Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
D. af öhrs yttrande innefattar, genom hvilket man tilläfventyrs annan på förhand och innan någon undersökning förevarit, kunde ledas till ofördelaktiga omdömen om den del af Lappmarken, hvarest så utomordenteliga skatter likväl erbjuda sig, gom dem Gellivare Jernmalmsberg, endast på 18 mils atstånd från hafvet företer, uti en trackt där man hvarken saknar Skogar eller förmånliga Ängsodlingslägenheter, och hvarest man ännu to å 12 mil afskild från rätta Fjällbyggden, finner ett mera lågt, jämnt och med sterila Berg mycket mindre besväradt land , än maa uti Lappmarken skulle sig förvänta. Ruotivare Jernmalmsberg vid Qvickjock, är deremot beiägit 31 mil fråo Bottniska viken, i granskapet af det vattudrag som under benämning af Lilla Luleå Eif, efter circa 19 mils lopp förenar sig med Stara Luleå Eif, och vidare efter ytterligare 12 mil gemensamt med den utfaller i hafvet. Bil. till Ridel o Ad, Prot. VIII Band. 2 i8 Den i September f. rn. Detta Jernmalmsberg ligger dock icke nä. ra ett för större transporter användbart vatten, ty det är först vid Qvickjock eiler vid pass 2 rnii från Malmberget, hvarest det stora Saggat Träjk upphämtar de serskiite vattendragen från Riksgränsen och formerar sig på jqöo fots höjd öfver hafvet i den trånga och med stupande klippor för det mästa omgifna Fjälldahl, hvarest uti 3 mils sträckning från NV: och till S. O, man under de häftiga Fjällvindar der ofta rasa, som knappast kan finna landningsställe om man hehöfver bärja sig undan sjögången, hvilken i anseende till belägenheten här drifves ovanligt hög. Sedermera möta forssar, som ehuru för det mästa föga våldsamma dock i anseende tili sitt grunda vatten samt lopp igenom långa holsterberg eller stenras alltid skola blifva besvärliga äfven för mindre båtar, och fastän lugnare vatten sedan vidtaga, är man dock ännu 5 mil nedom Qvickjock eller 7 mil nedom Ruotivare, inora Fjällens krets.
Om remiss af denna min motion till Höglo diga Lag-Utskottet får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 29 November 1862. Grust. D. Björck. Af Biskop G. D. Björck: Om förändrade föreskrifter i afseende å ecklesiastika tjmstemäns och praktiserande läkares edsjörpligtelser. Uti detta Högvördiga Stånd är redan en motion gjord uti ett ämne hvilket sedan flera år varit föremål för äfven min uppmärksamhet, nemligen frågan om inskränkning af de många i vårt land brukliga edgångar. Efter min öfvertygelse leder den så ofta upprepade edeliga förpligtelsen icke till större band på menniskornas samveten, utan bidrager fastmera i sin mån till profanering af det Heliga. Utom de eder, som vid domstolar förekomma, äro trohetsoch em betseder af den vigt, att de i allmänhet icke gerna kunna afskaffas; men sedan embetseden en gång blifvit aflagd och i densamma förpligtelsen till underdånighet under landets Konung uttalad, anser jag både öfverflödigt och skadligt, att ett förnyande af denna ed vid flera tillfällen ålägges. Så sker dock för det närvarande i afseende på vissa ecklesiastike tjenstemän och läkare, i det att de förre, innan de få mottaga lön, skola inför Konsistorium aflägga tjensteeden och derefter, om de äro kyrkoherdar, ytterligare vid sin inställelse i embetet inför sina församlingar med ed förpligta sig till uppfyllande af sin embetspligt, men läkare icke endast vid tillträdet till läkarekonstens utöfning aflägga ed, utan ock sedermera på meddelade bevis åläggas intaga 228 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 115. den edéliga förpligtelsen: så sannt mig G-ud hjelpe till lif och själ. Nog synes det böra i afseende på dessa sednare vara tillräckligt om de i läkare-eden förbundit sig att i legala bevis bålla sig strängt vid sanningen och ej derifrån afvika, eller, om man så vill, utgifva beviset på aflagd embetsed.
Med afseende å hvad sålunda blifvit upplyst om denna vägs stora behöflighet och vederbörande menigheters oförmåga att uteslutande med egna medel kunna åstadkomma ett så kostsamt företag, hafva Rikets Ständer, för anläggning af den föreslagna vägen från Ramsele sockens gråns genom Fjellsjö till Bodums kyrka samt vidare derifrån till Tåsjö kyrka inom Wester-Norrlands län, beviljat etf anslag utan återbetalningsskyldighet af Sjuttiosextusen Tvåhundrafemtio R:dr, samt af detta anslag till utgående under år 1867 anvisat Tjugufemtusen (25,000) R:dr, med dervid stadgad förbindelse för vederbörande, att icke blott behörigen utföra och fullborda ifrågavarande väganläggning, utan ock ansvara för densammas framtida underhåll. 6:o. Vid sistlidna Riksdag väcktes förslag derom, att Rikets Ständer, för åstadkommande af en bättre och kortare förbindelse från Lagaådalen till södra stambanan genom anläggande af en väg från sjön Bolmen till Wieslanda jernvägsstation, måtte bevilja ett anslag utan återbetalningsskyldighet af 151,360 R:dr, motsvarande ?:delar af den för ifrågavarande väganläggning till 227,039 R:dr beräknade kostnad; Och har detta förslag, som dåvarande Rikets Ständer förklarade sig icke kunna bifalla, vid innevarande Riksdag uti särskilda framställningar blifvit förnyadt. Den af Chefen för södra vägoch vattenbyggnads-distriktet, rörande ifrågavarande vägbyggnadsarbete uppgjorda plan med dertill hörande kostnadsförslag, upptog följande trenne hufvudafdelningar, nemligen: a) vägsträckan från stranden af sjön Bolmen till Ljungby köping, af 40,000 fots längd, beräknad att kosta R:dr 62,614: — b) väg från Ljungby till Wäraboda bro, 48,200 fot, antagen att kosta » 101,100: — och c) väg från Wäraboda till Wieslanda, af 56,800 fots längd, erfordrande en anläggningskostnad af » 63,325: — eller tillsammans en väglängd af 4 mil 1,600 fot, med en anläggningskostnad af R:mt R:dr 227,039: — I sitt afgifna generalförslag förklarar
Biföllos. 14 §. Bifölls med införande af ordet »oloflig», emellan ordet genom och ordet stängsel. En ny 17 § antogs roed följande lydelse: »Den som till straffarbete efter 3 eller 7 g sig förfallen gjort, varde ock dömd medborgerligt förtroende på viss tid förlustig.» 25 Kap. Bi fö lie. Rubrilcerne till samtlige Kapitlen. Godkändes. Utskottets hemställanden å sidan 38. Biföllos, den förra med erinran om iakttagande af hvad Ridderskapet och Adeln i afseende å lagförslaget beslutat. Härförutan beslöt Ridderskapet och Adeln lemna Lag-Utskottet öppen rätt att, vid den förnyade behandling af Lagförslaget, som till följd af olika beslut eller återremiss i något Stånd, Utskottet komme att åligga, i afseende å redak tionen af de §g, hvarom beslut blifvit fattade, vidtaga de jemkningar, som Utskottet med anledning af de i de särskilda Stånden laltade beslut eller skedde återremisser kunde finna erforderlige. Frän Vallo fl. Borgare-Ståndet. S.S. D.D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande, JVs 3S, i anledning af dels Kongl. Maj.-ts nådiga Proposition med förslag till ny Straff-lag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. Sedan Ståndet, i afseende å det vid Betänkandet fogade förslag till Strafflag, förklarat att Lag-Utskottet, vid den förnyade behandling, som till följd af olika beslut eller återremiss i något
S. D. Vid föredragning af BevillningsUtsköttet den i3 dennes aflåtne Memorial, deruti hemställes, att Utskottet måtte fä antaga, så väl till vinnande af mera skyndsamhet vid Målens handläggande och expedierande, tvänne Notarier med arfvode från antagningsdagen, som till bestridande af uppassningen vid Utskottet tvänne Vaktmäsare, blef samma Memorial af Ridderskapet och Adeln till alla delar bifallit. Ut supra. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Tisdagen den 20 Januarii. Plenum klockan half till 11 förmiddagen. Börjades Justering af PleniProtocollet för den 10 dennes förmiddagen. Efter uppläsning af Ridderskapets och A - Den 20 Januarii. delns samma dag till Allmänna Besvärsoch Oeconomias Utskottet meddelte Remiss af åtskilliga Anföranden, angående afskaffande af Guld och Silfver på Uniformer, anhöll Hérr af Stenhoff Christianj att få uppläsa följande: Med Herr von Heyne delar jag lika tänkesätt i allt hvad som leder lill Fosterlandets väl, och följaktligen äfven uti det, som angår inskränkning af alla ej mindre onyttiga än håde physice och moraliter skadliga ÖfverflödsArticlar. Ehuru delta ämne vid nästlidne Riksmöte blifvit, af Riksens Ständers Serskildta Utskott så fullständigt utredt, att Riksens Ständer i sarajnanstämrnelse dermed, under den 7 Augusti 1815 hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, att 1794 års Kongl. Förordning emot Yppighet och Öfverflöd måtte med vissa inskränkningar åter upplifvas; har jag trodt mig äga full anledning framställa ämnet utur en éynpunct, hvartill sednare händelser föranledt, och som för det närvarande mer än tillförene påkalla Riksens Ständers uppmärksamhet, Nationens förlägenhet i allmänna PenningeRörelsen och deraf flytande oredor, är nu vida svårare än år 1815.
»Nå?» »Mamma tror att det är för att du skall kunna komma hem hur sent som helst om nätterna utan att hon vet af det, och pappa tror att det är för att du skall kunna ha punschzwyckar hemma hos dig med dina kamrater och för att ni skall kunna sitta och spela kort till långt fram på morgnarne. Men det tror inte jag. Jag tror, att det är för att du känner något otäckt fruntimmer, som du vill vara tillsammans med!» Hon var så generad öfver det hon sagt, att hon hade gråten i halsen då hon slutade. Tomas var lugnad. »Nej, Greta, du dömer mig orätt,» svarade han så allvarsamt som möjligt. Hon såg tviflande på honom; därefter skildes de och gingo åt hvar sitt håll. Tomas tog vägen genom Berzelii park. Skuggan låg tyst och mörk under trädens ännu friska, blåaktigt djupgröna bladverk. Plötsligt stannade han. Var det icke Ellen, som kom emot honom därborta ... I sin urblekta gråa kappa ... Jo, visst var det Ellen! Det var för sent att vända om, och det fanns ingen sidogång i närheten, som han kunde slå in på ... Hvad skulle han säga henne? Han hade icke sett henne på öfver en månad. Sedan hade han skrifvit till henne, att det måste vara slut. Han borrade ögonen i marken och gick rakt fram. Då han åter såg upp, var hon borta. Han vek af in i den trånga, krokiga gränden vid judiska synagogan och kom fram till Kungsträdgården. Klockan var nyss tolf. De ännu sommartomma alléernas sandgångar lågo kalkhvita i förmiddagens skarpa ljus, glest beskuggade af de halfvuxna trädens små neddammade, runda kronor. Utanför dramatiska teatern stodo ett par aktörer och gäspade med hattarne på näsan. Tomas gick ned åt Blasieholmshamnen. Då han kom förbi Grand Hôtel, gick han in på Oriental för att dricka en vermouth. Det var mera folk därinne än det brukade vara. De svårmodiga uppassarne, hvilkas bleka skuggor förr likt fredlösa andar hade glidit fram och åter utmed väggarne i korridorernas dödsstillhet, hade försvunnit och blifvit ersatta af odalisker i brokiga sidentrasor.
Den 2i December. 187 Såsom ett försök att härutinnan vinna ändamålet, föreslås att R.B:ns kap. 21, § 3, måtte erhålla följande lydelse: ”Then saken tappar gälde sin vederdeloman thet allt åter som ”han trängd varit ther ä kosta; men gäldenär gifve ej borgenär ”mera än högst hvad then fordran är som utsökes. Finnes någon ”sak så mörk” etc. etc. Visserligen kan häremot invändas att ett sådant stadgande strider emot den juridiska grundsatsen att hvar och en måste godtgöra sin ingångna förbindelse och vidkännas följderne deraf om han deremot brutit; men ingen regel är utan undantag och om samhällets högre väl det fordrar, måste den minde vigtiga omständigheten vika. Dessutom är här ej fråga om att förminska påföljderne af en skriftlig förbindelse, utan blott att mildra följderne af en ögonblicklig obetänksamhet. Sådane undantag finnes ock redan stadgade i strid mot nämnde grundsats, t. ex. att skuld åsamkad vid spel icke genom Lagens arm kan utkräfvas, ej heller sådan som under vissa förhållanden är åsamkad för starka drycker å krog eller näringsställe. Jag anhåller om remiss af denna motion till LagUtsk. Denna motion biet remitterad till LagUtsk. Anmäldes och lades på bordet följande från Utsk:n inkomne mern.: StatsUtskrs mern. N:o 6, med förslag till stadganden, ang:de Riksdägs-Archivets vårdande och begagnande; samt Bevilln:sUtsk:s mern. N:o 1, om antagande af en Cancellist utöfver den i Riksd.-Ordn:s 24 § bestämde Cancellipersonal. Justerades pleni prot. för d. 11 dennes. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 28 December 1850. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 2 prot.utdr. för d. 23 dennes.
För de genom föreningen mellan Sverige och Norrige upp komna constitutionella förhållanden gulle, hvad Riks-Aden af den 3i Juli och 6 Augusti i8i5 stadgar, och må samma RiksAct, i anseende till Sverige, icke ändras, utan att Konungen och Riksförsamlingen, i den ordning, w5 af denna Regeringsform bjuder, till den ändring samtyckt. §. 144. Ny J. Vid den Riksdag, då Konungen till Vallagen och de i den na Regeringsform intagne stadganden angående Riksförsamlingen sitt samtycke gifvit, utsätte Riksens Ständer da en för Riksförsamlingens första sammanträde, till det andra året efter Conslitutions-Utskoltets Memorial, N.o 68. nämnda Riksdags slut; fcirdele emellan Länen det i Vallagen uppgifna antalet af representanter och förordnej att alla till Riksförsamlingens första sammanträde nödiga förberedelser göras; och lände härvid både för Riksens Ständer och öfrige vederbörande , Vallagen till efterrättelse. I ofri. t gälle Regeringsformens och Riksdags-Ordningens föreskrifter örn Riksens Ständer till Riksförsamlingens första sammanträde; men dä erliålle Vallagen och Regeringsformens stadganden om Riksförsamlingen full gällande kraft; hvarvid likväl iagttages, att den Justitice-Ombudsman och de Fullmägtige , som Riksens Ständer sist valt, fortfara med sin befattning, tilldess Riksförsamlingen deras efterträdare utsett. Denna blifve vid den Riksdag, då Riksförsamlingen första gängen sammanträder, utur Regeringsformen utesluten. Successions-Ordningen. §• 2, Dör med vilkor, som 41 och 52 af Regeringsformen dess Riksförsamlingen å den tid, Re geringsformen utstakar, hunnit sammankomma, dä den tillhöratt om Regeringens förande sjelf förordna. Blifver Drottningens Lifsfrugt af mankön, förord ne då Riksförsamlingen Förmyndare för den omyndige Konungen, på sätt i 52 <$*. af Regeringsformen till Regeringen. §. 8. Prins utan Konungens och Riksförsamlingens samtycke, blifva Svenska Thronell. §. 9.
St:r icke anse ifrågavande tillgång, såvidt den härrör af Statsanslag, böra till Statsverket indragas, föreslår jag, att förändrade grunder stadgas för användning af medlen. Till största gagn i sådant afseende skulle tilläfventyrs medlen användas, om hvarje läns anslag ställdes till LänsStyrelsens disposition för anskaffande af lämpliga fosterföräldrar i främsta rummet för vanartiga eller kringstrykande barn, för hvilkas uptuktelse största svårighet och kostnad får vidkännas afl församlingarne, och i andra rummet för andra faderoch moderlösa barn. Helt och hållet borde väl dock icke vederb. församling befrias från omsorgen om barnet, vare sig af ena eller andra slaget, utan af ifrågavar:de medel blott erhålla bidrag lill kostnaden, förnämligast då det visades, att densamma måst göras större än vanligt, för att åt barnet anskaffa lämplig vårdare, och eljest, om tillgångarne medgåfve, då någon församling visade fattigvården vara med särdeles många faderoch moderlösa barns vård betungad. I sammanhang med bestämmande af förändrade grunder för användning af dessa medel, torde äfven anledn. vara till annan fördelning af medlen emellan länen, än hittills, så att icke de Skånska länen erhålla mera deraf än de andra, i förhållande till folkmängden. Om remiss härå till vederb. Utslc. anhålles vördsamt. Begärdes på bordet. 3:0. Enl. Lagens stadgande i 13 kap. Missg.Bm tillkommer det Domstolarne att bestämma sättet för sjelfspillingars begrafning, vare sig att den bör ske, såsom det heter, vanhederligt eller i tysthet Men att afvakta domstolarnes å landet beslut härom är, i anseende till de långa mellantiderna emellan lagtima rättegångs - Den 26 November e. m. 443 tillfällen, merändels förenadt med olägenhet, som låter sig förnimmas serdeles i närheten af större städer* af hvilkas innevånare mången, som ledsnat vid lifvet, helst söker ensamheten å landet för att sig det beröfva. Då dessutom förordnande om begrafningssätt för afliden person synes vara att hänföras till polisåtgärder, får jag vördsamt föreslå: Att genom författning måtte, »med ändring af 13 kap.
Vid 1850 års slut utgjorde sparbankens egen fond 6,250 R:dr 31 sk. 1 rst. och de insatte medlen 140,850 R:dr 38 sk. 8 rst., fördelade på 1,547 konlraböcker. Under år 1850 uttogos 224 nya konlraböcker; hvaremot 190 delägare afgingo. Insättningsfonden ökades samma år med 7,620 R:dr 19 sk. 11 rst. Af nämnde fond tillhörde vid 1850 års början, allmoge, enligt 169 böcker, 19,864 R:dr 7 sk. 9 rst., arbetsklassen, enligt 446 böcker, 34,848 R:dr 20 sk. 8 rst. och barn, efter 670 böcker, 54,129 R:dr 33 sk. 11 rst. Häraf visar sig således, att banken varit begagnad enligt rätta syftemålet med dylika stiftelser. 5:o Länets allmänna sparbank, för hvilken reglemente af Eders Kongl. Maj:t fastställdes år 1847. Den biträdes, i afseende å medlens uppbärande, af särskilde afdelnings-komiteer i olika delar af Länet. Dess enskilda fond, som vid bankens öppnande utgjorde 2,152 R:dr 16 sk., bade vid 1850 års slut nedgålt till 1,631 R:dr 47 sk. 4 rst., hvilket föranläts deraf, att under de första åren, då insättningsfonden ännu icke hunnit uppgå till något större belopp, ränlevinsten varit otillräcklig för omkostnadernes bestridande; men detta för - 12 hållande torde snart blifva förändrad t. Insätlningarne utgjorde år 1850: 9,481 R:dr 4 sk. och sammanlagda beloppet af delägarnes fond, som vid årets början var 24,942 R:dr 1 sk., hade vid dess slut stigit till 33,715 R:dr 41 sk.
Discontens fördelning, och hvilken hittills verkat, att många ganska goda lån blifvit vägrade, då andra mindre säkra blifvit bifallne; i anledning af den förlåtliga okunnighet öm per - Den 16 September f. rtl. 35 Sonernes förmögenhet, sorn icke kunnat undan* rödjas Men, om man vili häfva denna olägenhet, tror jag dock, att ändamålet ej vinnes derigenom, att DiscontDirecteurerné tillsättas af Pull. triägtige i Kanken, utan anser jag för min del det vara högst nödigt, att de utses af Riksens Ständer, och att man dertill väljer ieke Stockholmsboer Utan sådahe personer, söm ärö 1 Discont - orten boende och der hafva förtroende. Hvad den oreda beträffar, som Hetr von Heyne befarat af assignationsrätten, så är denna farhåga af den sist talande Ledamotens yttrande Vederlagd. Jag tror aldrig, att begäret att låna i Disconten någonsin fattats, men väl att utvagatne att tillfredsställa detta begär försvårats genom omöjligheten, att alltid hafva kände namn att förete. I öfrigt förnyar jag mitt yttrande, att om det vöre blott köpman, sorn länte i Disconten, sex månaders låntid skulle Vara fullt tillräcklig, ty jag ät öfvertygad, att så lång termin sällan begagnades, helst hvad de förutnämda lånen i effecter vidkommer, desamma icke ofta utestode ofver två månader; men då det mest är Landtman, som anlita Disconten, är förhållandet icke detsamma, och jag tror då det vara bättre, att hjelpa kraftigt på en gång. Grefve vört Schwerin, Fredric Bogislaus: Af det förhållande till Bancostyrelsen, i hvilket Rik* Sens Ständer finna godt, eller anse sig böra, ställa Directionerne för de blifvande DiscontContoiren, beror allt hvad Som hörer till det reglemeri: tariska, hvars föremål är ordning och säkerhet, T)en 16 September f, m. Skulle Riksens Stander anse de blifvande
Vidkommande åter det egentliga föremålet för låne-understödet, eller tillvägabringandet af ett nu saknadt hus för Gymnastik-inrättningen vid ofvannämnde Skola, så erkänner Utskottet visserligen den stora nyttan och vigten af dylika inrättningar vid alla uppfostringsanstalter; men Utskottet kan dock ingalunda anse åstadkommandet deraf lika magtpåliggande och oundvikligt, som beredandet af den för sjelfva Skol-undervisningen erforderliga local. Enligt Utskottets åsigt, bör således från det under sista Riksdag beviljade lån af allmänna medel till Carlstads Läroverks utvidgande icke kunna bemtas något giltigt skäl för ett dylikt låns meddelande till ett föremål, sorn jemförelsevis måste anses underordnadt. För öfrigt synes den saknade Gymnaslik-localen vid Lärdomsskolan i Malmö, kunna och böra, på enahanda sätt, som vid andra sådana Skolor, till vägabringas utan Statens mellankomst, helst om kostnaden för den dertill behöfiiga byggnadens uppförande inskränkes till hvad som kan erfordras för uppbyggandet af ett, endast efter detta ändamål lämpadt, hus. I betraktande häraf och då, enligt hvad jemväl inom Lunds Dom-capitel blifvit yttradt, skyldigheten för Stiftets Ryggnads-cussa att ej allenast i första rummet återbetala en, i för - 6 Stats-Utskottets UtlåtandeN.o Ul6. hållande till föremålet, så betydlig lånesumma, utan och derjemte godtgöra ali härå upplöpande ränta, möjligtvis skulle under en längre framtid komina att menligl inverka på denna cassas förmåga att fullgöra andra för densamma under tiden il rågakommande utbetalningar, anser sig Utskottet böra hemställa, att Rikets Ständer må, till svar å Kongl. Maj:ts härom aflåtna Nådiga Proposition, i underdånighet anmäla, att Rikets Ständer, vid nu anförda förhållanden, icke funnit skäl bevilja det till Gymnastik-byggnaden vid Malmö Lärdoms-skola begärda iåne-understöd. Stockholm den 28 November 1844* N:o a 16.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemstälde, att så väl Friherre Anckarswärds ifrågavarande Memorial, som de af ålskillige Ledamöter, rörande samma ämne, nu afgifne yttranden, måtte till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten remitteras; hvilket bifölls. Hvarefter Hans Excellence^ i afseende på den af Herr Montgommerie föreslague tryckning, hemstälde, att det måtte få ankomma på hvar och. en Ledamot, som sig yttrat, att, om han så behagade, låta på sin bekostnad till trycket befordra sitt anförande. Ropades Ja. Företogs till pröfning ExpeditionsUtskottets den 27 sistlidne November aflåtne, samt den 4:^e dennes e. m. på bordet lagde, Memorial, angående tryckning och utdelning bland RiksStåndens Ledamöter af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. Den 8 December e. m. 189 Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf j anförde skriftligen: Orsa k erne, hvarföre tryckningen af Utskottens Betänkanden vid sistlidne Biksdag ej hann hålla jemna steg med ärendernas gång, voro dels den, att tryckningen af samtliga Utskottens Betänkande skulle verkställas af det enda ExpeditionsUtskottet; och dels den, att hela samlingen för hvarje Utskott skulle fortgå i en och samma numerföljd. Helt annorlunda måste förhållandet blifva, om, såsom min mening varit, hvarje Utskott sjelf besörjde tryckningen af sina Betänkanden, samt hvarje > Betänkande finge sin egen numerföljd, så att ett och samma Utskott kunde på en gång trycka mångfaldiga Betänkanden till och med på särskilta tryckerier. I annat fall skulle saken äfven nu misslyckas. Den tillökning i ExpeditionsUtskottets betjening, som Utskottet omnämner för correctur-läsning, lärer finnas öfverflödig, derest hvarje Utskott sjelf ombesörjer tryckningen af sina Betänkanden.