Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegierne hafva likväl icke gjort något direct förslag till ändringar, men ehuru Utskotten granskat det af Collegierne i ämnet afgifne Utlåtande, ej blott lill innehåll, utan äfven till dess rubrik, som gifver tillkänna, att det borde vara ett förslag, hafva Utskotten dock icke kunnat, med anledning af detta Förslag, till Ständerne inkomma med något tillstyrkande derå, emedan Utskotten funnit det icke vara grundadt på fullkomligt rigliga grunder. Af samtelige Förslagen, som från Collegierne inkommit, har man erfarit, att sådane olikheter för närvarande äga rum, att det finnes städer, såsom Öregrund, med 9 Båtsmän, ehuru i staden icke finnes mer än 9 Borgare, som erlägga Bevillning efter a:dra Art., då deremot andra betydligare släder endast hålla 2 eller 3 Båtsmän, och jag hemställer, om, vid sådant förhållande, icke en provisionel jemkning är både lämplig och högst nödvändig. Hvad Herr Riben ansett härför vara ett hinder, nemligen att vederbörande ej skulle vara hörde, Den 12 Mars e. m. tror jag för min del så mycket mindre vara det, som det är utredt, alt äfven de städer, som härigenom få förökning i deras skyldighet att hålla Båtsmän, få den under hvad framdeles vid en slutlig utredning hör blifva dem ålagdt. Detta är icke någon supposition, utan ett factum , grundadt på en bestämd zifferberäkning. Då nu emedlertid inga vidare upplysningar erfordras för att göra en provisionel reglering, hvarigenom åtminstone någon lindring tillskyndas de mest betungade städerne, men deremot många upplysningar saknas för en fullkomligt fullständig reglering, hafva Utskotten icke kunnat underlåta att tillstyrka den reglering, som nu skett. För min del har jag, efter det vidlyftiga arbete, som denna frågas behandling erfordrat, kommit lill den öfvertygelse, att de af Bålsmanshållet tungt belastade städerne borde lindras och skilladen drabba de mindre betungade större städerne, såsom Stockholm, Gefle m. fl.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet, enär Gymnasier och Skolor, hittills icke åtnjutit en så beskaffad afkortning eller annan befrielse för sådane Läroverk varit medgifven, än som i afseende på Skol-inrättningar uti i45 §. 5 momentet af Utskottets Förslag förekommer, samt fastigheter och andra tillhörigheter under allmänna Bolag, skulle, om de påfördes serskildt bevillning efter uppskaltningsvärdena, blifva dubbelt beskattade, dymedelst, att dessa tillhörigheters afkastning ingår vid beräkning af Bolagets behållna inkomst; derå bevillning genom föreskrifven afgift å utdelningen eplägges; 63 Bevillnings-Utskottets Utlåtande, M:o 27. ansett sig icke kunna tillstyrka någon förändring i förenämnde hänseenden; hvaremot Utskottet, så väl med afseende på Academiernes derunder beroende rätt, som till förekommande af olika tydning vid tillämpningen, skolat vördsamt hemställa, att 2:dra eller senare momentet af nu ifrågavarande §. må erhålla följande förändrade lydelse: ”af sådan anledning skall bevillning jemväl afkortas, enär, till vinnande af säkerhet och reda för Statens inkomster, bevillning mäst påföras eller erläggas af hemman, verk och lägenheter, som Rikets Academier tillhöra, i den mon det behörigen styrkes, att inkomsten deraf antingen är anslagen till lon för vederbörande ernbetsoch tjenstemän, och således, enligt 2 af denna Stadga, redan beskattad, eller, till betäckande af anira genom Academiens Stat och vederbörandes förordnanden fastställda behof, blifvit beräknad och använd.” *47 §• pag. 70 och 71.
Öregrund icke fått tillgodonjuta någon lindring i dess Statsbidrag, utan hade tvertom oafbrutet ända till nuvarande tid måst, i följd af den ojemna fördelningen af Städernes Båtsmanshåll, vidkännas en vida mera tryckande börda, än Rikets flesta Städer. Oaktadt Öregrund, enligt den nu mera verkställda regleringen, ansetts endast böra Dih, till R. St. Prot, 184.0. 4 Sami, 1 Af deln, 6 Haft, 2 Slals-UlskoUets Utlåtande, N:o 24» ansvara för friels Båtsmans-nummer, har dock Staden alltlntintills varit nödsakad hålla 9 Båtsmän och såsom vacance-afgift för dem utgöra 450 R:dr 12 sk. för år 1838, eller nära enahanda summa, som hela den från Staden utgående bevillning efter 2 Art. Således hade Öregrunds Stad, under de 10 år, som förflutit, sedan ofvanherörde eldsvåda inträffade, varit nödsakad att, utöfver hvad som vid en skälig fördelning af Städernes Båtsmanshåll kunnat SLaden åläggas, i vacance-afgift till Kongl. Maj:t och Kronan erlägga en jhdelar af hela byggnad s-lånet motsvarande summa af 4000
Ridder. skåpet och Adeln afstår benäget ifrån dess beslut 1 r° 1 Horn, hjort, raspadt • ' 85 1 2.5 1 oraspadt « i 55 1 lo 1 Af det skäl, att tillgång på denna vara här finnes, hemställer Utskottet, om ej Höglofl. Ridd. och Adeln skulle låta sin mening förfalla. 1" — arbetadt alla slag ej spe) cificerade •« { * — oarbetad t - ® 25 10 1 5 50 *5 Utskottet anser för sin del Vällofl. BorgareStåndets beslut i begge dessa delar förtjena bifall, då arbetadt Horn egenteligen ar en Handtverke* ri-vara, sorn fordrar skydd, och oarbetadt här kan förädlas; hvarföre det samma äfven understödjes O O »rj M 1 <5 Hudar sdtn ej inbegripes un: J der Pelsverk, rå och obeP redde ; « : - ' i ao 1 10 En nedsättning i utförsel Tullen å denna vara, som här kan förädlas, saknar Utakottet skäl att föreslå; och hoppas fördenskull att Vällofl. BorgareStåndet later dervid bero I" Som en lätt utförsel af denna fisk-sort, uppmuntrar och befrämjar fiskerierne, finner Utskottet ingen anledning att denna förhöjning föreslå |„ 1 Jeta, blecksaker alla slag. 100 50 Bör vara lika med andra Handtverks-varor och fabri, kater } 50 JernJ smidt ankar & c. 2 » a 100 1 100 a — Stångjern, platt; gröfre et. finare f till f tum tjockt ioo 4 loo 4 100 4 — öfver | tum tjockt ■ 4 100 4 100 r4 Hör*f till Bevilkings - Utskoitets BetSnkanleri» P*g. 4993 Enligt Utskottets Förslag lEnlfgt H. Ridderskapets och Adelns Beslut. Enligt Väih fl.Bor. gare Ståndets Baslut.
Kunde inlroduclionen Den 3 Augusti f. m. 77 Sfer nelins, vore i alla fall stadgandet otillräckligt, ty det agde endast rum för dem, sorn under Riksdagar introduceras. Vore det åter tillräckligt, och lagstiftningen för introduclionen stöde i full harmoni med detta påslående, vore vådan af missbruk utaf en sådan magt större , än den af missbruk på andra sidan. Äfven dervid kunde orden trohettapperhet och dygd, lärdom oell hitiska t/enster blifva missförstådda, och en ensidig majoritet efter egna afsigter bestämma, cm den Adlade personen ägde alt tillgodonjuta föremålet för sin upphöjelse, ty det är förmodligen icke för att bestämma, hvilka som få bära Adlig sköld i vapnet, eller snören på sina livréer, som Sveriges Grundlag bestämmer vilkoren och sättet för Adlig värdighets vinnande, utan för att bestämma, hvilka sorn få deltaga i Nationens representerande genom dess forsta Stånd. Tiderne från 1720 till 1772, då partierne alltid sökte att öfvermanna hvarandra, har man exempel på, att personer ville tillsluta inträdet för Ledamöter. Man sökte då äfven att inskränka Konungens rättigheter derigenom, att man bestämde ett visst antal, som skulle få adlas. Vi hafva äfven från främmande länder dylik erfarenhet, såsom lill exempel att, just vid den tidpunkten i England på 1720-talet, då man ville inskränka Thronföljarens förmåga att göra sig fri från en herrsklysten Ministers förmynderskap, mai^ 78 Den 3 Augusti f. m. bjöd till att inverka på Konungamagtens rätt i detta afseende; en bill gick igenom i Öfverhuset, som skulle inskränka Konungens rätt att utse nya pairer inom ett visst för alltid bestämdt antal; men Underhuset förkastade den. För min del får jag säga, att i afseende på Sverige skulle det vara ganska besynnerligt, om möjligtvis den rättigheten skulle tilldelas ett Stånd, att utesluta dem, hvilka Grundlagen gör berättigade till vissa förmåner. På de skäl jag an-fört, tillstyrker jag Utskottets förslag. Herr Lefrén., Johan Pehr:
Att genom Hr Hjertås förslag någon förbättring härutinnan är alt hoppas, betvifla!' jag, och att nedsätta afgifterne pä den minst beskattade delen af rikets skattdragare är något, som jag icke kan tillstyrka, derföre att i Stockholm finnas en mängd kommunal-afgifter, hvilka utgå efter Andra Art. ty de, som mest äro betungade med dessa afgifter, är den fattiga klass, till hvilken jag sjelf hörer, nemi. embetsmännen, hvars inkomster till sisla runstycket vanligen äro beskattade, under det att ofta en rik handlande eller annan borgare af stor rörelse icke är taxerad för 7V af sin verkliga inkomst. Sålunda t. ex. finnes inom den för förmögenhet så allmänt kända klassen, Stockholms bryggare, ingen enda uplagen lill den inkomst af sin rörelse, som påförts en sä medellös embetsman som jag. Inom Sladsnämnden. hvaraf jas är ledamot, har man sökt alt åstadkomma en mera rättvis fördelning af kommunala afgifter, ehuru man ännu icke fullkomligt lyckats häri. Jag afstyrker motionen i denna del, men tillstyrker minimi-tariffens nedsättning för handtverkare. Hr von Hartmansdorff, Äng.: Jag tror, alt Hr Rosenblad till en del har misstagit sig i fråga om afsiglen med Hr Hjertås motion. Den angar minimi-afgiften ä handtverkare, fabrikanter och handlande, hvaremot Hr Rosenblads anmärkmr röra dem af dessa näringsidkare, som betala högre ufskylder. Hvad beträffar minimiafgiflerna eller dem, som drabba de ringaste handtverkarne, fabrikanterne och handlanderne, så tilltror jag mig, att, på grund af daglig erfarenhet i Kammar-rätten, kunna vitsorda det berörde afgifter i allmänhet, så inom Stockholm som öfriga städer, alltför hårdt betunga ifrågavar. näringsidkare. Men hjelpen kan icke vinnas derigenom, att raan för dem gör vissa undantag i skatternas belopp. Den måste sökas deruti, att man icke genom den s. k. närings-och handelsfriheten undergräfver de ringare idkarne af stadsmannanäringar. Antalet ökas genom denna frihet så, att få kunna hafva sin bergning.
Transport 1,643,677: 28. 7. 25:o återstoden af anslaget för samina år till stipendier åt Eleverne vid dessa Seminarier 17,350: 26:o diLo dito till Folkskole-lärares aflönande 197,864:36.— 27:o dito dito för Skeppsbyggeri-Inslituts inrättande 37,494:21. 4. 28:o återstoden af anslaget för Lagberedningen R:dr 7,166:32.— Lillökadt, enligt Rikets nu församlade Ständers beslut, genom bifallandet af Stats-Utskottets utlåtande N:o 28, med 3,691:32.- 10,858:16. - 29:o 1843 och 1844 års anslag för Ullsorte ringsanstalterna i Götheborg och Malmö 4,000: Summa återstående utgifter till följd af sista Riksdags extra Statsreglering. Vid beräknandet af nj'ss anförda utgiftssumma böra emedlertid afdragas: l:o anslagen och lånen för Grada Kanals fullbordande och hamnanläggningen vid Alms samt Rottneåns upprensning, hvilka arbeten, åtminstone tills vidare, icke lära komma att företagas, hvadan de dertill anvisade medlen icke torde behöfva för närvarande reserveras, R:dr 95,000: 2:o Det å 1842 års anslag till stipendier vid Folkskole-lär a re-Se mina lierna bespa rade, odisponerade, belopp 7,000: 740,050: - Transport 102,000: 1,911,245: 5.11. 740,050: — 8 Stats-Utskottcts Memorialj IV.o 61. Uppkomna besparingar för åren 1842—1844 å anslaget till Folkskole-lärares aflönande, förslagsvis beräknade att utgöra minst 75,000: (Enligt Kongl. Maj:ts nådiga Bref af den 15 sistl.
Väl finner jag att dessa icke böra sträcka sig till en småaktig detail, hvarigenom BancoStyrelsens åtgärder 6 Den at Maji f. m. / . skulle förlamas, men ett alltför obegränsadt öfverlemnande till Fullmägtiges godtfinnande, ehuru smickrande detta förtroende för dem vore, torde icke heller vara i sin ordning, och skulle må hända kunna föranleda efter olika caracterer hos Fullmägtiges personal antingen till för stor försigtighet eller för stor vågsamhet. En Instruction lika den BancoReglementet upptager, utgående från allmänna grunder, förmodar jag således icke lärer uteblifva till Fullmägtiges efterrättelse, sedan Riksdagen blifvit afslutad, dåde icke mera hafva tillfälle att i tvetydiga och betänkliga fall rådföra eller begära speciella föreskrifter af sina principaler* Herr Munck af Rosensköld: Då BancoUtskoltets första Betänkande i ämnet förevar, tog jag mig friheten, att dervid göra åtskillige anmärkningar, af hvilka en besvarades af en Ledamot i BancoUtskottet dermed, att cursen uppgafs endast i December månad förlidet år hafva varit så låg, sorn 120 sk. Jag ansåg lämpligast, att då icke gifva något svar härpå, emedan en Ledamot af BancoUtskottet, som dessutom är känd för sina djupa financiella kunskaper, borde känna förhållandet bättre än jag, som den tiden icke ens fanns i landet. Jag kunde ej vänta, att Ridderskapet och Adelil skulle sätta mera förtroende till min uppgift, än den värde Ledamotens af Banco - Den 2: Maji f. tu. TJtskottet. Sedermera liar jag likväl af ÖfVerVexelControllören Bergius erhållit uppgift på noterade cursförhållandet under October, November och December månader föll idet år, hvaraf befinnes, att cursen varit i November månad den ^:de 119! sk., den i8:de 120 sk., den 2i:ste, den 25:te och den 28:de 1 19 sk. Det var således ej blott i December, som cursen var nedfallen till den af mig uppgifne grad.
Följden skall blifva, att han ej, såsom en stattorpare, beror af en husbondes godtycke och derföre ej behöfver frukta att när som helst blifva bortkörd, samt att han kan i någon mån sätta ett högre pris på sitt arbete, då ögonblickets behof af husrum och det allra nödvändigaste ej tvingar honom att sälja det för det lägsta pris. På sådant sätt skall den ordentlige arbetarens välstånd genom den föreslagna lagförändringen bestämdt tilltaga, ty sedan han skuldfritt inköpt och bebyggt det afsöndrade tunnlandet, skall han nödvändigt för framtiden kunna afsätta mera af sin arbetsförtjenst, än han förr gjort, och derigenom småningom bereda sig tillfälle att utvidga sin jordlott. Långt ifrån att den föreslagna lagförändringen skall Bill. tilt B. St. Brot. 1850—1851. 7 Sami. 3 Afd. 3 lläft. 3 18 Lagoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 14. gifva anledning till fattigvårdens betungande, tror jag derföre tvärtom, att stattorparne, som nu med sina familjer äro de, som oftast falla socknarnes fattigvård till last, härigenom skola minskas och sålunda en stor lättnad i framtiden beredas för fattigvårds-samhällena. Den fruktan åter, som somliga hyst, att oordentligt folk derigenom skulle indragas i församlingarne, är helt och hållet onödig, enär man väl ej kan tänka sig, att en arbetare, som haft den ordentlighet och omtanka, att under en längre tid årligen spara af sin arbetsförtjenst, skall, sedan han fått en fastare ställning, förfalla i oordentlighet. Om någon oordentlig menniska skulle genom den föreslagna lagförändringen intränga sig i ett samhälle, så kunde det derföre endast vara en sådan, som erhållit penningar att köpa det afsöndrade tunnlandet, ej genom sparsamhet, utan på annat sätt, såsom genom arf eller något dylikt, men detta kunde endast sällan och blott undantagsvis inträtia.
Departementets försorg i allmänna lidningarne kungjordt. Eli detta underdåniga tillstyrkande instämde Statsrådets öfrige ledamöter, med undanlag af Herr Stals-minislern för utrikes ärendena, som, i öfverensstämmelse med sitt i målet förut afgifna utlåtande, i så måtto vav af skiljaktig mening, att lian ansåg någon framställning till Rikets Ständer om rättighet för vederbörande, att den för högt påförda bevillningen, återsöka icke vara erforderlig, och att utrikes Departementet borde inträda i deras rätt, som icke inom den bestämda tiden af natt och år sig om restitution anmälde. Kongl. Majit biföll i nåder, hvad föredragande Departementschefen, jemte de fleste af Statsrådets öfriga ledamöter, i förevarande fråga i underdånighet föreslagit och hemställt. Ex prolocollo L. Chr. Bäck. Utdrag af Protokollet öfver Finans-A rondén, hållet inför Flans Maj:t Konungen uti Statsrådet d Stockho!ras Slott deri a December 1847. Närvarande: Hans Excellens Juslitie-Stalsminislern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihre; Statsråden: Friherre Stael von Holstein, Munthe , Friherre Pejron, Silfverstolpe, l Vaern, F riherre Gjllengranal, Faxe, Fåhreeus. Kongl. Majlis Nåd, Skrifvelse; Kia 33. 31 Chefen för Finans-departementet, Statsrådet Munthe upplåste lill justering ett, i enlighet med Kongl. Maj:Is den 24 sistlidne September fattade nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, rörande befrielse för de vid Kongl. Maj:ts beskickningar å utrikes ort anställde embetsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf norrska statens medel beslås; Och behagade Kongl. Majit i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protocoll bilagdt, samt befalla, att nådig proposition skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständer afgå.
Utaf anslaget, 4,000 R:dr, för reparationer och uppsättande af bokhyllor samt ytterligare inredningskost nader i några rum af Riksarkivets hus 2,600: — 2,600: — » dito, 1,500 R:dr, till befrämjande af goda läseböckers författande och utgifvaude för allmoqen 750: — 750: Utaf anslaget, 126,937: 50 öre, för Wisby hamnbyggnads fullbordande 7,500: — 7,500: — » dito, 53,079 R:dr, för hamnbyggnaden vid Kalmar 1,500: — 1,500: — » dito, 12,000 R:dr, för en kanal genom Tjufliolms sundet vid farleden till Luleå 2,000: — 2,000: — » 1851—1853 årens anslag, 250,000 Rdr årligen, för mindre sirö mr ensi ringsoch hamnbyggnadsarbeten 5,512: 50. 975: — » samma års anslag, 30,000 K ;dr, till sanka trakters och sjöars utdikning och aftappning 925: — 925: — » anslaget, 112,500 K:dr, för jernvågs-anläggningen mellan staden Nora och Ervalla 15,000: — 15,000: —- R:dr årligen, för Skeppsbyggeri-institutet i Carlskrona 1,640: 22. — » anslaget, 30,000 R:dr, för Ystads hamns tipp muddring 7,500: — 7,500: — » dito, 37,500 R:dr, för Arboga åns uppmuddring mellan staden Arboga och Mälaren 7,500: — ^Transport: 5,065,172: 69. 4,874,362: 23. — 7 — Transport: 5,065,172: 69.
' S. D. Af Hedervärda Bonde-Ståndet bifölls Expeditions - Utskottets nu upplästa Memorial med tillägg i det uppgjorda förslaget, att bereda större afsättning och gagn utaf Bihanggt tilt, Riks-Ståndens Protokoll, hvarom de öfrige Respektive Stånden samt Expeditions - Utskottet skulle Vördsamt och vänligen unJSrrättas* Uppl. o. godkänd h. Ridd. o. Ad. d. 13 Fehr. 1818; PresteStåndet d. 13. BorgareStåndet d. 13. ^ BondeStandet d. 17. — Riksens Ständers underduniga Skrifvelse om åtgärder att förekomma lfppthåll med Riks' Hufvud B oks sluts-Arbetet. S. A. K.! Eet har icke kunnat undfalla Riksens Ständers - 58 Underdåniga Skrifvelse!'. ders uppmärksamhet hurusom för verkställigheten af deras Beslut örn RiksHufvudböckers upprättande ifrån och med årigio, hinder uppstått genom E. K. M:s en del Befallningshafvande* underlåtenhet eller dröjsmål att till Kongl. Stats-Kontoret insända de till grund för detta arbete nödiga Omslut af Landt-Räkenskaperne; Och, emedan R. St. af sitt Stats-Utskott inhämtat, att ännu igro års Omslut för Hallands och Kopparbergs Hän saknas, samt att Omsluten? för de öfriga ifrågavarande åren 1811, 1812, 1S13 och 1814 ifrån ganska få Län inkommit, nödgas R. St., hos E. K. M. i underdånighet anhålla om så kraftiga åtgärders vidtagande, att det angelägna och maktpåliggande RiksHufvud Boksluts-Arbetet icke vidare må uppehållas. R. St. framhärda etc. N:r 2 5. Uppl. o. godkänd li. Ridd. o. Ad. d. 13.
Under ogillande af den form, hvaraf Utsk, betjenat sig, skulle jag likväl anhålla 0111 propos. till bifall kunde framställas å Ulsk.’s meni., så alt R. o. Ad. till nästa plenum kunde få sin önskan fram. Hr von Hartmansdorff, A u g.: Jag tror äfven, lika med Frih. Boye, att Utsk. icke gjort lätt, då elet behandlat en remiss sä, att det egentligen icke svarat Ståndet utan gifvit befallningar på eget bevåg. Hvad innehållet af Utsk:s beslut beträffar, så har jag ingenting deremot. Jag är således färdig alt instämma med Fidi. Boye, det R. o. Ad. Den a3 September e. ra. väl må gilla Utskrs åt Ridd.directm meddelade föreskrift, ehuru R. o. Ad. anser det sätt, som Utsk. begagnat, vara oriktigt. Hr Coyet, Julius Carl A u g.: Då jag deltagit i Utsk:s beslut i detta fall, får jag likväl nämna, att jag icke varit ense med pluraliteten i afseende på den här anmärkta formen, utan att jag deremot mig reserverade. Gr. Horn, Claes Fredr.: Om Ståndet skall godkänna en åtgärd, som Ridd.Utsk. vidtagit, eller ett förslag, som detsamma afgifvit; så skulle jag tro, att Ståndet bör vara i tillfälle att känna detta förslag. Yäl har en ledamot af Ridd.directtn upptradt och förklarat hvaruti detta beslut består; men jag tror icke, att ett sådant meddelande är det formenligaste sättet för R. o. Ad. att taga kännedom om Ridd.Utsk:s tillgöranden, och på grund häraf skulle jag tro, att en återremiss af delta mern. vore på sitt ställe. Gr. Frölich, David: Detta ärende har visat sig vara ett af dem, som man kan kalla sega, och jag hemställer, om ej Ståndet kan slippa att dermed än ytterligare besväras.
Betänkande N'.o 46. å den andra, betänkligt, att, i Rikets invånares genom krigets olyckliga följder iråkade utblottade ställning, tillstyrka någon ny tunga eller några nya pålagor, hvaremot Rikets Ständer trodde det öfverklagade inqvarteringsbesväret lämpligast kunna afbjelpas derigenom, att i de städer, hvarest ständig garnison vöre förlagd, på Statens och det allmännas bekostnad så vidt och så fort dess tillgångar medgåfvo, Casernbyggnader, lämplige och tillräcklige för ändamålet, blefvo anlagde och underhållne; och framställdes derjemte den underdåniga anhållan, att, till lättnad i de onera och ulskylder, som med inqvartering af Ca vallerie framför den af Infall terie äro förenade, stall och andra till magasin och förvaringsrum för fourrage m, m. erforderlige luis, i de Städer, der cavalleric-trupp i garnison eller ståndqvarter vore förlagd, genast, på Statens, bekostnad. mätte varda anskaffade; att, då ärendet sedermera vid 1823 års Riksdag föiekorn, Rikets Ständer, genom underdånig skrifvelse, anhållit om en undersökning angående inqvarleringsbesväret till sina grunder, och om utarbetande af förslag Lill dess jemuare fördelning; med underdånig begäran derjemte, att emedlertid, af de till försvarsverket i allmänhet hörande medel, lämplige och tillräcklige casernbyggnader mätte blifva anlagde och underhållne i de släder, hvarest ständig garnison funnes, så vidt och så fort Kongl.
Men, äfven förutsatt att de ägde den största Historiska noggrannhet, tror jag, att vi med desse gamle Kyrkofäder, deras möten och Historier hafva ganska litet att skaffa. Svenska Statens Religion kallas, så ofta den i Grundlagen omnämnes, den rena Evangeliska Läran; dermed måtte menas den, som innefattas i Evangelierne, i desse skrifter, som omtala hvad den Gudomlige ReligionsStiftaren sjelf gjort och lärt, och ej i gamla Kyrkohistorien, som blott innehåller gerningar och meningar af Prester och andra syndare. Är delta obestridligt, så blifver jag äfven vid min tanka, att desse Helgedagar äro menskliga institutioner, och kunna af menniskorna, om de dertill finna skäl, åter upphäfvas. Yid denna tanka blifver jag, till dess någon visar mig, att deras firande uti Evangelium finnes föreskrifvit. Att gifva Presters och Kyrkofäders meningar samma anseende, som sjelfve ReligionsStiftarens, utgör, efter min tanka, sjelfva grundfästet för Calholicismen, hvarifrån utgått, ej allenast dess otaliga vidskepelser, utan äfven denne, af skenheligheten understödde, förödande fanatism, som i så många tidehvarf plågat verlden, sorn ännu hotar att i barbariet återsänka mera än ett af det Södra l 88 Den 9 Mars e. m. Europas sköna länder, och som i Frankrike brottas med den sansade Gudaktigheten och det sunda förnuftet. Det andra stycket uti Utskottets Utlåtande har en egen märkvärdighet. Utskottet börjar med att säga, att det alldeles ej behöfver yttra sig om Långfredagen, emedan frågan derom aldrig till detsamma blifvit remitterad, och likväl ordar det endast om denna fråga på mer än en hel tryckt sida. Detta synes mig innefatta ej allenast en motsägelse, utan äfven en sådan verklig omening, att jag måste tro, det Utskottet uppdragit författandet af detta Utlåtande åt någon af sina mindre väl valde skrifvare, som afskrifvit detta stycke ur någon Postilla, och att vid justeringen Utskottet haft distractioner, så att hela perioden undfallit dess upmärksamhet.