Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 437, meddelade inbjudning till MedStrn att förena sig i det vid föredragningen af SlatsUtsIcs förenämnde Utlåt., i afs:de på förslaget pag. 45, fattade beslut, att för ett elementar-läroverk i Luleå bifalla en Lärare-stat af i Rektor och 3 Kolleger. Frih. Cederström, Rud.: Med detta mål är enahanda förhållande, som med det sednast föredragna. R. o. Adtns beslut i ämnet fattades efter flere timmars öfverläggning och är mera omfattande än de öfriga Stms, hvaraf det nu föredragna är det ena alternativet, af de 2:ne, nemi. som under discussionen härstädes framställdes. R. o. Ad. beslöt nemi., att frågan skulle till K. M. öfverlemna.»; och då inga för min upfattning giltiga skäl förefinnas för frånträdande af samma beslut, anhåller jag, att R. o. Ad, måtte vidblifva detsamma och lägga inbjudningen till handlingarne. Uppå härefter framställd propos., fann R. o. Ad. för godt att med vidblifvande af dess i afstde på Läroverken i Piteå och Luleå fattade beslut, lägga Presteoch BorgareSt.ms i fråga v:de inbjudningar till handlingarne. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter en från Yällofi. BorgareSt., genom dess den 3 dennes bordlagda prot.-utdrag N:o 437, meddelade inbjudning till instämmande i BorgareSt:s i afstde på Lärare staten för Iklsingborgs läroverk fattade beslut. Föredrogs Vällofl. BorgareSt:», genom dess den 3 dennes på bordet lagda prot.-utdrag N:o 437, meddelade inbjudning lill de öfriga RiksStrn att förena sig i BorgareStts, vid föredragningen af SlatsUtskis Utlåt.
Hr von Troil, Samuel Gustaf: Sedan K. M. i Dess nu föredragna Nåd. skrifvelse förklarat Sig icke kunna understödja det af bolaget väckta förslag att genom ett eller annat alternativ erhålla R. St:s ytterligare biträde vid utförande af banan mellan Köping och Hult, har den siste värde talaren med åberopande af 56 § R. O. sökt att få samma fråga, under form af enskild motion, dragen under R. St:s pröfning. Ehuru jag icke vet huruvida denna under Riksdagen inträffade händelse kan anses vara af den beskaffenhet, att Gr. Rosens anförande kan såsom enskild motion remitteras till StatsUtsk., anhåller jag dock att få förklara, det jag hoppas, att Utsk. med all den varsam - 62 Den 21 Januari. het saken kräfver, måtte behandla denna fråga, och deråt lemna all nödig upmärksamhet. Jag önskar tillika att Utsk. icke måtte nu föreslå R. St. att ingå i några vidare transaktioner med detta bolag. Skulle likväl någon ny öfverenskommelse böra göras, instämmer jag med de båda första talarne, att den enda möjligheten är att på billiga vilkor inköpa jernvägen, men icke att genom låneunderstöd eller ytterligare räntegaranti ingå i någon öfverenskommelse med bolaget. Det är för de fleste af Eder, mine Hrr, icke obekant, huru denna fråga förut blifvit behandlad. Det kan icke vara obekant, att redan vid 1848 års Riksdag, då frågan väcktes om anläggande af en jernväg mellan Orebro och Hult, och då R. St. medgåfvo en garanti af 4°/0 på anläggningskostnaden under loppet af 15 år, bolaget icke på dessa grunder kunde bildas. Ny framställning gjordes derföre vid följande Riksdag om att utsträcka banan lill Köping, och It. St. medgåfvo då under 40 års tid en garanti af 5 °/0 för denna väg, hvaraf 4®/0 sorn ränta och en °/0 som amortering, så att efter dessa 40 års förlopp jernvägen skulle tillfalla Slaten. Huru har nu bolaget upfyllt sina förbindelser? Jag har icke här begärt ordet för att lägga sten på börda, .lag känner visserligen hvilka olyckor som träffat bolaget, men det kan icke bestridas, att detsamma icke kunnat upfylla sina förbindelser.
Mig synes det som bade den siste värde Talaren sammanblandat tvänne frågor, dem hvarken Utskottet eller någon annan förblandat, och hvilka jag ej heller funnit omrörda i någons yttrande härstädes. Herr Lagerhjelm, Pehr: Ehuruväl fö rekommen af flere värde Talare, då jag är af den tanka, att en Porto-Franco bör meddelas, har jag likväl svårt, att med stillatigande förbigå de högst egna satser ur Rättsläran, sorn här af motsidans Talare blifvit uppställde. Jag har svårt att inse, huru en medborgare kan blifva förnärmad genom de förmåner, som tillkomma en annan genom locala omständigheter; huru ett Rike skall kunna försvagas derigenom, att en del deraf kommer i större välmåga,än de andra. Jag kan ej inse, huru man kan andraga politiska skäl emot saken , hämtade ifrån denna dels särskildta välstånd. Deraf skulle man ock kun - 4i6 Den 10 November e. m. na komma på den tankan , att alla de delar af ett land, som äro mest utsatta för en Fiende, skulle just derföre tillbakaltålias i all slags culture. Jag förenar mig med Friherre Cederström. Herr Hjerta: Herr von Hartmansdorff lärer helt och hållet hafva Bortblandat, hvad jag j^ttrade, nemligen att af discussionen föranledts fråga om tvenne saker, då någre talat om fördelen af en Fästning, andre om en Porto-Franco; en följd, troligen, af det utaf Utskottet afgifna första Betänkande. Friherre Cedeströms reservation denna gång har jag ej genomläst, utan allena hört uppläsas; men jag anser den innefatta alldeles detsamma, som Utskottets första Betänkande, med tilläggning af de 17 punkter till svar på Anmärkningarne, som deruti finnas upptagne , men hvilka Utskottet icke besvarat. Det är på den grund att discussionen afsett 2 föremål, som jag yttrat, att om Betänkandet afslås, skola tvenne särskildta frågor uppkomma, och således ingen eontraproposition, endast på afslag, kunna göras. Jag anhåller om Protocolls-Utdragens uppläsning. Herr Rosenblad:
Jag uppmanar hvarje hat tillstädesvarande Landtman , som känner förhållandet , det vill säga förlägenheten, som med värma vill Fäderneslandets väl, vill Näringarnas hjelp och Jordbrukarns räddning,jag uppmanar hvarje sådan man, om någon ännu finnes qvar, att förena sin röst med min! och desse Herrar, som äro af stridig tanka j som anse förlägenheten endast vata till förden störtade Creditvinglaren, dem inbjuder jag, att göra en Eriksgata genom Rikets sädesrikastö provincer genom Skåne, Österoch Vestergötland; men icke blott landsvägarne rakt fram* Utan i stället dessa obesökta bivägar som leda till kojan, till den aflägsne , sträfvande Hemmansbrukaren. Kanske skola de tro och beklaga hvad de der gå att se, fast de icke nii tro oss; kanske är den Sedelmassa de skola finna i hela Socknar, hela Häraderj hela landsträckor ganska lätträknad. I Kronöutlagor, bestämde efter ett dubbelt om reicke 3 dubbelt Spanmålspris^ utgå från Landsbyggden till Hufvudstaden desse Sedlar, De äro sedan för oss den förlorade Sonen , som dock aldrig återvänder till sin Faders hus* om vi ock för dess hemkomst ville slagta dea gödda Kalfven* Ben 22 Julli f tn} N:o 4. Herr Tham, Wollrath: Genom den af de förenade Utskotten foTeslagne åtgärd att BancoDisconten skall utgrenas till Götheborg och Skåne samt att räntan skall nedsättas, göres denna Fond mera tillgänglig för Landtmannen. Det är då lärnpeligt att lättade Låneutvägar för Handeln och Näringar afven öppnas. Vid öfvervägande af Handelns och penningerörelsens lopp i Sverige, torde erkännas att det bästa medlet härtill vore inrättandet al en på privata Actief grundad Discont i Stockholm, försedd med Kongl. Maj:ts Nådiga Reglenieute och Oetroij på viss tid, Man må härmed icke förblanda de olägenheter och missbruk, som förra FHiaJDisconter och deras fall förordsakade. Icke uti principen för deras inrättning, får ordsaken till deras undergång sökas.
— E11 annan åter, med full kännedom örn sin oförmögenhet gör enahanda tillgrepp och enär han varder derföre tilltalad, kan icke erbjuda någon ersättning, utan uppsåtligen tillskyndar Kongl. Majit och Kronan eller den enskilde en betydlig förlust och utmärker sig uppenbarligen såsom Bedragare och ovärdig det förtroende honom varit lemnadt. — Kunna eller bora desse personers så olika handlings-sätt betraktas i lika Synpunct och derföre lika strängt bestraffas , eller såsom ock kan inträffa, den forre till och med beläggas med drygare ansvar än den sednare, hvilket dock kunde hända, om summan, den förre begagnat öfversliger de medel, som den sednare förskingrat, ehuru den förres förseelse icke kan stämplas annorlunda än lika med den, Som utan tillstånd nyttjat ombetrodt gods, då deremot den sednare måste anses såsom tjuf eller bedragare. Af desse skäl och anledningar samt 1 öfverensstämmelse med hvad som förut är stadgadt i omförmäldte Lagrum 45 Cap. 3 §. Missg.Balken, och till förekommande af de Chicaner eller förföljelser, som eljest kunde tillställas emot nitiske och välsin - 13O2 Lagutskottet! Bet Hukande >t. nade Ämbets oell Tjenstemän, äfven för små händelser, anser jag billigt vara, att den Uppbörds och Ämbetsman, sorn blott för tillfället begagnadt Kongl. Måjfts och Kronans efter enskilt mans om händer hafde medel, men efter tillsägelse inom lemnad skälig anstånds tid dem åter anskaffar, skall, i analogie med Lagens stadgande i 12 Cap. 4 §• Hand.Balken, höta dubbelt emot hvad i detta Lagrum stadgas eller 20 Daler S:mt med 6 R:dr 32 sk. Banco, samt tilläfventyrs på kortare eller längre tid från Tjenstebefattningen Suspenderas, men deremot 0111 han sådane medel förskingrar, utan att kunna dem återgälda, umgälla sitt brott, såsom uti Kongl. Majrts Nådiga propositioner föreslaget är.
Upstär fräga om eller hwart remitteras bör, kan denna staga blott föc den Pkenndagin läggas pä kordet, men i nästa Ple, nnm skall beflut owägerljgen fattas. Dä saken frän Utskott äterkommit, blifwe den ester första upläsander liggande pä bordel. Den kan wid nästa föredragning, ehwad öfwerläggning ägt rum eller ej, pä flere Ledamöters förenade begäran, aker hwila, men dä saken tredje gängen förekommer, skall den kill afgörande företagas. Hwar och en fräga af annan än allmän beskaffenhet, äfwensom preliminaira hemställande» och förfrågningar ifrån Utskotten, mä genast kunna afgö - IZZ2- Den 2i December. ras, sä wida den eller de af nägon SkändclS Ledamot ej begäres pä bordet. U-i Ständens Canhlicr bör altid finnas cn öpen förtekning öfwer alla pä bordel lagde mäl nied dertill hörande atter och handlingar. Hterförwiser nägot Nike. Stand ett redan beredt mäl kill wederbörande Utskotts ytterligare utlåtande, äligge Utskottet att dermed inkomma till det Ständ, som återremitterat; kunnande likwäl ej, genom denna äterförwisning, de öfrige Ständens Beslut i de mäl, der wenne Slandö röst utgör Riksens Ständers, deras kraft och werkan till expedition betagas. §. 50. Hwarje Ständs Ledamot ägs rätt, art i Plenum stående och frän s!n plats kill Protokollet fritt tala och utlaka sig i alla frågor, som under öfwcrläggande komma, och om lagliqheten af alt, som inom Ständet sig tilldrager. Hwar och cn yttre sig öfwer ett ämne i den ordning han dertill sig anmält och upropad blifwik; och mä ej någon wara berättigad att tala Utom Protokollet.
För öfrigt finnes i Hufvudstaden ingen annan Tvångs-, Arbetseller Corrections-Inrättning, än Fabriks-Arbetshus et, hvilket, inrättadt i en Staden tillhörig Egendom, är i 1828 års Berättelse uppgifvet till dess ändamål och beskaffenhet. För hvarje derstädes bysatt arbetares underhåll erlägges numera af Husbonden i allmänhet en afgift af 2 R:dr Banco i månaden till Häll-Cassan. Arbetslönerna äro lämpade efter de vid Fabrikerna vanliga, och användas lill afbetalning å de bysattes skulder till Husbönderna. Är i832 var desse bysatte Arbetares antal 3ij och administrationssamt aflönings-kostnaden vid Inrättningen uppgick till 567 R:dr 32 sk. 10 rst. 5:o Stadens Inkomster och Utgifter, samt kostnad för Stadens Styrelse. Den betydligaste Inkomsten är den afgift, som ingår, enligt Eder Kongl. Majt:s Nådiga Bref den 20 April i8a5 och den 6 Maj 1826, under benämning af Stockholms Stads Allmänna Tolag, och fördelas på det sätt, att Stads-Cassan erhåller T8?°s* Inqvarterings-Cassan T?53-, BörsBrooch Hamnbyggnads-Fonden och Stockholms Allmänna Barnhus YJK. Tolagen utgöres med procent af Tullvärdet för inkommande, och rY procent af det för utgående varor, med undantag af nigra artiklar, för hvilka särskilt tolag erlägges, jemlikt det förstnämnda Nådiga Brefvet och Kongl. Commerce-Collegii Skrifvelse den a5 October i83o. För ifrågavarande tid, hvarunder varuvärdet åren 1827, 1828, 1829 cch i83o varit bestämdt enligt 1826 års Tull-Taxa, samt åren i83i och i83a, enligt Tull-Taxan af år i83o, har hela beloppet af Stadens Allmänna Tolag utgjort:
Beta nkandert. så anser Utskottet de allmänna ersättnings* grunderna rid sådana serskildta hemman bö* ra bestämmas, icke efter det förut erlagda tiondej ernet, hvilket skulle såra billigheten» utan efter värdet af de större eller mindre förmoner, som i och för rörelsen åtnjutas, jemförde med andra hemmans, samt tinder afräkning af den alltid qvarblifvatide skyldig» heten, att deltaga uti ugnens byggande och uppvärmning, så lange tackjern uti densatnrna tillverkas. Der åter, hvarest denna förbindelse upphört medelst hela hyttans nedläggande, är juulförelsen med andra hemmans onera lätt verkställd, samt, i händelse styckade belägenheter uti ännu blåsande Bergslager icke tillåta Rotering, lika lätt förvandlad uti motsvarande skatt. Och slutligen, hvarest hela Bergslager, af hvad orsak sorn helst, antingen tvimgne eller frivillige» alldeles nedlagt rörelsen, böra sådana öfvergå till landslag, samt; der detta icke är skedt, underkastas rotering och lika skyldigheter med alla andra af samma natur varande hemman. Då Utskottet, dels af de meddelade undersökningar om Hellsstads och Wånga Bergslager, hvilkas resultater nu hvila på Kongl. Majtts Nådiga skärskådande, dels af enskild kännedom om den likartade belägenhet, hvari flere andra Rikets Bergslager befinnas, tror sig kunna med säkerhet antaga, att sådana tillstundande ledigheter af Bergsmanna privilegier icke blifva få eller obetydliga j aå uppstår den tredje frågan, till Eesv. och HJion. Utsk. Betänkande^ 795 hvad ort böra dessa förflyttas, för att blifva för Riket och den synbart aftaganda tackjärnstillverkningen mest gagneliga ? Oin inom Svenska området finnes en tract, hvarest klimatets hårdhet och den långa vintern förneka dess Innebyggare att anse åkerbruk såsom en hufvudnäring, men hvarest outtömliga, i dagen liggande jernberg af rikhaltig och godartad malm, otnäteliga skogar, ypperliga tillfällen till betesmarker och åt alla kanter genomskärande strömmar finnas5 så synes naturen sjelf anvisa till frågans besvarande.
Beträffande särskildt den jerntillverkning, som vore grundad på malm från Taberg, har Kommittéen anmärkt att, ehuru en jernvägs-anläggning, hvilken, såsom Laga-linien, framdragen i grannskapet af Taberg, kunde bidraga till lättad transport af malmen nedåt Lagaå-dalen, äfvensom från Jönköping ditföra rikare sjöledes ankomna malmslag, onekligen skulle medföra betydande fördelar för berörde jerntillverkning, vöre det icke desto mindre att befara, att det, till följd af jernvägens framdragande i denna riktning, ökade till ver knings-beloppet icke komrne att så betydligt öfverstiga det nuvarande, som möjligen kunde förmodas För tillverkning af en centner stångjern af Tabergs-malm åtginge nemligen afkastningen af 2 tunnland skog, hvadan den redan nu befintliga jer n ti II vei k ningen omkring Taberg och Lagaån, utgörande 40,000 centner tackjern och 31,000 centner stångjern, konsumerade afkastningen af nära 70,000 tunnland skog. Enär Tabergs-malmens ringa jernhatt (till en centner tackjern erfordrades i det närmaste 4 centner malm) derjemte fördyrade hvarje långväga transport deraf äfven på jernväg, skulle den i alla händelser icke kunna spridas till så många särskilda och aflägsna lokaler, som den stora skogsförbrukningen förutsatte, derest åter koltransporterna icke skulle blifva för långa och för kostsamma. Om också detta förhållande komme att modifieras genom en lättad tillförse! af rikare malmer från aflägsna orter, så inverkade dock en längre jernvägs transport så betydligt på kostnaden lör deras anskaffande, att det syntes tvifvelaktigt huruvida en derpå beredd tillgång skulle blifva på det hela till kostnaden så bi'lig i förhållande till Tabergs-malmen, att skogsvärdet inom orten till följd deraf skulle ökas så mycket, som erfordrades för att göra en större koltillförsel frän aflägsnare skogar lönande — det enda sätt, hvarigenom någon väsendtligen ökad produktion kunde uppkomma.
I allmänhet är det farligt att variera uttryck för samma lagbud, särdeles i sådana lagar, som skola tolkas efter ordalydelsen. Vill man strängt hålla sig till ordalydelsen, kan man enligt första variationen aldrig besluta öfver någon grundlagsförändring, om något valdistrikt uraktlåter att anställa nya val, sedan ett sådant förslag blifvit hvilande. Vill man åter följa den 2:dra variationen, kunna grundlagsförändringar beslutas, blott 2 nya val skett i 2 små valdistrikter, som underlåtit välja till den första riksdagen under de 3 år, för hvilka de andra valt. Uti 96:te §:n R. F. stadgas, att Justitie-Ombudsmannen väljes »för de 3 följande åren.» Menas här kalenderår eller 3 år från valdagen? Förmodligen det sednare i likhet med gammal praxis; men man måste då, till undvikande af att antingen få 2:ne Justitie-Ombudsmän på en gång eller också ingen, se till att valet anställes alltid på samma datum. Valdes nemi. Justitieombudsman d. 1 Februari 1864 och nytt val skedde d. 1 Mars 1867, skulle från d. 1 Februari till d. 1 Mars sistnämnde år icke finnas någon Justitie-Ombudsman. Valdes åter Justitieombudsmannen d. 1 Mars 1864 och en ny d. 1 Februari 1867, skulle det under Februari månad 1867 förefinnas 2 personer för ett och samma embete. 17:de §:n R. O. stadgar, att »nya talmän utses för hvart år.» Behöfvas urtima riksdagar under de 3 åren, något som låter sig ganska väl tänkas, t. ex. 2 gånger, så nämnas talmän 5 gånger på 3 år. Om nu både
Oell håfve vi derefter, till Revisionsarbetets detaillerade verkställighet, fö under namn af Gantalioch Råkenskaps-Utskott. Pe till hvardera Utskottets handläggning hörande åren der hafva sedermera, jemlikt en af samtlige Revisorerue dfverenskommen arbetsfördelning och fastställd plan, blifvit behandlade: hvarefter Utskottens till deras Protocoll intagne öfveriägg» n ingar och föranledda hemställandeit, genom berörde Protoeolls uppläsning i Revisionens. Plenum, fatt undergå ytterligare öfvervägande och slutlig decision. Alla Rankens Cassör och För» varings-Rum hafva af oss gemensamt, efter dertill författade och behörigen verificerade Inven» teringS-Instrumenter, blifvit undersökte och inventerade. Dess Myntoch Medailie-Gahinett samt Watten-Uppfordrings Werket, jemte de tili Brandskadas förekommande vidtagne anstalter och inom Ranco-Huset befintliga Rraud-Redskper, hafva likaledes undergått vår gemensamma öfversigt och eftersyn, Och håfve vi ej underlåtit alt genom några vära Mod-Revisorer utresa till Bankens Pappers-Rruk, och om samma Verks förvaltning, jemte derstädes ännu fortfarande Nybyggnader, inhämta nödig kännedom. Underden af oss i så måtto öfver detta verk fortsatte och nu mera fulländade Revision, håfve vi med tillfredsställelse fått erfara: ”att, om Bankens, genom olyckliga tillfälligheter iråkade - Ben 3 Mars, 9 fcade, för dess Realisation mindre förmånliga ställning, icke ännu, efter Riksens Ständers sista sammanvaro, kunnat vinna någon betydlig föräta dring, lemnar likväl det framflutna årets erfarenhet förnyad öfvertygelse om Verkets år ifrån årtilltagande Solidité, och derjemte en ökad trovärdighet åt sednaste Banco-Utskottets till Riksens Ständer yttrade säkra förhoppning, att detta angelägna Verk skulle, genom dertill utsedda medel, inom få år, utan Näringarnas störande, kunna återvinna tillräcklig utväg för sina förbindelsers inskränkta uppfyllande.
Det vore oförlåtligt — ja, i den högsta grad oförlåtligt — att i en fråga sådan som denna, som kan äga ett så vidsträckt 34* 532 D « n 11 Maj. och omedelbart inflytande på vår framtid döma annorlunda, än efter förståndets och samvetets nogaste pröfning; men lika innerligt sorn jag della tänker, lika fast är jag ock derom öfvertygad, att äfven i politiken mäste alltid vissa stora grundsatser af hvad sorn är sanni och rätt och ädelt, fasthållas, så framt"man för sina handlingar skall kunna Iungt ansvara inför sig sjelf, inför samtiden och inför efterverlden. Men hvilken fråga håfven J dä egentligen att pröfva, mine Hi r f J håfven hört af den talare, som först yttrade sig här i dag alt den närvar, åtgärden icke har till ändamål att med vapenmakt vindicera Danmarks anspråk på en provins, hvartill dess rätt kan vara tvist underkastad. Tvertora är del öppet förklaradt, alt i della fall kommer Sverige icke att uppträda annorlunda än i förening med de makter, hvilka såsom garanter till de sednaste fördragen, åro dertill både närmare berättigade och förpligtade. Men, mine Hrr! en hvar af eder vet, att Danmark numera blifvit bragt derhän, alt det strider ej blott för bibehållande af en provins ulan för sina gamla arfländer och kanske snart för sin politiska existens. Frågan är således den, huruvida Sverige kan eller bör, slilla och overksamt, blott åskåda en sådan kränkning af folkrätten, och utan protest eller försök att afböja våldet, låta sin naturliga vän och bundsförvandt, ett ädelt och närheslägtadt folk stympas och förtryckas. Och om nu Danmark hjelplös! lemnäs åt sitl öde — åt öfvermaktens godlycke? om ett gammalt, akladi, upplyst folk kufvas och sönderstyckas?
Friherre af Nordin j Carl Johan: StatsUtskottet har, i anledning af verkställd Revision af StatsVerkets räkenskaper och förvaltning för år 1826, tillstyrkt: ”att Rikets ”Ständer rpå hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes förordna, att ofvanupptagne, under loppet af ”åren 1826, 1827 och 1829 till Svea Lifgardes Caserns reparation utgifne 29,064 ”R:dr skola StatsVerket ersättas.” Då Kongl. Majit, efter verkställd granskning af hehofvet, och vederbörandes hörande, pröfval 5o II. 1 ° Den iS November e. m. skäligt tillägga Svea LifGarde en ersättning af 29,064 R:dr för reparation af Dess Casern, så skulle Rikets Ständers underdåniga anhållan, att desse medel måtte StatsVerket ersättas, endast innefatta ett försök att upprifva Kongl. Majrts en gång fattade beslut, hvilket, om det varit orätt, bordt, vid granskningen af StatsRådsProtocollerne, af ConstitutionsUtskottet anmälas till Grundlagsenlig behandling, eller ock af StatsUtskottet i föreskrifven ordning anmärkas till ytterligare handläggning af ConstitutionsUtskottet, och ej, såsom nu är föreslagit, till upphäfvande anmälas directe hos Konungen; en åtgärd, som alltför mycket strider emot våra Grundlagsformer för att kunna vidtagas. För framtiden har Kongl. Maj:t väl stadgat en ordning och fördelning af de utaf Stockholms Stad inflytande Inqvarteringsmedel, så att den nu ifrågavarande afgiften icke kan bomma vidare i fråga; men så har icke förhållandet tillförene varit. Då Casernen lemnades till Regementet, föreskrefs väl, att Regementet skulle den underhålla; men hela Inqvarteringsbeloppet lemnades till CompagniCheferne, utan någon innehållning för framtida större reparationer. Kongl.