Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och när både den nästföljande och derpå följande dagen förgingo utan att patronens namn ens nämdes, så tänkte Magda att Ragnar nu blifvit mäkta klok, och det kanske till och med harmade henne en liten smula att patronen ej fick någon näsbränna. En timmas regering. Patron Fabian, som under hela långa hösten varit sin "töta" Ultenies ödmjuke slaf, och derföre blifvit allt mera trampad i stoftet, fick efter underrättelsen om styrman Lönners hemkomst en beständig feber. Han hade ej någon ro mer i sjelfva sof-stolen, ty sofvande eller vakande såg han jemt samma syn: styrman Lönners hufvud instickande genom dörren. Han blef nu i en hast lika begifven på resor som han förut varit begifven på stillhet, och kände sig trygg, endast då han var aflägsnad hemifrån, ty det visste han att styrman Lönner hade för mycken heder att lägga sig i försåt för honom. En morgon, då han, såsom vanligt under sista veckan, kom till sin hustru med underrättelsen att han hade ett angeläget ärende borta, sade hon, i det hon förundrad betraktade honom: "Men hvad är detta för ett flackande fram och åter, menniska har du blifvit kollrig ... skall jag sitta ensam hemma på det här sättet!" "Ack, min vän, du vet väl om man behöfver drifva på sina angelägenheter!" "Jag vet att du för kort tid sedan med knapp nöd kunde drifva på dig sjelf! Det hänger icke rätt ihop, när du förändrar natur!" "Älskade Ulgenie, du vet att jag känner din öfverlägsenhet att bedömma allt men i dag måste jag resa till auktionen på Rörby, der den äkta spanska får-rasen försäljes." "Nå, det var ändtligen ett ordentligt ärende. Far då, men kom icke hem för sent!" "Jag hoppas vara hemma före 11, min vän!" Fru Ulrique-Eugenie framräckte sin hand till kyssning; och sedan patronen med hela återstoden af sitt förlegade galanteri fört den till sina läppar, vände han skyndsamt sin äkta hälft ryggen.
Den svåra lyriska uppgiften tog naturligtvis mycket den unga sångerskans uppmärksamhet i beslag. Hennes spel måste derföre dömas med skonsamhet. När man ej eger dramatisk gnista i sig sjelf och måste vända sig till andra för att fa hjelp, sitter naturligtvis alltid vid premiern dressyren qvar ohöljd och det är först längre fram den verkar mindre schematiskt och afkylande. Ehuru rolen i sin helhet var för svår, måste dock sångerskan komplimen-teras för det vackra sätt hvarpå hon krafsade sina kastanjer ur elden. Som Raoul öfverträffade hr SeUman de flesta af sina företrädare i illusorisk apparation, hvars nobless och bravour egde all nödvändig lyftning och kraft. Spelet bjöd på flera verkligen utmärkta moment, som kunna sättas vid sidan af Arnoldsons bästa, hvilken hr S. öfverträffar i impulsiv nerv. Den lyriska prestationen kunde naturligtvis icke bli lika jemn, bland annat derför att Baoul fordrar en hjelte-tenor med förmåga af lyrik. Detta är hr S: s svagaste punkt, hvadan ock den stora arian välbetänkt var förkortad med hälften. Septuon gick ej hr S. ut med, men duon i fjerde akten lyckades honom förträffligt. Det var verklig glans iflera hans bravour-passager, lyckligt emanciperade från den skrikmetod hr S. förr begagrade men hvilken han nu genom flitiga studier ej anser sig behöfva anlita för Sforzando. I detta hänseende har hr S. glädjande gått framåt, om man också måste erkänna att fara är å förde att hans förtjenst öfverskattas genom den mörka att ej säga brunetta bakgrund mot hvilken hr S: s prestation dubbelt fördelaktigt aftecknat sig. Fröken Karlsohn är nu som förr en alldeles excellent Urbain, der hennes stora fel, känslobrist, snarare är en merit till de många andra af röstfägring, pikant yttre och sprudlande koloratur. Hr Linden som den yppige Nevus är kanske ej så magnifik grand seigneur som sin mentor, men de goda dragen i karakteren tecknas rätt godt i den vackra scenen i akt IV. Hr Strömbergs Marcel är en aktningsvärd prestation, hr Rundbergs Tovan nes låter se sig, liksom hrr Malmsjö m.
För bestyrkande af den ödeläggelse, hagelskadan åstadkommit, och de skadades utblottade belägenhet, har samma motionär till Bonde-ståndet ingifvit åtskilliga, till Utskottet sedermera öfverlemnade, handlingar, utvisande bland annat, att den skada, 75 hemmansegare samt torpare och undanlagsmän med flere jordinnehafvare derigenom lidit, vid skedde besigtningar och värderingar blifvit uppskattade till 57 tunnor 9 kappar råg, 192 tunnor 32 kappar korn, 280 tunnor 28 kappar blandsäd och 43 tunnor hafre; hvilken spanmåls värde beräknats till 7,814 r:dr 2 sk. r:gs. Sedan Utskottet uppgifvit de mångfalldiga ansökningar och yrkanden, som nu blifvit framställda för erhållande af eftergift eiler lindring i betalningsskvl - 22 Statsl lskutte!a Utlåtande, N:o 102. digheten för nästan alla under sednaste åren utdelade undsättningslån, samt derjemte anmält de till stöd för dessa framställningar anförda skäl och förhållanden, anser sig Utskottet , till upplysning för Rikets Ständer vid afgörandet af förevarande, i både allmänt och enskildt hänseende högst vigtiga, frågor böra meddela de under sistförlidna riksdag för omförmäldta understöds beviljande stadgade grunder, äfvensom beloppet af de bidrag utaf allmänna medel, som, till följd af inträffade missväxter och hagelskador, sedermera utgått samt hvad, af undsättningslånen hittills blifvit återbetaldt; och då härvid jemväl torde böra tagas i betraktande hvad, som från Riksgäldskontoret utanordnats till arbetsföretag inom de län, för hvilkas undsättningsskulder afskrifning till större eller mindre del hos nu församlade Ständer blifvit sökt, så har Utskottet likaledes velat medelst uppgift å alla sådana under tiden emellan sednast förflutna och innevarande riksdagars början utbetalda anslagsoch lånesummor.
såväl på vers som prosa, hvilka han lämnade till Johan Grönstedts efter 1870-talets förhållanden rent storslaget anlagda månadsskrift » Nu », och äfven om åtskilligt hvad han senare skrifvit i » Vårt Land », där han allt från tidningens början varit en regelbunden medarbetare. Det mesta af hvad han sålunda publicerat i den periodiska pressen har han sedermera i reviderad och ofta nog förkortad gestalt utgifvit i bokform, och a t t han så småningom blifvit en allmänhetens förklarade gunstling, visas bäst däraf, a t t hans böcker ofta nog måst tryckas i flere stora upplagor och a t t hans förläggare nu ansett tiden vara inne a t t bjuda på en vald, rikt illustrerad samling af hans » Svenska minnen och bilder ». Ödman förtjänar också mer än de flesta den popularitet, som kommit honom till del. Han har nämligen den ytterst sällsynta förmågan att, när han är disponerad, kunna skrifva så, a t t han på en gång intresserar alla, oberoende af deras ålder och bildningsgrad. Jag förgäter exempelvis aldrig från m i n första kondition, hvilket jubel det bå- de bland gamla och unga väckte, när jag en afton vid kvällslampan ur Ödmans då nyss utkomna » Ungdomsoch reseminnen » föredrog hans gamla, då temligen bortglömda skildring af s i n första kondition. Jag fick under några månaders lopp till allmän glädje läsa den högt om och om igen, och fanns det ingenting nytt till hands, så var det antingen Fritz Keuter eller Pelle Ödman, EFTER E N PENNTECKNING AF HANS DOTTER. — som skulle fram från det ganska rikt försedda bokskåpet. Ödman bjuder emellertid icke bara på en roande, utan äfven på en ytterst sund lektyr. Han sysslar helst med det goda och vackra, som mött honom i lifvet och naturen, han skildrar helst, som han själf en gång uttryckt sig, sina minnen från lifvets vårdagar och naturens sommardagar.
Danska fyringsmedlen sammanförts med det för nämnda stater upptagna belopp af indelda räntor, hvarefter den sålunda uppkomna summa blifvit för omförrnälda behof på hufvud-titeln uppförd; och har Utskottet, i öfverensstämmelse härmed, såsom tillgång för lotsverket under nästa Statsreglerings-period, funnit sig böra, på sätt tabellen JVs 14 närmare visar, uppföra; Slals-Utskoliels Utlåtande Jt? 72. a) inflytande båkoch lotsmedel, enligt inkomst-betänkandet beräknade till 37,500 Riksdaler högre än hvartill de i nu gällande Riks-stat upptagas, eller till f 180,000. b) ett ersättnings-belopp närmast motsvarande do numera upphörda s. k. Danska fyringsmedlen 39,900. samt c) indelda räntor -460. tillsammans 220,360, eller den af Kongl. Maj:t för sagde ändamäl äskade summa. Och tillstyrker Utskottet, att ett kontant belopp af 219,900 R:dr jemte indelda räntor, efter markegång på förslag, 460 R:dr, eller tillsammans 220,360 R:dr, må af Rikets Ständer anslås för bestridande af de med lotsoch fyringsväsendet förenade utgifter, och, på sätt hittills skett, såsom reservations-anslag å Riks-stalen upptagas. 36:o. Enär de ljuspenningar, hvilka till belopp af 310
En föreg:de talare har visserligen sagt, att det skulle kunna hända att ett eller annat hemman blefve alltför mycket betungadt af väghållningsskyldigheten inom egna ägor, derest vägsträckan vore alltför lång; men man bör ihågkomma hvad jag redan yttrat, att denna tunga kunde lindras derigenom, att, som hemmanet alltid måste hafva grannhemman, ett från hvilket vägen kommer och ett dit den går, så kunde vägsträckans underhåll på alla tre fördelas. För öfrigt har jag vid afgifvandet af mitt förslag förutsatt, att öfverenskommelse ang:de väghållningsskyldigheten alltid skulle tillvägabringas genom kommunal-styrelserna, och jag för min del är ganska viss derpå, att de som nu vidkännas olägenheten att hafva sina vägstycken långt aflägsna från deras bostäder, skulle vara ganska belåtna med en förändring, som visserligen för somliga medförde större vägunderhåll, men gåfve dem ersättning derför med hälften utöfver sjelfva underhålls-kostnaden och derjemte förde deras egna vägstycken hem på ägorne. Hr Printzensköld, Carl: Det lönar i sanning ej mödan att här orda om nyttan eller skadan af vägpenningars införande, enär Utslcns förslag härom redan blifvit af två Stånd förkastadt, och frågan således förfallit. Icke heller anser jag det vara nödigt att öfverlägga om den delen af förslaget som rörer vägunderhållningsskyldighetens ställande på entreprenad, enär denna tanke är opraktisk och dess genomförande skulle leda till orättvisor, ty om t. ex. en väghållningsskyldig hade med mycken kostnad försatt sitt vägstycke i godt skick, under det att en annan förfarit på ett alldeles motsatt sätt, eller om den ene, som hade en bro på sin väglott, låtit med stor kostnad ombygga den från träd till sten för att sålunda i framtiden minska sin vägunderhållskostnad; 446 Den 2 Maj. skulle, derest hela vägunderhållet ställdes på entreprenad, dessa hans nedlagda kostnader ej gagna honom eller räknas honom till godo, utan han måste efter sitt ägande hemmantal deltaga i entreprenadsumman lika väl som den, hvilken försummat att underhålla sin väglott eller ej derå nedlagt någon synnerlig kostnad.
N:o §8i, i anledning af gjorde attiiiärknin® gar vid Utskottets förut meddeldte Betäh» kande, rörande sökt anstånd med hetalnin» gens erläggande för erhållen Undsättnings» säd fråit Allmänna MagaizinsCtnrättningeiiS förråd; N:o 584, i anledning af Kottgl. Maj.ds fsTå» diga Proposition, angående fortfarande af det Cöttvoy»Commissariatet hevilljade Cre» ditiV; Bihang till R, St. Fröt. §:de Sami. iö ■y* Prof, Utilr. H, jo Wotz. i82j't S. D. e. m. Yid förnyad föredragning Lifölls Alim. Besvärs-och Ekonomi-Utskottets d. iS sistl. Oct. under JN':o 200 afgifne, samt den 27 i samma månad e. m. på hordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddéldte Betänkande, om inrättning af Porto Franco, samt åtföljande Nederlagsr ätligheter för e» Gothland, S, D. e. m. Föredrogos å nyo och hiföllos följa ntle från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 6 dennes på hordet lagde Utlåtanden: - Från Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Af d. 1 dennes: !N:o 53, i anledning af väckt fråga om införande här i Riket af Drawback eller restitution af Tull för råämpen, då de förädlade utföras. Prat Vt dr. d. la Nov. 1S23, ?g N:o 54, i anledning af väckt fråga, atl salt och sill måtte få tullfritt införas. Från Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Af d. 1 dennes: H:o 204, i anledning af gjorde
Lag, ang:de vilkoren för naturalisation af utländsk man, som uti det ifrågasatta tillägget till 2S:de §:n Reg.- Formen åberopas. Efter upläsningen häraf tilläde motionären: Såsom R. o. Ad. täcktes finna, så är denna motion af mig väckt med anledn. af ett under Riksdagen fattadt beslut och får jag derföre, på grund af 56:te §:n Riksd.-Ordn., anhålla att densamma må remitteras till Konst.Utsk. Här är visserligen fråga om ett önskningsmål, men, enl. 35:te §:n Riksd.-Ordn., hafva R. St:r rättighet att äfven till annat Utsk. än Ekon.Utsk. hänskjuta sådana mål, allt efter deras beskaffenhet, i hvilket fall dessa Utsk. äfven äga att dem handlägga. Derföre hafva äfven 112 Den 7 Oktober f. m. understundom önskningsmål blifvit till Konst.Utsb. hänskjutne. Sålunda väcktes vid 1844 års Riksdag ett förslag till skrifvelse uti ett önskningsmål, hvilket handlades af Konst.Utsk., som inkom med förslag till underd. skrifvelse, lill följd af hvilken se dermera Representalions-Komitéen tillsattes. Jag får derföre vördsamt anhålla att denna min motion måtte remitteras till Konst.Utsk. Hr Hjärne, Harald: Instämmande för öfrigt i Gr. Lagerbjelkes motion, anser jag likväl för min del det vara förmånligast att remittera detta mål lill det Utsk, som vanligen och nästan alltid handlägger sådana ärenden, och för min del vill jag således tillstyrka att motionen måtte remitteras till Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. Gr. Lagerbjelke:
»Ja, hon är mycket vacker», svarade Nina och försökte att lägga mycken beundran i sitt uttryck. »Det är det minsta man kan säga», sade Tofte och vred sina mustacher på ett särskildt sätt, som han alltid gjorde, när han blef glad. »Men det är inte bara det, det är detta obeskrifliga, förtrollande, som tillhör den första ungdomen, detta öfverflöd af lif och krafter, som sedan aldrig kommer igen på samma sätt.» »Men jag tycker, att du en gång sade, att sådana der unga små ansigten icke kunde väcka något intresse hos dig? — Kommer du ihåg det?» »Den gången tänkte jag på våra egna små nippertippor der hemma, som alla äro stöpta i en form, och som aldrig ha varit längre än deras mammas förklädesband når. Men det är något annat med de unga flickorna från Amerika. De äro ju redan menniskor. De ha sett halfva verlden och känna sig hemmastadda öfverallt. Man ser genast, att de äro födda och uppfödda i stora förhållanden. Materien har inte tryckt och plågat dem, som den gör med oss fattiga stackare uppe från ispolen. De ha fullt upp med pengar, helsa och alla möjliga goda förutsättningar, från det de slå upp sina ögon i denna verld. Det är verldens första nation, så att det är väl inte underligt, om deras qvinnor äro de bästa i verlden! I det samma kom den unga amerikanskan ut i trädgården med sin bror. Hon helsade vänligt, som på en gammal bekant, då hon gick förbi Tofte, och han reste sig hastigt, tog lika hastigt af sig sin halmhatt och blef stående med den i handen som framför en drottning och följde den unga damen med ett par ögon, som strålade af vördnadsfull beundran. Nina såg på honom och tänkte: »Blir hon inte förälskad i honom i detta ögonblick, så har hon inte något menskligt hjerta.» Under de dagar, de voro qvar i Lugano, samtalade Tofte ofta med den unga skönheten. Ett par gånger var han till och med ute och rodde med henne och hennes bror, och det var endast för Ninas skull, som han afslog en inbjudning att följa med dem på en längre utflykt i bergen.
•— om instämmande uti PresteStåndets beslut, alt de vidlyftigare Betänkandcn, hvilkas tryckning fordra en längre tid, skrifteligcn må blifva till Ståndens granskning ingifne, dito. — om Återremiss till Lagutskottet af dess Betänkande, att de Publique Aucloriteter, som å Kongl. Maj:t och Kronans vägnar afsluta contracter och afhandlingar med Enskildta, ej må äga att sjelfva deröfver döma, 807.— örn gillande af ExpeditionsUtskottets Memorial, angående ändring i Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående Westerbottniska Länet. — i anledning af Kongl. 214 Majrts Nådiga Skrifvelse om Riksdagens förlängande öfver Kröni ngsCeremonierne, 412. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns, innefattande Ridclerskapet och Adelns önskan, att ConstitutionsUtskottet måtte låta till trycket befordra dess Protocoll och Handlingar uti anmärkningsmålet mot StatsRådet, samt Konungens Rådgifvare i Commandomål för Flottorne, i afseende på kustbevakningen, 4' 3. — angående GeneralAdjutantens för Flottorne ställande under tilltal inför RiksRätt, dito.— om godkännande af ConstitutionsUtskottets förslag med tillägg i 57 §. Riksdagsordningen, dito. — om Återremiss till ConstitutionsUtskottet af dess Memorial innefattande föreslagne tillägg uti p och 107 §§.
Pä sätt förut är nämndt. har Löjtnant Schough sistlidne vår och sommar hållit undersökning samt uppgjort plan och kostnadsförslag för kanal med lutande plan förbi så val Hedens,förssar som Edeforssen. Detta byggnadssätt har förut icke varit tillämpad! i Sverige, men man har dock visshet, att detta är praktiskt, enär kanalen emellan Österede och Elbing i Ostpreussen, som är byggd efter samma method, befmnes ändamålsenlig och beqväm art trafikera, och hvarom Löjtnant Schough, som sjelf besett denna kanna! med dess inrättningar och byggnader, sig förvissat. Enligt, det af bemäldc Schough upprättade kostnadsförslag, för kanaler af ifrågavarande beskaffenhet förbi Hedens och Edeforssär, erfordras 966,000 E:dr till kanalen förbi Hedens forssar och 312,500 R:dr till kanalen förbi Edeforssen, tillsammans 1,278,500 I’:dr, hvarförutan till rörelsernateriel erfordras 221,500 R:dr eller en sammanlagd summa af 1,500,000 Riksdaler Riksmynt. På nu anförde grunder samt de skäl, som i öfrigt äro åberopade uti de till Kongl. Maj:t ingifna, denna sak rörande handlingar, hvilka nu finnas hos Kongl. Vägoch Vatfenbyggna(Is-Styrelsen, derifrån det" Utskott, som kommer att behandla ärendet, sannolikt desamma infordrar, får jag vördsammast anhålla t det Rikets Höglo!!. Ständer ville besluta att för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes, eller, derest sådant icke kan bifallas, att Rikets Ständer anslå- en million Riksdaler Riksmynt utan äterbetalningsskyldighet, att öfverlemnas till det bolag, som kan bilda sig, för att, med tillhjelp af sistnämnde summa, utföra kanalbyggnaderna och desamma för framtiden underhålla. Och må, i sistnämnda fall, Staten, sedan aktie-egarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, taga Adelar utaf den möjligen återstående behållna inkomsten från rörelsen, såsom ränta eller afbetalning ä det lemnåde kapitalet.
I afseende på indelta Arméen har Hr Nordenfelt redan yttrat sig, och då jag sålunda är af honom förekommen, får jag i allo instämma i de åsigtor han uttryckt, och lyckönskar mig att han haft ordet föro mig, hvarigenom bättre blifvit framstäldt hvad jag möjligen haft att andraga. Då likväl äfven jag varmt interesserar mig för en institution, som är för vårt land så egendomlig och enl. min åsigt så passande, så må det förlåtas mig om jag, ulan att derföre säga något nytt, vågar uptaga R. o. Adis tid med framläggandet af mina tankar i ämnet. Det är ett beklagligt bemödande, som under den senaste tiden visat sig, så väl vid Riksdagarne. som inom den periodi - Den 28 J an uari f. nt. 147 ska pressen, att vilja rubba, försvaga eller omstöpa en af vårt lands förnämsta och egendomligaste inrättningar: del Svenska Indelningsverket. An säges det, att den indelta Arméen är för dyr; än att den är för talrik och således bör kunna till större eller mindre del förminskas; än att Befälets boställen och indelta räntor böra till Staten indragas mot vederlag; än att Staten bör, till lindring för Rustoch Rote-hållare. öfvertaga rekrytering och remontering, ja till och med ryttarehästens utfordring o. s. v. Har man då glömt, att denna i mer än 2:ne århundraden bestående inrättning, under de flera blodig» krig Sverige haft att utkämpa, varit fosterjordens förnämsta stöd; att den, under Carl den 12:tes härtåg, likasom under 1808 och 1809 årens olyckor upburit
Uti dt and en' sedets sednare hälft anlades, hvarigenotri Smidet från Si% 100,000, uppsteg tili öfver 220,000 årligen, påkostades till stor del af rika Utlänningar. Ämbets - Staternes val af penninge-, i stället för persedel.lön i Konung Cart, XI:s tid, utvisar likväl en fortfarande Capital!)! ist; och Konung Carl XI1:s långvariga krig drog allt reelt mynt utur landet. Till afhjelpande af den närings-vanmagt, sorn detta krig på flere sätt medfört , insåg raansnart att Capital behöfdes; och, då Nationens fattigdom utvisade Capitalbrist, ville man, genom Banquens öppnande till lån, upphjelpa Bergsbruket, Åkerbruket, Handeln, samt till-i dana slöjder och Fabriquer 1738. Under de första 2o åren ine för de utställningen af myntrepresentativer, ehuru obestämd den kunde vara, och ehuru osäkert den kunnat verka, ingen.höjning i vexel-coursen ; emedan Folket bibehållit den torftighet, som utmärkte den store, hjeltemodige, och olycklige Konungens tid; hvarigenom de nya Capifalerne verkeligen, och således liksom af sig sjeifve* ingi rigo i näringarne. Ifrån 1758 missbrukades Banquens Credit, genom förskott sill statsbehof, äfven sorn genom en ytterlig utsträckning af privat lån, intill dess att .1763 års Ständer satte err gräns derföre. Den skadliga grundsats, sorn 1765 års Bikets Ständer utförde, att nemi! en göra sediarnes belopp svarande emöt Banquens reela fond, masta 1770 upphäfvas, och Ban - Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, xcvii quen åter bli Näringarnes förläggare, hvarigenom sedelstocken erhöll samma höjd , sorn Sr 1762, intill 1776 års Realisation.
— Fröken Öländer, ni torde veta, att Zulamith inte kom upp i sin klass. » » Ja, j a g vet det, och jag är uppriktigt ledsen däröfver, men räkningen blir icke desto mindre 7 0 kronor. » » Icke desto mindre — hvilken ton, » skräddare Göökh hetsade upp sig, när han försökte att vara höflig, » ursäktar ni om j a g tar mig friheten att påminna eder om en s a k: ni har icke hållit edert löfte, att Zulamith skulle komma upp i sin klass, alltså känner j a g mig å min sida löst från skyldigheten att uppfylla den öfverenskommelse — » » Men herr Göökh, hör då. » » Jag står fast vid, hvad jag sagt. Har ni icke kunnat afgifva ett sådant löfte, säger n i? I n t e? Tror ni verkligen, att j a g annars låtit min dotter, som är så begåfvad, taga så dyra lektioner? » A n n a Öländer teg och betraktade skarpt herr Göökh. H o n kände sig så förunderligt matt i kroppen. D e t var, som om benen veko sig under henne. » Ja, » fortfor skräddaren och slog patetiskt ut med handen, » det är visst icke min mening att alldeles undandraga mig all betalning. Hyran här är jag villig att betala, men för öfrigt säger eder hederskänsla eder nog, att j a g inga skyldigheter äger. » » D e t är ovärdigt. » — A n n a Öländers stämma var alldeles kväfd. » Se här äro 2 5 kronor. Var så god. » Och han lade två tiokronsedlar och en femma på bordet framför fröken A n n a med majestätisk hållning och uttrycket af en, den där vet sig i allo hafva handlat som en gentleman. Fältskärns berättelser — den nya öfverrocken, mattan — allt var förbi. Hvad skulle lille Olof säga, han, som gladt sig så mycket öfver alla penningar, som skulle flyta in i det lilla hushållet? H v a d skulle Olof säga?