Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riksdags ordningen, icke ansett sig kunna tili någon pröfning upptaga. 3:0 Angående Herr Munck af Rosenchölds Memorial, med Förslag, att Statsoch Oeconomiae-Utskotten matte meddela underrättelse, om hvad vid de af Riksens Ständer vid sista Riksdag anmaldta Önsknings-mal blifvit tillgjordt; till besvarande hvarai Utskotten åberopat de upplysningar, som justitia Ombudsmannens afgifne Berättelse, uti detta afseende innehåller. 4:0 Angående vackt fråga, om undersökning - Den 11 April. 385 liing på allmän bekostnad, till utrönande af möjligheten, att genom sänkning förekomma öfversvämningar af Sjön Wenern; anseende Utskotten hvad i ämnet blifvit anfördt, icke erfordra någon handläggning, sedan Kongl. Maj:t under den g sislledne December, i anledning af Landshöfdingens i Carlstad gjorde hemställan, i Nåder förordnat Öfver-Directeuren Hagström, att omförmiilde undersökning på allmän bekostnad verkställa. 5:o Angående väckt fråga, om inrättandet af en Berg-Verks-Schola; tillstyrkande Utskotten, att Riksens Ständer, under förnyande af deras vid 1815 års Riksdag i detta afseende framstälde underdåniga önskan, måtte ytterligare fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på vigten och fördelen af ifrågavarande Undervisnings-anstalt» Från B ev ilin ings-Ut sko t le t .* Af den 26 nästlednc Martil, öfver RiksdagsFullmägtiges J. Ruthbergs och K. Mörtbergs Memorial, angående understöd för Curhusen i Norrbotten; åt hvilket ärende Utskottet icke kunnat lemna någon handläggning, hellst fråga vore väckt om inrättning af Curhus-anstaiter öfver hela Riket och en allmän årlig afgift till deras underhållande. Från Serskildta Utskottet t Af den 2 dennes, med upplysningar om Ridd. q. Ad.
183 lyckliga tidepunkt, som föregick 1809 års Statsförändring; mea då en värd Ledamot, Friherre Boye, erinrat derom, och dervid yttrat, om jag rätt fattat hans ord, att den, hos dåvarande Konungens ConseilLedamöter befintlige för stora Aristocratiska magt, hvarigenom Konungens magt för mycket inskränktes, var orsaken till Sveriges olyckor; så får jag förklara, att jag anser orsakerna till Sveriges olyckor vid berörde tillfälle hafva legat alldeles i motsatsen. Friherre Anckarsvärd: Då Herr Grefve Mörner så fullkomligt lyckats att öfvervinna de svårigheter, han tillkännagaf som hinder för sig att tala i detta ämne, bör det ej förtyckas mig, om jag ännu dristar ett försök till vederläggning af Herr Grefvens yttrande, att ingen under rigtägt åberopande af GrundLagens rum, bestridt Herr Grefvens tankar om Riksens Ständers rättigheter, eller påstått Herr Grefven hafva orätt citerat, Friherre Anckarsvärd afbröts, då nu anmältes och emottogs Hans Excellence, HofCancelleren, Herr Friherre af Wetterstedt, hvilken å Kongl. Maj:ts höga vägnar aflemna? de trenne Dess nådiga Propositioner: 1:0 Om ett Additament till Riksacten etnellan Sverige och Norrige. 2:0 Angående beviljande~af ett Låne-bi? 184 Den 23 Maji. träde af *00,000 R:dr Banco TransportSedlar till understöd för Götheborgs Stad. 3:0 Angående vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådana Personer, hvilk* fjegå förbrytelser i ett af de förenade Rikena, Sverige och Norrige, samt derefter afvika till del andra.
Sorn en dylik tanke skulle göra nog mycket intrång uti det begrepp vi fästa vid Gudomligheten, så kan jag, för min del icke antaga en sådan förutsättning såsom möjlig, och jag. tror helt säkert, att Herr Grefve A. G. Mörner, åtminstone 1809 var öfvertygad om nödvändigheten att begränsa Konungamagten så, att den som den ädle Grefven 1^09 yttrade, sattes utom möjligheten att skada i och att detta problem uti vår Statsförfattnings ordalydelse, och anda är bragt till verklighet, derom är jag lika öfvertygad, som Htrr Grefve. Mörner var det 1809, hvadan det matte ursäktas mig om jag icke vill antaga, att Korpungen äger allena styra Riket, efter den ofy?-,. gränsade ordbemärkelse, hvarunder dessa, i 12 Den 5 Maji e. m. Grundlagen befintlige ord blifvit af den ädle Grefven framställde. Man skall på mera än ett ställe i Grundlagen finna huru lagstiftarea velat förebygga, att Konungen skulle allena eller som är det samma, efter godtycke kunna styra Riket; men Grundlagen har också lika visligen förekommit, att Konungens Rådgifvare och StatsSecreierare skulle kunna allena styra Riket* emedan, likasom Konungens bud och befallningar icke kunna blifva gällande utan behörig contrasignation, kan en contrasignerad befallning utan Konungens höga namnteckning icke heller blifva gällande. Vår Statsförfattnings ordalydelse och anda utmärker ganska tydligt och bestämdt huru Styr' relseformen hos oss, är en, genom Rådgifvares och StatsSecreterares ansvarighet begränsad Konungamagt Lagstiftaren yttrar 1809: Huru SlatsRädet är sammansatt af Embetsman som Kommgen tillkallar och hvilkas råd han hör icke blott, af pligt, utan afven af förtroende. Desse Embetsman äro dels sådana som under Konungen når/nast lagga hand vid Regeringsår ender ne och följaktligen dela med honom hedern för det nyttiga, som sker, nesan och hatet får det skadliga.
Jag har velat förekomma delta; men vill derföre ej underlåta att lili Ståndet tillkännagifva min öfvertygelse, samt redogöra hvarföre jag trott mig kunna handla så olika inom Utsk., hvarest jag anser mig böra, så vidt möjligt är, söka uppfylla mitt Stånds önskningar, och uti Ståndet, der jag icke erkänner andra band än den min öfvertygelse pålägger mig. Jag yrkar återremiss af den ifrågavar. und. skrifvelsen, på det att ingressen må kunna förändras i likhet med livad som blifvit föreslaget. Ilr von Troil, Emil: I allmänhet instämmande i de anmärkmr, som af de 2 första talarne blifvit gjorda, får äfven jag begära återremiss af detta förslag till und. skrifvelse, och tillstyrker jag Exped.Utsk., att vid alla de tillfällen, då det icke tydligen kan inses att RiksStm grundat sina beslut på de af Utsk:n framställda motiver, endast i korthet anmäla resultatet ungefärligen med de ordalagen: alt R. St. icke funnit sig äga skäl att bevilja det och det anslaget, eller att R. St. ansett sig böra bevilja det eller det anslaget; ty jag tror det skulle leda till alltför stora oformligheter, om, sedan man med mycket besvär lyckats alt genom votering komma till ett resultat i sjelfva saken, man skulle börja en ny strid om huru man skulle redigera eller motivera framställningen. Exped.Utsk:s förslag N:o 167 återremitterades. Likaledes upplästes till justering Expcd.Utsk:s förslag N:o 168 till R. St:s und. skrifvelse till K. M., ang:de öfverflyttning å allm. indragn.slaten af de å Nummerlotteriets stat uppförda löner oell ständiga arfvoden m. m. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Vid slutet af denna skrifvelse, emot hvars innehåll |ag icke har någon invändning alt göra, säger disk. ”Slutligen böra R. St. nu meddela föreskrifter ang:de dispositionen af Nummerlotteriets bus etc.” Jag tror icke att det är ett sådant språk, som lämpligen bör af R.
Vien da Utskottet med tillfredsställelse funnit akt Riksens Ständer enhälligt instämt deri, alt en allmän Pasievolance-Inrättning öfwer hela Riket borde införas, och »varit skiljaktiga endast om sättet, och huruwida en lika stor afgift för alla Landsorter kunde wara lämplig och billig, och i synnerhet Bonde-Ständets Ledamöter ansett sig häri af sine principaler bundna att ej ingä i Utskottets förslag, will Utskottet, efter alla här vfwan anförda förklaringar, hwarigenom alla twifwelömal - . * * vm 1476 Den 9 Julli. om ratta förståndet af den tillernade Författningen synas Utskottet böra wara hafna, ytterligare afgifwa det förslag, att Riksens Stander hos Hans Maul Konungm yttrade den underdåniga anhållan, det, sedan Riksens Stander nu öfwe^cnskommit vin införande af en allmän Pasievolance-Jnrättning pä de förut bestämda grunder, Hans Maj:t tacktes genom Sine Befallningshafwande i alla orter lata sammankalla och afhöra wederbörande Rotehållare, för att utröna och öfwerenskomma hwad afseende kunde wara billigt och nödwändigt till lindring i afgiften och desi erläggande, i följe af orternas olikhet i Noteringar och öfriga beskaffenhetUtskottet gör sig den förhoppning, att bwar och en häraf malte inse Riksens Ständers manhet om en billig fördelning af desia tyngder, och i förlitande pa Hans Kongl. Majus Nådiga wälwilja och vmwardnad för sa wäl Krigsmagten, som Rotehållare och alla Landets Innewanare, med willighet bidraga till en Inrättnings införande, hwaraf trvggheteten inom wara gränsor och underhållandet af Swensta Wapnens ära, betydligen kan bero. Orebro den 7 Julii 1812. Pä det Serskildta Utskottets wägnar, Rustylk Legerström. l^uävi^ körner. LLNtessori. Austers vilsson. 6. Silverstolpe.
Dars svensköns motion om icke nu sä >vä! som tillförene det mä wara allmogen, torpare och inhyseshjon tillätit, alt ä Kronans allmänningar, parker och sa -aliade gehäg uvbryta de i jorden stående stubbar och dem fa wäl som kärnor efter ruttnade windfällen samt fä kallade sikatar och toppar kill tjärnoch brcktillwerkning anwända^ det sinars i anledning af Herr L^öläebrLnsts motion, om medels avstående till för - 684 Den 2» Iunii. förbättrande af fi"kefängsten i T utegat, wid bwilket sljinämde bifo >adeö den anmärkning, qkt derra anslag mat'e af Slätö >.1t^o'tek, derest lillg ingariie sä medgjfwa, förcstaö. Ot luprz. Höqlest. Ridderffapet och Adeln ätMjdes kl» ^ till 4. Or lu^ra. In 66em (g. H,. Lilversto.!^ Mändagm dcn 22 Junit. Plenum klockan !2 förmiddagen. AvnadeS Herrar ElectorerncS lista list wal af en Lelamoi i Niddarhuö-Iltsrsllet efter Herr 0'»? Zerl^ölö, ^xel, samt kill en Ledamot i allmänna Besvärs' och Oecoiiomiä-lllskottet esker Friherre 8^0! von Hollstein, LorktL och befunnos hofwa blifwik utsedde i den förres stället Liv 279 Friherre Wrangel gk33ust8, ?re6sic ton, Prokocolls-Secretcrare. och i den senares ställe: M:o tyi? Herr klor^ von chincle Fnllinägtig Herr V0N tfn^eströni, ^ciolpk, BergS-Räd. JusteradeS Pleni-Prytocollernc förden IZ och !7 fistlJunst.
Enligt hvad från ingeniörcorpsen blifvit upplyst äro planer till sådana befästningar under arbete, och det antages, att kostnaden derför, jemte igenfyllandet till en del af det stora inloppet, icke bör komma att öfverstiga 3,000,000 R:dr. Då äfven Carlskrona befästning varit föremål för olika åsigter, och i senaste tider undergått flere förändringar i planen för fästenas anläggning på närmare eller aflägsnare holmar, hade kommitterade innan den af Eders Kongl. Majit i och för Stockholms befästning, förordnade komité blifvit dem kunnig, redan beslutit tillstyrka, att denna angelägna fråga hänskötes till den komité, som i och för samma ändamål blifvit af dem föreslagen. 32 Marstrand. Sedan denna fästning blifvit i senare tider helt och hållet ombyggd, återstår till planens fulländning endast det norra strandverket. Det nuvarande jordverket uppfyller icke behofvet att stänga norra inloppet till den ypperliga och välbelägna hamnen, samt bör derföre fullbordas, helst kostnaden härtill icke är betydlig. Af öfriga befästningar, som kunna ifrågakomma, tillstyrka kommitterade följande: L Inloppet till Göteborg. Denna rikets betydliga handelsstad ligger alldeles öppen för ett möjligt fiendtligt anfall, så att den förstkommande fiendtliga kryssare eller t. o. m. kapare nu kan beskjuta staden. Några verk till inloppets försvar äro derföre angelägna, kunna lätt anläggas och har både af 1819 och 1839 års komitéer blifvit föreslagne, och få äfven af kommitterade tillstyrkas. 2. En befästning i Norrland. Vid ett alvarligt anfall mot rikets midt, måste, för att icke sprida våra krafter, Norrland till en betydlig del öfverlemnas åt sitt eget försvar. Det är då af vigt, att der hafva en fast ort, till säkerhet för militärförråd, till stöd för de försvarande trupperne, och man kan tillägga till uppmuntran för den befolkning, af hvilken vid ett krig stora uppoffringar fordras och hvilken bör se, att riket under fred gör hvad möjligt är att bereda denna landsorts försvar och icke vill alldeles öfverlemna den åt krigets första skiften.
Likväl, när jag bättre tänker på saken, finner jag att han denna gång begick en galenskap af välmening; och efter jag försummade, hvilket dock hade varit min pligt, att gifva honom litet mynt för det der ändamålet, så är det billigt att jag nu ställer om saken, hvilket i alla afseenden passar bäst.” ”Ja, men, gode farbror,” invände Rosa, ”detta var dock icke efter min önskan. Nu tager ni ett nöje, en glädje ifrån mig.” ”Det gör jag visserligen icke, mitt goda barn,” återtog professorn, ”om du rätt betänker saken. Jag vill aldrig tro, att din handling härflyter af fåfänga. I annat fall måste du medgifva, att, i händelse Ferdinand, oaktadt alla försigtighetsmått, finge upplysning om rätta förhållandet, skulle det ovedersägligen blifva ganska bittert för hans manliga stolthet att erfara, det du sjelf fått betala dina brudgåfvor. Nej, lemna du saken i mina händer; det passar bäst och blottställer icke dig för det obehag den kunde medföra, om den blefve ett ämne inom våra sqvallerkonseljer.” Rosas goda omdöme och fina känsla visade henne, att professorn hade rätt. Hon tryckte tacksamt hans hand, och svarade: ”Jag öfverlåter då denna angelägenhet helt och hållet i min gode farbror Lings händer. Lofva mig blott, att icke göra Ferdinand några förebråelser.” ”Det lofvar jag,” försäkrade professorn. ”Icke ett ord skall jag nämna till honom om saken. Men låt oss nu lemna detta; nu skall du prisa min förträffliga hushållerskas förträffliga kaffe.” Madam Brun hade inträdt med den öfvermåttan prydliga brickan, och nedsatte den, med ett förnöjdt och stolt leende, på det gammalmodiga, stora, runda bordet, då hon med uppmärksamt öra lyssnade till de vänliga ljuden från husbondens läppar. Professorn var en artig värd, och rätt angenämt förflöto ett par timmar, hvarefter Rosa återvände hem, sedan hon likväl förut erhållit en hjertlig tillåtelse att besöka professorn så ofta det roade henne, och försäkrades att alltid vara välkommen.
Sådan utlåning skulle ega rum emot den säkerhet och öfriga vilkor, som närmare igenom reglementariska föreskrifter komme att bestämmas, hvartill såsom hufvudgrunder af Motionairen blifvit föreslaget: 1:0 att säkerheten måtte, såsom nu är förhållandet, blifva i:sta inteckning i jord-egendom; 2:0 alt den andel i fastighets-lånefonden 4>770»ooo R:dr, som hvarje Hypotheks-förening skulle erhålla , icke måtte blifva större än som svarade mot den folkmängd, i förhållande lill hela landets folkmängd, de Län ega, hvilka utgöra Hypotheks-föreningens område; 3:o att nuvarande innehafvare af fastighetslån, icke måtte rubban i deras rätt, att, efter hvad stadgadt är, directe lill Banken sina ränteoch. afbetalnings-liqvider fullgöra, men äfven undfå rättighet, att dessa verkställa till Hypotheks-föreningarne inom den ort, i hvilken de pantsatta fastigheterne äro belägne, dock icke till högre belopp, än att totalsumman icke öfverstiger hvad enligt 2:dra punkten kan en sådan förening tillkomma. BancoUtskottets Betänkande N:o 6.J
5—8 beredningsprotokollet 15 juni, e. m., ovan sid. 185! 2 Jfr T. F. O. 9 mars 1810 § 4, mom. 6. 3 Jfr beredningsprotokollet 15 juni, e. m., ovan sid. 185! 4 Jfr T. F. O. 9 mars 1810, § 4, mom. 7; hänvisningen därstädes till § 1 mom. 6 måste dock rättas och har också i 1812 års slutliga T.F.O. rättats till § 1 moni. 7 enligt föreliggande förslag. 5 Rättelse i texten med Mörners stil. 1 G 242 Bilaga till protokollet den 19 Juni 1812 ankommer det på Kongl. Maj :ts nådiga förordnande huruvida utgifvaren af ett sålunda indraget Dagblad eller Periodisk skrift må något annat Dagblad eller Periodisk skrift framdeles kunna utgifva. (Med undantag af hvad)1 9. morn.' Quarstad eller confiscation &C såsom förut i 8 mom. 10 m. Hvar som beträdes att hafva försålt (och) eller utspridt en i laga ordning med quarstad belagd eller confisquerad skrift, vare vid alla sådana tillfällen, då han om quarstaden kunskap ägt, eller bordt äga, till samma ansvar som författaren förbunden, och umgälle förbrytelsen efter enahanda grunder. Rubbning af quarstad, hvaruppå försäljning eller utspridande icke följt, umgälles efter 8 Cap. 8 §. Utsökn. Balken. 11 mom. bibehålles lika med det 10 i Tryckfrihetsförordningen. 12 :o 3 Finner HofCanzlern att Utrikes ifrån inkommen på främmande språk författad skrift innehåller något stridande emot 3 § &(?) 4, 5, 7, 9, 10 och 13 mom. åligge honom att efter tills vidare derå lagd quarstad i underdånighet inhemta Kongl. Maj :ts befallning, huruvida (densamma) skriften4 bör till föryttrande frigifvas, eller under 1 Marginalanteckning, som överstrukits; anteckningen torde härstamma från Mörner.
Sådant har dock blifvit sagdt i alla tider, alltsedan » modet » kom på modet. Men kan hända har modets makt fått större utsträckning ' nu än förr. Krinolin och turnyr få nu också uppbära den hemväfda kjorteln, och » garnityr » sys numera icke blott på sidenklädningar. Hvilken orsaken än må vara, visst är, att. man på senare ti^.en gjort några försök att bryta udden af denna makt. Ett af de mest lyckade var utan tvifvel den s. k. reformdrägten, som också en tid tycktes vinna mycken anklang. Men för att en enkel drägt skall kunna blifva antagen så- som rådande, måste först enkelheten sjelf komma på modet — och det har den icke ännu. Reformdrägten har många fördelar. Den är praktisk och beqväm, och den s. k. högtidsdrägten är dertill utmärkt vacker och smakfull. Men den är knappast klädsam för andra än smärta och högväxta damer; är man kort till växten, » trulsig » eller illa växt, är det med reformdrägten nästan omöjligt att förmildra eller fördölja dylika brister. Och som i vår försnörda tid endast få qvinnor torde kunna skryta af en sådan växt, som från början naturen allämnat dem, så är det ej att undra på, titt en drägt, som ej har några puffar och garneringar eller något som kan lägga till, der det fattas, och dölja, der det är för mycket, icke kan finna nåd för nutidens ögon. Dertill kommer, att denna drägt, för att vara vacker, måste ordnas och sammansättas med finaste smak, eller i alla fall med en utbildad, att icke säga konstnärligt utbildad, smak. Eljes kan den lika lätt blifva afskyvärd som lyckad, i fall detta skall bero på en slump. Men de, som kunna fylla dessa vilkor eller som för helsans och beqvämlighetens skull föredraga den, hvarför skulle de icke kunna använda reformdrägten — eller en annan drägt, som medförde samma fördelar? Nej, man kan icke skilja sig från alla andra, man kan icke vara olik andra, heter det då. " ^ j g att t
Ehuru några genomgripande förändringar icke torde böra ifrågasättas i den så nyligen tillämpade nya Bevillnings-förordningen, föreställer jag mig dock, att, i vissa enskilda Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1802. 469 enskilda fall, en eller annan, förtydligande eller för fullständigunde åtgärd skulle kunna med fördel deri indatas och redan vid innevarande rikskug antagas. Att fastighetsvärden inom rikets olika delar blifvit på högst skiljaktiga sätt uppfattade, är ett obestridligt faktum, och en naturlig följd, bland annat, deraf, att Hvpoteks-föreningarnes värdermgsmethodér öro så- betydligen sins emellan olika. I vissa landskap, hvaribland jag tror min hemort vara, håfva jordvärderingar blifvit satta till gärdarnes verkliga värden, i andra åter till äfventyrs lägre, i andra åter möjligen högre. Följaktligen då, i den ena orten, der dessa vardén tagits höga, jordegare derutur hemta anledning att kunna upptaga lån, större än hvartill egendomen lemnar full säkerhet, hafva fastighetsegare i andra landskap ej kunnat, i anseende till der träffade lägre jordvärden, erhålla län till de belopp, egendomen verkligen. kunde bära. Förfarandet med fastigheters värderandgygi) enligt föreskriften i Bevillnings-förordningen af den 17 Maj 1861, för närvarande i korthet sålunda, att Bevilluingsberednuigien 'förestår värdena, Tuxeriugs«luumuiUéen bestämmer värdena och piiför ajgiften, Pröfuings-kommittéen pr öfvar-oett -af-gér—attförda besvär.
Ständer få åtfölja Utskottets Betänkande i ämnen Med Herr Ugglai anförande, förenade sig till alla delar , Herrar Silfverstolpe, ./. D. och af Darelli , Isac , med tillägg att äfven de instämma deri, att Herr Ugglas anförande matte till RiksStånden få åtfölja Utskotiéts blifvande Betänkande rörande grUnderne för Bevill* ningen. 30 BevillningsTJtslt. Betankanden. Sedan Höglofl, Utskottets Pluralitet antagit sist ameknade Proposition örn beskattning af Synbar förmögenhet, i enlighet med de i ?:dra Art. af i 8 i 5 års BevillningsStadga antagne grunder , anförde Herr von Törne, M. följande : Under lifligt förklarande af den högaktning, jag hyser för BevillningsUtskottets Ordförande , äfvensom för dess öfrige medlemmar, och den öfvertygelse jag har, att redlighet och Fosterlandskänsla vägledt Besluten, fortfar jag, alt anse de förslagne Bevillningsgrunderne icke allenast mindre rättvisa utan ock i längden osäkra. Mina tankar derom har jag vid förra Riksdagen i flera anförande , som blifvit till trycket befordrade , tillkännagifvit , äfvensom jag nu inom Höglofl. Utsko tet sökt ådagalägga alla de skäl hvilka ytterligare stadgat min öfvertygelse i detta ämne. Men som sanningen icke bör påtrugas någon, och allmänna Opinionen inom Utskottet bestämdt yttrat sig för 1815 års Bevillningsgrunder, vore det nu utan ändamål att ytterligare yrka en annan princips antagande. Det torde här, som vid de flesta tillfällen i menskligheten, behöfvas en dyrköpt erfarenhet, innan det goda kan utföras, men då jag vill fritaga mig ifrån att till samma uppoffring hafva medverkat , får jag nu emot Utskottets fattade Beslut endast^Tlll Protocollet reservera mig och anhålla att detta mittt Utlåtande må få åtfölja Utskotttets Betänkande rörande Bevillningsgrunderne, till Riksens Höglofl.
Hvad talar han om? — utropade bönderna, som förundrade och missnöjda lyssnat till detta korta samtal, hvilket förts på tyska, och hvaraf de icke begrepo någonting. — Han frågar, om han skulle kunna få tala vid kyrkoherden i byn, innan ni för honom till fredsdomaren, och ber mig ansvara för hans saker, som han vill lemna qvar här på värdshuset, — sade Astley upplysande. Man mumlade någonting om, att detta kunnat sägas på engelska, och höll sedan en öfverläggning, om man skulle föra honom till presten. Meningarna voro delade, men som man hoppades på snabbare upplysningar i saken och en förlängning af det interessanta uppträdet, så bifölls hans önskan, och med en knuff antyddes den stackars Meyerkopf att uppstiga i vagnen, som väntade honom. — Se här är nyckeln till min kappsäck! — sade han, nu åter infallande i sin första fruktan, och uppsteg i vagnen med en min och en hållning så bedröfliga, att Astley skulle kunnat skratta deråt, om han icke varit alltför upprörd, och dessutom nu misstänkte, att hela den besynnerlige lille mannens beteende ifrån början till slut icke var annat än en väl spelad komedi, hvarunder någonting helt annat fanns, än hvad han visade, och han kände sig helt och hållet förbryllad vid tanken på, att denna lilla enfaldiga och rädda varelse möjligen kunnat vara delaktig i den våldsamma och besynnerliga duell, som nyss egt rum. Det tyckes, som Astleys nyfikenhet och interesse att lära känna den tyske handelsbetjentens historia, hvilken kanske skulle bestämma hans egen, icke skulle tillåta honom att dröja en enda minut med läsningen deraf. Och så snart han sett vagnen försvinna med den stackars Meyerkopf, hvilken tycktes hafva kommit just lagom till England för att få plats i dess fängelser, skyndade Astley upp på hans rum och öppnade hans kappsäck. Utom det vigtiga papperet, som låg nedlagdt på bottnen, innehöll den ingenting annat än ett dussin små askar med blanksmörja, ett dito hårvaxpaket, ett mycket inventiöst rakdon, en liten burk med snus, ett konvolut med liktornsplåster, en hel bundt med lotteriprogram och några mycket anspråkslösa linnepersedlar.