Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Således hofwa efter Herr Barons omdöme alla Mönsterherrar hittills warit oduglige. Friherre Duben inwände, att han det icke sagt, men wäl att det osca händt, att Jnfan-erister dömt om Cavalleriets manenvrer. Grefwe hamilton, ^xel. Det later wal att pasta arr denna inräkming skulle kunna bibehällas ulan särdeles kostnad för de rustande, men i sjelstva merker lärer dek bliswa omöjligt. Äler förmärkres mycken oro Herr ?LbIrnan. Som StatS-llkskoltets betänkande nu för första gängen är under öswerläggning och anmärkningar derwtd blifwit gjorde, för jag hemställa om del ej bör ärerremirreras, da Utskoltek kanske kommer i tillfälle att förestå något bättre och kydcligare wisa, akt ändamäler med Dest tillstyrkande ej är att bibehålla dek som för Landet kunde wara betungande. Man kunde alwen dä wera bestämdt hurnwida Sränderna erna antaga det gisne försiagec till EavaUenelS reducrion och man wunne genom der - 178c. Den 28 November. detta upjkof, att ej hinder kades i wägen för något, som skulle leda till Armeens fullkomnande. Friherre kiststerstolps, Larl. Af det Ml akt anmärkningar nn blifwit gjorde, fär jag äfwcn yrka äterremch pä detta betänkande och tror att detsamma sedan bäst i sammanhang med andre frågor kan afgöras. Friherre liljencrants. I afseende pä en wärd Ledamots yttrande, an det aldrig utan kostnad sör Rusthållaren kan aflöpa, sinnes äfwen den inwandningcn beswarad i Staie-N,skottets betänkande. Hwad principen angar om Cavalleriets större eller mindre brukbarhet med eller i saknad af denna inrättning, fär jag fraga Er mine Herrar hwad tid det fordras för edra egna Söner akt lära rida?
Iv. Maj:t ansett inrättandet af dessa befattningar vara för undervisningens jemna fortgång behöfligt, hafva Rikets Ständer till inrättande vid Carolinska institutet af ofvanberörda tjenster anslagit medel till belopp, som här nedan förmäles. Beträffande den utaf E. K. Maj:t föreslagna stgt för institutets lärare, tjenstemän och betjente, hafva Rikets Ständer ansett förändring deri påkallas i följande hänseenden: I fråga om afiöningen för de vid institutet anställde Adjunkter är, af E. K. Majit äskadt, att fem af bemälda Lärare måtte erhålla i lön 2,000 Rulr och tre 1,500 R:dr hvardera, hvaremot hos Rikets Ständer är vordet yrkadt, att, i öfverensstämmelse med hvad institutets Lärare-kollegium jemväl hemställt, adjunktslönerna vid institutet måtte höjas till likhet med motsvarande löner vid universiteterna och således fastställas till 2,500 R:dr för fem af dem och till 2,000 R:dr för de tre öfriga. Enär uti nu framlagda statsförslag i afseende å lärarepersonalen den grundsats blifvit i allmänhet iakttagen, att full likställighet bör finnas emellan lärarne vid rikets trenne medicinska läroverk och denna grundsats jemväl synes vara med billighet och rättvisa öfverensstämmande, torde samma grudsats hufvudsakligen böra följas äfven vid bestämmandet af nu ifrågavarande lärares löneförmåner. I följd häraf hafva äfven Rikets Ständer, som, efter granskningen af det för institutet utfärdade undervisnings-schema, trott sig kunna antaga, att institutets adjunkter i verkligheten fullgöra offentlig föreläsningsskyldighet, ansett bemälde adjunkter böra komma i åtnjutande af de högre löneförmåner, som hos Rikets Ständer nu blifvit för dem föreslagna, och lönerna för dem sålunda bestämmas, att fem af dessa adjunkter må erhålla hvardera 2,500 R:dr och hvar och en af de tre öfrige 2,000 R:dr i årlig lön. Då emedlertid vid underdånig föredragning af detta ärende vederbörande
Medan jag har ordet och jag hört Hr Lefren åter hafva anmält sig, kan jag ej annat än tillönska honom för det yttrande han går att ånyo afgifva, att kunna bibehålla det af honom så mycket beprisade lugnet och den behöfliga kölden, som under hans förra anförande synts något Öfvergå till värme. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Då detta mål handlades inom StatsUisk., var jag med R. o. Ad:s tillstånd frånvarande. Jag anser mig således oförhindrad att i ämnet yttra några ord, ehuru jag icke instämmer i TJlskts mening, och icke reserverat mig. Frih. Cederström har betraktat Lågan så, som skulle StatsUisk. icke hafva bort upptaga detta mål, emedan K. M:s nåd. framställning icke skulle vara alt anse annorlunda än såsom ad notiliam meddelad. För min del kan jag icke dela denna åsigt. K. M:s framställning kan icke vara annat än en propos., emedan K. M. icke varit berättigad att på indragn.stnt uppföra Statssecrettne von Hartmansdorff och Grip; ty denna rättighet äger K. M, enl. R. Sits bestämda skrifvelse, endast i det fall, då embetsmannen uppnått 65 års ålder; men denna fråga är af helt annan beskaffenhet, och det är utan tvifvel att densamma är underkastad R. Sl:s pröfning. Jag kan icke dela den åsigten, att det gifves någon legal rättighet för en förtroende-embetsinan eller att sådane 'embetsman äro berättigade att uppföras på indragn.stnt, då tjensten supprimeras. Min öfvertygelse i detta fall grundar sig derpå, att om det vore en rättighet, så skulle den stödja sig på någon lag eller författning; men någon sådan finnes icke. Visserligen har jag hört en värd talare, Hr Le fren, åberopa 35 §:n Reg.Fto, såsom efter hans förmenande innefattande en föreskrift i detta fall; men jag hemställer till honom sjelf, då Reg.F:n skall förstås och tolkas efter ordalydelsen, om man kan anse §:n innehålla någonting annat än en rättighet för K.
Under innewarande är, dä Landt» Tulls-Jnrättningen ännu kommer att fortfara, bör för hwarje distilleraeller odistillerad kanna Brännwin, som till Städerne införes , i Tull och Accis erläggas a A., med undantag af Stockholm, der samma afgift betalas med 2 A.; och komMer införseln till Städerne samt försäljningen af denna wara, sä distillerasom odistillerad, att hädanefter lemnäs fri öfwer allt inom Riket, Stockholm och Götheborg icke un, -antagne; Likwäl med iaktagande deraf, att rättigheten till försäljning af det en hwar öfwer eget behof tillwer» kar, ingalunda mä sträcka sig till Minutering och Kroghällning; I hwilket afseende icke mindre mä aflätas än x Stop. Dä större partie Bränwin till salu föres och föryttras, bör utdelningen deraf i Stad icke ffe pä Torg eller öppen Gata eller Marknadsplats ä Landet, Uppä dek ställe der Ständ eller Bodar för sjelfwa Marknaden är upsatt; utan mäste säljaren föra Brännwinet i Städerne frän Torgen till Köparens hemwist, och ivid Marknader ä Landet pä dertill särskilt anwist ställe, att der till köpare upmäta, dock icke till mindre guantum än ofwautill utsatt är. I Städerne mäga Magistratcrne samt ä Landet we-erbörande Landshöfdingar, eller dem de i sitt ställe förordna, jemte de ärliga Taperings-GommittSerne äga rätt att tilläta wiste Brännwins-Minuterings-Ställen eller krogar, dock att, hwad Landet angär, derwid iaktages att sädant ej förr mä ffe, än Jordägaren dertill lemnat tillstånd, samt att wederbörande noga tillse, det fäderne krogar ä Landet icke utan wid allmäna Lands-och Farwägar som nyttjas Sommar-och Wintertid, samt pä längre afständ frän hwarandra, och icke närmare än ^ Mil frän Kyrkor, Gästzifwerier och Odalkrogar fä wara inrättade; Häri - Den 21 April.
S. D. Efter ånyo skedd föredragning remitterades till Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottet följande bordlagda motioner af: l:o Johan Andersson från Stora Kopparbergs län, om skyldighet för bergsfrälse-jorden inom länet, att deltaga i skjutsningsbesväret; 2:o Samme man, om befrielse för vissa socknar i Dalarne från skyldigheten att med kronoskjuts fortskaffa det vid Klosters bruk tillverkade krut m. m.; med anmärkningar; 3:o Johannes Holm från Jönköpings län, om Nämndemäns befrielse från utgörande af reservskjuts; med anmärkningar; 70 Prot.-Utdrag den 29 November 1856. 4:o Erik Hansson från Gefleborgs län, om afvittring af vissa på Ockelbo allmänning belägna lägenheter; jemte bilagor; 5:o Lars Johansson från Westmanlands län, om ändring i Fattigvårds förordningen af den 15 Juli 1855; 6:o Nils Svensson från Christianstads län, om upphörande af Bevärings manskapets vapenöfningar m. m.; 7:o Carl Gustaf Cederskog från Östergöthlands län, om skyldighet för boT ställs-innehafvare att deltaga i fjerdingsmans aflöning; samt 8:o Nils Olsson från Malmöhus län, om nedsättning af en Kommitté för utarbetande af förslag till försvarsverkets reorganisation, jemte dervid afgilne skriftliga och muntliga yttranden. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet följande, den 26 i denna månad bordlagda motioner af: l:o Sven Ersson, Lars Olsson och L. Gezelius från Kopparbergs län, om ändring i Kongl. Brefven den 9 Februari 1802 och 17 Augusti 1804, rörande besutenhet i Dalarne; 2:o Samtlige Riksdagsfullmäktige frän Hallands län, om förklaring af 78 § i Kongl.
I denna motion (N:o 154) är vordet anmärkt, hurusom betydelsen af det i ofvanintagna författningsförslags 9 §, sista punkt, förekommande stadgande först framstode genom den i Kongl. Maj:ts till innevarande riksmöte afgifna Nådiga Proposition N:o 61. i sammanhang med förslag till ny Riksdags-Ordning, föreslagna förändring af 87 och 88 §§ Regeringsformen, så att kyrkomötets samtycke skulle erfordras till stiftande, ändring eller upphäfvande af Kyrkolag samt till att gifva en af Konungen meddelad förklaring af sådan lag en för framtiden gällande kraft. Men dä, pä det att den beslutanderätt, som således skulle tillkomma kyrkomöte, icke måtte kunna snart nog utan kyrkomötets begifvande detsamma fråntagas och derefter alldeles främmande elementer vår evangeliskt Lutherska kyrka emot dess vilja påtrugas, det vore nödigt att dess konstituerande lag innehölle något bestämdare bud om kyrkomötets behörighet, än en blott hänvisning till Statens grundlagar, har motionären föreslagit, ”att Rikets Ständer, jemte det förklarande, att lagen om kyrkomöte är af kyrkolags natur, för sin del besluta, att i berörde lag, till exempel i 9 S, införas tvänne nya momenter, hemtade ur de af Kongl. Majit i Dess Proposition N:o 61 föreslagna stadgandena i Regeringsformens 87 och 88 §§ af ungefär följande lydelse: ”Riksdagen ege gemensamt med Konungen att stifta, förändra och upphäfva kyrkolag, dock att dervid fordras samtycke jemväl af allmänt kyrkomöte. Med förklaring af kyrkolag förhålles såsom med sådan lags stiftande. De förklaringar, som till svar på inkomna förfrågningar om lagens rätta mening Konungen gifver, kunna ogillas af det allmänna kyrkomöte, som efter förklaringens af - Lag-Utskottets Betänkande JW 31. gifvande först hålles, och må dylika förklaringar, der de sålunda ogillade blifvit, ej längre gälla eller af Domstolarna iakttagas eller åberopas.” Det är öfver denna framställning samt förutnämnda Nådiga Proposition, som Utskottet nu går att i ett sammanhang meddela utlåtande.
"Så vidt meningen med detta af mig anmärkta Undantags-stadgande skulle vara, att gynna Schol-inrättningarna, har jag icke något deremot att erinra , för så stor del af afkomsten, som icke utgår i löner, hvilkas innehafvare, i likhet med alla an~ dra, efter min tanka, böra erlägga Bevillning; hvarföre min vördsamma tillstyrkan är, i händelse Undantags-stadgandet anses höra qvarstå, att Rikets Ständer täcktes besluta följande tillägg: Dock att de Tjenstemän, hvilka af sådan afkomst njuta lön, höra för densamma erlägga Bevillningj dä den öfverstiger 200 R:dr, efter stadgadförvandlings-grtindj samt derjemte förklara , att orden: i Spannmål, böra ifrån tillägget Bil. till Bevil/nings-Ulskottets Bet. N.o S’]. 63 alldeles utgå, såsom dels förvillande, dels i strid med sjelfva syftningen.” Härmed förenade sig Herr af Wingård, J. I hvad Herr af Billbergh anfört i fråga om Utskottets hemställan om ersättning för Salpeter - gärden , instämde Herrar Croti och Bergelin. AfHerr Domprosten Fellenius: ”Då Rikets Ständer beslutit, att praestationen af Salpeter-gärden in natura skall upphöra , och Rikets Ständer i stället åtagit sig en Bevillning, deremot svarande, i penningar, hafva Rikets Ständer icke sagt, att denna Salpeter-skatt skall annorlunda utgå än förut, eller läggas på alla Classer och Medborgare.
Utstottets den 14 sisth Mars pä bor - Den 22 Mars. 8?r bordet lagda Betänkande, angående förbättringar i Rikets UpfostringsWerk; och beflöt Högloft Ridderffapet och Adeln, ar lil Utffottets i afseende har» pä gifna lilstyrkande lemna sitt bifall, suprg. Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft. Ridderffapets och Adelns klenum den 17 Mars i8lo. S. D. Föredrogs a nyo och bifölls Allmän» na Beswärs» och Oeconomis-Utffottets den 8 sist» ledne Mars pa bordet lagda Betänkande, angående ulwägar til förekommande af de olägenheter, som i atffillige trakter af Skane genom flygsand förorsakas; hwarom Utdrag af krotoLollet de öfri» ge ke8xeÄive Ständrn wänligen meddelas skulle. kilt supra. Utdrag af krotocollet, hällit i Högloft. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1817 och 1818^ Åttonde Bandet, STOCKHOLM, tryckta hos Oi,op G|iahn, i8as. ii ... ' t I * i ■ Thors cl agen elen 2 Julii. Plenum kl. half till lo förmiddagen. Upplästes till justering och godkändes följande från Expeditions-Utskottet insände Förslag till Riksens Ständers underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj;t: 1) Om Götha Canal-arbetets fortgång och befrämjande. 2) Om medel att förekomma den Riket tillskyndade förlust genom handeln på Finland. 3) Ont inlösen af de såkallade Schlegel, ska Godsen i Hallands Län. 4) Om Öfverste-Indelningens vid f. d. Östgöiha
Då är den gemensamma grundsatsen uttalad, som är fäderneslandets försvar, med afseende tillika på nödig lindring för de skattdra - 35o Den ii Augusti e. m. gande, och då har man ej a priori framställt något villkor för Konungen. Jag anhåller, att det förslag till skrifvelse, som jag framställt, mätte antagas. Hr Lefre'n: Jag är ledsen att icke kunna dela min gamle vän Hr Rosenblads åsigter. Han föreslår att taga från förslaget till skrifvelse just de ord, som jag anser vara de väsendlligaste. Jag skulle vilja, med bibehållande just af detta bestämda påpekande om bevärrs-exercisens utvidgande, utesluta allt det öfriga. Hvar och en som vet huru det går till mellan riksdagarna, som deltagit i corniteer och dylikt, han känner att då fråga Blir om bevärts-manskapets större öfning, så säger mati: ja, det vore visst nyttigt och önskvärdt, men det möter så många svårigheter att komma fram nied frågan derom till Ständerna. Hvad kan nu vara behagligare för fosterlandsvännen, mera tillfredsställande, än att Ständerne på förhand uttala den önskan, att en utvidgad bevärings-exercis och öfning lägges till grund för den plan, som sökes. Jag tillstyrker, att man icke måtte uttaga denna punkt, allt annat rätt gerna örn så behagas, men icke hvad som rörer beväringen, ty deri ligger vårt försvar, — kärnan till vår säkerhet; och jag lägger på hvarje Svensk mans bjerta alt icke afslå framställningen, då oppositionen sjelf går fram nied en önskan i denna vigtiga sak. Det vore att skjuta ifrån sig dem, som vilja blifva våra vänner i denna fråga. Hr von Hartmansdorff: Då jag hör män af yrket, och en man som jag så mycket värderar, som Hr Lefren, yrka på skrifvelsen, så vill äfven jag blunda för form-felet, ifall det af Hr Frih. o. Landtm. kan öfverses. Då jag bär, å ena sidan, hörer yrkas af Frih Jac.
Skulle Rikets Sländer gilla Utskottets försl ag om Lagmansrätternes afskaffande ; sa förfalla desse frågoraf sig sjelfve; men för den händelse, att desse Domstolar komma att fortfara, bör Utskottet ej underlåta att olver samma frågor sig yttra, Hvad således först angår det förslag, att 1 Lagmansriitterne md Jörordr/as en lagfaren Bisittare, med personlig rösträttighet, under bibehållande af Ordförandens beslutanderätt vid de tillfällen, dä Nämndens cul/ectiva rösträttighet, genom skiljaktighet emellan Nämndens ledamöter, bief ve overksam', så utom det att denna inrättning skulle leda till embetsmanna personalens ökande och påkalla betydliga nya statsanslag, anser Utskottet den ifrågavarande förändringen i och för sig sjelf ej lända till något gagn, enär Domstoleu derigenom ej erhölie den collegiala form, utan hvilken andra in»tantiens ändamål ej uppfylles, Beträffande åter yrkandet, att Lagmansrätterne böra oftare, än nu, hålla sina sammanträden , nemligen antingen två gånger om året) eller lika ofta som Häradsrätterne 4 LagUtskottets Betänkande Nko 89. 71 hvarje ort sammanträda ; sa enär det är onekligt, alt tjenstgöring i Nämnd redan medförer ett icke ringa besvär och ofta ganska kännbar kostnad för de medborgare, hvilkas bade rättighet och pligt det är att denna tjenstgöring bestrida, och antagandet af detta förelag skulle hafva den följd, att en del af Namnden komme att, åtminstone i de orter, der tre lagtima Häradsting om året hållas, tillbringa största delen af året vid Häradsoch Dagmansrätterne, ofta på betydligt afstånd från sina hemvist, tror Utskottet de olägenheter, som af detta förhållande skulle härflyta, ensamme utgöra till 1 äckligt skäl till förslagets förkastande. Utskottet får derföre tillstyrka,' att omförmälde förändringar af Lag. mansrätternes organisation och sessionstider ej må ega rum. t 3:0. O/n förändring af Stadsdomstolarnes voteringssätt och organisation.
Denna kostnad är verkligen en beskattning på de tre andra Stånden, och när det är af gammal häfd stadgadt, att hvart Stånd beskattar sig sjelf, är ett afslag till denna beskattning blott en utöfning af vår rätt. —- Det må stå BorgareStåndet fritt att sjelf bestå Canalöppningen, om den då, emot naturens ordning, som hänvist jord, vatten och luft hvardera sitt rum, ändteligen skall gå för sig. 4:o Om slutligen en communication skulle anses nödig emellan Nord-och Östersjön, vet jag ej, att vi behöfva, i vårt obetydliga utarmade land, någon mera än den vi redan lära äga. Vägen är, som hvar man vet, öppen från Stockholm till Örebro, äfven från Götheborg till Christinehamn. — Det är mig bekant, att ett af Rikets Collegier beordrat Landshöfdingen i Örebro, att sjöledes låta ditföra varor, som till Christinehamn blifvit transporterade. Ehuru detta strider emot min kännedom af landet, bör jag dock ej tro min egen kunskap, när den af ett af Rikets Collegiers blifvit vederlagd.” Friherre Hjerta, Axel, yttrade: ”Då vi nu betrakta denna sak, som innehåller förslag till ett stort företag, lärer första frågan blifva: hafva vi folk, och hafva vi pen - 1 2.0 Den 3o December f. m. ningar? Att värt land är utblottadt på begge delarne lärer ej behöfva sägas. Skulle arbetet verkställas, vore väl bäst att det skedde på entreprenad för enskildes räkning. Kronan lärer dertill ej kunna göra några tillskott, ty den är ganska arm, och torde komma att förblifva det ifrån evighet till evighet, amen! Omförmälde Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets
December 182g. 6g örn ytterligare anslag af allmänna medel lill Götha Canalbyggnads fullbordande, hvilken Kongl. Propositionen Ridderskapet och Adeln, Presteoch Bonde-Stånden öfverlemna! till Utskottens samfällda behandling, men Borgare-Ståndet remitterat till Stats-Utskottet allena, i allt utom hvad angår den serskilda frågan om fortfarande belåning6rätt i Rikets Ständers Bank för Götha Canals Actier, hvilken fråga blifvit af Borgare-Ståndet till Banco-Utskottet öfverlemnad»- hvarjemte åtskilliga inom Stånden afgifna anföranden och motioner, stående i gemenskap med den Nådiga Propositionen i ämnet, från hvarje Stånd serskildt blifvit till Utskotten remitterade; och fann Bonde-Ståndet för godt att samma Betänkande bifalla. S. D, Föredrogs å nyo och bifölls Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande, N:o 24, i anledning af de utaf Herr Santesson inom Borgare-Ståndet, samt Riksdags-Fullmägtigen jacob Peter Andersson från Östergöthlands Län, inom Bonde-Ståndet, afgifna och till Utskotten remitterade Memorial, angående företagande af en Inspections-resa på Götha Canal, af vissa Deputerade inom samtlige RiksStånden. S. D. Då nu å nyo föredrogs Stats Utskottets Utlåtande, N;o 3j3, i frågan angå-* 70 Prot.
Se Elementar-Läroverken, Folkskolor. Skotte, E. Kapten, om utbetalande från Banken till dess sterbhusdelägare af ett ersättningsbelopp. V. B. 100, 198. A. 222. Skredsviks församling i Götheborg och Bohus Län, angående ett räntefritt lån till kyrkobyggnad åt. VIII. B. 366. A. 486. Skuldsedlar, ställda på innehafvaren, angående uphörande af rättigheten att utfärda sådane. II. 271. III. —* ställda till viss man elier ordres, angående ändring af 4 Kapitlet 4 §. Utsöknings-Balken, i fråga om transport af. II. 400. III. R. 92. Skydds-afgiften. Se Personliga Skydds-afgiften. Skådespelare, kringresande, om uphörande af deras bidrag lill Hofkapellets Pensions-kassa. V. B. 126. A. 198. Skåne, oro förändring i sättet för utarrendering af s. k. Akademioch Hospilals-hemman. VI. B. 28. A. 114. U. 645. VII. A. 161. ) Skåne, om förändring i föreskriften rörande Presterskapets opbörd i. Se Presterskapets — om jernväg derifrån till sjön Weltern. II. 121, 146, 149, 171. III. 3 R. 22. Skånska Kavalleriet, om 2:ne dertill hörande Squadroners afsittande mot erläggande af häst vakans-a fgift, III. B. 217. Skånsk ränta, om införsels beviljande för bylesfordran uti. Se Bytesfordran. Skällnora Kungsgård, om nedsättning i arrendet för. Sköldebrand, Friherre, K. E, yttrande. III. 192. Slagkrutshufvar, anslag lill. Se Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 151. Slilningspenningar, om förhöjning i sådane för Gottlands IVationalBeväring. Se StalsUlskottels Utlåtande N:o 69. Slottet i Stockholm. Se Stockholms Slott.
Han framtog bok efter bok ur mitt bibliotek och upprepade med hänförelse deras författares namn. Jag förstod honom icke i början. Du vet, att Ensebios understödde kejsaren, när denne utrotade sin slägt, endast skonande dessa barn, Gallus och Julianus. Men jag trodde, att Eusebios’ brottslighet var för Julianus obekant. Så var det icke. Det erfor jag, när Julianus fattade min hand och sade: „Jag hatar Kristianerna. Han, som undervisade mig i deras lära, ryker af min faders blod. Jag kastar nu till dina fötter den mask, som dolt min afsky för honom och dem alla. Han ville intvinga min själ i de formler, som han och hans gelikar diktera för verlden. Nu är jag fri. Ädesios, jag känner dessa prester, som på sina kyrkomöten bestämma än på det ena, än på det andra sättet, hvad Kristianerna skola tro. Det är en gräslig samling af blodsmän, ränksmidare, hycklare och dumhufvuden. De sönderslita verlden och hvarandra i tvister om ord utan mening, men det hvari de alla öfverensstämma, är det jag mest afskyr: alla bannlysa de förnuftets frihet, alla lära de, att herrskarens makt och folkets slafveri är af Gud. Friheten är försvunnen ur verkligheten, men dessa menniskor förneka henne äfven i tanken. Ädesios, nu är jag herre öfver min tid. Jag älskar mina fäders tro och republikens ärofulla minnen. Vill du undervisa mig i Platons vishet och i mythernas mening? Vill du blifva mig en fader, eftersom jag är faderoch moderlös? – Så talade Julianus. Han stannade intill aftonen i mitt hus. Han är en eldsjäl, men hans eld brinner med jemn låga, som lofvar varaktighet. Han är en yngling, uppfylld af stora krafter. Hans natur är mild, älskvärd och glad, men af hans öde blandad med främmande beståndsdelar. Kom till honom, Krysanteus, och rena hans själ från hat och bitterhet! Lär honom glömma hvad han lidit, men älska med förstånd och hjerta, hvad han nu endast älskar med hjertatl Jag passar icke för honom. Jag kunde förderfva ett så herrligt verk, om jag fattade det med mina darrande händer.