Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Är det sant, att hon tycker om den där författaren, som skrifvit Det sista lokomotivet?» »Det tror jag visst är sant, men hennes kärlek lär icke vara besvarad. Skalden älskar en annan, efter hvad jag hört, och kan icke förlika sig med lilla Rosendofts nutidsåsigter.» »Jag har låtit mig berättas ...» »Tyst! Där är Ozodes. Hvad hon är vacker!» Ett bifallssorl gick genom salen. Ett stort antal herrar skyndade fram till konsertgifverskan och öfverlemnade till henne tjocka pappersbundtar. Det var den tidens sätt att uttrycka sin förtjusning. Handklappningar hade länge sedan kommit ur bruk. Blommor ansåg man också otjänliga. Af lager fans ej mer ett enda blad. Alla lagerträd hade så utplundrats under de närmast föregående århundradena, att de helt och hållet gått ut. Man hade slutligen användt stammarne och grenarne för att bränna rökoffer åt unga debutanter. Nu gaf man pappersbundtar, idel aktier, obligationer och öfriga värdepapper. Men till de närvarandes stora öfverraskning och förvåning trädde en man fram till Aromasia och öfverlemnade henne några blommor. Hon log vänligt mot honom, kanske till och med vänligare än till alla pappersherrarne, samt räckte honom äfven sin hand. Kännarne sågo på hvar andra, ryckte på skuldrorna och skakade på sina hufvud. »Nej, se!» utropade fru Skarpman-Stormfågel. »Det var visst den tokige poeten. Hvilken skandal!» Fröken Rosendoft var helt blek. Hon sade ingenting, men hennes ögon »sprutade lågor», såsom forntidsförfattarne uttryckte sig. Det fans en annan person i salen hvilken, om icke med eldsprutande, dock ganska mörka blickar betraktade det där blomöfverlemnandet och Aromasias leende tacksamhetsuttryck till öfverlemnaren. Den personen var Oxygen. »Hvad vill den token?» mumlade han. »Och hvarför har Aromasia tagit ett sådant namn som Årstiderna på sin nya sammansättning? Det luktar af gammaldags romantik. Jag har ej häller på förhand fått veta något därom. Hm!» Aromasia hade emellertid satt sig vid sitt ododion.
Lifregitets dragoucorps för rekrytoch remont-mötena; N:o 1 i5, i anledn. af väckta motioner om anslag till det af Professoren Doctor Kils Åkerman i Stockholm inrättade Orthopediska institut; N:o 116, i anledn. af Hr Dalmans, W. F. , motion, anglde subscription af R. St. för bildandet af en uppfostringsanstalt för fattiga sjömäns söner; N:o 117, angtde väckt fråga om förlängning af den för inlösen af Riksg.contis creditsedlar stadgade praescriptionslid; N:o 118, angtde ett lån för uppmuddringen af Sölfvitsborgs stads hamn; N:o 1 ig, angrde fortgången af den fullm. i Riksgcont. uppdragna utredning af Götha-canal-bolugs och Malmö f, d. discont-inrättningar ; från Allm. Besvärsoch E k o n. Ut s k o 11 e t: N:o 27, i anledn. af väckt fråga om för högt beräknade hernmansräntor inom Calmar län; N:o 28, i anledn. af väckt motion om afskaflfande af extra-länsmän och andra polistjenslemän utan lön; N:n 29, i anledn. af väckt motion örn upphörande af det s. k. hemförare-båtgillet i Götheborg ; N:o 3o, i anledn. af väckt fråga om bestämmande af den afgäld, under namn af tullkappe", som ägare af skait7 H. 18 Den ao Maj e. m. lagda mjölqvarnar må uppbära för förmälning af annans säd. Likaledes lades på bordet följande tvänne från Ridd.
Ridderskapet och Adeln torde således kunna utan betänkande förändra de sista ordalagen i Utlåtandet således; att, i stället för orden vid vatten och b rödj sättes i enskilt rum. Herr Cederschjöld: I anledning af den anmärkning, som blifvit gjord emot hvad jag anfört, får jag erinra, att det är en väsendtlig skilnad emellan naturtillstånd och naturrätt. På naturrätten önskade jag, alt alla våra Lagstiftnings-åtgärder måtte grunda sig. I anledning af den siste talarens resumé af alla yttranden här, får jag påminna, att Ledamoten af Högsta Domstolen medgifvit olämpligheten af det straff, som af Utskottet blifvit föreslagit, och att det ej vore svarande emot ändamålet. Herr Munck af Rosenschjöhl: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, hållna hos H Ö g 1 o f 1 i g e Ridderskapet och Adela V i tl Lagtima Ritat!agen i Stockholm , År 1823. Tionde Bundet. Andra Afdelningen STOCKHOLM, tryckt hos J. A. Ewaldt, 1 8 2 4 * Måndagen den 17 November. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades följande; Utdrag af Protocollet, Milit hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den iS November 1823. S. D.
Hvarken fabrikanten och ej mindre den verklige? husbehofsbrännarfen kunna emot den föreslagna lindriga accisen förebära gruiidadt skäl, då den icke faller dem till last. Dessutom, den summa, som inbringas, skall ju icke användas till nytta för utländska fabrikanter af yppighelsarliklar, ulan lill arbetsförtjenst för stadsboar. afnämare af landets produkter, icke blott i byggnadsmaterialier, utan äfven i födoämnen och rnycket annat. Sedan Gotha Canal blifvit öppnad, är, om jag* undantager Bohus Län, Halland och kanske en del af Wermland och Kronobergs Län, icke en enda province i Riket, som icke dräger fördel af Slockholm. Och det är klart, alt ju mera välstånd och ju större folkmängd i Ilufvudsladen kunde uppstå, desto större klefve fördeiarne genom en ymnigare afsättning af landtm a lina-varor. Det har med skäl väckt förundran både inom och utom Riket, alf, oaktadt Sveriges folkmängd under loppet af några decennier betydligen ö- kats, progressionen deraf jemförelsevis Varit så ringa i Stockholm, och än mindre, då den jemförts med llufvudslädernas tilltagande folkmängd i andra Länder. Orsaken dertill torde icke vara annan, än den relativa minskningen i en af dess betydligaste inkomstkällor — handeln. Till början af yorlalet var Stockholm bergslagernes kornbod, jernexporten hlef vida högre betald, de stora gamla handelshusen bedrefvo denna enkla och lönande rörelse. Sedan uppslodo de långvariga krigen , hvilka hade en förmonlig verkan för Riketj genom orsakad dyrhet på säden, som uppmuntrade den inländska pioductionen. Stockholms handel led dock dervid, likväl mest af den uppfunna jerntill verkningen med stenkol i England. Finland gick förloradt. Dess afsättning af viclua-lier fortfor, men dess uppköp af handelsvaror minskades mer oöh mer, hvilka nu direele tagas från andra Länder, 'och Finska allmogen upphandlar dem hemma, så att lill och med den v fordna höstmarknaden, för denna allmoge egentligen beräknad, är af föga båtnad.
Äfven jag vill icke för min del motsätta mig frågans återremitterande; men då H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, nyss upplyst, att Ståndet i så beskaffade frågor som denna, icke kan uttala sin gemensamma tanka, så lärer det vara angeläget att åtminstone någre flere talare yttra sina tankar, på det att Utsk. derigenom må få en mångsidigare kännedom om de åsigter, som inom detta Stånd gjort sig gällande. Jag får dervid förklara, alt jag, på de skäl, som af flere talare här blifvit utvecklade, skulle anse såsom en vinst, om en minimivigt kunde bestämmas, för att undvika de mångå och svårt slitna tvister, som så lätt till följd af nu gällande bestämmelser uppkomma. Att bestämma denna minimivigt en gång för alla, anser jag vara i hög grad olämpligt. Det vore visserligen önskligt, om så kunde ske; men detta kan icke ske, emedan säden under sådane förhållanden, som i år t. ex., inom de fleste orter skulle komma alt understiga den minimivigt, som man eljest kunde anse vara den billiga. Frih. Cederström har åberopat Magasinsdireclionens förordning om vigten på råg, som skall levereras till garnisonerne; men jag skulle tro, att denna författning, om en sådan har emanerat, vore npphäfven, sedan frågan om en vigt på säd varit framställd vid 1835 års riksdag, hvarvid densamma dock af både Konung och Ständer förkastades. På säll den siste värde talaren yttrat, delar jag icke eller Frih. Cederströms farhågor för de menliga följder, som skulle uppkomma, derigenom att socknarnes deputerade i samråd med kronofogdarne uttalade ett omdöme öfver minimivigten på säd, då en sådan uppgift, likasom uppgiften på prisen, icke tjenar lill annat, än tili ledning för markegångsdeputerades beslut, hvilket åter, om det i ena eller andra afseendet befinnes oriktigt, kan blifva föremål för öfverklagande och rättelse hos K. Kammarcotl.
Förordningen den 3i Augusti lÖiy, ”äro såsom lösdrifvare att anse, måga, der”est de i öfrigt äga god och klanderfri frejd, ”samt till krigstjenst finnas duglige, dertill ”för - Den 2o Januari i h in. 33 ”förfallne anses och användas, men alt de, ”hvilka icke äga en sådan frejd, eller eljest ”finnas till krigstjenst otjenlige, måga till ”correctionshus försändas, så framt de anlin”gen för brott blifvit dömde och straffade, ”eller gjort sig för vanartigt, liderligt och ”lättjefullt uppförande kände, och således ”för samhället äro vådliga eller, ehuru arbetsföre, likväl sysslolöst kringstrukit och ”besvärat allmänheten med tiggande. Herr Lefrén: Äfven jag anhåller, att ordet krigstjenst må utbytas mot arbetsenmpagnier. Om, som jag hoppas, Ilidderskapet och Adeln gillar Grefvarne Brahes och Gyldenstolpes åsigter, torde ullrycket, att personer skulle i vissa fall vara fÖrfallne till krigstjenstj böra utgå. Friherre Åkerhjelm: Om jag rätt fattat den sista Talaren, så har hans mening varit, att få utbyta ordet: krigstjenst mot ordet: arbets-compagnier. Detta är just den mening, hvari jag instämmer, så mycket häldre, sorn jag tror, att sådant i r ed a eli onen innefattar fullkomlig tydlighet. Herr Cederschjöld har fästat sin uppmärksamhet vid mellanmeningen: eller eljest finnas till krigstjenst oduglige. Herr Cederschjöld har ganska rätt deruti; detta är en skärpning i föreskriften, och denna mellanmening kan utan all skada för redaclionen borttagas. 58 II. 3 34 Den 20 Ja n u a r i i f. ra. Uppå derefter af Herr von Hartmansdorff' gjord begäran, upplästes de från de öfrige RiksStånden, rörande detta ämne, ankomne ProtocollsUtdrag, af innehåll: att P reste
sjukdomar, sig nu förekomsten o c h antalet af dessa sjukminns, de tagit ingenjörsexamen. » » Med olika under första lefnadsåret, allra » D e äro arbetare de brister. j a g håller p å d e n personliga o d ö d - lida Att äfven komjölk dibarnet stundom kan af koliksmärtor o c h oregelbundna afföringar, är en för hvarje m o d e r välkänd sak, men dessa rubbningar ofantligt vida lindrigare flaskbarnen. under från mycket tarmkanalen sällsyntare allmänhet hos dibarnen än hos de s. k. Men nom Tolstoy stor i alla fall, g e - sade prostinnan. någon storhet honom. » Och » O m jag önskar i d e n n a v ä r l d, så är Elin och hennes det b r o r ini&gt;Se h o n o m af snarare o c h lättare utsatt för ojämna, jä- ett ord för för det späda ingalunda den kroniska barnet ofarligt diarréer, bryr jag m i g ej o m, » s a d e » m e n j a g erkänner, att han är e n de utomordentligaste människor i världshistorien. » Anna A. tarmkatarren, En gaste af den följder (Eftertryck förbjudes.) lidande, om det kroniska ord om under första Med. doktor Carl födda i tid af barn lefnadsåret. hos det späda barnet är en ans j u k d o m, den s. k. engelska Är sjukan eller kan m e d rätta sägas vara alldeles detsamma som att lägga första grunden till amma har erfarenhedet emellertid af en eller annan anledning omöjligt att undvika uppfödandet på tificiel väg d. v. s. med k o m j ö l k, måste nogsamt tillse, att arman de olägenheter, hvilka, som ofvan är visadt, vidlåda detta uppfödningssätt, möjligaste att mån vinna aflägsnas detta mål och förminskas. måste tydligen k o - mjölken bibringas en sammansättning, så möjligt vidt är liknar hvilken kvinnomjölken; f ö r att emellertid rätt kunna förstå dessa saker är det oundgängligt nödvändigt att känna de båda mjölksorternas olika halt af närande delar, hvilka här nedan må beståndsanföras.
Och beläggas ej mindre geometriska kartor, än pergamenlsbref på det sätt med karla-sigillata, att densamma påklistras handlingen, hvarvid åtminstone så mycket af papperet, jemte stämpeln, bör faslhäflas, alt derå kan tecknas, till hvad dokument kartan hörer Donationer, resolutioner derå, som antingen efler Kongl, Maj:ts speciela förordnande eller allmänna författningar förlänas i gods eller penningar af allmänna medel, så vid Statsverket, som af andra publika kassor och tönder, när gåfvan i värde eller penningar gå öfver 100 R:dr, förses med stämpladt papper efter sex för hundradel. Fastebref förses med karla-sigillata till en fjerdedel emot hvad för Köpeoch Bytes-bref stadgas, på nedanstående sätt: lill och med 100 R:dr samt för hvarje fulla 100 R:dr derutöfver Fide i k 0 m m iss-br ef och” andra dylika Förordnanden lörses med stämpladt papper lill trefjerdedels procent af den bortgilöa egendomen, beräknadl, för fast gods efter egendomens vid bevillnings-laxeringen uppskailade värde, men för lösören, efter bouppleckuings-värde, mälismauna ordom eller domares pröfning. Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 436. 381 R:dr öre. För medi ings-bref, som i Kongl. Majlis och Rikels Kammarkollegium beviljas, antingen de utfärdas genom bref eller utslag, för hvart belt hemman efter förmedling — 75. och så i förhållande med de mindre, dock för hem mansdelen ej under « — 20. Morgongåfvo-bref beläggas med stämpladt papper till en Ijerdels procent af gåfvans värde. Privilegier eller Tillståndsbevis till handels idkande karteras med 7: 50. — lill anläggande al bergverk, manufakturier, sågar, pappersoch andra bruk med 15: — Privilegia exclusiva (Patenter) med 22: 50.
Riksdag vid antagandet af nu gällande Jag, vore uppenbart, alt enligt-samma lag den, som efter död skyldeman önskade taga arf, äfven hade af nöden att sjelf skaffa sig underrättelse om tiden, då skyldemannens död inträffat, och att derefter inom stadgad tid bevaka sin rätt. Utrikes boende arfvinge underrättades ej om dödsfallet genom Domaren, men förlorade ändock sin arfsrätt, om han ej anmälde sig inom natt och ar derefter; och den inrikes vistande närmaste arfvingi n finge ej träda till arfvet, om lian ej lagligen bevakade sin rätt inom tre månader (ftjp det den föjre gått förlustig om sin. I de fall att rätter inländsk arfvinge vore så fjerran boende, aLt han ej kunde hafva kunskap om arfvet, eller vistades utrikes på känd ort, stadgades visserligen, att han genom Domaren skulle underrättas, att arf fallit honom till, derefter han inom natt och år borde göra sitt arfsanspråk gällande; men deraf kunde ej dragas den slutföljd, alt hvarje inländsk arfvinge och således äftfen den, som ej bor fjerran samt förthy ej eller vore att anse såsom okunnig om dödsfallet, skulle serskildt underrättas om arfvet och än mindre att, om en dylik underrättelse uleblefVe, arfsanspråket alltjemt stod Öppet för ej allenast honom, utan ock hans efterkommande. Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 117- kommande. Tvärtom syntes lagstiftaren hafva velat afskala langvariga anspråk; och då känd inländsk arfvinge, för hvars rakning arf blifvit, enligt oftanämnde Kapitels 5 §., satt under säkert förvar skiljdes från samma art, om han ej korn inom tio år eller visade laga förfall oansedt han under hela tiden varit å utrikes ort i lofliga ärenden, utan att derunder hafva fatt kunskap om sky Idemannens död, så vore än mera skäl, alt den kände arfvinge, som stadigt bodde och vistades inrikes, men under loppet af tio ar icke anmälde sig att ärfva en afliden anhörig, om hvars frånfälle lian under en så lång tidsrymd ej kunde vara okunnig, borde hafva forloral sina arfsanspråk.
Bevillningssamt Allm, B c sv.- och Ekon.-Utslottens Utlåtande, IV: o 5. 5 Vid 1 §. af Förslaget ad) Alt, då inskränkning i tiden för bränvins-bränningen icke verkar lill det dermed afsedda ändamål, nemligen minskad production af varan, den i nu gällande Författning liliålna bränvinsbrännings-tid bordt bibehållas och heldre utvidgas än inskränkas; b) att bränvins-bränningen må utöfvas företrädesvis under sex, men allrarninst under fyra, på hvarandra följande, månader, utan rättighet att dertill välja, hvilken eller hvilka af de tillåtna månaderne man åstundar; c) att endast trenne beständiga månader, nemligen en på hösten och två på våren, må medgifvas för bränvins-bränning, utan rättighet att välja bland ett större antal, hvarigenom controilen i betydlig coon försvåras; d') att rättigheten till val af månader endast må medgifvas i den händelse, att frihet till bränvins-bränningen införes; e) att det vore origtigt alt ingå till Kongl. Maj:t med begäran om förbud mot bränvins-bränningen, då det förhållande kunde inträffa, som gör det oundvikligt å Regeringens sida att för någon tid inställa bränvinsbränningen; /) att, då bränvins-destillering hittills utgjort en serskild, från bränvins-bräuningen afskiljd, näring, som, för uppfyllandet af behofvet utaf finare bränvin och likör, snarare behöfver utvidgas än undertryckas, nödiga bestämmelser i detta afseende böra i Författningen, inflyta; g) att, då här i landet finnas Rommoch Conjacks-Fabriker, för hvilka d esti Iler i ng är nödvändig, och hvilkas innehafvare icke äro till bränvinsbränning berättigade, ett serskildt stadgande måtte införas, med tillåtelse försådane förädlings verk, jemte noggranna föreskrifter mot missbruk deraf, Vid 2 §. a) Att utjordar och med räntor belagde torp och lägenheter icke borde tillåtas att bränna bränvin, enär lyftpannornes antal derigenom ökas och skogsförödelse åstadkommes.
— Di verse Glas: Burkar, Flaskor styck. — Bouteiller styck. — Fönsterglas — Diverse — Optiska Glas-arbeten: Spegelglas . Lampor styck. Ljuskronor styck. . Diverse R:dr Guld, arbetadt lod I lägel • • Handskar Handtverkeri-varor Hattar: lackerade styck. — Ulloell Spån styck. — Fruntimmers dussin — ej specif. styck. Hängslen dussin Instrumenter: Musicaliska B:dr Optiska — Physiska R:dr IVakelugnar R:dr Kammar af horn dussin Kardor Par Kläder . Knappar .. .. dussin Knifvar, diverse dussin Kort, Speldussin Krukomakare-arbeten Lampor och Lyktor styck. Läder: Sid — Klippings-skinn — Diverse j\Iachinerier Marmor, arbetad .. Ltt. Mattor: Golfqvadr.-alnar — Hatt— Strå- — Baststyck. — Diverse Messing, arbetad Si#. 'Metäll-pjeser: Kanoner ,. , . ... • — diverse .. • Munstycken .. •« •*■ - •• -• • * • • ■* Mösser: Bindoch Filt, Möss-tyger , .• . •• « - l824 Varu-qvan titet. « .• styck, styck. Nålar „ diverse .. I app ,. .. •« •• - Pappers Blått och Brunt — Cardus .. — Coneept .. Förliydnings Maculatur.. .. —. Post,« . .. — Skrif—. T obaks.« .« Tryck — Diverse ^ .. Pennor, skrif .. •« • • b un d tar Penslar Pipor., af Lera Pipskaft Porcellaine, diverse Pretiosa ^ .« • •• • « • • iSegel., nya ... — .. • - Socker: Candi. . .. .. — Topp•> ■ ■ Speglar Sprutor, Brand Strumpor, Bomulls Linneneli Yile — Diverse , Stärkelse „ . - ■Stoflor Svampar och Fnöske
Menniskor gissa på tjugu, högst tjuguett. – Det är verkligen oförtjent att jag ser så barnslig ut.» Han knep ihop ögonen, så att den blanka randen blef ännu smalare, och på ömse sidor om munnen drog det sig två nålfina drag. – Drag som hos en qvinna skulle säga att ungdomen var förbi. »Din mor bad helsa dig, Börje. Jag reste direkt och sökte upp henne, ty hvar du fans kunde jag ju inte veta.» »Har du ... har du inte din hustru med dig?» »Hon dog för två år sen.» Det uppstod en beklagande paus. »Har du inte brukat skrifva till någon här hemma?» »Inte sedan mor dog.» »Inte till någon af dina Lundakamrater?» »Nej, inte en enda. Man får så olika intressen, man drifver så långt ifrån hvarandra. De skulle inte förstå mig och jag inte dem.» »Men att du ändå sökte upp mig? Vi ha naturligtvis också drifvit ifrån hvarandra? Börje sökte återhålla den tillfredsställelse, som spred sig öfver hans ansigte; han ville se anspråkslös ut. »Med dig var det en annan sak. För oss kommer det inte an på intellektuel samstämmighet. Vi ha vuxit ihop från barndomen. Vi äro inväfda i hvarandras allra outplånligaste minnen. Ingen af oss kan tänka på de gamla tiderna utan att minnas den andre. Dessutom har det alltid varit genom olikheten vi dragits till hvarandra; det är kompletteringens lag, det. Men att skrifva bref kunde aldrig för oss bli en ersättning för det personiga sammanträffandet, derför skref jag inte. Men många gånger har jag längtat. Det tror jag aldrig att du har.» Det kom i hans ögon ett uttryck som fans der ofta: ironi eller vemod, det var omöjligt att afgöra hvilketdera. »Längtat? Nej, det har jag inte. Men nog har jag tänkt på dig.» »Nej, du kan inte längta. Du är alltid fullt belåten med det du har. Och jag kan aldrig få smak för annat än det jag inte har.» »Javisst. Och så förtalar du aldrig någon annan än dig sjelf. Det säger jag dig, Marianne, tro aldrig att han är sådan som han diktar upp.»
I:s tid, dä den af klostren och kyrkorne innehafde Tionde indrogs; Den är anstagen till Domkyrkornes underhall och reparation, och utgär olika till en eller 2:ne Tunnor af hwarje Kyrkoherberge, efter derom faststaldle särflildte förordnande. Men svin uti 4.5 af Presterskapets Privilegier blifwit stadfästabt hwad om Domkyrkors underhäll förordnadt ä», som alltid stall blifwa dem utan någon afkortning förbehållit; sä anser Stats U stoltet detta wara en sä bestå stad Pri - 182 Den 4 November. vilegii fräga, som icke tillhör Stats-U skottets utlåtande. Likwal och i händelse Domkyrkorne möjligen skulle kunna innehafma något utöfwer donationer och hwad af ålderdom warit tillagt, och genom PrivileZierne är stadfäiiadt, sä hemställer Utskottet till Riksens Höglofliga Ständers eget förordnande, huruwida en omstandelig uppgift och underrättelse härom mätte ifrån Kongl. Kammar-Collcgism infordras, pä det Riksens Höglofliga Stander till nasta Lagtima eller Urtima NUsdag mä kunna fä upplysning om förhällandet. Ar och dag som förr skrifwit star. Pä Befallning l>l. UröcleliuL. Uppå gjord proposition af Herr Grefwen och Landt - Marskalken, blef delta Stats-Utskottets utlåtande bifallit, Uppbrötos Herrar Electorernas listor till wal af Ledamöter till ett Utskott svin med de andra Ständen böra öfwerenskomma, om jämnkningar i anmarkningarne öfwer Riksdags-Ordningen, och befunnos dertill wara utsedde, af Zörsta Clasien. N:o Z. Grefwe Oa la 6aräis, jfacob,'Capitaine Lieutenant nrm. N:o 264. Friherre äVennerlieät, fullmaglig Herr klezräenLölä, Carl kreärie Hof-Ratts-Räd.
Ehuru andra sidans åsigter äro motsatta, måtte del ej kunna förmenas mig att hafva min åsigt; ty rättigheten alt tänka är lika för oss alla, då vi ej söka förnärma andras afsigter, då vi icke tillvälla oss rättighet att bedomina hvad som ligger utom vår omdömesförmåga och utom vår granskningsoch omdöinesrätt. En värd talare på andra sidan har paraphraserat mitt uttryck, rörtde de privilegierade Ståndens tjenst färdighet, såsom orden lära fallit ifrån mig, att bevilja anslag. Det är möjligt, alt ordet ”tjenslfärdighet” ej var det lämpligaste, men jag ber den värde talaren och Huset ihågkomma, att under ett muntligt anförande blir del nära ling omöjligt, att så väl och lämpligt afväga sina ord, som man eljest skulle önska. Den värde talaren har emedlertid sökt paraphrasera uttrycket och vända det derhän, att denna tjenslfärdighet vore färdighet att tjena fäderneslandet. Jag leranar derhän, om resultatet kommer att blifva sådant, om deras handlingssätt kommer att af Svenska folket så bedöm mas. Jag är förvissad derom, att både den värde talaren och de som handlat lika med honom, handlat efter sin öfvertygelse; men detta kan icke betaga mig rättigheten att tro, det ändamålet helt och hållet förfelas, och att det vore isynnerhet för detta Stånd en vida lämpligare röle, att sälta sig i spetsen för det behof af rörelse, hvari samhället sig befinner, än alt strida deremot, såsom nu sker. Jag tror att om herrarne, till och med den värde talaren sjelf, skul le följa sitt hjerta helt och hållet, och yttra sin öfveitygel - Deu i'J September f. m. 343 se fullständig!; så skulle de medgifva alt vi befinna oss i den största förlägenhet, hvarunder något annat conslitutionelt land för närvar, suckar. Jag är öfverlygad, alt dessa förhållanden böra afses af en ministeie; och derför har jag önskat en ministeie, som ägt förmåga alt uppfatta samhällets förhållanden från sa beskaffade åsigter, som jag bär ofvan framställt.