Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill visst icke bestrida eller ingå i den frågan huruvida de, som till följd af skiften få utflytta, kunna äga något ailspråk på understöd ifrån Statens sida, men jag tror icke att de äga anspråk på understöd ifrån R. St:s Bank. Banken får nog lemna understöd ändå, genom bedrifvande af en lånerörelse, som för densamma är fremmande. Jag har derföre trott, att om vid något tillfälle sådant som detta, man kunnat befria Ranken derifrån, skulle det i min tanka vara en vinst. Den summa af 80,000 r:dr b:co, som är i fråga är visserligen ganska obetydlig, men jag tror det förslag, sora Utsi;, framställt, förer oss in på en riktigare väg och har derföre biträdt detsamma. Jag har anledn. att tro, att så väl vår Bank, som andra auktoriteter, som hafva befattning dermed, hafva mycket svårt att kontrollera huruvida dessa skiftesoch odlings-lån verkligen utgå till det ändamål, som dermed varit afsedt. Om man ser i BankoReglementet, så finner man att det uplages af några sidor med föreskrifter huru dessa lån skola användas, samt huru kontrollerna deröfver skola vara. Alla dessa complicerade förhållanden äro för mig ett skäl att anse Banken vara befriad ifrån deltagande i dessa odlings - Den 12 April e. m. 353 odlings-lån. Riksg:s-kont. må från andra håll bereda medel lill ett sådant understöd om man anser alt detsamma bör af Staten lemnäs men Banken bör derifrån vara fri. Jag anhåller om bifall lill betänk. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag tror icke att Slaten i allmänhet har någon skyldighet att hålla nationen tillhanda några kapitaler för det ena eller andra ändamålet, men när Staten genom sin Bank kan göra det ulan olägenhet, så må det gå. Nu är förhållandet det, alt denna fond har blifvit tillskapad, och de skäl, som kunna anföras för den saken, äro de, som Frih.
Herr 6 Biskop Rosenstein anmälde, at, sedan J urv nu blifvit antagen i Tryckfrihets mål, ansåge han högst vigtigt at alla stadganden i anseende till brott som i Tryckfrihets lagen förekomma, och dervid allmänna lagen åberopades i stället för särskilda föreskrifter i hvart fall öfversåges, hvilket han önskade at någon af de ledamöter som gjordt lagfarenheten til hufvudsak, behagade betänka. Remitterades til beredningen. Uppå derefter gjord motion af Herr Borgmästaren Vilberg, beslöts at denna beredning, som nu fått ökade göromål, skulle förstärkas med en ledamot af hvart stånd hvartil genast utvaldes Frih. Cederström Jacob, Herr Biskop Rosenstein, Herr Lagman Nensén, och Riksdagsmannen Ericson. Utskottet afträdde på Beredningar. In fidem G. A. Silverstolpe. Se bilaga 7 till förevarande protokoll. 2 R. o. A. godkände utskottets mein. av den 30 juni. Ståndet inhämtade »med tillfredsställelse» såväl utskottets Utlåtande över J. 0:s förvaltning av »detta vigtiga kall» som »dess anmälan rörande Embetets vigt och nytta». 3 Med* anledning av borgarståndets förslag av den 22 juni till tillägg i § 3 riksakten vidhöll bondeståndet sitt redan givna godkännade av densamma. 4 Silverstolpes egenhändigt skrivna förslag är såsom bilaga n:o 24 fogat till protokollet. Det avtryckes här nedan efter det förevarande pleniprotokollet såsom bil. 8 vid förevarande protokoll. 5 I marginalen: N:o 25. — Rosenschölds förslag saknas bland bilagorna. Förslaget gällde utsträckning av motionstiden. Denna punkt är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 914. 680 Bilagor till protokollet den 3 Juli 1815 1. Utdrag ur Prästeståndets protokoll den 12 juni 1815. Den 3 Julli N:o 10 Utdrag af Protocollet, hållit hos Högvördiga Preste-Ståndet, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 12 Junii 1815.
Och genom hvilka medel kan detta mål säkrare vinnas, än genom den politiska upfostran kommunal-instilutionerna skänka, genom all, under Statens upsigt, åt de uti kommunerna förenade individerna öfverlemna vården af deras egna behof och interessen, hvilka just emedan de äro deras egna, med förtroende åt deras omsorg kunna anförtros, och under behandlingen utaf hvilka de skola lära sig den aktning för lag och andras rått, genom hvilken deras egen betryggas, samt den omtanka om det varande, den försigtighet och mogna pröfning af hvarje förändring, hvarförutan ekonomiska förluster sällan kunna undvikas. Med en sålunda upförd statsbyggnad, med nyssnämnde, om jag så får uttrycka mig, lägre omvårdnad åt kommunerna öfverlemnad, och åt Statsrepresentalion förbehållen omsorgen om de högre, allmänt intresse-omfattande frågorna, tror jag, att icke allenast framtiden med trygghet kan emotses, utan äfven mången fara för ögonblicket afvärjas. Hvad är nemi. orsaken, att de stridsrop på samhällsreformer, som under närvarande lid höjas, hos massorna finna så mycken samklang, alt dessa så gerna ansluta sig till svärmande och halllösa theorier, hvilka rörande samhällsbyggnad och statsrepresentation utkastas? Huru kan man förklara kärleken till theorier, hvilka den obildades förstånd icke mägtar fatta, den varma sympathien för institutioner, hvars högre ändamål oftast äro främmande för massornas, så väl tanke som interessen? Förklaringen ligger enl. min öfvertygelse, uti den hägring, som af svärmare, af Demagogen, frammanas, en hägring, som, jemnande alla missförhållanden, ljusnande hvarje olycka, hvart elände, uti den i representationen nedlagda politiska jemnlikheten visar den trollformel, som kan upfylla hvarje önskan, afhjelpa hvarje behof. Att hägringen är en villa är väl sanni, men lika mägtigt berusande qvarstår han dock, enär han icke utaf förståndets, utan utaf förhoppningarnas öga betraktas.
Prot. 1840. 4 Sami. 1 Afd. 4° Haft. 3 Stats-Utskottets Utlåtande j IV.-o 11g. utröndt och, så vidt och möjligt är, styrkt blifvit, att icke den ringaste tillgång för dessa fordringars godtgörande till större eller mindre del finnes att påräkna; börande Fullmägtiges i detta afseende vidtagande beslut, tillika med de skäl och omständigheter, hvarpå hvarje sådant beslut sig grundar, underställas Rikets Ständers Revisorers serskilda granskning och bedömande, hvarefter dessa af Revisorerne jemväl medgifna afskrifningar må i Disuontverkens räkenskaper verkställas. Stockholm den u STOCKHOLM, HOS L. J. HJERTA, 1840. Stats-Utskotlels Utlåtande, JV',o 120, I Ank. till Exp. Utsk. den 16 Maj, kl. 1 e. m. Utlåtande, angående Lands-Kamereraren, Kammar-Rät ts-Rådet S. Lindbergs ansökning om befrielse från all ersättningsskyldighet i och för Kronofogden Häftings balance. (1. A.) Sedan, med anledning af f. d. Lands-Kamereraren i Hallands län, numera Lands-Kamereraren i Wermland, Kammar-Rätts-Rådet S. Lindbergs hos Kongl. Majit i underdånighet framställde och lill Stats-Utskottet vid sistlidne Riksdag i Nåder remitterade ansökning, att af gunst och nåd vinna eftergift af den, genom Kongl. Maj:ts Utslag den i4 Maj 1834> honom ålagde betalningsskyldighet för en summa, stor 8,564 R:dr 5 sk., åtgörande en del af den balance, numera aflidne Kronofogden i Halmstads Fögderi J. II.
Några bland Högvördiga Ståndets Ledamöter hafva nemligen yrkat, att skyldigheten bör i det utslag, som bestämmer det verldsliga straffet, uttryckligen ådömas; hvaremot andra ansett tillfyllest om domaren i utslaget intager en erinran i denna del med åläggande för den dömde ali, efter undergånget verldsligt straff, infinna sig hos själasörjaren för att förmanas, i enlighet med hvilken åsigt, det blifvit hemstäldt, om icke föreslagna författningen ifrån och med orden »må ej af den heliga Nattvarden» etc., kunde erhålla denna lydelse: »åligger det att, sedan han eller hon utstått sitt verldsliga straff, inställa sig hos sin själasörjare, för att, efter erhållen förmaning, låta sig i närvaro af två eller tre bland de äldste i församlingen enskildt skriftas och aflösas, och må han eller hon, innan detta skett, icke komma i åtnjutande af den heliga Nattvarden; skolande erinran härom pä grund af detta lagrum alltid i domarens utslag intagas»; hvarjemte man yrkat att presterskapet matte berättigas att för brottslings -inställande, derest lian ej godvilligt sig infinner, erhålla handräckning af kronobetjening, då sådan äskas; alt underdomare måtte vid ansvar åläggas att å landet efter slutet af hvarje ting och i staden så fort ske kan meddela vederbörande presterskap förteckning pä deni, som blifvit dömde för brott af ifrågaställde art, enär presterskapet eljest ej kunde känna hvilka borde afhållas från Nattvarden; — att det måtte blifva dem, sorn dömas till längre fängelsestraff, tillätet att i fängelset undergå försoningsakten, derest de, för åtnjutande af Nattvarden, sådant önska, Lag-Utskottets Utlåtande, JV? 48 29 hvilket enligt förslaget ej kunde ske; samt slutligen att presten måtte få tillkalla de ledamöter af församlingen, som böra närvara vid omför malde akt.
Den a punkten angår ett lån ur PassevolanceCassan; det var ej allenast för io år, som räntan återfordrades för en Cassa, som nu är otillräcklig, utan för hela 18 år var det, sorn räntan ej var betald, ehuru den ej lagligen kunde fordras för så lång tid. Efter sådane facta hemställer jag, om det kan vara skäl att afslå det af mig framstäldte förslag. Hans Excellence Herr Grefve Mörner: Ehuru jag ej tror pröfning af enskilte mål kunna blifva föremål för Ridderskapets och Adelns öfverläggningar, anhåller jag dock, att Herr Ribbings förslag må blifva hvilande på bordet, på det jag må komma i tillfälle att upplysa rätta förhållandet, enär jag nu omöjligen kan vara derpå beredd. Grefve Horn: Det är visserligen obilligt att påstå, det StatsRådets Ledamöter skulle kunna i minnet bevara alla de mål de öfver varit, synnerligen som SlatsRådsplatserne tycks vara Embeten för lifstiden åt denuvarande Ledamöterne, och försy - Den »B Januarii f. m. nen, om den i andra fall mot dessa Ledamöter varit styfmoderlig, tyckes, hvad lifstiden beträffar, tillåta den blifva ganska lång. Då Grefve Mörner försäkrar att alla mål, sorn angått förvaltande Verken, blifvit hos Kongl. Maj:t handlagde, har Herr Grefvens minne varit felaktigt, ty i annat fall äro de upplysningar, Herr Ribbing och jag i KammarRätten erhållit, falska. Hans Exccllence Herr Grefve Mörner har begärt Herr Ribbings förslag på bordet, för att i det citerade målet få lemna några upplysningar; möjligen kunde Ridderskapet och Adeln bäst erhålla dem af KammarRättens här närvarande President. Herr Rosenblad, Bertlhard; Erfarenheten har visat, att då man aflägsnar sig från ämnet, aflägsnar man sig äfven från resultatet. I 90 §, RegeringsFormen står:
Jag tycker just om när det faller ned i pannan på dig.» Nina satt som om hon suttit på understol och fann nöje i allt hvad han sade. — Det var icke alls det samma, som när hennes väninna, Hilda Lindeman, satt och utgöt sig öfver henne i en beundran, som liknade smicker. — Allt hvad han sade, sade han ju derför att han älskade henne. Hon gjorde honom lycklig, hon var för honom allt hvad hon ville vara. Andra dagar kunde hon längta så efter honom, att hon fram emot aftonen var i ett fullkomligt febertillstånd. När hon då hörde hans steg, gömde hon sig bakom en af portièrerna och lät honom stå några ögonblick ensam och förvånad och se sig omkring, — och så flög hon ut och kastade sig om hans hals. Hur de kunde tala med hvarandra, skratta och skämta många timmar i rad, och hur lätt de kommo från det allvarliga till det glada, från affärerna och in i kärleksförklaringarna. Allt gick så naturligt och omvexlande som ett rinnande vatten. Ofta, när hon väntade på honom, brukade hon sätta sig vid flygeln och spela. Hon hade icke mycken färdighet, och hennes repertoir var icke stor, men hon spelade icke för att låta höra sig; hon spelade för sig sjelf, musiken var hennes vän, som hon talade med tills hennes älskare kom. En afton, då hon satt vid flygeln i trädgårdssalongen, kom Tofte in så sakta, att hon icke märkte det förr än han stod alldeles bakom henne. »Du kan ju spela», sade han med glad förvåning. Nina gaf till ett litet utrop och släppte tangenterna, som om hon hade gjort något ondt. »Det är ingenting», sade hon. »Det är bara för mitt eget nöje.» »Men det lät så vackert, spela det en gång till», bad Tofte. Han satte sig hos henne, helt nära henne, medan hon spelade ännu en gång, men hon var litet förlägen och spelade icke med samma frihet som nyss. »Tycker du om musik?» frågade hon ännu medan hon slog de sista ackorden. Hon var rädd för att han skulle tala om hennes spel. »Om jag det gör!» sade han. »Det är för mig det bästa af allt — af allt, förstår du!» »Håller du mera af musik än af mig?» frågade hon och slog armarna om hans hals. »Det tror jag inte», svarade han.
Härförutan anser Kongl. Majlis Befallningshafvande sig höra i underdånighet här tillkännagifva: att, med Kongl, Maj:ts Nådiga bifall, och genom Dess Befallningshafvandes försorg, ett Bolag af enskildte personer, å* 1829 börjat samt sistlidet år fulländat byggnaden af en, alltför länge saknad och högst behöflig, i38 alnar lång och på säkra stenkistor hvilande, Trädbro öfver Flottsund, i gränsen emot Stockholms Län, hvarigenom landcommunicalioneii orterna emellan blifvit mycket lättad och de där ofta inträffade olyckshändelser för framtiden afböjde, utan att segelfarten genom Sundet dymedelst försvårats; Varande till detta ändamål 12,875 R:dr Baneo sammanskjulne af Actie-ägarne, som deremot blifvit i Nåder berättigade att uppbära en viss, emot räntan å Aclie-Capilal dock ingalunda svarande, afgift för öfverfart å Bron, hvilken, med Kongl. Majtts Nådiga tillåtelse, benämnes Prins Gustafs Bro; Att, genom ny, af Kongl, Maj:t i Nåder gillad, Organisation af Länets Rotehållares vid Uplands Infanteri-Regemente, så kallade Enöres-Cassa, Rolehållarne blifvit i det närmaste befriade från de med Recriiteringen följande kostnader, hvilka nu af Cassan godtgöras, hvarjemte en särskilt Gratifications-fond blifvit med denna Cassa förenad, från hvilken fond afskedade välförtjente Soldater samt sådanes nödlidande Enkor och barn årligen åtnjuta underhålls-medel till ett belopp af ungefär 600 , R.-flr Banco; Alt inrättning af ett Bolag till vinnande af ersättning för den skada å lösegendom, som eldsvådor å Landet åstadkomma, blifvit Länets Innevånaie af Kongl. Majrts Befallningshafvande föreslagen, men hvilket älende dock icke ännu hunnit att till slutligt afgörande hringas; Att -Länets Landlhushållnmgs-Sällskap årligen, från och med i83f, kostnadsfritt utdela omkring 200 st.
Exp. Ut sk. Förslag till und. Skrif vN:o 85? 86- 135 Med tillämpning af dessa allmänna grunder, oell då, genom den af Directeuren Stephens redan hållna undersökning, är tillförlitligen utredt, att en mängd af de på Gottland befintlige kärr och mossar eller myror äro af god jordmon och kunna med fördel aftappas, hafva Mikels Ständer beslutit, att, med iakttagande af alla ofvanberörde vilkor för åtnjutande af understöd till vatten-aftappning från större odlingsbara trakter, nemligen kostnadsförslags och arbetsplans upprättande, desammas företeende till E. K. M:ts Nådiga pröfning och godkännande, samt säkerhets ställande för kostnadens återbetalande, delegarne uti ifrågavarande på Gottland befintlige odlingsbara lägenheter må vara berättigade att af Nionde Hufvudtiteln, och i mon af dess tillgångar, på förut stadgadt sätt, få åtnjuta bidrag till verkställande af nämnde lägenheters aftappning. Hvilket sålunda vidtagna beslut Rikets Ständer få till de åtgärder, E. K. M ., så väl i afseende på detsammas verkställighet, som kungörande, kan i Nåder pröfva nödige, härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Ådeln d. 4 Junti 1829- Preste-Ståndet d. 9 £ Borgare-Ståndet d. 9 Bonde-Ståndet d. 1% — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angå - 196 Exp. Ut sk. Förslag till tind. Siri/v. N-o 86. ende förberedande åtgärder för sjön JEenerns sänkning. S. A. K. Vid i823 års Riksmöte hafva Rikets Ständer, i afseende på då förehafd fråga om angelägenheten af åtgärders vidtagande till sjön Wenerns sänkning, hos E. K.
Älskvärd, trohjärtad och god som Sundberg var — då liksom hela sin långa lefnad igenom — • hade han förvärfvat sig sina kvinnliga kamraters varma systerliga tillgifvenhet, och flickorna undrade mycket, huru » Kalle » tog sig ut som militär och hur han hade det på » Galet ». Till sist mognade hos tre af flickorna beslutet att hälsa på därute. Men enligt den tidens sedvanor kunde ej gärna tre unga flickor ensamma begifva sig in i ett beväringsläger, hvadan de vidtalade unge auditör Blanche att vara deras ledsagare och » skyddsängel ». Och så hände sig, att beväringsynglingen Kalle Sundberg en vacker eftermiddag, där han i kronans kläder larfvade omkring i kronans läger, fick besök af Jenny Lind, Mina Fundin, Elma Ström och August Blanche. Att glädjen öfver besöket blef stor, behöfver väl knappast sägas. Då hemfärden skulle anställas, var det redan fullständigt mörkt, men August fick Jenny och Mina en under 1898 Hvartenda hjärta Bär i sitt s k ö t e En värld af tankar I mänskobarm. Zakarias Topelius. hvar arm, medan han samtidigt trakterade sin medhafda guitarr; Elma höll honom i rockskörten, och så gick det muntra tåget fram öfver det mörka gärdet, marscherande i takt och sjungande » Vikingasäten, åldriga lundar » under guitarraccompagnement. Eftervärlden endast önskar, att fonografen på den tiden varit uppfunnen och placerad någonstädes i närheten, där d e n n a kvartett drog fram. T o r e Blanche har eljcs, vill jag minnas, någonstädes skildrat denna lilla glada episod. Den varma vänskapen mellan Jenny Lind och Mina Fundin slöt först med den förras bortgång ur tiden. Fröken Fundin var under sex veckors tid sin världsberömda förra kamrats gäst, medan fru Jenny Lind-Goldschmidt ännu bodde i Altona, och hon var flere gånger anmodad att tillbringa några veckor i hemmet i England, men den långa färden öfver hafvet afskräckte alltid den inbjudna.
Siats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens Betänkande!!, Memorialer och Utlåtanden i fråga om sättet för undsättningsskuldernes liqviderande i Skaraborgs Län. XXVI. B. 404. XXVII. A. 47. XXXVII. E. 27U — i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition, i afseende på Ekeskogarne i Riket, jemte flera i detta ämne väckte enskilde Motioner. XXVII. B. 220. XXVIII. A. 178. xxxiii. U. 475. XXXV. A. 274. XXXVIII. E. 124. — angående Vacance-afgifts erläggande till Krigsfonden af de Rustoch Rotehållare vid Båtsmanshållet j hvilkas Båtsmän under krig afgå. XXVIII. B. 114. XXIX. Å. 13o. XLVII. U. 358. XLIX. 177. L. A. i 52. LVI. E. 45, — med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående hästars posterande, i stället för manskap, af Extra Roteringsskyldige. XX VIII. B. 114* XXX. 37. A. 149, 165. XXXVII. E. 273, — med anledning af gjord anhållan, att ert del Socknar inom Åkerbo Härad skulle få underhålla Grenadierer, i stället för Hussarer under LifRegemeiits-Brigaden. XXXI. B. 67. XXXII. A. 233, — i anledning af gjord anhållan om anslag af allmänna medel till en canals och flere 35* 548 nya communications-vägars anläggande inom Stora Kopparbergs Län. XXXI. B. 67. XXXII. A. 233. Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med anledning af framlagdt förslag om en Jernrailvägs anläggande mellan Sjöarne Wettern och Bjelmaren. XXXI. B. 67. XXXII. A. 234.
Tullnären talade finska som sitt andra modersmål, och samtalet fördes på detta språk, likasom för att bekräfta alla onda rykten om korpvingarna under klädningslifvet. Undskyll sade den så illa beryktade flickan jag har ej mer än några minuter lediga; klockan sju är min tjenstgöring. Kan jag vara tullnären till något gagn i Stockholm? Det är så anförde Lydik Larsson ödmjukeligen med en beundrande blick på lyckobarnet att Betty är nog en husesam hustru, men år och barn, ser nådiga jungfrun, och plikt till kronan, snäfva sportler, dåliga tider ... Jag söker lediga tullnärssysslan i Åbo ... Lycka till! Ja, där som jungfru Hagar ville gunstbenäget gifva en aldrig så liten puff åt lyckans hjul för en gammal tjenares bästa, kunde väl meriterna komma i nådig frökens höga åminnelse. Nu tala de trollspråket, hviskade fiskmånglerskan åt sin granne. Ser käre far bucklan på klädningslifvet under högra skulderbladet? Begär tullnären, att jag skall tala med fröken om sysslan i Åbo? Det vore min allerödmjukaste åstundan för Bettys och barnens skull. Det går icke. Begär så gärna, att jag skall flytta Turholm till Riddarholmen! Fröken har intet att skaffa med sysslorna, och jag har intet att skaffa med frökens gunstbevis. Jag trodde genmälde Larsson, förnärmad af hvad han ansåg för ogunst och otack jag trodde, att en fattig kronans tjenare skulle vara gunstigt ihågkommen från förra tider ... Hagar blygdes. Hennes svar hade varit så kallt afvisande. Jag glömmer ej, käre Larsson tillade hon i blidare ton att ni engång varit mycket god mot mig. Det var ni, som gaf mig böcker och lät mig läsa för Petrus Luth. Hvar finnes han nu? Och lefver Cannabis? Min svåger Luth är nu prästvigd och tänker sig ut i kriget som fältpredikant. Cannabis, eller Cambis, som folket säger, fortfar att hålla skola för stenarna på Hertonäs. Har ni hört något från Kaskas torp? Intet annat, än att där finnas många hungriga munnar och bark i grytan.
Detta är likväl hvarken öfverensstämmande med den uti denna § åberopade 6 §:ii uti ansvarighetslagen för bancofullmäktige, ej heller med deli inskränkning, som i detta hänseende 1 1 §:n g moni. af ifrågavarande utlåt., i öfverensstämmelse med R. Sits redan fattade beslut, gör i den egentligen förvaltande aucloritetens, understyrelsens åligganden, nemi. alt iakttaga och handhafva gällande stadgar, föreskrifter och bestämmelser. 25 11. 3o 234 Den ig M a j e. m. Uti 12 §:n af ifrägavar. betänk, har, i öfverensstämmelse med hvad R. St. i ämnet förut beslutat, commissariernes ansvarighet blifvit inskränkt till den för egna åligganden, och den gemensamma ansvarigheten endast blifvit bibehållen der göromål eller vård äro gemensamma. Samma grundsats, som föranledt delta beslut, torde fordra dess utsträckning äfven till fullmäktiges ansvarighet. På dessa grunder och för alt gifva den inom fullmäktige varande inspeetionsfördelningen en för dess verksamhet bestämdare form, föreslås följande förändrade redaction af 8 §:n i bancoreglementet: ”Fullmäktige åligger att tillse, att understyrelsen, vederbörande departementschefer och öfrige bankens tjenstemän, vid dem tillhörande befattningar, ställa sig till noggrann efterrättelse gällande ordningar, stadgar och föreskrifter. Den speciellare utöfningen af denna tillsyn må fullmäktige på det sätt sig emellan fördela, att de upplösa sig i 3:ne afdelningar, hvardera sammansatt af en ledamot af hvarje RiksSt., emellan hvilka samtliga bankens departementer och conior förd elas, med skyldighet för hvarje afdelning att åtminstone en gång hvarje qvartal i de under densamma lydande departementer och conior anställa inspection, öfver hvars förlopp rapport bör vid fullmäktiges nästa sammanträde till prot. aflemnas. Dessa inspeetionsafdelningar böra, när fullmäktige så pröfva nödigt, hvarje heleller halfår sig emellan ombyta de departementen och conior, öfver hvilka den speciella tillsynen dem åligger. Bankens pappersbruk Tumba förvaltas utan understyrelsens deltagende af fullmäktige, under specielt inseende af en deras ledamot.” Frih.