Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta är mycket svårt att förekomma, särdeles under tryckande år, då försarnlingarne med svårighet kunna underhålla sina fattiga ; men det är då också lika betungande att emottaga sådana främmande fattiga, och det vore åtminstone ett försök för tillvägabringande af ordning inom fattigvården och socknarna, om ett sådant stadgande blef gällande. Det blef då anledn. för socknarna, att sjelfva närmare öfverlägga örn de strängare mått och steg, som kunde vidtagas, för att hindra dylika utvandringar. Kunde det ske, såsom här är afsedt, vore sådant mycket väl. För min del skulle jag åtminstone tro, att det borde qvarstå tills vidare. Jag har visserligen bär hört, men icke haft tillfälle att taga närmare kännedom om de förslag, hvilka nu af Frih. Cederström blifvit upplästa, ehuru de förut blifvit af honom framställda. Jag kan således icke nu bestämdt yttra mig öfver dem; men så mycket jag kunde höra, tycktes de vara ganska väl grundade, och. jag hoppas således, att Utsktn, lill hvilka jag förmodar att denna fråga blir återremitterad, må taga Frih. Cederströms förslag i noggrannt öfvervägande. Hr von Hartmansdorff, Aug.t Jag erkänner visserligen, att denna stadga bör vara till sitt innehåll så allmän, att icke något specielt reglementerande förhindrar den ena eller andra församlingen att ordna sitt fattigväsende efter de omständigheter, som der förekomma. Men å den andra sidan är det också nödvändigt, alt icke lemna föreskrifterna om fattigvården så obestämda, som våra hittills gällande författningar äro. Svårigheten återstår, att finna hvad som i detta fall må vara lagom. Flera anmärkn:r vid be - Den 9 September f. m. tänk. och i riktning, motsatt dess omständlighet, hafva redan blifvit gjorda. Jag skall äfven tillåta mig ali upptaga några omständigheter. Första frågan blir naturligtvis den: hvem bör vara föremål för fattigvården.'' Det uttryck, sorn TJtsktn i i §:n begagnat, då de nämnt sådana, som sakna förmåga och medel alt sig sjelfva försörja, vill jag icke klandra. Utsktn hafva upptagit 2:ne särskildta förhållanden, och begge måste ingå i pröfningen.
Det ar mig derföre sä mycket fägnesammare, att jag en gäng har den lyckan kunna conformera mig med honom, och tror alldeles det wara Riksens Ständers rätt, att andra sädank, som blifwit gjordt till Statens gravation. Grefwe Dolma conformerade sig med de begge warda Ledamöter som sist talade. Herr Grcfrven och Landtm arfkalken gjorde ä nyo proposition pä bifall till Stats-Urstottets tillstyrkande, hwilken med Ja beswarades. Femte xuncten angående Fältmätnings-Corpsen uplästes. Friherre Oe6erllröm, I^usiolk, ansäg delta mål, lika med de syra föregående, böra underställas Kongl. Majit som ägde, att derom beflura efter inhämtade upplysningar af den nedsatta Comit! Leri. Herr Den 24 Zebruarii. 1217 Herr ak Lcllulteon, >katlaanaL!, uplaste ett sa lydande Wördsamt Memorial: "I anledning af Högloft. Stats-Ukstotters sednare och mera förmånlige yttrande om Sjö-Matnings Corpsen, utbeder jag mig, att i ödmjukhet sä underkasta Högloft. Ridderstapets och Adelns pröfning, om icke Sjömamings-Corpsens hela Skar, som ej är annat än en förbättring af den urgamla LotseriStaren. mätte hel och hällen fä utgå af en och samma Fond med Lots-Werkers och Bäk-Jnrättningens öfrige utgifter. I allmänhet mäste jag wal bekänna, att jag ej kan inse nyttan deraf, an den ena aflöningen stall ukgä ifrän en gifwen del af Rikets inkomster och den andra ifrän en annan. L)m ordning och sammanhang i Rikets hushållning winnås stall, är nödigr, att Rikets alla intrader flyta tillhopa uti den allmänna Skattkammaren, och att alla utgifter derutur betalas.
Jag fruktar, att en författning af denna beskaffenhet skall endast föranleda krångel och trassel, utan att leda till det åsyftade ändamålet. Underlåtenhet att iakttaga nödig försigtighet i detta afseende straffar sig sjelf; och deremot skulle, om en dylik författning kornrne till stånd, som här blifvit föreslagen, det blifva omöjligt att öfvervaka dess efterlefnad. Man finge då lof att inrätta »Sjöfiskaler», likasom det på landet finnes Landsfiskaler. Helt nyligen har också blifvit träffad en öfverenskommelse emellan Franska och Engelska regeringarne att uppgöra gemensamma internationella stadganden i detta afseende, och förslag till en författning är under arbete, sorn skall upptaga, bland annat, hvad lotsbåtar och andra mindre fartyg äro skyldiga att iakttaga i hamn eller i trånga farleder. Såväl med afseende härpå, som ock emedan sjelfva det föreslagna stadgandet är högst olämpligt, såsom icke ledande till det afsedda resultatet, ty den sorn icke vårdar sig 314 Den 7 Februari. om sitt lif och sitt gods, lärer väl icke kunna tvingas dertill genom lagbud, — anhåller jag om afslag på den gjorda framställningen. Gr. Posse, Knut: Jag har nödgats reservera mig mot Utslets beslut, emedan skyldigheten att hålla lanterna skulle komma att drabba alla sjögående fartyg, hvilket är ett alldeles för vidsträckt uttryck. Derunder inbegripas äfven småbåtar med ett par mans besättning, hvilka gå till Gottland eller Öland, och som ofta ligga till ankars, der föga eller ingen trafik finnes. AU den lilla förtjenst, som sådana kustfarare kunna påräkna, skulle nära nog medtagas genom utgiften för ljus eller olja lill den lanterna, man nu vill tvinga dem att hålla. Ligga åter båtarne för ankar på sådana platser, der trafiken är liflig, så lära de icke underlåta att hissa lanterna; det skulle eljest straffa sig sjelft alltför kännbart. Då vi dessutom veta, alt en ny sjölag är att förvänta, samt att ett stadgande i nu förevarande särskilta syfte är under utarbetning, torde det vara onödigt alt nu ingå till Iv.
I anledning af väckte Motioner om ändring af 4 §• i underrättelserne till 1826 års TullTaxa. BancoUtskottets : Angående några förändringar och närmare bestämmanden af grunderne och villi oren för assignering på Banken; om ytterligare åtgärder för silfverköp samt fortfa - ,» Den ag Ma ji. vande silfver-inväxling ä 128 skillingar per Riksdalern, till och med den 3o September innevarande år; och i anledning af hvad uti 1825 års RevisionsBerätlelse blifvit framst, ;i!dt, rörande den i Maji månad år i8a3 tillförordnade och intill December månad år 1824 fortfarande serskildta Administration, till fullbordan af de efter 1822 års Revision inställde byggnadsarbeten. LagUlsfcottets : I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Strafflag emot Negerhandel och delaktighet deruti; i anledning af åtskillige Motioner om ändring i i^Cap. HandelsBalken och 20 Cap. ÄrfdaBalken. Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: I anledning af gjorde anmärkningar vid Kongl. Maj:ts Nådiga Stadga om Skiftesverket i Riket den 4 Maj' 1827; om ändring i Kongl.
4 Hii/t. 1 2 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 205. gjorda särskilda framställningar, tillåtit, alt två vid Riksgäids-kontoret då anställda samt både lill lefnadsoch tjenste-år vida yngre tjenstemän, finge, i anseende lill enahanda bevekande omständigheter, sorn forek emme för af Trolle, erhålla afsked med åtnjutande af deras å stal uppförda löner såsom pension, ansåge sig Fullmäktige, vid det af nämnde verks Kommissariat vitsordade förhållande, att «/ Trolle, sorn befunne sig i stor fattigdom, under en längre tid endast med största svårighet förmått fullgöra de (ill hans tjenst hörande åligganden, böra förorda förevarande ansökning och alltså tillstyrka, att sökanden, då han erhölie afsked från sin Kammarskrifvare! jenst, måtte få uppföras å Riksgälds-kontorets pensions-slat, lill åtnjutande under sin återstående leinad af en årlig pension å 400 R:dr B:ko, eller å enahanda belopp, som den för samma tjenst på nu gällande aflönings-slat upptagna ordinarie lön utgjorde; hvarjemte Fullmäktige hemställt, att, derest en sådan särskild förmån blefve af Rikets Ständer sökanden tillerkänd, del förbehåll dervid mätte fästas, att ifrågavarande pension skulle betraktas såsom ett honom personligen Levil jadt understöd, å hvilket hans borgenärer icke komme att ega något anspråk, I betraktande af ofvan anförda, vederbörligen styrkta eller vitsordade, förhållanden, och då en tid af mer än -40 år förflutit, sedan oftabemälde tjensteman först anställdes vid ett af de allmänna ernbelsverken här i hufvudstaden, finner sig Siats-Utskottet, lika med Fullmäktige, böra tillstyrka, alt Rikets Ständer må medgifva, det Kammarskrifvaren H. af Trolle, då han erhåller afsked från s!n i Riksgälds-kontörel irinehafvande Kammarskrifvaretjenst, varder ä samma verks pensionsstat uppförd lill åtnjutande, under hans återstående lifstid, af en årlig pension å Sexhundra R:dr Runt, samt att denna pension må betraktas såsom ett Kammarskrifvaren af Trolle personligen beviljadt understöd, derå bans borgenärer icke ega något anspråk.
Åh ja, min gunstiga fru Ebba, har äran att känna det sturska Stenbockeblodet. Nu, sedan de genom tvenne drottningar kommit i slägtskap med kungahuset, tro de sig rätt sjelfva vara kungar.” ”Men, min mor, ännu förstår jag icke hvarför det Flemingska herrskapet skall hit i huset.” ”Mig synes lätt att förstå”, svarade fru Margaretha sträft, ”att fru Ebba Stenbock, Klas Flemings hustru och medhjelperska, som understått sig att försvara Åbohus emot Hans Furstliga nåde, icke kan få strafflöst drifva sitt ofog.” ”Icke frågar jag om den större eller mindre rättvisan af hertigens mått och steg, utan hvarföre dessa damer skola förvaras här i vårt hus?” ”Emedan Hans Furstliga nåde så befallt. Hvad annat?” ”Hafven J då, mor, åtagit eder befattningen att vara fångvakterska? Detta synes mig illa och skymfligt. Icke är detta hus ett fängelse, och icke J en fångvakterska. J måtte väl icke gå in på denna hertigens åstundan?” ”Hans nåde har härom tillsagt åt Jörgen Bähr, och hvad min herre och man i mitt ställe lofvat, det vill jag uppfylla!” ”Herr Jörgen må vara eder herre, men det öfvergår hvad han har rätt att befalla, att min salige faders hus skulle blifva ett fängelse.” ”Min son, betänk, att du talar med din moder och kom ihåg den vördnad du är henne skyldig. Det gör mig ondt att behöfva påminna dig härom.” Denna påminnelse gjöt genast lugn öfver Welams uppsvallande ifver. Han kände sjelf sitt lifliga lynne, och fruktan att förgå sig mot modren var alltid nog för att svalka honom, så snart han kände sig bli varm. Han stod en stund tyst, men tillade sedan med bedjande röst: ”Min morkär, kunnen J icke ändra detta beslut?” ”Nej, Welam, och vill det icke heller. Hans Furstliga nåde har förordnat, och mig synes bäst, att så sker. Jag är öfvertygad om, att det skall lända dig sjelf till fromma.
Hemman fordras at han utan ärsättning förrättar byggnad til högre belopp än emot hans Åbolid finnes swarande. I följd af denna princip kan Normen för berörde äratal någorlunda finnas, dä man först känner huru mänga Hus en Äbo pä ett Hemman allmänneligen behöfwer, och därnäst huru manga är sädana Hus, wäl underhällna, kunna äga beständ och wara brukbara. De Hus som öfwer alt pä ett Bonde Hemman tarfwas äro: 1:0 En Stafwa, S:o Käl, lare, z:jo Wisthus, 4:to Sädesbod, 5:to Loga med tu golf, 6:to Fähus, ?:mo Staff, 8:0 Redskaps - Den 29 Augusti. LZ79 ffapshus, 9:0 Port och Lider, 10:0 Hemlighetslurs, ii'.o Farbus, iL:o Swinhus, iZ:0 Bad-' stufwa, 14:0 Lada, tilsammans 14 Hus. Dä man nu wet, at en Stufwa pä god stenfot och af mogit Timmer san t wäl underhällen kan stä och wara brukbar til etthundrade är; sä skulle om alla Hus wörö lika waraatiga, är.4qa Nybggnads ffyldigheten pä hwardera säkert blifwa öfwer hufwud bestämd genom at diwidera berörde ärtal med 14, dä qwoten ffulle utwisa hwad pä hwart Hus öfwer hufwud räknadt belöper. Men denna calcul mäste undergä en betydlig jemkning i anseende bärtil, at en del Hus ej kunna stä öfwer 25 til Zo eller 40 är, dels derföre at ej alle äro lika kostsamma. I förra afseendet mäste ärens total Summa i calculen nedsättas, i det sednare äter böra ären för wart Hus särskildt jemkas sä at de i möjlig mätto ställas uti rigtig proportion. Jemkning efter Husens olika kostbarhet har wäl Lagstiftaren i 37 Cap. 6 Z.
Fastän, på sätt redan är vordet uppgifvet, en person, som ej befinner sig i något skyldskaps-förhållande med testaments-gifvaren, är befriad från bevil ln:s utgörande för det testamente, hvars värde icke uppgår till trehundra r:dr, måste likväl, jemlikt 4;de punkten i meranämnda §, den aifvinge, som icke är i de uti samma punkt uppgifna när - 364 D«ti j Mai>» e. m. mare slugt-förhållanden, erlägga bevilln. för sin lagliga arfslott, huru ringa och obetydlig denna än må vara. Enär samina grundsats, hvarpå bevilln.befrielsen för testamenten under 3<>o r:dr stödjer sig, äfven synes böra gälla i afseende på bevillningen för arf, och då ej allenast den särskilda redovisningen för en icke sällan blott till några skillingar uppgående afgift förorsakar uppbördsmännen ett tidsödande och lill föga fördel för det allmänna ledande besvär, utan ock de i allt fall jemförelsevis högst betydliga kostnaderna vid utredandet af ringare sterbhus-behållningar härigenom ytterligare förökas, föreslås: att, i likhet med hvad för gåfva och testamente är medgifvet, jemväl arf, som understiger 3oo r:dr, mätte varda undantaget, i afseende på den för arfs-medel stadgade bevillning. Till beredande afen nu saknad beräknings-grund, vid bestämmandet af bevillningen å lös-egendotn, föreslås vidare : att bevillnts-afgiflen för lösören beräknas efter det desamma vid bouppteckningen åsätta värde.
Få sadan grund anse Utskotten, både att något sadant Förordnande, som Herr Friherre Wrangel åsyftar, icke, såsom redan gifvit, kan erfordras, och jemväl, att Herr Bergh1 ans förslag, i den vidsträckta omfattning, hvartill det hänför, ej är till antagande lämpligt; Hvilket allt dock varder till Riksens Höglofl. Ständers vidare pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 17 April 1818. Riksens Högloft. Ständers Lag-Utskotts Utlåtande, i anledning af g jorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande rörande inskränkning i beloppet, hvarunder enskilde Personer icke mä vara tillåtit att utfärda löpande invisningar. Si väl Höglofl. Ridderskapet och Adeln, som Vällofl. Borgare-Ståndet hafva till Uag-Utskottet återremitterat det af Utskottet den 25 nästledne Februarii afgifne Betänkande, hvarigenom Utskottet tillstyrkt, att det hädanefter icke må, vid tillika föreslagit ansvar, tillåtas enskildte Personer att utgifva till innehafvaren eller till viss man och ordres ställde samt således löpande handskrefne assignationer på ringare summa än 100 R:dr Banco, emot hvilket följande anmärkningar blifvit gjorde, nemligen; Hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln: 454 Lag-Utskottets Betönknnden. 1:0 Af He rr Friherre Ludvig Boije, sorn ansett det vara ostridigt, att Staten blott i ett enda fall hade rätt att intränga i den enskildte Medborgarens förvaltning af sin egendom och sin credit, hvilket vore när allmänna välfärden vore i fråga, men att detta fall nu icke vore inne, då deticke försports att Allmänhe. ten 1 de landsorter, der enskildtes assignatiotioner ägde en större gångbarhet, å, desarnma blifvit lidande, samt desse assignationer icke eller kunde någon påtrugas, utan blott emottagas af dem, hvilka till desamma hyste förtroende.
Vid remissen af Prosten Qvidings motion, har Herr Doktor Sandberg hemställt, att de här ifrågavarande lblkskoleafgifter måtte, på lika sätt sorn den halfva skyddsafgiften till folkskolan, emot arfvode upptagas på debetsedlarne och ingå med kronouppbörden, för att sedermera från landtränteriet återfås till sitt ändamål; men, för den händelsen, att sådant icke skulle finnas lämpligt, instämt med motionären, och med något närmare bestämning föreslagit: att för utbekommande af sådane resterande lblkskoleafgifter, sorn, enligt 4 § 4 mom. af Kongl. Folkundervisningsstadgan af den 18 Juni 1842, skola utgöras, må restlängd, som blifvit granskad och godkänd på sockenstämma, omedelbarligen lemnäs till kronofogden, för handräcknings erhållande, och således härmed förfaras på enahanda sätt, som 11 § uti Kongl. Fattigvårdsförordningen af den 25 Maj 1847 föreskrifver för utbekommande af resterande fattigvårdsafgifter. Med Doktor Sandberg förenade sig Doktor Björling samt Prostarne Cnattingius och Wallin, den sistnämnde hufvudsakligen i afseende på sednare alternativet af förslaget. 16:o Vid pröfningen af dessa motioner, som i hufvudsaken äro af enahanda syftning, har Utskottet, lika med motionärerne, ansett, att ett lagstadgande vore af nöden till förekommande af de svårigheter, som uppstå, då, för utbekommandet af dessa, oftast endast till några skillingar uppgående af'- gifter, hvarje resterande serskildt skall lagsökas. Att dessa algifter skulle, i likhet med halfva skyddsafgiften, upptagas på debetsedlarne, och mot arfvode redovisas med kronouppbörden, vore i Utskottets tanka mindre lämpligt, dels emedan dessa algifter äro i olika församlingar olika till belopp och Allmänna Bestarsoch EkonomiUlskotlels Betänkande, K:o li i. f9 beskaffenhet, och således skulle för hvarje socken uträknas efter olika beräkningsgrund, dels emedan arfvodet för uppbörden skulle leda till minskning i folkskolans inkomster, utan att likväl kunna anses motsvara det för uppbördsmannen uppkommande besvär.
Dessutom har Departementet, pä grund af Kongl. Brefvet den 11 September 1837, af General-Poslslvrelsen hvarje år uppburit ersättning för utgifterna i och för den minisleriéla brefvexlingen, hvilken ersättning i medeltal för 10 är utgjort omkring 4,900 R:dr B:ko. Dä emellertid delta sätt att bestrida dessa slags utgifter hvarken befunnits lämpligt eiler med god ordning öfverensstämmande, iår af Kongl. Maj:t, som ansett rättvisa och billighet fordra att häda Rikena i viss proportion bidraga till betäckande af berörda till sin natur gemensamma kostnader, sä alt icke, säsoin nu vore förhällandet, Sverige ensamt bekostade den ministeriel» brefvexlingen och telegraf-utgifterna och Norrige ensamt lemonde medel för extra och hemliga utgifter, under det alt detta Rikes Siats-Verk gemensamt med det Svenska bekostar skrifmaterialier och expenser, föreslaget, alt Rikets Ständer, med tillämpning af ofvan omförmälda fördelningsgrund, till bestridande af utgifterna ej mindre till skrifmaterialier och expenser, ljus och ved samt underhäll af möbler m. m., än äfven för den ministeriel» brefvexlingen, telegraf-porto, extra och hemliga utgifter, äfvensom alla Öfriga utgifter af beskaffenhet att icke på förhand kunna beräknas, mätte, under rubrik: ”Skrifmaterialier och expenser samt extra utgifter,'’ bevilja och ä Tredje Hufvud-tilcdn låta uppföra ett ärligt anslag lill ett bestämdt belopp af 70,000 R:dr R:mf, hvaremot så viii nuvarande förslag s-ans ta g el till skrifmaterialier och expenser B:ko R:dr 1,623: 32 sk., sora General-Poststyrelsens skyldighet ali ersätta Departementets utgifter för den ministeriel» brefvexlingen skulle upphöra.
R:dr årligen under åren 1841—1845, eller tillsammans 250,000 R:dr, med förklarande, att ombyggnaden skall ske efter den af Herr Öfverste-Löjtnanten och Riddaren Edström uppgjorda plan, samt under de vilkor i öfrigt, som innefattas uti Borgare-Ståndets beslut: (nemi. 1 mom. antages, af denna lydelse: ”att närvarande eller blifvande Bolag tillförbinder sig att, under hvartdera af de ifrågavarande fem åren, tillskjuta och å arbetet, samtidigt med det årliga Stats-anslaget, använda ett belopp, motsvarande hälften af samma anslag;” 2 idom. lika med Utskottets förslag, med uteslutande af ordet, ”sålunda;” 3 mom. antages nytt af följande lydelse: ”att ca n al-ar bete t, så mycket ske kan, forlskyndas, med iagttagande, att gamla canal-verket under tiden så vidmagthålles, att farten derå kan verkställas på det sätt, Herr Öfverste-Löjtnanten Edström föreslagit; 4 mom. lika lydelse, som det af Utskottet föreslagne 3 mom., endast med den förändring, att orden vid början: ”efter arbetets fullbordan” utbytas emot dessa: ”efter canal-och slussverksarbetets fullbordan5 mom. lika lydande med det af Utskottet föreslagna 4 moni., endast med utbyte af orden: ”högst 15,000 R:dr om året” emot 4 Förstärkta Stats-Utskotlets Memorial, jV.-o Syo. ”högst ätta procent om äret;” 6 mom. erhåller följande lydelse: ”att gamla canaloch slussverket, med alla dess tillhörigheter i fast och lös egendom, tjenar såsom säkerhet för uppfyllandet af Bolagets förbindelser; hvarjemte, i händelse ett nytt Bolag skulle bildas, detta tillförbinder sig att i allmänt förvar deponera de nuvarande 1,085 actier, eller för de actier, sora kunna brista, ett contant belopp, motsvarande den lösningssumma, som för hvarje actie kommer att bestämmas, under förbehåll, att, sedan canalen är färdigbygd, dessa actier till Bolaget återställas eller förstöras;” 7 och 8 mom. godkännas af enahanda lydelse med de af Utskottet föreslagne 6 och 7 momenten; 9 mom. antages så lydan le: ”att Rikets Ständer i underdånighet öfverlemna till Kongl. Maj:t att med Bolagets Direction i Nåder låta afsluta ordentligt contract, innefattande öfverenskomua vilkor, rättigheter och skyldigheter, hvarvid Kongl. Maj:t torde finna for godt att stadga, det
En sådan plan har sedermera från Styrelsen inkommit, men hvilar i afvaktan på afgifvandet från Landtoch Sjölörsvars-departementen af det från dessa Departement infordrade betänkande och förslag i afseende å de befästningsarbeten, som kunde anses nödiga i anledning af öppnandet, genom den ifrågasatta upprensningen, af ett nytt inlopp till Stockholm. 161:o af den 20 Februari 1858, angående ett ytterligare lån utaf allmänna medel åt Nora-Ervalla Jernvägsbolag (226). 1858 den 20 Mars i underdånighet anmäld och Rikets Ständers beslut Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader delgifvet, för att genom bemälde Styrelse varda Direktionen för Nora-Ervalla Jernvägsbolag meddeladt. 162:o af den 2 Mars 1858, angående väckt fråga om Statens medverkan för fullbordande af jernvägs-anläggningen mellan Köping och Hult (248). 1858 den 20 Mars i underdånighet anmäld, då innehållet af Rikets Ständers skrifvelse blef samtlige vederbörande meddeladt, hvarjemte Statskontoret anbefalldes att af de derstädes — 30 — ännu innestående, jemlikt § 4 i det för ifrågavarande jernvägs aktiebolag utfärdade privilegium, till säkerhet för jernvägsbyggnadsarbetets fullbordande deponerade medel, uppå skeende reqvisition, til! Direktionen för nämda Bolag utbetala det till återlyftning medgifna belopp. 163:0 af den 2 Mars 1858, angående Statsbidrag för enskilda jernvägs-anläggningars företagande (251). 1858 den 6 April i underdånighet anmäld, då Kongl. Majit förordnade att en afskrift af Rikets Ständers berörde skrifvelse skulle meddelas Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader, med befa Ining till Styrelsen dels att vidtaga de på densama beroende åtgärder i anledning af de understöd Rikets Ständer beviljat till åstadkommande af jernvägar mellan Hudiksvall och sjöarne
Du adjunkten Rosengren sedan (lera år lider af sinnessjukdom, hvilken, enligt hvad det utfärdade läkarebetyget innehåller, med temlig visshet kan antagas allt framgent göra honom för undervisningen otjenslbar, samt Rosengren numera uppnått en ålder af omkring 60 år, utaf hvilka han mer än 27 innehaft ordinarie lärarebefattning, den han, så länge helsan fortfor, med utmärkt nit och skicklighet förvaltat; så och enär det är af vigt för det allmänna, alt tjenster icke under en lång tid endast af vikarier bestridas, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t täcktes föreslå Rikets Ständer, att Rosengren, när han ifrån sina innehafvande befattningar som adjunkt och gymnastiklärare vid läroverket i Jönköping undfår afsked, må på Allmänna Indragningsstaten uppföras till erhållande under sin återstående lifstid af en årlig pension, motsvarande den lön, han såsom adjunkt nu innehar, eller 2,500 R:dr, alt utgå från och med månaden näst efter den, i hvilken afskedet varder meddeladt. 33:o. Hos Eders Kongl. Maj:t har, uti ingifven ansökning, extra Provincial-Läkaren i Ulricehamns distrikt af Elfsborgs Län, Chirurgie Magistern, Riddaren af Eders Kongl. Maj:ts Wasa-Orden, Wilhelm Mauritz Heinrici underdånigst anhållit, att enär, på sätt af ansökningen vidfogade handlingar styrktes, Heinrici var född den 29 Juni 1796 och i Statens tjenst varit anställd alltsedan den 1 September 1812 eller under en tid af 50 år, hvaraf såsom ordinarie Bataljons-Läkare Bil. M 7 d) till Kongl. Majus Nåd.