Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aftonmåltiden bestod endast af litet sylt eller frukt – och klockan tio gick Goethe till sängs, för att njuta den djupa åtta timmars sömn, hvilken var en bland yttringarna af hans hälsofulla, i fysiskt som andligt afseende rika och kärnsunda konstitution. Ända in i sextio-årsåldern var han i ett sällskap den vackraste af alla, och in i det sista ägde han sin raka hållning, bröstets höga starka hvälfning, lemmarnas muskulösa kraft och harmoniskt rena form; hvarken fetma eller magerhet störde gestaltens ädla jämnmått. Goethe tillbragte förmiddagarna i sitt arbetsrum; men de sommardagar han fann så vackra, att de måste njutas i naturen, gick han, ännu de sista åren, ut till Gartenhaus – ungefär tjugu minuters väg – och arbetade där med sin sekreterare. Endast hans mest förtrogna vänner fingo störa honom uppe i arbetsrummet. Karl August, som hela lifvet igenom, – trots alla de skarpa sanningar, Goethe sagt honom i ungdomen och trots att han i djupare mening aldrig förstod den mognade Goethe – förblef hans broderlige vän, kom sålunda hit upp för att få en ostörd pratstund. Deras enskilda umgänge var ständigt prägladt af den kamratlikaste förtrolighet, – sålunda duade de hvarandra alltid mellan fyra ögon – så att, när den gamle Goethe en gång, i Ludvigs af Bayern närvaro anslog en cirklad hofmannaton, utbrast Karl August: mach’ keine Fratzen, alter Kerl! Äfven Schiller fick, när han ville, störa Goethe här uppe. Här var det som vännerna – sedan de vårvintern 1805 båda varit så sjuka, att de befarat att ej återse hvarandra – möttes som konvalescenter, och ingendera hade ord för sin rörelse, utan endast kunde uttrycka den med en innerlig kyss. Här var det man efter Schillers snart därefter timade död hörde Goethe – den »kalle» Goethe – gråta som ett barn öfver att hans »halfva lif» tagits från honom. Han fann en tröst i att fullborda ett med Schiller börjadt arbete, ty denne kändes då ännu närvarande. Men sedan försjönk han i dysterhet.
Förordningen om Matt, Mäl och Wiotafd. 29 Mai 1789, hafwa deras anledning sä wäl ifrän egen flereärig erfarenhet såsom Landtman, som ock ifrån ingängna klagomålEhuru besia ej warit med fullständiga 74 Den 2Z April. bewis styrkta, har lag dock anscdt dem sa wida förtiena min uppmärksamhet att jag, bade är lgn och är l8i2, esomoftast öfwerwaril intägt af Kronotionde, Afradsoch Ränte-Spanmäl wid Skora Barnhuset, Kungsholms KronoBranneri-Magasin, Danwikö^ Hospital, samt i synnerhet Kronans Masalmer pä Skeppsholmen, för att tillse huruwida Mätare deras plikt fullgjorde. De fläste haswa dea under min närwaro klanderfritt utöfwar, de owane haswa mina rättelser hörsammat. De emottagande haswa wid bedömmandet af Spanmälens renhet och stridhet snarare wisat efterlåtenhet, an en med deras egen fördel instämmande noggranhet. Wid granskningen af Kongl. Götha Hof-Rätts Rotlar, har jag funnit att antalet af wid ärelspit vasojvrda mai uti flere är, anda till flutet af är i8 ro, stigit till omkring zoo, af hwilka wid pafl 142 genom wad inkommit. Dä en sädan Lagstipningens ställning ägt rum längt för den 6 Juni 1809, wid hwilken tid utöfwandet af min Embetes befattning tager sin början, är det ock utom min befattning att inga i pröfning, huru den tillkommit. Men dä man antager, atc wid rättegäng-ärenders handterande, wanligen sä widt ske kan den ordning följes, att de afgöras allt efter jun de aro förr eller senare inkomne, och Akterne hunnit kompletteras, är ock lätt att inse, att den deraf uppkommande längsamhct i Laastipningen skall wara af en skadlig werkan för rättsökande, och förtjenar att ashjelpas.
Ridderskapet och Adeln it* skildes klockan \ till il. lii Adent Protöcölli. ki G. Silverstolpe Tiiörsdhgen den 2? Juli. Plenum klockan förihlddagéfl. justerades PieniPtotöcollerhd för dé& 7 och it Juli eftermiddagarna; 1236 Den 27 Juli f. m. Å nyo föredrogs StatsUtskottets den 25 dennes på Bordet lajda Betänkande angående dels Skrifvare!-'jdp ät RxpeditionsUtskoitets Betjening, dels arfvode för besörjande af tryckningen utaf Bihanget till RiksStåndens Protocoll tili den del, sorn efter Riksdagens slut kan återstå, dels ock äskad anstalt, om registrering af RiksStåndens Protocoll vid denna Riksdag. Herr Silverstolpe, Gustof Abraham: Jag anhåller att få gora några anmärkningar vid förevarande Betänkande, hvilka val torde föranleda återremiss, men visst icke lång tids utdrägt. StatsUtskottet liar till Renskrifvare!)jelp for ExpeditionsUtskottel föreslagit i ett for allt 75 R:d. Troligen har meningen varit 75 R:d. för hvardera Canzlisten. Saken förhåller sig som följer: Ifrån Riksdagens början till dato äro öfver iooo:de ark i Renskrift utgångna ifrån ExpeditiomUtskottet. Öfver hälften af denna summa återstår ännu. Vid sista Riksdag utgingo under hela tiden ej så många Expeditioner sorn nu innan luli månads början. Då hade ExpeditionsUtskottet 5 Canzlister, sorn njöto arfvode och erhöllo 50 R;d. hvardera i Skrifvarhjelp. Nu har Utskottet in«part en Canzlist, och det bjudes blott 75 R:d. inalles i Skrifvarhjelp. Emot en besparing af mer än 300 R:d. bjudes ersättning af 75 R:d., som är xnin - Den 27 Juli f. ra. 1*3?
Ständer redan äro för dylika aflöningar i allmänhet fastställde, och med afseende på mängden och beskaffenheten af de göromål, sorn detta Utskott åligga, härigenom vördsamt föreslå såsom rnånadtligt arfvode för dess Secreterare r66 Rd 32 sk Banco, i likhet med hvad sorn bestås Secreterarne i de flesta af Riksens Ständers öfriga Utskott; såsom dagtractamenfe för Utskottets Notarie 3 R:d 24 sk., för'3:ne Cantzlister q R:d 24 sk. hvardera och för en Vaktmastare 1 R:d ib sk. Banco om dagen, samt att den anstalt må fogas, att nämnde arfvode och tractamenten, hvilka skulle komma att beräknas ifrån hvärderas antagningsdag, eller för Secreteraren ifrån och med den 8 Maj 440 L)en is Juni, Maj, för Notarien och flen ena af Cantzlisterna Ifrån och med den 9 i samma månad, och för de sedermera med Riksens Ständers bifall antagna anie Cantzlisterna ifrån och med den 31 Maj och 5 Juni, samt för Utskottets Vaktmästare ifrån och med den 5 Maj, och derefter fortfara till och med 8:de dagen efter Riksdagens slut, måtte, sedan en månads tjenstetid förflutit, få till vederbörande utbetalas, enligt den Specifrcation på Personalen,' sorn från Utskottets ordförande aflemnas till det Verk, der betaltpängen utgår. Stockholm den lo Juni 1815. På Särskildta Utskottets vägnar F, J3. v. Schwerin, E, A. Ahnqvist. Joe. Lindström, Joh, Longberg, WPereswetoff Morath. Likheten med det i Riksens Höglofl. Stän ders Särskildta Utskott förvarade original intygar TV. Pereswetoff Morath Utskottets Notarie. Uppläst hos samteliga Riks-Stånden den ja Juni. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch Qeconomie-Ut skotts Beton - Den 12 Jun!'. 441 tänkande, angående inskränkning af exclusiva Privilegier.
Förordnandet yngre eller äldre datum skulle bestämma om den tysta förmånsrätten vidhäftar Förmyndarens egendom eller icke, tillstyrker, alt, om denna 1222 LaglJtskottets Brtånhnnden. mening vinner bifall, måtte, utom livad, ofvan är föreslaget, angående nedflyttning af 8 §. i 17 Cap. HandelsBalken, och dess förändrade redaction, derjemte stadgas: ”Denna Författning, som bör kungöras i alla Kyrkor på en viss af Konungen bestämd dag, kommer att tjena till efterrättelse i afseende på frågor om förmånsrätt hos dem, hvilka efter kungörandet blifva förordnade till Förmyndare, Uppbördsman eller Kyrkooch FattighusFöreståndare. ” ”Ett år från Lagens kungörande, vidtager dess tillämpning i allmänhet; dock så, att förut uppkomne tvister, sorn röra personer, hvilka blifvit föro,rdnade till Förmyndare, Uppbördsman eller Förståndare, innan denna Lag utkom, afgöra* efter den förra.” ”De som före denna Lags kungörande trädt i borgen för Uppbördsman eller Föreståndare kunna icke åläggas vidsträcktare ansvar än till det belopp de efter förra Lagen bordt vidkännas.” Genom ett sådant stadgande lemnäs omyndige och deras Flander samt öfrige tillfälle, att imellertid. vidtaga de försigtighetsmått, som omständigheterne påkalla, och torde till stöd för den mening, att denna Lagen bör hafva retroactiv verkan, få erinras: att om grunderne för gifto-och arfsrätt förändrades, kunde tillämpningen af Lagen derom ej skäligen inskränkas till dem, som efter dess kungörande hlefvc LngUt skottets Betänkande». 1223 gifte eller födde, att då den 20-åriga proscriptionstiden för Skuldsedlar inskränktes lill 10 år, förklarades, att den sorn icke inom natt och år, från Förordningens kungörande, kräfde Nio års gammal fordran, icke egde någon vidare talan; att då den, Vexlar i 17 Cap. 14 §•
Såsom uti strängaspel och sång det höres en sammanstämning af olika modulationer, så, af lägsta, medlersta och högsta stånd, sammanljuder ock en stat; och hvad i Musik är Harmoni, är i Samhället Endrägt. Det gifves ett sant och sundt förnuft, med naturen öfverensstämmande, hos alla ingjutet, sig sjelf lika, evärdeligt, som bjuder rätt och förbjuder orätt, som ej beror af Senat och Folk, ej är ett annat i Athen, ett annat i Rom, utan tillhör allt folk och alla tider. Dess lärare, uppfinnare, lagstiftare är endast Gud. Den det ej lyder, må fly sig sjelf och afkläda sin menskliga natur; derigenom straffande sig sjelf mest, om han ock undflyr, hvad annars kallas straff. Så långt var Cicero kommen i Politik och Moral. Ungefär så långt som vi. Och likväl – hvad följde? Juli-Revolutionens Juvenalis. Så kan man kalla August Barbier i sina Jamber (Paris 1832). Vi lefva, heter det i företalet, uti en öfvergångsperiod, och Litteraturen måste bära spår af den moraliska sjukdom, hvaraf Europa är angripen. – Hvart sträfvar menskliga samhället? – Bakom oss ruiner, framför oss ogenomtränglig dunkelhet, i det närvarande en dödlig oro. Religioner gå till grund, andra vilja upphäfva sig. De politiska och litterära meningarnas förvirring har nått sin höjd. Lasterna af en gammal Monarki trycka oss: erinran af fyrtio års stormar fyller vår själ med ett djupt äckel mot alla politiska experimenter. Äfven vid Scepticismen äro vi trötte. Och om brottets energi synes fela det slägte vi tillhöra, så befläckar det sig ej mindre med alla de makliga laster, som äga sitt ursprung i vantrefnad och ledsnad. Sägen oss J, som framlefvat edra dagar i ensamhet och betraktelser, sägen oss, om ej en djup frätande kräfta döljer sig under våra seders glänsande yta! Betrakten detta Paris, smutsen, som samlar sig i denna verldens Cloak, mattheten af denna liderlighet, den uppfinningsrika skamlösheten i den Dramatiska konstens ansträngningar!
Darföre, när hon anmodas att hålla historiska föreliiisningar vid admtarinstitutet, ernottager hon detta tillbud med gladje och kastar si.g ined ifver in i denna verksamhet? som tyckes likasom frigöra hennes utmärlrta talang som förel&amp;serslca. Men innan det andra Iiisåret börjar slrsll Eva blifva moder och nu frainstalla sig nya kraf för hvillra hon blott kanner biifvan. ~I3a.rnet hade kommit för sent »! Efter ett års mellantid återtager hon sitt viirf att under vintern föreliisa vid institutet. Då en smickrande inbjudning att i Kristiania hålla några föredrag framställes, Iran hon icke afsta darifrån, icke gifva ett afböjande sva ?. Frestelsen är för stor och hon reser » för endast fjorton dagars. Så kommer olyckan, ett telegram kallar henne till barnets dödsbadd. Hon hinner hem i tid för att under den lillas sitsta dagar lr8nna, huru sorgep och aj&amp;lfförebråelsen vanda bladet p6 nytt i hennes själs historia, och hon blifver &amp; ter sig sjdf, » fast lik. klippan * i sitt religiösa medvetande och sin evighetsförvissning. Men hennes hiilsa är bruten och hon förlitser med lugnt sinne att hennes lif snart slrall andas. Inom 118gra få månader dör hon oclr~omn1a. så plötsligt af en hj&amp;rtål.- Detta iiix den Irorta sagan. Eva. sjalf upptager allt för mycket ru? däri, för att icke de öfrign personerna slrulle blifva viil myclret slcjutna i bdcgrunden. Det inan förnimmer af inan.nens kamlrter &amp;: I egentligen blott ytan och (len ar föga tilidragande. Kall och sig sjalf nog, %r han visserligen inyclcot ljl~oral och laniqar hustrun all mi3jljg frihet med denna slags breda tolerans, som ~ i i l i gruncleiz icke 81: annat &amp; n likgiltighet.
Vid sistnämnda 2:ne anläggningar utgjorde jernmanufaktur-tillverkningen åren 1847—1850 i medeltal 574 och åren 1851—1854 d:o 469 Slcfé. bergsvigt. Å Malmön i Sotenäs härad har ett stenbrott börjat bearbetas, som lemnar en utmärkt vacker granit, hvaraf afsättning vunnits icke blott å inrikes, men äfven å utrikes orter. Likaledes är vid Tjufkihl i Lycke socken ett skifferbrott af enskilde upptaget. Malmgångar, förande jern och möjligen äfven andra metaller, förekomma visserligen inom länet här och der, men så vidt hittills erfarits, ej af den mäktighet, att bearbetandet deraf ansetts kunna löna sig. Fabriksrörelsen har inom Götheborgs och Bohus län under ifrågavarande tidrymd vunnit icke obetydlig förkofran. Enligt de till Kommers-Kollegium ingångna årsberättelser utgjorde antalet af samtlige fabriker inom länet: år 1841 131. 1850 159. 1855 166. antalet af dervid anställde arbetare: år 1841 2,309. 1850 3,422. 1855 5,047. samt hela värdet af dervid åstadkomne tillverkningar: år 1841 R:dr B:ko 2,529,875. Af berörde fabriks-inrättningar voro följande utom städerne anlagde, de fleste i Götheborgs fögderi, nemligen: Mekaniska bomulls-, linnesamt liamp-spinnerier och väfverier , , år 1841 » 1850 » 1855 Stycken. Banko R:dr. Utom de egentliga fabrikerne voro å landet såsom näringsutvägar begagnade: - År 1846. Stycken. Värde. Banko R:dr. Stycken. Värde. Banko R:dr. Län för åren 1851—1855. 18 Näst jordbruket, Utgör Fisken-yrket länets betydligaste näringsgren. Det sysselsätter omkring Bjettedelen af länets befolkning och är att betrakta såsom dels ett sjelfständigt yrke, dels en binäring åt jordbruket.
Af Directionens berättelse, åtföljd af Revisorernas yttrande, insändes ett exemplar till Förvaltningen af Sjö-ärendena , som detsamma, med eget Utlåtande, till K. M. i underdånighet öfverlemnar; men ett annat exemplar af dessa handlingar förelägges Actie-egarne vid nästblifvande ordinarie Bolags-stämma. ii §. Med undantag af lörsta året af Octroyen, skall årligen å den dag, i Augusti månade som, genom Directionens försorg, i allmänna Tidningarna tillkännagifves, Actieegarne kallas att sig till allmän Bolagsstämma i Stockholm inställa, dervid Actieegarne, efter tagen kännedom af Directionens och Revisorernas hvar för sig afgifna berättelser, meddela Directionen decharge. 12 §. Å första årets Bolags-stämma ege Actieegarne alt bestämma arfvode för Directionens Ordförande och Ledamöter; att sjelfve antaga de till Directionens biträde behöflige Tjenstemän, eller förordna om deras antagande genom Directionen; alt be - Exp.-Utsk, Förslag till und. Skrifv. N/o 302. 47 stämma antalet och vilkoren för inrättningens tjenstemän i Landsorterna; samt att upprätta och till K. M:s Nådiga pröfning och fastställelse i underdånighet öfverlemna förslag till Instruction lör Directionen. i3 §. Vid sedermera inträffande ordinarie Bolags-stämmor må, utom hvad bär ofvan om val af Directeurer och Revisorer stadgadt är, alla ämnen, som angå Bolaget och utgöra föremål för denna inrättning, kunna till öfverläggning förekomma; dock må ej något beslut, som icke instämmer med denna Kungörelse eller med K. M:s utfärdade Nådiga Förordning, angående Bolagets skyldigheter och förmoner, eller sora vore ledande till ändring i den för Directionen utfärdade Instruction, kunna i verket sättas, innan K. M. dertill lemnat sitt Nådiga bifall. *4 §•
Af Vällofliga Borgare-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitteradt ett memorial, deruti Herr Ridderstad, C. F., andragit, att den Kongl. Theatern i alla tider varit försatt i ekonomiskt bryderi och att icke någon säkerhet funnes derför att de anslag, hvilka åt Theatern anvisats, i längden skulle befinnas tillräckliga. En bland de förnämsta orsakerne till denna den Kongl. Theaterns vacklande och osäkra ställning torde böra sökas deruti, att den, i sin allt mer och mer utbildade egenskap af ett Statens verk, likväl icke vore ställd under bestämd ministeriel styrelse. Det läge i sakens natur att Hans Maj:t Konungen, under hvars höga hägn Theatern omedelbart vore ställd, icke vid förefallande tillfällen och omständigheter kunde tillvägagå såsom en ansvarig minister. 0tvifvelaktigt sattes hans hjerta på mera än ett hårdt prof, der endast sakförhållanden borde tala. Motionären vore derför också öfvertygad att Konungen med verklig tillfredsställelse skulle lemna ifrån sig den säkert rätt tryckande och besvärliga bördan, i händelse Rikets Ständer derom gjorde en underdånig hemställan och ansäge sig, med anledning af anförda förhållanden, böra föreslå, att Rikets Ständer måtte 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande N:o 158. hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den Kongl. Theatern måtte förflyttas under lämplig ministeriel styrelse. Kongl. Theatern underhålles ej uteslutande af Statens medel, utan till väsendtlig del genom Konungens enskilda bidrag. Förflyttad under ministeriel styrelse blefve Theatern en statsinrättning, som borde på Statens bekostnad uppehållas och de hiltils åt Theatern anvisade statsmedel skulle säkerligen ej för detta ändamål förslå. Den af motionären föreslagna förändring skulle således ådraga Statsverket betydliga utgifter, ulan att, efter Utskottets mening, någon motsvarande fördel derigenom kunde emotses.
Lill köpe-konlrakl, om de Stalloch Magäsinsrum för fourage-persedlar, som af Städerne Malmö, Ystad och Helsingborg nu ägas samt i och för inqvarteringen derstädes erfordras, samt dessa förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, så fort sig göra låter, insända. r835 den 19 Juni bar Kongl. Maj:t i Nåder tillåtit, alt kontrakt om inköp föiKronans räkning af de i Malmö till Stalloch Magasinsrum för Kton-Prinsens Ilussar-Regemenle uppförde byggnader finge afslutas emot en summa af 26,666 R:dr 32 sk. att, enligt Rikets Ständers beslut, betalas genom afskrifning af ett motsvarande belopp å Riksgälds-Kontorets bos Malmö Stad ägande fordran. 1835 den 5 December beslöts om inköp af den i Helsingborg till Stall inredda Magasinsbyggnad för 2,000 R:dr att af Riksgälds-Kontoret utbetalas antingen på en gång eller i den mån, som de af Rikets Ständer för delta inköp anvisade medel blifva disponibla, likväl med skyldighet i sednare fallet att betala 6 procent ränta å det oliqviderade beloppet.
Jag hemställer således, att denna fråga måtte få anslå, intill dess R. o. Ad. emottagit prot.utdr. från de öfriga Stånden. Gr. Frölich, David: Om den värde ledamoten, som sist yttrade sig, önskar alt få detta ärende ånyo bordlagdt, och någon annan ledamot sig derutinnan med honom före nar, så kan sådant naturligtvis icke förvägras; men 0111 hans afsigt är, att till obestämd lid uppskjuta ärendets föredragning, sä mäste jag söka all sätta mig deremot. Det väcker någon förundran alt den värde ledamoten just i detta ärende velat fästa så mycket afseende på hvad de andra Stånden kunna besluta, då det visat sig till öfverflöd, att sådant eljest icke mycket ådrager sig hans uppmärksamhet. Äfven har jag hört en talare inom detta Hus yttra, all man borde afgöra sådana mål här, utan allt afseende på hvad de öfriga Stånden besluta. De skäl, som nu blifvit framställda, äro af beskaffenhet, att jag fruktar att derunder möjligen kan ligga någon afsigt alt till en obestämd tid uppskjuta statsreglertn, hvilket skulle hafva den påföljd, att nästa års skatter skulle komma att utgå efter den gamla. Om sådant är afsigten, och afven om så icke är, bör all upp - 6a Den 4 November f. in. märksamhel iakttagas, på tiel atl icke händelsevis en sadan tendens måtte göra sig gällande. Jag anhåller derföre vördsamt, all i stallet för Hr von Hartmansdorffs förslag, alt målet må på obestämd lid uppskjutas intilldess prol.uldr. ifrån de öfriga Stånden inkommit, 11. o. Ad. ville besluta, att detsamma sättes främst på föredraga.listan för nästa Lördag, d. v. s. i nästa plenum, och anhåller om Hr Landtnäs propos. derpå. Frih. Cederström, Jacob: Jag instämmer med Hr von Hartmansdorff’ i hans begäran.
En närmare uppmärksamhet på det här i Stockholm allt mer tilltagande sedeförderfvet jemte kännedomen af de särdeles hugnande erfarenheter, som vid flera bland ofvannämnda utländska räddnings-anstalter, synnerligen i Kaiserswerth, Strassburg och Steenbeck blifvit gjorda, hade emellertid föranledt ett menniskoälskande fruntimmer att, redan år 1852, här i hufvudstaden öppna en fristad, ursprungligen 536 Motioner hot Ridderskapel och Adeln 1862. \:o 208. ämnad endast till upptagande af unga, från lastens väg återvändande Magdalenor. Men då i detta första Svenska Magdalenahem snart infunno sig från fängelserna nyss utkomna brottslingar, begärande skydd och stöd för betygadt bättringsuppsåt; så mottogos äfven dessa, och sålunda fylldes ej blott det nyssnämnda, utan äfven ett påföljande ir 1853, på Södermalm, med namnet Bethesda, öppnadt räddningshem med vilsekomna, ej mindre från fängelserna utsläppte, än äfven andra, för osedlighet eller lättja och kringstrykande kända qvinnor. Under svårigheter, med hvilka endast den mest outtröttliga menniskokärlek kunnat uthärda, fortgingo dessa båda räddningshem flera år. Det första Magdalenahemmet upplöstes, efter 4 års verksamhet, hösten 1856, Bethesda efter 5£ års tillvaro, våren 1859; det förra af brist på lokal och förestånderska; det sednare för saknadt underhåll och förestånderska. Efter det äldre Magdalenahemmets upplösning, öfvertogos, på stiftarinnans begäran, dess möbler, inventarier och kontanta behållning, omkring 1,500 R:dr R:mt, af Svenska Diakoniss-sällskapets Förvaltnings-utskott, med förbindelse att åter öppna det, så snart tjenlig lokal kunde dertill erhållas. Detta var likväl länge icke möjligt. Ändtligen lyckades det genom dåvarande Ofver-ståthållarens bemedling, att, i början af år 1858, ernå Drätsel-kommissionens tillåtelse att till Magdalenahem hyresfritt få begagna den åt Besvärsgatan vettande del af gäldstugan, dock med vilkor af dess utrymmande tre dagar efter uppsägning, om stadens myndigheter funne den för annat ändamål behöflig.
Rå dessa skäl får jag afstyrka Utskottens Förslag i denna del, såsom, enligt min tanka, hvilande på en origtig och, i afseende på rättvisan af fördelningen, oviss grund. Häruti instämde Herr Grefve von Fersen, Hans, och Herr af Sillen, Lars Gabriel. • Af Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag reserverar mig'emot de sammansatta Utskottens beslut orri en provisionel jemkning i Städtrnes Båtsmanshåll för tiden emellan innevarande och nästkommande Riksdag. Svenska Folkets rätt att sig beskatta utÖfvas visserligen vid allmän Riksdag; men det är Bil. t. Statssaint Oec.-Vtsk. Uti. N:o i32. 2$ är blott grunder i Bcskattningsmål, som det åligger Rikets Ständer att bestämma; tillämpning gen af dessa grunder tillhörer verkstäilandemagten, hvari organer äro, enligt Grundlagen, ansvarige för deras åtgärder. De förenade Utskotten hafva genom sitt förslag tillstyrkt Rikets Stander ett beslut» som pä ett förvånande sätt skulle ingripa i de administrativa myndigheternas verkningskrets. Men icke nog härmed, de förenade Utskotten hafva äfven, för tillfället, etablerat den i Svenska Lagstiftningen hittills oerhörda regeln, *’att vederbörandes hörande r en beskattningsfråga icke är af nöden. * Utskotten hafva nemligen föreslagit, att deri af dem wttSnkta provisionela regleringen skall i verket sättas, utan att ens de Städer, som genom regleringen komme att förlora, deröfver skulle höras. Jag ölverlemnar till de sammansatta Utskottens pluralitet att förklara, huru ett sådant förslag kan förenas med den, i Regerings-Formen, vederbörande Stats-Secreterare ålagda skyldighet att underkasta Kongl. Maj:ts Nådiga prutning de mål, som tillhöra hans befattning, först sedan nödige upplysningar blifvit inhemtade och. ■vederbörande hörde. Om, såsom jag förmodar, Konungens rådgifvare skulle finna nödigt att i vanlig ordning inhemta upplysningar från vederbörande innan målet afgöres, så torde med skälig sannolikhet kunna motses, att, da dessa veiier Bih. till Jl.-St.