Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län deltvgo i skjutsen och dä endast inom en Kronofogdes fögderie 28,800 hästar til Kronoskjuts utgingo inom loppet af et är, lärer ej kunna sägas at Skäne warit sä alldeles lottlöst i delandet af de tyngder, som oundwikeligt wid et krig, i detta sä härdt drabbat märt olyckliga Fosterland; med nöje, med tillfredsställelse bidrog Skänes Adel at lätta sine Med Undersätares beswär; den Krigsgärd som i fjol utgeck, de twänne tunnor Räg som per hemman under lika namn i är nttagits, har med undantag af nägra fä, som förmodeligen ej mägtat den erlägga, öfwer allt Den i5 Junit. 7^7 betalts, men annat är at sjelfwilligt Miva, annat at bertil trugas af owiljan och laglösheten ; glad offrar jag sista stärfwen af min förmögenhet, dä endast följande min öfvertygelse och min kansta, jag skänker den til min Konungs tjenst, til Fosterlandets til Med-Undersätares räddning och hjelp; men med Uka warma lika nit förswarar jag mina rättigheter, -da wäldet wil dem mig fränrifwa, dä äganderätten kränkes och seklers besittning ej förmär stänka mig säkerhet. öfverflödigt anser jag bewisa, det ogrundade af hwad kekrsson anfört, rörande den ersättning Säterie-Jnnehafware sätt genom de, de sednare ären sä högt stigne sädespriser, äfwen om det ökade anta! Soldater Dalarne sig i6Zi ätog; det förra är en förmän som Bonde - Ständer med en mängdubbel jordrymd äfwen mängdubbelt njutit; det sednare roar en naturlig följd af de grunder som wid indelningswerket stadgades och hwars olägenheter äfvensom förmäner af alla Sweriges Landsorter lika deltes.
Inom hvarje Utsk. bilda sig, likasom inom ett Embetsverk, vissa plägseder, hvilka tjena i stället för arbetsordning och äro ganska nyttiga, emedan man icke kan genom författning bestämma hvarjehanda småsaker, hvilka dock måste iakttagas. Genom fasta Utsk. eller sådana hvilkas tillvaro är på förhand bestämd, vinnes äfven den fördelen, att man har ett sammanhållet archiv och vet hvar uplysningar skola i förekommande ämnen sökas. Det bör äfven ihågkommas att i ett land, hvarest man har 4 Stånd och der Riksnämnden skulle utgöra representationens 5:te afdelning behöfvas framförallt fasta Utsk., som sammanhålla ärendena och gifva stadga åt deras behandling. I Norrige, der representationen icke är så splittrad som här, företog man sig en tid att icke hafva fasta Utsk., eller der s. k. komiléer. Men man befann sig så illa deraf, att raan återgick till fasta Utsk., och man har vid innev. Storlhing icke mindre än 11 sådana, såsom jag för några dagar sedan läste i vår officiella tidning. Vi böra jemväl erinra oss att här hafva de flesta Utsk. kontrollerande befattningar, såsom förhållandet är med Const.-, Stats-, Bankooch LagUtsktn, det sistnämnda hvad Just.Omb:s embetsförvaltning beträffar. Det är följaktligen desto nödvändigare att de äro fasta. Hvarföre har ej Const.Utsk. föreslagit att göra dem sådana? En af dess ledamöter förklarade vid förra Riksdagen orsaken dertill vara att man ville hafva Utsk:n besatta med sakkunniga personer ulan afseende på Stånd. Det händer dock ofta nog alt de sakkunnige äro jäfviga och derföre icke kunna begagnas utan motvigt af andra. Hvem känner tulltaxan bättre än köpmännen, men månne det vore skäl att sammansätta ett Bevilln:sUtsk. af idel handlande ? hvem känner sättet att använda statsmedlen bättre än embetsmännen; men är det derföre skäl'att tillsätta ett StalsUlsk. af bara sådana? Det är ju alltså nödigt och nyttigt, att medlemmar af alla Stånd finnas i Utsk:n. Ville man derifrån utesluta något
Uti tvänne från Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet lill Utskottet remitterade motioner (N:ris 197 och 158) halva Herrar Bildt, D. G., och Avg. Blanche anfört hurusom, med anledning af otillräckligheten af det å Manilla inrättade institut för blinda och döfstumma, hvarigenom så många döfstumma barn beröfvades tillfälle till all slags bildning och undervisning samt utkastades i verlden utan medel till sjelfförsörjning och beröfvade möjligheten alt ens göra sig förstådda af sina medmenniskor, redan för 20 år sedan en ung flicka, Mamsell Jeannette Berglind under vistandet å Manilla uppgjort planen att grundlägga en egen liten skola för döfstumma. Under fortsatt mångårigt vistande vid nämnda Institut och daglig beröring med de olyckliga barnen hade denna plan mognat till verkställighet och vid 42 års ålder med ett sammansparadt kapital af 400 R:dr R.mt började hon sitt raenniskovänliga företag, hvilket hon, oaktadt alla vänners afrådan och många mot gångar, fullföljde i fast tillit till den goda sakens framgång och fromt förtröstande på Försynen. För något öfver 2$ år sedan öppnades den lilla skolan i en mindre lokal på Norrmalm i Stockholm med biträde af en ung från Manilla utgången döfstum artist, hvilken, lifvad af varmt nit för företaget, åtog sig att undervisa barnen ulan annan ersättning än fri bostad och föda. Hyra och lefnadskostnader öfverstego snart inkomsterna, som utgjordes af de utaf lärjungarne erlagda årsafgifterna, högre för helpensionärer och lägre för halfpensionärer, men flertalet voro fattigmans barn och föreslånderskan hade ej hjerta alt bortvisa de medellösa små, hvaraf följden blef att många betalade blott half eller fjerdedels afgift.
Härvid ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Den härefter till bifall å Utsk:s förslag ang:de aflöningen för vice Bibliothekarien framstälda propos. besvarades med starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade sig hafva funnit Ja öfvervägande. Uppå sedermera framstäld propos. bifölls hvad Utsk. för öfrigt i denna punkt hemställt. Ode punkten, ang:de anslag lill vinoch byggnadssäd för Hotagens Kapellförsamling. Denna punkt lades till handlingarne. 7:de punkten, ang.-de anslag lill inköp af boställe och lill aflöning för en Kapell-predikant inom Tyngssjö Kapellag; 8:de punkten, ang;de aflönings-förhöjning för predikanlerne i Norra och Södra Finnskoga samt Fogens och Lekvattnets Kapeller m. m. ; 9:de punkten, ang-.de anslag lill aflöning för en Predikant vid Hellbo bruk; 10:de punkten, ang;de anslag lill inköp af boställe och till aflöning för en Predikant i Trehörningssjö Kapell; ll:te punkten, ang-.de anslag lill bildande af Kapell-församling inom Pajula socken m. m.; 12:te punkten, ang:de löneförbättring för svagt lottade Komministrar och Kapell Predikanter; 13:de punk ten, herde-bostället i Virika pastoral; 14:de punkten, ang-.de Kontraktsprosten i Norrköpings kontrakt tillkommande prostelunnor för Simonstorps och Krokeks socknar; 15:de punkten, ang:de löneförbättring för ålsltillige Clereci-stalcn tillhörande tjenstemän, som
N:o 83, i ani. af väckt motion om ändring i gällande stadgande i fråga om ersättning åt militie-boställsinneliafvare för å bostället för kronans räkning huggen ek. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus: I likhet med åtskilliga reservanter, måste jag anse, att Utsk:ts förslag till underdånig skrifvelse afser att allt för mycket ingå i detaljer. Särskildt förefaller mig besynnerligt, om, i händelse endats 1 eller 2 ekar skulle nedhuggas på ett boställe, betalningen härför skulle ingå till boställskassan, men boställsinnehafvaren erhålla ränta å de inflytande medlen. Bokföringen häröfver skulle ju blifva särdeles besvärlig, då hvarje boställshafvare finge sitt särskilda konto; utan att något gagn derigenom tillskyndas honom. På grund häraf får jag anhålla, att Utsk:ts förslag måtte bifallas, med uteslutande af orden »på sätt deri stadgas beträffande det ersättningsbelopp, som för exproprierad jord tillerkänts ett boställe.» Gr. De la Gardie, Robert: Inom Utsk:t var man allmänt af den åsigt, att,afseende borde fästas å motionen samt att de deri anmärkta missförhållandena borde ändras; men tankarne voro delade derom, huruvida boställshafvaren borde erhålla ränta, eller icke, å det kapital, som inflöte för å bostället för kronans räkning huggen ek. För Utsk:ts förslag tror jag att ganska goda skäl tala. Den ersättning, som enligt gällande författningar utgår för den huggna eken, utgör icke lösen för trädet, utan är endast en stubböre-ersättning såsom uppmuntran för boställshafvaren att väl vårda skogen. Då man derjemte tager i betraktande att här är frågan om bärande träd, af hvilka verklig inkomst kan dragas, samt att boställs-innehafvaren eger begagna skogen till husbehof, anser jag ej mer än billigt att räntan af ersättnings-summan tillfaller boställs-innehafvaren, helst denna ofta drabbas af ej obetydlig skada genom huggningen af ekskogen. På grund häraf yrkar jag bifall till Utsk:ts Betänk. Frih. Alströmer, Oscar: Jag instämmer så mycket hellre i Gr.
Redan vid sistförflutne riksdag väcktes i tre särskilda Riks-Stånd motioner om ändring eller revision af Landsnöfdinge-instruktionen den 10 November 1855, hvilka motioner behandlades af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som i Betänkandet N:o 70 afstyrkte all åtgärd i anledning af desamma. Bland dä framställda anmärkningar förekom äfven den, som nu utgör förnämsta föremålet för Riksdags-fullmägtigen Hedströms motion, eller om Landshöfdings rätt att under vissa förhållanden suspendera Landssekreterare och Landskamrerare. I afseende ä densamma erinrades i nyssnämnde Betänkande, att enahanda magt varit, i fråga om Landskamrerare, för Landshöfding stadgad redan i 24 § af 1734 års Ländshöfdingeinstruktion. Likaledes hade rätt att suspendera underlydande tjenstemän blifvit genom Instruktioner för andra embetsverk tillagd dels Kollegier, dels Chefen personligen och för Konungens Befallningshafvande länge varit gällande i afseende pä Jägeri-statens tjenstemän samt vore i vissa fall förenad med ännu strängare påföljd, enär suspensionsrätten blifvit utsträckt än tili hela, än till hälften af den suspenderades löne-inkomster, något, som icke för Landssekreterare eller Landskamrerare egde rum. Med fullt uppskattande af den stora vigten deraf, att Statens tjenstemän icke ställdes under godtyckligt beroende, finge man dock ej förbise angelägenheten deraf att vederbörande myndigheter egde nödig magt att upprätthålla ärendenas ordentliga gäng. Detta vore uppenbarligen ändamalet med den särskilda myndigheter genom deras instruktioner tillagda rätt att, dä tjensteman ställ - 12 Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 59. des under åtal, kunna skilja honom från fjenstens utöfning och några anmärkningar deremot hade lika litet blifvit framställde, som olägenheter deraf visat sig halva Inträffat.
Forf: s hufvudsyfte med boken uttrgclres i foretalet sBlunda: aen generation, son1 trodde sig finns hvila i positivismens filosofi, i utilismens moral och i naturalismens konst och poesi, h,zr eftertr8clts af en annan, hvilken n ~ e r ail n&amp;gon f6regiende oroas af t: ruken 115 det ingstiska, det of iirlslarliga i tingen; en generation, som Iriinner sig dragen till idealet, son1 drommer om socialt broderskap, on1 en. sjlilfforsn.lrande hiingifveahet for cle ringa, de elanda, de fortryclrta, om att fijrverkliga den lrristliga Iriirlekens heroism. Hkaf har nppstAtt hvsd vi kalla idealismens p; " Lsyttf6d.else bemodanden oklara men brinnande att finna en ny religion eller. att kunua titerviinda till den deras fiider foram5tt. Tappert vandrar nagdomen fran1A.t litsom mellan tvh hiiga murar; ii ona sicltrn den moderna vetenskapen med sina striinga ~netocler, f r h hrilka de nnga e j kunna losgora sig; B nndra sidan liirosatser och fii~ * cstAlningnr, s o ~ n de hort och rant sig id frHn barndomen och som de giirna vale men ej mer kunna fullt omfatta. - Xun lippulanar dem att taga parti for vetenskapen mot religionen eller fijr religionen mot vetenslralmn. De treka. Finnes dd ingeu utvlg att undkolnina detta forfiirliga alternativ?, En sidau utviig siiker Sabatier anvisa; nr detta sr8ra dilemma viU hail rii2da den yngre genarationen. SBdant k hufvndiindamiilet med hans upplysande, iidln och intressanta bok. Det lhter sig ej gora att har gifra ens en sainmantrangd ofversikt a£ arbetets innehal.
Likväl bär spår ännu icke visat sig till ett sådant aftagande, utan är tvärtom ögonskenligast, att ortens väfnadsprodueter börjat vinna en lifligare afsättning i följd af den strängare tullbevakning, som kunnat de sistförflutne åren lillvägabringas °i bredd med Quarantaines-anstalterne, och hvarigenom insmuggling af sämre Utländska Bomullstyger förekommits. För öfrigt tillverkas husväfnader, af Ull, Bomull och Linne, inom alla delar af Länet, något äfven till försäljning åt Städernes Invånare; Och synes händighet i Väfnadsyrket allt mera utbreda sig, dertill Hushållnings-Sällskapet ock söker att genom belöningar hldragZäderberednirig_, oafsedt den som sker vid anlaggde ordentelicre Garfve lier, utgör på någre ställen i Länet en Allmogens binäring: Den sträcker sig dock egenteligen till grannars och närboendes Trådarbeten, bestående af Laggkärl, Träskor, Trätallrickar, Såll, Askar, Korgar, Väfskedar och mera dylikt, förfärdigas af Allmogen på åtskillige Orter, inom Kinds, Wedens och Bollebygds Härader i synnerhet, och föres till afsalu jemväl utom Länet; Dock kan förtjensten på denna binäring i det hela icke vara betydlig. Lieoch Skär-smide drifves såsom ^handtering af Allmogen i några trakter af Kinds Härad; äfvenså dei och annorstädes tillverkningen af sammansatte jernoch trä-arbeten, såsom Linhacklor och Kardor. Det ena och andra egenteligen för Ortens behof och till afyttring inom Länet eller i dess närmaste grannskap. Timmermansoch Mur ar e-Ilandtv eidet utöfvas såsom binäring af Allmogen i Ahle och Bjerke härader samt en del af Wäne Härad; äfvensom Timmermans-handtverket uti ett pär Socknar på 28 Dahlsland, närmast Wermeländska gränsen.
Bonde - Ständer har härwid anmärkt, dess ali sädanr stadgande», som Kongl. Maj;t hädanefter täc» kcs utfärda, af stg sjcltrve mäste anses skiljde frän nägot rum i Lagen, sä wida denna Lag är äldre än ber rörde stadgande», hwadan nägon ätgärd af Lag , Ut» skottet här icke synes wara hwarkcn lämpclig eller af Nöden; Och dels att om Utskottets mening warit, att frän allmänna Lage» utesluta alla de föreskrifter, hwilka angä Economiska ämnen, pä det särskildt sammandrag mä göras bäde beröfwer och de nn gällande författningar, som med samma Lögställe» äga gemenskap, är denna tanka icke af Utskottet framställd med den fullständighet, som Bonde. jändek önskat finna till grund för dest härutinnan erforderliga öfverläggning, Md sädan beskaffenhet föranläkcs Bonde-Stänket likmätigt §6 Z. i Regeringsformen, att lämna Allmänna Beswärs - och Teonomie - Utskottet del af dksie Anmärkningar till den ytterligare granskning och jämntning som Utskottet kan finna lämpelig, hwareftkr Bon, de-Ständer äterförwäntar Utskottets Förslag, att det, samma oförändradt eller med nödige förändringar antaga eller förkasta. Härom skulle de öfrige rcspcctjveS.tändcn ge, nom Prptocolls - Utdrag wördsackt'oäK yAkUkgen under, rättassupra, Lx krokycollo. 8, L. IräAaräib, Utdrag af Protocollet, hältet hos Bonde? Ständer den 18 Augusti 1309. SD. Bonde, Ständer företog till pröfning Riksens StänderAllmänna Besvärs» och Ekonomie, ur - Den i September. 57 Utstotts-afgifne betänkande, angSendeGästgifweriffjulsen j Riket; Och som, efter ökwerläggning i detta ämne, Seändct stadnadc i det beslut, att berörde betänkande bifalla, med det tillägg, som i Bond?
Jag uppsåg förtviflad; röfvaren var Jussuf och min Fatme var Fanny. Sanslös föll jag tillbaka på golfvet. Slå honom, slå honom till döds, hämnen er broders mord! ropade Jussuf, under det man bortbar Fanny, som nu återkom från sin dvala. Man började grufligen handtera mig, och känslolös för smärtan, väntade jag med förtviflans lugn i hvarje ögonblick döden, då Jussuf inkom, och ropade: nog, tappre Mahratter! lemnen oss och gören allt färdigt till afresan! I morgon skolen J dubbelt erhålla eder betalning. Jag borde skjuta en kula genom din panna fårhufvud, som i Schahens hof höll på att prata både skägg och hufvud af mig. Men Fanny har bedt för ditt lif; och för bastonaden, som din far lät gifva mig, är du ändå, ser jag, tillräckligt betald. Emellertid har du här så mycket penningar, att du kan kräla tillbaka till ditt fädernesland! – Han kastade en liten penningepung bredvid mig och tog med hån och löje afsked af mig. Jag ägde ej engång styrka att förbanna honom. Den sista branden i eldstaden slocknade, och mörkret, som nu utbredde sig, gaf mig tillräckligt tillfälle att göra mina betraktelser. Men min själs och kropps smärtor hade så bedöfvat mina sinnen, att jag ej ägde känsla för någonting och föll i en djup vanmakt. Några timmar hade jag tillbragt, då värdfolket, sedan röfrarne dragit sig tillbaka, inkom med ljus. De lossade mina bojor och lade mig på en bädd, der man använde så goda läkemedel som man förmådde. Om morgonen ägde jag så vida krafter att jag kunde uppstiga och krypa ikring rummet. Allt var borttaget: Fannys och min egendom, äfvensom Schahens skänker till Scheriffen i Medina. Endast den pung Jussuf qvarlemnat låg ännu på golfvet. I min första ursinnighet, ville jag bortkasta också den, men nöden tvang mig att behålla denna sista återstod af min förmögenhet. Min ställning var gruflig: hvart skulle jag styra min färd? Till min far ville jag för allt i verlden icke återkomma, utblottad, röfvad, sönderslagen.
Som ConstitutionsUtskottet emedlertid föreslagit upphäfvande af IndragningsrättigheteO hos HofCanzleren, och derigenom förekommit godtycket i censuren, utan att tillika föreslå en motsvarande garanti mot det möjligen in^ träffande sjelfsvåldet i Dagbladen, får till Rid-t derskapet och Adeln jag vördsamt hemställa» ©m ej Den 21 Maji f , fri, 227 x:o. Böternes belopp för olika Tryckfrihetsbrott begångne i dagblad och periodiska skrif» Jer borde förhöjas. 2:0. Utgifvare eller Förläggare af Dag. blad och periodiska skrifter, ställa vederhäftige mäns borgen för så stor summa, som möjligen i böter af dem kan komma att erläggas. 3:0. Tryckfrihetsbrott i Dagblad och periodiska skrifter dömas af vanliga Domstolar, och icke af Jurymän, såsom dertill mindre passande* Dessa garantier emot Tryckfrihetens missbruk linnas så väl i det Constitutionella Frankrike, som i det än friare England, der tryckfriheten likväl är större än i något annat Land på jorden. ' » Hof-Canzlerens indragnings-rättighet ä£ Dagblad och periodiska skrifter skulle i thy fall helt och hållit kunna upphöra, eller åtminstone inskränkas till indragning af viss Nummer, utan att gälla för hela tidskrifter. I anledning häraf får hos Högvälbcne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapets och Adeln jag vördsamt föreslå återremies af Betänkandet med anhållan ätt Utskottet, i händelse det 6kulle gilla ofvannämnde åsigt ville utarbeta Förslag till den förändring, sorn TrycklrihetsFörordcingen i följd deraf måste undergå, hvari bör feststäl-i 528 1 Den 21 Maji j\ rtié las, dels böternes belopp för olika Tryckfel-* hetsbrott, dels hvilken Domstol skall ådö. ina dem, och dels cautiooerneg belopp för utgifvare eller förläggare af Dagblad och periodiska skrifter.
Om en församling har 14 rotar, skulle enligt komiterades förslag blott 11 blifva representerade, och för att i Den 10 Oktober /. m. 143 detta fall bevara de öfrigas rätt, tror jag att raan bör bifalla Utsk:ts förslag. Hr von Ehreuheim: Jag tror visserligen icke, att det på mångå ställen finnes mer än 11 rotar; men då det i alla fall icke är omöjligt, synes det mig lämpligt att medgifva, det ledamöternas antal må bestammas efter rotarnas; hvarföre jag får förena mig med Gr. Mörner. Häruti instämde Hr von Koch. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till §:n enl. Utskits förslag och dels bifall till densamma, sådan den af komiterade föreslagits; framställde H. Exc. propos. på bifall till §:n enl. Utslcts förslag och, då dervid svarades flere ja och några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Den vidare pröfningen af förev:de Uthde upskjöts till nästa plenum. Sedan till bordläggning blifvit anmäldt Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk;ts Mera. N:o 18, i ani. af BiksStins skiljaktiga beslut i afs;de å väckta frågor om ändringar i K. Förordnm den 27 November 1857 ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, samt K. o. Ad., uppå Hr Hjärnes förslag, beslutat att nämnde Mern. skulle sättas främst å föredragningslistan för nästa plenum; åtskiljdes Ståndet kl. 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 10 Oktober 1860. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett protok.utdrag för den 9 dennes samt pleniprot. för den 20 sistl. Juni f. m. 144 Den 10 Oktober f. m.
Vederbörande vexla åsigter, äro konseqventa som blott ett par “ talande hufvuden “ kunna vara det, och när de skiljas, är det ej möjligt att begripa, att de gjort ett stort, tyngande offer, ty hvem kan tro det vara en uppoffring attafstå från en kärlek, som är så ljum, så tom, så utan all värme. Ypperliga äro deremot skildringarne, helst de från Up-sala, lika kraftiga, som natursanna. Författarens stil är hård och kärf, ofta forceradt våldsam, icke så sällan så kort och. tvär, alt man — utan att vara elak — måste erinra sig Bret Harte ’ s koncentrerade romaner. Men ingen föds fullfjädrad, hr Geijersstam har mycket att lära, men han är också en af de få äf våra unga författare, af hvilka man har rättighet att hoppas icke blott på mycket men också på mycket godt. På en konstutställning i Köpenhamn såg jag i våras en tafla, som gjort ett visst uppseende, utaf en ung artist: “ Kring aftonlampan “ hette den. Det är en vinterqväll, isig och bitande kall, en qväll då man riktigt vill göra det hem-trefligt kring sig inom immiga rutor, medan elden sprakar i kakelugnen, men i den “ dagligstue “ vi sfc på duken för våra ögon har oenigheten kört trefnaden på dörren. Far. och son disputera om realism, Georg Brändes, “ Gengangere “, hvad vet jag, men häftiga hafva de varit, och nu har gubben sagt sitt sista ord. Innan han börjar läsa gamle “ Ber-lingske “, som ligger framför honom, slungar han en sista harmsen blick på sonen, der han står vid pianot och snurrar pianostolen rundt om. Blodet skjuter upp i den unge mannens kinder, det gör honom så ondt, åh så ondt, att de idéer, på hvilka han tror med.all sin entusiasm, skola hånas och smutskastas af fadern, liksom denne alldeles glömt, att också han sjelf en gång för en 40 år sedan stått i oppositionen.
Säg mig, sekreterarn, menade prinsen hvad han sade om Hanseaterna och sådant som de ha för sig, därinne i huset. GÖRAN P. Nej, mitt barn, han skämtade grymt! Men hvad de göra därinne kan ingen svensk magt lägga sig emot, så mycket bör Du veta, om Du är orolig för din Jakob. AGDA. Vill I göra mig en god tjänst? Den kostar icke något. GÖRAN P. Hjärtans gärna, min flicka! AGDA. Skaffa mig reda på Jakob! Han hade stämt möte med mig, men kom icke. Vi ha ringt på porten där, men ingen öppnar. GÖRAN P. Jag vill icke göra dig ledsen, Agda, men, tyvärr, har jag anledning tro, att Lübeckarne äro resta sin väg i anledning af det utbrutna upproret. AGDA. Och han kommer icke igen? GUSTAV VASA GÖRAN P. Jag profeterar ogärna för det går alltid åt skogen med mina profetior, men jag tror icke han kommer igen så snart. AGDA faller ner. Herre Jesus! GÖRAN P. reser sig och lyfter upp henne. Hvad är det, min flicka! Säg mig! Halfhögt. Är det barn? AGDA. Han hade gifvit mig löfte! GÖRAN P. med verklig rörelse. Stackars kvinna! AGDA. betraktar honom. GÖRAN P. Alltid elände, bara det blir kärlek af@l AGDA. I föraktar mig icke? FJÄRDE AKTEN GÖRAN P. Jag tycker synd om dig, liksom om oss alla. AGDA. Ser I nu att det fins godt! GÖRAN P. Hvarf AGDA. Hos er. GÖRAN P. Basch! Är det något annat jag kan göra för dig? AGDA. Jo, om sekreteraren ville skrifva till Lübeck och fråga Jakob... GÖRAN P. Jag tycker visserligen inte om såna här kärleksaffärer, men skrifva skall jag i alla fall, såvida nämligen det bekräftar sig att han rest. AGDA vill kyssa hans hand, som han rycker tillbaka. Tack! GÖRAN P. Hvad gör Du människa; jag är väl ingen biskop heller! Men tyst nu, här kommer storfrämmande, och då går jag! Det har mörknat på scenen. GUSTAV VASA AGDA.