Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kungörelsen den 8 September 1824, enligt hvilken fordringar hos Statsverket skola hos Statskontoret anmälas inom December månad, året efter det då desamma uppkommit, under den 24 April 1849 förklarat, att Majoren Bennich, enligt Kongl. Brefvet den 20 December 1811, väl vore, såsom i arméen qvarstående, berättigad att för åren 1847 och 1848 utfå ersättning för ifrågavarande hästhemmansräntor efter granskad och utan anmärkning lemnad uträkning med 591 R:dr 29 sk. banko, men att, beträffande beloppet för åren 1822 till och med 1846, utgörande 6,332 R:dr 43 sk. 5 r:st., Majoren försutit den i ofvanberörda nådiga Kungörelse stadgade tid, inom hvilken liqvid för sistnämnde belopp skolat sökas, hvadan Stats-kontoret icke kunde utbetalningen deraf medgifva. Detta Stats-kontorets beslut att den sökta ersättningen icke för längre tid tillbaka än år 1847 Majoren Bennich tillägga har denne derefter hos Kongl. Maj:t i underdånighet öfverklagat under anhållan, att, då han dittills gått hemmansräntorna förlustig derföre, att Chefs-Embetet vid Westgöta Regemente underlåtit reqvirera dem för hans räkning, men denna Chefs-Embetets underlåtenhet icke lagligen kunde beröfva honom förmonen att få nämnda räntor tillgodonjuta, helst tjenstemän i allmänhet icke egde att sjelfve reqvirera sina löner, utan så dant tillhörde vederbörande Chef eller Styrelse, Stats-kontorets omförmälda beslut måtte antingen varda i nåder ändradt eller ock Majoren, med afseende pä hans Bih. lill R. St. Proposition, M 25. långvariga och mödosamma tjenstgöring under så väl krig som fred, jemte andra anförda bevekande omständigheter, af gunst och nåd förunnas att de ifrågavarande medlen utbekomma.
R:dr , reseoell undersöknings-kostnader samt expenser i och för allmänna Vägoch Vattenbyggnader (58 §•> „ arfvode för undervisnings meddelande vid Ma rieberg åt Civil-Ingeniörer (5g §.) , „ uppförande af embetsrum för Lands.Kansliet och Lands-Kontoret i Wenersborg (61 §.) „ „ inköpande af residenshus för Landshöfdingen i Norbottens Län (62 §• ... „ Riddarholms-Kyrkans lslåndsältande (64 §■) „ , reparation af Konunga-grafvarna i Wreta Klosters Kyrka (65 §.) för tillbyggnad af Kongl. Akademiens för de Fria Konsterna hus (67 §. återstoden af ett Kongl.. Landtbruks-Akademien hevi 1 jad t byggn ads-anslag (68 §•) • • • - • » för saknade byggnader vid Lunds Universitet (6g §.) R:dr 18,000: och för en Observatorii-bygg nad vid Upsala Dito .. r n6,ooo: till inrättande af Seminarier för Folkskole-Lärares bildande (70 §.j) — 24,000: 18,000: 1,000: io,5oo: 6,000: 5>2,oco: 5oo: 18,000: io,o36: 8. §• 34,000: 1,5a2,43*: 44 I0, — 37 — Transport C),5oo: — och till stipendier för Elever vid dessa Seminarier .- „ g,366: 32. till anskaffande af instrumenter och böcker för Navigationsskolorna (jji R:dr „ arfvoden åt Lagberedningens arbetande Ledamöter och Sekreterare . r „ ersättning för afslåendet af de Ortala f. d.
Trenne Riks-Stånd hafva godkänt den af Utskottet å arbetad Sköldpadd till 6 R:dr Skålpundet föreslagna införsels-tull; men enär Ridderskapet och Adeln bestämt införsels-tullen å denna vara till 10 R:dr Skålpundet, kommer, ifall detta sistberörde beslut vidblifves, omröstning att anställas, enligt en så lydande proposition: 255:o. Den, som gillar Utskottets förslag, att Sköldpadd : arbetad, bör Asättas 6 R:drs införsels-tull per Skålpund, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, ökas införsels-tullen å arbetad Sköldpadd till 10 R:dr Skålpundet. in Forts, af Bevillnings-Utskottets Memorial, N.o 41. Slöjdevaror &c. införda med CommerceColle^ii serskilda tillstånd af slöjdidkare såsom prof eller mode Lier Jor egna tillverkningar. Smink och Sminkflor. Denna bestämmelse, med derå af Utskottet föreslagen tullfrihet är af trenne Riks-Stånd godkänd; hvaremot Borgare-Ståndet ansett hela detta stadgande böra utur tulltaxe-förslaget försvinna. Så vida berörde beslut af Borgare-Ståndet »idhålles, lärer frågan icke kunna afgöras annorlunda, än genom votering, i hvilket afseende Utskottet föreslår följande voterings-proposition: 256:o Den, som, lika med Utskottet, anser, att underrubriken Slöjdevaror &c. bör i taxan intagas en så lydande föreskrift: Införda med Commcrce-Collegii serskilda tillstånd af slöjdeidkare, såsom prof eller modeller för egna tillverkningar, fria från tull, voterar ja; den, det ej vill, voterar nej; vinner nej, kommer berörde föreskrift att utur Tulltaxe-förslaget försvinna.
med hvilken Eric Pehrsson från Gefleborgs Län , samt flere af Bonde-Stindets Ledamöter sig förenat, förment , att den af lagstiftande magtens pluralitet förut gillade grundsatts, att moraliskt förderf kan endast genom moraliska medel häfvas, men sällan eller aldrig rättas genom Förbudslagar och straff, icke vöre förenlig med så harda straffbestämmelser för fylleribrott, som fästningsstraff, hvars orenlighet till beredande af sedeförbättring man nogsamt erfarit; och det vöre uppenbart, att dsn på starke dtyc* ii> LagZJtskottets Utlåtande N:o l5b. ker begifne , sorn ännu står att rädda , icke genoro en dylik offentlig vanära omvändes , samt att detta straff ärvanmagtigt emot dem, som ej stå att förbättra , och icke ens förmår afskräcka den , som gjort första stegen på den ifrågavarande lastem-bana ; och har Eric Pehrsson ansett bestraffningen å correctionsbus vara så mycket mindre nyttig, som den skulle komma att drabba endast de fattigare. g:o Herr Ribbing har, såsom brist i förslaget, anmärkt, att, ehuru detsamma innehåller , att den, som för 4;de resan fylleri är vorden till ansvar fälld , fortfar att stå under förmynderskap, till dess han gitter visa, att han från sin vanart så återkommen är, att han sig och gods sitt sjelf råda kan; vore dock icke bestämdt, huruvida en sådan person , med återfående af rättigheten att förvalta sina angelägenheter , tillika varder berättigad att deltaga i val eller väljas till förrättningar , som fordra medborgerligt förtror ende, i /:s a :dra och 5\te morn. Emot det förra af dessa moment hafva Casper Vijkman och Niis Månsson invändt, att straffbestämmelsen för den, sorn är öffvcrlastad vid allmänna sammankomster, lag - LagUtskottets Utlåtande N:o 155.
Vid fortsatt läsning af förslaget finner man redan å nästa sida att »skärgårds-arlilleriets fartygsmateriel bör utgöras af grundgående fartyg, framdrifne hufvudsakligast medelst maskinkraft», samt försedde med för tillfället uppsättbara master för flygande rå- eller snedsegel. Det begrepp man efter första definitionen bildat sig om skärgårdsartilleriet kullkastas helt och hållet af förklaringen, att de flytande lavetterna egentligen äro med ångmaskin, ja till och med med master och segel försedda fartyg, hvilka »skola gå utomskärs längs våra kuster.» Tanken på förankrade batterier skotta af artilleri-officerare försvann genast, ty, för att med fartyg våga sig utom våra ofta af stormar härjade kuster och kanske beordras från Stockholm upp till någon af våra Norrländska hamnar, eller till Carlskrona, eller till Gottland, fordras väl framför allt att vara sjöman, och föga gagnar mig all verldens artilleri-vetenskap, eller den mest fulländade krigsbildning, om jag vid en sådan kanonens förflyttning upphänger densamma på en undervattensklippa, eller sänker honom till hafshotten. Kan det vara oförväget af mig att antaga såsom säkert, det ett fartyg, framdrifvet med maskinkraft, ej kan af en icke sjöman eller af en landtofficer föras från Stockholm till Norrköping eller Karlskrona, utan att all sannolikhet är för handen det hvarken fartyg eller befälhafvare nå sin bestämmelseort, såvida icke den skulle vara en graf i vågorna. Ja! det fast otroliga förekommer här, att ett fartyg, försedt med ångmaskin, en dyrbar materiel och flera mans besättning, skulle, enligt Hr Sjö-Ministerns förslag, kunna beordras att gå utomskärs längs våra kuster med en infanteri-officer till befälhafvare, då det uttryckligen heter uti förslagets 8:de punkt: »Inom skärdgårds-artilleriet bör befordran ske elter samma grunder som inom arméen, helst officerstransport torde förekomma emellan dessa vapen». En sådan transport, tillåten emellan officerare af arméen och skärgårdsartilleriet, kan ej förklaras annorlunda än såsom ett medgifvande, att intet sjömansskap erfordras för officer af sistnämnde vapen, ty huru skulle eljest ett sådant tjenstebyte ens kunna ifrågasätlas.
N:o 53, i anledning af anmärkningar vid Utskottens betänkande, angående förklaring af hvad med ”matlag” rätteligen bör förstås, samt föreslagen ändring uti Kongl, kammar-kollegi kungörelse den 20 Juli 1830; N:o 55, i anledning af vackt fråga om ändring uti 1 § af 2 kap. Byggninga-balken; N:o 56, i anledning af väckta frågor om ersättning åt nämnd för biträde vid syner och extra förrättningar; N:o 57, i anledning af väckt fråga om options-rätt för åboer å stom-hemman; N:o 58, i anledning af väckta frågor om ändring uti Kongl, förordningen om sockne-nämnder å landet den 29 Augusti 1843; N:o 59, i anledning af väckta motioner om ändring och förklaring dels af fiskeri-stadgan den 14 November 1766, dels ock af reglementet för Nordsjö-fisker ier na i Götheborg och Bohus-län den 21 Juli 1774: samt N:o 60, i anledning af väckt fråga att boupplecknings-afgiften i Stockholm må bestämmas att utgå till lika belopp i alla ofrälse sterbhus. Från Högv. Preste-standet. S. D. Till suppleanter i Förstärkta Stats-utskottet utsågos ytterligare professor /Fahlberg och komminister Delin och skulle Utskottet härom i vanlig ordning underättas. Föredrogs ånyo och bifölls Lagsaint Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 54, i anledning af väckta frågor om förändring uti nu gällande stadganden, i fråga om deltagande i byggnad och nnderhåll al kyrko-och prestgårdssamt andra allmänna byggnader. Från Vällofl. Borgare-ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 54, i anledning af väckta frågor om förändring uti nu gällande stadganden, i fråga om deltagande i byggnad och underhåll af kyrkooch prestgårdssamt andra allmänna byggnader. Utskottens 6 serskildta yttranden godkändes, äfvensom betänkandet i öfrigt lades till handlingarna. Från Heder v. Bonde-standet.
De allmänna Stadgar och Förordningar, hvarom Konung och Riksförsamling under Riksdag gemensamt beslutit, skola dock endast i Konungens namn och med Dess underskrift utfärdas. §. 138. Ej må den till Riksdagsman vald är, från Riksdagsort förvisas, ej heller af någon anledning förmenas att Riksdagen bivista, ej heller från något serskildt Riksdagsmanna-åliggande förhindras, dock må Konungen under krigstid Riksdagsman af Krigsståndet i Rikets tjenst använda. Gälle ock hvad i 67 §. är sagdt. Förfall skall anmälas af Riksdagsman i Yngre Kamaren, såsom i 33 §. af Lagen om val till Riksförsamlingens Yngre Kamare stadgas och af annan Riksdagsman hos Äldre Kamaren. §. 139. Blifver någon Riksdagsman, under påstående Riksdag eller under dess resor till och ifrån Riksdagen, med ord eller gerningar ofredad, sedan Hör till Constitutioni-Utskottcti Memorial, N o 26, 43 han tillkännagifva, alt han i sådant ärende stadd är, eller ock efter Riksdagen, på våldsamt sätt i och för Riksdagsgörornålen antastad, då skall sådant såsom edsöres-brott anses och straffas. Detta stadgande skall i hvarje Riksdagskallelse intagas. §. 140. Ingen Riksdagsman må kunna under tilltal ställas eller sin frihet beröfvas för dess gerningar och yttranden uti Riksförsamling, Kamare, Nämnd eller Utskott, utan att den Kamare, der han eger säte och stämma, sådant tillåter genom elt uttryckligt beslut, deruti minst fem sjettedelar af de vid omröstningen närvarande Ledamöterne instämt. Men öfverfaller någon inom Riksförsamling, Kamare, Nämnd eller Utskott den andra med bugg och slag, eller nyttjar emot honom vapen, håfve den angripande förverkat lifvet; och må han, utan att vidare njuta Riksdagsmanna-skydd, till behörig Domstol öfverlemnas. Beskylles Riksdagsman för någon grof missgerning, må han ej i häkte kunna inmanas förr än, efter anställd ransakning, Domaren sådant skäligt pröfvat, så vida han ej å bar gerning funnen varder. Galle likväl, om han efter Damstolens kallelse sig ej inställer, hvad allmänna Lagen i thy fall stadgar.
På tråden – så att säga ... HANS. Men den dygdige hemmansägaren, herr Bunsen? BUNSEN. Ja – han ämnar nu ställa sig som agrarernas kandidat. SCHWARTS-HANSEN (stojande). En sådan nyhet! Det var den största tjänst han kunde göra oppositionen. Det skulle bara fru Leonora höra! (Till Haxton.) Det förbättrar ju edra chancer väldigt – det kommer att glädja henne. Men hvar är lilla fru Leonora? Jag har nästan inte saknat henne förrän nu. (Bugar sig för Emilie.) Var det inte du, Kally, som sade, att du hade mött henne med löjtnant Bruun? (Hans går plötsligt öfver tröskeln in i sitt eget rum och slår igen dörren efter sig. Schwarts-Hansen ser sig förfärad omkring. Till agenten.) Men hvad står på med Haxton – kan någon begripa det? Hvad har jag då gjort honom? BUNSEN (också altererad). Jag förstår inte. Jag kommer hit med de bästa, de – så att säga – mest strålande nyheter. Jag förstår inte. (Vänder sig till Katrine.) KATRINE (nådigt och öfverlägset). Jag förstår, herr Bunsen. (Till Schwarts-Hansen, kallt.) Jag förstår också er, herr Schwarts-Hansen. SCHWARTS-HANSEN (mer och mer nervös). Förstår? Men bevare oss gud, fröken! Jag – jag – jag försäkrar, att jag pretenderar inte alls att bli förstådd. Det är ingenting hos mig, som man kan förstå – ingenting alls, det försäkrar jag på min ära. Men låt oss tänka öfver situationen: det är en socialist ... KATRINE (strängt, med eftertryck). Just det! Det är en socialist. (Stirrar på SchwartsHansen, som förfärad igen vänder sig till Bunsen.) SCHWARTS-HANSEN (halfhviskande). De tro, gud hjälpe mig, att jag är socialist! FRU SCHWARTS-HANSEN (reser sig, myndigt afbrytande). Ja, efter som vi inte tyckes få det nöjet att se hvarken herr eller fru Haxton, så ... KATRINE
Hvad Kongl. Maj:t sålunda gifvit Rikets Ständer tillkänna, lärer 4:o icke från Utskottets sida påkalla något yttrande. Med afseende å vigten deraf att de tekniska och ekonomiska detaljerna af redan utförda stambanearbeten blefve beskrifna och offentliggjorda uti ett deröfver fullständigt affattadt, med behöfliga plancher försedt vetenskapligt verk, anhöllo vid sistförflutna riksdag Rikets Ständer, att Kongl. Majit ville låta utarbeta och genom trycket utgifva en tekriiskt-ekonomisk beskrifning öfver de för Statens räkning utförda jernvägsbvggnader; hvarjemte Rikets Ständer, under antagande att ett sådant arbete skulle komma att medföra kostnader utöfver inkomsten genom arbetets försäljning, till samma kostnaders bestridande anvisade ett förslagsanslag af 10,000 R:dr, att i mån af behof från Riksgälds kontoret utbetalas. I det underdåniga utlåtande, som rörande denna fråga afgafs af Styrelsen öfver Statens jernvägsbvggnader, framställde Styrelsen förslag till grunder för ett dylikt arbete, afsodt att till en början omfatta vestra stambanan med dess utgrening till Örebro, och beräknade att kostnaderna för en upplaga af 1,000 exemplar skulle uppgå till 44,950 Riksdaler samt för en upplaga af 1,500 exemplar till 51,663 Riksdaler.
Vid punklerne 2Q: att Rikets Ständer må besluta, det Bankens vinst för år i835 och de följande åren må oafkortadt förblifva under dess Styrelses disposition , intill nästa Riksdag, då af Rikets Ständer beror, att om användandet af derå i behåll varande öfverskott förordna; 3o: att, i stället för deri uti f Saf 133o års Bank-Lag till ett belopp af 4>400>000 R-dr bestämda summa, sorn, utan beräkning af Bankens fasta egendomar och inventarier, alltid skulle komma alt utgöra en Bankens behållning i säkra tillgångar och fordringar, utöfver de förbindelser, för hvilka Banken ansvarar, må antagas en jemn summa af fem millioner ; 3u alt nämnde belopp af fem millioner städse i framtiden bibehålies såsom en Bankens grundfond, dymedelst, att möjligen inträffande capitalförminsk n in gar varda godtgjorde med de årligen ingående vinsterne; och 32: att åt Banco-Styrelsens klokhet och omtanka må varda öfverlemnadt, att begagna de i Bankens vård från Riksdag till Riksdag qvarstående vinst-medel, då tillfälle dertill gifves, till förökande af så väl silfver-fund som rörelse-capital har blifvit inom Riks-Ståndens anmärkt: af 3:ne Ledamöter, att hälften af Bankens årliga vinst må, likasom hittills, anslås alt lill Stals-Verket utbetalas, såsom mera angeläget, än att, genom liela vinstena accumulerande i Banken, tillfredsställa öfverdrift)» farhågor; af en annan Ledamot, att Staten hädanefter icke borde betala ränta å sin skuld, emedan det syntes obilligt, alt folket skulle betala nya skatter, för alt Banken skulle få medel lill nya utlåningar; af en Ledamot, alt det vore gifvet, hvaraf de 00,000 R:dr, som nu utgjorde Bankens Grundfond, bestorfe, men ej förkläradt, hvaraf de lillagde Goo.ooo R:dr uppkommit; och all Bankens capital-öfverskolt ej mätte slumpvis beräknas till fulla 5 millioner; af någre Ledamöter, alt då Ulskollet anmält, alt en eller annan af de framställde hufvudpunkterne synles så nära röra Bankens förhållande till allmänheten, alt, med kraft af lag, torde böra och behöfva derutinnan stadgas, vore önskligt, att Utskottet, uti dess svar på återremisseu, lo Banco-Vlshotlets Tillåtande N.o 16. ville angifva, hvilka punkter kunde vara af denna beskaffenhet; samt slutligen af en Ledamotj att han finge yrka, att dä Utskottets Betänkande andra gången återkommer,
Lagen blir således icke det ringaste bättre derföre, att man tillsatt ordet varm, men den blir sämre det igenom, att man utesluter ordet alllid, emedan den, som super, bör hafva rättighet att alltid erhålla någon mat, hvilket icke blir förhållandet efter Hr Stråles förslag. Utskänkaren skulle, om sistnämnde förslag antages, kunna säga till sina gäster: ”Snpen J bränvin, någon gäng fås bär varm mat, men icke alltid, och nu finnes ingen.” Hr Stråle: Om lagen föreskrifver såsom vilkor, att på utskänknings-ställen skall varm mat vara att tillgå, torde Gr. Lagerbjelkes anmärkn. icke förtjena synnerligt afseende inför domaren. Gästens anspråk kan då icke vara större, än att vanlig matredning sker så fort som möjligt, men utskänkaren får icke lagligen, som 1111 understundom inträffar, möta anspråket på föda med endast bröd och kall mat, bestående t. ex. af något strömming eller dylikt. Ordalydelsen blir icke så sträng eller skarp, som då deri står, att alltid skall den varma maten vara att tillgå. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Gr. Sparre har sagt, att, om förslaget antages sådant det är, skall hvarje domare anse utskänkaren hafva gjort sig förfallen till ansvar, derest icke, när som helst sådan begäres, varm mat är att tillgå. Jag får dä förklara, att, i fall jag skulle afdöma ett sådant mål, jag skulle anse utskänkaren hafva fullgjort sitt åliggande, derest varm mat funnits alt tillgå och lemnades en hvar, som sig dertill anmält. Jag kan icke föreställa mig, att lagstiftarens mening varit någon annan, och icke heller kan jag såsom domare tänka mig stadgandet så, att jag skall hafva kokande mat framför mig på bor-, det, utan endast, att det är näringsidkarens skyldighet, att lemna varm mat åt dem, som sådant begära. Jag tror likväl, att något väsendtligt icke vinnes, om ordet ”alltid” borttages, såvida något annat ord icke kommer i stället, ty i annat fall kan man komma till den slutledning, som Gr. Lagerbjelke framställt, nemi. alt varm mal tinnes, men icke förr än i afton.
Jag vill då fästa hans upmärksamhet derpå, alt om Talmannen vägrar propos., så är Const.- Otsk. den auktoritet, som med R. St:s rätt derom beslutar, och då synes det vara temligen besynnerligt om Hr Frih. o. Landtm, skulle vägra propos. på ett förslag, som kommer ifrån samma auktoritet. I afseende på den ifrågavar. åtgärdens laglighet, har jag förut nämnt, att 53 § R.F. säger att Const.Utsk. skall granska Statsråds prottna, och då 37 § Riksd.Ordn. berättigar Const.Utsk. att hos R. St. väcka frågor, så förmodar jag att det innefattar en rättighet för Const.Utsk. att väcka de frågor, hvartill granskningen gifvit anledn. Gr. Lagerbjelke är med mig i den frågan af olika mening. Jag är också med honom af alldeles olika mening i afseende på Const.- Utsk:s pligt vid denna granskning. Hr Gral har ansett Const.Utsk. endast böra undersöka, huruvida Konungens rådgifvare ådagalagt nit, skicklighet och drift i de ärenden, som i pröttna finnas omnämnda. Jag anser deremot att det är Utsk:s pligt att undersöka, huruvida Konungens rådgifvare, derigenom att de icke låtit frågorna komma till proh, åsidosatt sin pligt. Följer man Hr Gr:ns åsigt, så är det gifvet, att den sämsta af alla Konungens rådgifvare eller den, som aldrig företoge sig några vigtiga ärender, skulle blifva fri ifrån allt klander, ty om han föredrager endast sådana enkla frågor, som icke kunde blifva föremål för skiljaktiga meningar, så kunde icke heller några anmärkn:r deremot göras.
Ståndet beslöt, att till ombyggnad af Strömsholms Canal och Slussverk anslås en summa af 50,000 R:dr årligen under åren 1841, 1842, 1843, 1844 och 1845, eller tillsammans 250,000 R:dr, och i öfrigt uppskjöts bestämmandet af vilkoren för detta anslag. Föredragning af detta ärende fortsattes i näst insträffande plenum. S. D. Föredrogs ånyo och återremitterades, på grund af gjorda anmärkningar, Conslitutions-Utskottets Memorial, N:o 95, med hemställan om afgörande il* Prot. Vtdr. d. 18 Mars 1841• i Förstärkt Constitutions-TJtskott, af frågan om representationens fördelning på en eller tvänne kamrar. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 17 dennes på bordet lagde Memorial N:o 470, i anledning af återremiss å Memorialet N:o 423, fann Ridderskapet och Adeln, i enlighet med hvad Utskottet yttrat, den i Memorialet N:o 423 föreslagna Usta voterings-propositionen förfalla; hvaremot Ridderskapet och Adelu godkände den senare i samma Memorial föreslagna voterings-proposition. S. D.
Frågan om en ny administrativoch kameral-indelning i de delar af Riket, der en sådan kunde finnas behöflig, hvilken fråga R. St., med anleda, af en annan, hos K. M. framställt, och som K. M., i medlet afår 1834, förklarat sig vilja till pröfning företaga, i sammanhang med ett äldre förslag till ändringar i indelningen af län, härad, domsagor och Den 3 Juli f. m. •9' socknar, stift, prostener och pastorat i Riket, har sedermera icke fått någon handläggning; och den för skjutsoch inqvarterings-skyldiga så vigtiga frågan om fortskafFande sjöväg så väl af Kronans manskap i allmänhet, som af krono-effecter, har anda till förlidet år varit hvilande och vid då skedd föredragning ånyo blifvit uppskjuten.” Jag hemställer nu lill en hvar, om ej förestående punkter, på detta sött sammanförda, utgöra en tafla, som innefattar en temmeligen tydlig karakteristik på Konungens rädgifvares handlingssätt; men jag anhåller ännu att få yttra mig öfver en punkt, som jag nyss glömde. Den angår Trollhätte canalbyggnad. Det är allmänt bekant, att sedan fråga uppstått om Trollbätte-canals ombyggnad oeh allmänheten blifvit inbjuden till actie-leckning dertill , som likväl ej skedde lill eiforderligt belopp, erhöll man på en gång kunskap om, att ett nytt bolag uppstått, som åtagit sig ombyggnaden. Uti den i Statstidningen införda kungörelsen om Regeringens beslut rör:de villkoren för arbetets öfverlåtande åt detta bolag, tillkännagafs, att ingen väsendtlig skilnad ägde rum emellan de förmåner oell villkor, på hvilka allmänheten förut blifvit till aetie-teckning inbjuden, och dem, som blifvit beviljade det nya bolaget. Jag utber mig nu att få fästa uppmärksamheten derpå, i hvad mån denna uppgift var grundad. Det första bolaget inbjöds med löfte om 5o,ooo r:drs årligt statsbidrag, men utan alt tiden var närmare bestämd, huru länge delta statsbidrag skulle få åtnjutas.