Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. uti sin nåd. propos. menat med den ofientliga myndighet, som skulle äga att skingra folksamlingar. H. Ex. Hr Gr. Posse tillkännagaf då, på sätt som H. Ex. äfven nu gjort, det H. Ex. för sin del ansåg mest principenligt, att det skulle vara civila myndigheten, som först holde antyda folkmassan att skingra sig, och som, derest sådant funnes af bebehofvet påkalladt, ägde att för ändamålet anlita militära myndigheten. När denna princip erkännes, hvarföre skall man då begagna sådana uttryck, alt principen kan missförstås? Under uttrycket ”offentlig myndighet” inbegripes ju alla myndigheter, sorn tiro offentliga, och följaktligen både civila och militära offentliga myndigheter; och då härtill kommer, att först uti 7 §:n af lagförslaget skilnad blifvit gjord emellan offentlig civiloch militär-myndighet; så skulle man äga desto mera grundad anledn. för den förmodan, alt med offentlig myndighet i de uti föregående §§:r omnämnda fall äfven menades militära myndigheter, hvilka derföre kunna anse sig befogade att förklara hvilka folksamlingar och förefallande uppträden vore att anse såsom upplopp eller uppror. En rättelse är således i delta hänseende nödig, såvida den omnämnda principen skall göras gällande, och denna rättelse kan ganska lätt åstadkommas derigenom att efter orden ”up pm a ne då den” tillsättas orden ”civila myndighet,som härnedanföre n ä m n e s, o c h —.” Meningen blir då följande: ’’uppraane då den civila myndighet, som här nedanföre nämnes, och som då å öfverhetens ”vägnar bjuder och befaller” etc. Med den uppmärksamhet, jag fästat på detta ämne, får jag förklara, att, ehuru jag anser Gr.
Leservationer: ^k Ilr Kammarberren LosenöLrr/, L.: Dä jag medgisvit den af beredningen antagna grundsats, att i rfenns lag endast böra upptagas de allmänna stadgaoden för likvidationer man ocb man emellan, som blifva en följd ak sjelfva m^ntbestämningen, bar detta skett utan att frånträda öfvertygelse», att rättvisa, billigbet ocb L. St:rs värdigbet fordra de undantag, jag redan frän Liksdagens början, bade i tryckta skrifter ocb inom bitskotten, sökt göra gällande; bvarkörs jag anser mig pligtig att i afseende pä dem inom mitt Stand väcka motion. -Kk Ilr ^fe/srngms, D.r Ikrän den af pluraliteten bland Utskottens Ledamöter i 4 §- yttrade grundsats är jag i sä mätto skiljaktig, som jag anser undantag krän den i allmänbet fastställde Li^vidationsgrunden ej böra i något fall medgifva;, till stöd för b vilken a54 8tatsLancooell Lag-Dtsko ttenr mening jag tror mig tiar endast bebökva åberopa, att nägre sä beskaffade undantag icke viri föregående i ealisatioustillfällen egt rum. K:o 16. 8tats-, Lanlrooclr IlgA-IItsliotteng Utlätnncle mecl körslg^ till Ilg§ för kiketg 8tän6er8 Lunk.
Ridr. sk. rst Enär SädesUppIagen förnämligast bestå af oriad Spanmål, är emotstående utrymme i Stockholm på långt när ej tillräckligt , hvadan ock för ständige MagazinsRörelsen hos Private Personer hyras UpplagsRum för omkring 8,800 Tunnor Oriad Säd, derföre årligen i hyra betalts circa a,500 R:dr Banco. År I815 , då MagazinsRörelsen i Stockholm något närmade sig till den om. fattning den synes böra hafva, måste flera Magaziner hyras för tillfället, hvarigenom ej allenast HyresSumman för nyssnämnde och påföljande året 1816 uppgick till omkring 5,000 R:dr, på ett år räknadt, utan ock verkliga hinder och olägenheter ändock uppkommo, dels derigenom att Magazin ej stod att hyra då behofvet det fordrade, dels ock att de, som kunde erhållas, voro för Spanmåls förvarande mindre tjenlige. Stockholm är i alla afseenden den Ort, der Magazinslnrättningen bör - hafva dess förnämligaste SädesFörråd. Af sådan orsak synes ock Magazinsutrymme här böra ägas för ett Lager af 50 å 60,000 Tunnor Spanmål. Skulle den anstalt komma i gång, att genom Torkinrättningar få Säden Riad eller torkad, är visst det nu varande Magazins-utrymmet tillräckligt; Men kommer Förrådet att utgöras af Oriad Säd , då äuc ovilkorligen nödvändigt , att Magazins-utrymrnet blifver förökadt för omkring 13 ä 15,000 Tunnor Oriad Säd. Till Magaziners uppförande för förvarandet af ett sådant Lager, gifves den ypperligaste lägenhet vid Ladugårdslands Bränneri.
Majits nådiga sanktion, skulle 12 å 15 komministrar blott i Linköpings stift förlora till och med hoppet att få nödtorftigt bröd för sin trohet och flit. under mångårigt och mödosamt arbete i Herrans vingård. Hvad ondt hafva desse obefordrade gråhårsman, de som dragit dagens tunga och lietta, gjort, att man missunnar dem en lugnare afton, och, när solen gått ner, att de få lägga sig till hvila med det glada hopp att de käre, sorn de lemna efter sig, icke dagen derpå behöfva hos andra bedja om bröd och, när qvällen kommer, om hus. Man får icke antaga, att de, som vid den åldern äro obefordrade, äro oduglingar. Jag känner personligen gamla komministrar i mitt stift, en del med beröm godkända, andra med än godkända, än försvarliga kunskaper, goda embetsgåfvor och exemplarisk vandel, och är öf vertygad derom, att, ehuru deras namn sällan höres utom deras församlingar, skola de dock högt uppskattas af Honom, som framför alla gåfvor och alla talenter värderar troheten hos sina skaffare. Att mången vid 65 år icke vunnit befordran till pastorat, dertill äro dels våra befordringslagar, dels otur vid ansökning och val en orsak — det är icke alltid den sämste, som vid val går miste — dels församlingens och komministerns inbördes kärlek. »Flytt intet från oss, käre Pastor, heter det, vi och våra barn hålla så mycket utaf Er. När vår Kyrkoherde dör, så erbjuda vi Er hans plats.» Men, nu lefver den förre tills komministern fyllt 65 år, och dermed försVunno bådas förhoppningar. Ehuru det gifves pastorater, der en pastor med familj saknar dagligt bröd, hörer dock detta till undantagen, hvarför den nu föreslagna preskriptionstiden för ansökning till befordran egentligen trycker komminisfrarne.
TSov. 1828. g3 underdånigt förslag till Post-Taxa för Inrikes gående Bref, lämpad efter de grunder, som Rikets Ständer framställt, samt att hos Kongl. Maj:t anmäla de förändringar i Taxorna för brefporto för utrikes orter, som af omständigheterne kunde påkallas; hvarjemte Öfver-Post-Directeurens utlåtande infordrades öfver de omständigheter, sorn Rikets Ständers skrifvelse i öfrigt innehåller. Detta senare utlåtande afgifvet den 28 Febr. och föredraget den 5 Maji, hvarvid Kongl, Majit, med bifall af hvad ÖfverPost-Directeuren i öfrigt anfört, till framdeles pröfning uppsköt frågan om fribrefs rättighet för Riddarhus-Cancelliet och Rikets Ständers Cancellie-Expeditioner. Denna fråga å nyo föredragen den 8 Mars 1825, och den begärda fribrefs-räU tigheteu i Nåder bifallen. 169. Angående det, för uppköp af Spannmål, vid inträffande svårare missväxt, i Banken afsatte Creditiv. Anmäld den jo Mars 1824 i sammanhang med Rikets Ständers under N:o 212 upptagna skiifvelse om Magazins-Inrättningcns upplösning, då Kongl. Majit förklara - g4 Bil. t. Ii. St. Just. Omh:ns Emh.-Ber. d. 4 Nov. i8a8. de sig vilja vid förekommande fråga om lyftning af ofvanberörde Creditiv, använda det på det sätt, som till allmän och enskild nytta finnes säkrast befrämja det åsyftade ändamålet. 170. Angående förändringar och tillägg uti Instructionen för Bancooch lliksgäids-verkens Revisorer. Anmäld den 14 Jan. 1824, och Allmän Kungörelse i ämnet utfärdad. 171. Angående närings-friheten och dermed gemenskap egande ämnen. 172. Angående Fabriks-Gesällernas ställande under tjenstehjons-stadgan.
Alla sex fastigheterna, både de trenne hvari Banken hade panträtt och de trenne andra, som icke voro förpantade, hade genom friherre Anders Cederströms den äldre faders testamentariska förordnande, som först 1793 blef godkändt, erhållit fidei-kommissnatur, hvilken väl intetdera hemmanet egde år 1751, 12 Banko-Utskottets Utlåtande M 21. då frenne af (lern blefvo pantförskrifne lör Bankolånet. Detta tyckes hafva varit anledningen för Banko-kommissarierne att icke vidare göra några efterforskningar orri jordnaturen hos någondera af dessa egendomar, hvars förändring yäl icke då kunde för deni vara känd. Svartlösa häradsrätt beviljade härefter uppå den af Banko-kommissarierne i köpebref vet gjorda anmodan fastebref åt köparen på den del af egendomen som varit till Banken pantsatt och för Bankens räkning uppbuden och lagfaren, eller på Norra och Södra Lisma samt hemmanet Upsala. Och detta skedde i laga ordning. Men att Sotholms häradsrätt kunde, oaktadt den tydliga inskränkning uti hemuls-skyl digheten som köpebrefvet innehöll, på friherre Jacob Cederströms (och således icke på Banko-kommissariernes) begäran bevilja honom laga uppbud och fasta på de 3:ne icke pantförskrifne hemmanen Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen utan att infordra förre egarens åtkomsthandlingar, lärer väl icke kunna förklaras annorlunda än såsom ett åsidosättande af föreskriften uti Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, hvilket ingalunda kan läggas Banken eller dess Kommissarier till last.
1806 och 1808 årens decreter voro till sin verkan förfallne intill 1810; och således kunde 1809 colonialvaror införas i Preussiska hamnar. Då fartygen inkommo, skedde förbudet. Detta är det enskilda förhållandet, som jag trott mig böra nämna, då derom uppstått fråga, ehuru jag blott talat om den allmänna principen. Grefve von Plåtens framställning har likväl öfvertyga,t mig, att saken är af mindre vigt, emedan en köpman är* skylldig att skaffa sig underrättelser; men jag frågar, om det icke kunde hända, att en köpman ej kände förbudet. Hvad edgången åter angår kan jag alldrig sätta 1 fråga någon list, emedan så da tre saker äro så bekanta för alla handlande på orten, att icke någon Handlande för några tusende R:dr, skulle underkasta sig att gå en ed, som hvarje hans med-köpman kunde bevisa vara falsk. Jag vill likväl visserligen ej vidare påstå Dea 25 November e« nu 535 saken, om den ej anses riktig. Det,Sr blött klart för mig, att derigenom uppkommer orättvisa mot enskilde redamanter, För öfrigt instämmer jag i hvad Grefve von Rosen yttrat att terminen måtte bestämmas till den 19 November 18jo, då öoritinental-systemet Lief 1 all sin kraft gällande. Grefve Cronstedt.' Jag får fortsätta Grefve von Rosens beiättelse, för alt gifva en grund för motsatsen af de slutsatser Herr Hjerta velat draga. Alla kände, att Caffe' och Såcker vore förbud ne. Var förhållandet sådant, att man skickade fartyg till cmtinenten, där de i connivence med ägaren condemnerades och var*rne såldes på öppen auction för ägarens räkning. Jag har sjelf fört en sådan ConVoy af colenial varor öfver till Pommern. Jag har blott velat anföra delta för alt vi • sa, att Köpmännen kände foi hållandet. Då jag i förmiddags bestridde den grundsats, i följd af hvars antagande närvarande Öfverläggning äger rum, trodde jag ej, att man så snart skulle utsträcka sina anspråk så vida, som nu skett.
Den 21 December e. m. 269 I n :o Läggande till handlingarne af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: Stats - Utskottets: Öfver en del af 1820 och 1822 årens Revisions berättelser örn Allmänna MagazjnsInrättningens förvaltning; i afseende på det af 1822 års Revisorer klandrade inköp för Allmänna Magazins-Inrättningens räkning af den så kallade Eldqvarnen här i hufvudstaden; angående regleringen af Riks-Statens tredje Hufvud-Titel; och angående de för Beklädnaden vid Nerikes Regemente anslagne Hemmans-Räntorne. Statsoch Banco-Utskottens: Angående stadgande af ny praescriptionstid för sådane f. d. Filial-Discont-Inrättningarnes skulder, som icke inom den förut bestämda praescriptions-tiden blifvit tili inlösen uppvisade; och angående Herrar Fullmägtiges i Banken och Riksgälds-Contoiret åtgärd, i afseende på den af Riksens Ständer utsedde Justitiae-Ombudsmannens Efterträdares inkallande, att Justitiae-Ombudsmans-Embetet emottaga. Statsoch Oeconomie-Utskottens : Om utgörandet af Stora Barnhusets i Stockholm anslagne Krono-Tionde. Bevillnings-Utskottets : Angående det å brandförsäkrade hus i Städerne och Bruksegendomar föreslagna vär - 270 1Jen 21 December e. m. deringssätt; och rörande den af Städerne utgående Salu-Aceisen och dess upphörande. LagUtskottets : Om Stiftande af en Lag i afseende på förbrytelser, begåilgne af åhörare inom RiksStåndens Plena och Plena Plenorum; angående skyldighet för Gäldenär att sin skuld med arbete aftjena, m, m.; och angående yrkad ändring uti Kongl. Brefvet d. 6 Maji 1767 samt Kongl. Förordningen d. 3i Julii i8i5. Lagoch Oeconom te-Utskottens:
Då man synes hysa så mycken fruktan för trätgirighetens tillväxt, genom Härads-Rättens tätare sammanträden, borde man deremot, i Tingsställets större aflägsenhet, snarare finna ett correctif, än någon ting skadligt, Atmindstone har Utskottet ej kunnat med denna fruktan förlika den farhåga, sora tillika blifvit yppad, att trist pä Parter skulle kunna nedsätta Tings-förrättningarnes solennitet, och brist pä Rättegångar göra Sessionen öfverflödig. Utskottet, för sin del, är öfvertygadt, att några mils resa ej kan afhålla den , sorn har verkligt fog att utkräfva sin rätt, från begagnandet af denna lagliga förmån, men att äter ingen i otid, eller utan laga skäl, skall söka sig sak, då han icke utan besvär kan den Tora, All den högti lighet förrättningens vigt fordrar och Sorn hittills ägt rum, skall visserligen äfven hädanefter vara bibehållen, De tvänne Sessionerna , Vinter och Host, börjas med Gudstjenst; och Rättsökande komma dessa första Sessions* dagar troligen icke att saknas, då antalet af mål, efter feriernas förlopp, naturligtvis mäste vara stör» Den 17 Jidit större, än vid de påföljande månadernas Sessioner; och vid dessa sednare lärer högtidligheten Jeunna blifva ungefär densamma, sorn å de särskilta Bättegångs dagarna under nu varande Tingen. Skulle ändteligen, vid någon månads Session, allsinga göromål inträffa, så ser Utskottet ej någon olägenhet deraf, att Sessionen då upphörer. Vidare är det anmärkt, att Nämndemän från, alla Socknar i Domsagan borde vara tillstädes vid hvarje Session , för att kunna, i anledning af förekommande mål, lemna upplysningar, men att denna deras närvaro biefve för mycket hinderlig för deras Jordbruk, då Sessionerna oftare infalla.
Ståts-Utskottets ankomne lierättelse och Utlåtande af den 17 innevarande, örn. Riksgälds-Verkets Styrelse och För* vältning, sedan 1812 års Urtima Riksdag, samt detta Verks nuvarande tillstånd, tillika med bemäite Utskotts Samma dag afgifna Betänkande, angående förhållandet med restantierna å Riksgälds-Contoirefs medel i Götheborgs och Bohus Uän, hvilket, ej mindre än Riksdagsmännens Anders Kilssons från Jemtland och Johan Johanssons från Kronobergs Jjän, yttranden, att decharge borde meddelas Riksgälds-Contoirets FirHmägtige och Commissarier, samt den för Kaminereraren Ström föreslagna Gratificationen bifallas, Hedervärda Bonde Ståndet, efter skedd proposition, enhälligt biföll; hvarom Vederbörande skulle på vanligt sätt underrättas.^ Ut Supra. Ex Protocollo Olof Werlin. Ut. Den 2 2 Juni. J139 Utdrag af Protocollet, hållet hos Högloft. Ridderskapet och Adeln den 22 Juni I8i5‘ S. p. "U”ppbröts HerrätKlectorérnas Lista till Val af 2:rié Ledamöter af Expeditions Utskottet, och beftttinos dertill vara utsedde: U:o 713. Herr Cremer, Fuilm. Herr Grun delstjerna, Axel, Cantzlist. N:o 778- Herr Eeyotiankaf, Fullm. Hert Ehrengranat, Carl, Cabinets - Secreterare. Ut Supra. Ex Protötollo A. G. Silverstolpe. S. D. Beslöt Högloft, tlidderskapet och Adeln att den af StatS-Utskottet till ett belopp åf Två och en half millioner Riksdaler föreslagna Bevil!* nings Summan skulle såsom provisorisk meddelas Bevillnings-Utskottet, för att tjena .Utskottet till grund vid det föislag till Beviliningens fördelning, hvarmed detsamma anmodas till Riksens Ständers Elena skyndesamt inkomma. Ut Supra.
Ståndet fann för godt, att, med afslag af Banko-Utskottets Betänkande, gilla Stuts-Utskottets Utlåtande. S. D. Föredrogos å nyo Stats Utskottets på bordet livi lande följande Utlåtanden: N:o 45o, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Slals-Utskoltet, angående en uppkommande brist i Stats-Verkets tillgångar för år 18- 5 genom Rikets Ständers beräkning af Tulloch Bränvins-inkomslerne: bifölls; och N:o 4^3, i anledning af erhållen ålerremiss å Betänkandet N:o 429> angående Friherre Franc Sparres motion, om medels anvisande å 8:de Hufvud-Titeln, så väl för underhållet af Arbets-compagnierne på Kungsholmen, som för desses sysselsättande med fiistnings-arbetet vid Carlskrona: Ståndet vidblef sitt i äinnet fattade beslut och lade Utlåtandet N:o 4^3 till handlingarne. 52 fröt. Vidr d■ 25 April 18336 Ben 23 April 1835^ F rån Höglofl. Bidderskapet oell AdelN. S. D. Viri förnyad föredragning af Lagsamt Allmänna Besvär** Och Oeconomie Utskottens den 21 dennes på bordet lagde Utlåtande, !N:o 56, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, K;o 54, i anledning af väckta frågor, rörande Fattigförsörjmngf-anstallerne, stannade Ridderskapet <ch Adeln i följande beslut: 1:0 den första af de föreskrifter, som skulle innefattas i den af Utskotten till utfärdande föreslagna Författning, skulle erhålla följande för ändrade lydelse?
Redogörande för Fredrika-Bremerförbundets verksamhet, samt hur bland förbundets syften ett af de främsta vore att särskildt hjälpa den bildade arbetande kvinnan, betonade talarinnan skarpt nödvändigheten af en praktisk specialbildning. Skolundervisningen är dock för flickan mera kostsam än för gossen, och att kunskap är en lika viktig sak för henne som honom tyckes ej ännu genomträngt det allmänna begreppet. Ordspråket: » spar på far, pojke, så mors dotter får med » är att väl beakta. För att underlätta denna flickornas sträfvan till studier hade från Fredrika-Bremer-förhundet utgått initiativet till samlandet af en stipendiefond, som nu uppgår till 191,180 kronor. Härmed är så ordnadt att hvarje län utdelar sin egen därinom samlade fond; det hela står under kontroll af en förvaltningsstyrelse i Stockholm. Talarinnan slöt med en uppmaning till fast och enig sammanslutning i och för en lugn, sansad och agitationsfri kvinnoemancipation. (Starka applåder.) Fröken Gina Krog från Norge höll härefter föredrag om Kvinnosaken i Norge. » Norge, Norge, du er vort, du er fremtidens land! Er du virkelig vort? Er du fremtidens land? Du er det, hvis du bliver vort — kvindernes land — da er du fremtidens, mænds og kvinders land. » Med dessa entusiastiska ord började talarinnan, och hennes egen » dybe fölelse » ryckte genast hela auditoriet med sig. Fröken Krog redogjorde för kvinnosakens utveckling inom Norge allt från den första väckelsen, som utgick från Camilla Collet, författarinnan till: » Fra de stummes lejr ». Äfven Henrik Ibsens diktning hade haft ett djupt kändt inflytande på den norska kvinnans kamp för frigörelse. I praktiskt hänseende vore visserligen ännu ej mycket vunnet, Norge var 1897 kvinnorörelsens yngsta dotter, men kanske att just denna dotter kände djupast, då det gällde frihetens sak, hjärtats sak. Efter att hafva betonat, hurusom större frihet äfven i teologiskt-dogmatiskt afseende vore önskvärd, då det gällde en rätt uppfattning af kvinnans ställning, framställde talarinnan den åsikten, att samfundsarbetet till sin djupaste grund var mera kvinnligt än manligt.
Då vi dessutom af de ingifna motionerne, äfvensom af vår egen erfarenhet känna att partiella behof i förevar, hänseende äro för handen, kan jag icke annat än i allo dela den åsigt, som af Frih. Palmstjerna blifvit uttalad, yrkande på anförde skäl återremiss af denna punkt. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Endast med två ord vill jag påminna Frih. Cederström, att just mitt yttrande bevisar, det jag icke förbisett Ständernas rättighet att äfven bevilja andra anslag än de som af Konungen blifvit äskade. Men i allmänhet tror jag, all det sällan är ändamålsenligt att bifalla några andra, och framställde derföre mitt förslag som ett undantag frän regeln. Gr. Posse: Jag fruktar att hafva blifvit missförstådd, ty efter hvad jag af en talares yttrande kunnat fatta, förekommer det mig som skulle man trott, det jag afstyrkt såväl återremiss, som öfverlemnande af ett anslag till Konungens disposition. Men detta har visserligen icke varit min mening: jag bar tvertom sagt, att jag önskade både återremiss och det ifrågasatta anslagets beviljande ; men då jag tillika yttrade, det jag ej vågade hoppas att sådant skulle lyckas, yrkade jag ej derpå. Sedau jag nu hört flere talare instämma i samma önskan som jag hyser, så hoppas jag att betänk, må blifva återremilteradt, med den framställning derjemte till Utsk., att det måtte föreslå, att till Konungens disposition må ställas en summa att användas till löneförbättringar, der beliofvet sådant synnerligast påkallar. Det är ingenstädes sådana förbättringar till högre grad behöfvas än just i det län, der jag har äran att vara landshöfding. Hr F åhraius: Jag har redan vid ett föreg:de tillfälle uttalat den åsigt, att löneregleringen för landlstatens tjenstemän är ett af de angelägnaste föremål för Regeringens och Ständernes uppmärksamhet.
I afseende på låne-medlens förvaltning m. m., utses en Comité, under Landshöfdingens ordförande, på sätt stadens invånare finna lämpligast. Comiterade pröfva och bestämma storleken af den lån-summa, en livar Lånsökande må tilldelas, samt beloppet, som, i afräkning derå, hvarje gång får lyftas. På Comiterades reqvisitioner eller fullmagter, hvilka alltid måste vara underskrifne af minst en utöfver halfva antalet af Comitéens samtlige Ledamöter, utlemnas penningarne från RiksgäldsConlorel; och i följd hvaraf Comiterade komma, att för alla sådane lyftade summor ansvara, samt redovisa i den ordning, som här redan finnes stadgad och föreskrifven. 5:o. Då någon hos Comiterade anmäler sig till erhållande af län, bör vid ansökningen logas ritning och koslnads-förslag tili den byggnad, som skall uppföras, och innan något får lyftas i afräkning å ett af Comiterade beviljadt lån, skall till dem aflemnas låntagarens till Riksgälds-Contoret ställda Skuldebref å hela lånsumman, innefattande förbindelse, att de i irsta punkten stadgade vilkor, i afseende på ränteoch capital-afbetainingen, i föreskrifven ordning fullgöra; och till säkerhet hvarföre skall lemnäs första inteckningen uti1 tomten och den byggnad, som derå kommer att uppföras. 6:0. De uti nästföregående punkt om förmälde Skuldebref komma att förblifva under Comiterades vård och redovisning, intilldess ett beviljadt lån till fulla beloppet är utgifvet, men i den nion detta eger runi, och byggnader blifvit brandförsäkrade, inskickas Slmldebrefven till Piiksgälds-Contoret, uti hvars Räkenskaper hvarje låntagare då får sitt serskilda Conto. 7:0.