Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var enkefru Hall, som talade. – Inte för att jag sörjer, om det är weg för alltid, i så fall få vi göra någon slags öfverenskommelse med John, och girig är han inte. Tvärtemot, det är som om pengarne brände honom i händerna, innan han väl hunnit ge ut dem. Tiggarne belägra ju formligen huset. Herr Hall gaf aldrig tiggare vid dörrarna, som John gör. Men det som är mest oroväckande är denna mani han har att själf vilja ställa med allt och lägga hand vid allt. Däraf blir dock intet, förrän vi fått vårt säkradt, det skall jag vara man för. John har platt intet begrepp om pengar och affärer. – Han sade till mig i går, att söta far skötte allt, och att han tänker göra sammaledes, när arfskiftet väl är öfverståndet. Det var söta fars önskan, påstod han, sade grefvinnan. – Replikerade du inte, att det är en himmelsvid difference mellan honom och hans far? frågade hennes mor otåligt. – Nej, det gjorde jag inte. Jag byter inte gärna ord med John, han tar inte reson. Jag tänker som så: när arfskiftet är öfver, så skiljas ju våra vägar. – Den som kunde säga detsamma! suckade fru Christina. Nåja, jag har Gunnebo till enkesäte, och det är ju alltid en god distans däremellan och staden. – Men John har aldrig visat sig vara en dålig son mot söta mor! – Det påstår jag inte. Han har i alla fall gjort mig tillräckligt förtret i mina dar. Han är konstig och besynnerlig, säkerligen den mest besynnerliga människa, som existerar här i världen. Jag har aldrig förstått mig på honom, lika så litet som någon annan gjort det. – Salig herr Hall var också besynnerlig, sade Wachtmeister. – Ja, så visst var han så. Han var besynnerlig på sitt sätt, men alltid på samma sätt, så honom kunde man begripa sig på och gå ur vägen för. Från honom har John sin envishet. Men hvarifrån John fått sina nycker, begriper inte jag.
Dä likväl riksdagen nu är långt framliden och jag fruktar alt den återstående riksdagstiden icke medgifver frågans tillbörliga utredning, inskränker jag mitt yrkande till hvad Hr Petré uti sin, af minoritetens flertal biträdda, reservation föreslagit, nemi. att Utsk:n måtte tillstyrka R. St., ”att medelst underd. skrifvelse underställa K. M. de af mig ”afgifna förslag till förändrad organisation af landtförsvarel ”och i underddiel anhålla, alt K. M. läcktes låta desamma ”granskas af sakkunnige män, samt vid nästföljande riksdag ”till R. St. i nåder öfverlemna, ej mindre komiterades deröfver afgifvande underd. utlåt., än oek K. M:s nåd. pro”pos:n om landlförsvarels ordnande, på ett med landets ”behof och tillgångar öfverensstämmande sätt”. Sedan jag nu slutat frågans formella behandling, återstår mig endast några ord, mera rör:de mig sjelf; men som likväl ega sammanhang med det förevar:de ärendet. Efter hvad man berättat mig frän trovärdigt håll, har mig nästlidne riksdag, under behandlingen inom de sammansatta Utskin af förslaget JX:o -I, blifvit tillvitadt, att nämnde förslag utgjorde ett Ryskt foster. Sedermera förvandlades förslaget till Preussiskt ursprung. Slutligen ville man icke bestrida att förslaget väl var inhemskt, men man insinuerade derjemte att jag icke var den sannskyldige författaren dertill, utan att jag endast som man säger, plöjt med andras källvar. Vid innevande riksdag har åter blifvit påslädt inom de sammansatta Utskin, att förslaget hade Fransyskt ursprung och att det förut varit synligt i en Fransk tidskrift. Alla dessa versioner, den ena som den andra, tillhöra dock osanningarnes gebit och vittna om lika mycket småsinne som smädelselust. Lika öppet som jag nu bär yttrat mig, skulle jag äfven hafva lillkännagifvit motsatsen, om denna för sig haft någon grund, ty en god sak blir det icke dess mindre, ehvad ursprung den än måtte hafva.
Dictamen, utan att innefatta någon bestämd rigtning till afgörande eller öfverläggning inom detta Stånd, småningom vun Ridd. 0. Ad. Prot, N:o 53. 4iS Den 31 Mars. nit en vigt och en omfattning, som, för frågans ytterligare behandlande, dels synes fordra det noggrannaste bedömmande, dels göra den oberoende af Ridderskapets och Adelns enskildta beslut. Anses frågan så vigtig, att den bör behandlas af ett särskildt Utskott, så kan den naturligtvis icke nu afgöras, men, lika med alla andra, hänskjutas till Utskottets förberedande åtgärd. Herr Munck af Rosenschöld har i dag förklarat, att han ej ur StatsRådets Protocoll hämtat de upplysningar, hvilkas allmängörande gåfvo anledning till StatsSecreteraren Herr Friherre Wirséns anmärkning. Efter denna förklaring, synes mig hela frågan hafva kunnat förfalla och Herr Munck af Rosenschöld ej behöft ingå i någon pröfning, huruvida han handlat rätt eller icke, om han, såsom Ledamot i ConstitutionsUtskottet, endast ur StatsRådets Protocoll hade tagit de ifrågavarande uppgifterna. Då Herr Munck af Rosenschöld anför , att han borde förmoda att contrasignen* ten till den af honom omtalade allmänna författning borde vara upphofsmannen till författningens grunder och lydelse , och då denna förmodan å Heer Munck af Rosenschölds sida är ganska förlåtlig, kan äfven å andra sidan anföras, att StatsSecreferaren Friherre Wirsén med lika skäl kunde äga anledning till, att Herr Munck af Rosenschöld ur StatsRådets Protocoll tagit de upplysningar, som legat till grund för dess anförande. Utan att vilja ingå i pröfning af hela detta ämne, tror jag mig endast böra anmärka, att det säkerligen ej kan tagas för en ovilkorlig regel, att en StatsSe - Den 31 Mars. 415 creferares contrasignation af en utgående författning ovilkorligen innebär, att han till alla delar föreslagit densamma.
Vid öfvervägande häraf, hafva väl Riksens Ständer, å ena sidan, funnit, att, då Mellansysslets Fögderi, hvars storlek egentligen ansetts fordra ifrågavarande fördelning, sträcker sig ifrån Carlstad till Riksgränsen emot Norrige och sålunda utgör i längd omkring 30 mil, måste af sådan orsak Kronofogdens och Härads-skrifvarens resor vid deras tjensters utöfning, äfvensom den öfriga Kronobetjeningens förrättningar vara förenade med större besvär och kostnad samt upptaga mera tid och omgång, än för be» Underdåniga Skri/velsen 53 stridandet af samma tjenstbefattningar i Länets öfriga Fögderier erfordras; men, å andra sidan, har det ej eller undfallit Riksens Ständers uppmärksamhet, att förrberörde Fögderi eger en obetydlig bredd , och att, då det samma, i afseende på Hemmantal och befolkning, jemföres med Vestersysslets Fögderi, skillnaden är så iinga, att den , i Riksens Ständers tanka, icke kan anses innefatta någon nödvändighet af den föreslagna nya Fögderi-Inrättningen oell tillökning af tjenstemanna-personal. Deremot och enär för icke längre tid sedan, än vid pass 25 år, ett nytt Fögderi, med dertill hörande Krono-betjening, tillkommit genom klyfning af de ifrågavarande 2:ne, anse Riksens Ständer en ny reglering af Fögderierne till gränsor och storlek vara en utväg, att dels lätta ofvan omförmälte af Mellansysslets> oformliga läge härflytande olägenheter för Krönobetjeningen, och dels emellan Kronofogdars och Härads-skrifvares nu olika omfattning och besvär vid tjenstgöringen åstadkomma en jemkning, som lika verksamt befordrar det åsyftade ändamålet, men icke klafver tillökning af tjenstemanna-personalen och Statens belastande med dess aflöning.
De grufvor som lemnat den mesta malmen hafva varit i första rummet Tabergs, dernäst Nordmarks grufvor samt Kran, Hage, Jordåskärrs och Storgrufvorne vid Persberget, hvilka nu uppräknade gifvit öfver-|-delar af hela malmqvantiteten. Beträffande ulsigterna för framtiden, så äro de störst i Tabergs och Persbergs Krangrufvorna, men deremot har ett under 1842 timadt ras i Persbergs Storgrufva för en längre tid förminskat malmfångsten från denna förut så vinstgifvande grufva. Långbans grufvefält, sora i mer än 130 år lemnat en lika rik som godartad malm, synnerligen tjenlig till ståljerns-beredning, har under de sista 20 åren oupphörligen aftagit i malm-afkastning och gifver för närvarande knappt 2,000 tunnor, med föga hopp om förökad afkastning i en kommande tid. Både för grufve-hushållningens ordnande och för nya malm-anledningars upptäckande hafva Långbans Grufve-intressenter gjort betydliga uppoffringar, och då malmen derifrån äger den godhet och det företräde vid beredning af ett jern, egnadt för stål-tillverkning, att högst få malmsorter inom riket kunna dermed jemföras, vore det särdeles önskvärdt att intressenternes förLjenstfulla bemödande kröntes med framgång. Af de i sednare tider upptagne grufvor synas få gifva förhoppning om sådan malmafkastning, som åtskiliige äldre under sekler lemnat. Fredriksbergsoch Lindbergshage-grufvorne äro de enda nya malm-upptäckter, under sistlörflutne 20 åren, som afkastat något betydligt och som lofva att dermed fortfara, hvaremot af flere hundrade inmutningar, som årligen verkställas, olta ingen enda blifver med årslångt arbete belagd. Malmpriset har under sednare åren varit 3 R:dr å 3 R:dr 16 sk. Banko för tunnan bruten malm, hvilken tunna håller 2 Sk# Tackjernsvigt eller 52 L# Bergsvigt.
Ä n n u de senaste åren åhörde hon föreläsningarna å Arbetareinstitutet i astronomi m. fl. ämnen. H o n hade e j, som annars är så vanligt med dem, som länge tjänat i samma familj, tagit sig någon ton eller önskat vara den styrande, utan alltid var hennes sätt utmärkt genom samma j ä m n m o d o c h villighet. D e t var äfven alltid hon som böjde sig för kamraterna. Tillbakadragen och anspråkslös höll hon sig själf ringa, o c h då för några år sedan fråga väcktes att skaffa henne guldmedalj för trogen tjänst, men det ej kunde ske utan hennes vetskap, eftersom hennes prästbetyg erfordrades, af böjde hon detta; hon hade blott gjort sin plikt o c h ej mer, sade hon. Säkert skulle åtminstone hennes 50-årsjubileuin ha firats, då hon tillhört denna familj ett hälft s j k e l, o m ej just vid den tiden familjen hemsökts af sorg o c h d ö d: den äldste sonen (hvilkens första vårdarinna hon varit) bortrycktes, sedan ej långt förut en hans unga dotter skördats af döden. I dessa sorger deltog ingen varmare än den trogna Sofi, o c h hon visade äfven då många prof på sitt finkänsliga sinne o c h varma hjärta. Så fanns cn liten af henne själf författad vers Bernhard. instucken bland de rosor, med hvilka hon tog afsked af den unga bortgångna. Alltjämt ett mönster o c h en föresyn kvarstod hon på sin post. H o n hade blifvit så oumbärlig, att man aldrig ville släppa henne. Visst blef henne mången gång mödan tung o c h hon längtade efter hvila, men som hennes matmor, i hvilkens tjänst o c h jämte hvilken hon åldrats, själf var ovänligt rask, hade hon svårt att sätta sig in i att Sofi ej ständigt kunde vara lika ung o c h rörlig. Under många år stod för hennes räkning ett rum tomt, där meningen var att hon en gång skulle få njuta den välförtjänta hvilan, men för hvarje gång fråga väcktes att hon skulle lämna sin plats, blef hennes fru så ledsen, att hon ej nändes säga det afgörande ordet.
Nämnda Nådiga Proposition N:o 30 har af samtliga Riks-Stånden blifvit till Stats-Utskotlet remitterad. Kongl. Majit har genom densamma af Rikets Ständer äskat, ej mindre, att bela den för inkommande utländsk spanmål inflytande tull-intägl, jemte behållningen å 1830 års spanmålscreditiv, må till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition öfverlemnas, för alt, efter inträffade missväxter, kunna till behöfvandes undsättning anväudas, än äfven att Rikets Ständer måtte anvisa ett serskildt creditiv, som, i händelse af inträffande behof, må kunna förskottsvis och mot ersättning från de först inflytande tullafgifterne för spanmål vara för ändamålet att tillgå. Af dessa tillgångar har Kongl. Majit ansett en del böra reserveras till oundvikliga directa undsättningar och sålunda, enligt stadgade grunder utlemnas såsom lån under sodknarnes eller menigheternes gemensamma ansvarighet för det erhållna bidragets återbetalning på bestämda tider, utan ränta, med åliggande för menigheterna sjelfva att om anskaffande af säd och dess utdelning föranstalta, samt återstoden disponeras till förskott åt lith. till R. Sl. Fröt, 1840 och 1841• 4 Sami. 2 Afd. 37 Haft, 2 10 Siatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utshottens Utlåtandej N\o 179. menigheter uti de genom missväxt lidande orter, i och för utförandet af allmänna arbetsföretag samt, dä tillfällen härtill saknas, jemväl lill verkställande al större arbeten för Statens räkning, med Syftemål att åt blottställda orters invånare bereda en eljest saknad dagspenning. Kongl.
I Danmark har tullfrihet redan Ilinge varit medgifven för inkommande omalen spanmål, potates, färskt kött, kreatur och fläsk. I det. förslag till ny tulltariff, som för 2 år sedan af Gen.Tulldirektörsembetet utarbetades och ännu är beroende på Danska Riksförsamlingens afgörande, blef tullfriheten utsträckt till malen spanmål, bröd, potatesmjöl, smör, rökt och saltadt kött samt oberedda hudar. Den föreslagna nya tariffen underkastades till en början granskning af en tillförordnad kommission, bestående af 18 sakkunnige män. nära uteslutande tillhörande de industriella klasserna; och ehuru bland dem äfven befunnos jordegare, finner jag af de tryckta handlingarne, som blifvit mig benäget tillsända, att inom kommissionen ingen enda röst höjt sig emot bibehållande af redan befintlig tullfrihet, eller mot dess utsträckning till öfriga nu upräknade landtmannaprodukter. Då från Svenska jordbrukares sida nu påyrkas återställandet af införseltull å lifsmedel, framhåller man bland motiven, att jordbruksindustrien är berättigad till lika skydd mot intrång på den Svenska marknaden, som landets öfriga näringar. Härå kan till en början svaras, att vår tulltariff numera icke nr byggd på egentliga protektionsmotiv; men om ock så vore, torde det böra medgifvas a 1.1, då en vara, såsom fallet är med spanmål, icke kan importeras utan en fraktkostnad, svarande mot minst 10 å 15 proc. af värdet, redan deruti ligger ett skydd mot främmande medtäflare, hvilket icke i lika män eger rum för dyrbara fabrikat af relatift ringa materielt, omfång. Våra statistiska tabellsammandrag vittna icke heller, att, efter det tullfriheten för landtmannavaror vidtog, den Svenska jordbruksnäringen blifvit lidande genom öfverdrifven konkurrens. Spanmålsexporten har under de sista åren varitijemnt stigande, medan importen endast undantagsvis de 2:ne åren 1850 och 1857 varit af någon större betydenhet.
Allmän och enskild rätt fordra då tvänne väsendtliga åtgöranden af denna rättvisa, nemligen att hon så skyndsamt som möjligt pröfvar den afträdandes förhandlingar, för att utröna, om det finnes anledning till förbrytelser, som i samhällsordningens intresse böra straffas, och ali hon, till bevarande af enskild rätt, ställer den aflrädda egendomen under sin speciela vård. Den nu gällande konkurslagen uppfyller ingendera af dessa fordringar. Vilkorligt innehåller väl 89:de § ett medgifvande till särskild pröfning om aflrädesförmån, men så väl bristen på en positiv lag i denna del, som erfarenhetens vittnesbörd, intyga tillfullo att grundsatsen icke varit erkänd. Å andra sidan är stadgandet i 51 §, att gäldenär skall på liknelser till vårdslöst eller bedrägligt förhållande i allmänt häkte inmanas, en lemning från förflutna tiders barbari. Skyndsam pröfning af förhållanderne är hvad allmän och enskild rättvisa fordra; — förbiseende af brottet eller våld emot personer är hvad denna rättvisa afskyr. *) Corps de Droit Commercial. **) Se »Udkast till Lov örn Fallit og Fallitboers behandling.» §§ 31 och 32. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 10. Icke bättre är förhållandet med vården om den afträdda egendomen. Sedan denna blifvit anförtrodd åt en eller flera gode män, ofta utsedde bland sådane fordringsegare, som deltagit i de brottsliga förberedelserna till konkursen, genom en röstpluralitet af fingerade fordringsbelopp, uppbär från denna stund, de facto och de jure, allmänna myndigheternas befattning och kontroll öfver massan. Den egendom, som ställdes under rättvisans speciala vård, och der bordt förblifva, öfvergår således i enskilda händer, de der lemna den möjligast minsta garanti för god och redbar behandling. Om brottets spår nu igensopas, om den förskingrade egendomen icke återkommer lill massan, eller om ny förskingring eger rum, allt detta är för domstolen likasom för enskilde en hemlighet, som, efter hvad erfarenheten jemväl visat, icke afböjes af de åtskilliga illusoriska stadgandena i lagen, åsyftande en bättre ordning.
Ståndet lämpligast pröfvar , låta dess protocoll, antingen fullständigt , eller i justeradt sammandrag, till trycket befordras äfvensom hvarje enskild må aga att, efter derom gjord anmälan , utan hinder eller författareansvar, till trycket utbekomma större eller mindre delar af samma protocoll, med undantag blott af sådant, sorn Ståndens enskilda oeconomi beträffar s samt den deraf följande förändrade redaction af TryckfrihetsFörordnrs 2 §. 4 morn., att orden: eller RiksStåndens, derutur försvinna; voterar Jas Den det ej vill, voterar Nejs Vinner Nej, anses R. o. Ad. afslå berörde föreslagna redactioner. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 2o5. Nej — 76. Gr. von Fersen, Hans: Då jag under discussionen' icke yttrat mig i detta ämne, tager jag mig friheten begära att få i protocollet förvaradt, att jag icke kunnat instämma i majoritetens åsigt. Frih. Rantzou: Jag reserverar mig mot R. o. Ad:s nu fattade beslut och fruktar, att det i en framtid kommer att spöka. Hr Hallenborg, Carl Johan, och Hr Dalman reserverade sig äfven emot det nu fattade beslutet. Upplästes och lades på bordet K. M:s denna dag ankomna Nåd. Propositioner till R. St. af d. 18 och 20 sisth Januarii samt den 8 dennes: 1:0 rör:de beskattning af Tullqvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å Städernas områden samt frihet till Tullqvarnafs anläggning derstädes, utan hinder af åberopad minskning i redan varande Qvarnars inkomst; 2:0 ang:de Curhusafgiftens fortfarande; 3:o ang:de afskrifning af några StatsVerkets fordringar hos Hospitalsfonden och Veneriska Curhusen i Södermanlands samt Götheborgs och Bohus Län; 4:0 ang:de afskrifning af Upsala Academis återstående Den la Fehruarii f. m. 11S skuld till R.
December i Nåder försländigad, att, innan andra nya fyrbyggnads-företag ifrågasattes och så snart Lotsoch Fyrings medlen möjligen lemnade tillgång till ifrågavarande fyr-anläggning, med anmälan derom till Kongl. Majit i underdånighet inkomma. En sådan anmälan hade dock hittills uteblifvit och kunde, efter all sannolikhet, icke eller framdeles vara att förvänta, emedan merberörde medel funnits knappt vara tillräcklige för de redan befintliga Fyroch Båk-inrättningarnes vidmakthållande; hvaremot vederbörande nu ifrågasatt särskildt anslag för fyr-anläggning å Gottska Sandön och dervid, i anseende till osäkerhet af byggnadsgrunden, som bestode af flygsand, hemställt om sådan förändring i det om fyr-anläggningen derstädes förut afgifna förslag, att fyrtornens stommar komma att utgöras af jern, hvarigenom den väsentliga fördel bereddes, att tornen icke allenast vunne säkrare sammanhållighet, utan ock, i händelse af behof, kunde nedtagas och å annat ställe ånyo uppföras, hvilken förändring likväl antagits komma att lill 130,000 R:dr Riksmynt lörhöja bvggnads-kostnaden.
— För öfrigt oell med åberopande af livad jag förut hemställt om uppsättning af ett nytt Sappör-kompani, utföres här den årliga aflöningsoch underlhills-kostnaden för det nya Kompaniets personal, uppgående enligt redan meddelad utredning till .". 17,319: 65. 18,100: 98 Den ärliga underhållskostnaden för det nya Kompaniets beklädnads-, remtygs-, utredningsoch sjukvärds-persedlar, 8,993 K:dr 20 öre, torde, pä sätt jag redan hemställt, fä uppföras pä det här nedan förekommande anslaget till »Försvarsverket, i allmänhet», hvarjemte till uppsättningskostnad för det nya Kompaniet föreslås att fä användas första årets underhållsanslag, inalles utgörande 26,312 R:dr 85 öre, på sätt vid nuvarande Kompaniets uppsättning egde rum. Fur agering af Artilleriets och värf vade Kavalleriets hästar. Det härtill i Riks-staten upptagna förslags-anslag af 300,000 Kalr har, oaktadt beloppet vid sistlidne Riksdag förhöjdes, likväl visat sig vara alltför lågt beräknadt, enär den verkliga utgiften för är 1858, enligt hvad Krigskollegium anmält, med 88,628 R:dr 78 öre öfverskjutit förenämnda summa; och jag hemställer i anledning häraf, att berörde anslag mätte föreslås att för nästkommande statsreglerings-period förslagsvis beräknas till 350,000 R:dr och således beloppet i Riks-staten förhöjas med 50,000: — Mathållning för Manskapet vid Garnisons-regementena. — Afven detta förslagsanslag, beräknadt till 175,000 R:dr ari gen, synes till det i Riks-staten utförda beloppet icke blifva för utgifterna fullt tillräckligt; men då mathällningskostnaderna för innevarande är något minskats, i jemförelse med föregående årets, torde förändring uti detta anslag ej behöfva ifrågakomma.
Han kunde förinta sig bäst han ville, i arbetet eller njutningen, koncentrera hela sin varelse i hjernans eller sinnenas verksamhet, men ändå, kanske just i det ögonblick då alla de skärpta tankarne lupit samman i en enda hvass lysande spets såsom den sökta brännpunkten eller ämnet låg genomglödgadt till utformning inne i hjernans verkstad, kanske midt under det intimaste könsumgänget, kunde ångesten resa sig upp inne i honom och paralysera honom, och han kände sig med ett tom, kall, matt, ungefär liksom då kedjan vindats kring hjulet tills den hänger stram och så detta plötsligt löper tillbaka och kedjan slaknar. Om natten kunde han vakna upp vid att själen krympte sig och stönade under denna ångest, hallucinationerna glimtade skärande och slocknade ljudlöst framför honom som en ljungeld då åskan är nära, det var som om hela detta stumma mörker omkring honom var en enda krälande massa och som om tillvarons ande satt vid hufvudkudden och hviskade och fnissade som en dåre. Då han som bäst satt i ett gladt lag eller i ett sällskap, midt under ett samtal hvari han uppgick med hela sitt intresse, kunde ångesten plötsligt göra sig gällande, och då var det honom som om det någonstädes långt borta funnes ett eller annat som manade och kallade på honom, något som bådade olycka, något som han borde tänka på och se efter hvad det var. Den spred sig genom hela hans själslif likt en kräfta och den kom hans känslomekanism att stanna eller att funktionera abnormt, så att han fruktade glädjen hvilken hettade hans hjerna till yrsel och lade hans nerver nakna och snart vände upp en frånsida som var ångesten och alltid afsatte en känsla af vånda, medan han tryckte sorgen och motgångarna intill sig i smärtsam ömhet liksom djurhonan sina sjuka ungar. Den dröp sitt etter in i det hvardagliga lifvets små bagateller såväl som i de stora vändpunkterna i hans öde, den åt sig in i hans kärlek liksom i allting annat, och det är om detta som jag här skall förtälja.