Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt § i i Lagen för Rikets Ständers Bank af den i Mars 1830, jemförd med §§ 1 och 2 i Lagen, angående mynt-bestämningen af samma dag, är Banken ovilkorligen skyldig att, när så påfordras, dess sedlar med Svenskt silfvermynt inlösa efter den grund, alt 128 skillingar Banko eller 4 R:dr Riksmynt gälla lika med En Riksdaler i silfver, efter den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af Kongl. Maj:t och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot; börande Fullmägtige tillse, att priigladt silfverin v n t af alla fastställda .sorter städse finnes i förråd. ■j Stockholm den 13 Januari 1860. Reservationer: Vid 1 :a punkten. af Herr Friherre Stjernstedt, A. W.: »Emot Utskottets genom votering med 19 mot 14 röster tillkomna beslut får jag härmed mig reservera. Denna fråga om l-R:dr-sedlarnes indragning förevar vid 1833—1834 årens riksdag,* men förföll efter votering i förstärkt Banko-Utskott. Samma fråga är äfven från sist - 8 Banko-Utskottets Memorial JYI 11. lidne riksdag en gengångare och torde så för framtiden förblifva, intilldess sundare financiela åsigter förmå besegra vanans eller rättare ovanans magt, som förordar ett beqvämlighets-stadgande, hvilket står i strid med en förnuftsenlig bank-förvaltning. Sedan äfven vid sistförflutna riksdag i denna fråga två Stånd stadnat mot två, enär Adeln och Bondeståndet återremitterade Banko-Utskottets Utlåtande JVs 8!, som afstyrkte förslaget om upphörande af J-R:drs-sedlarnes utgifning, men Presteoch Borgare-Stånden biföllo samma utlåtande, så ansågs frågan således äfven då förfallen.
Se Siats-Utskottets Memorial N:o 143 (38 o), — N:o 50- till Rikets Stander med förslag till författning, angående Stämplade Pappers-afgiften samt hvad vid kontrollen och uppbörden deraf bör iakttagas, lil. 44. Jemför äfven Bevillnings-Utskottets Memorial Ntis 6 och 7. — N:o 52. svar uppå Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående Riksdagens förlängning. III. 314. — N:o 53. till Rikets Ständer i fråga om erforderligt Statsbidrag till upprätthållande af den Arméens Pensionskassa åliggande pensionering, lil. 315, 318. R. 321. IV. B. 551. V. 175. A. 211. E. 329. — N:o 54. till Rikets Ständer, angående anslag för aflönande af en Extra Provincial-Läkare med station i Trosa stad. lil. 315. Se vidare Stats-Utskottets Memorial N:o 148. — N:o 55 till Rikets Ständer, om årligt anslag af Sex-HttndraSextio-Sex Riksdaler trettiotvå skillingar Banko, eller Ett Tusen Riksdaler Riksmynt till lön åt en nv Provincial-Läkare i Nordmarks Härad af Wermlands län. lil. 315. R. 322. Se vidare Stats-Utskottets Memorial. N:o 148. — N:o 56. till Rikest Ständer, om öfverlåtelse af en Eskilstuna Kungs-ladugård tillhörig Tomt åt Fabriksidkaren Theofron Munktell. — T — 145 tell för utvidgande af hans Mekaniska Verkstad i Eskilstuna. III. 315. R. 321. V. B. 415. A. 576. E. 638.
Att härvid all med ett godt arbete förenlig hushållning blifvit använd, torde kunna anses ådagalagdt deraf, att bela kostnaden för en så omfattande förändring föga öfversteg 16,000 R:dr. För att i möjligaste måtto åstadkomma besparing i alla sådana kostnader, som icke omedelbart utgingo för papperstillverkning, indrogos år 1836 en båtskeppare, 2 båtkarlar, 2 gårdsdrängar, hvarjemte smedsarbetet vid Bruket ställdes på beting, i stället för att smeden förut njutit veckoaflöning med öfrige dertill hörande förmåner. I sammanhang med indragningen at båtskeppare och båtkarlar (som, utom veckoaflöning och öfrige förmåner, i ungefär likhet med pappersarbetare erhöllo serskildt betalning för hvarje fart med Brukets skutor) upphörde alla kostnader för dessas underhåll, hvaremot uppkom behof af lejda foror vid de tillfällen, då Brukets dragare icke voro tillräcklige att besörja nödiga körslor. Tumba Pappersbruk administreras (enligt 6 § Banco-Reglementet) af Banco-Fullmägtige samfäldt, under specielt inseende af en deras Ledamot, som, enligt år 1836 fattad öfverenskommelse, årligen utses, och oftare vid inträffande afsägelser. Inspectcrande Fullmägtigen äger icke rätt att gifva några föreskrifter om styrelsen vid andra tillfällen, än då denna rätt grundar sig på gifna bestämmelser i gällande instructioner eller serskilte, af Banco-Utskott eller Fullmägtige fattade beslut. Brukets egentliga förvaltning på stället besörjes af en Bruks-förvaltare, i öfverensstämmelse med de i Banco-Reglementet § 228 intagna och i det med närvarande Förvaltare afslutade contract närmare bestämda vilkor. Efter denna inledning få Fullmägtige yttra sig öfver de förslag till hushållningens ordnande vid Tumba och i sammanhang dermed afgifna yttranden, hvarå Prosten Sandberg ansett Revisorerne böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. De äro följande: l:o Att Tumba hemman och jordbrukj så fort sig göra låter j bortarrenderas.
Att dä i fast egendom Intekning blif. rv>t sökt, men Domaren ej öfwer den ffedde Jntekningens beständ fig utlåtit. och Gäldenä. ren emedlertid sökt Ceftions. förmon, det dä ConcourS. Domaren skal! tillhöra att frägan om Jntekningens beständ upptaga och pröfwa. Hwad Stats» Rädets fleste Ledamöter säle. des i underdänighet hemställt, täcktes Kongl. Maj:t bifalla: och stuve i likhet dermed Propo. sition till Riksens Ständer utfärdas. kr?rotocollo L. Lerzeockölä. Wörd» Den Z September. 181 VppläA K05 Kiäck, ock ^.ckeln cken 7 rZiS» - krslis - 8r3ncker cken d - LorzLre-8rLncker cken 7 - » Lsocke-ätäncker cken 7 * - Wordsamt Memorial! Kongl. Maj:t har i näder täckts aflemna til Riksens Högloft. Ständers Stats-Ulstott följande: "Kongl. Maicks Nädiga Proposition till Riksens Ständers Stats. Utskott angående Ränta och afbetalning pä Capitalet af de försträckningar, hwarmcd Riksgälds. Csntoiret, i stället för Riksens Ständers Banque kunde komma att biträda Eraks-Werket till godtgörande af skulder för lefwerantser till det sist öswerständna Kriget. Gifwen wrebro Slott des 2L Augusti i8lo." ^Iti i8> §. af Riksens Ständers Beslut, dateradt den s sistlidne Maji hafrva Riksens Ständer bestämt de Läne-summor, hwarmed Banquen intill 1812 ärs stut borde biträda StatsWerket till Krigs.Skuldens afbördande, och uti 7.
Ingen kan högré än jag önska, att de beslut, som af Ständerna fattas, malte vinna den likstämmighet, som alltid är önskvärd inom hvilken nntional-representatioji som helst, men naturligtvis önskansväidäst inom den, sorn arbetar under så svåra former, som vår. Jag mäste likväl erkänna, att för mig är det icke klart, huru en sådan verkan skall åstadkommas genom ett bifall till detta betänkande. Jag Den i) Maj e. m. ser icke följden deraf inom de öfriga Stånden. Har R. o. Ad. för sitt beslut en riktig grund, sa kommer också R. o. Ad:s beslut att bifallas af de öfriga Stånden; åtminstone måste man utgå från en sådan synpunkt. Man har också yrkat, att någon lindring i en aflägsen framtid kunde beredas åt en del af de skattdragande, som hafva att draga de tyngsta bördorna: hvem har nekat dertill? Jag är icke deremot, men jag tror icke, att denna lindring, på sätt man nu föreslagit densamma, är billig; men om den vore det, och detta sältet vore ett godt sätt, frågar jag dock: är tidepunkten dertill nu inne? När man tinner, att Statens tillgångar icke medgifva beviljandet af det väsendtligaste jag ännu bort omtalas vid denna riksdag, nemi. ett ökadt apslag på 3:dje hufvudtiteln till bevärms exercis, och likväl detta anslag endast utgör -yidel af den summa, man vill efterskänka, och något gilltigt skäl för afslag å Konungens nåd. framställning härom icke förefinnes; då kan jag i sanning icke se sammanhanget mellan äfslaget å den äskade ringa summan till ett högst vigtigt ändamål och den stora eftergift man deremot vill göra. Jag hade önskat finna en förklaring öfver denna bristande följdriktighet i StatsUtsk:s utlåtande. En sådan förklaring har uteblifvit, och som det är möjligt att den framdeles kan komma, begär jag återremiss af detta betänk., på det att StatsUtsk. måtte komma i tillfälle att häröfver yttra sig, så väl som öfver 3:dje hufvudtiteln. Hr von Hartmansdorff:
Då de olägenheter, sorn föranledt min framställning, alitsa qvarsta och, vid den hos regeringen förekomna uppfattning af saken, icke kunna afhjelpas på det af Lag-Utskottet föreslagna sätt; men deremot något hinder för bifall till mitt förslag icke finnes i den behandling, frågan hos regeringen erhållit; anser jag mig böra förnya min berörda motion, den jag alltså anhåller att nu få ånyo aflemna. Remiss till Lag-Utskottet torde gunstigt beviljas. Stockholm den 22 November 1862. A. Af Herr Björck: Med förslag till omorganisation af Rikets Ständers Bank och ordnande af Bankrörelsen. Inom området för näringslagstiftningen utgör bankrörelsen fortfarande ett föremål för striden emellan de olika meningar, af hvilka den ena alser att genom lagar reglera den enskilda verksamheten, och den andra har till syfte att ät den individuela företagsamheten inrymma en nära obegränsad frihet. Ingendera af dessa meningar har i detta fall förmått behålla fältet åtminstone icke i värt land. Det förhållande sorn sålunda uppkommit icke i värt land. Det förhållande som sålunda uppkommit, synes dock mera bära stämpeln af den ofullkomlighet, som alltid åtföljer öfvergången från ett system till ett annat, än egenskapen af en på pröfvade Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 131 grunder vidtagen anordning. Ehuru Riksbanken fått afstå från det uteslutande privilegium, den haft på bankrörelse, har den dock fortfarande det hufvudsakliga åliggandet att upprätthålla myntvärdet; men att den eger i sin magt de derför erforderlige medel kan vara tvifvel underkastadt, åtminstone skall det lätt medgifva?, att Riksbankens förmåga att reglera rörelsemedlen blifvit betydligt inskränkt genom de enskilde Bankerne, pä samina gång som stiftandet af sådane blifvit inskränkt af en pröfning, hvarigenom dock icke pä något afgörande sätt vådan af dessa inrättningar blifvit förekommen. Om ock erfarenheten hittills visat, att svårare följder af detta förhållande kunna förekommas genom omtänksamhet och försigtighet af de särskilda styrelserna, så lärer det dock vara omöjligt att för framtiden påräkna detta medel såsom tillfyllestgörande.
Uppå härefter framställd propos. instämde R. o. Ad. i de öfrige RiksStms beslut, äng de tullfri utförsel af Angelika, Anis och Antimonium Crudum eller Spiesglans, samt ansågos till följd häraf voter.proposilionerne N:ris 4, 5 och 6 förfalla. 10:de punkten, ang-.de fråga om inskränkning till vissa personer af rättigheten alt införa ”Apotheksvaror, ej specificerade. ” Hr von Hartmansdorff: Denna punkt är en af dem, i afseende på hvilka jag anser det tvifvelaktigt huruvida de äro af bevillnings natur eller icke. Om de tre öfriga Stånden vidblifva sina beslut, att apotheksvaror må införskrifvas af hvem som helst, och vid den följande 7 punkten, i sammanhang dermed, antages, att enkla medicinalier skola erlägga 10 och sammansatta 20 proc. införseltull, i stället att R. o. Ad. ansett dem böra vara fria från sådan tull; så blifver deraf en nödvändig följd, alt apolhekarelaxan kommer att höjas, och att man således får en förhöjd skatt just på sådana varor, som icke bort vara beskattning underkastade, emedan apotheksvaror icke höra till luxarliklar, hvaraf någon vill förtära mera än han är tvungen till. Jag skulle således tro, att denna punkt verkligen är af bevillnings natur, och alt således tre Stånds beslut deruti icke kan vara gällande utan votering i förstärkt Utsk. Frih. Cederström, Jacob: Jag har svårt att finna huru Utsk. kunnat anse denna fråga icke vara af bevillnings natur. Om ingen tull kommer att erläggas på dessa medicinalier, så måste det väl hafva inflytande på bevillningens belopp. Jag instämmer således med den siste talaren deruti, att Ståndet måtte vidblifva sitt beslut och förelägga Utsk. att uppgöra voter.propos. i ämnet. Gr. Cronhjelm: Frågan om apotheksvaror delar sig i två delar: den första är, huruvida införsel deraf icke bör vara tilllåten för andra än vissa personer, och den andra frågan är, hvilken tull, som bör bestämmas derpå.
Palmstjerna föreslagit, att låta summan vara oafgjord, för att sedan blifva föremål för särskild propos., sedan man är vorden ense om ändamålet. I det fallet torde meningarne lättare kunna förenas, än om man tvistar på en gång både om summan och om ändamålet. Beträffande åter Frih. Palmstjernas propos., så får jag anmärka, att han lill en del lemnar ändamålet obestämdt, ty han säger på följande sätt: ”Till fullbordande af redan påbegynte efter cellsystemet inrättade fängelsebyggnader”. (Detta kan således vara straff-fängelser, ransakningsfängelset länsfängelser eller hvilka som helst) ”och uppförande af sådane nya häkten, som med anslagne tillgångar kunna fullbordas” (alla fängelser kunna fullbordas med nya tillgångar naturligtvis) ”och som K. M. pröfvar nödige” (en ytterligare obestämdhet, då det således skulle bero på K. M:s pröfning allena, hvartill medlen skulle användas) ”bevilja R. St.” så och så mycket. Jag vågar således bestrida Frih Poimstiornas Den 22 Maj, 95 förslag till propos. såsom alldeles för myckel obestämdt, och lemnande ärendet, utom anslaget oafgjord t. Gr. Lagerbjelke, Gust.: En värd talare har sagt, att detta anslag bör beviljas, oberoende af del nya straffsystemet; det torde dock, så vidt jag kan förstå, icke böra beviljas, oberoende af Statens tillgångar. Statens tillgångar äro för närvar, ganska knappa, utgifterna ovanligt stora. Ställningen är sådan i alla händelser, delta anslag må beviljas eller icke, att Slaten måste upptaga lån. Under sådana förhållanden är det af särdeles vigt, att endast i högsta nödfall bevilja större anslag, än som oundgängligen tarfvas. Redan vid 1840 års riksdag har till det ändamål, som här är i fråga, ett anslag af 1,300,000 r:dr blifvit gifvet. Deraf funnos vid början af denna riksdag, 318,500 r:dr reserverade. Dessa medel voro då ännu att tillgå och K. M. har genom R. Sl:s bifall lill S(atsUtsk:s betänk.
5:o att utlåningen af samtliga de medel, hvilka icke, i stöd af nästföregående punkt, kunna varda på annat sätt af Fullmäktige omedelbart disponerade, må, under fullmäktiges tillsyn och kontroll samt enligt af deni meddelade föreskrifter, hesörjas af vederbörande Diskont-direktioner; 6:o att vid denna utlåning må, ulan hinder af de bestämmelser, som äro gällande för andra delar af Bankens låne-rörelse, ofvanberörda i 4:de punkten upptagna allmänna grunder med afseende å medlens fördelning tjena till efterrättelse, under iakttagande, att lån företrädesvis lemnäs mot säkerheter, som antingen grunda sig på inteckning i fast egendom eller utgöras af förskrifningar, utfärdade af föreningar med solidarisk eller på annat tillförlitligt sätt garanterad gemensam ansvarighet, eller ock bestå af sådana i säkert förvar nedsatta varor, som antingen äro inom landet producerade, (dock med undantag af spirituösa drycker), eller utgöra råämnen för den inhemska varuförädlingen, äfvensom salt-upplag; 7:o att Diskont-direktionerne i och för denna utlånings besörjande må, i den mån Fullmäktige finna sådant erforderligt, förstärkas med personer, kända för redbarhet och kunskap om ortens rörelse och affärs-förhållanden; 8:o att Fullmäktige må berättigas ali anvisa lämpliga arfvoden till dels de personer, med hvilka Diskont-direktionerne sålunda kunna varda förstärkte, dels de i dessa Direktioner deltagande ordinarie ledamöter, för de ökade göromål, som genom utlåningen uppkomma, och dels äfven de deputerade, hvilka Fullmäktige må kunna inom sig utse för att, under Fullmäktiges gemensamma ansvarighet, besörja de, i afseende ä Statslåne-fondens förvaltning, åt dem uppdragna göromål och bestyr i de delar och på det sätt, som Fullmäktige finna lämpligt föreskrifva; egande Fullmäktige att jemväl anvisa de förvaltnings-utgifter i öfrigt, som i följd af ifrågavarande utlåningsrörelse blifva af nöden; och 9:o att alla ifrån Statslånefonden utlånade medel i den ordning, som af Fullmäktige närmare bestämmes, ovilkorligen skola dragas ur rörelsen inom den för det utländska lånets eller kredilivels återbetalande stadgade tid, eller 1860 års slut.
Skulle man, derföre att Blekinge ligger näst intill Calmare län, taga dess öfverdrifna markegång till efterrättelse? jag tror det ingalunda. Omdöme och förstånd måste begagnas vid markegångssältningar, så väl som vid andra tillfällen, utan afseende på grannarnes möjliga misstag. Jag hemställer derföre till R. o. Ad. att blott bifalla den sista af de 4 omtalta punkterne samt utan återremiss afslå de öfriga. Hr Gripenstedt, Joli Au g.: Alla de föregtde talarne hafva varit ense derom, att afslå de 2:ne första punkterne. Likaledes tror jag de öfverensstämde uti att yrka bifall till den sista; följaktligen gäller frågan nu endast den näst den sisla varande punkten, eller huruvida det nuvar. stadgandet, ”att jemförelse skall äga rum med provinserne i allmänhet”, skall utbytas mot förslaget att inskränka denna jemförelse till angränsande provinser. Ilr von Hartmansdorff har sagt, att endast likhet i omständigheter borde utgöra grunden för jemförelsen, och detta är otvifvclaktigt riktigt; men på denna premiss synes också den slutsatsen ligga närmast, att man hellre bör hälla sig till de län, som mest öfverensstämma i de omständigheter, hvarpå markegången sig grundar, än att utsträcka jemförelsen till alla andra län. Om man icke ville anställa någon jemförelse alls, så är detta en annan sak; men skall en sådan äga rum, så är det väl påtagligen en förbättring att inskränka densamma till nästgränsande provinser. Frih. Cederström: Med orden ”jemförelse till prisen i andra län” säges icke, att denna jemförelse skall ske med prisen i länen i allmänhet inom Sverige, utan dermed säges blott., att den skall äga rum med prisen i andra län. Nu vill man sälta in ordet ”angränsande”; men jag frågar då, hvilket medium gifva väl spanmålsprisen i Christianstads län, såsom varande den enda lill Malmöhus län gränsande provins, ehuru ej dess afsättningsort, för bestämmande af prisen i Malmöhuslän? Hvart tager man vägen med en sådan jemförelse?
Oin jag gjort jemförelse mellan vår Arme'e och andra Armeer, så kommer det deraf, att all ting är relatift och att andra ArmeWs exempel äfven kan tjena till efterdöme för oss. Då jag nämnde, huru många Generaler Preussen har, och att vi efter samma förhållande borde hafva 4ö Generaler, skedde sådant under den beräkning, alt Svenska Armeen med Extra Rotering och tvänne BeväringsClasser var io3,ooo man, och icke, såsom man här anfört, 26,000 man. Jag var dock långt ifrån att vilja föreslå, att vi borde äga 4o Generaler, tj annat är att föreslå, och annat att säga, hvad som borde vara i jemförelse med ett annat land. Då jag hört flera Talare yrka IndelningsVerkets återförande, har jag hört det med så mycket mera nöje, sorn jag alltid varit dess riddare. Den Löne-reglerings-plan jag uppgjorde, utgick från samma grund; dess bas var att återgifva Arme'en sina Boställen, och dermed kunna verkställa en generel Lönereglering, oberäknadt lönerna för det ökade Befäl, som fordrades för Beväringen. Det är genom detta för Försvars-Verket så nyttiga beslut om Beväringens uppsättande [\ 3 H, 16^ 344 Den 3o September f. m. sorn IndelningsYerkets grunder blifvit rubbade, emedan, då CompagnieCheferne derigenom blefvo 12 i stället för 8, fyra af dem mäste tjena med Lieutenants-löner; och då Subalternernes antal ökades ifrån 16 till 24, blef deraf en följd att 8 Lieutenanter fingo tjena med Fändriks-löner, och alla Fändrikar med UnderOfficers-löner. Derigenom, och icke genom något annat, hafva IndelningsVerkets grunder blifvit rubbade. Detta IndelningsVerk vill man nu återföra, men sådant kan icke ske utan tillskott från Ständernas sida.
Talet besvarades icke mindre hjärtligt af äldste arbetaren, som å personalens vägnar till fru Hoffmann, såsom minne af dagen och som ett synligt bevis på arbetarnes tillgifvenhet, till henne öfverlämnade två präktiga fruktskålar af gediget silfver. Idun skall återkomma till den dugande kvinnans mindre vanliga lefnadsgärning. * Bortryckt på främmande jord. I en ålder af 51 år afled den 23 maj i Paris fru Agnet Amalia Lampa, född Söderström, maka till konser IDUN 1893 vätor S. Lampa. Fru Lampa reste i februari till Paris med en son, som egnar sig åt musiken. Dödsbudet kom helt oväntadt. Hon hade insjuknat i lunginflammation, hvilken sjukdom inom några dagar lade henne på båren. Hennes man mottog det smärtsamma dödsbudet på Gotland, där han vistas i och för entomologiska forskningar. Änkehertiginnan Stephanie i Sverige. Enligt hvad som med bestämdhet uppgifves, tillämnar änkehertiginnan Stephanie af Österrike-Ungern, kronprins Rudolfs änka, i sommar en längre turistfärd i Sverige och Norge, omfattande 6 — 7 veckor. Till Malmö anländer änkehertiginnan med Stralsundsbåten i midten af juni och fortsätter med västkustbanan till Göteborg. Efter ett besök vid Trollhättan fortsattes resan till Stockholm, därifrån utflykter företagas till Visby, Upsala och Dalarne. Sedermera ställes kosan till Norrland, Trondhjem och Nordkap. På återfärden besökas Bergen och Kristiania, hvarefter hemresan äntrades öfver Köpenhamn. Under färden lär änkehertiginnan komma att ledsagas af generalkonsul Philip. Kvinnlig upptäcktsresande. Miss Taylor vid engelska missionen i Indien, som för tio må- nader sedan bröt upp från Darjeeling i Bengalen, har anländt till Chung-King i vestra Kina efter att ha färdats tvärs igenom Thibet. Miss Taylor åtföljdes på sin färd endast af en indisk tjänare. Teater och musik. Kungl. Operan. Till det lysande galleri af konstnärliga karaktärsbilder, som hr d ' Ändrade under sitt gästbesök framställt för oss, har han nu som en afslutning lagt Jago, då Verdis opera » Otello » förliden fredag uppfördes med den emimente artisten i det nämnda partiet.
Skrifvelse om verkställd granskning af lazarettsoch Curhus-rakenskaperna, fann Pre» Ste-Ståndet för godt att, med bifall till Expeditions-Utskottets hemställan , remittera Meino^ rialet till Stats-Utskottet. S; D* Föredrogs å nyo och bifölls Ban. CO’Utskottets Utlåtande, N:o 102, öfver an - 64 ProtrUtdrag den 5 Februaril 1830I märkningar från Biks-Stånden vid Utskottets, uppå motion af Herr B. H. Santesson, afgifna Betänkande N:o 6 8, jemte hvad i sammanhang dermed hos Hedervärda BondeStåndet förekommit, angående Stats-, Bancooch Oeconomie-Utskottens, uppå motion af Herr ARothlieb, gemensamt afgifna och af 3:rie BiksStånd bifallna Betänkande N:o 66, i fråga om serskilda föreslagna grunder fur belåning af Spannmål. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Statsoch Bevillnings-Utskottens ytterligare Utlåtande, N:o 120, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet, Nio 98, angående en jemnare fördelning af Boterings-besväret vid Vesterbottens Begementer S. D. Föredrogs å nyo och lades till bandlingarne Statsoch Bevillnings Utskottens Utlåtande, N:o 119, öfver gjorda anmärkningar i frågan om Uppbörds-provision till Städernes Magistrater m. m. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Bevillningsoch Oeconomie-Utskottens Memoria], Nio 32, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet, N:o 2 2, angående åtskilliga motioner om Post-inrättningen i Biket. S, D, Prot.-Utdrag dm 5 Februarii 1830. 65 S. D.