Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot, örn man skiljer skattefrälseräntan från sjelfva hemmanet, så får Kronan en tillökning genom bevillningen, som skall utgå af frälseräntan, S3 Den 3 Octobcr e. m. och det kallar jag för orättvist. Jag begär propos. på Utskts betänkande. Hr Frih, o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskts förslag till 21 och 22 §:na. Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Jag får vördsamt erinra om den anmärkt), vid redactionen, som Frih. Ridderstolpe framställt och jag begär propos. derpå. Hans yrkande var att det skulle liela: hvilken afgift nf frälscränlnus iigare l/ör erlaggnsj i stället för orden: ”hvilken afgift af ägaren tili frälseränta!) bör erläggas.” Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den af Frih. Ridderstolpe och Hr von Hartmansdorff yrkade rättelse böra iakttagas i 21 §:n, att orden ”af agaren till frälseräntan” skulle förändras lill ”af frälseräntans ägare.” Ropades ja. Hr von Hartmansdorff: Jag trodde alt vid 22 $:n i Hr Landtmis propos. äfven innefattades bifall till Utsk:s förslag i betänk. N:o 27, der ett tillägg är gjordt. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då han förut förklarat den propos. han framställt angå Utsk:s sednare förslag eller N:o 27, då deruti funnes någon förändring eller något tillägg och icke betänk. N:o 12 särskildt nämndes, så kunde han i denna fråga icke annat än anse att R. o. Ad. bifallit Utskts förslag, sådant det i betänk.
Cederström har sagt, att frågan vore olaglig, utan afseende på att den vore en ny motion. Hr Frih. säger, att den icke kan remitteras, emedan den afser upphäfvande af ett redan fattadt beslut, men att, om Landtm, anser densamma kunna remitteras, den äfven kan af StatsUtsk. till behandling upptagas. Om det vore en ny motion, hade Hr Gr. o. Landtm, rättighet att vägra propos. på remiss, emedan ny motion uti en redan afgjord sak icke får vid samma riksdag väckas; men då frågan icke är någon ny motion, utan blott ett förslag att suppleera en afslageri punkt uti ett utlåt., framstäldt omedelbart efter det denna var afslagen, kan den icke heller anses såsom något annat än en nödvändig ersättning för det, som afslogs uti StatsUtskts utlåt., och såsom sådan hade frågan utan remiss bort afgöras, omedelbart efter det StatsUtsk:s förslag var afslaget, hvadan det äfven är oformligt, att frågan kunnat hvila 2tne plenidagar, utan attt afgöras. Mot R. o. Ad:s remiss af den s. k. motionen får jag pä det högsta protestera, särdeles som jag förmodar, att den icke kan leda till något ändamål. Oskadlig är likväl denna remiss, såvida man icke anser det skadligt att med frugans afgörande ännu dröja några veckor, ty till annat än tidsutdrägt kan remissen icke gerna föranleda. ' Gr. Posse, Arv.: Om Frih. Palmstjernas motion in - Den a Fobruari f. m. ti nefattade ett upprifvande af R. o. Ad:s i denna fråga fattade beslut, vore jag visserligen af Frih. Cederströms tanke, att den icke borde remitteras; men jag förmodar, att förhållandet icke är sådant, ty R. o. Ad. beslutade helt enkelt afslag på Utskts framställning, utan att något stadgades, huru för framtiden skulle förhållas. Det är således, efter min öfvertygelse, öppet för hvarje ledamot att, med begagnande af den rätt, som Riksd.Ordn. lemnar, väcka en ytterligare motion, föranledd af en redan väckt motion; och det var således Frih.
Annu liar emellertid rörelsen icke hunnit vänja sig vid det onaturligt stora rörelsekapital, som den har disponerat under de föregående åren, om ock sannt är att öfverflödet föranledt bedröfliga spekulationer. Men det kan väl aldrig komma att utgöra föremål för lagstiftningen att, i händelse en eller annan person förlupit sig, som man säger, söka bota dessa misstag genom en mellankomst, som skulle framkalla vida betydligare oredor. Gr. Frölich har sagt, att så väl jag som en annan talare fattat saken såsom en handelskris, och icke såsom en penningekris. Äfven om jag dertill egde förmåga, kan det dock icke falla mig in att utveckla, huru nära dessa båda kriser stå hvarandra, samt huru de ovilkorligen följa hvarandra i spåren. Det är gifvet, att det kan tänkas förhållanden i ett land, då penningebrist upstår till följd deraf, att penningen hindras att fritt löpa man och man emellan; men hade detta varit förhållandet hos oss, så synes det mig rättast, att motionären upgifvit de hinder i denna väg, som nu forefinnas, och att han föreslagit deras afhjelpande. Då hade för visso frågan icke blifvit mera omfattande, än att den kunnat behandlas af BankoUtsk. Jag kan således icke för min del finna,' att några bevekande skäl blifvit frambragta för bildandet af ett särskildt Utskott; det skulle, såsom jag förut haft äran nämna, säkert råka i konflikt med BankoUtsk:t, hvilket sednare dock är och förblifver det, som har att göra med det verk, hvilket utöfvar det väsendtligaste inflytandet på landets penningerörelse. Jag afstyrker på dessa grunder förslaget. Gr. Frölich: Den siste värda talaren har yttrat, att det ålegat mig att upgifva de medel, hvarigenom penningekrisen skulle afhjelpas. I korthet får jag nämna, att jag icke velat föreslå några palliativer; sådana hafva vi i Aftonbladet läst ganska vidlyftigt föreslagna. Detta förslag har jag trott mig böra underkänna, emedan jag icke funnit något annat botemedel än en radikal reform.
Utskotten hafva, i afseende på ärendets behandling, vid förra Riksdagen, inhemlat: alt de förenade Utskotten, uti deras första Betänkande (Wto 3 i 7 Sami. 2 Afd. 1 Haft.) sig utlåtit, att ehuru, Utskotten veterligt, något serskildt stadgande icke finnes för bestämmande af dispositionsrätten öfver den Hafstång, som på hafsstränderna af vågorna uppkastas; likväl och då, enligt 48 Cap. 2 §, Missgernings-Balken, hvarjehanda fynd, hvartill egare ej funnes, tillhörde jordegaren ensam, så vida han detsamma sjelf hittat; då, i stöd af 12 Gap. 4 §■ Jorda-Balken, flottholme tillfälle den, som honom vid sitt land fästade; då för öfrigt med naturlig billighet instämde, att den, som å sina egor droge en last, såsom fallet var när hafstång å odlade egor uppflöt, äfven finge deraf hemta möjlig fördel, och då slutligen, med undantag af serskildt bestämda händelser, icke någon kunde vara förbunden att å sina egor hålla väg för andra; ansågq Utskotten det vara släildt utom all fråga, att, i allmänhet, endast strandägare hade rätt till upphemtning och begagnande af den Hafstång, som å stranden uppdrifves; men om, genom lagligen slutad och fastställd öfverenskommelse, eller af behörig
Timme efter timme skulle hon då sitta der instängd bland de eviga, uppradade askarne i den skämda, rökinpyrda luften utan en menniska att tala förtroligt vid, utan ett gladt ansigte, som vänligt såg mot hennes, utan att höra ett muntert skratt, som kunde påminna henne om, att det i qväll verkligen var årets högtidligaste afton, den qväll, hon alt från sin barndom lärt sig älska, den qväll, som ingen har mer anledning att fira än alla de, som äro tjenande, nödstälda och elända – ensam i en cigarrbod på julafton ... Åter såg hon upp och tittade ängsligt ikring sig, som hon ville förvissa sig om, att det ej var sant, som letade hon efter något afledande, förströende eller hvad som helst nytt, – men som vanligt lyste gaslågorna sömnigt bakom de hvita kuporna på ömse sidor om spiseln, stela och raka som vanligt trängdes käpparne i sitt ställ med sina olika kryckor, lutade mot hvarandra, som vanligt stodo cigarrlådorna uppstälda ledvis och plutonvis på de långa hyllorna – en, alena, mol alena på julafton, – herre Gud, det var första gången, det. Och midt i hennes bittra tankar stego minnen från förgångna år upp, visade henne förflutna julaftnars bilder i sin spegel och gjorde henne vemodigt blid till sinnes Der låg herrgårdsbyggnaden, der hennes mor varit hushållerska, och hennes far, då han lefde, kusk, låg der midt i snön med sin breda facad och sina krokiga flygelbyggnader, hvitmenad, ståtlig och välskött, precis som den sett ut vid det föregående årets julhelg, då hon ännu ej måst lemna den grund, der hennes barndoms lyckliga dagar lupit till ända. Klar och blå är högvälfd vinterhimmel, frostigt kall men genomskinlig luften. Frusen skare på skottade stigar. Glänsande solstrålar glittra, glittra glimt vid glimt mot snöfältens blankhvita ytor. Förbi veckans stök och bråk, förbi bak och slagt, och ändtligen har julafton kommit med muntert gryende dag, och sedan den segerviss knackat på dörren, gästvänligt insläpts.
På sekreterarens inrådan begaf jag mig till Arrodeh för att träffa Peterson, som jemte sin konsul Anastasi bor der. Jag fick en högst treflig gammal åsnedrifvare, som kände alla ställen och var särdeles pratsam. Jag färdades genom den vackra, af Ibrahim pasha i Europeisk smak anlagda parken, förbi hans slott, som var i Turkisk smak med vinklar och utbyggnader. Hela denna vidsträckta park, berättade mig min åsnedrifvare, hade förut varit ett berg, hvarifrån Fransoserna beskjutit staden, men pashan hade med sin klokhet hvarvid han tog med pekfingret på sitt hufvud just derföre jemnat det och gjort denna anläggning. Vi kommo till Manjal, som är en gren af Nilen, flytande längs NV stranden af Rodeh, läto åsnan vänta här och foro på en liten fäijbåt öfver till Rodeh, der genast vid uppstigandet mötte mig en svart, som sade att Anastasi och Peterson begifvit sig till staden. Jag gjorde nu en liten promenad i den verkeligen utmärkt vackra parkanläggningen, der pashan uppfört åtskilliga kiosker och luftiga, ehuru ganska enkla, palatser. Gick öfver till stranden af den egentliga Nilfloden och hade en härlig utsigt öfver dess många af öar delade grenar, och på andra sidan öfver vidsträckta låga sandberg, på hvilka reste sig 3 pyramider (2 högre bredvid hvarann och en låg på litet afstånd från dem); dock voro alla 3 lägre än jag hade tänkt mig dem. Jag spatserade vidare förbi ett litet hus, ett slags menageri för de grannaste, ståtligaste fåglar, strutsar, paradisfåglar &c. som glimmade af de utsöktaste färger eller (såsom den förstnämnda) voro rent glänsande hvita. Jag fann mig utomordentligt väl här, spatserade länge omkring åt alla håll mellan rader af pomeransträd, på hvilka stor fullmogen frukt tyngde ner qvistarne. Gick sedan uppåt och såg det gamla Masr från denna sida, med de gamla ruinerna af ett gammalt slott, som min åsnedrifvare sade vara ifrån verldens början. Vi kommo tillbaka genom qvarter, som sågo alldeles förstörda ut och voro nästan blott ruiner af gammal storhet.
De som på läktaren förnämligast vilja vara i fred, äro de som anteckna hvad här förefaller. De skulle utan tvifvel blifva ganska mycket besvärade och misslynta om det vid högra ändan af läktaren, dit de tagit sin tilltlygt, blefve lika stort monvemenl som del redan är vid den venstra. Jag fortfar således i min önskan, alt frågan måtte förfalla. Frih. Raab: Visserligen har Hr von Hartmansdorff nu anfört giltiga skäl, då det varit af undfallenhet och välvilja för tidpingsskrifvarne, som Hr von Hartmansdorff fruktat för en ytterligare reform, om man skulle, jemte det all man vidtager den enkla åtgärden att numerera platserne, derefter äfven vidtaga den åtgärden, att infordra ett förslag, huru man skulle få en särskild uppgång till läktaren. Jag ber i aoledn. deraf få fästa uppmärk - 550 Den 29 December f. m. samheten Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, . ' hållna hos Högloflige Riddcrskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Tjugonde/jer de Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, i83i. Fredagen den 8 Maji 1829. Plenum klockan half lill 6 eftermiddagen. Justerades 19 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plena den 7 dennes föroch eftermiddagen fattade beslut. Herr Bergenstråle„ Georg Rudman: Det smickrande förtroende jag erhållit att vara Ledamot i Lagutskottet nödgas jag ehuru ogerna afsäga mig. Min tjenstebefattning i egenskap af t. f. föredragande hos Iiongl. Maj:t, och hvilken med nästa månad åter börjar, sätter mig ur stånd att fullgöra de pligter, hvilka skulle åligga mig såsom Ledamot af Lagutskottet, och det är endast af detta skäl som jag afsäger mig förtroendet. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMår skalken anmodade Herrar Electorer, att sammanträda, för att utvälja en Ledamot i Lagutskottet efter Herr Bergenstråle.
Insänd 40 öre i frimärken, sä erhålles prof af önskad sort. r Pellerins Christiania Grädd-JVIargarin Guldmedalj vid Stockholmsutställn. Guldmedalj Bergen 1898. I smak som finaste bordssmör. Tillverkad under statslig kontroll. Pasteuriserad grädde och mjölk. Bakteriologisk undersökning af råvara och färdigt fabrikat. Högsta kvalité är märkt S. 0. M. i stora röda bokstäfver å lådan. Generalagentur och nederlag i Stockholm hos Ekström &amp; Hoflvmd, Skeppsbron 24 billi1 Jakobstorg S T O C K H O L M. Santalmissionens Tedepot, Doktor Trievaldgränd 2, Stockholm. ThoraWigardh Aktiebolaget praktiserar från den 20 juni i Göteborg och Marstrand. (Nord. A. B. A hvarje bok kan lyftas intill kr. 1,000 i månaden utan särskild uppsägning. «i. 78894^ öppnas den 15 Juni. Päte vanillée å 4 0 öre U t m ä r k t lösande, välsmakande m e - Päte å la violette å 3 5 öre del vid hosta, heshet och katarr. Eleganta visitkort ä Kungl. Guldmedalj Malmö 1896, Stockholm 1897. Nutidens bästa STICKMASKINER Omsorgsfullaste arbete. Största användbarhet. Billigaste pris. Köpare erhålla undervisning gratis. Välkänd elegant snitt till moderata priser. S ä r s k i l d I f d e l n l n g för beställningar frän landsorten,: om utföras omsorgsfullt u t a n profning då itt välsittande lif insändes jämte längdmått) å kjolens bak-, sidoch framvåd, och då ör ändamålet särskildt konstruerade mekaliska byster inköpts, kan hvarje figur på- äkna ett välsittande arbete. Finaste rekommendationer öfver hela landet. Förfråglingar besvaras omgående. Telegrafadress) E N S, Stockholm. (S. T. A.
Och ens rörelse; samt vid varorna» försäljning taga sin ersättning af afnämaren, genom prisernas uppstegring - Någon torde befara, att Köpmännen begagnade denna anledning för att böja priserna ännu mer, än de verkligen behöfde. Men denna farhåga är helt visst ganska öfverflödig, iy Köpmännen skulle i alla full sälja till så godt pris de möjligen kunde, helst de förmodligen eljest skulls söka undersälja hvarandra, for att vinna så mycket bättre alsättning, Med Herr Grefve Lövenhjelm instämmer jag t ex deruti, att en stor skatt kunde läggas på kortspel: men jag skulle ej vilja att den lades på Deli 29 Maji. spelarén, ulan endast på kortstämpeln.’ Slutligen måsfe jag alldeles proiestera emot ali slags skatt för gamla meubler, tapeter och dylikt. Jag vill härvid blott anmärka, att, om alla ville, för att undgå en sådan skatt, afhända sig dylika saker, och nödgades i deras ställe anskaffa andra, skulle det förorsaka dem en betydlig förlust; och hvad sorn är förlust för enskifta, blir en förlust för Staten. Jag anhåller derföre, att Betänkandet må, tillika med dessa mina anmärkningar, varda till Utskottet återremitteradt. Friherre Drufva, Thure: Sorn jag bort en vard Ledamot, Grefve Gyllenborg, yttra sitt ogillande öfver den af Bevillningsutskottet föreslagna minimi-tabellen på Hemmansvärdena Inom hvarje Län, anser jag mig deröfver böra yttra mina tankar. När det är bevisligt, att i några Län Hemmansvärdena blifvit mycket nedsatta, till och med i e;t, inom tvänne år några och 30 procent, är det en nödvändighet, att genom en minimi tabell hämma sådant, i annat fall kan Statsverket aldrig vara säkert om den anslagna, och påräknade Bevillnings-summan, och afgiften från Länen kan blifva i högsta måtto utan jämförligt förhållande, tvärtemot billighet och BevillningsFörordningens åsigt.
Prot. 1865 & 1866. 6 Sami. 1 Afd. 3 Häft. 1 2 Banko-Utskottets Memorial N:o 4. att till lättnad vid bildandet af denna bank såsom grundfond anslås dels den fond, som genom Låne-afdelningen i Rikets Ständers Bank förr varit till jordbrukets behof anslagen, men som nu blifvit till hypotheksbanken öfverlemnad, dels ock den årliga bankovinsten, hvilken ej kan bättre användas, än till bildande af en ny bank till jordbrukets understöd och förkofran samt att, om så erfordras, en komité må nedsättas för utredning af denna fråga; samt 5:o af Riksdagsfullmägtigen Per Persson från Wermlands län, som, efter anförande att, till penningebristens afhjelpande bland den jordegande befolkningen, skulle, jemte annat, bidraga dels ändring af 7:de och ll:te §§ i meranämnda nådiga förordning af den 26 April 1861 och dels införandet af ett ordnadt fond-system, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att härutinnan skaffa, om icke fullkomlig bot, åtminstone lindring; och gör motionären sig förvissad, att det Utskott, som kommer att behandla denna vigtiga fråga, deråt egnar ali den uppmärksamhet, som frågans vigt kräfver. Ofvanberörda motioner afse, hufvudsakligen, dels upphäfvande af och dels ändring i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning af den 26 April 1861, om en allmän hypoteksbank i riket, och böra följaktligen hänvisas till det Utskott, som har att behandla frågan angående bemälda bank, hvilket icke kan tillkomma Banko-Utskottet, en åsigt, som vid förra riksdagen af Rikets Ständer gillades, i det att en då, i enahanda syftning, väckt, och af Utskottet återlemnad, motion till annat Utskott remitterades.
BorgareStåndet* Protocoll för denna dag, af innehåll , att som BorgareStåndet, i anseende till tryckningen af Ståndets Protocoll vid innevarande Riksdag, anmodat sin Seereterare att derom genast gå i författning, helst genom deras skvndsamma utgifvande en så vidsträckt afsättning borde vara att påräkna, som emot den, i detta hänseende, tilläfventyrs ökade, tryckningskostnaden svarar; så hade BorgareStåndet, hvilket derjemte ansett upplagan kunna bestämmas till 500 exemplar, om detta sitt beslut velat sina MedStänder underrätta samt hemställa, att så väl tryckningen af samtlige RiksStåndens Protocoll, som det till desamma hörande Bihang, måtte af de för allmänna Riksdags-kostnaderne anslående medel bestridas. I anledning häraf, och uppå väckt fråga, huruvida BondeStåndet ville denna Vällofl. BorgareStåndets hemställan bifalla, och i öfrigt uti lika beslut med detsamma sig förena , androg Nils Månsson från Malmö Län, att han skulle önskat blifva närmare upplyst om Vällofl. BorgareSlån^ dets mening, antingen den vore att tryckningskostnaden skulle af Statsmedlen betalas, och exemplaren derefter utan betalning till StåndsLedamöterne utdelas, eller ock endast förskjutas, och sedan ersättas genom den betalning, somför exemplaren kunde inflyta; dervid Secreterare!» er? 6 Prof. Utdrag d, 26 Nov. 1817- erinrade, att det otvifvelaktig! endast vore Vallöf!. BorgareStåndets afsigt , att trycknings-kostnaden skulle af Statsmedlen förskjutas, helst förhållan-, det varit sådant vid förra Riksdagen , och det dessutom vore bekant, att BorgareStändet uti Allmänna Tidningarne redan låtit begära prenus meration på sina Protocoller. Jon Jonsson från Blekingen ansåg den af Väflofl.
Hr Gr. o. Landtm, lillkännagaf att, sedan vid expedierandet af R. St:rs beslut, angide Tulltaxan, samt af del sednare fattade beslutet om tull-bestämmelserne för bränvin och sprit, icke blifvit intaget något Ständernas beslut om tull-bestämmelse för artikeln vin, så hade nu från Exped.Utsk. inkommit ett under Nio 221 afgifvet Förslag till underd. Skrifvelse till K. M., angide införselstullen å denna artikel, hvarföre och då det vore angeläget alt detta förslag i dag på förmiddagen kornme de öfrige RiksSlånden tillhanda, pä det justeringen deraf må medhinnas, Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa om R. o. Ad. tilläte ett ögonblickligt afbrott i förevaride diskussion, för justering af det inkomna Skrifvelse-förslaget. Efter härtill af R. o. Ad. lemnadt bifall, blef berörde Skrifvelse-förslag upläst till justering och godkändt. Då sedermera diskussionen angide LagUtskis Utlåt. Nio 66 fortsattes, yttrade Gr. Lagerbjelke, Gust.: En värd talare har, ibland annat, såsom motiv för det afslag han tillstyrkt, anfört, att förslaget vore ett försök alt förbättra den ställning, hvari landet kommit, genom antagande af den lika arfsrälten. För min del anser jag 250 Den 2 December verkligen delta förslag så vara, men jag ärlångt ifrån att anse att, derföre att man en gäng blifvit påtvingad ett ondt, man skall envist qvarstå vid detsamma. Bland de fel oell brister, som den värde talaren emot förslaget anfört, anhåller jag alt blott få nämna ett såsom exempel på de öfriga. Han har nemi. anfört ett exempel på huru oljenligt det vore, alt den, som eger en son, som är en stor slarf, genom sin testamentsrätt f. n. kan fråntaga denne slarf hela sin aflingeoch lösa förmögenhet.
Ny samling Sagor, af Albrekt Segerstec ?t. Xed teckningar af Gerda Tirén och D. Ljungdal. Pris 1 kr. Dessa älskliga smii sagor, så fint illustrerade, torde med f % undantag tilltala de äldre mer an barnen, hvilkaisenare naturligen ej kunna fatta deras djupare mening: Sjöjungfruns sagor af TVilA. Pris kart. 2,5o De äro gamla, mycket gamla bekanta, dessa sagor, ty de, som först lyssnade till dem, hafva sedan dess hunnit se bhde barn och barnbarn. Förf. meddelar, att de utkoinmo första ghngen för mer än 4 0 å r sedan, men att han nu tillökadt och, ombundit sin sagokrans,. Samlingen innehåller omkring ett femtiotal sinsemellan mycket olika berättelser, nhgra filosofiska, fantastiska, ironiska; andra i vanlig sagostil, men i det hela vill det synas, som vore det goda icke nytt och det nya icke godt. Bland de bästa äro de vackra poetiska Vetternssagorna och de kända historierna oin lergöken och sparbössan, Kalle Tutts landtagendom m. fl. I allmänhet äro skdana små korta bitar, de flesta öfverstiga icke ett par eller nkgra f % sidor, mera lämpliga a t t berättas eller föreläsas, och att detta mhhanda äfven a r förf: s mening, framghr däraf, att lian försett sin .bok med både tillägnan, inledning och företal, - detta senare med latinskt citat, - hvilket allt, afven det mest läslystna barn, gifvet hoppar öfver! Föräldrar och barnavanner kimna dock has finna tillfälle till rikt urval, då de vilja tillmötesgå de ungas böner att » tala om » &amp; got för dem vid skyinningsbrasa.n. Onkel Adams Linnea. Åhio iitgifven i urval. Tredje boken. P r i s 1,~s. Linnea a r en gammal bekant, både till föräldrar och barn. Vi Iianvisa till livad vi ett föregående år sagt oin denna gamla bekantskap. U r siii rika fatabur bjuder Onkel Adam nu en ny generation af Sveriges Barn - sina barnbarn skulle han hafva kallat dein, om lian lefvat - bhde nyttiga och roliga historier.
Lön kan skattas jämngod med deras wederlikars wid del Indelta Infanteriet; En Adjutant skulle erhålla en af nuwarande Corporals - Indelningar; Pistolsmeds, Sadelmakare, Trumpetare och Hofslagare - Indelningarne indragas wid nuwarande Jnnehafwares afgäng; Second-Chefen skulle altid bibehällas wid en Ryttmästare-Jndelning med ätföljande Boställe; .Alle 1126 Den 22 November. öfrige Tjenster skulle wid nuwarande Jnnehaf»vares afgång succesfive försäitas i lika löuingswilkor med deras wederlitar uti Jndelra Infanteriet, pä det sätt att Bostället altid äisöstde rjensten, men beräknades uti Indelningen till samma belopp, hwartill det ester Jndelningswerket warit uptagit; stillnaden i den högre acords-crsättning, hwariill en C-.vallene-Offt'- cer, i li a grad med en Jnsämtene-Officer är berättigad, stal! wid nuwarande Jnnehaswarcs asgang af Statswerket ersättas; de nu i nenst warande Officerare wid de till Insanrerie förestagne CavallerieEchvadroner böra äga rättighet, art söka Transport eller befordran titl letiga Beställningar sä wäl i Cavalleriet som Jnfameriek; samt stuteligen art sä snart genom indragne räntor sä stor besparing kommit Statswerwt tillgodo, att det swarar emot 4 Ryttmästare - Löner böra desse tjenster tillsättas och dem tilldelas Indelningar, dock utan Boställen, till samma belopp som deras »vederlikar uti Indelta Infanteriet ätnjuta. Dessa arv de grunder, som Slats-Utstottet ansett sig böra upqinva wid »verkställigheten af dess Förslag; Slätö U stöllet bör dock hartvid tillägga att om detta winner Riksens Högloft.