Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Led vid den verkliga verlden, atom sig och inom sig, led vid naturens monotona skftdespel af skogar och berg, baf och slätter, led vid penningoob militärtidehvarfvets banala men nisko ty per, led vid idyllen som vid svineriet, drager ban sig andan i absolut ensamhet till en modern eremitb&amp;la nftgonstädes i Paris ’ omnejd för att skapa sig ett artificielt lif. Han omger sig med växter, som imitera kött och djarlemmar och menskliga organ, spelar musikstycken genom att l&amp;ta en hel suite likörer successive påverka sina smakorgan, o. s. v. För des Easeintes är ett full ' ändadt alster af gjutkonst skönare än hvilken som helst kvinna; och han kan resa verlden rundt, sitt ar de i sin egen matsal, hvil-keo är inrättad som en fartygshytt. Hans inre menniska är rikare än naturen, denna senare allt för grof och allt för litet nyanserad till att kunna tillfredsställa henne; hans sinnen äro allt för subtiliserade, hans fantasi allt för raffinerad, för att verkligheten i sin råform skalle kanna vara dem nog. Hans egen förfinade och kräsna organism har lösgjort sig frän sambandet med hela den jordfasta, tröga utvecklingen. Hans sinnen äro differentierade efter framtidsmått, de annars lönliga kanaler, hvilka förmedla intryck emellan dem inbördes och med hjernan, äro bos bonom blottade, sjelfva den gemensamma utstrfilningspunkten, i hvilken t. ex. en smakförnimmelse kan löpa öfver till en hörsel-förnimmelse och ett luktintryck omsättas till en syn, ligger bar. Boken är ett utslag i diktning af en fysiologisk mystik. Huysmans är den störste pessimisten bland Frankrikes moderna diktare. Hans pessimism är icke larmoyant och patetiskt salvelsefull, såsom ofta hos Bourget: den är tvär, full af äckel, hat och förakt. Huysmans är pessimist som en man, Bourget som en kvinna; den ene för stolt undan med handen den verld, Öfver hvilken den andre gråter. Huysmans är vidare en konstens besatte; han blir spasmodisk och en maniaque i konststräfvandets mållösa yrsel.
Lyths efterlemnade minderåriga faderoch moderlösa barn, till hjelp för skolgång och öfrig uppfostran, anvisa ett årligt understöd till samma belopp, som det deras aflidna moder under sitt enkostånd åtnjutit, att sålunda utgå, att 125 R:dr Runt årligen utbetalas till hvardera af sönerna så länge de begagna skolgång samt en lika summa till dottern till fyllda 25 år, så vida hon ej innan dess trädt i äktenskap eller på annat sätt vunnit försörjning. Boupptecknings-instrumentet öfver ställningen i aflidna enkan Lyths bo samt öfriga till sakens upplysande hörande handlingar skall jag hafva den äran att tillhandahålla Höglofliga Stats-Utskottet, dit jag vördsamt anhåller att denna motion måtte blifva remitterad. Stockholm den 4 Juli 1863. Af Doktor Ahnqvist; angående underdånig framställning till Kongl. Maj:t om behofvet af en förändrad rättegungs-ordning. Då Rikets Ständer i detta ögonblick kunna anses hafva antagit Kongl. Maj:ts afgifna nådiga förslag till ny Strafflag och såsom straffmätningsgrund godkänt der införda latitudsystem, hvilket, icke okändt i 1734 års lag, nu befinnes konseqvent tillämpadt i följd af rättstheoriens utveckling till insigt derom, att samma slags brott, ehuru till utseendet lika, likväl icke alltid äro lika straffvärda och således ej böra bii föremål för något strafflagens fixerade maximum, hafva tankarne med larens antagande blifvit väckta på bristerna i nu varande rättegångs-ordning och behofvet låtit sig förnimma af dess förbättring särskildt vid underdomstolarne på landet, der samma person utöfvar på samma gång anklagarens, ransakarens, protokollsförarens och domarens befattning och åligganden, utan att den anklagade, såsom i andra länder, eger någon försvarare och der med vanlig praxis till och med öfverensstämmer, att domen är fälld, innan protokollet blifvit fullständigt Motioner i Preste-Ståndet 1863. 313 uppsatt till det innehåll, det slutligen framställer och den dömde icke har någon garanti, att hvad han till sitt försvar kunnat anföra, blifvit upptaget.
Hon, som annars ej kan förmås att lämna kammaren, så lång dagen är! Myro började känna allvarsamma farhågor med anledning av Rakels uteblivande. Hon påminde sig det ovanliga och besynnerliga lugn, som denna under föregående afton visat. Men Myro ville ännu icke lämna rum för den gruvliga tanke, som härvid uppsteg hos henne. Själv var hon, i trots av sin usla och föraktliga ställning, rädd för döden och kunde icke tilltro en varelse av sitt kön tillräckligt mod att frivilligt störta sig i det dystra Hades. Myro skyndade till sin granne, snickaren, för att höra, om denne möjligen sett hennes vän; om han visste, vid vilken tid hon gått ut och åt vilket håll hon avlägsnat sig. Snickaren, som just börjat arbetet på den vagga, som Myro ville skänka åt sin lille älskling, Rakels son, kunde icke lämna någon upplysning. Men han skakade på huvudet och menade, att det värsta hade hänt; han hade väl blott en enda gång sett den stackars judinnan, då han tillfälligtvis mötte henne i trappan, men han märkte då i hennes ögon någonting, som han först nu riktigt begrepe. Gripen av ångest lämnade Myro denne olycklige tröstare och återvände till sin kammare för att lugna sig och överväga vad hon borde göra. Den stackars hetären hade fattat varm tillgivenhet för sin olyckssyster. Myro hade i Rakel funnit en av ödet vida hårdare träffad varelse än hon själv var; hon hade i trots av sin egen nöd kunnat visa henne ett verksamt deltagande och bispringa henne, då hon var hjälplös och övergiven av sina närmaste. Detta var den enda rena glädje, som Myro på länge rönt; också hade hon känt sig lättare och gladare till sinnes, alltsedan Rakel kom under hennes tak, och den vård, som hon ägnat modern och barnet, hade i hennes ögon liksom minskat nesan av det yrke, som gav henne medel att öva denna barmhärtighet. Då Myro nu försökte trösta sig över Rakels uteblivande och framleta någon lugnande och sannolik orsak därtill, rann det henne i sinnet, att hon under den föregaende kvällens samtal hade till Rakel förnyat sin uppmaning att med sitt barn gå till Hermione och hos henne göra sina anspråk på Karmides gällande.
M. disponeras, i händelse samma park af en eller annan orsak finnes vara för kronan behöflig; att parken skötes, i öfverensstämmelse med den år 1840 uppgjorda och stadfästade hushållningsplan, äfvensom de föreskrifter, hvilka ytterligare kunna varda meddelade och hvaröfver E. K. Mits befallningshafvande samt jägeribetjeningen böra hålla tillsyn; att alla omkostnader i och för parkens vård samt stängselhållning omkring densamma af institutet allena bekostas, samt att institutet årligen ersätter skogsplanterings-kassan värdet, efter markegångspris, af de 21 famnar virke, som från ifrågavarande park hitintills blifvit för nämnda kassas räkning försålda. Expeditions-Utskottets Fö:slag till und. Skrifvelsej N.o 55. 85 Hvilket, till svar i ämnet, Rikets Ständer härigenom få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 15 April 1848. Uppläst och godkändt lios Ridd. och Adeln den \i April I848. Pi este-ståndet den 12 Borgare-ståndet den 12 Bonde-ståndet den i5 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående nedsättning i det bidrag, som af landsbofningen i Wermlands län årligen erlägges till ränta å och amortissement af landshöjdinge ac hor det. (Stats-utsk. Uti., N:o 97.) S. A. K.
€ n c£uctevisa. (ä&gt;ag minns så tydligt, huru förr en glädje fyllde upp min håg, när genom barndomshemmets dörr drog in ett muntert bröllopståg. Jag såg den svärm, Lucienatt höll gille under lek och skratt kring brud i snöhvit fastlagsskrud, och fast blott barn jag tänkte gladt: Gud, gif en hvar en skön Luciebrud! När sedan enslig gick min stig, och utaf alla tärnor små ej någon hade blick för mig, jag bad den samma bön som då. Jag såg, af enslingar som jag det gafs ett talrikt brödralag, och tänkte sakta: kärlek, bjud din glädje åt huar mulen dag. — Gud, gif en hvar en skön Luciebrud! Jag såg, hur mången gick allen ', men ock hur mången lefde nöjd i värld, hvars stjärnor mist sitt sken och guld och skam betalt hvar fröjd. Jag mindes åter liten stad, där glädjen varit barnsligt glad och äkta klingat sångens ljud, och varmt och innerligt jag bad: Gud, gif en hvar en rätt Luciebrud! IDUN 1897 Till sist en trogen brud jag vann och skänktes mig en hjärteskatt, långt fagrare ån någon ann ', som krona bar Lucienatl. Når vänligt hon emot mig ler, om all den fröjd, som lifvet ger, mig hennes blickar bringa bud, och blott för andra nu jag ber: Gud, gif en hvar en skön Luciebrud! At en och hvar, som ensam går, åt en och hvar, hvars fröjd är tom, jag önskar mö med smyckadt hår skall skänka kärleks rikedom. Ty kärlek renar oss från skuld och ger den sorgsne hägn och huld, den skänker mannen kungaskrud och kungahåg och kungaguld. — Gud, gif en hvar en skön Luciebrud! Emil Linders. * " H u r flickorna fingo platser. " » i V l en hvarför denna ständiga s traf van f V * efter plats? Hvarför denna oro och förtviflan för hvarje gång edra förhoppningar gäckas? » frågade fru von Brandes och lät för ett ögonblick sticksömmen hvila. » Hvarför, hvarför.
Enligt Eders Kongl. Majlis lika Nådiga tillstånd af den 7 Febr. 1335, äro till Orgelspelaren i Hvellinge anordnade, af samma tionde, 2 Tinor råg och 2 Tinor korn, samt till Belgtramparen 2 Rdr 32 sk. Anslagen af Hvellinge Kyrka! itill Kyrkovaktaren 1 Rdr 16 sk., för Kyrkans renhållning, tvätt, klockrep och smörja 3 Rdr, för tornurets uppdragning 5 Rdr, och för drss renovering 3 Rdr, samt af Fuglie Kyrka: till Kyrkovaktaren 1 Rdr 16 sk., och för Kyrkans renhållning, tvätt, klockrep och smörja 3 Rdr, hafva, ifrån lång tid tillbaka, till samma belopp utgått, och lära giunda sig på behörigen sanktionerade, ehuru nu icke i behåll varande sockenstämmobeslut; åtminstone äro dessa utgifter af behofvet ovillkorligen påkallade. Till underdånigsle följd af Eders Kongl. Majlts Nådiga skrifvelse af den 23 Augusti :8o5 och Venerandi C insistorii i Lund derpå grundade förständigande om examinerad Barnmorskas antagande för Församlingarne och löns anslående af kyrkotionden till en sådan, hade, på sockenstämma med Hvellinge och Fuglie Församlingar den n — 430 — December t808, af Hvellinge Kyrka blifvit bestämda 24 kappar tåg ©cb 1 Tunna korn, samt af Fuglie Kyrka 18 kappar råg och 18 kappar korn; äfvensom lill Barnmorska för båda Socknsrne antagen den utaf aflidne Herr Pr ofessor Treudden burg examinerade oeh godkända Hustrun Elna Andersdotter.
Min erfarenhet i Kammar-rätten har varit, att man nödgats för de hittills bestämda afgifternas skuld fastställa belopp, som, i min tanka, varit för dryga och således drabbat de betalande alltför hardt. Frih. Palmstjerna: Jag vill icke bestrida återremiss, men anser likväl klassifikation vara nödvändig såväl Städerna emellan som emellan de serskilda klasserne inom hvarje stad; ty i annat fall skulle Statsverket gå miste om en alltför betydlig (jemförelsevis med hela summan) del af inkomsterne utaf handtverks-klasserue. Nu är minimum 4 r.dr; om detta belopp nedsättes till hälften så är väl allt gjordt, som kan göras och mera än som bör ske; ty äfven 4 r:dr måtte icke kunna sägas vara hög skatt för den, som har verkstad med gesäller. 1 allmänhet äro dessa klasser i hvarje stad ganska många, så alt det kan mycket väl lämpas efter hvar och ens arbetsförtjenst. Men, som sagdt är, jag bestrider icke återremiss; en sådan kan möjligen hafva någon god påföljd, men bestrider deremot borttagandet af klassifikation. Hr Aminoff: Jemte det jag förenar mig med hvad Hr von Hartmansdorff yttrat uti ifrågavar. ärende, bör jag derjemte uplysa, alt hvad klassifikationen af handtverkerierne beträffar i afseende å bevillningens erläggande uti Stockholm, så påföras de flesta endast afgift till Staten efter minimi-beräkningen. I afseende å klassifikationens bibehållande är jag af stridig tanka med den sista talaren, emedan jag anser klassifikationen ej mer behöflig i denna § än uti andra föreg:de och efterföljande §§. Föröfrigt är jag af samma åsig - 42G Den 14 Maj f. m. ter som dem Hr Halling i sin reservation tydligen och klart gifvit tillkänna, och som jag önskar måtte blifva antagne. Man bör ej glömma de rättigheter som 11 :te och 28:de §§:ne af Bevillms-förordn. lemna Taxeringsmännen, och som göra all slags klassifikation öfverflödig, sedan minimi-afgiften blifvit bestämd för hvarje serskild förekommande ärende. Jag tillstyrker återremiss af denna §.
I öfverensstämmelse med de föreskrifter för Sedel-utgifning från Banquen, Vi under detta Riksmöte meddelat, kommer det representativa myntet, att, i likhet med hvad det, enligt 1821 års Räkenskaper, funnits vara, då Banquens och Riksgälds-Contoirets Sedlar, desse sednare valverade till Banco-mynt, sammanräknas till sitt jemnast utevarande belopp, utgöra Trettio (3o) Millioner Riksdaler Banco. i3:o Utöfver detta belopp må dock Sedelstocken ökas emot inlemnad Valuta i Guld och Silfver, äfvensom genom Lån på Låne-Banco. Capital, samt å exportable effecter. i4:o I närmaste likhet med det af Riksens Ständer vid sista Riksdag faststäjdtejförhållande, bestämmes nu äfven en summa af Atta och En half (8 |) Millioner R:d. af .Banquens Fonder, att användas till fortsättning af Banco-Discon-j tens utlåningar efter de hittills vanliga grunder, eller med iakttagande af de förändringar deruti, som vid denna Riksdag föreskrifne blifvit; Af dessa Åtta och En half Millioner få 5oo,ooo R:d. Banco användas för beläning af publique papper. i5:o Räntan vid desse utlåningar från Banco-Disconten, bör, från och . med början af nästa år, beräknas endast efter Fem för Hundrade om året. 36:0
Sedan kunde man börja se efter, om icke ens egna gamla möbler möjligen vore flyttbara; om icke en annan anordning (som icke alls behöfde vara den, man nyss så lifligt beundrat!) skulle kunna ge rummet en helt annan prägel. Härmed vore första steget taget på möbleringsartistens bana. En bana, som man väl ibland kan komma att finna stenig och törnbeströdd, när soffor äro för långa, skåp för tunga, skåp för oåtkomligt dyra — men som dock ingen kvinna, som älskar sitt hem och tror på dess möjligheter, någonsin skall ångra att hafva beträdt. Den skönhetsnjutning, som ett hem kan bjuda, har den fördelen framför hvarje annan, att den anstränger ingen som museibesöken; den bidar sin tid, nöjd med att småningom, men säkert, tränga in i medvetandet. * Jag ser och hör de invändningar, som hagla från dem, som brytt sig om att läsa dessa rader — och skulle taga det som ett bevis på intresse för diskussionen, om några af dem hittade väg till Iduns breflåda. I det följande skall jag söka bemöta dem och äfven omtala några af dessa ästetikens enkla grundbegrepp, som onekligen äro en hjälp på vägen. Men icke — märk! — för att tvinga min uppfattning på någon eller vilja spela förmyndare på detta det ömtåligaste af alla områden. Endast för att hjälpa dem — och de äro nu många — som påstå sig vilja, men inte kunna, inte ha denna hemlighetsfulla förmåga. Endast för att inleda diskussionen, bringa ämnet, dess grundbegrepp och dess svårigheter, på tal och därmed kanske få dem, som äro (passivt) öfvertygade om dess vikt att inse, att hvad det gäller är endast och allenast att göra sig besvär med att tänka litet själfl Ny literär pristäfling. Det i flere hänseenden goda resultat, som det förflutna årets större pristäfling i Idun medförde, har manat oss att äfven i år inbjuda ärade författarinnor och författare tillen dylik literär täfling. I hopp o m att med dessa täflingar kunna gagna ej blott på det literära området, utan oek i det praktiska lifvet ha vi denna gång i flere afseenden vidgat gränserna för täflingen.
Skrifvelse-förslaget N:o 2l2, med bilaga godkändes, och memorialet lades till handlinsarne. Från Heder v. Bonde-standet. S. D. Vid föredragning af Siats-utskottets den 30 nästlidne September bordlagda memorial N;o 32p, i anledning af Riks ståndens skiljaktiga beslut, rörande de uti memorialet N:o 319 föreslagna volerings-propositioner, ansåg ståndet memorialet Nto 329 icke fordra någon åtgärd, utan lade detsamma till handlingarne oell vid biet sitt förra bes ut. S. D. Föredrogs och Bifölls Lagsamt Allmänna-Besvärs ochEkonomiutskottens betänkande Pv:o 62, i anledning af väckta motioner om förändrad beräkning af utmätnings-umgälder. Den 5 October. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Lag-utskottets betänkanden och memorial: N:o 86, i anledning af väckt motion om upphäfvande af den academiska jurisdiclioneu. Åtterremitterades JN:o 87, i anledning af väckt motion om dels ändring af Kongl, brefvet den 17 October 1778, angående barnamord, och dels förklaring af Kongl, förordningen den 10 April 1810, angående mildring i strafiet för lägrad qvinna. N:o 88, i anledning af väckt motion om förklaring af 8:de mom. i 2 § af rättegångsbalkens 8 cap. angående förmynderskap för frälsemäns barn och arfvingar, som frälse äro. Godkändes. N:o 8g, i anledning af återremiss af utskottets betänkande, N:o 71 Betänkandet, N:o 71 och memorialet 89, Indes till handlingar ne. N:o 90, i anledning af väckt motion orri ändring i 16 kap. 11 §. kyrkolagen. Bifölls. N:o 91, i anledning af väckt motion om särkilda brottmålsdomstolars inrättande. Bifölls och N:o 92, i anledning af väckt motion om indragning af bergstings-rätterna. Godkändes.
Ty från Academie-adjuncten, som destillerar i laboratorium, ner till den, som på dammen vid Landlbruks-Academiens experimentalfält anställer försök med flytande gurksängar *), — från Philosophen och Språkforskaren vid Universitetet ner till Skolmästaren, som läser a, b, c för en hop stadsbarn®*), — från Högskolans expectance-lärare, som studerar theorien om ljudet, ner till honom, som spelar violinscalan för skolgossar**®), har nästan hela raden af alla, hvilka befinna sig vid Läroverk, vare sig för att undervisa andra, eller endast sjelfve undervisas, fått företräde till preslerliga befattningar. Denna förmon har vederfarits icke blott den, som vid undervisnings-anstalterna läser och forskar i böcker, utan äfven den, som endast åligger att mechaniskt handtera och vårda sådana, såsom förhållandet är med Bibliotheks-Amanuenser. Samma befordringsrätt lill och med eges och kan göras gällande af en vid Carlberg nu såsom Lector tjenstgörande Underlöjnant vid Kongl. Ingenieur-corpsen, enligt Kongl. Brefvet den 8 April 1799. Till befordran inom kyrkan har man beredt tillfälle för snart sagdt allt menskligt vetande» Ingen embelsmanna-corps har i thy fall varit och är så prejudicerad, sorn Presterskapet. Följderna af delta onaturliga och orättvisa intrång hafva i mer eller mindre mon äfven drabbat församlingarne, hvilka ej sällan fått emottaga till herdar, dertill oerfarna personer, som saknat all inre •) Professorn O. Carling njöt dubbla tjenstår. K. Br. den ra Jan. i8ao. •*) Kyrko-Fattig-skolorna i Stockholm och flerestädes likaledes. ***) Muiik-Directeuren i Strengnäs har äfven dubbla år. Allni. Besv.- och Oecoiu-Utsk. Betänkande JV.o g3. kallelse för embetet.
Jag vet inte, om det fysiska intresset är starkt nog att tillåta oss helt ochhållet förbise den moraliska sidan. Man säger visserligen: i en sund kropp en sund själ. Men regler kunna ha undantag. Och är det nu bevisadt, att hjulridten icke medför någon fara för muskler och nerver? — Men lämnom detta åsido; moralen måste stå framom allt. Det tyckes mig nämligen, att detta utelif kan ha farliga och allvarsamma följder. Och hvad beträffar kostymen — finner ni inte många kvinnors entusiasm för den föga dekorativa manliga kostymen högst märklig, medan männen själfva kanske äro föga stolta öfver denna dräkt? » Då detta uttaland e af tryckts i många tidningar, torde det väl förtjäna en något när mare belysning. Först må med skäl betviflas, att hustrurnas och flickornas seder kunna omgestaltas genom velocipedåkandet, då däremot obetingadt måste medges, att hjulsporten nu kan utöfvas äfven af kvinnor enbart på grnnd af den stora omhvälfning, som idéerna undergått i de senaste årtiondena. Förväxlingen af orsak och verkan är något så vanligt, att det knappt förvånar, men måste dock städse på nytt af slöjas för att icke verka högst skadligt. Det fanns också en tid, då man ansåg det otillständigt, att kvinnor uppträdde i teaterroller. Den tiden måste unga män framställa de kvinnliga personerna i skådespelen; men om fördenskull den sanna moralen skattades högre än nu, må lämnas osagdt. Hvad så rör hjulridtens fördelar eller faror i hälsoväg, kan väl näppeligen ännu någon åtgörande dom fällas. Köreisen i fria luften kan icke vara skadlig; däremot är det mycket möjligt, att den ständiga krokböjda ställningen på kroppen icke verkar gynnsamt. Men detta vore väl en omständighet att i lika hög grad beakta för bägge könen, och dessutom kanske den på något sätt kan undanrödjas. Märkligare än alla öfriga invändningar synas emellertid antydningarna om den skada, moralen och familjelifvet skulle åsamkas genom kvinnornas hjulridt. Kvinnornas forntida husliga lif betingades af deras arbete i hushållet, hvilket i ångans tidehvarf allt mera inskränkts. Familjelifvet möjliggöres icke af kvinnorna ensamt, och just för att gagna sin familj måste nu många hustrur och döttrar söka sig förtjänst utom hemmet.
År I8n den 1 0 et ober litt Eksågs Gästgifvaregård* Närvarande: Undertecknad 'Borgmästare och i Orten tillförordnad särskild Domhafvande samt följande Åkers Härads Nämd: Nämndemännen J* Ersson i Skämby, Jaeob Jacobsson i Surtorp i Behr Behr sson i Tuna * Behr Ersson i Marianna * Behr Larsson i Hellby, Oiof Larsson i Skedinge och efter af ägd Domare-Ed, Kyrkovärden Anders Ersson i Lundby* 1 anledning af Härads Syne-Rättens XJt låtande den 20 sistl. September, efter lyst Tingsfred , inställte sig ä Bruks - Patronen Walborne H err And. von Wahrendorffs vägnar ,Bruks-Inspectoren Carl Christernsson pftet förut inglfven full magt, och Kröno-Ombtidet, Herr Assessoren Hils dundeqvist, hvilken sistnämnde utur Protocollet erhöll underrättelse orri hvad nyssberördé dag hos Syne-Rätten förekommit. Bruks-!nspectoten Christjernsson inlemnade nu en vidimerad afskrift af Kongl. Majus Nådiga Bref till Dess och Rikets Höglofl. Kammaroch Commerce - Collegier af den 21 Juli 1752, som upplästes< sa lydande: Kongl. Den 7 Juli. 879 Kongl. Maj:fs Nådiga Skrifvelse till Kammar" och Commerce - Collegierna, att Badman Klenman orubbadt bibehålles vid åborättighet. af Lindö, ett halft mantal Krono hemman ; dat. Stockholm i Bad-Kammaren den 21 Juli 1752. Adolph Friedrich etc etc. Genom underdånig skrifvelse af den 4 nasti. Juni berättar
E t t namn, som naturligen icke saknas på denna afdelning, är Hanna Winge, målarinnan, den varma främjarinnan af särskildt b ö j a n - det af vår kyrkliga konst. F ö r äldre prenumeranter af I d u n äro bennes gärning o c b bild välkända från det nummer för snart två år sedan, hvilket vi prydde m e d hennes porträtt. I Göteborg utställer professorskan W i n g e den praktfulla modellen till Tyska kyrkans antependium efter gothiska motiv, redan i denna miniatyrbild ett verkligt jättearbete i guldo c h silkesbroderi, sidenapplikationer i olika fält o c h färger, s o m hjärtbild pelikanen, närande sina ungar m e d sitt eget b l o d. V i d a r e modeller till altardukarne i Upsala domkyrka o c h J o - hannis nya kyrka, mästerverk af kombineradt korsstygnsbroderi o c h knyppling, modeller till kommunionsdukar, kalkkläden m. m. P å den motsatta flygeln af utställningen finnes äfvenledes en särskild afdelning för gamla arbeten, tillhörande föreningens samlingar, bland hvilka särskildt frapperar ett förundransvärdt bibehållet, praktfullt klädningsbroderi från 1600- talet, gult silke på ljusblått siden. Bänkadräll frän B l e k i n g e, finsketäcke från Bohuslän, flamska väfnader från N o r g e, schattersömsbroderier o c h fulländade hälsömsbroderier utfylla denna afdelning, som ej saknar sitt stora intresse.