Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Rikets Ständer vid sista Riksdag, för rensning af "Wåbäcks-fors* sen uti Dalelfven inom Gustafs socken, af statsmedel anvisat ett anslagsbidrag af 5,000 R:dr B:ko; så hafva Thorsångs och Vika socknemän, hvilka skulle hafva fördel deraf att vattnet vid stränderne af sjön Runn vårtiden Femårs-Berättelse fr. Stora Kopparbergs Län. 1 2 konime alt sänkas, år 1842 åtagit sig att enligt fastställd arbetsplan utföra arbetet, och innevarande år detsamma fullborda. Den i förra berättelserne omförmäldte till det mästa upparbetade större odlingslägenhet inom Stora Schedvi socken bearbetas fortfarande med framgång, ehuru delägarne, sorn icke funnit sig vara i tillfälle att blott såsom lån på föresrifne vilkor emottaga de af Rikets Ständer vid sista Riksdag till understöd för odlingsföretaget bestämde 2,000 R:dr B:ko, endast med mycken svårighet kunna bestrida de ytterligare dryga kostnader, som ännu erfordras for en fullständigare vattenaftappning, hvarförutan frostskador å grödan derstädes icke sällan måste vara att befara. Efter det Agronomen Direktören A. Johnsson om lämpligheten af uppgifne odlingslägenheter på allmän bekostnad undersökningar anställt, hafva uti flere socknar af Länet betydligare vattenaftappnings-arbeten för odlingar blifvit dels påbörjade med dertill beviljade statsbidrag, dels anmälde till företagande med sådant understöd; utgörande innehållet af de utaf Direktören Johnsson undersökte, till odling uppgifne myror omkring 8,000 tunnland, samt för vattenaftappningar i sådant afseende hitintills beviljade statsbidrag, utan återbetalnings-skyidighet omkring 21,400 Riksdaler Banko, deraf innevarande år 900 R:dr för sänkning af Svärdsjöns vattenyta i Svärdsjö socken och 333 R:dr 16 sk. för sänkning af sjön Hofven i Ore socken.
IDUN 1896 .ram d i n a h ä n d e r ner * .dan, » Jag tycker » Jag har vill är så r o l i g t att kunna så j a g i n t e b e h ö f v e r som sällskapsdamen gång, » sade » D å tar m a vis, » det s o m helst, söka plats j a g m i g hellre uppfostrat yttrade hafva pigtjänst. » mina barn vara o c h välfärd; en nogvård det uppfostran Jag uppväxande äro onaturligt Jag det, som allra Göran! » gå- grefve Torsten Rudenschöld var ståndscirkulationer, att till naturförsta hand b ö r bjuder, V ä l vet jag, att detta uppföda barn ingalunda alltid blif vit sitt fulla ej anvisat, jämförlig med den, naturen själf sätt D u vet, j a g sade själf i värde uppskattadt, o c h att födningssättet genom förbättrade en så betydande att metoder vunutveckling, ej så sällan fordras att E n annan sjukdom, för hvilken äro utsatta, men hvilken nästan aldrig drabbar dibarnen, är den mördande barnkoleran, hvilken särskildt sommartiden o c h i våra på olika sätt uppfödda Många andra som anföras modersmjölken bäst da s o m blef s j u k af V i togo henne med o c h tydligast alla de brister, hvilka den uppfödningsmetoden för i sitt släpbarnet, enliga m e d mina barn. mare ingå i detalj; jag vill emellertid ej lämna undandrager h o n k o m h e m, v a r h o n alldeles frisk — h o n dessa viktiga saker alldeles åsido, utan påpeka käraste hade några af det artificiela uppfödningssättets mest om i ögonen fallande bristande sin m e n j a g tror hårtång hemma hos ej, h o n förnedrar sitt, s i g till att begagna den mera. » » Nå, derar men Bland dina söner? medicin. » Nej, smältningsorganen vanligast som uppträda äro rubbningar i matutan ringaste förekommande. tvifvel Hur de gestaltar domar hos dibarnet o c h hos det m e d uppfödda? betyg, bägge två.
Om vexelgifvaren är mycket säker, så kunde det ju vara i vexelinnehafvarens intresse att så länge som möjligt behålla detta papper, hvilket då vore så mycket bättre, som det 344 Den 18 September. gåfve 12 proc:ts ränta. Om nu vexelgifvaren utställt vexel etter uppdrag af tredje person, så kunde han, under tiden icke med denna uppgöra liqvid. Gör nu den 3:dje concurs under tiden, så kan vexelgifvaren förlora hela kapitalet. Om man således i lagen på allt möjligt sätt söker underlätta och befrämja möjligheten för innehafvaren att hafva regress till föreg:de utgifvare eller öfverlåtare, så får man väl också tillse att vexeigifvarens bästa icke blifver åsidosatt. Jag hemställer således till R. o. Ad. huruvida icke ett tillägg här är nödvändigt. Gr. Sparre torde kunna upplysa om icke fråga derom inom Utsk. förevarit. Jag hemställer jemväl om icke detta tillägg borde få en så beskaffad lydelse, att efter orden, ”vexeln är utgif ven, ” skulle följa: ”intill den dag stämningstid enligt 52 § förlu pen är”. Denna stämningstid är 6 månader, då vexelns betalningsort, är inom Europa, och 1 år då den är utom Europa, med undantag af de ä andra sidan goda Hoppsudden eller Cap Horn belägna orter, då den utgör 18 månader. Gr. Sparre: I ändamål att förekomma det missbruk, hvarpå Hr von Hartmansdorff häntydt, har Utsk. uti 50 § ålagt innehafvare af vexel att, ”inom tredje dagens utgång efter det protesten kommit honom tillhanda, kungöra sin man, om denne är boende i samma stad, och så hvar efter annan sin man”. Derigenom är vexelgifvaren satt i tillfälle att genast, eller så fort möjligt är, få kännedom derom att vexeln är protesterad. Han är således i tillfälle att fullgöra sin betalningsskyldighet. Gör han det icke, så utsätter han sig för lagens näpst, som här visar sig under form af straffränta.
Prot. 1862 1863. 6 Sami. 1 A/d. 28 Höft. 2 Banko-Utskottets Utlåtande N:o 65. b) Depositions-kontoret, som emottager insättningar å såväl Bankens egna, som allmänna verks och inrättningars, bolags och enskildes räkningar, dessa insättningar, vid anfordran, utgifver och för det hela redovisar; c) Sedel-Jcontoret, dit allt hänföres, som angår nya sedlars tillverkning samt obrukbara sedlars inlösen och annullering med all i samband dermed erforderlig redovisningsoch arbetsåtgärd; d) Räkenskaps-kontoret, hvilket redovisar för Bankens utlåningar till Staten och allmänna inrättningar, besörjer utredningen af upphörda lånegrenar, bokför Bankens samtliga tillgångar och skulder, inkomster och utgifter af alla slag och upprättar Bankens generela bokslut; e) Diskont-kontoret, inom hvilket handläggas alla de tjenstegöromål, som härflyta af diskontrörelson samt uppoch afskrifningsoch depositrörelsen mot ränta; f) Revisionsoch Ekonomi-kontoret, som besörjer kontrolloch moträkning samt förrättar granskningen af fullt färdig räkenskap, ej blott till siffran, utan äfven medelst undersökning om anordningars och verkst ällighetsåtgärders enlighet med gifna föreskrifter, hvarjemte Bankens ekonomiska ärenden af detta kontor ombesörjas. Hvartdera af dessa kontor står under en af Fullmägtige dertill förordnad Chef. g) Fullmägtiges Expedition; h) Advokatfiskaleller Ombudsmans-expeditionen. För ofvan upptagna kontor och expeditioner skola nya instruktioner upprättas och vid nästkommande riksdag till Banko-Utskottets pröfning och fastställelse öfverlemnas; Fullmägtige likväl förbehållet att låta under mellantiden samma instruktioner tillämpa i alla med föreskrifterna i detta reglemente öfverensstämmande delar. Beträffande punkten 8:0, som är vorden bifallen af Borgare-Ståndet samt återförvisad af Presteoch Bonde-Stånden, har Ridderskapet och Adeln beslutat, att en dol af deri förekommande mom. 1 skall erhålla denna lydelse: “Tredje graden: Kamererare, Fjerde graden:
I sjelfva verket torde ingen reglering af Biskops-lönerna kunna med skäl göra anspråk på att kallas »fullständig», som icke hvilar på de grunder, hvilka ofvannämnde talare förordat. Väl har det icke undfallit Utskottet att, om Biskoparnes löner bestämmas i fixa penningebelopp, en stigande lefnadskostnad och fallande i penningens värde i förhållande till lifsförnödenheterna kan efter en längre eller kortare tidrymd göra att de nu bestämda beloppen finnas mindre tillräckliga, men för sådant fall torde Biskoparne, lika väl som andra embetsman, hvilka åtnjuta lön på stat, kunna trygga sig vid Bikets Ständers beredvillighet att anslå den förhöjning, som verkligen kan finnas vara af nöden. Den anförda omständigheten kan således icke åberopas såsom något skäl af vigt emot en fix penningeaflöning, helst ett sådant aflöningssätt, hvilket icke medförer det nuvarande aflöningssättets ofvan antydda olägenheter, dessutom, genom enkelhet och reda Allm. Best.- och Ekon.-Ulskottets Betänkande N:o 183. 11 samt genom att befria Biskoparne från deras nuvarande icke obetydliga besvär med uppbörden af sina inkomster, bereder fördelar, som, åtminstone i Utskottets tanke, vida öfverväga de svårigheter, som med dess införande möjligen kunna vara förenade. Utskottet har derföre hos sig stadgat den öfvertygelsen att den nu ifrågavarande regleringen bör fotas på grundsatsen af Biskops-lönernas utgående från Slats-kontoret i vissa kontanta penningebelopp, äfvensom att, för beredande af tillgångar härtill, alia Biskoparnes nuvarande löneförmåner — naturligtvis utom de inkomster, som af prebende-pastorater dem tillflyta — böra till Stats-kontoret och dess Biskops-löneregleringsfond ingå. Vid sådant förhållande finner ock Utskottet den i förevarande 3:dje punkt föreskrifna utredning i afseende på verkliga beloppet af de inkomster, som, enligt Utskottets tanke, böra till Stats-kontoret ingå, icke vara af behofvet påkallad och hemställer således att punkten må erhålla följande förändrade lydelse:
N:o n3 med hemställan om afskrifning å Tumba bruks vinstoch förlust-räkning för de kostnader, som komma att uppstå genom verkställd ny classification af Tumba bruks lumpförråd och derå nu bestämda lämpliga penningevärden. Vid förnyad föredragning af BancoUtskts d. 21 dennes på Den 36 Mars. 545 på bordet lagda memor. N:o 114» anglde försäljning af Tumba bruk jemte några andra bruket rör:de ärender, blef samma memor. ånyo hegardt på bordet af Hr Rosenblad, Bernil., samt Hr Reeustjerna, Abrah. Alex. Ånyo föredrogs Exped.Utskrs d. 23 dennes på bordet lagda förslag till R. St:s lind. skrifvelse till K. M., angrde grunderna för Bankens rörelse och förvaltning. Hr Stuart, Garl Gust.: I det nu ånyo föredragna, från Exped Utsk. inkomna förslag till und. skrifvelse, ang:de grunderna för Bankens rörelse och förvaltning, ari bestämmandet af hvad med sedelstock skall förstås ordet förfallna uteglömt framför skulder. R. St. hafva nemi. beslutat, att med sedelstock skall förstås alla Bankens förfallna skulder. Misstaget af Exped.Utsk. vid den und. skrifvelsens uppsättande har troligen härledt sig derifrån, att i det BancoUtskts tryckta betänk., som innehåller de närmare bestämmelserna rörtde sedelstocken, ordet förfall-i na genom tryckfel kommit att uteslutas. Jag hemställer derföre, om icke detta ord i den und. skrifvelsen kunde varda tillagdt. R. o. Ad. godkände den föreslagna und. skrifvelsen med den förändring, att uti irsta punkten ordet förfallna skulle sättas framför ordet skulder. Ånyo föredrogs den motion af Frih. Boye, Ludv., hvilken d. 16 dennes f. m. blifvit väckt, hvarom i plenum d. 23 dennes varit taladt, men hvilken ej förrän efter sistnämnde plenidag blifvit till prot. aliemnad; varande motionen af följande innehåll:
Pettersson, och hemställt, att mera kraftiga åtgärder, än som dittills ifrågakommit, måtte vidtagas för indrifning af berörde fordran, utgörande numera 3,312 R:dr 76 öre, hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämnde län, uti deröfver afgifvet underdånigt utlåtande, upplyst, att ifrågavarande arrendemedel icke kunnat indrifvas, emedan såväl dåmera aflidne arrendatorn Pettersson som hans löftesmän saknat tillgång och befunnit sig i konkurstillstånd, i följd hvaraf kronouppbördsmännen i fögderiet, för bevakande af Kronans fordringsrätt, jemväl måst föra talan i då nyligen afslutade rättegångar, och att hos länsstyrelsen väckt fråga om afskrifning ur kronoräkenskaperna af berörde arrendemedel då ännu vore på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes åtgärd beroende, af orsak, att åtskilliga för ärendets handläggning behöfliga handlingar saknades. Då emellertid, enligt hvad 1861 års Revisorer inhemtade, ärendet vid sistnämnde års revision befunnits i oförändradt skick, hemställde dessa, att Kongl. Kammar-rätten måtte anbefallas vaka deröfver, att den väckta frågan om medlens afskrifning utan dröjsmål klefve afgjord. Nuvarande Revisorer, som ansett sig böra taga kännedom om hvad i detta ärende vidare förekommit, hafva inhemtat, att frågan om afskrifning numera blifvit afgjord af både Konungens Befallningshafvande och Kongl. Kammar-rätten, hvars pröfning densamma blifvit underställd.
– Nu är det gjordt ändå, – sade Maja triumferande, då nålen ändtligen, fuktig af hennes svettiga fingrar och gnisslande genom det tröga sidentyget, for in i ryggen på den arma mamsell Lovisa, som med ett anskri störtade framstupa emot bordet. – Det är väl tio som krökt sig, men den här fick jag rigtigt in så han sitter, – försäkrade Maja förnöjd. – Ja, men du får dra ut’en en smula igen, – stammade mamsell Lovisa, med en martyrs röst. – Åh, kors, han sitter så bra det är bara hufv’et som syns, – återtog Maja, ovillig att rubba sitt mästerverk. – Se så, nu är det bra, visst sticks han ändå något, – sade mamsell Lovisa och skubbade på sig; – men det kan ingen menniska hjelpa, – tillade hon med resignation och fästade en liten himmelsblå shawlett, med en bröstnål af hår öfver kragen. – Vet du om prostinnan och bruden äro klädda änn? – fortfor hon, vänd till Maja, som med hufvudet på sned tycktes beundra en skrynklad och nedsmutsad fläck på sin matmors rygg, frukten af hennes nit och ihärdighet med knappnålen. – Ja, nog ä de klädda; men just som mamsell Anna – Du skall inte säga mamsell Anna nu, utan bruden, vet jag, – rättade mamsell Lovisa allvarligt. – Bruden, – fortfor Maja, kom ned i salen der prostinnan satt, – hörde jag att hon sa’ att hon hade något vigtigt att säga mams bruden vill jag säga, och bad henne följa sig in i sängkammaren; och der ha de varit väl en styf timme men se der kommer brudgummen och de andra herrarne Ack, du min lefvande lasse, så hästarne konstra de vill inte in genom grinden Nu köra de ihjel gåsungarna och kalfstackarne ack herr
Rättegångs-Balken, det käromålet får i Rådstufvu-Rätt i de mindre släder framställas muntligen, borde orden: ”i de mindre städer”, utgå. För öfrigt är af Herr Bagge serskildt yttradt, att hans i förra Betänkandet omförmälde motion, angående nya stadgar för städernes styrelse, skall fordrat att behandlas annorlunda, än som skett, samt att de deruti förekommande administrativa frågor bordt från de judiciella skiljas. Dessa anmärkningar äro af Utskottet tagne i öfvervägande, men hafva icke gifvit Utskottet anledning att ändra sin öfvertygelse om behofvet och nyttan af Lagmansoch Kämners-Rätternes upphörande. Syftemålet med denna inskränkning af instansernes antal är alt vinna förkortning af rättegångar samt minskning i rättegångskostnader, och båda dessa fördelar böra otvifvelagtigt blifva en följd deraf, att rättegångar pröfvas af tre i stället för fyra instanser. Den yttrade farhågan för göromålens ökande i Hof-Rätterne utöfver det antal, som af deras nuvarande personal kan medhinnas, lärer ej förtjena synnerligt afseende, om man täger i betragtande de af Utskottet föreslagna föreskrifter om vadeskillingens förhöjande vid Harads-Rätt, samt alt verkställighet å Under-Rätts dom i vissa fallskall följa, oagtadt ändring SÖkes; men äfven om denna farhåga skulle till någon del vara grundad, hvilket ej kan med säkerhet utrönas förr, än en längre tid förflutit efter det förändringen trädt i verkställighet, bör sådant endast föranleda till en 0- betydlig tillökning i Hof-Rätternes personal, hvilken olägenhet, ställd emot de fördelar, som förändringen i andra afseenden medför, alltid måste blif - 4 Lag-Utskottets Utlåtande, N.-o 11a. Ta af ringa vigt samt lätt att afhjelpa, helst Lagmans-tjensternes indragning kommer att lemna bidrag till aflönande af nya ledamöter i Hof-Rätterne. På, göromålens gång i Justitias-Revisionen synes åter någon menlig inverkan uti intet fall kunna ega rum.
Höghets person i framtiden se detta förhållande uppfyldt, och de starka rötter, som under våra ögon dagligen slås från stammen af en ny Dynastie, allt framgent stärkas och utvidgas, till trottsande af da stormar, som understundom uppkomma inom politikens område, Måtte Försynens mägtiga inflytelse hafva ledt det val Eders Kongl, Höghet gjorde af sin Furstliga Brud, till Eders Kongl. Höghets städse fortfarande lycka, till Dynastiens befästande och till Fäderneslandets dermed förenade lugn och trefnad! Vi åra alla förvissade om Hennes Kongl. Höghets älskvärda egenskaper då Eders Kongl, Dea io Februarii, Höghet sjelf bestämt sitt val, och tillåta vi oss hår försäkra Eders Kongl. Höghet, att vi dela Eders Kongl. Höghets billiga långtan att se Hennes Kongl. Höghet beträda våra Landamåren, för att då hålsas med ett fritt och årligt Folks upprigtiga: Vare välkommen! Riksens Ständer framhärda 8ic. Uppå derefter af Herr Grefven och LctndtMarskalken gjord proposition, beslöt Ridderekapet och Adeln, det borde de af Friherre Lagerbjelke och Herr Hallenborg författade nyssnämnde förslag till underdåniga Lyckönsknings.? Adresser äfven åtfölja den redan beslutade återremissen till ExpeditionsUtskottet.
Med klara vattnet, hämtadt utur flodens bädd; Men om, med stadsbor, egnar fremlingar slikt värf, Aigisthos, stå vi redo, och ej vägre dig. Det talet lemnade de nu, och bröto af; Se'n ställde sina lansar bort, sin herres värn, Dess tjenare, och grepo alle verket an. De offerdjuret förde in; mjölkorgen de; De åter tände elden upp, och härden kring Framsatte kittlar: stoj i hela huset var; Din moders sängkamrat då framtog offermjöl, Och strödde på altaret, under dessa ord: Bergsnympher, unnen mig, att offra mången gång, Och Tyndariden, min gemål, i sitt palats, Då oss går väl, som nu, men illa fienden! Orestes mente han och dig. Min herre om Motsatsen bad, ej tydligt rösten höjande: Att fadersborgen återfå. Ur korgen tog Aigisthos hvassa knifven nu, och kalfvens hår Afskar, och dem i helga elden kastade, Och stack i nacken kalfven, som betjenterne Framhöllo, medan han tilltalte så din bror: Ibland utmärkelser hos Thessaler, den sägs Främst vara, att en tjur man skickligt sönderskär, Och tyglar hästen. Fatta, fremling, detta stål, Och visa, att slikt rop om Thessaler är sannt. Han grep påstund välsmidda Dorerknifven då, Och, kastande skönhäktig mantel från sin rygg, Han Pylades sig valde till medhjelpare, Och tjenarne dref hän; tog tag i kalfvens fot, Och hvita köttet blottade med utsträckt hand, Och afdrog skinnet fortare, än kapploppshäst Två dubbelhvarf på banan har tillryggalaggt; Upp skar han buken; men i hand inkråmet tog Aigisthos, och besåg det. Ingen hängläpp fanns Vid lefvern, men i gallan hål och öppningar För spejarn röjde idel slema förebud. Nu vredgas mannen, och min herre spörjer så: Nå, hvad går åt dig?
Friherre Carpelan, Carl Mauritz, hade inlemnat ett Memorial, hvilket upplåstes, så lydande: (Se Bilagan N:o i.) Lades på bordet. Föredrogs å nyo och gill ides följande Statsutskottets den i5 och 19 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: den 6 dennes: \) N:o 26. Angående afskrifning i Götheborgs och Bohus Läns Landt-Ränteris räkenskaper af åtskillige för åren 1799, 1800, 1801, 1802 och i8o4 resterande Bevillningsmedel. 2) N:o 29. Angående de så kallade Trippiska Köpegodsen i Halland. S\$ Angående understöd af allmänna^ medel för uppmuddring af Landscrona hamn. 4) N:,o 34. Angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlscrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit. Angående, den Provin,cialMedieus Doctor C. J. Kjellman af Kongl. Kammar Collegium till gäldande ådörnde Testamentsbevillning. 6) N:o 37. Angående den af Husby Klosters Krutbruks-ågare hos Kongl. Majit sökte restitution af erlagd Bevillning för Krut, åren 1814 och i8i5, 7) N:o 38. Angående sårsfeijte anslag af Bevillnings-medlen till kostnaders bestridande i, och för Beviilnings-taxeringarne inom Norrbot, tens Lån, sarpt arfvoden åt vederbörande Tjenstemän, hvilka dervid biträda. 8) N:o 3g. Om bidrag af Statsmedlen till kostnaden för fångvården i Götheborgs Stad, » Af den 12 dennes: 9) N:o 42, Angående GeneralLieutenan,- ten i Neapolitansk tjenst, von Rosenheims anhala Ian, om utbekommande af innestående lön. 10) N:o 43, Angående Öfversten H. F* Reuterskjölds arisökning, att utbekomma innestående Expectance-arfvode. Den 21 Mar t ii. jl) N:o 47.
N:o 13 framlagda grundlagsändrings-förslaget i dess helhet, att helt och hållet frånträda detta sitt beslut och fatta ett alldeles motsatt, — en inbjudning, hvilken synes mig innebära, om icke en förolämpning, åtminstone en nära dertill gränsande missaktning mot dessa Stånd; ty huru kan man väl rimligtvis föreställa sig, att ett Riks-Stånd skulle vara beredvilligt, att, utan tillkomst af några nya, förut kända skäl, i en vigtig Constitutions-fråga, upphäfva, och mot ett alldeles motsatt KonstitutionsUtskottets Memorial, N:o 23. 3 utbyta ett beslut, samma stånd, några få dagar förut, säkert på goda grunder, fattat? Väl har ock jag mig nogsamt bekant, alt Utskottet har, för detta sitt sätt att tillvägagå, praxis från nästan alla föregående Riksdagar att åberopa, men Utskottet hade icke bort förgäta, alt, om ock denna praxis kunde försvaras, ja! nästan var en oundviklig följd af den lydelse 56 och 81 §§. R. F. ända till denna Riksdags början bade, och enligt hvilken ett Stånd saknade grundlagsenlig rätt att vid första Riksdagen förkasta ett från Constitutions-Utskottet framlaggdt grundlagsändrings-förslag, hvaraf alltid en återstod måste förefinnas till löljande Riksdags slutliga afgörande, förhållandet dock nu, genom den Representationen i nu gällande 81 §. R. F. tillaggda förkastelse-rätten, är så väsendtligen förändradt, att denna praxis icke nu mera kan förnuftigtvis tillämpas.
Till en del torde detta ändamål kunna vinnas genom det förslag till redaction, som Utsk. afgifvit; men jag tror icke, att detta förslag är tillfyllestgörande. Det har sina brister, hvilka af Hr Stråle i det nyss upplästa memor. blifvit anmärkta, och jag således icke behöfver ytterligare framställa. Jag inskränker mig vid detta tillfälle till att endast fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att BondeSt. antagit ett förslag till redaction, som jag tror i det närmaste öfverensstämma med hvad Hr Stråle önskat, och hvaruti bristerna uti förslaget i möjligaste mån blifvit undanröjda. Jag anhåller, att detta förslag må blifva uppläst och att Hr Gr. o. Landtm, ville till R. o. Ad. framställa propos. till detsammmas antagande såsom gemensam tanke, endast med den förändring, alt deruti uteslutes, hvad BondeSt. yttrat om riksg.sedlarnas emottagande i Kronans uppbörd; ty sådant bör ej stå i grundlagen, enär dessa sedlars tillvaro är tillfällig och det ej kan komma i fråga, att de ej skulle mottagas lika med b:cosedlar, så länge de äro i omlopp. Upplästes ett prot.utdr. från BondeSt. af d. 18 dennes, af innehåll, att Ståndet återremitterat Conslit.Utskrs memor. N:o 72, med den af Ståndet såsom gemensam tanke förklarade anmärkn., att 72 § Reg.F. erhåller denna lydelse: ”R. St:s Bank förblifve under R. Sl:s egen vård och ga"ranti, så att den må ostördt förvaltas af de fullmägtige, "hvarje RiksSt. dertill förordnar, efter R. St:s, i öfverensstämmelse med särskild bancolag och Rikets öfriga gällan"de lagar, gifna föreskrifter; och åligger R. St. att fylla "den brist, som möjligen kan uppstå i Bankens tillgångar, "för fullgörandet af dess, genom Jag, stadgade förbindelser." "R. St:s Banks sedlar skola, vid anfordran, med metalliskt mynt efter ordalydelsen inlösas.