Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. hos Konungen skriftligen böra anmäla Den 4 Juli. deras önskan, att Han ville utur Statsrådet och från embetet skilja den eller deni, mot hvilka anmärkn. blifvit gjord, och hvilka ej redan derifrån förut på ett eller annat sätt afgått, och hvarigenom äfven betänk, hade kunnat blifva så uppsläldt, att propos. i enlighet med 56 §:n Reg.F:n hade kunnat till antagande eller förkastande framställas; så anhåller jag att till prot. härmedelst få afgifva min reservation emot den, efter min förmening, emot grundlagen stri diga behandling af detta maktpåliggande ämne, och hvarigenom jag blifvit betagen tillfälle att i beslutet få med min röst deltaga. Hr Ribbing, Arvid: Äfven jag anhåller alt få instämma i denna reservation, då jag anser, att det synnerligen för framtiden, om också icke för detta tillfälle, varit af vigt, att låta denna frågas behandling och afgörande få en med grundlagarna öfverensstämmande form. Hr Westfelt, Nils: Den af mig i går afgifna reservation var i samma syftning, som den nu anmälda, hvarföre jag fullkomligt instämmer deruti. Men jag förklarar äfven, att jag anser mig pligtig här uttala den mening, att jag icke funnit Const.Utsk:s betänk, sådant jag skulle önskat. Jag hade önskat att Utsk:s betänk, varit så uppstäldt, att vi dertill här icke behöft säga annat än ja eller nej, d. v. s. uttala en fällande eller friande mening. Jag förklarar högtidligen, att jag hade uttalat meningen fällande, och det har jag velat tillkännagifva. Hr Cederschjöld, Robert Theophron, uppläste följande: Till R. o. Ad:s prot. får jag härmedelst vördsamt reservera mig emot Hr Frih. o. Landtnäs förfarande uti gårdagens aftonplenum, då Hr Frih. o. Landtm, vägrade att uppropa mig och en äldre talare, som till ordets erhållande sig anmält, samt såsom skäl för denna sin vägran anförde, att då votering till besluts fattande i afseende på Const.Utsk:s mein.
De af honom nu sist åberopade skäl, gifva, enligt mitt förmenande, ytterligare stöd för olämpligbeten att antaga g:n i sitt nuv:de skick och nödvändigheten af att vidtaga den redaktionsförändring, han föreslagit, hvarom jag fortfarande anhåller om propos. på bifall. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till §:n oförändrad, dels afslag å komiterades förslag samt antagande af Hr von Köchs förslag, att §:n skulle erhålla följande lydelse: »Den som vill klaga öfver landstingets beslut, må inom tretio dagar från den dag, då beslutet blifvit, på sätt i g 61 sägs, kungjordt, till Konungens Befhde ingifva sina, till K. M:t ställde, underdåniga besvär»; samt dels slutligen af Hr Cederschiöld, att g:n skulle lyda sålunda: »Besvär öfver landstings beslut må inom åtta dagar hos Konungens Befhde anföras.» Härefter framstälde H. Exc. först propos. på bifall till g:n oförändrad, dervid svarades några ja och nej i blandniug, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af Hr von Köchs förslag till g:ns lydelse, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Tillkännagafs vara antagen af MedSt:n. Hr von Koch: När jag hör att §:n redan blifvit af 3:ne Stånd bifallen, vill jag ej framställa något särskildt yrkande i denna del, men jag ber dock, att, på grund af de skäl, som blifvit af komitéledamöterna Hrr Stolpe och Nordström anförda, reservationsvis få tillkännagifva att jag fullkomligt instämmer med dessa Hrr deruti, att man ej bort inskänka sig till att bestämma att endast 2:ne landsting i samma län kunna bildas, utan att man gerna kunnat, i stället för ordet 2:ne, insätta ordet »flera.» Propos. på bifall till §:n blef härefter framstäld och med ja besvarad.
Brefvet den 18 Juni 1842, blifvit befriade från hemmantalsräntans ^erläggande i penningar och i stället erhållit rättighet att, i likhet med andre hemman på Wisingsö, deltaga i dagsverks-skyldigheten till Kongl. Maj:t och kronan med 104 dagsverken för helt hemman och, så vida desse dagsverken icke in natura utfordras, för dem erlägga lösen med en fjerdedel af Länets markegångspris å drängedagsverken. Emot denna skattelindring borde, efter motionärens tanka, hinder icke uppstå genom den omständighet, att hemmanen voro anslagne till lön åt Räntmästaren i Länet, helst den skillnad, som genom hemmantalsräntans föreslagne nedsättning skulle uppkomma, lätteligen kunde af extra anslag Landt-Räntmästaren godtgöras, till dess en ny förändrad reglering rörande denna löns utgörande blifve vidtagen. Hvad uti förenämnde motion blifvit anfördt, i förening med det vid föregående Riksdagar vitsordade förhållande, att hemmanen å Wisingsö i allmänhet äro underkastade en, i jemförelse till deras egovidd och värde, nog dryg beskattning, synas väl utgöra giltiga skäl för beredande af någon lindring uti de af hemmanen Tunnersta Skattegården och Torp Norregården nu utgående räntor, åtminstone på det sätt, att desse hemman blefve förunnadt att, jemte befrielse från hemmantals-räntans erläggande, få med de öfriga hemmanen å Wisingsö deltaga uti dagsverks-skyldigheternes utgörande och, på sätt, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 4 Juli 1834 och Kongl. Brefvet den 19 i samma månad och år, i allmänhet är för hemmansegarne å nämnde ö medgifvet, i de fall, då desse dagsverken icke in natura utfordras, erlägga lösen derför med en fjerdedel af Länets markegångspris å dränge-dagsverken; men då, på sätt motionären upplyst, ifrågavarande 2:ne hemmans räntor blifvit Landt-Räntmästaren i Jönköpings
831 hvarefter det verkliga förhållandet med Intraderne och utbetalningarne för året, sorn blefve, genom de deröfver förde Memorial-Böcker och Räkenskaper utredde, bör grundlägga redogörelsen och liqviden med Riksgälds-Contoiret, angående möjliga differenen i Cours, på sätt Utskottets Utlåtande innehåller; och då tillika Herr Friherre Wirsén medgifvit, att den af Utskottet föreslagne medelcours, från Riksdag till Riksdag, i RiksStaten kan begagnas, förmodar Utskottet, det Riksens Högloft. Ständer skola finna, att utan rubbning i hvad Utskottet åsyftat, åt uttrycken i dess förra tillstyrkande må kunna lemnäs, nu föreslagne förtydligande, uti den i förevarande fråga till Kongl. Majit afgående underdåniga skrifvelse. Vid det af Utskottet gjorda tillstyrkande, att den så kallade Abo-Akademi-fond, utgörande i Capital 5,374 R:dr Zy sk. 7 rist af Räntan, hvarå åtskillige Enkor och Barn njutit understöd, efter Kongl. Majlis derom meddelade särskildte Nådiga Förordnanden, bör med Stats-Verkets tillgångar sammanslås, och Riksens Ständers Beslut derom hos Kongl. Majit i underdånig - Soä Stats-Utskottets Betänkandetu het anmälas, för att till verkställighet befordras, har Herr Friherre Wirsén likaledes anmärkt, att denna Fond , icke Vore för Stats-Verkets medel att anse, samt att, om Kejserliga Ryska Regeringen framdeles komine att liqvidera Svenska Kronans fordringar i Finland, kunde motsvarande anspråk på Ryska sidan göras å Fonden, såsom samlad genom algifter, hvilka varit Finska Fartyg ålagde; hvadan, efter Herr Frillerrens tanka, särskild underdånig anmälan i ämnet borde göras hos Kongl. Maj:t, samt dess Nådiga Beslut afvagtas, innan medlen af Riksens Ständer ovilkorligen disponerades. Enär de Skattdragandes alla bidrag utgöras, för det skydd de utaf Staten åtnjuta, kan Utskottet icke biträda Herr Friherre Wirséns yttrade mening, om egenskapen af Åbo Akademi-fond.
Ej skall lill Plenum lör påföljande sednare anslås, än kl. 6 e. m., eller lill Utskott sednare, än kl. 8 e. m. den föregående dagen. Landtmarskalk eller Talman håfve ej makt att, utan Ståndets samtycke, åtskilja ett Plenum. 2:0 Stånden vare. med gifvet att pä ett runi till gemensam öfverläggning rörande allmän, vid Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda, likväl utan rättighet alt der besluta; och före dervid Landtmarskalhen ordet. Önskar ett Stånd sådant sammanträde, vardén öfriga. Stånden derom och om föremålet för den äskade öfver läggning en underrättade. Biträder något Ständ denna önskan, skall sammanträde af alla Stånden ske. Landtmarskalk och Talmännen öfverenskomme om tid och ställe för sammanträdet, och varde kallelse af Lan dim ar skal ken utfärdad. Med anslag lill sådant sammanträde förhålles såsom om anslag till Ståjidens Plena sagdt är. § 48. Foredragnings-ämnen äro dessa och inga andra: Lo Konungens Propositioner, som å Rikssalen, eller sedermera under Riksdagens lopp, blifvit till Stånden eller StatsUtskottet öfverlemnade; 2:o Mål, som genom Protokolls-Utdrag eller Deputationer från Med-Stånden communiceras; 3:o Utskottens Relänkanden och Förslag; 4:o Motioner gjorda i Plena af någon vid Riksdagen då närvarande Ståndets Ledamot. Föredragnings-ämnen i Riks-Ståndons Plena äro dessa och inga andra: l:o Konungens Propositioner, som å Rikssalen, eller sedermera under Riksdagens lopp, blifvit lill Stånden eller Stats—IJtskottet öfverlemnade; 2:o Mål, som genom ProtokollsUtdrag eller Deputationer från Med-Stånden communiceras; 3:o Utskottens Retänkanden och Förslag; 4:o Motioner gjorda i Plena af någon vid Riksdagen då närvarande Ståndets Ledamot. 32 Förslag till ändringar i Grundlagarne. § 78.
Såsom säkerhet för fullgörandet af denna förbindelse, aflemnade låntagaren en af tvänne hemmans-egare ingången och af Kongl. Majit godkänd borgen, hvaruti löftesmännen åtogo sig att återbetala lånet i den ordning, som innebålles uti gäldenärens nyssnämnde skuldförbindelse. Sedan Rikets Ständer vid 1847 och 1848 års Riksdag beslutat samt Kongl. Majit, genom Nådig Kungörelse af den 2 Augusti 4848, 14 Stats-Utskottets Utlåtande M 246. medgifvit, att hvad i Kongl. Kungörelsen den 15 Juni 1845 vore stadgadt, rörande återbetalnings-sättet för de till odlings-företag korporationer eller menigheter beviljade lån, borde utsträckas till de lån, sorn derefter meddelades enskilde personer, samt derjemte förklarat, att enahanda bestämmelser, derest vederbörande låntagare så åstundade, jemväl borde tillämpas på de från Riksgälds-kontoret till enskilda personer då redan utgifne odlings-lån, blef, uppå derom i vederbörlig ordning gjord anhållan, genom Kongl. Maj:ts Befaliningshafvandes i Kronobergs län den 8 November 1850 meddelade och af Kongl. Kammar-kollegium den 17 November 1851 fastställda utslag förklaradt, att den årliga inbetalningen för ifrågavarande lån borde erläggas i sammanhang med krono-utskylderna, så att, till kapitalets och den utfästa rantans fulla liqviderande, för hemmanet Elmhult skulle betalas årligen från och med år 1852 till och med år 1865 127 R:dr 17 sk. 3 r:sl Banko samt år 1866 65 R:dr 52 sk. 8 r:st. nämnde mynt; hvilken inbetalnings-skyidigbet, jemlikt ofvanberörde Kongl. Kungörelser, blef i jordeboken antecknad såsom ett hemmanet under sålunda bestämd tid åliggande allmänt onus.
Riksdagsordningen Ståndet förvarade rätt, att med undantag af Secreteraren, hvilken af Konungen utnämnes, efter eget val tillsätta sin CancellieBetjening vid Riksdagarne, och således äfven Ståndets Notarier, samt till denna rätts obehindrade utöfvande i framtiden varda förhulpet; så fann Ståndet för godt härigenom anmoda ExpeditionsUtskotter, att författa Förslag, till den underdåniga Skrifvelse , som i detta ämne bör till Kongl. Maj:t från Rikets Ständer aflemnas. tyjk Prot. Utdr. d. 17 Man 1823. d. 17 Martii 1823. Frän Hogv. PrcsteStändet. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos: Stats-Utskottets Utlåtanden N:o 26, om afskrifning i Götheborgs och BohusLäns LandtRänteri-Räkenskaper af åtskilliga för åren 1799, 1800, i8oij 1802 och 1804 resterande BevillningsMedel. N:o 29, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition angående de så kallade Trippiske Köpegodsen i Halland. N:o 30, om understöd af Allmänna Medel för uppmuddring af Landskrona Hamn. N:o 31 , angående tryckning af Kongl. Majits Nådiga Proposition om StatsVerkets tillstånd och behof. N:o 32 , om sökt befrielse för Magistraterne från all befattning med LandtRänteri* erne 3 samt Be villnings-Utskottets N:o 2, angående ytterligare Betjenings antagande. f S. D. Företedde Hr ÄrkeBiskopen och Talmannen en af Hans Excellens HofCancelleren ai. m. Herr Grefve G. af Wetterstedt till Pr et.
Å. ii2. XVIII. U. 226. XIX. A. 299. — N:o 7. i anledning af särskilda motioner, dels om beredandet af medel för en lection vid Rikets gymnasier uti naturhistorien, förmedelst den theologiska Jectionens förenande med den philosophiska, dels om medel till aflöning åt lectorer vid gymnasierna i moderna språken. X. B. 91. 1. 113. XVII. U. i75. XVIII. A. 102. — N:o 9. om bildande af undervisningsanstalter för skeppsbyggeri samt anslag dertill. XII. B. 326. A. 463. XVIII. U. 45. A. 160. XX. E. 4o. — N:o 10. i anledning af väckta motioner om inrättandet af navigationsskolor, m. m. XII. B. 326. A. 476. XVIII. U. 45. A. 160. XX. E. 106. — N:o 11. i anledning af väckt motion om inrättandet af realskolor. XII. B. 326. A. 482- — N:o 12. i anledning af väckta frågor om anslag till ullsorteringscontors inrättande i städerna Götheborg och Malmö. XII. B. 326. A. 482. XIII. E. 478. — N:o i3. i anledning af väckta motioner om vidlagande af åtskilliga förändringar, till lindring uti båtsmansroteringens utgörande å landet. XII. B. 326, 482. XIII. — N:o 14. i anledning af ej mindre Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, angående 011 S:t Barthelemy, än älven väckta frågor, dels ali Itikels Ständer måtte tillkännagifva, att de anse sig ej berättigade taga ringaste befattning med förvaltningen af ön, dels alt densamma mätte såsom en undersåtlig skänk öfveriemnas till Kongl.
Maj:ts Nådiga Proposition, angående ett årligt anslag af 15,000 R:dr till understöd för de i liufvudstaden förlagde Garnisons-Regementens mat-inrättningar. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnings-Ulskottets Memorial N:o 34, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående grunderna för den blifvande allmänna Bevillningen, samt föreskrifterna för tillämpningen deraf. Härvid förekomino: l:o Utskottets hemställan, att Rikets Ständer må förklara, att, vid blifvande voteringar, de utsatta siffrorna böra anses endast förslagsvis upptagna. Bifölls. 2:o Utskottets yttranden i Memorialet N:o 34, vid följande momenter uti B ivillnings-förfatlnings-förslaget. a) Art. 1, pag. 1, Art. 2. §. 2, pag. 1 och 2, §. 4. pag. 3, §. 11. pag. 6, 7 och 8, §. 15, pag. 10, §§ 17, 26, och 31, — frågorna om ufgifter af arrendatorer, landtbönder och ladugårds-Arrendatorer, m. fl., äfvensom af artister, — pag. 13, angående afgifter för försäljning af lottsedlar, pag. 15, angående bevillning af Informatorer, pag.
Och likväl, om vi vilja se denna sats i och för sig sjelf, så finnes här intet tänkbart logiskt sammanhang emellan premisserna och konklusionen; jag vill tvertom påstå, att det icke är möjligt, om nian skänkte en tillräcklig omsorg åt fattigvårds-frågan i hela dess omfattning såsom en samhällsangelägenhet, att icke med välståndets tilltagande äfven förmågan att föda de fattige och hjelpa de nödställde måste tilltaga. Öm vi blott utgå från det antagna statistiska factum, att t. ex. antalet af de medlemmar i samhället, hvilka ej kunna föda sig utan biträde frän de bättre lottade, utgör af det bela, så frågar jag: huru är det väl tänkbart att de ^ som tillhöra de förmögnare eller bergade kunna hysa någon rimlig anledning lill fruktan att blifva uppätne af den återstående tiondedelen? Ett annat begrepp, som enligt min öfvertygelse äfven är en villfarelse, är det, att ju mer man hjelper de fattiga, ju mer föröka de sig till antalet. Jag vill väl ej helt och hållet bestrida att sådant kan äga rum under vissa förhållanden och att man äfven kan hemta flere stöd ur erfarenheten för ett sådant påstående; ty det är visserligen gifvet, alt alla som äro i knappa omständigheter skola, i samma män de finna lägenhet att blifva hörde, de också, komma fram med sina klagomål, sä snart de tycka sig behöfva understöd, och Den 4 Januari. 11 att derigenom till en början, i viss grad åtminstone, skall visa sig i en tillvext i fattigantalet. Men det måste likväl ligga inom möjlighetens gräns att, genom ett klokt ordnande och noggrann tillsyn, sä ställa till, att det kan sättas gräns för sådana missbruk. En sådan fördom, som nyss nämndes, existerar visserligen ej endast i vål t land. Det tor vara allom bekant, att det var en lära som utgick från den bekante statsekonomen Malthus och hans skola, att staten ej borde taga någon värd om de fattige, utan öfverlemna dem ät sig sjelfva, på det resultat af deras egen håglöshet eller elände måste drifva dem (ill ansträngning och arbete. Denna skola var en läng tid rådande i England, och framstod med starkt klander mot den af drottning Elisabeth stiftade fattiglagen.
Det är visserligen sannt att på mycket få ställen inom Länet förekomma större åkervidder af den beskaffenhet, att de vore för kultur af lin fullt tjenlige, men med den stora omvexling i jordmån, som här sig företer, torde nästan å hvarje egendom finnas ett mindre utrymme passande för odling af denna växt, hvilken nu alltför mycket försummas. Fara är, att den beständigt sig ökande förbrukningen af bomull och bomullsväfnader omsider skall hos allmogen alldeles uttränga linet och dess produkter, hvilket obestridligen kommer att medföra ej allenast en förlust för landet, utan äfven beröfva den arbetande klassen den trefnad, som linets behandling såsom husslöjd medförer. 9 I afseende på åkerns brukningssätt måste tvänne omständigheter anmärkas, hvilka ofta, särdeles af allmogen, åsidosättas. Den ena är djupare plöjning af åkerjorden och den andra en ändamålsenligare och fullkomlig afdikning. Skälen för den förstnämnde af dessa åtgärder äro så nogsamt kände, att de icke behöfva upprepas, och äfven allmogen börjar nu inse desamma. Skick lighet i plöjningsarbetet utbreder sig allt mer och mer, hvilket särdeles väl ådagalägges vid de täflingsplöjningar, som ej allenast genom Länets Hushållnings-sällskap blifvit föranstaltade, utan äfven numera inom nästan hvarje härad årligen äga rum. Den vid dessa tillfällen tillstädeskom mande allmogen visar ett varmt intresse för åkerbruket och detsammas förkofran, och hos de täflande ser man ofta stor arbetsfärdighet. Hvad åter afdikningen angår, så har väl hos flera, till och med många possessionater, täckdiken blifvit anlagda och man finner äfven detta exempel hafva varit verksamt hos allmogen. Den kostnad, som är förenad med en fullständigare afdikning, är ett hufvudsäkligt hinder mot dessa arbetens allmännare införande. Till ett bestämdt omdöme om något visst slags diken, såsom rördikens, risdikens, stendikens med fleres företräde, är man ännu ej kommen, utan användas de olika metoderne i mån af tillgångar på materialier och andra enskilda förhållanden.
LX. A. 3o. LXII. E. 223. E. 297. BevillningsUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med förslag till reglementariska föreskrifter, i afseende på Bränvinsskatts utgörande efter tillverkningen. LIX. B. i55. LX. A. 3o. LXII. U. 66. E. 223. E. 297. A. 316. —■ i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 49» angående Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om moderation i Porto för Bref, som väga öfver 8 Lod. LIX. B. 155. LX. A. 3o. LXVI. E. i25. — med förslag till Voteringspropositioner i fråga om Städernas Salu-Accis. LIX. B. i55. LXII. A. 62. LXV. É. 323. LXVI. E. 270. — i anledning af BorgareStåndets gjorda förslag att förändra några, till förstärkta StatsUtskottet öfverlemnade, Voteringspropositioner, angående Stora SjöTullsBevillningen. LIX. B. 3ao. LX. A. 29. LXI. B. 115. LXII. A. 62. LXVI. 3o4. — i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 57, med förslag till fördelning af allmänna Bevillningen, samt till en blifvande BevillningsFörordning. LX. B. 127. E. 35g. i anledning af väckt motion i afseende på tiden, då en ny TullTaxa skall träda 102 i verkställighet. LX. B. 276. LXI. A. 108. BevillningsUtskottets Betänkande», Memorialer och Utlåtanden om Saltpettergärdens ersättande genom anvisning på tillgångar af Tullmedlen och BränvinsBevillningen. LXIV. E. 87. LXY. U. 112.
Då R. o. Ad:s beslut icke var affattadt så som jag förmodat, anser jag mig böra till besvarande uptaga Frih. Cederströms yttrande. Ehuru icke med bestämda ord blifvit uttryckt, att R. o. Ad. godkänt Ulsk:s utlät., anser jag på grund af alla tolkningsreglor detta utlåt:s läggande till handlingarna de facto innebära ett godkännande af Utsk:s raissonnementer. I detta afseende synes mig äfven R. F;s och Riksd.Ordn.-s föreskrifter ganska tydliga. Här är icke fråga om någon ökad eller minskad bevilln. utan endast om uphäfvandet af ett premium, som i vissa undantagsfall medgifvits en viss klass af handlande, och detta kan jag icke tyda så, som skulle denna fråga vara af bevillms natur, hvarom i förstärkt Stalsötsk. bör röstas. Denna formfråga kan föranleda en vidlyftig diskussion just derföre, alt R. o. Ad. underlåtit försigtigheten att vid ulläUs N:o 11 läggande till handlingarna godkänna Utsk:s åsigter, och enl. min åsigt var Gr. Gyldenslolpes i ett annat ämne framställda enahanda yrkande ganska välgrundadt och afsåg ett förebyggande af möjligheten att i en framtid uprifva ett fattadt beslut. Till de Hrr, hvilka dela Frih. Cederströms åsigter, hemställer jag, örn icke äfven andra frågor finnas de der röra tullen och med vida mera skäl än denna kunna anses vara af bevillms natur, men hvilka alla 4 Stånden förklarat vara af ekonomisk egenskap, såsom exempel hvarpå jag vill nämna tolagen. Nekas kan icke, alt tullbevilln. har inflytande på tolagen, enär den utgår med vissa proc. af tullsatsen. Ehuru denna fråga vid flere riksdagar varit en vital fråga, hafva de 4 Stånden likväl ansell henne såsom rent ekonomisk. Långt mera prineipenligt är väl då att säga, att tolagen är af bevillms natur än att vilja dit hänföra tullindragningarna. Då jag emedlertid hört, att en ledamot, som långt bättre än jag kan utreda ämnet, anmält sig, skall jag blifva kort.
Af dessa skäl har jag inom Utsk:t varit af deri öfvertygelsen att medel böra gifvas. Denna min åsigt, som inom Riksgäldsafdelningen delades af majoriteten, lyckades dock ej inom Ut.sk:t vinna några sympatier. Oaktadt jag således ej antecknat mig sorn reservant, befann jag mig likvisst i detta afseende inom Utsk:t i minoriteten. Ehuru jag således både inom Utsk:t och här under diskussionerna alltid förfäktat den åsigt, att denna nordliga del af södra stambanan företrädesvis borde fullbordas, så kan jag dock icke nu, efter det beslut Ridd. o. Åd. i afseende på den 4:de punkten fattat, eller att 6 mill. skola användas i och för fortsättning af arbetena å den södra banans södra del, biträda det förslag, som här af Frih. Tersmeden blifvit framställdt, att, utöfver hvad Utsk:t föreslagit, anslå en summa af 2 mill. till Falköping-Jönköping-banans fullbordande. Jag anser nemi., att inga medel för närvarande förefinnas till ett sådant ändamåls vinnande. Man har visserligen häntydt derpå, att man genom ett inhemskt fondsystem skulle kunna erhålla dertill erforderliga medel. Det är visserligen möjligt, att det kunde lyckas. Men då R. St:r beslutade, att, t och för arbetenas fortsättning å Statens jernvägsbyggnader, ett lån på 23 mill. skulle utrikes uptagas, så skedde detta, enligt min upfattning, under den förutsättning, att man derigenom skulle undvika en påtvungen uplåning inom landet, som möjligen kunde förorsaka äfventyrliga rubbningar på den Svenska penningemarknaden och upprifva de sår, som efter den herrskande krisen ännu ej voro läkta. Detta var orsaken hvarför Ständerna beslöto att lånet utrikes skulle uptagas, och jag frågar, om det vore konseqvent, att nu fatta ett beslut, som skulle stå rakt i strid med denna inom representationen så nyligen uttalade åsigt.