Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De största figurerna äro, om min inbildning ej bedrager, under en fot långa, och amorinerne, hvilkas ansigten dock äro så uttrycksfulla och talande, hafva ungefär ett halft qvarters längd. Man kan lätt tänka sig, hvilken grad af teknisk konst ett sådant arbete i marmor fordrar – för att ej tala om den högre konsten i komposition och uttryck. Det är eget att föreställa sig mästarens kraftiga och allvarliga utseende och väsende bredvid dessa hans lekande mästarverk. De förhålla sig till hvarandra, om ej liknelsen anses alltför frivol, som en björn till ett stycke brabantska spetsar. Och likväl vet jag ej, om icke de arbeten af den store mannen, jag sett, synnerligare utmärka sig genom en blid skönhet, ett oefterhärmligt behag och finesse, än genom kraft och imposant karakter. Köpenhamns kungliga theater är lika obetydlig till sitt yttre, som till sitt inre af utmärkt värde. Den synnerliga och förtjenta personliga aktning, dess ledamöter, oberoende af sina talanger, åtnjuta, är lika känd, som förhållandet berömligt utmärker theatern i Köpenhamn framför alla dylika. Sångscenen synes sakna något utmärkande, ehuru kapellet är ganska godt. Balletten under Bournonvilles ledning öfverträffar hvarje sådan i Tyskland. En mera upplifvande och själfull dans, än en Tarantella, dansad af hr Hoppe och mamsell Fjeldsted, ses svårligen. Icke ens en Gitana af madame Taglioni öfverträffar den, i egenskapen att lifva och tjusa åskådaren. Talscenen torde i skådespelet, vaudevillen och lustspelet kunna täfla med hvilken som helst. Alla sujetter spela här konstnärsmessigt, utan öfverdrift, med en beräknad måtta, och derföre med en sanning, som föga lemnar öfrigt att önska. Denna scens största prydnad på fruntimmerssidan är fru Heiberg. Förf. hade blott tillfälle att på en sednare resa genom Köpenhamn se henne uppträda i «Elverhöj», ett bland hennes utmärkta mans, professor Heibergs sköna, fosterländska stycken. Hennes roll var nästan för sentimental och fordrade mycken ansträngning. Men ej en enda gång föll hon ur det naturliga och naiva in i det pjunkande.
Motionairen trott påkalla ett mera allmänt kändt lagstadgande, än det i nämnde Reglemente intagna, hvilket, åtminstone i tidens längd kunde undfalla uppmärksamheten, hvadan han föreslog, att, genom en serskild Lag, af Konung och Ständer meddelad, mätte till framtida orubblig efter rättelse förordnas: att de af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer till Götha Canal-Bolag donerade skogar, jordegen - Lag-Utskottets Betänkande N-0 i54- tlornar och stenbrott skola fortfarande förblifva en Canal-Verkets tillhörighet, hvilken icke får detsamma af Bolaget afhändas; och har Herr Hessle, med hvilken Herr Santesson jemväl instämt, gjort hemställan, om icke slutet af lagförslaget lämpligast kunde förändras till följande tydelse: hvilken icke får detsamma af Bolaget af händas, förpantas eller förskingras. Alt bestämma vidden och beskaffenheten af Canal-Bolagets rätt till ifrågavarande skogar, jordegendomar och stenbrott, anser Utskottet destomiudre tillkomma lagstiftningen, som denna rätt helt och hållet beror af de emellan Staten, å ena, samt Bolaget, å andra sidan, träffade aftal, hvilka, vid derom uppstående frågor, måste bedömas och tillämpas såsom andra Conlract; och linner Utskottet sig således ej kunna något lagstadgande i detta ämne föreslå; men då den af Motionairen omförmälda inskränkning i Bolagets rätt till meranämnde lägenheter, hvilken inskränkning först vid näsllidne Riksdag blifvit, såsom ett vilkor för ytterligare Statsbidrag, af Rikets Ständer beslutad och å Bolagets sida medgifven, icke ingått ibland de vid första upplåtelsen fästade vilkor, och, vid detta förhållande, i saknad af nödig offentlighet, möjligen kunde af Bolaget eller dess Direction öfver trädas, tror Utskottet, med fästadt afseende derå, att frågan rörer det allmänna, sig ega anledning i så måtto understödja motionen, alt Utskottet härmedelst hemställer: det Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära, att innehållet uti den ofvan anförda 8 §:n uti det för Canal-Bolaget den 16
Hofvet drog i hop trupper, bestående förnämligast af utländska soldenärer, schweiziskt infanteri, tyskt kavalleri. I Versailles och rundt omkring Paris stodo flera regementen beredda att störta sig öfver denna stad. På nationalförsamlingens lika bestämda som vördnadsfulla anhållan om trup-pernas tillbakadragande blef det hånfulla svaret, att om församlingen vore rädd, kunde den draga till Soissons eller någon annan aflägsen ort, d. v. s. till en plats, der den, beröfvad stödet af den parisiska befolkningen, skulle kunnat våldföras af första bästa regemente. I Paris, bland hvars fattiga hungersnöden rasade med oerhörd hemskhet, var jäsningen stark, tusende olika rykten, blandade med falskt och sant, drefvo dess befolkning från oro till vrede, från vrede till raseri. Högkvarteret för det dåtida parisiska folk-lifvet var Palais-Royals trädgård, den var så att säga det parisiska forum, och det blef äfven högkvarteret för den kommande revolutionen. I Palais-Royal diskuterades alla rykten, som satte sinnena i jäsning, och stämningen bland dess besökande var som ett slags barometer på stämningen i hela Paris. Den 12 juli var tilloppet af parisare större än vanligt och oron stegrad till det yttersta. Då kom fram mot middagen ryktet om Neckers afskedande. Ryktet bekräftades; det verkade först som ett bedöfvande slag, men blef sedan gnistan som tände krutfalet. Massan drefs af och an mellan vrede och entusiasm, mellan raseri och obeslut * samhet. Då störtar en ung, mager man med gnistrande ögon och fladdrande lockar upp på ett bord med en pistol i ena handen, en väija i den andra och slungar fram den lösen, som oemotståndligt griper alla sinnen. Det var Camille Desmoulins, advokat, dittills okänd för de flesta, men sedan oskiljaktigt förenande sitt namn och sitt minne med revolutionen. » Medborgare », ropar han, idet är icke ett ögonblick att förlora.
Till Statsoch Banco-Utskotten af Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition om Allmänna Penninge-Rörelsen och Mynt - Väsendets upprätthållande; tili Statsoch Bevillnings - Utskottet af Kongl. Majits Nådiga Proposition om en stadgad Afgift af hvarje Mantalsskrifven person, till den Veneriska Smittans hämmande, samt utvidgande af de dertill nödige Cur-anstalter, och om fortfarande af det vid sistledne Riksdag till samma ändamål gjorde anslag; till Bevillnings-Utskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga Pr©* Den 18 December. 399 position, angående sökt befrielse från BränvinsBevillningens utgörande för åren 1810, 1811 och 1812, af Personer å Landet, som ej äga eller besitta Jord. jfrän BorgareStåndet, af den 1 3 December Om Remisser till Stats• och Lag-\Jts\otten af Herr Nybergs Memorial angående upphörande af Expeditions-Losen vid Härads - Rätterne, men förbättring uti Häradshöfdingarnes Lönevilkor och Löners anslående åt Tings-Notarier; till Banco - Ucskottet: 1:0 af Herr Ekelunds Memorial rörande uppskof med afgörandet af Herrar Revisorers tillstyrkande om indragning af det Manufactur - Discont-Fonden senast beviljade Creditiv; 2:0 af Herr Mitanders Memorial , angående yrkad rättighet för Philtpstads Invånare, att erhålla Banco-Lån å de i nämnde Stad belägne Fastigheter; till OeconomieUtskottet: 1:0 af Herr Ebels Memorial rörande ändring uti Tjenstehjons Flyttningstid; 2:0 af Herr Fogelmarks Memorial angående yrkadt förbud för Städernas Borgerskap, att med sina Handels-Varor och Effecter besöka de andra Städers enskildte Landt - Marknader, som ligga utom det Staden tilldeJte District. Af deri 15 December: Om bifall till Stats-Utskottets Betänkande 400 Den 18 December. angående den inställde Krono - Uppbördens verk. ställande.
Maj: t i första rummet varit betänk t på möjligheten att å Handelsoch Sjöfarts-Fonden anvisa dessa utgifter, hvilka afse alt, jemte utplånande af sista spåret efter fordna tiders strider mellan grannländerna, för all framtid befria Sveriges handel och sjöfart från elt tryckande band, samt tillika bereda lindring i afgifterna för Sveriges transitohandel genom Konungens af Danmark besittningar; och då det visat sig, alt Handelsoeh Sjöfarts-Fondens tillgångar kunna medgifva att, under de närmast följande åren eller intill den med år 1858 inträdande nya statsreglerings-periods slut, från nämnde fond verkställas de halfåriga inbetalningarne å lösnings-summan för Sundska tullen, finner Kongl. Maj:t följaktligen icke nödigt att af Rikets Ständer äska beviljande vid denna Riksdag af särskildt anslag till de betalningar, som under nämnde tidrymd böra erjäggas. Då emellertid traktaten icke allenast medför minskning i Statsverkets påräknade ordinarie inkomster genom upphörandet af de bland dessa upptagne och till 40,000 R:dr R:mt beräknade såkallade Danska fyringsmedlen, eller Danmarks bidrag till underhållet af Svenska fyrar och håkar i Öresund och Kattegat, utan äfven innebär förbindelse till en på längre tid utsträckt betalnings-skvldighet, för hvars fullgörande, ifall omständigheterna icke skulle tillåta utgiftens fortfarande anvisande å Handelsoch SjöfartsFonden, andra tillgångar tilläfventyrs måste framdeles anslås, finner Kongl. Maj:t sig böra härigenom till Rikets Ständer i Nåder öfverlemna, att genom deras godkännande bekräfta de förbindelser i afseende å godlgörelse till Danmark för Öresunds-lullen, som Kongl. Maj:t genom ifrågavarande traktat Sig och Riket iklädt.
Till följe af Riksens Ständers vid denna , Riksdag fattade och af Kongl. Maj:t i Nådei1 sanctionnerade beslut, att Riksens Ständers Justitiaj-Ombudsmans Diarier af ConstitutionsUtskottet skulle läsas, och Utskottet deröfver med sitt. utlåtande till Riksens Ständer inkomma, får ConstuutionsUtskoUet^härmedelst hos Riksens Ständer - Den S Juli. 95 der vördsamt anmäla, att Utskottet Infordrat Ju» siitite-Ombudsmannens Diarier, och deraf genomläst och granskat ifrän slutet af 1812 års Riksdag till och med den 31 sistlidne Maj. Utskottet har deraf med tillfredsställelse funnit, att Riksens Ständers Justitise-Ombudsman med utmärkt nit och värdighet sitt vigtiga embete utbfvat, och har derjemte trott sig hos Riksens Ständer böra anmäla, att Utskottet genom denna granskning vunnit nya öfvertygande bevis på den Verkliga, fastän kanske ofta för rnäagden omärkbara nytta detta embete medförer; hvilket allt Utskottet, till följe af ofvan åberopade beslut, till Riksens Ständer bort öfverlemna. Stockholm den 30 Juni 1815. På Högloll. Riddersk, På Högv. Prest-Ståndets ®ch Ad. Ledamöters Ledamöters vägnar vägnar Rudolph Cederström. Carl von Rosenstein. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar J. Wegelin. Anders Json Hyckert. G. A. Silverstolpe. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli, Högvöcd. Prest-Ståndet dan 2 _ Vällofl. Borgare-Ståndet den 5 —. Hederv. Bonde - Ståndet den 2 Vördsamt Memorial! Enligt Riksens Ständers till Constitutions Ut - 06 Den s Juli.
Domstolen kunna ringare mål pröfvas och afgöras af Fern ledamöter, så ock af Fyra, der alla Fyra äro om slutet ense. Öfver vigtigare saker skola minst Sju döma. Ej må flere än Åtta ledamöter på en gång i prof ningen af något mål deltaga. § 24. De ärenden, hvilka tillhöra Högste Domstolens handläggning, siola beredas och uti Högste Domstolen föredragas, på sätt härom i allmänna lagen förordnas, eller serskildt stadgas. Och kafva Rikets Ständer, i den ordning, 81 § Regerings-Formen stadgar, till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antagit E. K. M:s ofvananförda Nådiga förslag. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Februari 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 19 Febr. 1845. Preste-Ståndet den ig Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 ■ Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om tillägg och ändringar i 6, i5 och 43 SS Regerings Formen. (Const.-Utsk. Mern., N:o 20). S. A. K. Jemte Nådigt förklarande, alt saknaden uti Regerings-Formen af bestämda stadganden, i fråga om Bepartements-Chefs-embetes förvaltning genom - Expeditions-Ulskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 107. a4i noin tillförordnad Föredragande, då embetet är ledigt, eller ordinarie Departeraents-Chef är hindrad att detsamma utöfva, äfvensom angående Departements-Ghefs-befattningarnes fördelning samt ärendenas beredning och föredragning, då Konungen går i fält, eller afreser till aflägsnare inrikes orter, eller till Konungariket Norrige, utgör en brist, som bör och lätteligen kan afhjelpas, bar E. K. M:t, uti Nådig Proposition till Rikets Ständer af den 30 Oclober sistlidet år, föreslagit dels följande tillägg vid slutet af Regerings-Formens § 6.
Det gifves dessutom en och annan och vigtigare omständighet, som skiljer närvarande commissions-byråer och alla andra rådgifvare ifrån egenskapen af sådan Not.-Pohl. som jag här åsyftar. Dessa omständigheter åro: l:o ali Not.-Publici påteckning i närvaro af ett medford! vittne är nog att legalisera acter inför domstol. 2:o alt Not:s-Publ:s åligger uti sin journal införa hvarje af honom affattad, eller legaliserad act, så, att om den af honom på - Den 31 December e. m. 351 tecknade akten igenom våda förkommer, hans beedigade embetsjournal, tjenar till lika kraft och verkan, som original-dokumenter. 3:o att, då vid närvar:de lagstiftning 2:ne främmande vittnens påteckning, vid deras inträffande död nphörer att vara fullt bevisande inför domstol, Not.-Pnblici lagliga namnteckning deremot förblifver vid lika lagligt värde, om ock notarien med döden afgått, då hans embetsjournal efter hans död eger lika bevisande kraft. Men, Mine flur, utom de företräden notarial-embetet sålunda har framför kommissions-byråer eller enskilta rådgifvare, gifves ett högre, ett moraliskt företräde, som icke kan förbises. En Not. Publici hela välstånd hvilar uppå dess goda rykte, dess kända redlighet, dess visade säkerhet vid upsättning af akter, så att icke desse må blifva orsak till tvist och rättegång parter emellan. Sådant är icke förhållandet med andra frivillige rådgifvare, eller med desse s. k. bränvinsadvokater som fast häldre missleda parter för att ytterligare skörda af oundvikliga rättegångar. En Not.-Publici eget intresse är all ärligt och bestämdt uplysa parter om värdet af hvarje ord uti en äskad handling, och lika redligt uplysa båda parterne om lagens fordringar vid hvarje åsyftad transaction. Ensidighet och list måste vara främmande för den Not.-Publ:s sorn vill ega allmänhetens förtroende. Not.-Publ. äro sålunda tillika de naturligaste och mest opartiske förlikningsdomare.
Hvad jag nu yttrat om bestämda och offentligen kungjorda pris för vexlars köpande och försäljning är den hufvudsaktiga omständighet, som jag önskar ali Bancolltsk. mätte rälta, när det otvifvelaktigt återfår betänk, efter återremiss från alla Stånden. Det är denna rättelse, som jag anser påkallad både i och för sjelfva saken, som derigenom skulle blifva nyttigare såväl för Banken som den allmänna rörelsen, och äfven derföre alt den icke skulle väcka sä stora både verkliga och inbillade farhågor inom börsen. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Efter den siste talarens fullständiga utredning af frågan, återstår fiiga för mig alt tillägga. Jag önskade således blott att fä förklara, alt jag instämmer i det väsendtligaste af de anmärkicr, hvarom Hr Rosenblad och Gripenstedt förenat sig. Jag vill nu endast fasin uppmärksamheten derpå, all föreskriften i andra punkten är sä ganska vidsträckt, att man icke rätt vet om det är Utsk:s mening, att Banken skulle få rättighet att draga vexlar, icke blott ä den fond af högst 500,000 r:dr silfversp., som, enligt R. St:s bifall till ett föregående BancoCtsk:s betänk., skulle kunna bos något säkert hus i Hamburg för Bankens räkning vara innestående, utan äfven å det creditiv, som, lill åtlydnad af 13 § bancorcglem., Bancofullm. möjligen ä nämnde ort kunna hafva för Bankens räkning betingat sig. I BancoUtsk:s moliver står icke anlydt, att Bancofullm. skulle få en sådan rättighet, och det är derföre ganska tvetydigt om ordet ”aftal” kan erhålla den vidsträckta tolkning, som Hr Rosenblad velat gifva det, och hvarigenom Bancofullm. skulle blifva berättigade ali utfärda vcxlar äfven å sådant creditiv.
Man säger visserl. att en utgift af 150,000 rdr är godt pris för ifrågavarande byggnad; men kan man nu vinna det åsyftade ändamålet för endast 50,000 rdr, så är jag öfvertygad, att, framför andra, Frih. Klinckowström, hvilken så ofta framhållit vårt finansiella betryck och nödvändigheten att spara, skall med värme omfatta ett sådant tillfälle att bespara en utgift för statsverket. Frågan är ju endast om att vidtaga en provisorisk anordning, och denna bör väl då ej göras i större skala och kostsammare, än behofvet oundgängligen kräfver. Afven får jag fästa uppmärksamhet derpå att, om Hebbeska huset påbygges i sommar med en våning, denna påbyggnad ej kan hinna torka till den 15 Jan. 1867, och att det ej kan vara lämpligt att åt den nya representationen öfverlemna en osund och fuktig lokal, om den än är försedd med den bästa ventilation. Då nu denna olägenhet skulle genom Hr Edelsvärds förslag undvikas, finner jag deri ett ytterligare skäl att taga detsamma i närmare öfvervägande och yrkar derföre, i likhet med honom, återremiss. Hr Edelsvärd: Innan jag går att vidare upptaga R. o. Ad:s tid, anhåller jag hos Hr Gr. o. Landtm, om upplysning, huruvida protok:s-utdrag ankommit från MedStånden ang. deras beslut i denna fråga. I ani. häraf tillkännagaf undertecknad, att någon underrättelse om de öfriga Riks-Ståndens beslut i frågan ännu icke ankommit. Hr Edelsvärd: Jag anhåller få bemöta några inkast af Frih. Klinckowström; han har framhållit den stora vigten af att vinna tid i denna fråga, men detta är just hvad jag i ännu högre grad afsett genom mitt förslag att utelemna påbyggandet, hvilket måste kräfva mera tid, än att icke bygga på de ifrågavarande husen.
Uti en, med stod af 56 § riksdags-ordnmgen hos Borgare-ståndet väckt och till Stats-utskottet remitterad motion, har herr C. E. Embring, med anledning deraf, att motionärens vid innevarande riksdag förut väckta förslag om anvisande al statsanslag för en navigations-skolas inrättande i Westervik, blifvit af Utskottet afstvrkt, på den grund, att statsverkets nuvarande ställning icke medgålve en dylik utgift, men upplysning numera vunnits, att grosshandlanden Abr. Rydberg genom testamente donerat en fond al 150,000 r:dr till en förbättrad navigationsskola i Stockholm, äfvensom uppfyllandet af testators förordnande i detta hänseende snarligen vore att emotse, nu föreslagit, att vid den tid, då sistnämnda inrättning komme i verksamhet och statsverket derigenom blefve befriadt från det till Stockholms navigationsskola nu utgående anslag, Vesterviks stad måtte-komma i åtnjutande af stats-anslag för inrättande af en navigations skola derstädes..
Man har vidare förklarat alt utlåning länder icke till det dermed afsedria ändamål; man vill uphjelpa näringarne, men säger att man, genom utlåning, icke gör dem någon tjenst: delta sätt att raisonnera, kan jag ej falla, ty om Banken meddelar län mot låg ränta eller lill och med räntefritt, så måtte väl alla de som behöfva kapitaler för sin industrie; med tacksamhet emottaga sådane lån. Då Banken skall hafva säkerhet för hvad som utlånas, sä är det ock klart att Bankens ställning genom vinst-kapitalets utlåning ej kan blifva så försämrad, som om samma kapital borlskänkes. Skillnaden mellan att rakt af skänka bort ett kapital, eller blott att läna ut det äfven om det vore utan all ränta inser hvar menniska. Jag kan således icke annat än på den grund, som finnes i det knapphändiga betänk, uttryckt, nemi. all Bankens ställning sedan år 1848 betydligen försämrats, nu tillstyrka ali förslaget, all skänka bort Bankens egande vinst, måtte alslås, med det förklarande å min sida, att jag villigt skall bidraga till fyllande af Statsbehofven; ty jag anser det vara representantens pligt alt bevilja allt hvad sora fordras för Statens behof, men icke att deri inblanda Bankens vinst emedan derigenom försvåras eller kanske omöjliggöres Bankens förmåga att honorera sina förbindelser. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Då tiden redan är så långt framliden, skall jag inskränka milt yttrande endast till några få ord. Jag anser Bankens ställning vara sådan, att man för den kan vara utan bekymmer för den närmaste framtiden men delar ej åsigten att lättaste sältet lill realisationens befästande vore, att genom vexelköp i rörelsen åter utsläppa de sedlar, hvilka genom Bankovinsten ingått, emedan det är en utväg, som icke kan begagnas så länge kursen står öfver pari. Enär hvar man eger i Banken köpa silfver för 128, men kan ålersälja det för 130 sk. så är det Banken, som får släppa till skillnaden.
Då emedlertid intet af hvad i Ådvocat-Fiscalens Ernbets-Memorial , rörande detta ämne, fullständigt utvecklas, blifvit fördt till Stats - Råd^- Protocollet, och då Stats-Secreteraren följaktligen måste anses hafva underlåtit att begagna och meddela de upplysningar, synnerligast om sättet för låne-summans utanordning, som häraf stöde att vinna, och hvilka möjligen föranledt laga undersöknings och åtals anställande, finner Utskottet sådant vittna om en mindre nitisk och skicklig embets-utöfning. Constitutions-Utskoitets Memorial. N.o 36. 11 Stats-Råds-Protbcolleri öfver XrigsArenden gifva ytterligare vid handen, att, sedan General-Majoren Friherre von Schulzenheim i underdånighet anhållit att varda i Nåder frikallad från inbetalning till Statsverket af 1,809 R:dr, utgörande skillnaden emellan det af honom, såsom Secund-Chef för Andra Lif-Gardet, uppburna accordsbeloppet lör år 1816 vid Regementet tillkomna nya, en Capitaines-, en Lieutenantsoch en Fänriks-bestållningar, och de vid samma tillfälle indragna en Stabs-Capitainesoell en Stabs - Lieutenanls - platser, Stats-Contoret, uti dess häröfver infordrade underdåniga utlåtande, afstyrkt bifall till ansökningen, utom hvad angick eftergift af upplupen ränta, samt att dåvarande StatsSecreteraren Arnell, sorn orden i Protocollet den 3o Mars 1824 lyda, öfverlemnat, lika med Stats-Contoret, frågan till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning och godtfinnande, såsom egande gemenskap med de serskilda regleringar, Kongl. Maj:t om de högre befälsplatserne i Armeen, äfven med anslag af egna medel, i Nåder vidtagit.
Uldikningen af Martebo myr på Gottland, hvilket myrutdiknings-arbele, enligt kontraktet, skulle vara fullbordadt inom 1850 års slut; jnen sedan Kongl. Majit förut, under den 21 Mars 1851, förlängt arbetstiden till den 1 November 1853 och under ilen 27 Januari 1854 till den 1 Oktober 1856, har, den 9 December sistnämnde år, ytterligare förlängning deraf till ilen 1 Oktober 1860 blifvit i Nåder beviljad. Upprensningen och fördjupningen af Köpingså, hvilket arbete bordt vara verkställd t före början af November 1856; men den 30 Oktober nämnde år har arbetstiden blifvit af Kongl. Majit förlängd till den 1 Oktober 1857. Utvidgningen och fördjupningen af Trögdbo dike mellan Lagunda och Hagunda härader i Upsala län, med hvilket arbetes fullbordande inom den derför i kontraktet bestämda och den 1 Oktober 1855 tilländagångna lid anstånd den 22 September samma år i Nåder beviljats till den 1 Juli 1856. Aftappningen af Rinkaby och Barnsjöarne inom Konga och Kinnevalds härader af Kronobergs län, för hvilket vattenaftappnings-arbete, som, enligt kontraktet, bordt vara fullbordadt inom den 1 Oktober 1855, Kongl. Majit den 22 September samma år beviljat arbetstidens förlängning till den 1 Oktober 1856. Slals-Ulshollets Utlåtande JYs 39. 15 Utdikningen af åtta i Örkeneds socken af Christianstads län belägna myrer, hvilket utdiknings-arbete bordt vara fullbordad t inom den 1 Oktober 1855, men hvarmed Kongl. Maj:t, den 26 i sagde månad, medgifvit anstånd till den 1 Oktober 1856. Tvenne serskilda myrutdiknings-arbeten inom Wittsjö socken af samma län, hvilka, enligt kontrakterna, bordt fullbordas före den 1 Oktober 1855; varande, under den 9 Februari 1856, arbetstiden af Kongl. Maj:t förlängd lill den 1 Oktober sistnämnde år.