Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mig synes en successiv förhöjning i nu gällande Tulltaxa på dessa artiklar, den höga tullens fortfarande under tillräcklig tid för industriens upplifvande, samt tullens successiva nedsättning framdeles, vara för ändamålet tjenlige åtgärder. 2:0 Att Rikets Ständer, vid bestämmandet af Bankens lånerörelse för kommande 5 år intill nästa Riksdag, anslå 100,000 R:dr B:co årligen af inflytande afbetalningar å fastighetslån till räntefria lån på torrkad spanmål, samt ersättningsfria byggnadsbiträden till Magazin mot osviklig säkerhet, under municipal, kostnadsfri förvaltning, samt under vilkor, att kommande Ständer må äga att efter 1 års uppsägning indraga lånecapitalerne. — De öfriga detaljerne af detta förslag skola inför Utskotten uppgifvas, i händelse återremiss beviljas. Under hopp att den Nationalkraft, som nu förspilles, tages till vara, och att Natio - » Deri G Julii f. m. 79 nens förbrukning af utländskt kram skall både af princip och behof småningom aftaga, bar jag medverkat till de förslag, som Utskotten framlagt, med undantag af följande vigtigare punkter: 1:0 Jag afstyrker Utskottens förslag (p. 78) att föreskrifva det årtal, hvarpå Kongl. Maj:t borde låta Realisationen gå i verkställighet; utan måge Rikets Ständers Fullmägtige i underdånighet anmäla, när silfver fo ii d e n vunnit föreskrifven förstärkning, samt i öfrigt afvakta Kongl. Maj:ts Nådiga beslut. 2:0 Jag afstyrker Utskottens förslag (p. 76) att använda bela SpanmålsCreditivet 1,000,000 R:dr lill silfverinköp; men föreslår att halfparten må dertill användas. —•
Det särskilda reglementet från 1781 angående silkesrederisociteten upphävs och den hanteringen faller i fortsättningen under författningar för fabriker och manufaktureri allmänhet. Stockholm den 20 juli 1808. J LILJECRANTS. Reglemente hur med krigsbyte till lands förhållas bör. Grelsby den 9 augusti 1808. Då Vi utfärdat reglemente hur byte taget till sjöss skall delas, har Vi funnit nödvändigt att även i avseende på krigsbyte till lands sammansätta en stadga för delningen därav. Såsom lagligt krigsbyte till lands anses allt gods som erövrats i fält och tillhört fienden. Dit räknas enskild egendom som stupade eller drivna på flykt efterlämnat vid en drabbning, såsom vapen, hästar, sadelmunderingar och åkdon. Gäller också köpmanvaror, som fienden infört i krigstid. Krigsbyte får inte tas innan drabbningen är slut och fienden nedlagt gevär eller blivit undandriven och högste befälhavaren gett sitt tillstånd. Till kronan tillfaller erövrad stad, fästning eller landsort och alla troféer och segertecken, gevär och ammunition och hälften av kontanta pengar, jämte all proviant och forage. Brev och handlingar, som fienden kommit över överlämnas till befälhavaren. Skulle fienden ha bemäktigat sig någon kronans egendom, som inom 24 timmar återtas, räknas det inte som krigsbyte. Detsamma gäller enskild egendom, som återlämnas till ägaren. Det övriga bytet skall enligt denna författning delas mellan de segrande krigsmännen. Först skall dock vederbörande befälhavare hembjuda till armén vad som kan vara användbart till vanligt pris. Halva priset av värdet på proviant och fourage är krigsbyte. Det åligger befälhavaren att skyndsamt rapportera till högste befälhavaren och överlämna fanor och segertecken och i övrigt föranstalta så att bytet inte förskingras. Alla fångar skall avväpnas och ställas under bevakning samt snarast föras till högste befälhavaren, som förordnar om deras underhåll och vistelseort. Förteckning av bytet skall upprättas och prisdelägarnas ombud, som utses bland betrodda befäl och manskap skall vara närvarande och underskriva inventariet. De ansvarar under ed, att allt går rätt till.
St. bestämde en hög tull å någon artikel, kunde den tolagsproc., som af denna lull skulle utgå, blifva en alltför hög afgift för denna artikel. Detta, tror jag, äger sitt eget correctiv deri, att K. M., i förhållande till tullafgiftens höjd, kan bestämma en lägre tolagsproc., hvarigenom missförhållandet rättas. För öfrigt äro icke alla, utan endast vissa varuartiklar belagda med tolag, hvilket ytterligare bevisar, att tolagen ej är någon albil, afgift. Detta i afseende på sjelfva principen teller målets natur. Jag fortfar i den öfvertygelse, att tolagen; ej är af bevillntsnatur; och det är på grund af denna öfvertygelse, jag täger mig friheten fästa uppmärksamhet på OecOn.Ulskts nu förevar. betänk., deri Utsk. tillstyrkt den un«. anhållan, ”att K. M. läcktes låta företaga en så beskaffad undersökning, ang:de tolagens tillkomst och användande, sfim af CommerceColl:m och förenämnde committerade blifvit föreslagen, samt att K. M. derefter behagade vid nästk. rikUdag till R. St. aflåta Dess nåd. förslag till dels reglering eif stapelstädernas tolagsinkomster, dels controller öfver deras) användande till sina bestämda ändamål.” Då, enligt min öfvertygelse, tolagen icke är af bevillnrsnatur, och jag såledeV anser, att man ej direct kan säga, att den är en afgift, metf hvilken R. St. äga att sig befatta, kan jag ej inse, hvarfjöre man på en omväg skall söka komma till samma resultat. Om, enligt den af Utsk. föreslagna und. anhållan, ett \förslag angtde tolagens reglering vid nästa riksdag skulle R.\St. föreläggas, skulle det tillhöra R. St. att deröfver yttra si^V oc^1 * samma stund kommu tolagsfrågan att, i stället för des» oeconomiska natur, erhålla egenskapen af beskattnings/niål-\
Utsädet af alla sorter säd är under dessa 25 år således ökadt med nära 25°/0, och afkastningen har äfven, i proportion efter utsädet, stigit; men oaktadt 4:dels sekels kultur, lemnar jorden högst obetydligt högre afkastning, ty korntalet år 1822 och 1847 är ungefär enahanda. Potates-frukten odlas nu dubbelt emot 1822, hufvudsakligast för bedrifvande af bränvinsbränning. efter år aftagit; och bränvinsskatten betydligen minskats, så unda: år 1842 3,541 pannor, och 21,416: 21. 6. r. i skatt » 1843 3,067 17,797: 14. - » » 1844 3,071 18,981: 39. 1. » » 1845 2,915 17,956: 4. 6. » » 1846 2,610 , 15,709: 46. 6. » » 1847 2,235 13,822: 31. - » 14 Delta oaktadl, vågar jag anse, det averkningen af bränvin är nu större än förr, i följd af de förbättringar denna näringsgren vunnit; synnerligast i hastigheten vid de brännerier, som drifvas med Anga. Förutom potäterne uppsluka brännerierna en myckenhet säd, men spanmåls-afkastningen är likvisst för länets behof tillräcklig, så snart ej missväxt inträffar. Boskapsskötseln. Visserligen har antalet af kreatur något ökats under de 25 åren från 1822 till 1847; men med undantag af några större egendomar, der en bättre hushållning är införd, vid bulles ännu i allmänhet den gamla principen att svälta fram kreaturen. De äro derföre i allmänhet små, och någon mera utmärkt inhemsk race är ej utbildad, ehuruväl, genom ett klokt urval och rikligare fodring, en sådan borde kunna skapas, ty en och annan gång påträffas, äfven bos allmogen, både vackra och goda kreatur.
Vid granskning af de föreskrifter, som innefattas uti berörde Afdelning af 6:te Arlikeln uti Bunco-Reglementet under den i5 Juni 184*> har Utskottet ansett några andra förändringar deri icke böra ega rum, än att dels, i händelse Statsoch Banco-Utskotten skulle vid innevarande Riksdag framställa och Rikets Ständer antaga förändrade stadganden, motsvarande 143 §. af berörde Reglemente, samma stadganden må blifva i utfärdande BancoReglemente intagne, hvaremot i annat fall nämnde §. torde få i Reglementet oförändrad bibehållas, och dels, enär de afbetalningar, som efter 184S års början kunna blifva verkställde å Bankens bos StaLen egande, inom linien förda fordringar, hvilka i 144 §• a* nu gällande Banko-Reglemente 0111- förmälas, till följd af Rikets Ständers vid innevarande Riksdag, i alseende å Bankens Grund-fond, fattade beslut, icke komma att öka Bankens Capital-behållning, ulan ingå bland Bankens vinst-medel för året, sista momentet af 144 §. måtte erhålla följande förändrade lydelse: ”Hvad, som efter 1845 års början kan varda afbetaldt å de i denna §. uppräknade fordringar, kommer att upptagas bland Bankens vinst för året. ” Stockholm den 16 Maj i845. N:o 71. £Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Maj, Ll. 7 e. ra. Memorial, med förslag till den Slutmening, som bör inflyta uti det Banco-Reglemente, hvilket vid innevarande Riksdag kommer att utfärdas. Sorn den Slutmening, hvilken förefinnes vid sid. 181 i nu gällande Banco-Reglemenle, icke lämpligen kan införas uti det enahanda ReglemenBih. till R. St.
Herr Hjerta har sagt, att vi för 14 år sedan eller år i8i5 hade Den i4 October e. m. hade fulla förråder, som sedan blifvit förskingrade. Jag nödgas bestrida detta, såsom alldeles grundlöst, och jag skall, genom en jemförelse emellan våra förråders tillstånd då och nu, söka styrka min uppgift. Utredningsdepartementet hade 1814 ef~ fecter och persedlar i behåll, icke fullt uppgående till ett värde af i million, deraf likväl en betydlig del var sjukhuspersedlar. Detta departement är nu tomt, med undantag af sjukattiraillen, som till den betydligaste delen är qvar. Deremot äro ArtilleriDepartementets förråder ökade, till det mesta med gevär och något pistoler till ett värde, beräknadt i ganska medelmåttigt pris, af 882,000 R:dr. Om man nu från den million, hvaraf UtredningsDepartementets förråder bestod, afdrager den sjukhus-attirail, som finnes qvar, och den ökning, som ArtilleriDepartementet erhållit, så blir resultatet, det vi äga förrådspersedlar till lika stort värde, som år 1815, om ej derutöfver. Det har varit nödvändigt för Styrelsen, att på det sättet årligen i fredstid öka Artilleriförråden med 4 a 5ooo gevär, ty i annat fall hade gevärsfabrikerna, som saknat afsättning, måst till det mesta nedläggas, och tillverkningen så afstadnat, att vi, i händelse af krig, måst sakna gevärstillgång, eller möjlighet att reparera de bristfälliga. Gevären 1815 voro till största delen ganska dåliga och förbrukade, hvarigenom också 45 H. ^ 16 lfa Den i4 October e. m. förråden i detta afseende ej ännu hunnit komma i det skick, som Rikets försvar fordrar, hvilket åter nödgat Kongl. Maj:t att i Dess nådiga proposition föreslå ia5,oooR:dr årligen till inköp af nya gevär.
Krigs-kollegium sålunda anfört, har Kollegium i underdånighet tillstyrkt: att Landtförsvars-komitéens förevarande förslag om Krigskollegii ombildning till en Krigsförvaltning ej må till annat nådigt afseende föranleda, än att Kongl. Maj:t täcktes i nåder stadga och förordna, att Arméens General-intendent, med rang af General-major, må innehafva samma fristående ställning inom Krigs-kollegium, sorn Kollegii öfrige 2:ne ordinarie Militärledamöter, och att således General-intendenten ställes i samma förhållande till Krigskollegii Intendents-afdelning, som General-fälttygmästaren och Chefen för Artilleriet till Artilleri-afdelningen samt Chefen för Ingeniör-korpsen till Fortifikations-afdelningen; — att, i följd häraf, General-intendenten må ega att, utan föregången kollegial öfverläggning, omedelbart hos Kongl. Maj:t föreslå de åtgärder, han finner nödiga och nyttiga till vidmagthållande och förbättrande af den del utaf arméens materiel, som står under Intendents-afdelningens inseende, äfvensom afgifva underdånigt förslag, ej mindre öfver Afdelningens medelsbehof under samtliga de i Riks-staten upptagna anslag, som tillhöra Afdelningens 22 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 188. förvaltning, än ock till medlens användande; samt — att det må vara General-intendenten öppet lemnadt att, utom i det fall sådant genom 52 § 2 mom. i 1858 års underhållsreglemente redan är medgifvet, hos Intendents-afdelningen reqvirera förskottsmedel inom viss af Kongl. Maj:t bestämd summa, emot redovisningsskyldighet och egen ansvarighet för behörigheten af de utgifter, hvartill medlen afses. Vid Krigs-kollegii utlåtande öfver Landtförsvars-komitéens förslag voro fogade särskilda yttranden af Kollegii t. f.
Uti de i 4 och 5 §§. upptagna fall, äfvensom vid inträffande minderårighet, eller vid val till Konung eller Thronföljare, anvises de Främmande Sändebuden och deras Medfölje någon, minst Tio mil från Riksdagsorten belägen vistelseort; och må de ej återkomma, ej eller utländske Sändebud i Landet inlåtas, förr än Riksens Ständer i de tvänne först åberopade händelser om Riksstyrelsen förordnat, i den tredje utsett den omyndige Konungens Förmyndare, eller i de båda sista utkorat ett nytt Konungahus, samt, 6 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. då Thronen ledig är, stadgat, huru Styrelsen föras må, intilldess densamma af den valde Konungen kan emottagas. §• 9- I de fall, då Konungen eller StatsRådet sammankallar Riksens Ständer, fastställes tiden till Riksdagens begynnelse efter Tretionde och inom Femtionde dagen fran den, då kallelsen blifvit i Hufvudstadens Kyrkor kungjord. §. 10. Om, emot förmodan, i de fall föregående 4, 6 och 7 §§. utsätta, Riksens Ständer ej genast sammankallas, åligge det ovilkorligen Kiddarhus-Direktionen, DomCapitlen i Riket, Magistraten i Hufvudstaden, samt Landshöfdingarne, i Länen, alt, genom offentliga kungöranden ifrån Predikstolarne, underrättelse härom låta meddela, på det Riksens Ständer må sammankomma, alt deras samt Rikets rätt iakttaga och skydda. Sådan Riksdag öppnes å femtionde dagen efter den, då SiatsRådet sist bort kallelse dertill i hufvudstadens Kyrkor låta kungöra. §. 11. l:o.
Utskottet, som anser det af Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet beslutade ovilkorlig åläggande för skolstyrelserne, alt förelägga de sökande läseprof, vara mindre lämpligt, såsom af omsiändigheterne ofta icke påkalladt och isynnerhet på vissa orter, der afslånden aio stora, förenadt med flera olägenheter, får af sådan anledning och då Borgaresamt ’ inde stånden gillat Utskottets åsigt derom, alt ett sådant föreläggande bör komma att ber# 4 Allm. Besvärsoch Ekon.-Utskottets Utlåtande, N:o 130. på skolstyrelserna, vidblifva sitt i denna punkt af betänkandet framställde förslag, samt alltså vördsamt hemställa till Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet, att, med fiånträdande af deras härutinnan fattade beslut, antaga hvad af Utskottet i denna del blifvit hemställdt. I afseende åter på Ridderskapet och Adelns yrkande, att uti det af Utskottet uppgjorda förslag, orden “minst en dag, högst en vecka” borde utgå och Bonde-ståndets beslut, att skolstyrelsens rättighet, att förelägga läseprof, må inskränkas till blott de å förslaget uppförde sökande, så enär Utskottets förslag i dessa serskilda delar blifvit af de öfriga Riksstånden bifallne, anser Utskottet ifrågavarande framställningar icke föranleda till någon åtgärd. Emot öfrige delar af betänkandet har någon anmärkning icke blifvit framställd, hvarföre vidare utlåtande i afseende å dem ej lärer erfordras. Stockholm den 8 Augusti 1851. STOCKHOLM. Östlund & Allm. Besv, och Ekon.-Utslcollels Utlåtande, M 131. i M 131. Ank. lill Exp.-Ulsk. den 10 Aug. 18S1, kl. lo f. m. Utlåtande, i anledning af återremiss utaf Betänkandet M 118, rörande väckte motioner om förändring af mått, mål och vigt samt mynt.
Då de , för sådant ändamål ur fängelset uttagne ofta erhålla större frihet, än dera» säkra förvarande eljest skulle medgifva, samt man, i anseende till fångens genom nöden uppdrifna uppfinningsförmåga , ständigt måste vara beredd på försök till frihetens återvinnande; så, eqär en man skall bevaka flera, torde rättigheten att emot dy* lik fånge, sorn söker fly, begagna skjutgevär, böra lemnäs hans vaktare, emedan skyldigheten , att säkert qvarhålla fangen , eljest ej kunde utfordras. Dock borde vapnet ej få användas af någon annan , än verklig soldat, hvilken dertill, samt om sättet och vilkoren derföre , erhållit sin förmans uttryckliga befallning; äfvensom det torde förutsätsältas , att soldaten är posterad utom fängelsets murar, så att våld icke användes emot fången , innan han redan är på flykten stadd. Kongl.
171 RICHARD. inte på något sätt kan återgälda det. TORSTEN. kunna besöka mig? Hvarför inte? Skulle du inte i din ordning RICHARD. Jag, besöka dig! TORSTEN. fråga om att rycka dig bort från dina satirer. Jag ville endast föreslå dig att komma och och lust. hälsa på oss någon gång, när du har tid RICHARD. jag inte följa med dig längre. Nu är du mig för fin, Torsten, nu kan TORSTEN. något intryck på mig. Du är som ett barn, Hör på, hvad jag säger dig! Jag vill ha slut synnerhet mig. Jag har inte lust att spela Sluta upp med det där, det gör icke Ja, blif nu inte så häpen, det är inte Hvilket ädelmod! Skada bara att jag som skryter med, att det har gjort sig illa. på en situation, som gör oss båda löjliga i rollen af en svartsjuk äkta man, och jag vill 172 inte, att det skall göras så mycket väsen af en sak, som jag betraktar som en barnslighet. mässa. Jag vill, att du gör slut på denna tragiska skilsRICHARD. Jag beklagar, att jag inte kan stå dig till tjänst. TORSTEN. Och hvarför inte? RICHARD (ser på honom). men så mycket förstår jag, att du vill förödmjuka mig. TORSTEN. för hvad den är. Jag vill blott, att du låter denna sak gälla Finner du det förödmjukande, Jag förstår dig inte riktigt, Torsten, så mycket sämre för dig. Jag har aldrig fordrat något af dig förut, men detta fordrar jag. RICHARD. Jag kan det inte TORSTEN. Och hvarför? Jag vill veta skälet. RICHARD. Därför att (Ser på honom, tiger.) 173 TORSTEN. möjligen af någon finkänslighet gent emot Helena, så är den obehöflig. Aha, det ser ut, som om jag hade gissat rätt där! RICHARD (stiger upp). Torsten, sluta med detta! TORSTEN (stiger också upp). kanske, att det skulle vara plågsamt för henne dig inte med det! Hvad är det egentligen som passerat?
N:o roen 5 för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, ville le~- dighet begagna, nödsakades ersätta dea vicarierande Extra-Ordinarien , ej blott dubbla beloppet af hvad hittills egt runi, utan ock, i händelse permissions-sökanden innehade tjenst utom tour, allt hvad derutöfver kan för Vicariat äskås, torde i hög grad försvåra möjligheten för Banco-Utskott och Revisorer, att inom Banken erhålla skicklige personer till biträden vid deras arbeten,- har dock Utskottet, uppå de af Fullmägtige anförde skäl, trott sig böra föreslå den af dem önskade förändring i hvad oftaberörde 20 §. stadgar om ersättningen för Vicariat under Riksdagar eller Revisioner.- Ochfår Utskottet, enligt dess nu yttrade åsigter, tillstyrka Rikets Högloft. Ständer att, med ändring af 20 §• i 3 Art. af i83o års Banco-Reglemente, följande föreskrifter må å lämplige ställen i det nu upprättande Banso-Reglementet införas: 1:0. Blifver någon Tjensteman af sjukdom hindrad att sin syssla1 förrätta, och gört) m-ålens behöriga gång fordrar att föranstalta om Vicariat, ege Under-Styrelsen att till sysslans bestridande förordna den person, som Under-Styrelsen pröfvar dertill skicklig, och hvilken i frivilligt sig åtager, att emot det arfvode, som för tjenstgör ingen bestås, den förrätta. Skulle cj någon finnas benägen till ett så beskaffadt frivilligt åtagande, vare, utan beräkning af transport-sö kande, den äldste oanvände och för sysslan skicklige, ibland competente sökande till densamma, i händelse den ledig vore, förbunden att, emot sin förut innehafvande aflöning, Vicäriatet emottaga; och åtnjute Extra-Ordinarie, som användes till ordinarie tjenstgöring, för den tid han sådan bestrider, en aflöning, motsvarande minsta inkomsten i ordinarie tjenstegrad.
I sin underd. skrifvelse d. 21 Febr. 1857 yttrade rikets ständer att de i den nåd. propositionen anförda omständigheter »ställde utom tvifvel att den tjuguettårige ynglingen i allmänhet i vårt land icke vunnit den härdighet, som för krigslifvet med åtföljande mödor och umbäranden erfordras, samt att följaktligen ynglingarne icke vid denna ålder böra gå i fält mot fienden.» Rikets ständer ansågo sig likväl hafva funnit en utväg att, med bibehållande af beväringsåldern undgå dess olägenheter, genom att medgifva den eller de beväringsklassers uppkallande i krigstid, som K. M. pröfvat nödigt, utan iakttagande af den förut stadgade ordning att första klassen skulle först uppbådas. Detta ständernas medgifvande var en vigtig förbättring, som blifvit fullständigad derigenom att numera äfven delar af klasser få uttagas. Men den tidiga beväringsålderns olägenheter äro härigenom förminskade, icke afhulpne. Oafsedt att den tjuguettårige eller lika ofta tjuguårige ynglingen, — enär beväringspligten ej börjar förr än efter fyllda 20 år —, icke ens till ansträngande fältöfningar har i allmänhet tillräcklig styrka, kan behofvet fordra att alla fem klasserna till krigstjenst uppkallas och riktigt kan väl icke i alla fäll vara, att ett åliggande lagligen inträder två år förr, än sådant medgifves vara lämpligt. Intet skäl finnes hvarföre svenska ungdomen skulle i afseende på kroppsutveckling kunna anses vara tidigare passande för krigstjenst än i våra båda grannland, Norge och Danmark, der beväringsåldern först vid fyllda 22 år begynner och i hvilket senare land luftstrecket är mycket mildare än i vårt. Icke heller finnas antagliga skäl hvarföre vapenpligtens framflyttande skulle mera störande inverka på ekonomiska förhållanden hos oss än hos desse våra grannar. Landf orwar sfcomit. Bet. I, 7 50
Hera år tillbaka såsom folkskolehus utdömda byggnad, för hvilken köpesumman, jemte koslnaderne för dess förändrade inredning, belöpt sig till endast 1,500 R:dr, kunde icke på ett tillfredsställande säll och dessutom blott för den närmaste framtiden motsvara lidens fordringar på en lämplig undervisningslokal ; och då härtill koinme, att jemväl läroverkets öfrige byggnader, nemligen tvänne trädbus, som, jemte förberörda lokal, begagnades för undervisningen, vore i flera hänseenden för ändamålet otjenlig», samt eli nytt skolhus följaktligen måste uppföras, derest läroverket, som besöktes af ett ganska talrikt, och synnerligen under sednare tiden stigande antal lärjungar, skulle kunna med framgång och gagn fortsätta sin verksamhet och komma till full utveckling, har framställning skett, att, då för detta byggnadsföretag nödiga medel saknades och Stiftets byggnadskassa, som bekostat den ofvannämnda gamla byggnadens inköpande, icke egde andra tillgångar än som vore afsedda för underhåll af redan befintliga läroverkshus, och icke heller i öfrigt någon utväg funnes för anskaffandet, utan Statens medverkan, af erforderliga medel, Rikets Ständer måtte, till uppförande af ett nytt skolhus i Fahlun. anvisa en summa af 88,000 R:dr. Rörande denna fråga hafva Rikets Ständer vidare inhemta!, ali sedan, genom enskild försorg, ritning till den föreslagna nya byggnaden, jemte kostnadsförslag, blif vit lör granskning, till Olver-inlendenlsembetet öfverlemnade, bade vederbörande tjenstemän derstädes, med underkännande i vissa delar af berörda ritning, upprättat ny sådan tillika med kostnadsförslag; varande emellertid i detta sednare förslag, deraf, likasom af den nya ritningen, Rikets Ständer erhållit del, utgifterna för byggnadsföretaget beräknade till enahanda belopp, som uti det förra förslaget upptagits, eller 87,563 R:dr 42 öre.