Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A det kapital sparbankerna redan ega, an ock A dettas hastigare till vext i män af inrättningens större utbredning och tillgänglighet, är lagstdtuing i ämnet bäue önsklig och behöflig. Ehuru sparbanks-väsendets framgång, hädanefter som hittills, i första hand utan tvifvel blifver beroende af enskilda personers nitälskan, kan dock inrättningen å Statens sida genom en ändamålsenlig lag i ämnet uti väsentlig grad främjas och betryggas. Skälen härför hafva af motionären med den klarhet och omfattning blifvit ådagalagda, att jag, instämmande deri, ej anser mig här hafva något att tillägga. Beträffande sättet för utsträckandet af sparbankernas verksamhet och tillgänglighet, kan jag dock ej i allo instämma med motionären i att förorda det af honom häriör åberopade exempels efterföljd. Det större afstånd hvarpå en i länsstaden förlagd sparbank befinner sig till åtskilliga af länets mera aflägsna delar, skall i dem minska den håg till insättningar i sparbanken, som, om banken befunnits på närmare afstånd, varit att emotse. Personlig bekantskap med sparbankens direktörer samt tillfälle att sjelf utan någon större olägenhet i banken insätta en sparad penning, förlänar åt den större allmänheten en tillit till sjelfva sparbanken och trygghet för der insatta medel, som, om banken befinnes på större afstånd, icke torde alltid i lika mån komma densamma till del. Tilläfventyrs borde sparbankerna derföre omfatta mindre distrikter än dem, hvilka genom läns-indelningen uppkommit; och måhända vore det med dessa bankinrättningars fördel öfverensstämmande, om ordföranden i hvarje socken-kommitté, som borde hafva för ändamål att iuom distriktets socknar emottaga peuningar och dem till distrikt-sparbanken insända, tillerkändes säte och stämma vid distrikt-bankernas och länssparbankens årliga sammanträden, så ofta de af honom bevistades, enär hans nit för banken sannolikt derigenom blefve större, än om han utan sådan del i förvaltningen blefve af inrättningen för dess ändamål använd.
— Maktpåliggande är otvifvelaktigt, att den förlänges; men så länge det endast handlar om sammandragande af bevärtn en gång under hela bevärtstiden, och sedan aldrig mera, blir fördelen icke ens jemförlig med den ofantliga skadan af reduetion i stående armeen: — en utväg, som förfelar äfven det sekundära ändamålet, enär ingen börda dervid skulle lättas. Den äfven ifall af den föreslagna, och t. o. m. af den högsta vid närvar, bevärts-inrättning möjliga öfning, ändå oölvade beväi :s-massa, hvars användande annorlunda än i den stående armeens leder icke är tänkbart, den kan åtminstone intet under första cainpagnen, som 1111 för tiden oftast blir den enda — den kan icke, säger jag, föras mot fienden med hopp om den framgång, hvartill den berättigas af sitt mod, 0111 stående armeen icke räcker till första ledet, till flygehotar och till befäl-reserver. Utom denna infattning, skulle bevärrn sakna all hållning, och dertill räcker stående armeen knappast nu. Skall den blifva alldeles otillräcklig dertill, må den då hellre få ensam utfäkta fosterlandets strid. Försvaret blir icke sämre för det, men krigsäran far dervid bättre; ty hon lider mer, i den mån flera äro med om nederlaget. ”Men” — kan invändt blifva — ”hvadan denna miss”förtröstan till en, efter möjlighet öfvad beväring, och deilia förtröstan till indelta trupper, som så föga öfvas?” — Svar: ”den lika med dem öfvade bevär:s-karlen blir ändå 448 Don 9 Maj f. m. ”iclte lika soldat.’’ Detta härrör ej blott af den indeltes icke sällan inträffande utconnnendering emellan mötena. Det ligger synnerligast i hans umgänge hela året med sitt befäl; och af sjelfva vetandet, att han är en hvarje stund disponibel soldat. — Med bildningen till soldat menar jag nemi. icke blott inlärandet af handgrepp och rörelser.
Vidare anförde Deparlements-Chefen i underdånighet: »1 Eders Kongl. Maj:ts vid sednaste Riksdag till Rikets Ständer ailätna nådiga proposition, i fråga om ersättning till Sala Silfververk för dess förlust i händelse af skalteförcnklingcns tillämpning på de till silfververket anslagna räntor of det s. k. Salbergs län, var af Eders Kongl. Majit föreslaget, att, till beredande af ränteförenklingens fördelar jemväl åt de skattdragande i Salbergs län, Rikets Ständer måtte bevilja ett förslagsanslag, motsvarande värdet af 185 tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, att årligen, senast den 21 December, Bergslaget, efter ett, hvarje år för de näst förflutna tio åren bestämdt, medelpris, tillhandahållas i ersättning för Bergslagets förlust å grulveJrängs-sädens och dagsverkspenningornes förvandling; samt att för den å de af Bergslaget arrenderade räntornas förenkling uppkommande förlus!, hvilken kunde antagas lill 450 Riksdaler Riksmynt, Bergs - 64 Bil. No 5 litt Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. Nio 1, om Statsverket 1862. laget matie meddelas nedsättning i arrendet till motsvarande belopp med 1,800 daler silfvcrrnynt, lill dess framdeles, dä den s. k. Rante-ersältningsfonden hunnit föreskrifven storlek, räntorna kunde till Statsverket återgå. Sedan Rikets Ständers Stats-Utskott, till hvilket denna nådiga proposition remitterades, tillstyrkt bifall till densamma och, jemte anmälan alt Sjette Hufvudlitcln, å hvilken det erforderliga anslaget rätteligen bort uppföras, redan var till större delen reglerad, föreslagit medels anvisande å Riksgälds-Kontorcl, hafva Rikets Ständer bifallit hvad som Eders Kongl.
Det var en vidrig scen, och jag hade ingen annan råd än att ringa upp husets » D o - mownik » för att bli af med de värdiga kusinerna. Portvakten körde dem utan krus ner för trappan, men ännu nerifrån ingången hörde jag ilskna skällsord som: skojarherrskap, patrask och långt smutsigare epitet. Jag skyndade att låsa dörren och öppna fönstren till vår bo3tad. Jag kände behof af att med frisk luft förjaga all den smuts, som jag i ord nödgats inandas. Och jag gjorde ett heligt löfte att så länge jag vistades i Prag aldrig göra något försök att sälja gamla kläder. Men hur sublim vore ej den gamla judekyrkogården utan Josephstadt. Nu är t i d e n. \ / å r e n är åter här! Från högblå himmel IstMlfi arbetar solen af all makt att spränga isens vallar, i mild t befruktande flöden löser sig snön, och snart lockas de första blommorna fram af långa, ljusa dagar. Efter vinterns kalla mörker vänder han dock beständigt åter, våren försonaren, och goda gärningar och tacksam glädje växa i hans spår. Ligger icke häri en naturens maning till alla dess barn, att de hvar i sin ringa mån aldrig må förtröttas i det godas tjänst — att sprida en glimt af sol och locka fram några blyga blommor omkring sig, där de det förmå? Om våren fyllas våra hjärtan af friska, lifslustiga känslor, då öppnas de också lättast för andra — för de många, som kanske sällan få skåda en skymt af lifvets våroch sommarsidor. Kära läsarinnor, nu är tiden att åter tänka på våra små fattiga skolbarn, och vi klappa i dag med glad förtröstan på edra hjärtan till deras förmån. Tack vare eder frikostighet har redan i tre år Iduns skollofskoloni I D U N 1893 varit en verklighet, och I vänden Er helt visst ej heller nu bort från det goda verk, som är begynt.
Detzutom äger f. d. Drottningen en hos Handels huset lorrie 6c ^rkviässon här i Staden mot 6 proCents ränka utlänr Summa Ä Morgongoswo Capitalet samt Brudffatten har wäl Stals-Wsrket betalt den ärliga räntan, men som sjelfwa Capitalerne ej till Statö-Con toiret influtit sä äger ej återbetalning rum . f. d. Rronprins 6u5tsLs enskilda förmögen her bestar uti i.o Faddergäsrvo medel; innestäende hos Statö«Wer ket mot 6 proCents intereste Afkastning derä uci ärliga interesten, som äro för räntade -25,755:35. 2' Intereste ä sistnämnde summa till den 15 innewarande Nowembcr 1,575:18. 8 HoS StatS«werket innestäende ränta ä sjelswa Fad dergäfwo Capiralek frän betta ärs början till dcn 15 innevarande Nowember 2:0 Lös Egendom Juveler Guld Silfwer Guldmedaillcr Skacuer, Groupper m. m. « Portraiter och Estamper Porcellaine iMeubler Åkdon . ... Böcker Diverse f. d. den Kongl. FamillenS upteknade enstilda för» mögenhet utgör således . R:d B:co, Af denna summa kunna lösöre psrsedlarne disponeras! hwadan någon interexe afkastning af dem ej ka» assesj hwilkas wärde utgör Tillhörande f. d. Konungen f. d. Drottningen f. d. Prins Gustsf Den öfriga förmögenheten bestående dels i fastigheter j och dels i mer eller mindre frukrbara capitaler är ifrån Riket mera oskiljaktig.och bör dä den hos Slaten qwarblifwer, lämn< afkastning. Den utgöres såsom vfwan förmäles: För f. d. Konungen Af fastigheter Fruktbara capitaler För f. d. Drottningen Af fruktbara capitaler För s. d. Kronprinsen Af fruktbara capitaler .
För Januari manad + 0,20 För Juli månad T 17,64 År 1851 + 7,60 År 1856 + 6,4 3 — 1,56 + 16,66 » 1852 + 8,23 + 7,4 0 + 7,71 + 7,12 1857 + 8,57 + 8,38 + 8,55 -f* 6,53 + 0,82 + 4,74 + 11,05 + 16,24 + 12,91 + 8,67 » 1853 1858 » » 1854 » 1859 + 2,59 + 1,68 » 1855 >( 1860 » Juni » » December » ’) De topografiska och statistiska uppgifter om Göteborgs och Bohus län, som af trycket utkommit i sammanhang med den af Topografiska Korpsen år 1859 utgifna karta öfver länet, innefatta en utförligare skildring af länets topografiska förhållanden. Hvad de geologiska förhållandena angår, hänvisas till det karteverk med beskrifningar, som genom Hushållnings-sällskapets föranstaltande utgifves af E. Olbers. 4 Göteborgs och Bohus län. Folkmängd. r Jemlikt den vid slutet af år 1860 verkställda mantalsoch skattskrifningen utgjorde länets folkmängd: å landsbygden 169,507. i städerne 39,346. Efter föregående femårsberättelser för länet utgjorde folkmängden enligt samma längder: för år 1822 (enligt de mot slutet af 1821 lemnade mantalsuppgifter) 130,627. » » 1832 ( » » » »af 1831 » » ) 148,757. » » 1841 ( » » » »af 1840 » » ) 159,056. » » 1850 ( » » » »af 1849 » » ) 178,613. » » 1855 ( » » » » af 1854 » » ) 189,150. Räknadt från den i sista femårsberättelsen meddelade uppgift vann folkmängden alltså en ytterligare tillväxt af 19,703.
Säg till att vi få bålen hit in lilla jungfrun ... helsa Mutter ... från mig ... från Bengt Lidner ... Vet hon ... hvem det är? Det är auctorn till Erik den XIV, Spastara och Medea ... och nu (kastar sig ned i en stol) håller jag på med Yttersta Domen. LIDNER (sväfvande på målet). BELLMAN. MAJKEN. BELLMAN. MAJKEN. 12 Jag ser det... Hör på Majken, säg till derute, att vi få in bålen hit. (Hon går.) Du tyckes mig redan öfvermåttan säll min bror... Hvar har du halsduken, om jag får fråga. Den gaf jag åt en usling härnere, han hade ingen, men här har jag en annan. (Han tar på sig Majkens halsduk, den hon lagt på stolen.) Hvad tänker du på ... det är ju intet din... Jaså,... Nå det gör detsamma, jag kan betala den. (Han vänder ut och in på sina fickor.) Intet en vitten... Nå ja ... mina penningar gaf jag också bort ... allt hvad jag hade öfver, sedan jag hade betalt åkaren. Hvad hon dröjer länge med bålen, kära Kalle... Det är du som består... Jag kan intet både vara medlidsam mot de fattiga och frikostig mot mina bröder. Hvad få vi att dricka? Du får se ... det bästa mina poetiska omständigheter förmå. DE FÖRRA, VÄRDINNAN med en bål, MAJKEN med en bricka och glas. Se här... Men att herrarne vilja sitta här inne. Just här. Hvad har hon åt oss? "Hej Pimpinella och Hoglands och sött Frontignac." BELLMAN. VÄRDINNAN. BELLMAN. LIDNER. BELLMAN. LIDNER. BELLMAN. FEMTE SCENEN. 13 Maka hit dig nu, min bror... Se så ... nu hjelpa vi oss sjelfva. (Rop ifrån Källarsalen.)
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att bland de befattningar, som varit Hr Aminoff, Joh. Fredr., uppdragna och hvilka han i ett föreg:de plenum hade med R. o. Adis samtycke afsagt sig, äfven en Bänkman inom 8:de Bänkra:s-afd:n förekommit, och att Hr Landtm, derföre nu finge tillkännagifva, att val af en Bänkman efter Hr Aminoff komme att förrättas nästa Lördag i början af plenum. Fortsatles pröfningen af StatsUtsk.-s utlåt. Nio 242, i anledn. af K. M:s nåd. propos., ang:de beskattnings-våsendets samt uppbördsoch redogörelseverkets förenkling, dels enskilda i samma ämnen väckla motioner. Enligt R. o. Adis, i afseende på ordningen för delta ärendes föredragning fattade beslut, förekom nu 20 punkten. Frih. Cederström, Jakob, anförde skriftligen: Öfver frågan att på kronofogdarne öfverflytta uppbörden af alla så väl Statens behållna, som pä enskildta och korporationer indelta räntor och medel, med undantag af Städernas uppbörd, dem komi - 4 Den 1 Augusti. terade och Utsk. funnit sig böra behållas i magistraternes händer, bör väcka förvåning. Om erkännas måste att enskilde indelningshafvare och korporationer, hvilka fått upplåtelse af Statens, dels räntor dels frälserätt till jord, hafva alla en lika helig rätt, att icke kunna egenmäktigt beröfvas rättighelen att sjelfva uppbära de inkomster deraf som samhället dem, för kända föremål tillegnat; lika som hvarje enskild, att icke tvingas att till annan öfverlåta uppbörd och redovisning af dess inkomster; har man svårt att för sig göra klart hvarifrån komilerade velat hemta stöd i allmän nytta för öfvertlyttningen på kronofogdarne utaf uppbörden af alla indelta räntor, donerade inkomster till stiftelser vare sig af allmänna medel eller härflytande på lestameniariska dispositioner.
Sif Defja IjanDlingar bora, fåfom Söifyang till famtltga 3lib»*©tånDenP Protokoll, konungens Proportionel*, Utfbottens SöetänkanDen, famt De Protokollé*utDrag, font in* nebålla 2\ib6*©tånbeu6 betofmer fattaDe beflut, åfwenfom 2\ibfena ©tåm Ders fkrifvuelfet till konungen, od) ^tb0bag0*23eflutet fårfbilDt från trydet, unDer fSppebttionödltffottete eller, feban ^\ibsDag tlutaD år, £rydfrtbets*2tommttteen8 uppjtgt, tttgifmaa, Död att l)tr>ab förut åt på allmån beboffrtab tryde, od) till l\tfa*©tånDen utbelabt, ide må t 2Mb änget ånyo trydas. £v\) fr 11) ofe rc töm» g ett. §•! 5:o privilegier en f>alf mil. Så ett £3oktrt)deri ©tabén» rätt. Sen ett nptt Söoktrpderi inrättar till åklagaren förmerkat. ilag famrna ware, Der 23oftryderi ombyter ågare, jf k<*Da fa,'ien åligger Det 2\onungeu0 23efallning0^afwanDe, feDan behörig anmålan 1)06 bonom bl tfreit gjorD, att genaft, eller meD förflomgåenDe Pofl, Derom unDerrätta 3iuiiitie*©taté*l3Jlinifiern. 7 §•!• 9:o $tt>avje ©kvift ägarens en fak. ilag fattima — ©kvift utgifroa. Utgifroarc af namnfcDd lemnaD äi\
Af sådan anledning skulle, eU t-er min tanka, den enda förändring, som, uti hvad Utskottet t ii f styrkt kunna föreslås, vara, att Fångiorslingen borde bestridas med Kronoskjuts, i stället för Gästgifvareskjuts, hvilken Inrättning, så länge intet lämpeligare sätt för Inrikes communicationen kan uppfinnas och sättas i verket, åtminstone bör oförryckt till sitt ändamål bbehållas. Fångars bevakning kan deremot aldrig med skäl årnggas någon, sora icke åtager sig detsamma såsom egentelig ^ysla. hittills har likväl dt nna angelägna befattning varit leornad i händer, som endast slumpen Den 24 Martti, /. m. 325 utsett. Det har väl varit stadgadt, att vid rorsling af Fångar, som för svirrare föibiytelser varit lagförde eller dömde, eiler för ett våldsamt och listigt uppförande kända, en KronoBetjent alltid skolat vara följagtig , m n vid den vanliga KronoBetjeningens, så myc et i senare tider förökade göromål, har derna Stadgande blifvit på flera sätt gjordt utan verkan, deis genom serskilda, för hvarje fall gifna förklaringar öfver hvad sorn gjort en sådan Fångens nogare bevakande under forslingen nödvändig , dels genom den tydningen , att Fångföraren, ehuru dertill utsedd, blott genom tillfälligheten alt han innehade eller brukade ett till Fångföring anslaget Hemman,. 1 i k. vä 1 i sjelfva sin egenskap af Fångförare vore en slags KronoBetjent, hvilken egenskap af Krono* Betjent, som han sjelf så oskyldigt erhållit, han icke heller dragit i betänka' de att öfverlåta på sin Son eller Dräng, någon gång till och med på sin Hustru eller Piga.
Pensionering af de vid fångvården i Riket anställde tjenstemän, angående. III, 62. IV. 11. 5o. V. B. 373. 431-Se Hufvud t i tiar ne, Indragningsstaten. — af Bankens embetsoch tjenstemän med flere, angående grunderna för. Se Bankens embetsoch tjenstemän. Pensionsfond åt Landtmäteristaten. Se Landtmäteristaten. Pensionsinrältning, Civilstatens, om delägarerätt uti, för borgmästare samt deras enkor och barn. Se Borgmästare. — för Skånska städernes embetsoch tjenslemäns enkor och barn, om ersättning till. Se Ersättning. Pensionsrätt för de vid Hofstaten anställda personer, om upphörande af. VII. B. i37. A. 5o4- — för Häradshöfdingar, angående. IX. B. 438. X. A. 97. — för Statsrådets ledamöter, om bestämmande af. Se Statsrådets ledamöter. Pensionsstaterna, allmänna militära enke-, angående förökning i anslaget u 7 Hufvudliteln till. III. IV. R. 66. Se Hufvudtitlarne, den Sjunde. Permittering af manskap från de värfvade regementena, om iakttagelser vid. XI. B. 129. XII. A. i4o. Pharraaceutisk läroanstalt, angående statsanslag för. VII. B. 297. Å. 78. XII. U. .45. A. 368. XVI. U. 386. A. 388. XIX. E. 4g. XXVI. E. m. >— angående ApotbekareSocietetens framställning rörande villkoren för det af Rikets Ständer beviljade anslag till. XXV. B. 479. XXVI. A. 20. Piteå, om anställande af ytterligare en lärare vid skolan i. Se Skolorna. Planpenningar, om förändring i grunderna för utgörandet af. XVII. B. i74. XVIII. Planlsar, guldoch silfver-, om utvexling af. Se In-ochutvexlingsprisen.
Den grånade vishetens ord till dottern och ' hennes brudgum, då de stå färdiga att lemna fadershemmet för att vid hvarandras sida företaga pilgrimsvandringen hand i hand genom lifvet. Låt oss höra hvad den gamle säger. » Kära barn, viljen I att edert äktenskap skall blifva fridfullt oeh lyckligt, så läggen på hjertat de råd jag vill gifva eder. Hören mitt första råd: Den ene maken hafve ingen hemlighet för den andre! Man och hustru måste vara en själ och ett hjerta. Hvad den ene vet, måste ock den andre veta. Edra fel måste ni öppet och uppriktigt erkänna för hvar andra. Förtroendet är den sanna kärlekens grund. Mitt andra råd: Undviken allt kif och strid! Så ringa tvisten än må vara, kan den lätt bli större och föra till tvedrägt och oenighet. Kommer det ungdomliga blodet i svallning, är det svårt att sedan beherska sig i rätt tid. Om I någon gång blifven af olika mening, så uppskjuten afgörandet till nästa morgon; då skolen I kunna göra er öfverenskommelse i ro. Hören och beakten mitt tredje råd: Om det dock kommit till tvist er emellan, så låten det genast blifva godt igen. Låt ingen veta derom, ej ens edra närmaste anförvandter, var förtegen gentemot främmande. Om först föräldrar och syskon eller till och med andra skola träda emellan för att stifta frid, då först är det slut med er husliga frid. Så står det på det gamla pergamentet och de orden borde ristas med gyllene skrift i hvarje hem. Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! R ö r h o 1 m. Öfversättning af Jenny L — g. (Forts. o. slut fr. föreg. n:r.) &gt;l|^Blott någia sekunder varade den förfärliga ridten; svettdrypande oeh skälfvande af skräck stannade hästen af sig sjelf vid stranden, sjönk på knä oeh tryckte så hofvarne ned i sanden som för att öfvertyga sig om, att den nu verkligen hade fast mark under sig. Då Henrik hade kommit nära det farliga stället, var Filippa allaredan frälst.
Och portarne slogos upp på vid gafvel, och hoppet följde den kunglige ryttaren i spåret, hvarhelst han red fram i mörka natten öfver de gropiga gatorna, genom den af vallgrafvar och vallar inneslutna lilla runda staden. Öfverallt på gatorna ljödo glädjeskri, hördes trumhvirflar och gälla trumpetstötar, öfverallt höjdes lefverop för kung Gustaf. På värdshusen och på stadens källare dracks konungens skål natten igenom. På morgonen skyndade borgerskapet, på konungens uppmaning, att med fördubblad ifver söka sätta staden i försvarstillstånd. Man gjorde ingen skillnad mellan natt och dag, utan arbetade immerfort på de ramponerade vallarnes iordningställande. Hög och låg, chef och yngste bokhållare, arbetade strängare än de voro vana att göra under den brådaste exporttiden. Det gällde också nu en stor affär, den största som någonsin blifvit företagen i Götheborg: stadens, måhända hela landets, frälsning. Kungen själf unnade sig ingen hvila. Han befallde sina goda götheborgare med en nådig blick, och han belönade med ett nådigt småleende. Under Hans Majestäts allerhögsta ledning satte borgareskapets, garnisonens och Ostindiska kompaniets folk fästningsverken i försvarsskick. Vallarne växte och stärktes dag för dag, garnisonen ökades. Inom några dagar var staden skyddad för öfverrumpling. Ännu ett par dagar och fienden drog sig tillbaka. Götheborg var räddadt! Det blef jubel och fröjd. Näst det att staden var frälsad, fröjdade det de stolta götheborgarnes hjärtan, att konungen varit räddaren. Ej mindre smickrande funno de, att Hans Majestät ej genast efter fullbordadt värf öfvergaf deras stad, utan gaf sig godt till tåls där och tycktes finna behag i att där hafva sin varelse. Under mer än sex veckor gjorde kung Gustaf Götheborg till sin residensstad, och under hela denna tid visade han sig öfvermåttan nådig mot alla, som kommo i beröring med honom. När han bevistade spektaklerna, tillät han, att hans loge upplystes, så att han kunde bli fullkomligt skönjbar för hela publiken.
Till bevisningen korn-» iner jag vid de särskilda punkterna. Hr Stråle, Nils Wilh-1 Den fråga, som nu är före, angår egentligen att uppgöra en calcul öfver Bankens ställa ning för att kunna bestämma, när Fullmägtiges åtgärder till reella fondens förstärkning böra vidtaga. Det blir då nöd-* vändigt att kasta ögat på Bankens både debet och credit; men nu handlar irsta punkten om debet och den nästföljande om credit, hvadan jag tror dessa punkter omöjligen kunna bedömas annorlunda, än i ett sammanhang. Då betänk. förra gången förevar, yttrade jag den mening, att det skulle blifva redigare, oro ingen proportion emellan sedelstocken och metalliska valutan antogs, utan man i stället höll sig till reella fondens bibehållande vid en viss storlek.. Bankens alla skulder uppgå till 33,000,000 r:dr, och reella fonden utgör 17,000,900 rtd.r. Örn man nu föreställer sig, att 13,000,000 r:dr blifva invexlade, hvilket är det högsta-, sorn någonsin kan ingå, skulle Banken ännu hafva i behåll omkring 2,000,000 r:dr i reel valuta, motsvarande 5,5oo,ooq rrdr i sedlar, och sedelstocken skulle vara 21,000,000 r:dr, d. v. s. proportionen skulle då vara såsom 1 till 4- Men jag hemställer, om det icke då är bättre att säga, att fonden alltid skall minst utgöra 1 millioner, än att bestämma en proportion af 1 till 4; s°m skulle tvinga Bancofullmägtige till dagliga calculer öfver Bankens, ställning. Man har sagt, att det kunde vara likgiltigt, luiru lörsta punkten afgöres; men jag hemställer, huruvida det går an att nu fatta ett beslut öfver första punkten och sedermera ett annat öfver den andra, sorn tilläfventyrs annullera!1 det föregående. För min del anser jag derföre nödvändigt, att man först afgör, om man vill bestämma sig för ett visst minimum för reella fonden. Hr von Hartmansdorff: