Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nej, slikt går ej an; men medlet är tillåtet, när man sjelf är i yttersta klämman, och handlar med rent sinne, och det är till och med en helig pligt, när man har en rätt god sak, och derigenom kan rädda en själ för verldens förförelser och otäckheter. Var viss på, att jag skulle visat dig, min egen vän, samma godhet, i fall jag hunnit så pass långt med dig, att du kunnat dö „i din själs täckhet.„ Beggedera var förhållandet med mig och gubben, hvilket jag straxt skall upplysa. Men först måste jag tala ett par ord till mina förra beundrare, som nu stå och gapa. „Hvad? i Herrans namn, säga de, står allt detta i Almquists skrifter? Ljuger han ej på sig sjelf? Har den förträfflige mannen sagt allt detta, eller blott fjerdedelen af detta? I sådant fall har han alltifrån begynnelsen varit en rackare, och A.B:s Utgifv. en infam förrädare, såsom den der understödt och beprisat sådana vederstyggligheter!„ A.B:s Utgifv. får tala för sig sjelf – eller icke tala, hvilket torde vara det klokaste – men hvad mig beträffar, träder jag öppet och ärligt inför eder och säger: »Ja; jag, Carl Jonas Ludvig Almquist, har så sagt, så lärt, icke sedan i går, utan sedan nära tjuge år tillbaka, icke hemligen och i smyg, utan offentligen. J, som nu kallen mig rackare, sen nu engång sjelfva efter i mina böcker! Hvar hafven J hittills haft edra ögon, edra sinnen, J åsnor? Äro mina läror vederstyggliga, hvarföre hafven J då beundrat dem? Hafven J gillat lärorna, hvarföre förargen J eder öfver lärarn, derför att han sjelf satt dem i verkställighet? Jag är prest, i egentlig och oegentlig mening, och det tillkommer presten att lefva som han lärer. Jag har gjort så – och vill af er icke veta af någon smälek. Det enda jag måste erkänna är det, att jag, som författare, handlat med en klokhet och varsamhet, som jag var skyldig mig sjelf och min goda sak.
Med godkännande af delta förslag i öfrigt, har Kongl. Maj:t ansett införselstullen å tobäks-stjelk böra höjas till samma belopp, som den för blad föreslagna, eller till 20 öre skålpundet, och de båda slagen i en rubrik sammanföras. De skäl för bestämmandet af en lika tull för tobaksblad och stjelk, hvilka blifvit i det Kongl. Maj:ts proposition åtföljande Statsråds-protokoll anförde, kan Utskottet icke annat än godkänna, och då Utskottet icke funnit anledning till någon erinran vid öfriga för artikeln Tobak föreslagna tull-bestämmelser, får Utskottet hemställa, alt det i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts proposition för denna artikel uppgjorda taxe-förslag, som finnes bifogadt, måtte godkännas. För Jernoch Ståltråd, derför sammanlagda afgifts-beloppet nu utgör 5 sk. 6 r:st. per skålpundet, hafva kommitterade föreslagit nedsättning till 2 sk. 6,72 r:st. eller 8 öre, söm ungefärligen motsvarar det belopp, hvarefter varan nu får med Kommers-kollegii särskilda tillstånd, för vissa behof, införtullas. Af ståltråd eger någon tillverkning icke härstädes rum, och hvad beträffar den jerntråd, som på vissa orter inom landet åstadkommes, lärer afsättningen deraf icke kunna ans%s i någon mån lida genom en lättad införsel af den utländska varan, hvadan Utskottet, då förevarande artikel utgör ett nyttigt och i flera industri-grenar användt material samt lull-inkomsten deraf icke är af någon större betydenhet, helst all jerntråd, som inkommit för telegrafrinrättningar, hittills befriats från tull, funnit sig böra föreslå, att Jernoch Ståltråd må vid införsel vara tullfri. - Af enahanda skäl får Utskottet jemväl hemställa, att kopparoch annan ej specificerad metall-tråd, andra slag än förgylld, försilfrad eller pläterad, för hvilken artikel af Kongl. Maj:t föreslagits införsels-tull af 20 öre skålpundet, må vid införsel åtnjuta tullfrihet. Till hvad Kongl.
Det nu anförda torde lemna en antydning om städernas urgamla municipal-inrältning, tillräcklig på de tider, dä borgerskap och stadsmenighet voro i det närmaste liktydiga begrepp; men sedan den utanför borgerskapet befintliga stadsbefolkningen tillvexl i antal och betydelse, har anspråk å dess sida framställts om deltagande i kom. 224 Expeditions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 2ff. munen» angelägenheter, hvilket anspråk man sökt tillfredsställa genom att göra sockenstämino-förordningen gällande äfven för städerna. Härigenom har dock en olägenhet uppkommit, nemligen kompetens-tvister emellan den riva kommunal-myndigheten och de gamla. Det kunde visserligen försökas, alt afhjelpa denna olägenhet på det sätt, att de äldste och samtlige borgerskapets tnunicipala funktioner öfverflytlades.på sockenstämman, men icke en gång genom en sådan i sjelfva verket föga lämplig åtgärd skulle del lyckas att häfva missbelåtenheten, enär den förnämsta anledningen dertill, borgerskapets uteslutande inflytande på förvaltningen af städernas kassor och fonder samt tillsättningen af flera offentliga funktioner, derigenom icke underginge någon förändring. Sä länge borgerskapet var den enda samhällsklass, som i staten representerade staden, qvarstod uti detta förhållande ett vigtigt skäl för borgerskapets prerogativ inom kommunen, men om E. K. M:t finner i nåder för godt att sanktionera den af Rikets Ständer beslutade förändring af 14 § Riksdagsordningen, så förlorar också detta skäl all giltighet. Rikets Ständer hafva derföre hos sig stadgat den öfvertygelse, att den reform af städernas municipal-väsende, som länge varit påyrkad och är af verkligt behof påkallad, bör fotas på grundsatsen al alia stadsinnevänares likställighet i kommunala rättigheter och skyldigheter. Men för utförande af denna grundsats är det ej nog, att förändra en och annan bestämmelse i sockenslämmo-förordningen, icke en gång att till allmän rådstuga öfverflytta sockenstämmans göromål.
Så vidt dessa enda sanna och naturliga källor till Nationalvälmågan få ostörda framgå i sitt jemna lopp, understödes Myntväsendet deraf med den kraft, att elen nu existerande förlägenheten, som utomordentliga omständigheter beiedt, af sig sjelf småningom upphör. I motsatt fall måste ett redan länge utöfver den iritrinseca kraften underhållet artificielt hjelpmedel ytterligare fortsättas, för att på en längre utsträckt tiderymd fördelande bördor, samtiden, uti ett sådant sakernas förhållande, icke förmår att bära. Bristande circulatinn af pappersmyntet, mera än brist på qvantiteten deraf, utgör vår verkliga förlägenhet. Om större liflighet i circulationen kan återföras, så skole vi i samma mån mindre känna någon Sedelmynts-brist. Se här de medel jag i detta afseende hemställer: lliisgälds-Sc del stocken stannar på den Numerär den ägde vid 1S14 ars slut, utgörande ef/ ter T)en 2 o JunU 997 ter Contoirets Räkenskaper 8,607,507. 36. 3. i Riksgälds-Sedlar, éller i Sanko - mynt 5,738,338» 24. 2; och bilf aer alldeles oförändrad för allmänna rörelsen till nästa Riksdag. Den nu existerande realisations grunden blifver alldeles orubblig; rnen Riksgälds - Sedlarne kunna ställas på. a å 3 högre valörer, (såsom Hans Excellens m. m. Herr Grefve Ruuth, uti ett hos Ridderskapet och Adeln uppläst Memorial, föreslagit) samt uti rörelsen, uti Contributionerna och uti alla Statens betalningar ingå och ater utgifvas efter sitt förhållande till JBancornyntet. _ Allt afsättande af fond till Riksgälds-Sedlarnas realisation upphör således till nasta Riksdag. Bankens Sedelstock mindskas ar 1815 nied 1,050,000 R:d och för de öfriga fern åren till nästa Riksdag å 750,000. R:d med 3,750,000. — Tillsammasräknadt 4,800,000 R:d. oberäknad!
Majlis Befallningshafvande i 60 §. af högstberörde Nådiga Förordning fått sig anbefaldt, samt, oaktadt det strängaste handhafvande af Författningen emot fylleri och dryckenskap, förgäfves bjuda till att förekomma dess tilltagande. 3:o Näringar: Jordbruket: utgör hufvudnäringen inom den egentliga Nerikes-Provincen, och idkas utaf största delen af Länets innevånare. Under den tid, som förflutit sedan sista Berättelsen i underdånighet afgafs, har jordbrukaren skördat tvänne ymnige och tvänne försvarlige grödor. Endast år 1829 var årsväxten något under medelmåttan, utan att likväl deraf, genom saknad tillgång på Spannemål, någon förlägenhet för orten inträffade. Ehuru uti Landtmanna-producternes fortfarande låga pris, närvarande tid icke erbjuder någon uppmuntran till odlings-företag, verkställas likväl sådane allmänt nog, fastän, med ganska få undantag, endast i smärre senia; och träffar man nu, äfven hos Allmogen, oftare än fordom, af ädlare foderslag beväxte ängsmarker.
Denn schöne Kunst ist bloss Eine, die des Wohls: von derhöchsten Theologie an bis zur niedersten Rhetorik, und in einer Syntaxis von Sonnen oder von Sylben. ... Auch ich bin ein Germanier: wenn eben nicht ein Deutscher. Und schreibe ich nicht ganz deutsch, so schreibe ich doch ganz germanisch: das ist, gerade auf die Sache”. Likaså, på ett annat ställe: ”Der Stil ist nur das natürliche Consonum und Dissonum: und der Autor kennt darin keine andre Trefflichkeit, als treffen” 190. De bägge häftenas innehåll är alltså, i korthet sagdt, en fortgående polemik emot det närvarande tillståndet i den ”lärda verlden”, och en fortgående positif hänvisning på den sanningslära, som ensam kan besegra denna allmänna förbistring medelst en ljus insigt och en derur sig utvecklande harmonisk ordning. Och sedan han (N:o I, sid. 6) af Tysklands philosopher hade utbedt sig anmärkningar öfver sin Archimetri, med önskan att de helst måtte insändas till Langes bokhandel i Berlin, der hon var utgifven; lofvade han tillika (sid. 16), att i dessa blad meddela deraf det för den lärda verlden vigtigaste, jemte sina svar. Det första häftets uppsatser heta: 1. ”Anzeige der Archimetrie”. (Här anmäles, att en bok Maximum seu Archimetria är utkommen, som innehåller en ”Vetandets Mathematik, eller planen till en Allrigtighet; genom hvilken Naturen åskådliggöres i alla sina momenter, från Minimum ända till Maximum, och alla tings värde, så i theoretisk som praktisk hänsyn, blifver klart; ett verldsmått, som icke blott bevisas, utan visas”. Derefter åberopas, för att väcka uppmärksamhet och förtroende, de utlåtanden, som ”den störste kännaren af saken” – Reinhold – och ”den störste kännaren tillika af språket”
Dervid får jag anmärka, att Banken aldrig förlorat något på de äldre fastighetslån, som den lemnat directe till enskilda, ehuru en sådan lånrörelse, af andra orsaker, ej är förenlig med Banken. Samma method skullo af Den 5 Maj f. m. 113 af Riksg.-Cont. begagnas, hvarvid skillnaden komme att bestå i olika värderingsgrunder och isynnerhet uti olika liqvidationsmedel, som skulle användas. Vidare får jag anmärka, att då man vill införa ett creditpapper och deråt gifva ett allmänt omlopp i hela Riket, såsom det måste erhålla, om den dermed åsyftade nytta skall vinnas, så är det ändamålsvidrigt att fördela det i provinspapper med åtföljande flerfaldiga nuancer, af enahanda skäl, som man erkänner det vara otjenligt att tilldela hvarje provins en särskild myntsort, utan i stället tillerkänner ett stort företräde åt ett gemensamt statsmynt. Dessutom uppstå genom systemets fördelning i provinsföreningar mångfaldiga hinder och omvägar för att komma till målet; äfvensom derigenom förorsakas en ganska betydlig och oundviklig förminskning i det nyttiga resultat, som kan vinnas, om systemet användes i ett helt. Slutligen får jag dervid anmärka, att alla framställda förslag till partiella hypotheksföreningar utvisa ett bemödande att närma dem lill likhet och enhet; hvadan enklaste och riktigaste utvägen måste vara att göra en allmän statsinrättning, hvarigenom ändamålet i alla afseenden lättare och säkrare uppnås, jemte det den åtföljes af mångfaldigt större nytta. Jag kan ej med tystnad förbigå, att jag inom detta rum hört en utmärkt talare använda orden närande och lägre såsom synonyma, för att dermed beteckna enahanda sainhällsclasser. Härvid får jag erinra, att der sådana begrepp skulle kunna råda, har någon sann upplysning ej gjort några verkliga framsteg, ehuru mycket närvarande lid öfverallt dermed synes smickra sig.
Med tillkännagifvande, att, sedan Landshöfdingen i Skaraborgs Län, f. d. Stats-rådet m. m. A. P. Sandströmer den 1 Dcc. sisll. år med döden algått, hans cfterlefvande enka, Clara Sandströmer född Lidbäck, hos E. K. M:l underdånigst anhållit om nådig framställning lill Bikels Ständer, att en årlig pension malte henne beviljas, har, uti en lill Bikets Ständers Stals-Ulskolt den 15 niistl. Jan. adålen Nådig Proposition, E. K. M:t, med fästadt afseende å de utmärkta förljenster den aflidne under sin verksamma lefnad ådagalagt uli de åt honom uppdragna vigliga befallningar, samt å det ellerlemnade boets ringa tillgångar för hans enkas och tre omyndiga barns behof, föreslagit, ali, Bikets Ständer mätte tillägga bemälde enka en årlig pension af 1,500 B:dr B:ml, alt från och med innevarande år från Allmänna Indragnings-Slaten utgå. Då Bikets Ständer, äfven för sin del anse, ali f. d. Stats-rådet Sandströmer i lifstiden genom sin utmärkta och gagneliga verksamhet i Statens tjenst förvärfval sig grundade anspråk på nationens deltagande för den mindre lyckliga ekonomiska ställning, hvaruti hans efterlefvande enka och tre oförsörjda barn sig befinna, hafva Bikets Ständer bifallit, att, i enlighet med hvad E. K. M:t i Nåder föreslagit, f. d. Stats-rådet Sandströmers enka, Clara Lidbäck, må uppföras å Allmänna Indragnings-staten till åtnjutande af en årlig pension utaf 1,500 B:dr B:mt, att från och med innevarande år utgå, så länge hon i enkestånd förblilVer. 71:o.
Då blefve ingen genom ett Soc - 8 Den u6 Jun ii t. m. ienstämmobeslut, tillkommet utan hans hörande , såsom vid Conventioners uppgörande ofta tillgår, orättvist beskattad, och den, som antingen af liknöjdhet, eller af välvilja emot sin Pastor, eller ock till äfventyrs af farhåga för hans ogunst, nu kan ådraga sin jord en beskattning, som trycker hans efterkommande, skulle vid den af mig föreslagne indelning icke kunna verka till mehn för dem, emedan IndelningsCommitteen borde lika så litet, om än Hemmansegaren sjelf det medgåfve, åsätta Hemmanet en större afgäld, än det rätteligen borde åläggas, som den borde efterskänka något eller förminska afgälden för en oskälig protest. Om Presternes Patriarchaliska förhållande till sine åhörare, som Utskottet tror genom detta löningssätt skulle rubbas, någonstädes i någon mon förminskades, så skulle åter annorstädes det opatriarchaliska, som icke varit utan exempel, få en mindre grundad näring, och Presten vore ej betaget tillfälle, att då, likasom nu, i hårda år kunna lindra dem, som till hans aflönande vore anviste. Kronobetjeningens mellankomst vid uppbörden, i annan, än executiv-väg, blefve icke heller erforderlig; ty Presten kunde så väl som den Militära och Civila Indelningshafvare!! sjelf uppbära sina räntor, och tiden för deras afbördande blifva densamma som nu. Den 26 Junii f. ra. 9 Hvad Nådåren beträffar, så hade jag trott, att Presterskapet sjelf skulle inse fördelen af deras utbytande mot en Pensionslnrältning, hvilken mera än Nådåren försäkrade Presternes enkor och barn om någon säker inkomst efter mannens och fadrens död, och att således PresteStåndet icke skulle vilja , att såsom ett värn deremot framskötos 1723 års Privilegier, utan önska förändringen. Måhända skall ock Ståndet taga saken på det sättet, ehuru ingen Reservation emot Utskottets Utlåtande i denna del af någon Ståndets Ledamot blifrit gjord.
Ågren beviljadt Lån. XIX. 2i5. tN:o 289. angående rättighet för Styrelserne öfver Nya Passevolanceoch Arme'ens TrossPassevolance-Cassa, att insätta sina behöfliga fonder på LåneBankens upplåningsräkning för HandelsDiskonterne. XIX. 2i5. — N:o 290. angående MyntVerketst ställande under BergsCollegii Öfverstyrelse. XIX. 2i5. — N:o 291. angående Städernes Salu-Accis. XIX. 2i5. — N:o 292. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående det vid sista Riksdag framställda förslag till ny Stängsel-Förordning. XIX. 2i5. — N:o 293. angående Forvagns-Inrättningar, m. m. XIX. 2i5. — N:o 294. angående ändringar i Författningarne rörande Bergsoch Jernhandteringen i Riket. XIX. 216, 246. — N:o 295. i anledning af åtskillige f. d. Tjensteinäns vid förra General-AssistanceContoret underd. ansökning om Kongl. Maj:ts Nådiga förord, till erhållande af något lämpligt årligt understöd. XIX. 346. ( 08 ) Expeditioner till Kongl. Maj:t, Rikets Ständers: N:o 296. med öfverlemnande af förslag till förnyad Författning otis stämplade pappers-afgiften. XIX. 246. — N:o 297. i anledning af verkställd granskning af ConvoyCommissarratets förvaltning oell räkenskaper för åren iS3t och idia. XIX. 010. — N:o 298. om bidrag från StatsVerket för att bringa Trollhätte-Canal och SlussVerk till lika dimensioner med dem Götha Canal äger. XIX. 3to. — N:d 299. i anledning af väckta frågor om Folk-Skolors inrättande. XIX. 310. XX. 2a.
– Nä, men för fan, det hade jag aldrig kunnat tro, det är då utan tvifvel modren, som burit hit honom, och då är det icke värdt att larma och göra affär af saken, utan laga att du i all tysthet blir af med honom, det förstås att du icke kan taga honom med dig hem till din hustru, – sade öfversten, som under tiden stigit upp och gått fram till hofmarskalkens säng. – Det var ta mig tusan en vacker pojke ser du icke hur han ser dig stinnt i synen det gör du rätt i, pojke, helsa på far din så godt du kan. Jag riktigt gratulerar dig, min bror, – sade öfversten muntert, och slog den förlägne hofmarskalken på axeln. – Hvad! för dj-n, han är inlindad i blått siden och har en guldkedja om halsen det var ta mig fan icke dåligt det, – fortfor öfversten förundrad och lutade sig öfver sängen. – Hvad säger du? – sade hofmarskalken och närmade sig nyfiket, – ja, verkligen! ma foi, ja begriper ingenting af detta – Det var högst besynnerligt det här, – återtog öfversten helt allvarsamt och upplyfte ett litet barn ur sängen, inlindadt i någonting blått, som for åt sidan, och lemnade den arma ungen nästan naken i öfverstens händer. – Se der föll en papperslapp, – sade hofmarskalken häftigt och böjde sig ned. Öfversten lutade sig framåt, och båda två utropade på en gång med förundran: – Edvard!? – Står der ingenting annat? Se efter på andra sidan, – sade öfversten otåligt, som ännu höll barnet i sina armar. – Nej, ingenting, – sade hofmarskalken, som noga vändt och betraktat den lilla papperslappen och nu stoppade den på sig. – Edvard! – upprepade öfversten eftersinnande, – du heter ju också Edvard? – Det är ett slägtnamn i vår familj, men – Nå ja, hans far må då i alla fall vara hvem som helst, så syns det tydligt att hans mor icke varit någon tiggerska, och troligen tvungen af konvenancen och icke, af nöden att lemna honom ifrån sig.
Lagutskottet har vid granskning af förrberörde anmärkningar, icke funnit skäl att i någon del förändra dess redan afgifne utlåtande; vid hvilket, såsom enligt ankomne Protocolls utdrag bifallet af de öfrige 3:ne Respective RiksStånden _, alltså torde få bero, dock bifogas a:ne Ledamöters särskildte yttranden. Stockholm den jay Sept. i8a3. Utdrag af Frotocc/kt hållet hos Riksens Högloft. Ständers Lagutskott den 4 September 1823. Herr Borgmästaren Arfvidsson anförde:” såsom frånvarande vid uppfattningen af Hnglofl. Lagutskottet flen 31 sisth Julii afgifne Betänkande N:o i3q, öfver Riksdags Fullmägtigen Johan Jacob Rutbergs Memorial, bär jag icke deri deltagit; men'sedan samma Betänkande i anledning af Rutbergs dervid gjorde anmärkningar blifvit från Heder v. BondeStåndet återremitteradt, och 1,365 1»iUttlotteu Betgnknrnien. jag således fått tillfälle att vid Utskottets ytterligare handläggning deraf biträda, linner jag mig föranlåten att reservera mig mot den af Utskottet gjorde Lagtolkning, enligt hvilken en enskild bofast angifvare skulle ega att, på dess ansvar, inmana hvilken som heldst i häkte samt att enahanda rättighet skulle sträcka sig till hvarje annan lös person, som uppträder såsom angifvare, allenast denna sjelf vill underkasta sig häktande, intill dess angifvelsen hinner af Domaren till verkligheten prÖfvas. Q vali teten af de Missgjerningar hvarföre den brottslige bör inmanas i häkte är bestämd i i Cap. 2 §. StrafFBalken; och då enligt 20 Cap. 7 §.
Stoi - Am i räls-Em betets 3:dje Afdelning och dels afbemälte Styrelse disponerade tillgångar, eranskade uti Kongl. Kammar-Rätten lör år i8.|° tued samt för år 1841 utan anmärkning, och framställa föl hållandet sålunda: Debet. , . ,. , är 1840. är 1841. Balans fran föregående äret: — Uppbörd: Extra Statsreglerings-anslag : till Arfvoden 8,ooo.‘ „ Reseoch Undersökningskostnader 6,uoo: — Intresse-medel i63: i5. 2. Balans till påföljande året: Credit. Balans f1 ån föregående året: Skuld — *— 1,600: — Afskrifning : Nedsatt värde å inventarier 5p 1: 22. Utgift: Stångåns uppmuddring och hamnbyggnaden vid Linköping 1,080: —* Uddevalla lievieis uppmuddring —- 5,85o: Transport 11,904:26. 1. 18,958:22. 2» 240 Transport 11,904:26.1. 16,958; 33, a. Undersökningar inom Medlersta Kanaldistriktet 181; 31. 6, — —- Balans till påföljande året: Behållning och Fordringar , , , 47>o83: 36. — 43>2®8:39.
Såg, få försåga så stort antal stockar som lieldst; Motion, remitt. till Ekon. Utskottet, lis 1182. Utskottets Utlåtande, Vill s 1157 — 1160, bif. af PresteStåndet, ix S771, af BondeStåndet, IX s 816, af BorgareStåndet, IX s 831, af Adeln, ix s 849- Underd. Skrifvelse, X 1. s 5go. RiksdagsBeslutet, §. 44- — uppbyggande, om frihet till Väder-; Motion, remitt. till Ekon.Utskottet, II s 1200. Utskottets Utlåtande, Vill s 22 — 25, bif. af PresteStåndet, ix s 101, återrem. af BorgareStåndet, IX s io5, bif. af Adeln, IX s 116. Ytterligare Utlåtande, VIII s i3ai — i325, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s 1049, bif. af BorgareStåndet, ix s 1059, med undantag af en punct, af BondeStåndet, ix s 1061, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 1072. Underd. Skrifvelse, X 2. 1. s 18, 19. RiksdagsBeslutet, §. 44- — om Husbehofs, befrielse från Skattläggning; Motioner, remitt. till Statsoch BevillningsUtskotten, II s 1145, 1254. BevillningsUtskottets anmälan, att det icke kan sig med frågan befatta, V 1. s 3, 4* Stats-, Lagoch Ekon. Utskottens Utlåtande, IV 4* s 366 — 387, bif. af Adeln, 234 IX s 890, af PresteStåndet, IX s 892, återrem. af BorgareStåndet, IX s 894, af BondeStåndet, IX s 897.
Jag är ofvertygad, att Herr Mannerhjerta ingalunda i den stränga bemärkelse, som Herr Refrén förmodat, ansåg Handels-friheten vara afgjord, men att han, likasom jag, ansåg att frihet i handel vöre den principe, hvarifrån mån borde utgå, och hvilken borde inför Thronen frambäras* Denna fråga är så afgjord, att den ej nu kan ändras; men i sammanhang med Skrifvelsen derom, hafva Riksens Ständer nu full anledning att framställa Nationens önskan i detta fall, och jag är ofvertygad, att Kongl. Majtt derå skall fästa det afseende, sorn Nationens Väl fordrar, Ren 23 Oclober e, m, 245. och jag kan ej (ro, att saken dä skall inedföra någon fara, ty Konungen lär väl veta att använda sin makt så, att Han afvander den. Herr von Hohenhausen, Michaeli På del sätt som denna motion blifvit framställd, och Uu inkommit, nemligen i önsknings-väg , tror jag visserligen ej det vara någon fara underkasiadt, att med den till Kongl. Majit ingå, ty j'g är öfvertygad, att Kongl, Maj:t med sin skyddande hand, skall vaka öfver Statens och Medborgares interesse, och tillse, att ingen brytning sker, sorn kan vara skadlig. Jag vill derföre på intet vis, ehuru ej delande deras öfvertygelse, som. vilja extendera handels-friheten, mot* Bätta mig bifall å Betänkandet, och, derigenom orsaka tids-utdrägt. Herr Grefven cch LandlMarfkalken gjorde Proposition till bifall af Utskottens förevarande Betänkande, hvilken Proposition med Ja besvarades. Herr Lefrén'. Jag anhåller blott att till ProtocoUet få anmäla min särskildta reservation. Den sker egenteligen på grund deraf, att detta mål först blifvit behandladt af BevillningsUtskottet , och ej, som det hade vederbort, genast i förening med Oeconom i eUt skotte t. Derigenom har ett beslut förut blifvit fattadt, sorn nu hindrar öfverläggningen.