Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. vid denna riksdag för ofvanomförmälda stormskadas afhjelpande i nåder föreslagit, medgifvit anstånd till 1850 års slut med ränteoch kapital-afbetalningarne å det för hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, under 1840 och 1841 årens riksdag, beviljade lån. Expedilions-Uiskottets Förslag till und. Skrifvelse, Ti;o 168. 349 Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet meddela. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 5 Aug. i84§. Preste-ståndet den g Borgare-ståndet den g Bonde-ståndet den 12 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående präglande af koppar-skiljemynt å fyra skillingar banko valör. (Banko-utsk. Uti. N:o 86.) S. A. K. Då till Bankens nuvarande sedlar å 12 sk. skillingars valör icke finnes motsvarande silfvermynt, hvarigenom, när ifrågavarande sedlar, hvilkas indragning vid innevarande riksdag blifvit beslutad, icke vidare förekomma, inträffar, att alla belopp under 8 skillingar banko måste liqvideras med kopparmynt, dertill fyra eller flera serskilda stycken ofta varda erforderliga, hafva Rikets Ständer funnit, att det skulle till lättnad vid mindre liqvider i väsendtlig mon bidraga, om, jemte det silfvermynt, som kommer att utgifvas till de så kallade småsedlarnes ersättande, tillgång vore beredd till ett kopparmynt å fyra skillingar banko, hvilket mynt synts Rikets Ständer böra utmyntas sålunda, att 450 r:dr banko präglades af ett skeppund koppar stapelstadsvigt, hvarigenom detsamma kunde lätt skiljas från nuvarande 2 skillingar banko-stycket, men det oaktadt icke blifva genom sin storlek eller tyngd besvärligt att medföra till mindre belopp.
På sådan grund kunde man taga in hela Grundlagen, såsom motiv; och motivet här är så mycket mindre riktigt, som 12 §. Riksdagsordningen innehåller, att Ridderskapet och Adeln representeras efter RiddarhusOrdningen. Den kan Ridderskapet och Adeln med Konungens sanction förändra, och jag frågar om alla fyra Stånden, och än mindre ConstitutionaUtskotlet, kunna hindra en 3idan ändring? Detta anser jag så vigtigt, att jsg anhåller om återremiss, och gör det så mycket mera, som jag är öfrertygad att om en återremiss beslutas , skola de andra Ståndens Ledamöter i Utskottet, hvilka säkerligen äro lika angelägna om sina StåndsOrdningar, afstå från sin mening, hvarigenom man blifver i tillfälle, att föreslå en ändring i RiddarhusOrdningen. Herr Hammarjköld, Lorenzo'. Det är några i anledning af målet yttrade sattser, vid hvilka jag anhåller få anföra tvifvelsmål. Någre ledamöter, och äfven ConstitutionsUtskottet i sitt utlåtande, hafva likasom antydt, att för det at$ Dtn 87 Ost ober «• ni 44} RiddarhusOrdningen är nämnd i Grundlagen^ skulle den få en Grundlags helgd. Det är’eti sak hvaremot jag får högeligen protestera, då ej kan anse andra akter som Grundlagar, än <fé hvilka äro så i Regeringsformen kallade och uppräknade. Skulle den omständighet, att en akt är nämnd i Grundlagen, göra den sjelf till Grundlag, så skulle många andra akter blifva af sådan, natur, till exempel BoktryckeriReglementet, sora där äfven är omtaiadt.
Hvad nu rätta förståndet af dessa, i afseende på 1809 års beslut, och den sedermera deraf följande Författning angår, så är det väl sant, att 1809 års Ständer utsatte en prcescriptionstid af 6 år, hvarefter de förbeRidd, 0. Ad. Vrot. VII B. II Afd, i4 210 Den 18 Juni i e. m. höllö sig, att besluta om de ytterligare åtgärder, som da skulle vidtagas, i afseende på de innehafvare af RecognitionsSkogar, som inom denna tid ej ingått i skatteköp; men de hafva icke derföre beslutit någon förändring i principen, rörande RecognitionsSkogarnes bibehållande vid Bruken; och uti den Författning, som, i följe af detta Ständernes beslut, år 1811 utkom, är det tydligen sagt, att undersökningen angående huru mycket skog som för Bruken anses behöflig, skall föregå skatteköpet, och dessa undersökningar äro åt vederbörande Embetsman uppdragne. Det är då på dem, som dessa första åtgärder ankomma, och de hafva måst rättas, efter som tiden och tillfället och andra embetsgöromål kunnat medgifva. Först då, när en RecognitionsSkog är afmätt, när det blifvit utrönt, huru mycket som för Bruksdriften anses oundgängligt, först då är det, som Bruksägaren kan, i afseende på denna del, anmäla sig till skatteköps erhållande. När sådant efter den tiden blifvit försummadt, då må Bruksägaren alltför gerna anses förlustig sin rätt; men när han i behörig tid sig anmält, eller när det icke berott af honom, att få de förutgående åtgärder verkställde, livarföutan all anmälan blef för tidig, emedan han icke visste hvad han egentligen skulle få behålla, hvem skulle väl då kunna neka en Bruksägare, att få ett skatteköp, i afseende hvarpå han ingenting försummat, men hvilket blifvit uppehållit, derföre att Embetsman, igenom andra göromål, varit hindrade? StatsUtskottet har efter min tanka ganska väl både Den 18 Junit e. m. 211 insett, hvad som i detta fall borde vara de rätta grunderne, och utredt sakens förhållande.
Utgående från den princip, alt, då odelad inteckning i flera fastigheter blifvit meddelad, samma fastigheter alla för en och en för alla häfta för denna inteckning, ansågo 1818 års lagstiftare blott nödigt att bestämma den odelade inteckningens inflytande på serskilda i fastigheterna beviljade inteckningar eller rättare de senares på den odelade; och blef, i sådant afseende, stadgadt, att den, som eger odelad inteckning i flera fastigheter, må icke, derest andra borgenärer å samma tid, med eller efter honom, erhållit inteckning i en eller annan af fastigheterna, låta sin inteckning i någondera fastigheten förfalla eller, utan de sistnämndes samtycke, dödas, vid påföljd, alt han eljest ej njuter annan rätt, än efter sista inteckningshafvaren; eller ur serskildt intecknad fastighet taga betalning för mer, än som i de andra fastigheterna brister. Om det å ena sidan måste medgifvas, alt dessa stadganden i någon mån och under vissa förhållanden voro billiga; så kan deremot, å den andra, icke bestridas, att verkningarna deraf varit af en serdeles menlig beskaffeidiet.
Dertill kommer att spiritismen numrn har öfverskridit sin zenit, den har sjunkit ned till en tro för svagare intelligenser och sensationslystna fruntimmer af det slag, för hvilket den gamla religionens mysterier ickelängre äro pikanta nog men frälsningsarméens vanvettiga tjut icke tillräckligt » fint ». Vi skola i stället öfvergå till teosofien, hvilken visserligen i sjelfva verket ingenting annat är än samma vidskepelse, som lånat en ny mantel att svepa sig i, men som på grund af sina stora anspråk, sin lifliga propaganda * och sin nyhet spelar en ny roll om icke precist i vår tids andliga rörelser — dertill är den dock för enfaldig — så bland vår tids andliga sjukdomar. Teosofernas mest utmärkande egenskap är icke blygsamhet. De förklara sig innehafva nyckeln till alla dödens och lifvets hemligheter och om de icke tala om allt hvad de veta, så beror det blott derpå, att verlden ännu icke är mogen för en så djup vishet som deras. De kunna visserligen tillåta sig ett och annat litet underverk, mest bestående i de famösa andeknackningarna, flyttande af möbler, konster med ringar och dylikt i den gamla spiritistiska stilen, men något otvifvelaktigt underverk under kontroll mot små taskspelarfuffens visa de aldrig verlden, helt enkelt af det skäl, att verlden då skulle blifva tvungen att tro — och dertill är verlden ännu icke mogen. Dertill kommer att de hylla den gamla satsen, att saliga äro endast de, som icke se men dock tro. Några spridda drag ur deras — temligen orediga — lära må här meddelas för att ådagalägga huru en modern religion bör hopsättas. Först och främst bör då framhållas, att deras lära ingalunda är ny. Den är tvärtom äldre än alla nu kända religioner och om Buddha, Kristus och andra haft en viss lycka med sig i skapandet af nya religioner, så beror det helt enkelt derpå, att de fått tillgång till någon del af teosofernas läror, hvilka till och med i den svaga återglans, hvari de. kände dem, voro mäktiga att skapa en verld af trogna. * De teosofiska samfunden disponera en mängd tidningar och tidskrifter i de flesta länder.
Samma pension kan jemväl tillerkännas den tjensteman eller vaktbetjent, Bin. till II. St. Prot. 1850 $ 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 61 Hiift. 4 26 Stats-Ftsko/lels Memorial, N:o 344. »om fyllt Sextiofém är och i allmän tjenst tiilbrogt Fyratio år, sä vida behörigen styrkt är, att han befinner sig i ett sjukligt eller försvagad t tillstånd. § 231. Den tjensteman eller vaktbetjent, som, efter att hafva hunnit en ålder sf Sextio dr, anhåller om afsked, må, derest linn varit i allmän tjenst omkring Fyratio dr, komina j åtnjutande af pension till ett belopp, som motsvarar tre fjerdedelar utaf hans sednast innehalda lön. Innan tjensteman eller vaktbetjent uppnått Sextio lefnadsoch Fyratio tjensteår, kan, endast i händelse af bevislig oförmåga till vidare tjenstgöring, pension vid afskedstagande honom tilldelas. I sådant fall, lämpas densamma efter tjensteåreu ensamt på det sätt, alt för hvarje dylikt år, som brister i nyssnämnde antal, afdrages en fyrationdedel från ett tre tjerdedelar af lönen motsvarande pensionsbelopp. Men för den, som fyllt Fyratio tjensteår och Sextio lefnadsår, ökas deremot detta pensions-belopp med en fyrationdedel jör hvarje överskjutande tjensteår, eller med en sextiondedel för hvarje lefnadsår, om ett sådant beräkningssätt finnes för afskedssökanden mera förmånligt. § 232.
Detta öfwcrensstämmer ock i det närmaste med den här. frammanföre nppgjorda Calcule, och hwarefter alla walen samt grunden för de nya Representanternes Riksdagsrnannarätts bestäminande blifwit hämtad. Dessa mina pä ösivertvgelse fästade wördsainma tankar fär jag till Högloft. Utskottets närmare upplysta ompröfwande öfwerlemna, med anhällan, att, om det anförda skulle förtjena nägot afseende, de mätte fä i Protokollet intagas; och dä Riksens Högloft. Ständer, redan tvid Regerings-Formens fastställande, äfwcn hafwa bifallit sjelfwa frägan om de oreprescnterade Ständspersonernes inträde och rösträttighet wid Allmänna Riksmöten, men »verkställigheten deraf förutsätter en betydlig förändring uti nu tvarande Riksständs organisation; sä 540 Expeditioner till Rilö-Ständen. lvägar jag ock oförgripeligen tro, att den andra lika huftvudsakliga frägan, om förändring ifrän fyra tilt endast ttvänne Ständ, nu bör komma under en afgörande pröfning och beredning, till antagande och fastställande wid nästa Riksdag, samt atr emedlertid Riksens Högloft. Ständer denna gäng hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, att -.'representerade Jordbrukare, Brukspatroner, Jernlnanufacturistcr och större Fabriksidkare, efter den grund som fastställes, matte till nästa Riksdag blifwa kallade att inträda uti ätnjutandet af deras pä rätttvisa sig grundande Riksdagsmannarätt. S. von Stockenström/' Lades pä Bordet. Ilt supra. Lx NrotoeoNo Bilaga lill Mem. N:o 36 Utdrag af Riksens Högloft. Ständers Constitutions-Utstotts Protokoll den 22 December 1809. S. D. Herr Lagmannen Silfversparre uppläste och inlemnade till Protokollet följande anförande angående Representationsfrågan:
Saken icke kan undgå att godtgöra sin vinnande vederparts Rättegångskostnad, hvarigenom, efter Utskottets tanka, Råtte - 158 UgUtskottets Betänkande». gångars obefogade fullföljd rättare skall hämmas, än genom Revisions-skillings erläggande, innan ännu är afgjordt om den klagande har orått eller icke; har Utskottet, med bifall till motionen, ansett sig böra tillstyrka: att stadgandet i 30 Cap. 1 §. RättegångsBalken, om Revisions-skillings nedsättande af den, som vill i HofRätts Utslag eller Dom söka ändring, må upphäfvas. Enär härigenom frågan 0111 förändrad tid för Revisions-skillings nedsättning förfaller, återstår att pröfva Ola Månssons, Nils Håkanssons och C. F. Bergs yrkande, angående tiden för missnöjes anmälande emot HofRätts Utslag eller dom; och sorn Utskottet funnit, att den tid af Sju dagar, sorn 30 Cap. 1 §. RåttegångsBaiken i detta afseende bestämmer, icke iernnar tillfälle för de från HofRättan aflägse boende Parter, att efter inhemtad kännedom om Domens innehåll, besinna sig huruvida de vilja Besvär fullfölja eller icke, utom det att de genom denna korta tid kunna äfventyra att gå deras besvärsrättighet förlustigej så har Utskottet ansett tiden för missnöjes anmälande,emot HofRätts Dom, skäligen böra förlängas till Tjugo dagar från den dag Dom fälls, samma dag oräknad. Hvad sluteligen angår Nils Håkanssons särskilda motion, att, vid ändrings sökande i HofRätts Dom, den klagande utan lösen må återfå sine till PIofRåtten ingifne förut vid UnderDomstolarne utlöste Handlingar; hvilken motion Nils Håkansson in?
Uppå Hushälis-Sällskapels inom Länet derom gjorda begäran hafva allmänna skallgångar blifvit påbudna att årligen förrättas i Maj månad, då räfven har yngel, och dess kulör derunder efterlelas; i sednare afseendet hafva dessa skall mest gagnat, ty största fångsten af räf sker dock årligen i sax. Utom de premier socknarne utdela för räf-föngst, tilldelas tvenne sådana 27 till betydligare belopp åt dem, som under året fångat största antalet räfvar inom hela Länet, utaf ett inom Provinsen bildadt Skarpskytteoch Jägare-gille. I sydligaste delen af Ön och på Fårön, der ali mogen har största antalet af får, anställes genast skallgång, så snart det förmärkes, att någon räf inkommit i socknen. Wisby, Länets enda Stad, bar Mantalsskrifne Invånare: Mantals frie: Minderårige.: Mankön ... i 654. Tillsammans 4,134. hvilken folkmängd i den generella uppgiften om Öns befolkning redan blifvit upptagen. Stadens förnämsta näring är Handeln, dernäst Jordbruk med brännvinsbränning, sedan Handt verkare-arbeten, och slutligen Fiske, hvaraf en del ’ invånare hemta sin bergning. Fisket är dock icke särdeles lönande. Exporten består i utskeppning af Kalk, Träd varor samt Spannmål. Importen förnämligast i Salt, Specerier, men äfven uti alla slags Fabriksförnödenheter, emedan, utom för snus och tobak, samt ett dåligt Pappersbruk, inga Fabriker finnas på Ön. Handeln drifves af Wish}'’ Handlande så väl här i Staden, som vid landthamnarne genom Expediter, och af några vid dessa hamnar bosatta Köpmän. Sex Handlande deltaga äfven med sina fartyg uti den allmänna Frakthandeln, så väl i Europa som på Amerika. De på Öns kuster ofta inträffande strandningar lemna äfven tillfälle till förtjenst genom upphandlingar i parti vid auktionerna, och åt några få uti kommissions-arfvoden.
Majit tillhanda för att på förut stadgadt sätt användas; hvarjemte Rikets Ständer hos Kongl. Majit anhöllo att, i fall de för denna anslags-summas användande fastställde vilkor ooh förbehåll skulle i ett eller annat hänseende finnas mindre ändamålsenliga, förslag måtto vid nästföljande riksdag till Rikets Ständer afgifvas med hänsigt till de förändrade grunder, som kunde erfordras för ett framtida orduaudo af den ifrågaställda vigtiga angelägenheten och ett syftes-enligt an - Stats-Utskottets Memorial JY:o 217. 3 vändande af de dertill disponibla medlen. Men efter det ett med de af Rikets Ständer uttalade grundsatser öfverensstämmande förslag till allmänna grunder för stiftsvis inrättade pensions-anstalter för folkskolelära! ne blifvit uppgjord t af utsedde Kommitterade och ai Kongl. Maj:t iästställdt samt ej mindre försam lingarne än ofta bemälte lärares yttranden i ämnet infordrade, vägrade flertalet af såväl lärare som skoldistrikter inom 10 stift att ingå i de föreslagna pensionsinrättningarne. Deremot förklarade sig ett större antal skoldistrikter och lärare inom de 2:ne öfriga stiften, eller Linköpings oth Hernösands, villiga att i dessa inrättningar deltaga; hvadan Kongl. Majrt, med afseende å de inom dessa 2:ne stift anställde, vederbörligen examinerade folkskolelärarnes antal i förhållande till hela antalet af sådana lärare inom alla stiften, tillerkände ponsions-inrättningen i Linköpings stift ett bidrag af 7,540 och enahanda inrättning i Hernösands stift ett belopp af 4,500 R:dr B:ko; hvilka medel i början af år 1857 från Riksgäldskontoret utbetaldes.
Carl von Slrokirch, Liden, Kartsberga. (Nord. A.-B., Göleb. 4569x1) (30041 F Ö R L O F V A D E D A M E R som önska få sina utstyrslar väl och billigt märkta och broderade, kunna få detta utfördt Bergsgalan 4, 3 tr., Kungsholmen. 1 Svart helylle Biaritz, dubbel bredd å 2:50pr mtr Svart helylle Cachemire, dubbel bredd ä 1 kr. pr mtr Expedieras till landsorten mot efterkraf. [2956] Adolf Bonniers förlag: Rådgifvare för husmödrar. En samling råd och upplysningar för hemmet och hushållet. Bearbetning från tyskan af 0. H. Med 68 upplysande träsnitt. Pris 3: 50, L inb. Profver sändas franko. i parti och minut. IDUN 1890 gor, hvilket insändes inom 3 veckor efter det resp. numrets datum, utbetalas för hvarje gång 641 i Upsala utlåtande öfver Wwmlmmm@w Mmwmwmmwmimmm ETT PRIS AF TIO KRONOR, förbehållande vi oss att på öfligt sätt få efter godtfinnande begagna oss af äfven ej belönade skrifvelser. På konvolutet sättes ordet: Täflingsslcrift.) På anmodan af Herrar Percy F. Luck &amp; C:i i Stockholm har jag verkställt kemisk undersökning och analys af Fry ' s rena concentrerade lättlösta Cacao (Fry ' s Pure Concentrated Soluble Cocoa), sådant preparatet i handeln förekommer. Några främmande inblandningar har jag ej kunnat iakttaga, och anser jag sålunda Fry ' s Cacao vara ett rent, oförfalskadt preparat. Den kemiska undersökningen har ytterligare visat, att Cacao-preparatets närande beståndsdelar synnerligen lätt. och i riklig mängd lösas af matsmältningssafterna, ett förhållande som väsentligt härrör från det omsorgsfullt beredda pulvrets ytterst lina beskaffenhet. Upsala den 1 mars 1890. OLOF HAMMARSTEN, (3034) Professor i Medic. kemi vid Upsala Universitet.
En Nationalförsamling aflågsnar sig helt och hållet ifrån målet för sin bestämmelse, då den inträder uti en vidsträcktare befattning, ån att controllera styrelse å<gårderne att an taga, modifiera eller förkasta de förslag, hvilka ifrån Styrelsen framläggas, uti alla vål organiserade Stater. Jag anser det icke vara förenligt med vår bestämmelse, som Folksrepresentanter, att kunna upphämta den kännedom om detaillerne, som erfordras för uppgörandet af en, det heja omfattande Statsplan. Det år endast ifrån Regeringens upphöjda platser, som samhällstillståndet med beqvämlighet kan öfverskådas; det år endast ifrån denna punkt, sora en alstrad idée med lätthet bringas till utveckling, genom de underordnade bjelpkrafter, en Styrelse, uti en sammanhängande kedja åger, så vål i afseende å medel för undersökningen, som utarbetandet af slutsatserne. Månne man ej lur skål att yttra förundran, och att beklaga sig deröfver, att Svenska folkets representanter annu vid deras femte sammanträde sakna den, så oumgängliga vägledningen ifrån sin Styrelse:; och jag undrar huru långe våra fordringar härom skola blott vara en • ropandes röst uti öknen. Vi sammanträda, och landet väntar af oss och af våra åtgärder den hjelp, den förbättring ut» tillstånd% hvarefter det suckar, och vi sakna Den 10 Februarii. 55? den grund vi skola bygga på, då vi icke ifrån Styrelsen få oss förelagd en sammanhängande ■vägledning, så vål för bedömandet af tillståndet, sedt uti sitt sammanhang, sorn fö>r pröfningen af de tjenligaste hjelpemcdlen.
Det medgifves gerna, att en frttntimmersundervisniugsanslalt, som af Staten bekostas och underhålles, icke kan hafva samma slags organisation som en sådan för gossar; den hör visserligen icke i allt vara så offentlig söm denna sednare; lärare oell lärarinnor böra icke tillsättas efter samma slags befordringslagar; elevernas vård, om jag skall begagna Utskins term, bör också vara något mjukare än hvad sorn behöfver iaktagas med gossar, lärosalarné böra icke vara så öppna som goss-skölan; men allt detta kan visserligen Staten ordna likaväl som den privata anstalten, sorn dock aldrig kan hoppas att i samma maximer, grundsatser och tillämplighet uthälla öfver 20 år, då deremot Statens vidhåller sina under flere århundraden. Dermed är dock ingalunda sagdt, att skolan skall blifva elt petrificat, att icke den skulle kunna undergå de förändringar, som bildningens framsteg under tidernas lopp påkalla. Vi se huru våra goss-skolor undergå betydliga förändringar; hvarföre skulle icke flickskolorna kunna undergå de modificationer, som förändrade tidsförhållanden påkalla? Sista skälet, hvarför Utskin icke vilja hafva en sådan anstalt, är, som de uttrycka sig, ”att man icke är rätt ense om svaret på de vigtiga frågorna hvad, huru mycket och huru flickan bör lära”. Om detta skulle vara egentliga skälet, hvarför en sådan inrättning icke skulle kun8 H. 62 490 Den 2(1 Mars e. m. na komma till stånd, så frågar jag eder, mine Hrr, huru man svarat på den framställningen: hvad, huru mycket och huru våra' gossar och ynglingar skola lära? Om samma skäl skola gälla i detta sednare afseende, så skulle hela undervisningsverket i Sverige småningom raseras. Vi vete hvilken Ullig strid det är mellan nya och gamla systemet, och huruledes man ännu, oaktadt alla directioner och comitéer, icke kunnat bestämma delta hvad. och detta huru; men bör väl derföre staten, undertiden och intilldess tvisten blifvit sliten, göra ingenting?
Ombud skola i sådant afseende ovilkorligen vara skyldige att, genast efter skedd laga värdering af hvad bergadt blifvit, och sist inom åtta dagar, tillställa Skep - 26 Bii t.Siais-s.Allm Besv.o.Otc. Uisk. Ull. 2V:o 53. paren specificerad rakning öfver alla de omkostnader, som, i öfverensstämmelse med denna förordning, höra af Skepp och last godtgöras; och mi denna lid, vid ansvar, Icke öfverskridas, med mindre Domstolen , uppi Dykeri-Ombudets derom skedda anmälan , profvar sådant oundvikligt och annan viss dag derföre bestämmer. 12 §. Skulle SkeppareGodsoch Fartygsegare eller Assuradeurer ej åstunda eller ej vara i tillfälle att, sedan räkning öfver verkställd bergning är afgifven, af dem godkänd eller af Domstolen till betalning fastställd, densamma med penningar liqvidera eller derföre ställa nöjaktig borgen eller annan säkerhet, skall så stor del af lasten , som fordras för betäckandet af bergnings-kostnader och bergare-lön, och om lasten, ej dertill förslår, äfven fartyget med dess Inventarier uppå offentlig auction försäljas genom den Stads AuctionsKammare, under hvars SjöTullsKammareDistrict strandängen timat , antingen på strandningsstället eller i berörde Stad. Besluta vederbörande att låta föra godset till försäljning uti annan Stad, som icke hörer under det TullKammare - district , hvarest strandningen skett, i hvilket fall godset med Tullkammarens förpassning bör förses och isAUm.'B*tv.o.Qec.Uiik.Utl.$:o53. «7 vid ankomsten till försäljningsstället af der* varande TullKammare emottagas, så skall den Stadens AuctionsKammare, hvilken kommer att Vid försäljningen lägga hand, der vid iakttaga, att, utom Tolagen, som tillfaller den Stad enskildt, inom hvars district strandningen timat, auctions provision och öfrige afgifterne delas lika emellan båda Städerne, till hälften hvardera. Af den inflytande köpesumman skall bergningsomkostnader och bergarelöu ersättas. k