Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Befälhafware öfwerlemnade, af dem böra tillställas Uppbördsmännen wid Regementen, för att samma afglfter af htvars och ens Lön innehälla; kommande att förhällas »ned deste medels lefwererande och redowisande pä sätt HMs wauligt warit." "Hemman, Bruk eller andra Lä. genheter stola, om än ägaren är annorstädes Mantalsstrifwen, alltid sa wäl till deras wärde, som till den ärligen behällna inkomsten upp. ffattas af Taxeringsmännen i den Ort der de äro belägne; men för sädane Fabriquer, eller Förädlingswcrk, hwilkas tillwerkning ej pä stäk. let afsätteS och hwilkas afkomst Taxerings. Co. miteen säledeS icke är i tillständ alt bedöma, kommer endast tillwerkningens betydlighet eller qwantitet jemte tillwerkningskostnaden att af be» mälte Comitee antecknas, och uppgifwas till den Taxerings-Comitee, der ägaren taxeras bör.'' Sid. 27. rr. Mom. "Mantalsstrifningarne pä Län. det och i Städerna stola förrättas under de twenne sista mänaderne af äret, och Beredningarne mara fullbordade inom den sista Marin päföljande äret; bwarefter Taxeringarne böra för Stockholm af Ofwer-Stäthällaren,. samt för de öfrige Städerne och Landet af Landshöfdin. garne, sä tidigt utsättas, att de till den 15 Maji warda för det löpande äret fulländade, sä wida icke i nägot Län Landshöfding skulle fin. na en senare Termin oundwikligen nödig, i hwilket fall tiden, sä wäl för Taxeringarnes fullbordande, som för Debetsedlarnes utgifwan. de mä efter Landshöfdingens ompröfmande bestämmas, dock ej senare, än i förra afseendet till den sista Junii, och i senare fallet till den So Julii, äfwen som den för insändandet af sam - Den 16 October.
Man arbetade der i många år på införandet af decimalsystemet, men Herr af Forsell har ådagalagt, att man sett sig nödsakad till en återgång, och att Fransmännen genom Napoleona förordning å nyo öfvergått till ungefär samma delningssätt, sorn vi, på den grund att det andra i83 Den 3o Ju lii f. in. systemet försvårade controllen för den mindre upplyste, i det -^såldes för och T% för l~, o. s. v. Vårt värvarande sjästern eger väl ej den theoretiska fullkomlighet, som det Franska, i afseende på Decimalräkningen, men det närmar sig likväl dertill, enär vi uti vårt vigtsystem ifrån ®:det genast komma tillsamma tiotal, genom indelningen af 20 @ på L®:det och 20 L® på Sk®:det. Hvarje fördelning slutar sig således på Noll, och man kommer ganska lätt till samma resultat, som genom ett bråkigt decimalsystem. Hvad torroch våtvaror beträffar, så räkna vi väl egentligen tunna och kanna, men vi hafva äfven halfankare 7! kanna, samt helankare i5 kannor, hvilken sednare dubblerad utgör 3o kannor, och der återkomma vi till jemna tiotal. Jag medger väl, att då fråga är om större partier, det kunde vara rättast att göra kannans närmaste öfverafdelning till ^ eller 20 kannor; men det medför äfven sina svårigheter, såsom att 5 kannor i våta varor, är nog litet och fordrar vid mätning längre tid, 10 kannor är åter för mycket, och vägar mer än hvad en arbetskarl förmår handtera; derföre är det närvarande måttet 7§ kannor just det lämpligaste. Jag förenar mig med Herr af Forsell uti den reservation han afgifvit, och önskar, att densamma måtte läggas till grund för det blifvande beslutet; likväl med den skillnad, att jag icke tror, att den af honom antagna tunnan till 48 Den 3o Julii f. m. 189 kannor för våta och torra varor, bör vara lika. Vi mäta icke våtvaror med tunna, och jag vet således icke, hvarföre måttet för våta oell torra varor skall sammanblandas.
Härefter anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Adms Hrr Elektorer att sammanträda för val af en ledamot i Stats-Utsk:t efter Gr. Piper, och en Suppleant i samma Utskott efter Frill. Leijonhufvud. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts den 20 och 22 dennes bordlagde Mern. N:o 4, med anmälan om Riks-St:ns beslut ang:de det hvilande förslaget till ny Riksdags-Ordning m. m. Föredrogs ånyo Lag-Utsk:ts den 20 och 22 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 11, i ani. af väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka. Frih. Armfelt, Magnus: Enligt vår Svenska lag har det hittills endast varit skyldskap, som berättigat till arf, men om detta förslag antoges, skulle man helt och hållet frångå denna princip och blodsbandet icke längre utgöra grunden för arfsrätt, Om det ock kan vara rättvist och billigt att den efterlefvande maken får taga arf efter den döda, så kan det dock icke vara billigt att detta arf sedermera öfvergår till dennes arfvingar. Jag anser vidare ur rättvisans synpunkt, att såväl staten som kommunen äro närmare berättigade till ifrågav:de slag af arf än den efterlefvande maken. Emellertid torde det vara ett så ytterst sällsynt fall att en person, som icke eger arfvingar, underlåter att upprätta testamente öfver sin qvarlåtenskap, att något särskildt lagstadgande för slika undantagsfall icke torde vara af behofvet påkalladt. På dessa grunder anhåller jag om afslag å Betänk:t. Hr von Koch, Nils Samuel: Som jag icke finnér någon af Lag-lTtsk:ts majoritet närv:de, anhåller jag att få yttra några ord i denna fråga. Till en början får jag instämma med den siste värde talaren deruti att det är ett fall, som högst sällan inträffar och för hvilket man således icke skulle behöfva uppsätta något särskildt lagstadgande.
C. andra puricten af slutmeningen, meddelat det förklarande; Att alla Pensioner utan undantag vid Canal-Verket borde från samma tid ulgifvas af de till Pensions-Fonden anslagne Köpeskillings-Öfverskottsoch Straff-Ränte-medel, eller, derest de icke skulle förslå, utaf Bolagets Canal-Inkomster; samt på sådan grund, med bestämdt ogillande af den punct uti det cornrnunicerade Pensions-Reglernentet, deruti endast de ifrån och med är 1820 beviljade och framdeles blifvande Pensions-A nslag , voro beräknade att gravera Pensions-Fonden, yrkat behörig rättelse härutinnan; tillkärinagaf CanalDirectionen, jemnlikt hvad Ful i magli ees Protocoll för «ien 17 Febr. 1825 visar, sig ämna fortfara tills vidare med de äldre Penstonernts an - 46 Btriittelse anordnande pä Arbets-Cassan, saint till denna Cassas säkerhet för återbäringen, derest Rikets Ständer skulle finna någon sådan böra äga rum, aflemna i Hankens vard erforderlige hypotheker, enligt hvad i ofvannätnnde §. Litt. b. sista puncten, finnes medgifvit.
3. äfvensom en från äldre åren outredd behållning på räkningen i ”Innehållningar i Banco Statens Löner” 818: — r. _ ^ . 5,44°: 20. 4. Allt emot den återbetaluings-skyldighet, som år 1772 bestämdes, hvadan till Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassas disposition, lid efter annan, blifvit öfverlåtne, tillsammans B:co R:dr 11,490: 3o. 11. hvilket belopp allt hitintills derstädes innestått. I afseende på beskaffenheten af dessa medel, har Utskottet vidare inhemtat, alt desamma bestå, dels af qvarvarande smärre behållningar, lill Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 55. 3 flere hundrade serskilda poster, på vederbörandes räkningar uti förra VexelBanken, af hvilka poster de fleste härleda sig från början af 1700-talet oell endast ett ringare antal från medlet af samma århundrade, och del^ utgöra outtagne mindre öfverskott å belånta, men sedermera försålda guldoch silfver-panter, samt öfverbetalningar på åtskilliga uti Banken upptagne och liqviderade lån, jemväl härledande sig från omförmälde tidrymd. Med anledning häraf och enär under mångfaldiga år icke någon hos O OOo Banken sig anmält för utbekommande af ifrågavarande poster, samt föga anledning är för handen, att någon så beskaffad anmälan hädanefter kommer att ske, finner Utskottet, i betragtande jemväl deraf, att berörde poster icke grunda sig på någon från Banken utställd sedel eller förskrifning, och således icke böra förblandas med andi e Bankens skulder, föranledda af utgifna så kallade Låne-Banco-Capilal eller Transport-sedlar m. m., sig ega all anledning instämma uti motionärens ifrågavarande förslag, samt får fördenskull tillstyrka, alt Rikets Ständer bos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att en praescriptions-tid af högst
Hafren har emedlertid haft afgång för skeppning. Den är ett sädesslag, hvars odling ingen främling finner mödan värdt att afundas oss. Slutligen har man tröstat oss med utsigterna för export af boskapskreatur på England. Deri konjunktur för sådan export, som nu finnes, är en sak för sig och bör onekligen begagnas, men icke kan man, såsom ock här tillförene blifvit sagdt, anse denna konjunktur annorlunda än såsom öfvergående med dess orsak — kreaturspesten — och den med anledning deraf hämmade införseln af boskap öfver Holland, emedan England bar för gödning lämpligare boskapsracer än vi, och dessutom är gödningskostnaden i England vida billigare än i Sverige, för att icke tala om den boskap, som kommer till England öfver Holland. Bättre framtid torde, efter hvad mig blifvit meddeladt, exporten af fläsk och smör till England kunna påräkna. Nu kan väl den der trösten vara bra att hafva, men såsom argument emot spanmålstull duger den sannerligen icke. Jag gör mig likväl icke någon alltför sanguinisk föreställning om de åsigter, som i detta afseende kunna hysas af majoriteten på detta rum, då jag nu hos Hr Gr:n och Landtmm anhåller om propos. på bifall till hvad Bevilln.-Utslct föreslagit. Frill. Hermelin, Olof: Jag har egentl. begärt ordet på det att mig måtte förunnas framställa några anmärkningar mot 400 Den 23 April e. m. Frih. Gripenstedts anförande i denna fråga, ty jag tror att de frihandelsprinciper, hvilka en stor del af Ridddarhusets medlemmar hylla, blifvit fullständigast uttryckta af denne deras talangfulle ledare. Frih. Gripenstedt har mot Rev.-Utsk:ts nu föreliggande Betänk, anmärkt, att det sätt, hvarpå motiveringen i detsamma skett, vore för honom mindre behagligt att förnimma. Jag hemställer till R. o. Ad., huruvida man icke å motsidan har skäl att uttala sin förvåning öfver det sätt, hvarpå Hr Frihm tillmötesgått de önskningar, som af föregående R. St:r och framförallt af sista riksdagen blifvit i denna fråga uttalade.
Finnes en eller flere af Banco - Fullmägtige i ^ Hwad till Banquens angelägenheter hörer, hafwa emor» ragit och ätlydt nägon annan befallning eller föreskrift, ifrän eho det wara mä, än af Riksens Ständer, De« ras Banco Utskott eller Revisorer, och icke deremot gjort kraftiga föreställningar; Om befallningen ändä icke ätertagitö, ej wägrat åtlydnad, samt i fall sädant jäm» 'Den Li December. 1419 jämwäl fruktlöst aflupit, icke genast och ovilkorligen det tilkännagifwik och aflämnat sin skriftcliga protest, deas Ridderskapet och Aveln hos Riddarhus »Dire» ction; dc af Preste, Ständer hos Preste-SlandetS Cancellie och Stockholms Stads Consistorium; de af Borgare-Skändel och de af Bonde-Ständer hos hrvar, dera afdetza Slandö Cancelli-Direcrion; straffas han eller de Noin ofwansöre i 2:dra Mom. as 2 §. sagdr är. — Tillskyndas genom FullmägtigeS förhållande här» tvid Vanquen eller desi credit nägst lidande, skola de brottslige, jämte ärans förlust, twänne timmars halsjern och s och skade ersättning, dömas skade ersättning, dömas till I till allmänt arbete ä Fäst» allmänt arbete ä någon Kros ning i hela sin lifstid, nans Fästning i hela sin lifstid. 5- §- Ej mage Fullmägtige tillåta någon frän Ko» nunzen eller Regeringen i afsigt att med i ett eller annar ärende underhandla, utskickad Embetsman, att FullmägtigeS östvcrläggning biwista: — wägrar det ut» skickade Ombudet att därunder aflägsna sig, skola Full» mägtige med all öswerläggning i hans närwaro upskjuta och afstuta setzionen.
Om Allmänna Magazins-Inrättningen på den till England år 1820 och den till Italien år 1821 verkställde Spannemåls-transport fått och får vidkännas förluster, äro dock fördelarne för Riket genom Export-företagen i ej ringa mån väsendtliga, ty genom utförsel af Säd från ett land, som tillförene haft behof att hemta denna lifvets första nödvåndighets-artikel, från fremmande orter, mäste utan tvifvel ett sådant Lands anseende och Credit i mercanlilt afseende vinna, allrahålst då, som hår inträffade, Sädesslagen å Utrikes Orter befunnits af den egenskap, att Hafran i London ansågs lika god med den Engelska och derföre betaides med 1 ä 2 skilling Engelsk Sterling per qvarters mera ån Hafra, som från andra Länder rlitkomj, och den Spannemål som afskeppades till Italien samt oskadad framkom, jemväl ansetts vara af utmärkt god 220 Riksens Ständers beskaffenhet. Dessutom hafva Svenska Skeppsredare, genom Magazins-Inråttningens utskeppningar, i fragter för begagnade 40 Fartyg, från Inrättningens fond erhållit circa 150,000 R:dr B:co, hvarjemte tillfälle till fragt-förtjenst och liandels-speculationer å Utrikes Orter blifvit beredt i anledning af Fartygens befragtning utaf Direction. Vid Exporten på Italien, i hänseende ensamt till Magazins-Inråttningen, förekommer i öfrigt, att, om icke utskeppning af dessa 5 5,01 8 Tunnor Korn och Hafra egt rum, denna qvantitet Säd nu i Magazinen qvarlegat, och om det varit möjligt, att kunna förvara Sadén på en del orter, der Inrättningen saknade tillräckliga Magazins-rum och der följaktligen begagnandet af enskildes oftast mindre lampliga Lägenheter måst, emot dryg hyra, fortfara, så hade under den tid, som sedermera förflutit, det icke, den noggrannaste vård oaktadt, kunnat förekommas att de aldre Lagren, hvaraf utskeppningen verkställdes, blifvit af sädesmask och ålder försämrade.
Då äfven den för Expeditions-kronofogden i Färentuna härad med 250 R:dr begärda löne-lorhöjning funnits böra beviljas, komme de erforderliga tillökningarne att utgöra: aflönings-fyllnad för kronofogdarne 60,882 R:dr och hyresersä 11 ii i ng åt 29 af desse tjenstemän, 8,700 R:dr, jemte löne-förhöjning för Expeditionskronofogden i Färentuna härad, 250 R:dr, eller tillsammans 69,832 R:dr; och hafva alltså Rikets Ständer beviljat nämnde anslags-förhöjning för kronofogdarne, att utgå på ofvannämnde sätt, samt få tillika hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, dels att, vid den slutliga regleringen af Lands-slatens löner, kronofogdarnes extra inkomster icke i lönerne inberäknas, utan desse sednare bestämmas oberoende af de extra inkomsterna, dels att, innan lönerna definitivt regleras, en förnyad noggrann uppskattning af nämnde tjenstemäns boställen må ega rum. d) I sammanhang härmed hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft en af E. K. M:t aflälen Nådig Proposition, angående uppförande å stat af lön för Kronofogden i Westerbottens Lappmarker, i afseende hvarå förekommit, alt sedan uråldriga tider af Lapp-allmogen inom Westeroch Norrbottens län lill Domare och Fogdar, såsom ersättning för hållande af ting och verkställande af uppbörd inom Lappmarkerne, en afgäld under namn af Näst blifvit erlagd, hvilken af hvarje Lapp-skatteland och hvarje hushåll utgått med olika, lid efter annan förändrade, belopp, inom de särskilda Lappmarkerna, dels i persedlar, dels i penningar, men alt E. K. M:t i sammanhang med pröfningen af Kammar-kollegii och Stats-kontorets förslag till ny löne-reglering för Lands-statens tjenstemän och betjente, förklarat att ifrågavarande s. k.
”Och sedan”, proponerade stadskassören, ”göra vi bal för våra fruntimmer, att trösta dem öfver förlusten af alla de uppvaktningar och artigheter, de under tiden haft af de norska officerarne.” Propositionen gick igenom med högsta bifall, och tiden för balen utsattes till fyra dagar efter truppernas afmarsch. Vid samma timma som herrarne uppbröto från apotekssessionen, möttes i ett gathörn den nye apotekarelärlingen Lasse Krabbe och unga herr Korp, svenske befälhafvaren från ”lilla ofreden”, hvilken senare efter sin beskickning till Vettlanda bro, der han sett så många vigtiga saker, knappt erkände Lasse som en passande bekantskap. ”Nå, se är det du!” yttrade Lasse med en viss modstulen förkänsla af att hela vintern få lida för sin feghet. ”Jaså, det är du, plåsterlapp! Hur lefver nu verlden med dej ... Men det kan inte anstå en sådan person som jag att lägga ord med en mortelstöt, och jag hade inte känt igen dej, om det inte varit för den orsaks skull att du inte behöfver anmäla dej att komma i min kongesvit till julen. Jag har redan lofvat en annan pilt den platsen, som du hade näst intill min person, då jag sitter som den morilandske konungen på min kongastol.” ”Nej, käre du, tag tebaks de orden – annars sörjer jag själen ur mej. Låt mej åtminstone få bära stjernan för dej.” ”Aldrig skall du bära stjernan för de tre vise män från Österlandet och för mitt eget majestät, du, som likt en feg stackare flydde för fienden. Vet du inte att storherrarna vid Qvistrum bli afsatta för det de inte gjorde sina skyldigheter – då kan det inte vara tal om för dej att tänka på skoning. Derföre många tack som tackar. Vi ä’ fulltaliga, och nu adjöss ... Om du träffar mej på gatan efter detta, så må du akta dej att helsa, för då kunde det lätt hända dej att du finge näsan till tredje benet!”
Det utmätta goDfet, emot full borgen, Ipfta; t)afroe ^öi, för 'SBåt Del, bejlutat utfärDanDe af författning l)ärom famt Detta bejlut, unDer Den 3 Sftaj tnitercaranöe år, f>oé ^ottgl. 93baj:t i unDerDåntgf)Ct anmält; härefter Detfamma, unDer Den 23 2lugufbi fatnma år, erhållit ^ongl. $)iaj:tö 9båDtga ftaDfäjbelfe. §. 41. fJBi Ipafroe, unDct Den 5 fuli' ittneroaranDe år, Ifoö åbottgl. 3ftaj:t i un Dp# tncDelfb, att fXibct tnDelaö i (torre Difbrtbter, f>martDera omfattattDe ett l?elt Sätt eller flera Domfagor octj förfeDt nteD ett för Dijbribtct gemeitfamt cellfängelfe, roiD f)tt>tlbet af Dertill färjbilDt förorDnaD Domftol eller Domflolen i Den ftaD, Der fängelfet bttnDc mara beläget, ranfabaö od) Dömaö borDe angåenDe gröfre brott, begångtte inom Dtfiribtet, eller fåDana, för f)tvilba De attblagabe blifmit i fyäbte ittmanaDe, ätt Derigenom att förDelningett (ber i en tnättgD minDre Diflribter meD jiaDö* od) l)äraDöfäiigc(fer i alla lanDöorter, för ranfabningöfångarS förtuaranDe, od) l)aiiDläggningett af omförmälDe brottmål fortfatanDe bcftriDeö af mtroaranDe allmänna UnDerDomftolar; äfroettfom att Äottgl. S?aj:t
Nummer-lotteriet, samt rör:de åtskilliga dermed gemenskap ägande ämnen. Frih. Nauckhoff, J o h. Otto: Vidhållande samma åsigt i denna fråga, som är uttalad vid återremissen af betänk. N:o 28, föranledes jag nu att ytterligare tillägga några ord med afseende på det af StatsUtsk. tillstyrkta beslut, hvilket jag för min del skulle biträda, om icke åtskilliga tilldragelser inträffat sedan denna fråga förra gången förevar, hvilka hos mig uppväckt vissa betänkligheter, som ma - 3o4 Den 29 Juli f. m. na till varsamhet. Jag anhåller derföre att till propos. få föreslå, att det af Utsk. tillstyrkta beslut måtte efter orden ”b i fa 11 a s och” erhålla följande tillägg: — ”n är K. M. fr a mdeles af den blifvande stats regie ringen finner, att de inkomster, som af K. Nummer-lotteriet utfalla, icke intill nästa riksdag blifva erforderliga. Jag vågar hoppas, att detta betänk, i dess närvar. skick icke blir bifallet och anhåller derföre att Hr Frih. o. Landtm, täcktes längre fram lemna mig tillfälle att i ett sammanhang uppgifva det beslut, hvaruti jag önskar alt R. o. Ad. och de öfriga Stånden måtte stanna, då den und. skrifvelsen till K. M. kommer att afgå. Hr Ribbing, Arvid: t öfverensstämmelse med hvad jag yttrade förra gången denna fråga hos R. o. Ad. förevar, hvarvid jag yrkade icke allenast K. Nummer-lotteriets afskaffande, utan äfven förbud emot all slags lo It försa I j n i ng och spelinrättningar, af hvad beskaffenhet som helst, får jag äfven nu, i motsats med hvad den siste värde talaren andragit, anhålla, att Utsk:s betänk, ovillkorligen antages, emedan jag icke finner skäl att bibehålla en på olofligt sätt förvärfvad inkomst. Frih. Boye, Ludv.: Aldrig skall jag misskänna värdet af moraliska begrepp; men stundom inblandas de i lagstiftningen något för mycket på tvären, så att de icke passa på frågan.
Stockholm den Zo Januaris 18io, 8» koltmksne. kLöniZ. js ?ecblin?r!. O6. kLlkenberZ. 388 Den rv Zebruaru. Dä Rikets Stander är I7Z6 wörö samlade, togo Högloft. Ridderstapet och Adeln det beslut, att twenne Buster stulle förfärdigas och i stora Riddar» Hus-Salen upsäklas, den ena efter Landshöfdingen öfwer Upsala Län, Friherre kolar Aibbin§, som war Landtmarskalk wid 1719 ars Riksdag; den andra öfwer Lagmannen i Upland Larl Lustaf L^llencreutr, som jenne ofwannämde Herre i den dä stadgade Regerings Formen hade en sä stor, en sä märkelig del. Sedan Högloft. Ridderstapet och Adeln wid 1760 ärS Riksdag beflutit att ät Konung LvsrzrI. resa en Ärestod, blef densamma, såsom sig. ock borde, Högloft. Ridderstapets och Adelns förnämsta fdrcmäl, och de bäda Busterne ansedda som bisaker, hwarmed kunde hafwas anstånd tills Statyn wore uprest. Einedlertid war Friherre kidbing^ Buste i det närmaste färdig wid flutet af , 772 ärs Riksdag. Om den öfwer Lagmannen Lyllencreutr: dä ännu icke war börjad, hade sädant endast herrört i brist af Porträt, hwilket bock under loppet af Riksdagen af en hans ättling till Riddarhuset förärades. Delta alt gaf dä warande Riddarhus - Utskottet anledning att i sitt Memorial öfwer Riddarhus - Direckions Riksdags Relation m. m., datcradt den 70 September 1772 hos Högloft. Ridderstapet och Adeln göra den hemställan, om icke den förre Busken borde fulländas och den sednare förfärdigas intill Ständets nasta sammankomst.
Jag tillstyrker altså, att i den blifvande författningen, med de rättelser jag begärt, måtte införas, det stadgande, att den, som nu har ett konstbränneri, må få begagna det till den sista Maj nästa år, hvarefter lian får tid att till hösten derpå ändra sitt bränneri. Jag kominer nu lill 17 §. Transporträttigheten medgifver jag ej såsom princip; brännvinsbränningsrättigheten är en reel och ej personel rätt. Om man ej finner sig behöfva den, bör man ej få förvandla den till en personel rätt; men om jag ej kan fä medhåll i denna sak, ber jag åtminstone, isunda förnuftets namn, att ansvaret må åtfölja utöfningen af rättigheten och ej drabba den, som delegerat sin rätt. Om t. ex. den, som erhållit transporten, begår en förbrytelse, som medför urbota straff, skall då jordägaren för honom gå till döden, slita spö eller sitta i fängelse? I sunda förnuftets namn anhåller jag, att åtminstone detta stadgande måtte utgå. Det vore annars lätt, 0111 man hade en ovän, lät förleda sig att lemna sin rätt åt honom och han sedan med flit beginge ett brott, att derigenom göra den andra rent af olycklig. Vidare anhåller jag, att Utsktn, hvilkas betänk, jag kanhända ej helt och hållet behåller i minnet, måtte fästa sig vid vissa missbruk, som ägt rum, det nemi., att under skydd för ättikebryggerier idka brännvinstillverkning utan controll; äfvensom den tillåtelse, som varit lemnad, att för hvarje resa från Norrige medtaga i5 k:r brännvin. Slutl. förenar jag mig med de Hrr ledamöter, som begärt, att krögeri-näringen mätte beläggas med så mycken beskattning, som den kan tåla, och att förbrytelsernas beifrande måtte återflyttas till landshöfdingeembetena. På grund af hvad jag nu yttrat, anhåller jag örn återremissaf betänkandet, H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, tillkänuagaf, att plenum komme kl, 6 e. m. att fortfara.
— N-.o 203- i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition angående f. d. Geijerska husets på Riddarholmen användande till Riks-arkiv: B. XI. 144, 182, 220, A 227, E. 354. — N:q 205. i anledning af Riks-Ståudens beslut, rörande de i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 160 behandlade frågor, angående jern väg s-an läggningar: B. XI. (80, 182. 227, A. 228. E. 354. — N:o 206. i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande StatsUtskottets i Betänkandet N:o 165 framställda förslag om inrikes skeende upplåning emot Svenska fonderade Stats-obligationer: B. XI. 181, 228, 250, A. 250. E. 354. — N:o 207. med lörslag angående aflöningen för Riksgälds-Kontorets embetsoch tjenstemanna-personal samt vaktbeljening: B-. XL 219, 254. A. 254. — N:o 208. angående arfvodes anvisande jemväl under innevarande riksdag för befattningen med de tryckta riksdags-handlin - 256 — S — garnes mottagning, vårdande och utdelning: B XI. 219, 254, A. 254. Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 209. angående fortfarande understöds beviljande för Rikseälds-Kontorets Enkeoch Pupill-kassa: B. XL 219, 254, A. 254.