Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande öfver Herr Grefve Jacob Hamiltons Motion, att den, som första resan begått stöld och inom 48 timmar sitt brott sjelfmant upptäcker samt det stillna återställer, må befrias från uppenbar Kyrkoplikt. Avå erfarenheten ofta skall ådagalagt, att yngre personer begå stöld mera af o betänksamhet, än af vinningslystnad dier LagUtskotteis Betänkande N:o 76. 5 uppsåt att göra skada, och att det unga sinnet vanligen knappt hunnit besinna sin brotts-! lighet, innan angren inställer sig; men att fruktan för det svåra straffet, och öfvertyg gelsen, att, i följd deraf, sedermera icke varda i samhället återupptagen, liksom tvingar brottslingen att, emot samvetets böjelse, gerningen förtiga, har Herr Grefve Jacob Hamilton hos Höglofl. Ridderskapet och Ädeln, i afgifvet Memorial, föreslagit den jemkning af nu gällande X>ag, att en person, som förm sta gang föröfvar stöld, men inom två gånger 24 timmar derefter sjelf anmäler stölden och det tillgripna godset återlemnar, må frän det nu brukliga straffet af uppenbar Kyrkoplikt befrias. Ijag-Utskottet, till hvars granskning och utlåtande detta förslag blifvit öfverlemnadt , har detsamma i öfvervägande tagit. Och sorn uppenbar skrift och kyrkoplikt , enligt sin natur och bestämmelse, icke utgör ett verldsligt straff, utan är, jemlikt 1 §. yrde Cap. a£ 1686 års Kyrko-ordning, ”den syndabekännelse, som en syndare, lagvunnen och sak"fälter, gör inför församlingen, då han till>, stär sig vara uti den sak brottslig, för ”hvilken han uppenbart skriftas, och betyVgar sin ånger
TiHUagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten hajr från Vällofliga Borgare-Ståndet blifvit remitteradt det af Herr Borgmästaren B. J. Linde, dit ingifne Memorial, deruti henaställes, att sedan, genom 7 §. uti Kongl. ia8 Lag - och Eesvärs-Utskottens Betänkanden. Förordningen den 24 Augusti 1813, det blifvit förbudit, att åt omyndige studerande, åt tjenstefolk, gesäller och lärogossar samt Gemenskapen af krigsmakten utborga Bränyin, aila andra äfven måtte uteslutas från rättigheten, att borga berörde vara, och derigenom i synnerhet Krögare betagas lätt tillgång derå, hälst tillvärkaren, då han ej äger tillfälle att för coniant betalning afsätta sitt förråd, på' berörde vilkor det samma till krögaren utlämnar; Och har Herr Borgmästaren ansett en sådan vidtagande Författning skola medföra den följd, det hinder för tillvärkaren möta att föryttra det af honom innehafvande belopp Bränvin, samt äfven dertill blifva värkande, att tillvärkningen till någon del minskades. Utskotten, som tagit denna motion i öfvervägande, anse, att det i omförmäldte Kongl. Förordning stadgade förbud, att till ofvanupräknade personer utborga bränvin, hvilket har till ändamål att för dem, såsom beroende af andra, inskränka tillfälle till dryckenskap och utsväfningar, samt att såmedelst skada så väl sig sjelfve, som dem, under hvilkas lydno de stå, icke lämpeligen kan utsträckas till dem, hvilka, såsom fulltnyndige och oberoende, icke kunna skäligen betagas att med hvarannan ingå laglige afhandlingar; äfvensom Utskotten finna, att värkstäliigheten och eontrollen å efterlefnaden af det föreslagne förbudet, om det skulle antagas, blefve svår och i det närmaste omöjlig, enär flerfaldige sätt gifvas att fördölja de emellan nämnde personer ingångne öfverenskommelser om utborgningar af Bränvin, genom Lagoch Besvärs-Vtskottens Betänkanden.
Oaktadt några åtgärder i den syftning, Utskottet här ofvan antydt, ännu icke blifvit vid - '8 Stats-Utskottels Utlåtande, N:o 274. tagne, och således ovisst är om och i hvad mån folkskolelärarne och försämlingatne kunna vara villige att till ifrågavarande pensionsanstaller bidraga, anser Utskottet sig likväl böra hemställa, att Rikets Ständer medgifva, att af de besparingar, sorn vid innevarande års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af 80,000 r:dr må afsättas och i Riksgälds-kontoret tills vidare blifva innestående; samt att, derest inom nästa riksdag åtgärder uti ifrågavarande afseende, på sätt här ofvan blifvit omförmält, varda i ett eller flera stift vidtagne, Kongl. Majit då må ega att, med beräknande af summans billiga fördelning emellan rikets alla stift, af sagde belopp tilldela ett proportionerligt bidrag för en gång till grundfond åt hvarje sålunda tillkommen pensionsanstalt. Stockholm den %2 Juli 1851. \ % Reservationer: Äf grefve Mörner, C. G.: „Emot Utskottets tillstyrkande i ofvanberörde betänkande får jag mig reservera. De premisser, som förefinnas i Utskottets betänkande, synas mig ej stå väl tillsammans med den konklusion, hvartill Utskottet kommit, och för det åsyftade ändamålet är den föreslagna summan äfven allt för obetydlig för att kunna anses annorlunda, än såsom en aptitsup, hvarigenom kommunernes hunger efter statsbidrag kommer att äggas. Det är en icke sällsynt företeelse hos oss, alt vid hvarje ny institution förbise huruvida densamma kan sammanlänkas med hvad som förut finnes, ulan i stället söka ordna densamma såsom ett litet helt för sig? — en liten stat i staten, — med sin serskilda styrelse och dyrbara förvaltning. Genom det nu ifrågasatte anslaget befarar jag, att grunden kommer att läggas till att utbilda folkskolclärare-korpsen till en sådan, från det öfriga samhället afskiljd kast.
Dess och Kronans eganderätt till ifrågavarande utmark vara ostridig,och att den åf hemmanen begagnade mulbetesrätt, ehuru de derifrån, såsom för deras behof nödig, lämpligen icke bort skiljas, likväl lagligen icke kunde anses hafva förändrat utmarkens bestämda natur af Kronopark, hvarå betesrätten uti 1664 års och sedermera utfärdade Skogs-Ordningar ansetts vara af Gunst och Nåd förunnad; samt alt icke med skäl kunde påstås, att den åsatte afgiften vore för dryg, vid jemförelse af den förmon hemmanen, genom eganderällen till utmarkerne, vunnit, helst samma afgift utan verkan på hemmanens bestånd utgått, oaktadt marken ännu icke kunnat blifva försatt i det förbättrade skick, hvartill den kunde uppbringas; och då således uppenbart var, alt hemmanen icke blifvit förr än vid utmaikens delning derföre skalllagda, och deras rätt icke i någon måtto fanns för nära trädd, samt genom den äskade undersökningeft på stället icke kunde vinnas någon upplysning i ämnet, föranledande lill ändring i hvad rörande utmarksskatten blifvit stadgadt och i flere år gällt lill efterrättelse; fann Kongl. Maj:t, på sätt förut är nämndt, icke skäl att Rikets Ständers underdåniga hemställan bifalla. Efter att sålunda hafva meddelat de hufvudsakliga upplysningar, som Sro nödige, för att bedöma befogenheten af Motionairernes nu framställde anhållan, få Utskotten för egen del afgifva det utlåtande, att då af hvad i ofvanberörde måtto blifvit anfördt, lill stöd derföre, alt hemmanens på Öland mulbetes-rältighet å utmarkerne ej skall, vid hemmanens skattläggning, blifvit tagen i beräkning till förhöjning i hemmantalet, Utskotten icke blifvit om ett sådant förhållande fullt öfvertygade, helst flere af Mot Bihang till R. St.
Sedan öfverläggningen ang:de sättet för Betänkds behandling ansetts härmed slutad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att Frih. af Ugglas hade föreslagit, att pröfningen af Utsk:ts så väl i 20:de, 2l:sta och 22:dra punkterna gjorda hemställanden jemte dertill hörande, i slutet af Betänk:t under litt:s i och k upptagne förslag, som ock i 2G:te punkten afgifne yttranden skulle uppskjutas, samt dessa delar af Be!änk:t förekomma till afgörande, 20:de punkten jemte förslaget ldt. i och 26:te punkten i sammanhang med Stats-Utsk:ts blifvande Utlåt. ang:de regleringen af utgifterna under riks-statens 8:de hufvudtitel, samt 2Usta och 22:dra punkterna tillika med förslaget litt. k i sammanhang med nämnde Utsk:s blifvande Utlåt. ang:de regleringen af utgifterna under riks-statens 9:de hufvudtitel; äfvensom att i den underd. skrifvelse, som R. St:r kunde komma att till K. M. aflåta med anledning af förevale Betänk., icke skulle inflyta hvad af R. Sl:r möjligen blefve beslutadt rörande de frågor, som i ofvanberörde uppskjutna delar af Betänk:t förekommo; och hem - 108 Dén 10 Juni f. m. ställde Hr Gr. o. Landtm, huruvida R. o. Ad. behagade bifalla hvad sålunda föreslagits. Ropades ja. Sedermera förmälte Hr Gr. och Landtm., att i afseende å behandlingen af Betänk:ts öfriga delar hade af Frih.
Enl. min åsigt äro de uti nu gällande Bevrllms-förordn. antagna grunder riktiga, och jag vet icke, hvarföre man då skall vidtaga en förändring deruti ifråga om dessa löner, hvilka äro så ringa, att de icke tåla en förhöjd bevillning. Mina motståndare genmäla mig sannolikt dermed, att här icke är fråga om grunden för bevillningen utan endast om en redaktionsförändring, och att således 3 Stånds mening innebär ett R. St:s beslut. Jag beklagar, att jag icke kan gilla denna åsigt, ty, enl. mitt omdöme är det just redaktionen men alldeles icke siffrorna, som innebär grunden för förordningens tillämpning. Gr. Gyldenstolpe: Anledn. till Utsk:s förslag har varit, alt det nu gällande stadgandet varit tvetydigt och föranledt anmärkmr från Kammarrätten, och för ali förekomma detta har Ulsk. afgifvit sitt förslag. Propos. lill bifall å ifrägavar. §§ blef härefter framställd och besvarad med starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. §§ 88, 89, 92 och 119. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. vidblefve sitt rör:de dessa §§ fattade beslut, men härvid anmälde sig och yttrade Gr. Gyldenstolpe: För att undvika en möjlig invändning emot behörigheten af dessa §§:s afgörande medelst 3 Stånds beslut, anhåller jag, att R. o. Ad. ville bifalla Utsk:s yttrande. Uppå härefter framställd propos. blef Utsk:s ifrågavar. yttrande bifallit. § 91. Bifölls. § 102. Hr Printzensköld: Bevilln:s-Ulsk. har genom dess förevar, förslag till förtydligande af Bevilln:s-förordn. inrättat inom landet en sådan domstols auktoritet, som f. n., mig veterligen, icke finnes.
- Hvilken mångfald af an tecknings värda moment, till hvilka under det andra till och med det sjätte året egentliga karaktärsdrag ansluta sig — allt för viktiga ibland för läkaren vid påkommande sjukdom! Samlar modern alla roliga anmärkningar från barnets sida, hvilka tyda på individuel uppfattning, böjelse för företrädesvis intresserande lekar och sysselsättningar, bevis på hjältemod eller hjärtats sinnelag, så skaffar hon sig en den värdefullaste bok i sitt enskilda bibliotek. Dagboken bör med rätta åtföljas af ett fotografialbum, pä hvars första blad barnets moroch farföräldrars samt föräldrarne3 porträtt fått sin plats, hvarigenom man lättare kan afgöra och jämföra likheten med någondera. Dessa blad upptaga vidare år för år en ny fotografi af barnet själft. Den första bilden må tagas, så snart sådant sig göra låter, innan dragen gifva vika för andra. Detta porträttgalleri är ytterst intressant, emedan det tydligt utvisar barnets intellektuella framsteg i hållning och ansiktsuttryck och bättre än något annat fasthåller den, ack, allt för hastigt flyende barndomen, för att ej tala om den minnesskatt i en sådan samling en moder eger, som träffas af det hårda slaget att mista sin älskling i blomman eller knoppen af dess lefnad. - Se Ny literär pristäfling. Det i flere hänseenden goda resultat, som det förflutna årets större pristäfling i Idun medförde, har manat oss att äfven i år inbjuda ärade författarinnor och författare till en dylik literär täfling. I h o p p om att med dessa täflingar kunna gagna ej blott på det literära området, utan ock i det praktiska lifvet ha vi denna gång i flere afseenden vidgat gränserna för täflingen .. D å som naturligt är i en tidning af Iduns omfång de arbeten, som där införas, måste till utrymmet starkt begränsas, är det så g o d t som omöjligt att där intaga längre noveller och, ännu mindre, längre uppsatser för det praktiska lifvet. V i hafva emellertid vid den nu förestående täflingen velat lemna plats äfven åt dessa båda slag.
Det är af sjelfva utlåt, som jag in herotal kännedom af de handlingar, som ligga til! grund för sakens bedömmande, och då jag icke kan ifrågasätta riktigheten af desamma, anhåller jag blott alt få uppläsa första hälften af i :a punkten i betänk., för att visa, all jag ej mätte hafva betraktat förhållandet oriktigt. Det heter nemi. ’’sedan Forsheda, Bredaryds och Torskinge socknar i Jönköpings län hos K. M. i lind. anhållit, att i anseende tili cap< llansboslällets, Rannäs Holslagårds, olämpliga läge på en mils afstånd från annexkyrkan Breda ryd, med besvärlig väg, hvarigenom hinder för capelianens tjensteulöfning uppkomma, detta boställe, beslående af m:tl krono, hvaraf räntan vore dels lill capelianen anslagen, dels Kronan behållen, kunde få utbytas emot rå och rörshemmanet klafreda Ågården, m:t! i sistnämnda socken, hvilket socknemännen i sådant ändamål inköpt, och K. M., som vid pröfningen häraf, med afseende å de vid ett sådant hemmanshyte förekommande svåiigheler, genom nådigt bref den 27 Febr. 18J0, tillåtit, att hemmanet klafreda Ågården, som ansågs fullt motsvara, om icke i godhet och värde öfverstiga Hannäs Holstagård, finge, 0111 församlingarna det åstundade, stallet för sistnämnda hemman användas till capellansbostalle med bibehållande af sin rå- och rörs-natur” etc. Här är således icke något byte skett, i den mening som byte i kameralspråk vill säga, mellan dessa hemman. Hade det skett, då hade Rannäs Holstagården räntefrilt, som ett råoch rörshemman, tillhört församlingen, och det andra deremot varit ett kronohemman med sin ränta, hvilken ränta varit comriiinistern tillslagen.
Uti Nådig Remiss af den 16 sistlidne Februarii har Eders Kongl. Maj:t täckts infordra Stuteri-Öfver-Styrelsens underdåniga utlåtande, i anledning af Riksens Ständers Revisorers år i83a afgifna Berättelse, angående verkställd granskning af Statsverkets samt andra af Allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och. förvaltning, hvaruti bland annat för Stuteri-Öfver-Stjrelsen förekommit, att: enligt Öfver-Styrelsens Räkenskaper, som för år 1829 blifvit granskade i Kongl. Kammar-Rätten, med anmärkningar, men för år i83o ännu ej kunnit till fullo redovisas, utgjorde åren Utbalancerade till år 1831 såsom för skott för Ottenby Sluterij, men för hvilka medels användande redovisning ej blifvit aflemiiad, enär förvaltningen derstädes ej tagit sin början förr än mot slutet af året r83o och detta Stuteris Räkningar afslutats förslå gången med år i83i; för Strömsholms Stuteri: att Redogörelser hafva visat Inkomsterne År 183o. i Debet ingående Bålance » . Uppbörden .. ( 54 ) att i förteckningen öfver diverse utgifter för år i83o, 5 R:dr 28 sk., Blifvit afförde såsom utbetaldt arfvode till vederbörande i KamarRätten för anmärkte poster, som i 1825 års Räkning icke funnits debiterade, men med hvilken utgift Revisorerne ej funnit att Stuteriets tillgångar bordt betungas, enär det synes hafva tillhört Redogöraren personligen, att densamma vidkännas; samt för Flyinge Stuteri: Credit. Summa 6,577: 16. 6. 10,951: 43. 3. att af Styresmannen de Byggnadsmedel ej äro redovisade, som blifvit från Stuteri-Öfver-Styrelsen för Flyinge Stuteri anordnade med 3ooo R:dr Banco, hvardera af åren 1829 och i83o.
Utsk-.ts hemställanden biföllos. 52:dra punkten. 1 ista mom:t. Hr Pauli, Garl Gustaf: Anställd såsom öfverlärare vid slöjdskolan i Stockholm, har jag varit i tillfälle att bilda mig en på erfarenhet stödd öfvertygelse om det anslagsbelopp, som är erforderligt för en ändamålsenlig utveckling af denna skola; och då jag varit af den åsigt, att det af K. M:t begärda anslag var allt för litet, tog jag mig friheten beledsaga K. M:ts Nåd. Propos. i ämnet med ett anförande, deri jag yrkade att det begärda anslaget i vissa delar måtte förhöjas. Val visste jag huru vanskeligt det var att framställa ett yrkande i sådan syftning, i synnerhet som försök i motsatt rigtning icke underlätos, men jag ansåg, att då jag bjöd skäl, borde yrkandet icke lemnäs utan afseende. Då nu R. o. Ad. städse visat sig välvillig emot befogade framställningar, finnér jag mig föranlåten att för några ögonblick taga R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk. K. M:t har till aflöning åt öfverlärarne begärt 27,000 rdr, åt underlärarne 6,200 rdr och åt biträdande lärarne 5,500 rdr. I sin underd. skrifvelse till K. M:t hade Skolstyrelsen hemställt, att för öfverlärarne såsom aflöning måtte begäras 35,400 rdr, för underlärarne 7,600 rdr och för biträdande lärarne 7,000 rdr. En afprutning liar säl. egt rum till ganska stort belopp. Orsaken Den 14 April e. m. 233 härtill torde egentligen böra sökas deri, att Kommerskollegium afgifvit ett utlåtande, deri Kollegium ansett sig böra föreslå dels en minskning i undervisningstimmarne från föreslagna 5^ till timmars undervisningstid pr lärogrupp i veckan, dels en nedsättning i lärarnes arvode, från för öfverlärare föreslagna 2,72 pr timme till 2,50 och för underlärare från 1,30 till 1,25 per timme; dels ock uteslutning af Franska och Engelska språken från skolans stat.
Det sått sorn befunnits tjenligt att förvara Bankens skatter, bör äfven vara tillfredsställande i afseende å förvaringen af allmänna medel i Mariestads L mdtRånteri. Jag vågar alltså tillstyrka bifall å StatsUtskottets Betänkande, > , Herr Ehrenborgh, Ccitper'. Det år med mycken tillfredsställelse jag finner, att'mitt yttrande, som i förbigående omnämnt alternativet af luckor och galler, gifvit den värde Talaren anledning att utveckla det besparingssystem, i hvilket han så berömligen tållar med HögloQ. StatsUtskottet. Likväl och ehuru det visserli. gen år säkrare med galler, ån utan, kan jag ej med honom fullkomligen instämma, då galler göra rummen mörka. Hans jemförelse med Banken år ej heller så alldeles adaequat, då vid deq åfven finnes vakt* Jag förenar mig således med Herr Tham i begäran om återremiss. Det år mig okårt att uppehålla Ridderskapet och Adeln med en så obetydlig omständighet, men jag har ansett mig, ehvad utgång saken än må få, böra ådagalägga, att det ej varit utan anledning, som jag begärt anslaget. Herr Hjerta, Gujiaf* Jag får endast tillkännagifva, att orsaken hvarföre det andra alternativet, nemligen jerngallers och luckors sättande för fönstren, icke af Utskottet blifvit vidfördt, år den, att en särskild fond lör Lands..» Dea 6 Martu, höfdingeResidencers underhåll finnes, hvarifrån genom anmälan hos Regeringen, medel kunna erhållas äfven till sådane obetydlige ändringar. Hvad särskilt angår frågan om anslag till en vaktkarl vid Skaraborgs Låns LandsCanzli, får jag upplysa, att flere andra Lån åro i samina ställning, ehuru blott för detta enda ett sådant anslag blifvit begårdt. Hår bor äfven folk i nästa flygeln, I Westerås skall LandsCanzliet ligga lika långt afsides, och flere Residencer åro i samma belägenhet. Herr von Becker, Carl Johan:
Jag vill icke längre uptaga Ståndets tid, och får yrka afslag å Betänk. Frih. Baab, Carl Adam: För den, som intresserar sig för de religiösa frågornas utveckling och som sett deras behandling vid våra lliksdagar, måste det vara glädjande att i dag afhöra denna discussion, hvaraf inhemtas att begge partierna, både det konservativa och liberala samverka för dessa frågors goda lösning. Men så är det, mine Hrr, inom statsoch samhällslifvet: idéerna låta icke betvinga sig; deras makt är stor; de drifva opinionens ström ouphörligt framåt de må befinna sig på det verldsligt eller andliga området. Hvad nu sjelfva saken beträffar, så frågar jag om vi härutinnan fullgjort hvad vi böra? En talare har redan nämnt, att Landsliöfdingarnes löner blifvit reglerade, andra löneregleringar äro gjorda i alla rigtningar. Det qvarstår endast ecklesiastik-staten, det är den stat, som varit längst förvarad i kyrkans fredliga skydd. Derför har denna fråga kommit att stå tillbaka måtte den nu få sin lösning; jag har hört flere talare yttra sig om Biskoparnes löner. Jag kan icke undertrycka min förundran öfver, att alla hålla sig nästan uteslutande till sjelfva löneregleringen utan afseende på dess inflytande på kyrkan. Jag ber derföre att med några ord få bringa frågan på den punkt, der hon bör stå. En ny lönereglering för ecclesiastik-staten kan betraktas ur flere synpunkter. Ur verdslig synpunkt är den lika angelägen som regleringen af alla andra löner inom Staten; men den är ännu angelägnare ur en annan synpunkt, nemligen från den religiösa. Yi veta, mine Hrr, att i Biskoparnes löneinkomster ingå i beräkning praebende-pastorater; vi veta äfven att en Biskop, som har flere sådana prsebenden, ett förhållande, som inträffar med ganska många ibland dem, icke kan sjelf besörja församlinngares religionsvård, hvarför den anförtros åt illa aflönade Den 4 Mars e. m. 69 v. Pastorer.
Rösträtt så väl då valman utses, som då riksdagsman enligt § 10 mom. 2 omedelbart väljes, tillkommer en hvar i enlighet med hans rösträtt uti kommunalstämma eiler allmän rådstuga. Bolag hafva ej rösträtt. 2:o Vid val, som förrättas genom valmän, äfvensom då Riksdagsman enligt § 15 omedelbart väljes, tillkommer hvarje röstande en röst. § 21. Vid valmansoch riksdagsmannaval vare den, som erhållit de flesta rösterna, lagligen vald, och skilje lotten mellan dem, som erhållit lika röstetal. § 22. Befinnes vid riksdagsmannaval, hvilka böra med slutna sedlar förrättas, valsedel lyda å person, som ej är valbar, eller på flera eller färre än som vid valtillfället böra väljas eller inne - Den 9 December. 42! fattar valsedel någon tvetydighet i anseende till den eller de valdes namn, skall samma sedel anses ogild. § 23. Riksdagsman må ej denna befattning sig undandraga, med mindre han företer giltiga skäl till afsägelse. Såsom sådana anses: l:o Re hinder, allmänna lagen upptager såsom laga förfall. 2:o Alder öfver 60 år. 3:o Att den valde tillförene såsom riksdagsman bevistat 3 lagtima riksdagar. § 24. Afsägelse af riksdagsmannauppdrag, som göres vid valtillfälle, pröfvas af den valförrältande myndigheten. Sker afsägelse efteråt, pröfvas den mellan riksdagar af Konungens Befallningshafvande i den ort, der valet skett, under riksdag af kammaren. § 25. Derest någon varder vald till ledamot under samma tid af begge kamrarne eller till ledemot af endera för två eller flera valkretsar, må på honom ankomma att bestämma i hvilkendera kammaren han vill inträda eller för hvilken valkrets han vill anses till riksdagsman vald; dock åligger honom att derom göra skyndsam anmälan hos Konungens Befallningshafvande i den ort, der det val, han ej emottager, blifvit förrättadt. § 26. Kommer riksdagsman i den ställning, att han ej längre skulle varit valbar, frånträder han sin befattning. § 27.
Ja, nu har jag bedt om ursäkt för att jag går ut och ta'r rum! Farväl på en stund! (Ut hastigt.) Herr Axel! SONHUSTRUN (retad). Trettonde scenen. SONEN. SONHUSTRUN. Jag tycker verkligen det är oanständigt af gubben att ingripa på det här viset och störa husfriden! Nu ska man aldrig få ha en stunds ro, natt eller dag. Det får man finna sig i! Men nog kunde du försöka dölja dina känslor, liten smula! Hvad för känslor? Hvad menar du? Är du kanske svartsjuk? SONHUSTRUN. SONEN. SONHUSTRUN. 93 SONEN. Hvad? Nu vet jag inte hvar jag är hemma! Jag talar om dina ovilliga känslor gent emot far! Nu talar vi inte alls om några känslor mer! Ta' på dig den här halsduken, så ser du ut som en människa. (Hon tager upp ett paket ur fickan.) Ska jag ha ny halsduk, nu igen? Och en blå till! SONHUSTRUN (knyter på Knut en blå halsduk). SONEN. SONHUSTRUN (turnerar). Ja, du skall väl icke gå med smutsiga kläder heller! Och så skall du dra' ut mustascherna... Vet du hvad! Nu är du alldeles för tydlig! Hvad då? SONHUSTRUN. SONEN. SONEN. Kanske jag skall skaffa mig ljusa kläder också, och Lawn-tennisskor. Ja, det skulle verkligen passa dig, för du börjar bli så tjock och fet. Och så skulle jag magra lite! Och bli lite söndersliten. Fattas bara att jag skilde mig också! Ja, men Knut, nu är du svartsjuk! SONHUSTRUN. SONEN. SONHUSTRUN. 94 SONEN. Kanske att gränsen är öfverskriden? Men så underligt! Jag är jaloux utan afund och utan ondska. Denna man håller jag så mycket af, att jag icke skulle kunna neka honom någonting! Ingenting! Ingenting! Det är mycket sagdt! Ja, så är det! Det är galet, brottsligt, lågt, men om han bad att få sofva hos dig, skulle han få! Nu är du alldeles förfärlig.