Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nådiga Proposition, Riks lis Ständer härmed bordt l underdänighet anmäla. Riksens Ständer framhärda rc. Srormägllgste ?lllernädrgsie Borning! Efter öfwerwägande of Allmänna Lagens stadgande uti z H 9 Capit!. JordoBaiken", edligt hwilket, jemsö dt med Kong!. Förvrdningarne den iz Zunll tFco och den 28 Junii i7y-s , § 10, en Innehafware al Förpanrnmgkbref ä fast Egendom, enär ägoren icke inom föresatt dag, eller dä förfallotid ej är utsatt, ester ssedd uppsägning, betalar sin skuld, äger akt pantén uppbjuda, vä sätt, som om köp stadgas, somt innan Laga ständs-tiden lillända oär, derest ej annars, om witzk pris dem äsämjes, läka pantén wörderås, hwarefter, om ägaren eller bördeman icke inom - witz tid, lösen erläoger, ägande rätten tillfaller Panryafwaren, en ol det för honom sälunda bcstämda pris, haswa Riksens Stände? wäl fungit Ridd. och Ad. Pror. 5 H. det 8Z ^
Nåd och ynnest städse välbevågen. C A R L. G. af Wetterstedt. Bil. D till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utslcott den 21 April 1815. Företogs öfverläggningen om den i förra Pleno upplästa Konungens Nådiga Proposition, rörande de Constitutionella förhållanden mellan Sverige och Norrige. Herr Silverstolpe, A. G., uppläste ett yttrande till Protocollet (se ofvan sid. 765). På Herr Doctor Wijkmans förslag beslöt Utskottet att genast till trycket befordra Herr Silverstolpes yttrande. Undertecknad Secreterare afiemnade den utredning om förhållandet mellan de af Konungen uppgifna §§ i Norrska Grundlagen och de deremot svarande i de Svenska, hvilken Ordföranden honom ålagt att författa; hvilken upplästes: »Norrska. Grundlagen. 1 §■ Konungariket Norrige är ett fritt och sjelfständigt Rike, som ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung. Dess Reg er ing s-Form är inskränkt, och ärfteligen monarkisk. Ingen § i Sveriges Grundlagar innehåller något, som hindrar möjligheten af Sveriges och Noriges förening. Bilaga D till Mern. N:o 2. 781 Denna Förening behöfver ej heller i Sveriges Grundlag stadgas, så länge Svenska och Norrska Folken utgöra tvänne särskilda Stater. Förenings-Acten är således blotten politisk handling, som väl genom Ständers erkännande kan vinna en högre aktning och helgd, men alldeles icke hörer till den enskilda Staten Sveriges Grundlag, hvilken bör vara orubblig, antingen denna Förening finnes eller icke finnes. 6 §. Thronföljden är rätt nedstigande &c. Denna § är i fullkomlig öfverensstämmelse med Svenska Successions-Ordningen och innehåller endast ett alldeles likgiltigt tillägg af den formalitet, att Arfprinsens namn och födelsestund bör i Stortingets Protocoll antecknas; hvilket tillägg, såsom hörande blott till Norrska lagen, utan svårighet måtte kunna medgifvas. 7 §.
Den underdåniga skrifvelsen är alltså uppi 6att på grund af tre Stånds sammanstämmande beslut; men dsn mening , som BondeStåndet ansett böra deruti slutligen inflyta, har ExpeditionsUtskottet ansett icke kunna intagas , då endast ett Stånd derom meddelat föreskrift. Bilaga Den 12 julli v, nu 2?7 Bilaga o till PleniProtocollet för den 12 Julii, eftermiddagen. N.o r. Herr Gyllenho lm, Eric Guflaf: Äganderättens helgd är i all väl ordnad Lagsökning sökt och vårdad, såsom en af den sammas förnämsta lifsprinciper. Den utgör i Samhälls-organisationen de6s hufvudelement, eller egenteliga palladium. Endast i högsta nödfall, då det allmännas behof och välfärd sådant kraft, har man någon gång häri tillåtit sig smärre undanlag, men sorgfälligt undvikit en större rubbning genom positiva och generella stadganden. Hvad Höglofl. Samman^ satte Utskotten deremot tillstyrkt och antagit, i deras nu upplästa Förslag om Vattenverks inlösen och utrifvandej synas innefatta ett vådeligt afsteg från den i anförde måtto förut gällande grundsats. Början till ett dylikt ingrepp i enskilt* rätts förhållanden skulle i fortsättningen kunna leda till de mest farliga följder. Bästa beviset derå företer sig af sjelfva det uppgjorda Förslaget, då Utskotten, för att vara consequenta i deras åsigter nödgats äfven tillstyrka undanrödjandet af ordentligen Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VI Band. 17 258 Den 12 Ju lii e. m. ingångna Contractev emellan Vattuverksoch Jordägare om skadestånd för det lidande de förre kunna tillfoga desse sednare. Om nu i öfverensstämmelse med denna principe den ene grannen för hvarje förmodadt eller verkeligt mehn och oundvikelig servitut skulle kunna depossedera den andra, huru mångfaldiga anspråk i sådan väg skulle icke kunna uppstå, och hvar skulle gränsorna för dylike yrkanden i deras utsträckning rätteligen bestämmas?
S. Mills literära verksamhet; hans oerhörda och oupphörligt fortsatta ansträngningar hade framkallat verklig sjukdom och till en del undergräft hans helsa. 1851 gifte han sig med mrs Tay-lor, den qvinna som han så länge varit hängifven, om hvilken han talar med passionerad beundran och kärlek, på hvilken han slösade sitt hjertas dolda skatter, hvilken han tillskrifver allt det högsta och bästa i de verk han skänkte verlden. Till henne dedicerade han sin » Politiska Ekonomi », sin artikel om » Qvinuornas frigörelse », sin » Frihet »; han publicerade ingenting, ansåg också ingenting såsom fulländadt, innan han lagt sista handen dervid i hennes sällskap och med hennes hjelp. Den eggelse hon gaf honom kan bedömas af slutraderna i dedikationen (skrifven efter hennes död) af arbetet om » Frihet »: » Om jag vore mäktig att för verlden tolka endast hälften af de stora tankar och ädla känslor som äro jordade i hennes graf, skulle jag vara mellanhanden för en större vinst för verlden än som någonsin kan uppstå af något som jag kan skrifva, icke eggad och utan hjelp af hennes makalösa snille. » Han gjorde hennes bekantskap 1831 då hon ännu var gift med mr Taylor. Hans entusiastiska beundran för henne, hennes vänskap för honom, gåfvo anledning till förtal; hon skildes från sin man och lefde ensam med sin dotter till 1851, då hon — efter mannens död — gifte sig med Mill. Hon dog i Avignon 1858. » Jag kan ej säga något », förklarar Mill, » som, äfven i den ringaste mon, kunde beskrifva hvaddenna forlust var och är. Men emedan jag vet att hon skulle önskat det, så försöker jag att göra det bästa af det Älif jag har qvar, och att för hennes skull arbeta med sådan förminskad styrka, som kan hem tas från tanken på henne. » Efter några år, till största delen tillbragta i Avignon, sysselsatt med arbete på olika politiska och sociala ämnen, inkallades Mi 11 i parlamentet såsom ledamot för köpingen Westminster. Det är en illustration till Sokrates ’ skämt öfver sin oskicklighet till egentlig politisk verksamhet.
Vougt ådömd, fastän till beloppet icke bestämd, ersättning, hade, för uppbärandet af dennes sterbhusdelägare tillkommande utdelning, flera månader före inventeringens förrättande utlemnats till då tjenstförrättande sekreteraren C. O. Vougt, och derefter, oaktadt Vougts uti qvittenset intagna förbindelse, icke återställts; anmälande dock revisorerne, att berörde aktier efter inventeringen återbekommits och blifvit bland de i jernkistan förvarade handlingar nedlagda. Då således ifrågavarande handlingar, innan revisorerne åtskiljdes, voro återställda, och då den person, som uttagit desamma, förrättat sekreteraretjensten, hvars innehafvare, enligt tjenstgörings-ordningen , är en ibland nämnde kistas nyckelvårdare, så och med afseende dessutom å det föga betydliga belopp, för hvilket förrberörde aktier äro deponerade, hemställer Utskottet, att denna anmärkning må förfalla. 52:o. Angående anskaffandet af bevis öfver behållningarna å diskontutredningens räkningar i Banken. (4847 års rev.-berättelse, sid. 85; fullmäktiges utlåtande, sid. 97.) Enär räkenskapsföraren vid diskontutredningen redan blifvit af fullmäktige förständigad derom, att bevis angående beloppet af de, vid hvarje års slut, å nämnde bankoräkningar innestående behållningar skola diskontutredningens räkenskaper bifogas, anser Utskottet revisorernes härom gjorde erinran icke föranleda någon vidare åtgärd.
Förmyndare - hammares uträkningar —• och i all mänhet förmyndare - redogörelse med dertill hörande bilagor. Resolutioner, Communicationsoch fnhibitions-, då de ej å serskildt blad skrifvas. Vid denna §. har endast den hufvudsakliga förändring blifvit föreslagen, att rubriken Constitutorial, hvarmed någon blifvit till en förrättning antagen med Nådig försäkran om befrielse från Charta Sigillata, äfvensom ru - Bevillning r-V‘ skottet t Bet, N:o iX, briken Fullraagter borde utgå. Skälet dertill bär varit att Utskottet ej genom detta stadgandes bibehållande velat gifva anledning till någon medgifven rättighet för Regeringen, att göra undantag, sorn icke stå; tillsammans med den allmänna principen, att Ständerne ega beskatta sig sjelfva och således ensamme hafva rätt att göra undantag eller lindring i beskattningen. För öfrigt har Utskottet ansett att, till förtydligande och lättnad vid författningens tillämpning, de undantag och befrielser ifrån stämladt papper, som i föregående §§. under vissa rubriker och för vissa fall finnas utsatte, äfven skulle i denna §. inflyta,. och: att således deri borde under behöriga litteris inlagas: Arfskifte!):,. Bouppteckningar, då: behållnesumman icke öfverstiger 5o E:dr. Donationer, Resolutioner derom, när gåfvan i värde eller penningar ieke går öfver 5o R:dr. Riddareoch Commendeurs-bref,. sorn, i följd af under fälttåg, skedd ut11 änini 11 g’, meddelas..
patagligen att stundom kasta en löjets dager öfver okunnighetens föreställningar, och ehuru frestelsen dertill utan tvifvel ligger nära till hands, vinner de ifrågavarande ämnenas behandling säkerligen ingenting derpå i förevarande fall. Förf. har sannolikt tvärt om dermed onödigtvis inskränkt sin läsekrets. I så ömtåliga ämnen som religiösa uppfattningar o. d. måste satiren och andra löjets vapen, hur utmärkta och till-låtna stridsmedel de än kunna vara, begagnas med urskilning och, om de begagnas, framför allt bita igenom okunnighetens hårda pansar. En komisk belysning kan vara ytterst verksam, som bekant, men förlöjligandet får då icke, såsom här stundom sker, inskränka sig till användandet af triviala eller vulgära uttryck. Sådana strida i någon mån mot det valda framställningssättet, som ju i det stora hela är den allvarliga, logiska bevisföringens. De, som redan på förhand äro ense med förf., fästa icke något synnerligt afseende dervid, mendet är ju icke för sådant folk som boken utgifvits, och de, som egentligen skulle läsa den, känna sig må hända sårade af uttryck, livilka endast » draga ned », såsom det heter, utan att i och för sig bidraga till bevisföringen. Egentligen blott ur denna praktiska synpunkt sedt, kunde man finna det önskligt, att förf. något mer lagt band på en viss omogen benägenhet att » fakta » med ord, der tankarna äro de kraftigaste och de egentliga vapnen. Lyckligtvis finnas äfven dessa sistnämnda och förminska genom sin rikedom och sin klarhet betydelsen af den anmärkning, som här gjorts. Man glömmer snart bisaken för det hufvudsakliga ämnet och dess intressanta behandling. Förf. är genomträngd af den uppfattningen, att det framför allt är okunnigheten, som skapat och vidmakthåller våra olyckor, och att upplysningen delvis redan har förminskat dem, delvis kommer att blifva vår räddning derifrån. Med denna grundtanke ständigt för ögonen utkämpar han sina förpostfäktningar mot de förnämsta af de okunnighetens frukter, som äro nedlagda i den kristna mytologien, sådan den ännu i dag utläres åt det uppväxande slägtet.
Bancosedlar, redan på en tid, då detta sistnämnde belopp svarade emot lika mångå Riksdaler Specie, d. v. s., efter nuvarande realisations-grund, emot 444 Bldr Banco, således till vida högre belopp, än som nu är i fråga. Sådant oaktadt har ingen, efterapning af detta skiljemynt blifvit förspord, ehuru det gerna emottogs och ännu emottages i rörelsen, såsom nästan bättre än Banco-skiljemyntet, Jämpadt till folkets i senare tider mest öfliga beräknings-sätt, nemligen efter Riksgälds-sedlar. Att en förändring i nu gällande utmyntningsgrund för kopparn är oundgänglig, anser Kongl. Majit visa sig, om kopparens värde upptages till förlidet års försäljningspris vid tionde-auctionerne, eller omkring .149 B;dr Banco skeppundet, samt dertill lägges arbetslönerna, efter hittills gällande taxa -för Avesta, då kostnaderna blifva för ett skeppundt: 27 Kongl. Maj. ts Nådiga Proposition N.-o 23. Ilelskillingar Fjerdedelsskillingar . „ 180: — *— S jettedelssk i 11 i ngar . „ 194: ehuru de alla till Banken aflemnas och der utgifvas efter 166 Ridr 3a sk. per skeppund, så att en förlust af 2| till 27^ R:dr Banco på hvarje skeppund uppkommer för Staten, utom den på tillverkningen bestådde afbränning, som utgör 7-! procent af kopparvärdet. Kongl.
Man tiger dervid med det sanna förhållandet att sådant skett på bekostnad af embetsoch tjenstemannens utkomst lill största delen, och, till den återstående, på de icke hemmansegande medborgarues, hvilka få genom ökad bevillning tillsläppa de icke gifna ersåtlningarne. Utsk:s betänk. Litt. Komiterade erkänna föreg:de Ständers yttrande deri, att vilkoret för möjligheten af Statsverkets öfvertagande af dessa räntor och tionden är att räntegifvarne afsäga sig sin rätt, att utgöra så väl räntorne som tionde in natura. Att för den händelse räntegifvarne förklara sig icke frånträda deras rätt till räntornas och spannmålens lefverering in natura, de hitills gällande föreskrifter till deras kraft och verkan fortfarande bibehålies, men der räntegifvarne ingingo uppå att med penningar efter markegångs-pris ut - 38 Den 1 Augusti. göra all spannmål och öfriga hemmans-räntor, medelpriset borde bestämmas för fem år efter medium af sednast förflutna tio åren (pag. 106 i komiterades betänk.). K. M., sora likaledes betraktade såsom ett oeftergifligt vilkor, för ej mindre den föreslagna ränteförenklingens tillvägabringande och indelningarnes öfvertagande af Statsverket, fann sig på grund häraf och ulan omgången af de skattskyldiges hörande, desto häldre böra till R. St:s bifall öfverlemna komiterades i omförmälle hänseende afgifna förslag, eller alt så väl linndén som de uti liemmansränlan ingående persedlar ovilkorligen borde lösas med penningar, efter för fem är i sender bestämdt pä föregtde tio årens medelmarkegång grundadt pris, som de förändringar, i afseende på sättet och tiden för markegångens bestämmande, hvarom K. M. särskildt nådigt förslag afgifvit, skulle lemna all erforderlig säkerhet, all någon förlust, vare sig för räntegifvare eller räntetagare, genom upphörande af räntornas leverering in natura, icke uppkomme. Första medelpriset skulle likväl fastställas endast för åren lill och med 50.
St:s beslut rörrde Bankens rörelse och förvaltning, hvarom banklagen icke omförmält någon grund, så har lian dertill, i den mån han finner ”rätt och sanning” i fara samt vrångvisa och orätt på vägen att taga öfverhand, en obegränsad rätt enl. 16 § Reg.F. Det vore således en oförlåtlig brist på kunskap om vår grundlag af Konungens rådgifvare, om de tillstyrkte honom åberopa banklagen eller den nu föreslagna und. skrifvelsen såsom vehikel för en magtutöfning, som der ingalunda kan sÖkas, men sorn finnes i ymnigt mått i förutnämnde grundlags-;. Detta hafva ju R. St. vid denna riksdag öppet tillstått, då de godkände Bancooch LagUtsktnS förutnämnde betänk., rortde ifrågastäild ny lagstiftning för Banken enligt 87 §. Det borde således vara en måtta pä misstänksamhet och ”farhåga för nya K, pro - Pen 4 Maj f. m. 33 pvoposir” i anledn. af reglementets öfverlemnande, äfvensom det torde finnas, att de förespeglade hindren för R. St., uppkommande genom påföljden af den ifrågavar. und. skrifvelsen, reducera sig till platt ingenting. Jag kan icke föreställa mig någon annan påföljd af hemställningen, då, så vidt jag vet, banklagens grunder blifvit iakttagna, och alla vidare frågor om nya creditiver torde afböjas, än att K. Mantingen svarar ungefärligen så: Vi finna öfverensstämmelse af b:coreglementet med banklagen icke vara förbisedd och vilja i nåder anbefalla promulgerande af vissa delar deraf; eller ock svarar Konungen ingenting, utan låter sända reglementet tillbaka.
Efter den lagstiftning, i afseende på myntväsendet, som för närvarande förefunnes, ansågo kommitterade, att med skäl icke kunde och borde befaras, att så beskaffade åtgärder hädanefter komme alt vidtagas, helst påföljderna deraf nu mera än förr lage i öppen dag och allmänna intresset således kunde vaka öfver myntvärdets upprätthållande; det vore alltså, enligt kommitterades åsigt, egentligen blott den förändring, hvilken blefve en följd deraf, att växande penningetillgångar möjligen nedsatte penningens värde, i förhållande lill varorne, som i ofvanberörde hänseende kunde ingifva farhåga; men dels kunde med skäl antagas, att, enligt hvad erfarenheten gifvit vid handen, tilltagande odling och industri bidraga till förökning af varutillgångarne och deraf följande nedsättning i varupriserna, så att det till och med vore ovisst, om icke en dylik nedsättning kunde öfverstiga den förra, dels äfven vore naturligt, alt en förändring af förstnämnde beskaffenhet, derest den verkligen komme alt inträffa, måste ega rum så långsamt, att, om man än antoge möjligheten deraf, alt grundskatterne, derest de voro i penningar bestämda, sålunda successivt blefvo nedsatte under de belopp, hvartill de skulle hafva uppgått, så framt de fortfarande funnits i persedlar bestämda och lösningspriserna af varuvärdenas omvexling beroende, en dylik ned - 12 Stals-Ulsltottels Utlåtande, N:o 242. sättning blefve snart sagdt omärklig. En icke ringa del af ordinarie räntan utgjordes dessutom redan för närvarande med bestämdt penningebelopp, och i afseende på alla de räntor, ifrån hvilkas utgörande befrielse, i följd af andra onera, åtnjötes såsom af rusthåll, gästgifverier m. m., vore möjlig förändring i beloppet för staten likgiltig.
Befaller ers nåd något? Hennes nåd är orolig för ers nåds hälsa. Säg henne, att jag mår väl och beder henne gifva sig tålamod. Huru befinna sig barnen? De hafva ätit en smörgås och sofva redan. Godt, vi böra snart få sikte på svenska vallen. Fartyget tog en törn för en timme sedan? Briggen lofvade för tvärt, seglen backade, en kanon tog öfverhalning. Det är öfver och ingen fara. Huru gammal är du? frågade presidenten, som nu hade god tid att tänka på allt. Jag var tretton år och ett halft, när ers nåd sade till mig: Du får läsa! Således snart sexton år. Hagar, det är tid att du får ett tillnamn. Hvad vill du heta? Hagar teg. Det var samma fråga hon engång ställt till sin bror; det var lifvets adresskort, namnstämpeln, som engång skulle tryckas på framtidens hvita blad. Och hon hade velat svara, som brodern svarade: kalla mig Ingen! Men hon svarade efter en stunds tvekan: Ers nåd vet det bättre. Jag är hemma från stjärnorna. Du har ett mödernearf, återtog presidenten. Låt se ... om du skulle kalla dig Ring ... Hagar Ring? Jag vill tänka därpå. Godnatt. Sedan Hagar framfört budskapet att hans nåd befann sig väl, tog hon sitt nattläger på golfvet utanför barnens dörr med den våta läderkappan under sitt hufvud. Briggen fortfor att kränga, och taklampan, som följde dess rörelser, spred ett flämtande, oroligt sken i den mörka kajutan. Den trötta flickans tankar domnade bort, och snart låg hon försänkt i ungdomens lyckliga sömn, Lethes glömska, där alla sorger försvinna. Fram mot morgonen begynte gycklande drömmar sin vanliga lek. Hagar var åter ett spån, som flöt i det vida hafvet. Våg jagade våg i ändlösa rader och öfversköljde henne med skum. Än steg hon högt mot himlen, än låg hon åter begrafven i djupa dalar, värnlös, viljelös, maktlös, vågornas byte. Om hon dock kunde gripa fatt i en klippa, när hafsfloden gick förbi, en klippa, en köl, ett flytande vrak! Hon behöfde ett fäste. O, hvar fick hon ett fäste i vida världen?
Banko. ll;dr sk. r:st Jern: gjutet: ter af 1 skeppunds vigt och derunder till 1 i skepp:d 7 C stäp. v. j och med i skepp:d 2 — smidt eller valsadt: stångplatt, | tum tjockt och deröfver, under 12 tums Lredd och öfver | tyras fyrkant ( 1 skepptd 7 4 \ stäp, v. ) smältstycken f 1 ekepptd 7 ^ stäp. v. j 4 — Jern skrot, gjutet, smidt eller valsadt, derunder inbegripne sönderslå gne eller eljert för sitt ändamål obrukbare kanoner, bomber, mörsare och kulor . 1 1 skcpp:d 7 1 stäp. v. f 2 Koij träd1 läst 40 — Koppar: C 1 skepp:d 7 rå- 18 36 ( stäp. v. j gårad . a • . t 1 skepp:d 7 \ stäp. v. / 32 — Kopparskrot j eller gammal och brukad koppar samt kopparaska ( i skepp:d ) (. stäp. v. f 16 32 / Lumpor 1 lisp. —-— 12 Malm, rå och omält, i införselstarifen eller den dervid fogade särskilta varuförteckning ej specificerad fnr u Metallerj sammansatta: 1(31 13. oarbetade, alla slag ( 1 skepp:d 32 skrot, samt gammal och brukad metall, sam\ stäp. v. j mansatt, alla slag t 1 skepp:d 7 X stäp. v. j 16 32. — Spillning, affall och spån, ej specificerade , . 100 Rrdrv. 10 — 44 Qvantitet för tullbcräkningen. Utförselstull, Bauko. Tjärbärma eliev vraktjåra ...
Det har blifvit sagdt, att vi ej borde här få tala om åklagaremagteus uppdragande åt Just.ministern derföre, att den Den 6 October f. ra. 97 den saken ej blifvit af Constit.Utsk. omnämnd. E. o. Ad. täcktes dock erinra sig, alt då Constit.Utsk. föreslagit, alt Just.ministern borde vara ledamot af Högsta Domstolen, kunde Ulsk. ej föreslå åkiagaremagtens öfverlemnande till honom, såsom tillika domare; men nu, då R. o. Ad. ansett honom ej böra förblifva ledamot i Högsta Domstolen, vore det en besynnerlig inconsequens alt icke yttra, huruvida Just.- ministern bör hafva åklagaremagten. En värd ledamot har trott, att man för sina anmärkningar i detta fall borde taga till grund Hr Biskopen af Wingårds reservation. I det mesta har jag ingenting deremot; men jag bör dock fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att Hr Biskopen ansett Just.ministern böra föredraga alla grundlagsfrågor, då de till Konungens afgörande förekomma. Sådant kan jag ej gilla, och jag förmodar, att R» o. Ad. äfven skall finna olämpligheten deraf. Om frågan angår en förändring af grundlagens stadgande om indelningsverket, måtte det vara lämpligare, att departementscheferna för Rikets försvar hos Konungen föredraga frågorna örn förändring i denna del af krigsväsendet. Anginge den R. St:s rätt att granska allmänna räkenskaper, måtte det vara lämpligare, att chefen för Drätselverket, än att Just.ministern föredroge ärendet. Om frågan rörde förändring i Konungens rätt att nämna biskopar eller kyrkoherdar, borde det väl snarare vara chefen för Ecclesiastik-departementet än Just.ministern, soln dermed befattade sig.
Han skaffar nog fångar ändå i sitt ställe, hvilket synes solklart deraf, ait Staten i fångvård redan påkostat 716,000, och tros ännu behöfva 50,000, så att hela fångvården, blott för della år, stiger till 766,000 R:dr B:co, en fångvårdskostnad, sorn, jern niord med folknumern, icke torde hafva sin like i hela vida verlden, och sorn icke obetydligt öfverstiger hela bränvins-bevillningen, blodspenningen, hvarför staten säljer den ena brödren till den andra. Ekonomi betyder en reglering om hus, att dessa må inrättas ändamålsenliga för loflig och nyttig verksamhet. Är väl denna bränvins-sladga ett nationen värdigt tempel, der en vis, menniskoälskande och rättvis, med ett ord, en fosterländsk anda kan inflytta, bo trefligt och verka med godt samvete. Man invänder: del moraliska får i en ekonomisk lagstiftning icke för mycket tagas i betraktande. Hvad! skall man då aldrig kunna länka sig civilisationen under annan bild än spindeln och nätet? Och har denne intet annat svar till det oförfarna hjertat, sorn, upplilvadt af ett förföriskt solskimmer, surrar omkring och fastnar i något af de å alla sidor omgifvande, fina, men starka, locknät, när lian gripes af spindelns klor och våndas under dödskampen, har, frågar jag, vår upplysta tid intet annat svar åt den olycklige än: ”hvad kommer det mig vid.” ”S-k v lie sig den sig ej bättre föresåg”; då måste man väl tillslå, alt andan af vår beprisade bildning är en grym ande, och lyckligare vore att bo i en ödemark eller bland viklar, än i ett eivilieeradt samhälle. Det vore ju chris t.lig t alt sopa bort dessa locknät tillika med spindeln, den kallå, grymma egoismen; det vöre i sin ordning att upplysningen åloge sig denna städning. Detta klefve ock ekonomiskt; ty ett borgerligt välbefinnande kan icke tänkas, än mindre förverkligas, utan ett sedligt.