Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M 41. 9 kunde erbjuda; att emedan haren, hvilken, enligt 1 artikeln 3 § i ofvanberörde stadga, räknas bland de till lilla jagte» hörande djur, icke någon tid af året vore fredlyst, hade detta såsom födoämne nyttiga djur alla årstider blifvit förföljdt och dödadt, utan att ens den med ungar drägtiga honan skonats; att lösgående hundar, som begagnades vid jagt på hare, orri våren förorsakade stor skada å villebrådet i skogarne, samt att flera exempel visat, att i de orter, der föreskrifterna i afseende på jagt å tjäder blifvit öfverträdde och gamla tuppar undanskjutits, tjäderfågelns mängd tilltagit, hvaremot å de ställen, der jagtstadgans bud efterföljts och tjädertuppen skonats, ett motsatt förhållande egt rum, hvartill orsaken ansåges vara, att de gamla tjädertupparne, hvilka, under den för desamma tillåtna jagttid, vore nära nog oåtkomlige i de delar af landet, der ej giller och s. k. stocklallor få begagnas, af den laglydige jägaren ej kunnat undanskjutas. Till förekommande af hvad nu, såsom menligt för jagten blifvit anmärkt, har motionären föreslagit, dels att de i 5 Art. II § Jagt-stadgan samt Kongl. Kungörelsen den 24 Oktober 1851 stadgade böter må komma att utgå särskildt för hvarje öfverträdelse och för hvarje dödadt, fångadt eller köpt villebråd, samt vara åklagarens ensak; dels att jagt å hare ej må tillåtas från den 15 Mars till den 1 Juli; dels att 4 Art. 5 § i Jagt-stadgan måtte sålunda förändras, att vid jagt uti den för vildt i allmänhet förbudna tid, rapphönshund må få begagnas i stället för harhund; dels ock att det måtte tillåtas skjuta tjädertupp på spel efter den 1 Maj, vid hvilken tid man de flesta år kan taga för afgjordt att hönorna äro befruktade och redan ligga. Omförmälde motioner har Utskottet tagit i öfvervägande; och hvad först angår motionärens hemställan om tillåtelse, att vårtiden från den 1
Till följd af den rätt mig lemnad är i Riksd.Ordms 57 § 1 mom. får jag här nu reservera mig emot R. o. Ad:s d. 4 dennes fattade beslut i afseende på Serskildta Utsk:s Betänk. JV° 3 öfver väckta motioner om inställande af bränvinsbränningen under April månad d. å. och om åtgärder mot ett befaradt kringgående af Kongl. Kungörelsen d. 13 Juli 1S53. Uti denna reservation åligger det mig att utföra till slut hvad jag samma dag beslutet här fattades, hade äran påbörja, men hvilket slut då mig förmenades att fullända af de vexande ropen på proposition, som då gjorde sig gällande, förmodligen af de 98:s parti, då de förnummo att de 28:s lilla hop kunde möjligen vexa ännu större, om man icke med rätt eller orätt i tid vore betänkt på att tillstoppa munnen på de få Ulsk:s-Betänk:s försvarare, som begynte repa mod. Detta mitt redan då tillernade slut rörer egentligen bränvinsbrännarne sjelfva och deras så ofta befarade totala ruin, om denna Utsk:s föreslagna mening skulle blifva segrande. Om bränvinsbrännarnes vinst och förlust är någon annan än hvar och en annan samhällsmedlems vinst och förlust, sä att t. ex. bränvinsbrännarens vinst antages vara samhällets undergång, och hans förlust vara den allmänna nödens motande och öfvervinnande; om således bränvinsbrännarens vinst är hela samhällets och sålunda äfven hans egen förlust: då blefve väl deraf temligen tydligt att hans ruin vore identisk med samhällets och således hans egen välmåga, och hvaruti Den 8 Februari. 387 blefve äfven i sadant fall af Utsk:s föreslagna mening hans rätt förnärmad?
Jag får erinra, att genom en uppdrifven inkomstberäkning lindras alldeles icke de skattskyldiga, och således är alldeles icke i detta afseende någon uppdrifven statsinkomstberäkning af nöden. Ilr Gripenstedt: Med statsbristssnmma menas skillnaden emellan statens behof och dess beräknade inkomster, hvilken summa sedan skall fyllas genom den ordinarie beviliningen. Om nu inkomsterna upptagas till sitt verkliga belopp, d. v. s. högre, så måste väl också stalsbristsumman, som genom ordinarie bevillning skall utgöras, derigenom komma att förminskas, till fördel för de skaltskyldige; hvilket skulle bevisas. Uppå härefter af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde särskilde proposir å de under denna punkt förekommande 3:ne frågor, biföll R. o. Ad., att, på sätt Utsk. föreslagit, den andel af ordinarie räntan, hvilken, såsom indelt, utgår directe lill vissa personer, stater och inrättningar, må beräknas till 1,762,000 r:dr, samt den öfriga delen af ifrågavar. ränta, som är Kronan behållen och inflyter i penningar efter markegång, beräknas till 575,000 r:dr, men beslöts, att med pröfningen af den 3:dje frågan, ang:dc upphörande af såväl den s. k, ollongälden, som den i Röhus län utgående husmansskatten, hvarom Utsk. afgifvit särskilda utlåt:n N:o 33 Litt:s A och R, skulle anstå tills dessa utlåt-.n kommit under pröfning. StalsUtsk:s hemställan i denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 3:0 Kronotionde-spanrnalen: Hr Gripenstedt, Joli. Ali g.:
Och det är hon, som drar pappa och syster med sig från lindebarnet till det famösa fönstret med uniformsdockorna: » Jag vill inte ha den där bébén, » förklarar hon med en bestämdhet, som inte lämnar något öfrigt att önska, och i det ögonen öppna sig klotrunda och glänsande inom sin kolsvarta ram af fransar, säger hon med en röst, som nästan kväfs af förtjusning: » Jag — jag vill ha den stora trumpeten och alla soldatorna! » tankes i de små verkstäderna vid Rue du Hon är inte ensam om sin mening. Temple, där dessa efemära mästerverk se dagen — ofta för att komma sin uppfinnares framtidsutsikter att oväntadt ljusna, någon gång för att göra honom rik. Men intet är oberäkneligare än en sådan liten tingests öde; allt — till och med politiken — medverkar för att skapa dess framgång eller nederlag. I år spelas det naturligtvis på de franko-ryska strängarna, och nästan oräkneliga äro de leksaker, som ha alliansen att tacka för sin tillkomst. Men barnet politiserar icke, och det tittar lika gärna pä en pierrot i den hvita rocken som pä en rysk matros, hvilken slungas upp på I en liten leksaksmast och gör en piruett, medan han svänger de allierade landens båda flaggor. Trots alla strömningar för dagen är det polichinellen och bobon, som bibehålla sitt häfdvunna herradöme pä leksaksmarknaden. De behärska » Bon Marché » och de behärska » Louvern », och det är med knapp nöd de gå in på att ge plats ät dockkultens sista manifestation — Loie Fuller i hela prakten af sin yppiga och skiftande kostym.
(U. AO Sedan Armeens år 1833 församlade Fullmäktige i underdånighet anmält, ej allenast Armeens Pensions-Cassas behof af ytterligare Statsbidrag, för att inom en kortare tid, än annars vore möjligt, uppnå det åsyftade ändamålet af pensioners bringande till lika belopp med lönerue, än ock att Cassans tillgångar icke medgåfve ytterligare förhöjde anslag till pensioner för blesserade, har Kongl Maj:t, medelst Nådig Skrifvelse af den 25 Januarii 1804. Rinford i 1 Sami. t Aidel», under N:o 1 1), öfverlemnat dessa frågor till Rikels Ständers behjertande, med Nådigt förklarande, att på Rikets Ständer ankomme, hvad den senare frågan angick, den Kongl. Majit funnit inskränka sig till beredande af nödige medel för sådane militairers pensionerande, som hädanefter varda i krig sårade, alt antingen förordna om uppförande på Allmänna Indragnings-Staten af ett till detta ändamål lämpligt anslag, alt vid inträffande behof ställas till
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten hafva tigit denna framställning under öfvervägande; och få Utskotten i anledning af densamma upplysa, att uti ifrågavarande Kongl, kungörelse stadgas, i 1 §, att de skyldigheter, som enligt lag och husesynsförfattningar, boställsinnehafvare i allmänhet åligga, i afseende å boställens lagliga byggnad och häfd, icke må sammanblandas med de byggnads-, odlingsoch hägnads-skyldigheter, eller ersättningar, som, i anledning af verkställde egoskiften, för boställsinnehafvare kunna uppkomma; alt på det en sådan sammanblandning må undvikas samt reda och ordning vinnas i de sevskilde förhållanden, som härvid kunna komma i fråga, det skall åligga Ko nuti - IS Lag-samt Allm. Besvärsoch Ekotv-1'lsk.
Hvem som helst, som fört penna eller pensel, vet af erfarenhet, att de formela charlatanerierna alltid mottagas med jubel och beteckna vägen till berömmelse, ty de kräfva icke inbillningskraft för att fattas utan blott och bart det vida allmännare formsinnet. Ju mer oförbehållsamt inbillningen kastar sin slöja, dess mer främmande och underlig skall hon synas alla utom de få, hos hvilka hon händelsevis möter släktskap, och jag kan ej värja mig för den misstanken, att det djupast diktade, helst när det stammar från tider, hvilkas känslor buro en annan färg än våra, blir förbisedt, och att månget verk, hvilket vi särskildt beundra, egentligen endast är en af diktens eller konstens tommaste och lättfattligaste paradmarscher. Det enda som i någon grad skulle tala för motsatsen, när det gäller äldre skapelser, är de synnerligen gynnsamma förhållanden, under hvilka de ålderdomliga konstverken träda betraktaren till mötes. Den mörknade färgen eller det urmodiga språket hindrar honom nämligen att splittra intrycket med de dumma och löjliga detaljgranskningar af tekniken, hvartill han alltid tror sig inbjuden af ett modernt arbete. De ålderdomliga konstverken bli på ett helt annat sätt än de moderna uteslutande det inbillningsmedium, som all diktskapelse bör vara. Jag liknade nyss de båda arterna af konst vid två träd, och det må bli enhetssträfvarnas sak att fatta spaden och söka en gemensam rot. För mig finns en sådan icke till, och gemenskapen inskränker sig därtill, att båda alltid stå bredvid hvarandra, liksom rikedomen och nöden, och att frukterna äro förvillande lika. Du frågar mig, om det finns någon poet eller konstnär, som jag sätter öfver alla andra. Du vill, att jag som en ung flicka skall bikta en hjärtehemlighet. Nåväl, jag har en stor kärlek. Det är poeten Ignotus. Det är ingen poet för dig, min gamle hedersvän. Du vet, hur högt jag skattar dig, men någon inbillningsmänniska är du icke. Du är en mästare i franska. Du har sinne för formen, för medlet. Därför tjusas du också mest af det påtagliga och formela. För en dikt, som vill öfverföra inbillningskraft, har du ingen mottaglighet.
På årsdagen af den kvinnliga Köbenhavnsutställningens stängning var i förra veckan ett stort antal damer samlade i industriföreningens stora sal, där fru E m m a Gad framlade planen till uppförande af ett » kvinnornas hus » m e d lokaler för sammankomster o c h föredrag, för utställning af handarbeten, till läsestugor för arbeterskor o c h m e d gästrum för re sande damer, m e d restaurant o c h » tearoms » efter engelskt mönster o c h bostadslägenheter för ensamma kvinnor, som ha anställning på kontor o c h i modemagasin. De nödvändiga medlen tänker man att, sedan de 10,000 kr. i öfverskottsmedel från utställningen tagits i anspråk, vinna genom privata insamlingar. Man tänker sig, att femtedelen af Danmarks vuxna 500,000 kvinnor skulle vilja offra 25 öre i månaden under ett år. Och på det sättet finge man en summa af 300,000 kr. att börja med. Subskriptionen har redan tagit sin början. Friskgymnastik för arbetande unga kvinnor anordnas fortfarande af Kvinnliga gymnastiksällskapet i hufvudstaden. Samma personer, s o m redan länge så framgångsrikt arbetat för det vackra ändamålet, stå äfven i år i spetsen för företaget. Gymnastiköfningarna äro, som bekant, särskildt afsedda för sömmerskor o c h andra, s o m ha ett mera enformigt arbete. I h ö g grad önskligt vore att arbetsgifvarne visade större intresse för saken än hittills varit förhållandet. Arbeterskor borde allmännare än nu sker deltaga i den nyttiga och uppfriskande kroppsrörelse, s o m erbjudes d e m under de skickliga gymnasterna fröknarna S. Högströms o c h M. Belfrages intresserade o c h nitiska ledning. Öfningarna, s o m taga sin början kl. 8,15 e. m., inkräkta ingalunda på den vanliga arbetstiden. Den billiga terminsafgiften af 1 kr. b ö r icke heller kunna hindra ens de mest obemedlade att taga del i öfningarna. med erkännande nämnas för sina insatser i de förnämligare fyllnadsrollerna. Bifallet har allt från premieren varit lifligt från flere utsålda hus. Tatjana. Teater och musik. Skiss för Idun af Elsa Lindberg. (Först.)
— Jag hemställer, huruvida det kan vara välbetänkt att utgå från den åsigt; att, derföre att en kommun vid Vetteru, Hjo, erhållit 50,000 rdr bko till siri hamnbyggnad, derföre skall ock en annan kommun dersammastädes, Grenna, undfå 50,000 rdr s. m. Kan man väl med skäl påstå: derföre att 10,000 rdr blifvit beviljade till hamnanläggning vid Hästholmarna, derföre skall ock enahanda belopp anslås till enahanda företag vid staden Grenna? Vid Vettern finnes en mängd hamnar; men derföre att detta förhållande eger rum, bör detsamma väl icke framkalla anspråk på nya hamnanläggningar dersammastädes. — Jag har icke deltagit uti behandlingen af StatsUtskds nu föredragne Utlåt. — Det har nemi. synts mig att Utsk:t uti förev:de täll alltför hastigt ingått på en bana, hvars rättvisa och riktighet jag dock icke vågar bestrida. — Då Utsk:t, pu sätt den siste talaren omnämnt, följt den grundsats att icke gifva annat än lån till allmänna företag, anser jag att ett sådant beslut är ganska befogadt; men då R. St:r till en början och för någon tid tillbaka endast gåfvo anslag och sedermera öfvergingo dertill att dels med anslag dels med lån understödja allmän-nyttiga arbeten, så har jag, för inin del, icke kunnat alldeles gilla det af Utsk:t följda förfaringssätt, att, vid frånträdande af sistnämnde från föreg:de riksdagar följda grundsats, just å sådana här små samhällen tillämpa den nya åsigten, att endast gifva lån såsom understöd. Dessa kommuner kunna nemi. icke i och för sig sjelfva vara af den betydenhet, att de endast genom lån kunna framkalla de arbeten, som äro verkligen behöfliga för kommunens framåtgående. I öfrigt ber jag ntt få tillägga att StatsUtsk:t i allmänhet fördelat ifrfigav:de hamnanläggningar uti 2:ne särskildta kategorier, nemi. de hamnar, som tillhöra den större sjöfarten, och de, som tillhöra den mindre.
Je Jean Antoine Gambaro Notaire Imperiale et Certificateur ä la Residence de Génes, Departement de ce nom, soussigné certifie a tous ceux qu’il appartiendra, que par les Actes ci-aprés enoncés, regu par mon Collegue et moi, qui en ai les xninutes dument enregistrées, Appert que Monsieur le Chevalier Jean Claude de Lagersvärd, demeurant a Florence, ä fait 554 Stats-Utskottets Betänkanclen. les acquisitions suivantes des divers Capitaux des Empruns de la Cour Royale de Suéde, sous la direction de Mess:rs De la Rue Frcres Banquiers de cette ville savoir: Livr. 10,000 2,160 Je dis dix mille Livres monnoie de Génes hors de Banque Capital cede au sudit Chevalier de Lagersvärd par le S:r Michel Ange Campi par aete passé le trente avril mil huit cent dix. Je dis deux mille cent soixante Livres dix sous, six deniers monnoie de Géncs hors de Banque, cedés aux susdit. Livi*. io5. 5.3. pär D.e Claire Bertoletto. io5. 5.3. pär D ;e Benorte Boero. 200. pär D:C Anne Viviani. i5o. par D:e Ange Sar moda. i5o. parD:ei?o.se Rieca. 3oo. pär D:e Therese Lomel lini. 25o, pär D:e Julie Pedemonte. 900. pär D:c Louise Giovo. Liv. 2160. 10. 6. Suivant aete passe le vingt trois Juiu dix liuit cent dix.
Det är en hård probersten att vara skild i fyra år från en älskare, med hvilken hon hvarken är bunden genom föräldrarnas bifall eller annat vårdtecken — ty säga hvad man vill, så är den enklaste ring ett magiskt band, som slingrar sig omkring en flickas hjerta — af mig har hon ingenting. Jag bör vara billig, äfven rättvis. Älskar Leonna mig ännu, så är jag den lyckligaste under solen; men skulle hon fäst sig vid en annan, eller är hon mig trogen endast för sitt gifna löftes skull, och tycker mera om en annan, då älskar jag henne för mycket att vara egoist; hennes lugn och lycka skulle då tillintetgöras af mig. När jag anländt till Finland, får du åter höra af mig.» ¯Andra brefvet.¯ Helsingfors i Juni 1814. — «Jag hitkom i går sjövägen från Hamburg. Jag besökte der min mor, som bor med sin syster på en liten villa nära Altona; deras stilla indragna lefnad har skyddat dem för mången fara i den nyss förflutna oroliga tiden. Jag ville njuta af hennes öfverraskning, och berättade henne den lycka, som händt mig, men det var likasom om hon fruktade för den flygtiga gudinnans gåfvor. «Mången har lik dig med snabba steg gått uppför ärans och lyckans branter,» sade hon, «men nedstörtat till sitt förra intet. Derpå finnas högt uppsatta exempel.» Här i H:fors tog jag logis på Rådhuskällaren; den oformligt feta värdinnan förde mig i ett rum innanför biljardsalen, med försäkran att alla andra voro upptagna, för högtidligheten andra dagen. ¯Freden¯ skulle nu här firas och jag beslöt att dröja öfver en dag. Jag skickade till Kommendanten, major K*, för att anmäla min ankomst och satte mig att anteckna något i min dagbok. Dörren till yttre rummet stod halföppen, der var ingen när jag kom, men snart inträdde några unga officerare, likväl så att jag icke kunde se, men väl höra dem; antingen voro de okunnige eller likgiltige, om någon var i andra rummet. På markörens förfrågan om de behagade spela, eller reqvirera något, sade en af dem att de väntade på löjtnant Bärendorf, som bjudit dem dit. Kyparen gick.
Ständer öfverlemna de i fråga varande handlingarna Stockholm den 24 Mars 1854. Hilt till It St. II Sami. 3 Haft. STOCKHOLM, f. d. ScMtze’s Boktrycken 1854. i tas Norska Kommiss, Betänk, ang. Bränvinsbr anning en. 4 Betänkande, afgifvet utaf den, lill följe af Kongl. Resolutionen af den 5 Maj 1847 i Nåder för ordnade kommission för utarbetande af förslag angående bränvinsbranning em beskattande m. m. Medelst Nådigst kommissorium af den 5 sistlidne Maj hafva undertecknade blifvit befallde att sammanträda till en kommission, för att utarbeta förslag till bränvinsbränningens beskattning efter mäskekarens rymd-innehåll samt den kontroll/öring öfver denna näring, som är erforderlig, äfvensom förslag öfver de omkostnader, som med sådan kontrolls förande kunna vara förknippade, samt desslikes att afgifva ett utlåtande om, huruvida införande af ett dylikt beskattningssätt kunde vara lämpligt med afseende på tiden; hvarjemte det äfven varit kommissionen ålagdt att, i fall hon ej skulle anse beskattning af mäskekaren vara den mest ändamålsenliga, hon då tillika borde utarbeta förslag till ett annat beskattningssätt, hvilket vore lämpligare. Då ett förändradt beskattningssätt måste göra nya lagstadganden behöfliga, aktar kommissionen också nödigt att utarbeta förslag till lagstiftningen i detta hänseende på sådant sätt, att den kunde passa för hvilketdera beskattningssätt, hvarom fråga kunde uppstå, äfven för det fall, att ingen beskattning blefve påbuden. Då emellertid skattebestämmelserne betinga lagstadgandena, så att dessa till större delen måste grunda sig på de förra samt på hvad för dem blifvit anfördt såsom motiver, anser kommissionen rättast att först afhandla: A. Beskattningen. Vid beskattning af bränvinsbränningen är det städse den färdiga produkten man velat skattlägga, och endast när detta, till följe af lokala och andra förhållanden, icke kunnat låta sig göra, har man valt att skattlägga sjelfva råämnet eller också hufvudstadierna vid tillverkningen, nemligen jäsningsoch afbrännings-processerna.
N.-o 1. framgent bibehålla detsamma för Kronans räkning, och, i annat fall, på hvad sätt dess öfverlåtande ät enskilde borde, med största fördel så väl för Kronan som för Eskilstuna Fristad, verkställas, m. m.; så har Kongl. Maj:t, med afseende på dessa Inrättningars värde för Förs vars-verket, industrien och handeln, funnit godt i nåder förordna, att Gevårs-factoriet och Fristaden skola förenas under en gemensam Direction, på hvilken det förut åt serskildta Embetsverk uppdragna inseendet öfver samma inrättningar skulle bero, och som tillika egde, att vidtaga de förändrade anstalter, i afseende på Gevärs-factoriets bedrifvande, som för det allmänna vore mest förinonligt. Kongl. Maj:t, som för öfrigt sökt att, genom lättade utvägar för Manufacturisterna i Eskilstuna till låns erhållande i Manufactur-Discont-fonden, och genom tillåtelse för dem och deras förlagshandlande, att sjelfve eller medelst ombud besöka marknaderna i Riket, understödja den tilltagande industrien vid nämnde Manufactur-inrättning, har jemväl med tillfredsställelse erfarit, att densamma numera hunnit en hög grad af fullkomlighet. Öfvertygad om olägenheten af en hastig förändring i sådana af ålder gällande Bill. till R. St. T Sami., 1 Band. usta Häftet. (A} 7 g8 Kongl. Maj.ts Nådiga Berätt. N.-o 1. föreskrifter, på hvilkas bestånd serskilda medborgare-classer grundat sina förhoppningar om framtida utkomst, har Kongl. Majit sökt att småningom undanrödja hindren för en friare utöfning af productiva yrken i allmänhet. Ibland de härtill i hufvudsaklig raon bidragande åtgärder, bör otvifvelaktigt räknas organisationen af ett technologiskt och meehaniskt Central-Institut i Hufvudstaden, hvilket af Rikets Ständer vid deras förra sammankomst uppgafs såsom ett medel att rigta de mera bildade Folk-classernas omtanka åt näringsyrket. Detta Institut, om hvars anläggande, enligt uppgifna grunder, Kongl.
Om, sorn man uppgifvit, Bankens gevinst under fern år Stiger till en million , så kunna de allmänna arbets företag, hvilka ligga örnmast om hjertat, med denna summa bedrifvas, men i min tanka aldrig medelst Stats-obligationer, ty jag anser oss icke böra gå längre ipenninge-försäm* ring, än redan är skedt. Så mångå orättvisor, så mycket oförtjent 948 l)eh i g Julii j. m. lidande ar redan genom våra Finance operationer åstadkommit, att rätta tidpuncten nu synes mig vara inne, att genom de enskilte penninge förhållandenas stadgande till hvad de nu egentligen äro, kunna tillfredsställa både fordringsägare och gäldskyldige, för att same' deist få börja ett nytt conto, och dervid kunna följa mera rättsenliga och på redlighet beräknade grundsattser, än hitintills skett. Jag anhåller, att dessa anmärkningar matte få åtfölja Eterremissen, i händelse en sådan af Kidderskapet och Adeln skulle beslutas. Friherre Boye, Ludvig 1 Om jag trodde min öfvertygelse mot Statslåne-systemet blott vara en prevention, skulle jag ej nu hafva uppträdt men sådant är icke förhållandet. Jag måste dock gifva vika för ett annat skäl, hvars kraft jag icke kan misskänna. Grefve von Schwerin har nemligen yG rat, att pluraliteten sannolikt antager syster met, mot hvjlket det vore fruklöst att tala. Jag tror det äfven, och vid en sådan beskaffenhet skall jag ej onödigtvis försöka en vederläggning utaf systemet i hela dess vidd. Jag är ej okunnig om de fördelar England skördat af detta system, och anser Grefve voh Schwerin hafva rätt både deruti, att vi hafva Statsskuld, och äfven att då man har den , det är bättre att i densamma äga, än sakna system. Men då frågan nu icke är att bringa ordning uti våir redan iråkade §£uld, utan att Den i (j Julii f. m. '949 göra ny skuld, tror jag mig böra tala deremot; Jag erkänner fullkomligt, att systemet innefattar eii stor tillgång för Nationen; men just derföre bör den icke tillgripas nu.
Det torde således vara tillåtet hysa den förhoppning, att, om de betänkligheter kunna undanrödjas, hvilka föranledt det dilatoriska beslutet, en annan utgång af frågan kan vara att emotse; och får jag af sådan anledning söka något närmare utreda, huru förhållandet i detta hänseende, enligt min uppfattning, numera gestaltar sig, särdeles då frågan tages i den enklare form, som Landtbruks-akndeinien deråt gifvit. Landtbruks-akademien har icke ifrågasatt någon hvarken allmän eller partiel indragning till Kronan af indelda ränteoch tionde-anslag mot ersättning af kontanta, qvartalsvis utgående löner, och det motstånd, som Krigs-kollegium ansett sig, i Mihtie-statens intresse, böra göra emot en sådan anordning, träffar således icke Akademiens förslag, lika litet som den omständighet, att Rikets Ständer för längre tid tillbaka icke velat godkänna en sådan indragning, har något att skaffa med berörda förslag, hvilket endast åsyftat, att uppbörden af den indeldta tionden och räntorna skulle af Kronans uppbördsmän ombesörjas, men det uppburna beloppet, lika sorn 152 Motioner hos Kidderskapet och Adeln 1S62 N:o 57. torill varit fallet, vederbörande lillgodokomma.