Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Proposition, N\o 55. 5 Utdrag af Protokollet öfver Finans - ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stat s-rådet å Stockholms Slott den 16 December 1847. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre, Stats-råden: Frihet re Stael von Holstein, Munthe , Friherre Pejron, Silfverstolpe , Wcorn , Friherre Gyllengranat, Faxe ocli Fåhreeus. Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Munthe, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts redan meddelade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ls nådiga proposition till Rikets Ständer, angående anvisande af medel till godtgörande af från Stats-kontoret utbetaldt understöd till de brandskadade i Christianstad, samt om öfverflytlning på Riksgälds-konloret af befattningen med det bemälde personer beviljade lån. Kongl. Maj:t behagade, jemlikt Stals-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att, nådig proposition, i enlighet dermed, skulle lill Rikets Ständer afgå. Ex protocollo, C. A. Westerstrand. 6 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition, N.o 56. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Jan,’kl. 5 «. m. Kongl.
Näsan var af örn-typen; munnen lefnadslustig och käck, med svarta mustascher, omsorgsfullt-raffineradt kammade uppåt. Håret var benadt strax ofvanför vänstra tinningen, men det föll icke som på Casimir Du Camp, beskedligt nedåt pannan, likt en hängande man; det höjde sig likt en korpvinge, lyftad till flykt. Han talade lifligt och raskt med den lekfulla förtroligheten hos en man, som blifvit en smula bortskämd af kvinnlig ynnest. Eller kanske just detta hans sätt från början betingat hans framgångar; ty kvinnorna älska friheten äfven när de själfva böja sig för tvånget, och den uppstyltade korrektheten får ofta en korg, där en smula temperament och natur skulle ha vunnit en lätt seger. — Rösten var icke stark, men hade en vacker timbre. Han skorrade lätt, icke otympligt, som en skånsk bonde, utan med en civiliserad, europeisk skorrning, som låg öfver allt, hvad han yttrade, likt ærugo nobilis öfver gamla smycken af brons. De lifliga ögonen flögo öfver församlingen och glänste till då och då, som om han inom sig magasinerat ett helt fyrverkeri af lustigheter. »Tänk hvad en fest skulle taga sig annorlunda ut med kavaljerer i brokiga sidenoch sammetsdräkter i stället för de svarta frackarne; med silkesstrumpor och knäbyxor i stället för de förfarliga långpermissionerna — och så skor med röda klackar och rosetter! — Hur man i allt lägger an på fulheten! Det ligger i tidsandan! Jämnlikhet i fulhet är tidens lösen! Se bara på de svarta hattarne! Finns det något mera smaklöst än dessa hufvudbonader, till hvilka man lånat modellen från skortenspiporna på lokomotiven, tidens gentlemens! — Eller — kan man tänka sig någonting fulare än modet med de långa klädningarna! Det modet kan passa för Amerika, där damernas fötter mätas med aln — inte häruppe, där vi mäta våra kvinnors fötter i tum!» Han såg på henne, alltjämt med samma leende, en smula gäckande, en smula öfverlägset, liksom hans tal, men godmodigt i grund och botten. Gerda tyckte om både minen och talet.
Slfaöemien - 66 flfap&Slfabemiené ptttiHö roaranbe tecpnipto tnpttutton, troänne anbra tnpitutioner mib famma Slfabemi, en t fpftf ocp en t Femi, jfola inrätta^. ©et för flera år feban påbörjabe grabmätningéarbetet i Sapp» (anb pär unber fiplibne fommar puttntt nära fin fullborban. mufeum1' ©eban ritningar till ^ationaimiufeum bltfroit fappällba, par “byggnabené gnmbläggning unber årets iopp blifroit fullänbab. infamiingar ®eban SKifcté ©tanber för erpållanbe af fullpänbig utrebntng fåtPäl af be brifter, proatmeb nuroaranbe pofpitalSänrättningar i lan» bet äro bepäftabe, forn ocf af fättet för begå briperö änbamålöenliga afpielpanbe, poö ^ongl. $ftaj:t anpålltt, att noggrann unberföfning af alla pärmeb gcmenpap ecsanbc förpållanben måtte anpäilaS ocp ett berpå grunbabt fullpänbigt förpäg till fypematijft orbnanbe af begå anpalter, få i mebicinpt forn abmintpratift affeenbe, uppgöras, par få bepajfabt förflag, på J^ongl. Skaftö nåbtga befallning, bltftPtt af faffunntga män utarbetabt; ocp Pommer betta förpäg att för ^XtfetS ©tanber framläggas, feban tneberböratibe beröfiper utlåtanbe af» gifroit. nfngÄften.
Län hafva, under nästlidne år, från Banken reqvirerat förskott till invexiing af förslitna småsedlar till ett sammanräknadt belopp af 196,500 R:dr, hvaraf den 31 December utestodo: 31 i Kronobergs Län R:dr 5,000 „ Jönköpings „ „ 5,000 „ Östergöthlands „ „ 5,000 „ Elfsborgs „ 4,500 „ Stora Kopparbergs „ „ 5,000 „ Örebro „ . „ 5,000 „ Gefleborgs „ 5,000 „ Hallands „ 4,500 „ Norrbottens „ 4,500 S:gr R:mt R:dr 43,500: — Till in vexling af förslitna småsedlar äro under samma tid dessutom anordnade: till Låne-Kontoret i Götheborg R:dr 420,000: — » „ Malmö „ 315,000: - » . ii » Wisby „ 7,500: - hvaraf vid 1860 års slut utestodo: hos Låne-Kontoret i Götheborg , 30,000: - „ „ „ Malmö „ 15,000: - » o n Wisby „ 2,500: - Total-beloppet af de i berörde ändamål utgifna förskott uppgår således till 939,000 R:dr, och de vid årets slut oredovisade vexlings-medel till 91,000 R:dr. § 29. ■^f enahanda oisak, som i 28 ^ af sednaste Revisions-berättelse Kontmsigna omförmäles, hafva Fullmäktige, uppå Understyrelsens framställning, den 18 sistlidne Juli funnit sig föranlåtne medgifva, att, intill den 1 innevarande månad, Bankens e. o. tjenstemän, som af Fullmäk tige eller Understyrelsen förordnats att förrätta ordinarie tjenst, finge, så länge deras förordnanden fortfore, lika med de ordinarie tjenstemännen deltaga i kontrasigneringen af Bankens sedlar å 10, 6 och 1 R:dr. § 30.
Uti denna reservation instämde : Herr Roos, Jonas Emanueli fråga om bevillning af Caracters-fullmagter och beslagare-andelar; Herr ContractsProsten Doctor Sandberg, i afseende på bevillning för beslagare-andelar, samt Herr Prosten Osterman och förre Talmannen Anders Ericsson, angående bevillning af arbetsfolk. Herr Friherre Hermelin, A.: ' Jag anser mig böra instämma uti Herr Aminoffs reservation, angående § 37 och vidare instämmer jag uti den af Herr Prytz afgifna reservation, i hvad den rörer bevillningen å Tulltjen. slemäuuens beslagare-andelar.” Herr Contracts-Prosten Doctor Sandberg'. ''Ehuru mycket jag Önskar, att den fattigare folkclassens ställning, äfven genom skattelindring, måtte förbättras, kan jag dock icke instämma i deras mening, som vilja borttaga all arbetsbevillnyag; ty, efter min åsigt, är den personliga arbetskraften villkoret för all production, och serskilt i vårt land af den vigt, att den vid beskattningen svårligen kan förbises, emedan jag sannerligen icke vet, på hvilken annan näringsgren eller samhällsclass ersättning derföre skulle uttaxeras, om det ej kunde ske på innehafvare af Caracters-fullmagter genom en förändring uti 3 Artikeln. — Dessutom om arbetaren har full helsa och arbetskraft, är driftig, sparsam och nykter — serdeles om han derjemte eger någon liten konstfärdighet, — så torde han kunna taga sig fram utan större svårigheter, än den fattige och skuldsatte jordbrukaren på landet och handtverkaren i staden, ja till och med än den ringare tjenstemannen med liten Ipn. När fattigdom eller minskad arbetsförmåga är för handen, bl ifver ar - Bcvillmngs-Ulskollets Betänkande, N:0 11. betskarlen, enligt 138 oell 144 §§, rättvisligen befriad icke blott ifrån arbelsbevillningen, utan ock ifrån all annan utgift till Staten, hvilket icke får ske med öfrige omförmälde personer, ehuru deras belägenhet stundom är föga bättre. Men jag måste likväl reservera mig emot
— 10 lärgadt eller blekt 1 skälp. — 20 segeloch bind1 skålp. — 10 j»te1 skålp. — 5 af vegetabilier (gräsgarn); förtullas lika med segelocli bindgarn. Anni. För garn, dubbleradt af till färg och råämne olika garnsorter, hvilka hvar för sig draga olika tull, beräknas införselstullen, utan hänsigt till den större eller mindre andel, hvarmed den ena eller andra garnsorten deri ingår, efter den högre afgiftsbestämmelsen. Gasmätare 5 Gande; hänföres till Färger, ej specificerade. Gelatine; se Lim. Gelé; hänföres till Konfityrer. Genéver; hänföres under Bränvin och Sprit. Gentianarot; hänföres under Apotheksvaror. Gevär, skjut-, alla slag, viglen af fodraler och deri inlagda tillbehör inberäknad 1 skålp. 20 Gips — Fri Gipsarbete»; ej specificerade — Fria. Gipssten — Fri Glas: bunkar, burkar, buteljer och Ilaskor, äfvensom apothekare-ståndkärl med inbränd signatur i centner. — 75 bunkar, burkar, buteljer och flaskor, pä hvilka varor inkomma, och som icke, enligt särskildt stadgande i taxan, inbegripas uti vigten för tullberäkningen — Fri !. fönster-, alla slag 1 skålp. - 3 kemiska — Frii l. Ijuskron1 skålp. 5 52 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 85. Qvantitet för Införselstullberäktull. \ ningen. Riksmynt. R:dr öre. Glas: optiska, lösa och oinfattade Fri a. patentoch glastakpannor — Fri i. spegel-: råa och oslipade eller s. k. glasämnen 1 skålp. — 3 slipade, ofolierade 1 skålp. — 5 folierade 1 skålp. — 10 ur 1 skålp. — 10 andra slag, karafiner och pressade eller slipade fla15 skor derunder inbegripna 1 skålp.
Discontens bokförde Fordringar befinnas meranäinnde till Canal Arbets-Cassan utlånte i,1 00,000 R:dr, och för denna summa sökes, för DiscontConcursmässans räkning, betalning hos CanalBolaget, representeradt genom Canal - Directionen, hvilken åter icke kan anvisa någon annan tillgång, än sjelfva Ganalan med dess tillhörig - Statsoch Bånko-Llisiottens Betänianden. mg heter. Och i fall allt får lagligen och ordentligen tillgå, kan Executorn, när Skulden är erkänd, icke annat, än döma Canalen med dess tillhörigheter i mät, dock utan förfång af andras bättre rätt. Nu Uppträder Banken, såsom enskild Fordringsägare hos Canal - Bolaget för Byggnads-Eånbiträdet af goo,ooo B:dr, och pro. testerar emot allt användande till Discont-Borgenärernes förmån, af Canalen och dess tillhörigheter, såsom varande Hypotheque till namn. de Byggnads-Eånebiträde. Om derföre Discontens ifrågavarande Fordran hos Canal-ArbetsCassan skall blifva en Tillgång för DiscontBorgenärerne, så måste Banken på ett eller annat sätt ikläda sig denna Canal-Arbets-Cassans Skuld, och antingen betala den, eller ock lata afskrifva Summan på sin enskilda Fordran hos Disconten, till förmån för de öfrige DisContBorgenärerne. Men, då intetdera kan ske » utan Rikets Höglofl. Ständers serskilda tillåtelse» som ännu saknas; så torde, vid öfvervägande af allt detta, finnas, att förenade Utskotten, uti det skick saken är, på de mest grundade skäl, ansett oftanämnde 1,100,000 K:dr icke kunna uti Calcul upptagas, såsom en verklig Tillgäng, användbar till Discont-Borgenärernes förnöjande.
37 Han presenterades för mig som löjtnant Ryttarsporre, vän till familjen, och jag för honom som ' Mäleborgs rodocka, herr Wågman ', men trots denna underliga presentation, som ej just var ägnad att höja mig i den fina löjtnantens aktning, blefvo han och jag innan kvällen mycket goda vänner; ty han befanns vara så förtjust i sång, att han fick tårarna i ögonen vid Josephsons svärmiska romanser och skrattade som ett barn åt de glada visorna. Och när kvällen kom, blefvo vi inlogerade tillsammans i en dublett på gafveln en trappa upp • och lågo där och pratade till långt in på natten, hvarigenoni bekantskapen ytterligare stärktes. Han stannade i två dygn och till slut blefvo vi så ' kontanta ', att han icke blott föreslog titlarnas bortläglande, utan vid afskedet på tredje dagen till och med bjöd mig att komma och hälsa på honom på hans egendom Städby utanför Upsala, där han lefde ensam. Han var nämligen änkeman. När jag efter den glada vistelsen på Mäleborg återkommit till Upsala, hörde jag icke vidare af honom och tänkte ej heller på hans bjudning, till dess han en dag fram på våren själf inträdde i min vindskammare. Återseendet var mycket hjärtligt och han inbjöd mig nu formligen att komma och tillbringa hela sommaren hos honom på Städby, jag kunde ju arbeta där lika bra som i Upsala, ja, ännu mera ostördt. Naturligtvis antog jag med glädje det väuliga anbudet och vi klappade om hvarandra rätt hjärtligt. Blott ett villkor gjorde han: » Du skall sjunga en visa för mig ibland, » sade han, och det gick jag gladeligen in på. Billigare inackordering kunde jag ju ej begära. Nåväl, sommaren kom. Vännen Ryttarsporre önskade jag skulle flytta ut till honom själfva .midsommaraftonen; och som han då äfven öfver helgen harle inbjudit sin syster änkefru Lineroth med hennes lilla dotter samt en fröken Torelli, hennes väninna, ville han låta hämta oss alla samtidigt och uppmanade mig att för ändamålet infinna mig hos fru Lineroth kl. 5 e. m., så skulle åkdonen vara i ordning för affärden. Min kappsäck kunde jag skicka dit litet tidigare.
Klereciets aflöning rättar sig merändels efter tiondesättning och gamla eller nyare öfverenskommelse!-, som dels äro af Kongl. Maj:t stadfästade för viss tid, dels och i allmänhet endast gälla för den lönade prestmannens tjenstetid. Utgiften härtill, inberäknad kyrkobetjeningens aflöning, är för ena orten så olik den andra, att hvarje från det liela dragen slutsats om samma utgiftsbelopp på hemmantal eller annorledes skulle blifva förvillande. Detta onus är dock ganska säkert på landsbygden ett bland de betydligaste, då beloppet deraf kanske uppgår till 22, 30, 37 och ända till 45 R:dr Runt på helt mantal om året, oberäknadt de så kallade jura stola!. I städerne deremot äro innevånarnes afgifter till Klereciet jemförelsevis mindre och således vanligen föga betungande. För väghållningen på landet erfordras årligen från och med 4 till och med 16 ökedagsverken af hvarje helt mantal, i förhållande till lokalen, samt något mera vid tillfälliga större skador å vägarne. Väghållningsbesväret, ehuru på vissa orter mindre betungande, är det deremot å andra i hög grad, der, till följd af nya kommunikationsleders öppnande, transporten erhåller nya rigtningar, och vägarne således i jemförelse med hvad förut varit fallet mycket befaras. Svårigheten att i vissa orter erhålla tjenliga väglagningsämnen ökar också å dessa ställen tungan af denna jorden åliggande skyldighet, som ovilkorligen fordrar om icke en lättnad, åtminstone en reglering och jemnare fördelning. De tillförene mindre väl hällne vägarne hafva i senare tider blifvit förbättrade, sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, efter att, å utlysta sammanträden med ortens innevånare, hafva åstadkommit öfverenskommelser derom, påbjudit vägsynernes hållande dels höst-, dels vårtiden, i stället för förut under sommaren.
Med fästad uppmärksamhet på det tilltagande intresse, som R. o Ad:s öfverläggningar synas tillvinna sig, så att oftast utrymme saknas på läktaren lör de åhörare, som der söka inträde, har jag, med anledn. af Ridd.Utsk:s förslag 0111 en liten förändring med läktaren, trott mig böra föreslå, att en ny läktare borde anbringas i hörnet af Riddarhussalen, till höger om Landtmarsknlksstolen, der fönstren redan äro tillmurade, och således icke någon dager förlorades, samt en uppgång med lätthet kunde beredas medelst en spiraltrappa från secreta utskoltsrummen; och hade man genom en sådan tillställning vunnit tillräckligt utrymme, för att kunna anvisa särskilda tribuner för den i Stockholm residerande Norrska Stadsrådspersonal, för corps diplomatique samt för damer. Jag kan ej föreställa mig, att en sådan arrangement skulle misspryda salen om den klokt verkställdes; och om läktaren blefve uppburen af fina tackjernspelare, skulle icke ^något rum förloras, som förtjenade afseende. — Jag anhåller om remiss häraf till Ridd.Utsk., som bäst blifver i tillfälle att pröfva verkställbarheten af detta förslag. Remitterades lill Ridd.Utskottet. Ånyo föredrogs Hr von Ileynes, Georg, den 11 dennes e. m. på bordet lagda motion, om föreläggande af viss tid för StalsUtsk. att inkomma med statsregleringen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag vill icke upprepa för det Högh Ståndet hvad jag i detta afseende redan sagt. Jag förmodar att en hvar sjelf finner, huru obehöfligt det ifrågasatta åläggandet är, och tror derföre en ytterligare framställning onödig. Jag hemställer vördsammast, alt denna motion måtte förfalla. R. o. Ad. ansåg denna motion böra förfalla. Föredrogos ånyo och biföllos StatsUtsk:s den 12 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 16, i anledn. af väckt motion om ersättning till rusthållarne vid två sqvadroner af Lifreg:tets
Dör under påstående Riksdag hufvudman, som Fullmagt utgifvit, lemne Fullmägtig det Säte han på grund deraf ionehaft. Blifver under påstående Riksdag Fullmägtig genom hutvudraannens afgång sjelf hufvudman., intage han säte för sin egen ätt, utan att skiljas från egenskap af Eiector9 Utskotts eller Mäinnds ledamot, §• 15* — Stf 16 §. Den, hvilken första gången såsom Riks-* dagsman sig anmäler, åligge, att om sin ålder, ifåll sådant äskås, uppte bevis genom utdrag af Kyrkoboken, ifrån d^n församling der han född är. Finnes ej Kyrkobok, galle då bevis, af någon Konungens Embetsman i orten. Företer sig anledning att inlemnadt betyg är otigtigt, blifve inlemnaren genast tilltalad i laga ordning och erbålle ej inuädespollet innan han sig inför Domstol rättfärdigat, och må han t händelse betyget finnes faUkt, hafva förlorat för den då påstående Riksdagen ali rätt till Säte och Stämma bland Ridderskapet och Adeln. Innehålla de i Riddarhuset befintlige genealogier fullständig underrättelse om den sökandes ålder med dag och dato, är ejannat Sevis sf nöden; mea påstår den sökands, at| genealogiens uppgifter äro origdge, hvile fråi Den 3 Junti, % gan om pollets erhållande till dess han anskaf}ar bevis. Anmäla sig på en gång flere, sorn göra anspråk på hu.fvudmannarätt, för samma ätt, eller på närmare ättemapnarätt, eller klagar någor öfver utlemnad Ppllet, i grund af påstådd origtig genealogi^, då blifve, eller fortfare att vare antecknad den, sorn enligt genealogien är närmast berättigad, till dess den andra sin bättre rätt med antaglig* bevis inför vederbörlig Domstol styrkt. §. j6. — Se 17 §•
Hvad åter angår consequence uti Utskottet, tillstår jag, att jag varit af den tanka, att sådane framställningar kunnat åga rum uti Betänkandet, som den värde Ledamoten yrkar, men att den värde talaren sjelf der varit af motsatt mening. Till besvarande sf den sista värde Talarens anmärkning, utbeder jag mig att blott få föra Höglofliga Ridderskapet och Adeln till minnes, hvad jag för en stund sedan yttrade, nemligen, att jag tvekat huruvida ConstitutionsUtskottet ågde rått att sjelfmant föreslå någon så beskaffad underdånig skrifvelse till Kongl. Majit, sorn den, hvarom fråga nu uppstått; men att jag alltid ansett Rikfens Siånders rättighet att väcka fråga och besluta om en dylik skrifvelse för alldeles otvifvelaktig. Herr Grefven och LandtMarJkalken frågade, om Herr Cederschjöld bestämdt fortfor uti dess anhållan om votering. Herr Cederfchjold; Om Herr Grefven och 473 Den io julli e. m, LandtMarskalken tyckes ännu en gång framstålla propositionen till mundtligt besvarande, öfverlemnar jag åt dess eget bedömrnande, huruvida den blifvit bifallen eller afslagen. Herr Grefven och Landt-Marjknlken yttrade, att, sedan han med en ej mindre skyldig ån noggrann uppmärksamhet åhört Ridderskapets och Adelns svar på Herr LandtMarskalkens sist framställde proposition, samt jemväl förklarat, att, efter hvad Herr LandtMarskalken tillförlitligen erfarit, Ridderskapets och Adelns pluralitet icke yrkat berörde proposition, ansåg Herr LandtMarskalken det icke vara sig tillståndigt, att å nyo framställa samma proposition. Herr Cederfchjoldi Som en gnista mera ljus torde hafva blifvit spridd öfver ämnet, sedan sista propositionen framställdes, hade jag hoppats att min anhållan om propositionens förnyande ej skulle möta någon svårighet.
Här tillverkas fina och goda Ullstrumpor, hvarmed åtskillige personer försörja sig. Staden har Läkare, Skola och Fattighus. Halmstads Slolt den 6 December 1839. C. VIRGIN. \V. J. Kr .EWERSTRÖM. Carl Hane. HL © Hl CH Ee® i BEFALLNINGSM AF V AN DES UTI Götheborgs Lån TILL KONGL. MAJIT i underdånighet afgifne FEMÅRSBERÄTTELSE för Åren 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836. TRYCKT HOS P. A. NORSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. sws» ■ UNDERD ÅNIGSTE MEMORIAL! I ilL underdånig åtlydnad af föreskriften i Nådiga Brefvet af den 17 April 1821, går jag nu att afgifva Berättelse om tillståndet i Götheborgs och Bohus Län i ekonomiskt och statistiskt afseende under åren 1832, 1833, 1834, 1835 och 1836, åtföljd af upprättade taheller, vid hvilket förstnämde år den sist författade Berättelsen slutats; iakttagande dervid det Formulär, som bestämmer gränsorne och ordningen för hvad i underdånighet yttras skall. Länets allmänna Beskaffenhet. Om detsammas gränsor, bergssträckor, sjöar, skogar, kärr, jordmån och indelning är i förra Berättelsen ordadt så fullständigt, att ett upprepande af desse förhållanden, hvari någon förändring icke förekommit, torde anses öfverflödigt. Hufvudnäringen utgöres fortfarande af jordbrukets skötsel och fiske, i mån af orternes olika lägen, och till binäringar kunna räknas skogarnes användande tili afsalu, och någre fabriks-anläggningar för förädling af linne, ylle och bomull till väfnader m. m. Innevånare.
“Hör du — du — hvar ska’ vi träffas?“ “Det var sant — för fan! — Vänta om en kvart utanför Rydberg, hva’?“ “Ja, det blir bra!“ Prisse aflägsnade sig uppför Nybrogatan, de andra gingo rakt fram mot Kungsträdgården. Genom fönstret till Fritzes bokhandel föll ljuset skimrande gult ut på den mörka gatan, som vimlade af folk. Där utanför hade samlat sig en skara människor, som knuffades, trängdes och nyfiket sträckte fram sina hufvuden, så att ansiktena blefvo skarpt belysta af det utströmmande skenet. Den målare, hvars senaste arbete exponerades där inne, var Stockholms-fruarnas gunstling, och man måste nödvändigt ha sett hans senaste tafla, som kunde blifva ett lättfunnet samtalsämne på de närmaste supéerna. Sven och Henning stodo vid hörnet af hotell Rydberg, där strömmen af konstnjutningsmättade strök förbi. Flere eleganta herrar hälsade på Henning. Han började tycka, att Sven såg något ruskig ut att så här stå offentligen exponerad med. “Det var sant — hör du — jag har en tafla där inne. Jag ska’ gå och höra efter, om jag möjligen haft något anbud. Tänk, om Prisse kunde få igen rocken strax!“ “Ja, du dröjer väl inte för länge“, sade Sven, huttrande af köld. “Nej vars — jag är igen på ögonblicket.“ Han gick. Vinden blåste om hörnet kall och rå. Sven slog upp kragen på sin tunna kavaj och knäppte den stramt om lifvet. Det gjorde alltid hvad det kunde. Hvarpå han började promenera fort af och an på trottoaren längs med torget, till dess han mötte Prisse, som kom från Arsenalsgatan. “Tjänis! Hvar är Henning?“ “Inne och hör efter, om han haft något anbud på sin tafla. Han kommer strax.“ De gingo ett par slag fram och tillbaka. Prisse var vid briljant humör, tycktes det. Han hade tian på fickan, och det observerades icke alls, att han ingen rock hade under sin paletå. Strax därefter kom Henning. “Tjänis, Prisse! Nå?“ “All right!“ Prisse stack sedeln i hans hand. “Tack du! Det var förbannadt hyggligt af dig!“