Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och jag för min del tror vi till stor del ha den lilla, nu nästan bortglömda diktsamlingen att tacka för de förbättringar i kvinnans rättsliga ställning, som inom kort visade sig i form af flere s. k. » kongl. förordningar ». Den som ifrigast arbetade för » kvinnosaken » under 60- och 70-talet var, förutom de båda omnämnda L. J. Hierta och Stackelberg, riksdagsmannen Svensén, far till författaren Svensén. Men äfven flere andra riksdagsmän visade varmt intresse för kvinnan och sökte få de lagar, som rörde henne, omarbetade till hennes förmån. Särskildt äktenskapslagarne ansågos redan då som alldeles omöjliga, men äro icke dess mindre rådande ännu i dag. Med outtröttligt nit inlämnade Hierta m. fl. motioner till nästan hvarje riksdag i detta syfte. » Motionerna » komaio till » lagutskottet », och där förmäler historien, att de ofta rönte det ödet att bli kastade på golfvet. Då- varande ordföranden, som just ej gjort sig känd för att vara någon vän till nyttiga reformer, ansåg dessa » kvinnomotioner » för de onyttigaste bland de onyttiga. Å r 1873 stiftades, på initiativ af L. J. Hierta och hans dotter Anna Hierta, nu mera fru Retzius, » Föreningen för gift kvinnas äganderätt », som sedan sin början på ett verksamt sätt arbetat för sitt mål, nämligen den gifta kvinnans förbättrade ställning i rättsligt afseende. Under en lång följd af år har föreningen troget gått i spetsen, då det gällt att föra » den gifta kvinnans talan », och visat, huru rättslös hennes ställning är både i staten och i äktenskapet. Dock hade den kunnat verka mera, om den varit litet mindre » lärd », men mera populär i sina småskrifter. Föreningens årsmöten jämte andra möten, som den anordnat, ha dock varit mycket besökta. För alla intresserade både män och kvinnor ha de varit en samlingsplats, där man i lugn kunnat diskutera de nya lagförslagen, som inlämnats till riksdagen, och många kvinnor ha på dessa möten haft tillfälle att yttra sig i denna för dem så ytterst viktiga fråga. Där har den s. k.
Hvad nu åter angår bestämmande af en annan flyttnings* tid, har jag väl här, den 28 Febr. 1810, till Protocollet anfört de, i min öfvertygelse, gällande skäl för bestämmande af Midsommars tiden, eller Våren, då ombyte af åbo å hemman sker, och, med åberopande af detta yttrande, förblifver jag väl vid deli mening, att desse tider vore de mest lämplige; men då jag redan erfarit, att, liksom vid 1809 års Riksdag, den allmännare meningen deri icke instämmer, och jag således förgäfves skulle detta yrkande förnya , får jag instämma i öfrigt i det väl grundade yttrande en af Oeco* nomieUtskottets Ledamöter, Herr Kongl. Seereteraren Danckwardt i afgifvit, att nemligen flyttningstiden borde, och utan deremot anförda hinder kunde, bestämmas till den 1 November, då uppsägningstiden i ett lika förhållande borde en månad, eller till medlet af September, framflyttas; kunnandes jag icke undgå vid Utskottets Betänkande göra den anmärkning, att, då Utskottets afslag på den askade förändringen till den 1 November grundar sig på nu gällande föreskrifter om Mantalsskrifning, samt stadgandet i 5:te Art. 2 1 momBevillningsStadgan, mert desse föreskrifter likväl äro tillfällige Och beroende på ciu till pröfning förekommande Bevillningsför - 4 6 Den 3 Jtllti. slag, och möjligen etl enklare method, liksötrt fordom, kunde i afseende på Bevillningen bestämmas, hvarigenom dessa hinder, hemtade från BevillningsComitéers tillvarelse, blefvo undanröjda, Så synes mig, det Höglofl. OeconomieUtskottet icke bordt taga till grund för dess yttrande nu Varande BevillningsStadgan, utan blott inskränka sig till pröfningen och bedömandet af ceconomiska nyttan eller skidan af den till den t November i flyttningstidert äskade förändring.
Idealisering ansåg hon icke vara vägen till förklaring, utan den sympati, som icke är den personliga, hvilken känner sig dragen blott af det besläktade, utan den, som inifrån ser de gestalter, den skildrar, som förstår och känner med dem. Ju enklare och helgjutnare man söker hålla en figur, ju lättare blir den förstådd; ju mångfaldigare man söker gifva bilden, ju mer förvillas intrycket, ju osäkrare blir läsaren, hvars tankar härigenom ryckas fram och tillbaka, som när man söker ett spår i sanden.9 Det var med denna grundsats för ögonen och med vissheten, att komma att vålla denna osäkerhet hos läsaren, som A. Ch. Leffler tecknade Sonja Kovalevsky. Biografien har i början, där Sonjas egna skildringar varit stoffet, och i slutet, där A. Ch. Lefflers egen sorg lyfter framställningen, verkligen blifvit hvad Ibsen menade, då han rådde henne att dikteriskt lösa uppgiften. Men i mellanpartiet har den brist på smak, som redan blifvit anmärkt, samt oförmågan af säkert urval mellan det verkligt och blott skenbart karaktäristiska, mellan väsentligt och tillfälligt, kommit att skada framställningen genom att det tillfälliga ofta stälts på samma plan som det väsentliga. Detta verkar förvirrande i mycket högre grad än hvad mångfalden i Sonjas natur, på ett annat sätt behandlad, hade behöft verka. Såväl öfver skildraren som den skildrade har därför A. Ch. Lefflers biografi af Sonja Kovalevsky – jämte stora loford – framkallat de hårdaste omdömen; för bådas skull äro därför här några meddelanden väl behöfliga. A. Ch. Leffler har själf genom inledningen aflägsnat alla anspråk på en fullständig, objektiv biografi och detta är det första, som man vid bedömandet måste fasthålla. Hon har blott, som hon skref i ett bref, velat fylla en sin »käraste och dyrbaraste plikt»: att samla allt det intressanta, hon visste om Sonjas personlighet, »för att bevara det åt den framtid, som helt visst kommer att åt Sonja Kovalevsky ge en plats i hennes tids historia». Vid fyllandet af denna plikt har A. Ch.
Jag är ej i tillfälle att uppgifva qvanliteten af pottaskeoch tjäru-tillverkningarne för hela Länet; men att de inom några socknar äro betydlige och der böra anses fullt hemmastadde, anser jag mig kunna sluta dels deraf, att, då exporten af pottaska från Sundsvalls Tullkammaredislrikt år 1839 allenast utgjorde 267 Lisp., har den under de 3 sista åren uppgått i medeltal lill 4,725 Lisp. årligen, och dels deraf, alt, eldigt till Hushållnings-Sällskapet inkomna bevis för premiers erhållande, inom en mindre socken, Björna i Norra Ångermanland, år 1842 tillverkats 354 Lisp. pottaska och 1,293 tunnor tjära samt detta år 940^ Lisp. poLlaska och 1,174 tunnor tjära. 48 Jagt och Djurfång idkas numera inom Länet mindre betydligt och endast såsom näring i en del af Ångermanlands fjälltrakter, der skogsfågeln vanligen om hösten fångas i giller. Fiske har deremot sedan äldre tider utgjort en vigtig binäring. Strömmingsfisket idkas vid hafskusten, af Fiskare-Societeterne i Länets städer, äfvensom i Gefle, och af på kusten bosalie, såkallade strandfiskare, dels emot arrende till Kronan inom gebiten för de regala fiskena, och dels lill följd af öfverenskommelse med enskilde, då desse på grund af skattemannarätt områda fiskevattnet. Det säges under de begge sednare åren hafva lemnat någorlunda god afkastning, som lill största delen åtgår tili fyllande af ortens behof och afyttras på marknaderne. Öfverskottet, deribland Geflefiskarenas fångst helt och hållet ingår, försäljes utom Länet. Laxfiske idkas med fiskebragder af flera olika slag i alla de elfvar i Länet, sorn hafva sitt utlopp i hafvet.
En talare bar mycket klandrat, alt enahanda stadgande vore ordagrannt intaget i både Reg.F:n och Riksd.Ordn:n, men han bar likväl måst erkänna, att så är förhållandet i vår nu gällande grundlag. Denna anmärkn. torde således förfalla, till dess att hela grundlagen blifver fullständigt omskrifven, ty så länge grundlagen i allmänhet är så upställd, måste Utsk. väl i enskilda detaljer följa samma upställning, som i det hela begagnas. Den 21 Oktober. 383 Samme talare liar ordat om huru onödigt det vore att aflöna Suppleanten för dess vistelse å Riksdagsorten, ty om en Utsk:s-ledamot blir sjuk eller behöfver resa bort, så kunde xhan på förhand derom underrätta Suppleanten. Men den värde talaren har, då han omnämner kostnaden för Suppleantens vistande i hufvudstaden, förgätit, dels att det också kostar något att göra resor fram och åter, dels att en Utsk:s-ledamot kan så hastigt och allvarsamt insjukna, att det blifver svårt, om icke omöjligt, för honom, att pä förhand inkalla sin Suppleant. Den talare, som klandrat slag, prorogalionsrätligheten skulle hero, icke på K. M. ensam, ulan K. M. och R. St:r gemensamt, har, till stöd för sitt klander, anfört exempel från utländsk lagstiftning. Den värde ledamoten har dervid likväl förbisett, att, enl. vår nu gällande grundlag, K. M. icke eger någon prorogations-rättighet, och man kan väl icke säga, att Konungamakten förminskas derföre, att den gemensamt med R. St:r erhåller en makt, som den förut icke egt. Hvad den utländska lagstiftningen beträffar, måste man taga i betraktande, att der icke finnes en bestämd motionstid, eller hvart 3:dje år återkommande Riksbudgets-perioder, utan om en representation procogeras, så kan, då den åter samlas, nya motioner väckas, samt öfverläggning om en ny budget företagas.
Efter ett straff, inskränkt antingen till en kort stund, såsom spö och ris, eller till några dagar, såsom vatten och bröd, anses han hafva gäldat sin skuld till samhället; och allenast en person (innes, som vill lemna honom s. k. laga försvar, kommer han på fri fot, med föga fruktan för förnyandet af ett snart öfvergående straff, sedan han upphört att vara känslig för den dermed förenade vanäran. — Det har lange varit insedt, att samhällets trygghet och möjligheten af den brottsliges förbättring borde befrämjas genom straff, sorn, utan att för ögonblicket vara så skarpa, som dem vi nu använda, deremot utsträcktes till en betydligt längre tid , till tvångsarbete för eli eller flera år. Vi hafva ett lagförslag, utarbetadt enligt denna grundsats-, det var färdigt redan före sista riksdag, och det vore önskligt, att Styrelsen begagnat denna långa mellantid för att så bereda detsamma, att det nu, med eller utan modificationer, 4° Den i5 Februari f. m. kan framläggas till Ständernas definitiva antagande; ty. jag upprepar det, ulan en genomgripande förändring i lösdrifveriförfattningarna och strafflagen, väntar man förgäfves, att correctionshusen skola motsvara sitt ändamål, om ock en eller annan dermed nu sammanhängande olägenhet skulle kunna mildras genom mera partiella åtgärder. Beträffande det inre ordnandet af correctionsanstalterna, hafva åtskilliga detaljer här med mycken skicklighet blifvit utvecklade; och jag vill blott tillägga, att jag deribland i främsta rummet ställer ordnandet af en noggrann polis ibland fångarna, som åter fordrar en speciel lagstiftning för dem. — Det är en längesedan erkänd sats, att brottmålslagar måste vara afvägda efter den utveckling i sedlighet och civilisation, hvartill det samhälle hunnit, inom hvilket de skola tillämpas, och då den lilla staten i Staten, correct.- huset, i detta afseende företer en så afgjord skiljaktighet, fordrar det äfven en helt olika behandling. Af samma skäl följer äfven, att krigslagarna alldeles ej kunna vara för detta ändamål lämpliga.
Härvid förekom först och bifölls Utsk:s afstyrkande af bifall till RiksdagsFullmäktigen Wallmarks motion om förändring af den tid, som för dammluckas öpnande i vissa Län är vorden bestämd genom K. Förordn. d. 23 Aug. 1851. Då sedermera lörekom Utslcs tillstyrkande i ani. af RiksdagsFullmäktigen Smedbergs motion om förändring af den del i 6 § 20 Cap. ByggningaB:n, som angår påföljden för underlåtenhet att i rätt tid öpna dammlucka, yttrade sig Hr Palmcrantz, Joh. Mauritz: LagUtsk. har i detta Betänk, föreslagit högre böter för underlåtenhet att updraga dammlucka för den tid som är stadgadt; men Utsk. har dervid förgätit att nämna, det Sfven skadestånd skall utgöras af den, som gör Den 4 April e. m. 1311 sig lill denna förseelse förfallen. Dessutom säger LagUtsk. i sitt förslag till beslut, »i afseende på dammluckas öpnande å tid, som genom lag och författningar bestömmes.» Jag tior det varit bättre att begagna uttrycket: »är bestämd.» De anmärkn:r jag nu tagit mig friheten framställa, torde bevisa att ordställningen i beslutet är af den beskaffenhet, att det icke hör antagas, hvarföre jag får anhålla om afslag på Betänict. Gr. Sparre, Erik: De ordalag, som här blifvit använda, flro valda med särdeles omsorg och härflyta deraf, alt för icke få år sedan förändrades med afseende på Norge föreskrifterna i detta fall. Det är äfven möjligt, att sådana förändringar ytterligare komma att för särskilda landsorter vidtagas, och att således den tid, som nu är bestämd för dammluckas öpnande, framdeles varder annorlunda bestämd. Jag får således anhålla om bifall till LagUtslcs förev:de Betänk. Hr Palmcrantz: Den siste talarens yttrande har just styrkt mig i min nyss framställda åsigt.
Ex 1’iolocollo E. IIellin g. Kongl■ Moj;ls Nåd. Skrifvelse, N:o 83. 5 Förslag un II i Ii $ il a§'§“©r il ii I ii fi® Riksförsamlingens bildande. A. Allmännaj bestämmelser. Nu gällande § i ■ grundlagar. Svenska folkets representationsrätt utöfva» af Riksförsamlingen, hvilken, i R.O.§§loch2. kraft af rikets Regeringsform, till lagtima riksdag sammankommer hvart tredje år, den iä November, eller, om helgdag då inträffar, dagen derefter. § 2. Till urtima riksdag kallas Riksförsamlingen, då Konungen så nödigt finner, R§• 2- äfvensom, vid de utomordentliga fall, hvarom i Regeringsformens Stkde, Sl:sta, 52:dra och S3:dje §§ förmäles; dock må vid urtima riksdag förekomma endast det eller de allmänna ärenden, som föranledt riksdagen eller af Konungen eljest för Riksförsamlingen framläggas, samt hvad med dessa ärenden star i oskiljaktigt sammanhang. inträffar lagtima riksdag, innan urtima riksdag slutad är, varder urtima riksdagen upplöst. % f Riksförsamlingen sammanträder på tviinne kamrar, den första och den andra. % *• Ledamöterna af Riksförsamlingen benämnas riksdagsmän. Deras antal är i första kamaren etthundratjugu och i andra kamaren ctthundr a femtio. S '*■ Första kamarens ledamöter väljas för nio ur. De skola till eu tredjedel hvart tredje år afgå och medelst nya val ersättas. Valen ske genom valnämnder, sorn tillsättas distriktvis i den ordning, här nedan stadgas, 6 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. § 6- Andra kamarens ledamöter väljas serskilt för hvarje riksdag. De valberättigade pä landet, hvartill äfven räknas köpingar och de städer, som icke hafva egen jurisdiktion, utgöra tvänne afdelningar, hvilka välja, den ena omedelbart femtio och den andra genom elektorer sjuttio ledamöter i denna kamarc.
IN:o 1 4 2 50 b. 26 Juli b. 25 Juli b. 25 Juli b. 26 Juli 4 1 52 b. 19 Febr. b. IG Febr. b. 19 Febr. b. IG Febr 1 4 1 73 5 b. 11 Alars b. 11 Mars b. 11 M rs å. 11 Mars 228 4 1 149 4 a. a. 13 Maj a. a. 13 Maj a. a. 11 Maj 1. b. 10 Maj __ 7 2 5 b. 10 Maj b. 9 Maj b. 11 Maj b. 10 Maj 4 1 55 b. 19 Febr. b. IG Febr. b. 19 Febr. b. 16 Febr. 8 — 39 b. 15 Mars a. 21 Mars b. 15 Mars b. 15 Mars G 1 15 b. 12 Febr. b. 12 l*ebr. b. 16 Febr. a. 12 F’ebr. 7 1 16 b. 9 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. b. 12 Febr. 8 — 107 b. 26 Juli b. 26 Jair 29 Juli b. 29 Juli 1G9 4 1 IG 15 Jair 19 Jan. 15 Jan. 15 Jan. 5 1 2 15 Jan. 19 Jan. 15 Jan. 19 Jan. 5 1 4 22 Jan. 19 Jan. 15 Jan. 19 Jan. G 1 G 12 Jan. 15 Jan. 12 Jan. 15 Jan. 6 1 7 19 Jan. 15 Jan. 19 Jan. l9 Jan. V 6 1 8 15 Jan. 19 Jan. 22 Jan. 19 Jan. M. Motioner och handlingar, remitterade till handläggning, återställas: 7:o af Bauko-Utskollet lill Preste-Slåndet, ang:de afskrifning af Kottholms Kanal-bolags skold 8.0 al Lag-Utskotlet till Bonde-Ståndet i afseende å beskaffenheten af länsmäns fullmagter . ■ Svar på ålerremiss 9:o af Lag-Utskoltet lill Bonde-Ståndet, ang:de upphörande af den så kallade offringen till Prestcrskapet 40:o af dito till Bidderskapet och Adeln, ang:de skatts erläggande för rättighet alt utöfva jagt ii:o af dito till Bonde-Ståndet, angde upphörande af likslol m. m 12:o af dito till Bonde-Ståndet, ang:de utslräckning af kust-allmogens rättighet, att idka utrikes sjöfart l3:o af dito till Bonde-Ståndet, ang:de rättighet till Kyrkoslugors uppförande å kyrkovallarna .. l4:o af dito till Preste-Ståndet, om förändring i trohetseden Svar på ålerremiss i5:o af Bevillnings-Utskollet lill Presteoch Bonde-Stånden, ang:de restitution af bevillning för af Ministerstalen uppburne traktamenten m. m
Det föreliggande ämnets rikedom, mångfald och vigt må visserligen synas lämpa sig ganska väl till ut(lygter på historiens, theologiens, känslans och fantasiens områden; men då ii. o. Ad. redan i detta alside fått så mycket till lifs, blir det för mig en pligt, att, väl kännande ringheten af mina inre resurser till så mångsidiga betraktelsers anställande, afhålla mig från dylika fantastiska utflygter. Jag ämnar således hvarken släpa E ler med mig till Mekka eller till Medina. Jag önskar blott, att i största korthet f<atnhålia de 2:ne skäl, på grund af hvilka jag anser, att It. o. Ad. hvarken kan eller bör antaga LagUtslcs nu afgifna förslag. För det första anser jag det icke vara tillständigt, att, då !{. o. Ad. nyligen afslagit en K. Piopos. i detta ämne, antaga ett annat förslag, som till siri grund är temligen identiskt med den utslagna Piopos., och sorn till sina detaljer är behäftadt med en mängd svåra lyten på hvilka lt. o. Ad:ns upmärksamhet redan blifvit fästad. För det andra måste ttpslällas riktiga premisser, så vida man vill få antagliga konklusioner. Utsi;, yttrar i sin motivering pag. 7 en sak, sorn LagUtsk:s ordfide bär sökt ytterligare inskärpa, att R. St:r bestämdt uttalat sig emot bibehållande af landsförvisningsstraffet, såsom påföljd för affall. Så är likväl icke förhållandet, ty förra gången frågan var före, fattades ingalunda något definitivt beslut, utan 3 Stånd förklarade endast att de icke voro nöjda med LagUtslcs då afgifna förslag, samt återremitterade följaktligen detsamma. Något vidare beslut fattades då icke, och delta är så mycket säkrare, som någon skrifvelse ännu icke kunnat afgå med underrättelse, alt den K. Proposrn blifvit afslagen. Den grund, hvarpå och hållet skapad på fri hand, af Utsk. sjelf.
Kommittéen ej annat än anse den tillämnade bibanan emellan Borås och Härljunga såsom en af de nyttigaste bibanor i landet.’’ Till ytterligare stöd för denna af Kommittéen uttalade åsigt har motionären anfört, att, enligt noggranna beräkningar, som uppgjorts öfver trafiken på denna bana, bruttoinkomsten å Statens jernbana skulle genom samma trafik ökas med icke mindre än 450,000 K:dr R:mt årligen, ett belopp, som skulle kunna synas öfverdrifvet; men om hvars tillförlitlighet kunde, genom i ämnet meddelade faktiska upplysningar, vinnas kännedom, och hvartill den nyligen vunna erfarenheten om trafiken på Gefle-Dalajernvägen, som, lika med den ifrågavarande, öppnat en väg till en helt och hållet instängd landsort, lemnade ett motstycke. Då för erhål lande af nämnde bruttoinkomst de vanliga utgifterna för trafikens underhåll å Stambanan icke i någon särdeles märkbar mån komme att ökas, så skulle Staten på det belopp af 1,700,000 R:dr, som af det för banans utförande bildade bolag blifvit begärdt såsom lån, skörda, oberäknadt den ränta, som för detsamma komme att erläggas, en omedelbar vinst af 25 procent årligen; i betraktande hvaraf och då ett Bolag erbjudit sig att, utan egentlig uppoffring från Statens sida, emot erhållande endast af ett låneunderstöd, åstadkomma ett arbete, hvarigenom inkomsterne å ett af Staten utfördt företag, som syntes vilja knappt bära sig, mer än fördubblades, det icke borde vägras att antaga detta anbud, helst i annat fall den fråoa, som redan varit å bane, att från det förnämsta fabriks O 7 7 distriktet, Marks härad, söka. en genare väg till vestkusten vid Warberg, kunde ånyo uppstå, hvarigenom Staten för sina jernvägar ginge miste om denna rika inkomstkälla. Af dessa skäl och med erinran derjemte, att, ehuru den ifrågavarande bibanan, för hvars utförande redan före sistlidna riksdag ett bolag varit bildadt, då icke lyckades erhålla understöd, behofvet af jernvägsanläggningen likväl blifvit af 2:ne Riks-Stånd behjertadt, samt att icke allenast
Utgifningstld: hvarje helgfri frviae Lösnummerspris I 5 drs (vid kompletteringar) Qernmults Koktr-Akiicb 5:te årg. 70 ö r e pr ncmp.-rari T a m m e l i n. utan äfven i sången på vår opera. Bertha Carolina Mathilda Tammelin, enda barnet till den utmärkta karaktärsskådespelerskan Carolina Bock, född Richter, och hofflöjtisten Bock, är född i Stockholm den 2 1 december 183G, alltså samma år, månad och dag som vår hertiginna af Dalarne. Uppväxt under en stor konstnäriunas moderliga vård och i en tid, då den svenska dramatiska konsten stod på sin höjdpunkt, med namn sådana som Emilie Högqvist, Fanny Westerdahl, Olof Ulrik Torslow och Nils W i l - helm Almlöf, var det helt naturligt, att den unga flickan skulle fattas af kärlek till teatern. Utrustad med godt hufvud, med för en kvinna utmärkta språkoch bokkunskaper, musikalisk och med stora fordringar på sig själf, inträdde Bertha Bock 1853 vid kungliga teatern, hvilken hon sedan tillhörde oafbrutet i trettiofyra år, hvarunder hon utförde mer än tvåhundra taloch 3ångroller. Och dessa, kan man säga, omfattade alla brancher, men i hvilka hvarje detalj var utarbetad till Y f s ej af fädrens ära, en hvar har dock blott sin; Kan du ej spänna bågen, är han ej din. Hvad vill du med det värde, s o m är begrafvet? Stark ström med egna vågor går genom hafvet. JiS. ett litet mästerstycke af sanning och karaktär. Därtill fick man höra en diktion, så träffsäker och naturlig, där aldrig en bokstaf kunde falla bort och där, hur sakta stämman än ljöd, hvarje stafvelse likväl trängde till salongens minsta vrå.
Finlands unga kultur är helt säkert lifskraftig nog — menade talarinnan — att äfven under ogynnsamma skeden kunna bestå och bevara åt landet den del af dess nationella själf ständighet, som ingen kan beröfva det — nämligen den andliga. Sin bästa tröst och sin kraftigaste eggelse till fosterlandskärlek hafva finnarne i Runebergs » Fänrik Ståls sägner ». De hafva blifvit som en fosterländsk bibel, ur hvilken just nu i dessa dagar hämtas så många hoppets, men äfven varningens ord m e d speciel tillämpning på de nuvarande förhållandena. Och hoppet skall icke vika; » än lefver folkets anda, ännu har landet m ä n ». Det finska folket, särskildt allmogen, besitter en sund konservatism, hvilken jämte den nationella själfbevarelseinstinkten nog skall hjälpa det att icke fälla modet och Begär profver på våra nyheter i svart, hvitt eller kulört från 55 öre till 15 kr. pr meter. blusar, 52 cm. bredt, 90 öre till 5 kr. pr meter. De utvalda sidentygerna sändas till Sverige endast rekt till privatpersoner tulloch fraktfritt hemmet. Allm. Professor G. CEDERSCHIÖLD behandlar med masssge: magoch tarmsjukdomar, nervåkommor, kronisk snufva och svalgkatarr, fruntimmerssjukdomar m. m. Sthlm, Stallg. midt emot Grand Hotel. Härlig natur, vackert belägna, bekväma kommunikationer. för är kan påräknas i förtjänst, om man är driftig säljare — bvilket ärade damer visat sig vara — och antager agentur för N o r r t e l j e Y l l e f a b r i k s välkända tyger. Sök agenturen med uppgift om referenser. Fin-fin pro fkol lek tion. (G. 78577) Christianstads Till Munvatten Enskilda Bank till Gurglingsvätska mot t a n d s j u k d o m a r; i äkta (A) Hushållsräkning 4V2 %. TANDLÄKARE Alma Doktor F. Lendgiels ' Norrland, ditill Schweizer &amp; Co., Luzern (Schweitz).