii i Beredn:3 Regering s-Formen. 10. §. Är alltid ett Vederbörandes hörande nödvändigt, och är det alltid möjligt? I hvilka fall är det nödvändigt? Skall hvart mål ovilkorligen genomgå Allmänna Beredningen ? <28. §.4 Föreslås att 1809 års förslag rörande Utländske Lärdes möjliga användande vid våra Läroverk, å nyo tillstyrkes.) 37. §.5 Att förslaget om Adoption och Naturalisation åter till styrkes. Äfven att förslag uppgöres huru skall förhållas med rättigheten till Adelskap efter en afgående. 60. §.° Föreslås en bestämning af begreppen om Monopolium, Privilegium, och Dispense. 38. §.7 Föreslås en förändring af stadgandet att Stats Secreterare, som efter vägrad Contrasignation nedlagt sitt Embete, ej må återtaga det förr än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat. Föreslås8 ett nytt stadgande i Reg: Formen om möjligheten af Utlänningars Naturalisation till Svenske Medborgare, och vilkoren för densamma.
Riksdaler blifvit anslagne till utförande af nu trafikerade stambanor, och förhållandena med hvarje dag allt tydligare ådagalägga landets behof att tillgodogöra sig fördelarne af dessa anläggningar, det skulle vara mindre förenligt med god hushållning hos dem, som deröfver bestämma 40 Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition N'o 47. att, genom förvägrande af en tillfällig kredit, sätta jernvägen ur stånd, alt till sin och hein landets fromma uppmuntra den trafik, som nu, derest man aktar på dess fordringar, vill framträda. Det vore mer än nedslående, om förhållandena skulle tvinga till återgång från den redan beträdda vägen till trafikafgifternas nedsättning, men en sådan återgång blefve en nödvändig följd af den bristande transportförmågan, ty det är klart, att om varor tillströmma i större mängd än som kan befordras genom de transportmedel jernvägen förmår anskaffa, klokheten bjuder att till förmån för inkomsterna försigtigt höja fraktafgifterna nätt och jemnt så mycket, att för handen varande materiel har full sysselsättning med befordrandet af de varor, som, oaktadt de förhöjda fraktprisen, nödgas välja jernvägen såsom transportled. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormägtigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigstc tjenare och undersåte C. 0. Troilius. Stockholm den 26 Oktober 1865. Kongl. MajUs Nåd. Proposition N:o 41. 41 Protokoll ofver Civil-Är ende, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 1 December 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre Du Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Malmsten, Bredberg, thulstrup, Reuterskiöld och Carlson.
I^ojiui^omentL-OIiekon 1'rilrorre 6)//en^vcr/roL enmälte voll koredroA i underdani^iiet: t:o l"örvulk. "Det erÄittnin-^Iielopp 3,5oo Il:dr 8peeie, livilliet intill medlet ak är i8cs3, pä Arund af l^red88lut6t ined LnnunAariliet Oanmaril lien 2^ Nars 1660, ärligen krän Oamlia K ron un tillllutit 8ven8lra IleAerinAOn kor underlrällande ak 8ven8lca I Orarne pä Ililiet8 ve8tra lru8t krän 8ila»ern, till oclr ined I^al8teriio, vur numera, eenom ett melian 8ven8lia oell Dan^a IleAkrinAarne, den ^ ^Vpril 18^2, at'8lutadt i^urdraA, förnöjdt till io,oov ll:dr Fc/. /V.e ^ NA />/. /tVn/. /'ro^or. N// /!. »5l. r 8peeie8 ärligen, att af den Ilegeringen till den 8v6N8ka, ester lrvarje lralft ära förlöf, med 5,ooo Il:dr 8peeie8 utlretalaa. förvaltningen lremställcle nu, med anledning lräraf, örn ieke ll^ongl. Naj:t, lia nämnde eraättningamedel prirnitivt oelr allticl varit as86<lcle för nvlr^ggnad oelr underlräll as ofvanlrerörde avenaka s^rar, akulle i leader täekaa till
Den vore då, hvad förhållanderne Privata emellan beträffar, i sjelfva verket redan gjord, och det återstod blott att Banquen åter begynte sin function som YäxelBanque. På denna väg blefve den Skattdragande Undersåten skyddad för den fruktan att genom en Myntförbättring, hans utlagor till Staten skulle fördubblas, eller förvandlas från R:dr efter namnvärde till R:dr efter Silfvervärde: Likaledes öppnades för Statens Tjenstemän den utsigt, att deras Löner skulle blifva dem beräknade efter rigtiga och billiga grunder. Ett vilkor likväl återstår, som måste fyllas, innan man kan våga att öppna Banquens Hvalf och låta dess Silfver utgå i rörelsen; det är det af de Högloflige Utskotten uppgif - Den i5 jdpril. 565 uc villkoret af enskild och allmän hushållning. Grundvalarne för enskild hushållning äro flit och sparsamhet. Men vi födas icke med dessa egenskaper. De måste förverfvas och det är Styrelsen allena som kan hjelpa oss att förverfva dem. Till danande af fliten fordras ett rigtigt förhållande emellan behof och förmåga, till danande af sparsamhet, fordras möjligheten att behofven och förmågan i ett jemt förhållande kunna tillväxa. Men i ett Land, der, för att kunna föda sig med sina händers arbete, man nödgas söka deras samtycke, hvilka med samma slags arbete föda sig; der man ej får sälja sin Vara åt den som anmäler sig vara i behof deraf, utan åt privilegierade köpare eller mellanhandlare; der Näringarne äro satte i vilkorliga beroenden utaf hvarandra; der den enas verksamhet grundar sig på rättigheten, att hindra en annan uti sin verksamhet; der den Näringsidkaren, hvilken, vidgande kretsen för sin verksamhet, också naturligtvis måste låta sin apparenta eller så kallade synbara förmögenhet synas större, betalar Bevillning för flen, hvilken, med sin så kallade osynbara förmögenhet, på ett för de kortsynte osynbart sätt, deltager i den vidgade Näringens vinst; fins der, frågar jag, hvad som kan muntra och mana till flit; eller om flit, såsom product af fordna gynsammare förhållanden, redan skulle hafva varit i daning, kan den bibehållas?
Ingen fann någonsin unge John svårbedd eller grufvade sig för att anmoda honom. Han fordrade inga redogörelser öfver hvarför och hvartill, som hans fader gjort. – Ja, min käre Hall, eftersom du är god och frågar, vill jag erkänna, att ett lån på etthundrade riksdaler banco vore särdeles opportunt. Det kostar pengar att styra ut sina döttrar, skall jag säga, tilllade baronen af en särskild ingifvelse. John Hall hade fått tag i en knif, som låg tillhands på skrifbordet, och han började karfva och skära i den blanka mahognyskifvan. Han skar en djup fåra i bordet. – Skall fröken Marianne giftas? – Nej, det är inte henne det är fråga om, det är Constance. Baron Koskull synade omsorgsfullt sina välsoignerade naglar. – Så, farbror Koskull samtycker till giftermålet mellan fröken Constance och min kontorist? – Kontorist, bäste Hall, jag förstår platt inte meningen. – Jag menar Fredrik Damm. – Hvarifrån kan du ha hämtat en sådan idé? – Jag trodde, att de voro förlofvade, eftersom de sitta bakom fönstergardinerna och hviska med hvarandra. – Quelle idée! Inte låter jag Constance gifta sig med Fredrik Damm! – Hvem skall hon då gifta sig med? John försökte se likgiltig ut, men hans röst lät icke stadig. – Pardon, jag har inte sagt, att Constance skall gifta sig, blott att jag måste styra ut henne. Jag funderar på att skicka henne till Stockholm. Hennes syster Marianne har gjort stor succès vid hofvet, och jag är säker på att Constance skulle göra likaså. Här i Götheborg finnes endast ett konvenabelt parti för henne. John teg envist. Baron Koskull fortsatte i en nonchalant ton, som om orden oförvarandes undsluppit honom. – Och jag sade henne, att hon inte borde leka med elden. John Hall teg fortfarande, medan han täljde och skar i den dyrbara skrifbordsskifvan. – Hon var enfaldig nog att vilja göra dig jaloux i går aftse. »John Hall är så kallsinnig » John såg upp.
«Min mor har i sanning rätta – tänkte han nu –: «denna schåpiga Danska har aldrig älskat mig, kan icke älska och hvad som sämre är: hon begriper ej ens hvad som passar sig eller icke. Min mor har genomskådat henne; hon är dum, mycket dum . Ja, det är afgjordt: jag bör, jag skall skiljas vid henne!« Han läste sina bref. När han öppnade hertiginnans föll derur ett papper, skrifvet med drottningens egen hand. Hertiginnan skref: «Förlåt din yra svägerska, Sire, som aldrig åter«vinner drottningens vänskap, för det spratt, jag i «bästa välmening spelt henne, om äfven Ers Maj:t «vredgas. Hon hade nyss slutat konceptet till ett «bref till Ers Maj:t, och var i begrepp att öfverlemna «det, som vanligt, att renskrifvas af sin kammarfru, «Badins hustru, Olivia Ramström, då jag kom in i «drottningens rum, för att säga henne, att vi alla «hade våra bref färdiga och att ilbudet väntade. Jag «tyckte det var synd, att du, Sire, aldrig får se din «gemåls hjertans tankar och skrifsätt, utan under för«klädnaden af en främmande renskrift, i synnerhet «som jag med ledsnad hört vår svärmor, enkedrott«ningen, påstå, att din gemål ej är i stånd att sätta «en förnuftig tanka på papperet, och att hvarje lyck«ligt uttryck är en uppfinning af renskrifverskan. «Jag ryckte derföre med våld sjelfva konceptet ur «drottningens hand, sprang min väg och skickar det «här innelyckt. Nu får åtminstone Ers Maj:t oför«stäldt se, hvad din gemål både känner för dig och «huru hon tänker och skrifver, utan andras inverkan. «Vi lära nu komma att dela ljuft och ledt af din «godhet, Sire, eller af ditt misshag. Ty om Ers Maj:t «icke gillar drottningens koncept, som jag mot hen«nes vilja öfversänder, kan ingendera hoppas Ers «Maj:ts tillgift. I annat fall är du för stor och ädel«modig, Sire, att vägra din fortfarande vänskap och «ynnest åt
Jag får då till en början i afseende på Hr Åkermans framställning derom, att kostnaden skulle betydligt mildras för allmänheten, genom ali dessa afbetalningar uptoges på debetsed - Den 12 April f, m. 345 larne, nämna att alla, som hafva rörelse af hvad beskaffenhet som helst, och behöfva låna penningar, måste skaffa och bekosta ombud. Detta kan icke gå utan kostnad, och således kan icke sjelfva kostnaden vara så oväntad för dem. Men jag skulle tro att denna inbetalning af kapitalafbetalningar och räntor skulle kunna ske pä eli annat sätt och som medförde lika stor säkerhet och fördel för låntagarne. Det är nemi. bekant att i orterna finnes s. k. salpeter-lån hvarå inbetalningarna göras årligen. Dessa inbetalningar göras i vissa terminer till landtränterierna, der likväl de enskilde lånlagarnes skuldsedlar finnas förvarade. Jag ser ingen svårighet, att icke desse låntagare skulle, på samma grunder som det tillgår med salpeter-lånen, få göra insättningar i landlränteriet och räntmästarne deröfver hålla förteckning på samma sätt som nu tillgår i afseende på förberörde lånen, mot en viss provision lill det belopp, som här föreslås; derigenom slippa kronofogdarne att blottställas för de många obehag, som skulle upkomma genom summornas öfverflytlande på debetsedlarne. Mine H:rr! del är kändt alt i Januari och Februari månader utgår upbördsräntan, eller att den skall utgå efter vissa terminer. Vanligen betalas icke hälften af beloppet, utan inflyter det så småningom i Mars och April månader, då npbördsmannen bör aflemna npbörden. Det är med största möda upbördsmännen kunna indrifva allmänna upbörden lill denna tid, och det skulle vara för allmogen omöjligt, äfven om de ansträngde sina krafter, att på samma gång de betalade sina kronoutskylder, äfven verkställa denna liqvid, hvilket förut blifvit till fullo ådagalagdt.
Hvad sålunda anfördt och upplyst blifvit hafva Utskotten tagit i behörigt öfvervägande; och ehuru Utskotten, vid här ofvan omförmälde och behörigen vitsordade förhål, landen , anse sig böra medgifva nyttan af hamnens vid Warberg utvidgande och förbättring, tilltro likväl Utskotten sig, uppå en tid, då Statens inskränkta tillgångar måste för de mest oundvikliga behof förbehållas, icke kunna tillstyrka Rikets Höglojl. Ständers bifall för det af Herr Memsen tilt berörde hamnbyggnads verkställande begärda understöd. Stockholm den 13 Maj 18529. Statssamt Allm. Besv.o. Oec.Utsk. UthN:o2 5.15 Ankom till Exped, Utskottet den 18 Maji 1829- N:o <2.5. Utlåtande, i fråga om yrkad indragning af Regements-Pastors och Bataillons-Predikants-sysslorne vid Regementerne. Till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Uttkottens gemensamma handläggning har Hedervärda BondeStlndet remitterat en af RiksdagsFullmägtigen Eric Andersson från Vesterås Län ingifven , och af Göran Andersson från Åkerbo Härad, Eric Ersson från Stockholms samt Pal Jönsson från Christianstads Län understödd Motion , uti hvilken yrkas, att Regements-Pastors och BataillonsPredikants-sysslorne, sisotn icke oundgänglige, borde försvinna , helst, enligt Motionairens åsigt, det förutsätter en, för ett fattigt land, besynnerlig frikostighet, att, för 18 dygns tjenstgöring om året under fredstid, med flere hundrade Riksdaler löna serskilde Prester, då, för några Riksdaler, deras förrättningar säkerligen skulle likaväl blifva utförde af till möteseller commenderings-platser närboende Prestman , och dessutom, vid inträffande krig, ingen svårighet lärer uppsta, att constituera Stats, samt Allm. Besv. o. Oee. Utsi. Uti. N:o 35,16 sujetter,' enär Inom landet brist leka synes vara pä. erforderlige Lärare.
At medelst en Labatt ä Riksgälds - Sedeln, af proLeat, befrämja desi realisation, hwilken efter twänne ärs förlopp wsrkställes med Adelar i redbart eller Lanea, och ftrdel uti sa kalladt (lonrant-mynt, hwartil erfordras utom Lancgnens Lreclit 4^ ^lillion Riksdaler, hwilken Summa inom den utsatta tiden af Landets Jnnewänare i proportion af deras förmögenhet erlägges. Det ar en ostridig sanning at en del a-f Niksgaldä-Slocken kan lättare än den hela realiseras, men manne a en annan sida betraktad, en rabatt e) wors förknippad med den största obillighet och medförde de widrigasie händelser? Wisierligen ester min tanka; emedan alla förbiirdelfer, som icke störa mennistans naturligarätt, böra wara heliga; sä wäl sadana som träffas det allmänna och enstillda emellan, som dem som endast röra enstcklda; i widrigt fall skulle den största osäkerhet uppkomma, hwilken uti detta hänseende wors sa mycket wädeligare som säkerheten ar grunden för ^reäiten och denna ater för all kllnance operation, fbljakteligen kan jag ej annat än ogilla all rabatt ä Riksgälds-Sedeln. Betraffandes ater at inom twänne är pä sätt Höglofl. Hemliga-Utskottet ansett bäst, realisera RiksgäldS-masian, skulle jag med nöje instämma, sä framt icke Medlen bertil och sättet, i nu warande Rikets ställning, ej allenast wore äfwentyrligt utan äfven medförde större olycka än märt nu wacklande Penningewcrk. — Mina stal äro följande: Ut Swerige för det närwarande ar i nnderwigt r Handeln bewises derigenom at Loursen i banco är nägra och ZO si. Specie, hwilket wore omöjeligt oin flera säljare mf Wäxlar funnos än köpare deraf.
S. D. Föredrogos ånyo och biföl/os Banko-Utskottets nedan omförmälda Ut låtanden: JV2 18, i fråga om utsträckning till jemväl de löre sednaste riksdag oktrojerade filialbanker af tillåtelsen alt å kreditiv i Riksbanken utfärda, icke allenast assignationer, utan äfven vexlar; JVS 20, i anledning af ett utaf f. d. Fnktoren och Handlanden C. G■ Schöldström gjordt ackords-anbud; JVS 21, i anledning af f. d. Klädeskramhandlaren G. Westlind J:sons ansökning om eftergift af skuld till Bankodiskontverket; JVS 22, i anledning af ett utaf Advokatfiskal^) G. Hörstadius gjordt ackordsanbud. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltcts nedannämnda Betänkande!): JVS 55, i anledning af väckta motioner (JVS 91 hos Ridderskapet och Adeln och JVS 557 hos Bonde-Ståndet), angående dels skyldighet för Postverket att ansvara för enskildes lösväskor och dels förhöjning i afgilten till postförare för dylika väskors forsling. Med a Islå g å Utskottets Usta hemställan å sidan 13, beslöt Preste-Ståndet för sin del, i öfverensstämmelse med hvad Herr C. E. Ljungberg i sin reservation föreslagit, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, att Kongl. Maj:t malte i nador anbefalla vederbörande alt tillse, det åtgärder, ledande till större säkerhet lör de i lösväskor befordrade postförsändningar, än den som för närvarande kommer dessa (ill del, måtte, der ske kan, varda vidtagna. Hvad Utskottet i ölriga delar af detta Betänkande hemställt, blef af Ståndet bifallet.
Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. godkändes texten med förändring af tidsbestämmelsen högst 3 år till högst ett år. §§:na 16—20 tillkännagåfvos vara oförändrade. Den 4 Juli f. m. 321 § 21. Bifölls. §§:na 22 och 23 anmältes vara oförändrade. § 24. Utsk:ts hemställan. Hr Ehrenborg, Richard: Såsom motionär i denna fråga torde det tillåtas mig att yttra några ord. Jag kan icke annat än beklaga, att Utsk:t så tvärt atTärdat motiverne för de motioner, som blifvit väckta i denna fråga. Dessa motioner hafva haft det gemensamma syftemålet att undanrödja det stadgande, hvarigenom hvarje stads inkomst är beroende af det belopp bränvin, som i staden afsiittes, hvilket åtminstone icke uppmuntrar städerna till att lägga något hinder i vägen för bränvins försäljning. Jag tror icke att yrkanden i denna riktning alltid kunna så afvisas; de måste återkomma, frammanade af det sedliga och fosterländska intresset i vårt land. På samma gång jag måste beklaga, att Utsk:t icke tycks halva erkänt befogenheten af motionärernes yrkande, måste jag å andra sidan medgifva, att en förändring med afseende på städernes inkomster har mycket stora svårigheter emot sig, hvilket jag inser bättre nu, än då jag väckte min motion. Städernas rättighet till dessa afgifter anses grundad på urgammal häfd. Älven hafva städerna, till följe af den ökade inkomsten, inlåtit sig i företag, grundade endast på antagandet af ett foitsatt bränvinssupande. Frågan är således kommen i ett ganska svårlöst skick, hvarför det också icke är min mening alt begära en återremiss i den syftning, att R. St:r skulle obetingadt antaga någon af de vid denna § väckta motionerna. Tvärtom har jag ingenting att anmärka mot den fördelning af bränvinsförsäljnings-afgilten, sorn «Utsk:t föreslagit, men jag hemställer, om det icke vore skäi, att en undersökning om städernes rättigheter uti lörevule hänseende egde rum. Redan vid föreg:de riksdag kom denna sak på tal.