Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingeniörtruppen är äfven tilltagen till så inskränkt antal att jag skulle tro, att man utan alt vara man af facket, kan förutse, att behofvet icke dermed bl ifver upfyldt, utan att det nu begärdta anslaget blott innefattar en början med syfte att sedermera utvidga truppen. Det har icke heller undfallit åtskilliga ledamöters inom Utsk. upmärksamhet, att antalet af indeldt trupp är olika inom olika provinser, och icke öfverallt slår i lika förhållande till det manskap, som i händelse af krig är afsedt, att dermed införlifvas. Deraf har man hämtat anledn. till den förmodan, att der en jemförelsevis större tillgång på indeld trupp finnes i förhållande lill beväringsmanskapet, det skulle låta sig göra, att kunna afskilja en del af det indeldta manskapet, för att deraf bilda en Ingeniörtrupp. I sådana specialiteter har likväl Ulsk. icke kunnat inlåta sig. Jag får för min del anhålla om bifall till Utsk:s betänk. Hr Lefre'n: Jag kan icke underlåta att pröfva R. o. Ad:s tålamod med några ord, i anledn. af den siste värde talarens anförande. Han säger alt den trupp som föreslås, skulle utgöra ett inskränkt antal, som sannolikt icke skulle upfylla ändamålet. Detta är sannerligen ett besynnerligt skäl till afslag. Erkännas måste väl, att man vid alla arbeten, de må vara af hvad beskaffenhet som helst, är i behof af mästare och förgångsman, såvida massan af handtlangare skall kunna begagnas. Trupperne i fält äro handtlangare åt Ingeniörofficerarne, när fråga blir om att utföra ingeniörarbeten, och då måste ingeniörofficerarne hafva förgångsman; ty vi hafva icke för många Ingeniör-Officerare; tvärtom de räcka D e n 23 April f. m. 27 vanligen icke lill. Man mäste således ha förgångsman för de arbetare, som ställas under Ingeniör-Officerarnes befäl till utförande af dessa svåra arbeten, hvilka ofta mäste verkställas under fiendens skarpaste eld, t. ex. då broar skola slås för att anfalla fienden eller för alt draga sig tillbaka efter lidna förluster.
Äswcn efter denne Efprit werksiällas voteringar i det Utstött der Ledamöterne äga någon beslutande rättighet; hwarföre dä en olikhet i Riksens Ständers andra Utstött? Wore alla Ständen tilsammans under et tak och der voterade per capUs, skulle jag anse voteringar efter Ständ i Utskotten lika motsägande som jag nu anser votering p«r c-Lpits i Utskotten mot voteringar efter Stand in plenis. En och samma ordning bör, i min tanka, pä alla ställen följas, och den ena rättas efter de andra. Hwad jag tilstyrker är i min tanka också mera instämmande med sjelfwa Constrtutionen, som alltid och allestädes förutsätter och är grundad pä en organisation af Fyra Ständ och deras Ständwis widtagande beslut; Och et annat förbällande i Utskotten är säledcs mindre instämmande med Constrtutionen än det urgamla, hwarwid jag önskar förblifwa. At wid Domstolar saker afgöras efter plurimL vom, hörer ej hit; ty hos werkställande magten, som ej utgöres af nägra Ständ, kan ej annorlunda förhällas, och det är mycken skilnad emellan denna och Lagstiftande, dä den förra blott säsom Ämbetsmän gör den sednares befallningar gällande, och hwarwid ej är fräga om nägon organisation. Med Den 3 Augusti. 7kst Med lika litet ffäl lärer kunna inwändas at fordom alla fyra Ständen moro tilhvpa i en klump, om jag sä mä säga.
Kommendantens och Direktörens aflöning har sedan längre tid tillbaka utgjort 1,000 r:dr, hvilka i de för sednare åren fastställda nådiga Stater blifvit fördelade sålunda, att 333 r:dr 16 sk. skulle utgå såsom Kommendants-arfvode och återstoden 666 r:dr 32 sk. såsom Direktörs lön; hvarjemte Eders Kongl. Maj:t genom nådigt bref den 8 April 1843 tillagt denne tjensteman 333 r:dr 16 sk. såsom arfvode för tillsyn öfver de arbeten, som vid fängelset bedrifvas. Detta sistnämnda belopp utgår under nuvarande innehafvarens tjenstetid, Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverk. 1850. 27 enligt nu gällande stat, i stället för 2 procent å fängelsets arbetsinkomst, som eljest är Direktörerne vid de fängelser, der arbeten för fångvårdens räkning bedrifvas, anslagne. I det underdåniga förslaget har Styrelsen trott sig böra så förändra denna aflöning, att Kommendants-arfodet nedsättes till 200 r:dr, hvaremot Direktörs-lönen förhöjes till 1,000 r:dr, med rättighet till 2 procent af fängelsets arbets-inkomst, då de genom ofvanberörde nådiga bref anslagne 333 r:dr 16 sk. komme att indragas. Läkare-arfvodet vid detta fängelse utgör nu 400 r:dr samt personell för nuvarande Läkaren 66 r:dr 32 sk. Då likväl, med afseende å detta fängelses aflägsenhet från staden, Läkaren är hindrad att derstädes genom enskild praktik bereda sig någon inkomst, har Styrelsen ansett sig böra underdånigast föreslå, att Läkare-arfvodet med nyssnämnde personell anslagne 66 r:dr 32 sk. måtte ökas.
Lånebeloppet kommer allt-j så a.t utgöras af det jämna ioo;de-tal R;dr Riksgäldssedlar, som är lika med, eller närmast under det efter ofvan stadgade grunder, mot pantén svarande lånebelopp. £) Derest låntagaren skulle inbetala hela eller större, eller mindre del af lånet, jemte upplupen ränta, vare sig med nämnde reverser, fastän ej förfallne, eller gångbart mynt; skall det vara honom deremot tillätil att utbekomma det deponerade, eller emot insättningssumman svarande, tunnetal af pantenj dock det sednare endast i jemna tiotal tunnor. Till sådant ändamål böra RiksgäldsContoirets Fullmägtige utfärda behörigt insättningsbevis, som af låntagaren uppvises i beläningsComi; téen, hvarest föreskrift meddelas för lyftning af panten, till föreskrifvil större eller mindre belopp. Riksens Ständers Fullmägtige meddela BeläningsCoinitéen en gång i hvarje månad; lista på dem som utlöst lånesäd, samt beloppet som till följe deraf får lyftas. O Å förfallodagen äga RikegäldsContob* Den 28 Feimar iil tets Fullmägtige magt, derest panten icke blif-j vit till Capital, ränta och behandlingsafgif betald, densamma försälja; antingen genom au-} elion till den mestbjudande, eller eljest till det pris, sorn i orten blifvit kungjordt, alltsom Fullmägtige sådant bäst och nyttigast pröfva, och taga deraf sin betalning! till capital, ränta§och förordsakade omkostnader, af hvad namn de vara må, till lånets indrifvandeÖfverskottet staude pantägaren tillhanda i Conw toiret. Emedan belägenheten af KronoMagazinerna icke torde allestädes vara sä afpassad, som låntagares beqvämlighet kunde erfordra till undvikande at onödiga transporter böra 50,00:)
Kungörelsen i detta amne af den 5 December 1788 icke tillräckligen förmätt förekomma och afböja alla rwister om den ort eger Socken, som borde de fattige och wanföre försörja, dock stkwäl och som Preste, Ständer befarade, att den of Utskottet förestagne princips, nemligen att den församling, som längst njurit ett fattighjons tjenst under desi arbetsföra tid, borde draga förforg om det samma wid desi infallande wanföra tillstånd, torde gifwa ännu flera anledningar kill längwariga undersökningar och kwister emellan alla de församlingar innom hwilka den fattige och wanföre förut kunnat tjena, hälst set skulle falla Presterskapet omöjligt, att uti desi afgifwande betyg med säkerhet upptaga alla de ställen pa hwilka en sadan person tjenat, och huru länge den samma pa hwarje ställe wistatö; i synnerhet dä det ej sällan hän» der, acc tjenande personer flera gangor ombyta namn. Den z Januari!. 59 fann Prest? Ståndet sig böra, med ogillande af be mälke Utskotts ofwanberörde betänkande, yrka bibe, hällande af Högstberörde Nådiga Författning af den 5 December 1788; hwllket skulls de Respeckiwe Med-Ständen famc Utskottet wördsantt och manligen tillkännagifivas. Ok su^rs. Hx lttotocollo. b), k^lm^vili. S. D, Upplästes Wällofl. Borgare-Standsts ProkocollS Utdrag af den 6 dennes, innehållande desi bestuk, ari till Stais - Ulflottet ätcrförwija samma UtskottS yttrande, angående allmänna Brandiorsä, krings - Fonden , med den allmänna anmärkning och önskan, akt Utskottet later höra BrandförjakrirgS.
Vår önskan är att inskränkning av brännvinsbränning endast får ske om spannmålsbrist råder så väl hemma som utomlands och risk för hungersnöd finns. § 19 Vi har översett riksgäldsverkets ställning och meddelat föreskrifter om dess styrelse. 1: o Sökt anstånd att indriva det Västerbottniska lånet innan årets slut, vilket borde erläggas av innevånarna i Norrbottens län. 2: o Skrivelse om den årliga räntan som är Hans Maj: ts arvingar tillslagen. 3: o Förra kommissarien i riksgäldskontoret C J Landells ansökan. 4: o Kongl Maj: ts skrivelse om de sedan 1815 års riksdag vidtagna åtgärder till likviderandet av Rikets Utländska skuld, för vilka Vi betygat Kongl Maj: t Vår underdåniga tacksamhet och vördnad. 5: o Kongl Maj: ts skrivelse angående det Leipziska lånet varför Vi likaledes betygat Vår vördnad och tacksamhet för uppskov till nästa riksdag, som konungen omtalar. § 20 På Kongl Maj: ts framställning om den bekymmersamma ställning Göteborgs stad genom flera omständigheter blivit försatt och befinner sig, där hot om utsökning för stadskassans skuld föreligger, har Vi beviljat staden ett lån på 200.000 riksdaler mot 5 % ränta. Säkerhet är inteckning i stadens alla fastigheter och lägenheter och att borgerskapet och stadens äldste åtager sig att återbetala kapitalet och räntan på utsatt tid. Dock inte över 1 / 10 per år. § 21 Vi har fattat beslut, att låta banken prägla följande skådepengar: 1: o Till åminnelse av den 4 juli 1817 då hans Kongl Höghet Kronprinsen JOSEPH FRANS OSCAR uppnådde myndiga år. 2: o Till åminnelse av Reformations-Högtiden år 1817. 3: o Till åminnelse av Högstsalig Hans Maj: t Konung CARL XIII såsom den siste manlige ätteläggen av VASARNAS stam och i förening därmed Svenska nationens förhoppningar vid spirans överlämnande åt en av Hans Kongl Maj: t Konung CARL XIV JOHAN grundlagd ny konungaätt. Skrivelser i anledning av konungens frågor.
Lån på 3|Millioner i Silfver, såsom oumgängeligt till utförandet af denna Realisation, hvilket jag med erfarenheten skall bevisa ej är behöfligt, har än mera fullbordat förbittringen, så att ehuru båda partierne högt önska en myntbestämoing, stå de nu så i harnesk mot hvarandra, att endast ytterligheter å ena eller andra sidan, torde blifva att förvänta. Jag vågtr vördsamt framställa några åsigter i ämnet, och hoppas derigenom kunna undanrödja ds skuggbilder Och de farhågor, som uppställas, när man ens vågar nämna möjligheten af att bestämma myntvärdet mod den Fond vi äga, utan biträde af främmande Silfverlån. Vid granskningen af Bankens Tableauer, # t Den 19 Julii r, m, sora innefatta en Tideryrad af 44 år, upptäcker man följande förhållande. Bankens SUfverfond utgör nu 1823, för att nyttja rundt tal, något öfver 4! million; lägger man dertill de år 1820 lyftade piastrar, och som borde kunna påräknas, går denna Silfverfond till nära 5 millioner. Bankens Bancosedelstock utgör nu circa 25 millioner, hvilken reducerad till Silfvervärde efter 126 sk. Cours uppgår till circa 10 millioner, och således år den utelöpande BancoSedelstocken något mer än dubbel emot SiifverFonden. Som erfarenheten visar, att under Epoken från 180a till 1807 SiifverFonden jemt förminskades under det RiksgäldsSedelslocken förminskades, och BancoSedelstocken förökades; likväl under en allt jemt fortfarande ungefär AlpariCours och utvexling; så vill jag först uppställa förhållandet mellan SiifverFonden och BancoSedelstocken , jemfördt med det nuvarande, och derefter jemförelsen emellan hela RörelseCapitalet af BancoSedlar, RiksgäldsSediar, samt Discontpapper, och den nuvarande.
9Raj:t prooiforifft regterabe tjeitfigö* ringdbiflriften od) fbreffrifter mebbelabe i affeenbe på aflöningen för be* ntätbe fontrollörer, famt refe* od) traftamentderfättningen åt få mät bent, font frontrottörerne mib ftfinäntitbe bränneriet, för I)mitfa bränneriet ett orbniitgéftabga utfärbatd. 3 fammanfjattg ffäritteb oct) font Äongl. 3)taj:t, lifa meb Oiifetd ©tanber, funnit angeläget, att öfmerfontrotlörerne, nit* ber ffmitfad uppftgt od) befät be ferjfitbe brännerifontrottbrerne äro ftätlbe, egbe en ofmerftpretfe uti något allmänt embetdmerf, t)ar mib (£ioit*3)e SKajttd bid* pofttion ftättt en fumttta af 3,ooo 9t:br, för att utgå titt betoning åt ben, font foretebbe ett få änbamåtdentigt od) tittförlittigt instrument för bränmittd mätning od) profning, att öetfamtna btefme titt begagttattbe i be ft^relfe ficj tillbragit [eban fifta Dtiföbag. ftörre brännenerim t imber påbjitbet, od) Äottgl. 9)iaj:t utfatt mifi tib för täflan, inlentnabeö t fåbant affeenbe tid <5it>il Söetenffapd (Skurit ben af begge ftatsmafterna gemenfaint »ibtagna ttt)a btän SStäunerierncö antal i hc^a rifet utgjorbe åren 1845—1854 i mebeltal:
Följderne af en långt utsträckt hemmansklyfning kunna blott i afseende på svårigheter att utgöra allmänna onera anses vara för slaten mera vådlig än följderne af det tillökade antalet af backstugor, hvarom ofvanföre är underdånigst anfördt; men just i afseende på utgörandet af dessa vid jord och hemmantal fästade allmänna onera, måste likväl hemmänsklyfningens utsträckning ytterst bero af publik myndighet, på det att det allmännas, Statens och kommunens rätt måtte kunna förvaras emot intrång från den enskildtas sida, för hans beqvämlighet eller godtyckes skull. Likaså är förhållandet med hemmansafsöndringen. Inskränkningar lill en viss måtta i dessa afseenden kunna ej skäligen anses våldföra den enskildta friheten att handhafva sin egendom eller alt hvar helst sälta sitt bo, så vi - 22 da inlet hinder lägges mot rättigheten att bebygga större eller mindre lägenheter efter godtfinnande. Statistik. På underdånigst bifogade tabeller är uppfördt, i enlighet med från vederbörande inkomne uppgifter, det antal hästar, nötkreatur, får, svin och getter, som inom Länet underhållas och hvaraf sig visar, att antalet hästar, oxar, kor, ungboskap och får ökat sig sedan sednast afgifne underdåniga berättelse, hvaremot antalet svin och getter minskats. Öfverhufvud, och när afseende icke fästes vid hemmanens olikhet uti ägovidd och fodertillgångar m. m., födas på hvarje hemman 4 hästar, 41 oxar, io kor, 3^ ungboskap, t/[ får, 6^ svin; getter äro blott på en del ställen i skogsbyggderne. I förhållande lill folkmängden, städernes inberäknad, utgör antalet kreatur i häst för hvarje p:de person, i oxe för hvarje 8:de, en ko för 3^ personer, i får för 2§ personer, och el t svin för 6. Ungboskapens antal synes vara tillfyllestgörande för underhållet af koladugårdarne, hvaremot oxarne merendels köpas från södra orterne. Ladugårdsafkastningen bör vara tillräcklig för ortens behof och lemna något öfverskott, hvilket den ock gör.
R:dr skola Stats-Verket ersättas, och vid ett sådant förslag har jag ingen ting annat att anmärka, än att StatsUtskottet i min ianka bordt föreslå, att i samma underdåniga skrifvelse innefatta alla de medel, som till ifrågavarande föremål under 1826, 1827, 1828 äfven möjligtvis blifvit utbetalte, oaktadt Rikets Ständer bestämt förklarat Statsverket ej böra vidkännas några kostnader i detta ändamål; — men jag hade äfven trott, att det härvid förekommande uppenbara förbiseende af Rikets Ständers beslut, borde hafva föranledt en Remiss till ConstitutionsUtskottet, till utrönande af orsakerne. I anseende till den anmärkning, som af Rikets Ständers Revisorer blifvit gjord, att utbetalning af MinisterStatens aflöning, oansedt Rikets Ständers vid sista Riksdag Den 5 Mars f. rn. i85 framförde underdåniga hemställan, likväl fortfar att af StatsMinistern för Utrikes ärenderne besörjas, föreslår StatsUtskottet blott en förnyad underdånig begäran, att speciella utbetalningen i och för MinisterStaten måtte hädanefter af StatsContoiret omedelbarligen verkställas, på sätt som före år 1816 tillgeck. Jag nödgas ända till trötthet uprepa, huru jag finnér StatsUtskottet söka täfla om verkningskrets med Ekonomioch BesvärsUtskottet, i stället för att med ConstitutionsUtskottets tillhjelp befrämja utredandet af orsakerne, hvarföre så ringa eller intet afseende fästats vid Rikets Ständers önskningar i de fall, der de äga fullkomlig egenskap utaf beslut. Jag förbigår de under §. 12 införde punkter, emedan StatsUtskottet lofvar särskilt utlåtande för hvart och ett af dessa ämnen. Sidan 268 finnér StatsUtskottet några särskilda åtgärder ej föranledas af hvad Revisionsberättelserne innehålla, angående reglering af de i räkenskaperne förekommande ordinarie afkortningar:
Nej, Mine Herrar, det är ej om skadlighetc-n af den ifrågavarande nu till upphäfvande Föreslagne undantagslagen, i sä måtto att den hindrar den enskildte medborgaren, att i tryck framställa sina meningar och upplysa / Den 21 Maji j~ tili 223 SätahaHet, endast återhållen af allmänna Lagen, sorn jag ämnar yttra mig; — det är på den ännu större skadligheten af den ifrågavarande ExceptionsLagen, derigenom: att den letnnar Regetingen enfarn öppet tillfälle att yttra sig tocb verka på opinionen, och den våda, för hvilken vi på detta sätt blottställas, hvarpå jag anhåller att få fästa Höglofl. Ridderskapet och Adelns uppmärksamhet. Europas samhällsskick har nått den utveckling, att den dirscta eller indirecta Censur eli j var tid ej mera värderas af de magtägande för samma orsakers gkuil, sorn för 5o å 40 år Sedan. Då begagnades Censuren blott för att tillbakahålla den enskiites sjelfständig yttranden, sorn möjeligen genom sin frimodighet kunde väcka misshag; __ man lemnade Folkets meningar för öfrigt åt sitt ödej utan att vidare bekymra sig derom. Detta förhållande haf förändradt sig: de magtägande ha insett opinionens vigt, och ingen styrelse tror sig nu mera kunna undvara ati äga den på sin sida; men följden deraf har Också blifvit3 att nästan alla styrelser mer eller mindre sökt, att sjelfve hvar och en inom sitt land, på ett artfcifielt sätt kunna styra och frambringa den, och härtill har den indirecta censuren öfver periodiska skrifter blifvit använd, såsom den tjenligaste aöstallten. Man förebygger derigenom på en gång, såsom i censurens menlösa oskuldsdagar, att den enskild-, te genom sitt fria, af Regeringen oberoendea 2'J4 Ben 21 Maji f. m. yttrande, får verka på nationens tankesätt, och är tillika sjelf obehindrad af al! motsägelse , att genom de blad, sorn man mera eller mindre doldt gjordt till sina organer derpå utöfva det inflytande, hvartill ögonblickets interesse föranleder.
Om någon af ben ffattffptbtgeé barit, ntpnblingar etter fmsfotf eger fåbane ©genbomar cd; Sägenöeter, 2öerf ooft inrättningar, fnoarför afgift jemtift 2 Strt. erlägges, utmärfeS fåoant brebntib namnet, odt, ont någon af beni är gift, upptages gudrun efter SKamtett. (3) 'roed: tÄammar*9tättS*9tfibS caracter, enligt t Suttmagt af ben * -13a mina ägor 6o för öfrigt 9f. 9f. $ o t m u t a i 11 tnantcle* ocl? ©FattfFttfntng^Hångö uti XX. XX. ©odrcit (©wi>) fot åt 18 >* femmanets SJiamn. 3 3 éx —J hemmantal. Ö? CO cr ©ett ffattffplbigeS namn, -Jemte anterfning af Hégare, Slrrenbatorer filer Prutare af faftigöeter m. m. SS ~0 t5 'o ex. •Sk, 3 o» SSetalanbe. 25efriabe. | Uppgift tili SSränntinSbranmngS utöfroanbe. g § CO ert, 2 t3 8 »0 B <si, *30 O: o Siffortning för 4 elier flere barit imber 15 Sr. © *-tS> ex. o o Gcl —r O: § *o «-s O © 2- a-gi 5 2 S 2*S? £; ^ o "zi}y9< o ° c2. Sp SK> LO O © o: *-£ O •a. 0 ♦t »: CO o f •£r> H* CO ° 0 % o: o aSuve ilan fpllba 17 od; 18 Sr. © 5 i:3 ~ & ex , —7 <S<, O* " Ii. S © o, Z3 "C 2 3 Os S g>t 62 5- ex» åfnterSri ge m. fl. Uuber
Jag har derföre den äran föreslå, att i vägsynernes publicationer bör utsättas dagen, samt Föreeller Eftermiddag, för hvarje Socken, och o-.ne förtroende värde åboer socknevis utväljas af socknarna sjelfva, till att vid vägsynerna motsvara Kronobetjeningens anteckningar. Remitterades till Allmänna Besvärs-, och OcccnomieUtskottet. Grefve Liljencrantz, Johan Wilhelm, Uppläste följande: Jag har hört anföras, att i detta Land aldrig någon särdeles båtande uppmuntran blifvit lemnad åt Jordbruket. Om jag så mycket mindre kan biträda denna mening, som jag anser den af Konung Gustaf lil beviljade fria Spannmålshandeln vara den kraftigaste anstalt, som till jordbrukets för; kofran möjligen kunnat vidtagas, så instämmer jag deremot fullkomligen i öfvertygelse, att många vigtiga medel ännu äro obegagnade, som kunde lända till ytterligare befordran af ett så angeläget föremål. Det som i min tanka, näst den fria Spannmåls-handeln, mest skulle bidraga till Svenska Åkerbrukets uppmuntran och Ri - ' Den 16 Maj kets sannskyldiga fördel, är en lika fri Victualie-handel. Den skulle på det mest kraftiga sätt befrämja en ökad och förbättrad boskaps-afvel, och derigenom ej allenast blifva en direct orsak till jordbrukets framsteg, utan ock åt jordbrukame bereda en tillfiygt, de år då en mindre ymnig skörd betagit dem bergning från egentliga källan till deras välstånd. Om Sveriges BorgareStånd behöfde nå., got annat skäl till bifall för en riksgagnelig Författning, än den patriotism, hvaraf det lifvas, så vore icke svårt att visa, det en fri Victualie-handel lika litet kunde betaga Städernes borgare största fördelen af egentliga Slagtareoch Hökare-professionerna, som den fria Spannmåls-handeln fråntatagit dem uppköp och försäljning af Säd, samt Mjöl-handeln. Tvärtom skulle en ymnigare tillgång lemna en vidare krets för speculationer, som alltid blifva mest lönande för dem, hvilka sig dermed egentligen befatta.
Hvad angar förstnämnde för uteblifvandé vid Uppbötds-stämmör faststälde vite, så oell enär'dessa böter, genom siä fegen obetydlighet, föga eller intet oroa den mera förmögne, men deremot äro känbare för den fattige, .som, saknande Utvägar att afbörda sig sina Krotio-utskylder, rnåstfe antingen, för att tillkännagifva sin oförmögenhet, försumma en för sin lifsbergning nödig tid, eller ock underkasta sig detta ansvar, hvilket ännu ytterligare medtager hans obetydliga tillgångar; alltså anhålla Riksens Ständer 1 underdånighet, det måtte detta stadgande aldeles upphöra och ur Uppbörds-Fötfattningarne ut* gå> samt hvad uti É. K. M:ts och Rikets Kammar-Collegii kungörelse af ilen 18 Februarii 1806 härom förekommer, till följd deraf, upphäfvaSi Widkommande åter det för Räntfe-betalafe, génötö »733 års Regements-Skrifvare-Instruction samt Krigs-Collegii ofvan omfnrmälde kuni görelse, stadgade ansvar, linna Riksens Ständer sig böra framföra den underdåniga önskan, att förenämnde till En Il;dr bestämde vite för de Räntegifvare, som vid det andra, eller så kallade Rest-mötet, underlåta att hos Regements* Skrifvaren till fullo afbörda sig sina Räntor, måne, då detsamma till sin storlek hvarken är för det dermed åsyftade ändamålet oundgängeligen nödigt, eller alltid motsvarar beloppet af dfe Underdåniga Skrif veisel'. 111 Sester, hvilkas underlåtna betalning medrör tillämpning deraf, nedsättas till* Tolf skillingar; hvarom i händelse af nådigt bifall härtill, vederbörande torde, till underdånig efterrättelse, Förständigade varda. Riksens Ständer framhärda etc* N:o 42 7* Uppl* o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. ig