Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att det ganska lätt och icke sällan skulle kunna hända, att dymedelst en person, född i Finland, som redan i barndomen kommit till Sverige och hvars modersmål är Svenskan, skulle blifva utestängd ifrån en befattning, hvartill han eljest kunde finnas väl qvalificerad. Det är sant, de båda länderne äro åtskilda; men Finlands organisation är ännu densamma som vid dess afträdande. Några väsendtliga förändringar deruti hafva sig icke tilldragit. Det väsendtligaste af allt är, att Svenska språket är de bildade classernes modersmål, nu som förr. Ifrån detta land hafva hittills kommit många af våra mest utmärkta embetsman; de fleste af dem äro nu äldre; men att utestänga möjligheten för Finske mäns användande här, i synnerhet med de familjförbindelser, som existera och föranleda flyttningar ifrån det ena landet till det andra, det anser jag icke vara ändamålsenligt. Hr Liljenstolpe: Af secreteraren i Const.Utsk. under rättad om hvad som gifvit anledn. till förevar, mern., på grund af sednare sammanträden, än det af d. 6 nästl. Mars, hvilket jag öfvervarit och omnämnt uti den af mig inlemnade skrift, som vid början af denna discussion skall blifvit uppläst, har jag visserligen blifvit upplyst om förhållandet med den förändring, jag anmärkt, men jag kan icke deraf finna att saken är förändrad, och fortfar således i mitt yrkande, att äfven till läkare och andra vetenskapliga befattningar, med de i 2 mom. af Utsk. föreslagna restrictioner, det må medgifvas K. M. att kalla och utnämna utländske män af utmärkt förtjenst. Hr von Hartmansdorff: Då frågan om domare möter motstånd, så skall jag afstå ifrån yrkandet derom; men deremot anser jag mig böra bestrida det förslag, som Gr. Sparre väckt rörande ”andre vetenskaplige befattningar.” Inom Const.- Utsk. var äfven fråga om något dylikt. Men hvad vill en veten 9 H. 68 538 Dea 18 A pr i 1 e. m. skaplig befattning säga?
År i8a3 utgjorde väl Omkostnadsslaten för Tullverket, såsom Utskottet upplyst, blott 388,ooo R:dr; men intraderna uppgingo också då icke mera än till 1,981,082 R:dr. År 1826 utgjorde Omkostnadsstaten för TullVerket calculationsvis 47o,2i6R:dr, men blott 454>3i6 R:dr åtgingo. Inkomsterna voro deremot samma år 2,684,690 R:dr. Delta tyckes ovilkorligen bevisa, alt ökade utgifter i och för aflöningen åsyfta tillökning i inkomsterna, hvilket äfven hitintills lyckats. Emellertid har det blifvit åberopadt, att Utskottet grundat sina calculer endast på 1826 års inkomster och utgifter, hvilka man förmenat icke bordt hafva tagils lill norm, emedan den starka importen af säd under detta missväxtår gaf TullVerkets intrader en tillfällig förhöjning. Jag får då upplysa, att 1827 års Omkostnadsstat för TullVerket calculationsvis var beräknad till 469,566 R:dr, men alt det året endast utgick 44^,531 R:dr. Äfvenså var år 1828 OmkostnadsStaten beräknad till G * Den 28 September e. m. 469.743 R-‘1 r, då utgifterna, provisionel!; beräknade, så noga som möjligt, endast utgjorde 434>p54 R:dr. Af detta förhållande torde Ridderskapetoch Adeln inse, att 45o,000 R:dr är en summa närmare det rätta förhållandet, och att det vore oklokt, att nedsätta summan till 400>00C) Rtdr, enär AD löflings-, Indragningsoch PensionsStaterna då icke kunna med säkerhet utgöras; ty om från dessa Stater ingen afgång innan nästa år inträffar, måste anslaget ovilkorlig! öfverskridas.
Man har här ordat om behof af ersättning för konungamakten, i afseende å dess nu ägande prerogativ, att uti representationerne, genom förlänande af adelskap och genom tillsättande af biskopsembetena, kunna insätta ledamöter inom representationen. Jag tror, att om en öfre kammare bildades af 90 personer, hvaraf Konungen ägde att utnämna halfva antalet, eller 45, och förste kamaren den andra hälften, så erhölle konungamakten en vida större ersättning, än hvad som förloras genom att icke vidare kunna medelst adlande lemna inträde inom representationen åt ett högst inskränkt antal individer; ty om vi analysera förhållandet med adelskaps tilldelande, torde det 32 Den 10 Mars f. m, medgifvas, att det för representationens completterande vid tillfälle lemnar konungamakten alltför obetydliga utvägar. Om de 12 biskopar, som finnas, hvilkas complexion, så vidt jag vet, är ganska god, lefva 10 år utan alt förändring ibland dem inträffar, så har Konungen under den tiden icke haft någon särdeles tillfällig förmån af deras sjelfskrifvenhet inom representationen. Förslaget lemnar icke åt Konungen någon del i tillsättningen af andra kammarens riksdagsmän. Jag tror likväl alt Konungen för det conservaliva elementets utkörande till någon del, är en vida säkrare och pålitligare valman, än hvilka dassoch kastfördelningar som helst, särdeles om man vill ståndsvis inrätta dem. Hufvudsaken, mine Hrr, består verkligen deruti, att kunna sammansätta en första kammare så, att den der motståndskraften blir så obehöflig som möjligt; och det tror jag ej kan ske på mera än ett sätt. En värd talare före mig, Hr Gr. Björnstjerna, har yttrat och, efter hvad jag tror, ganska fullständigt utredt, att med hvilka röstgradationer, med hvilka stigande scalor för den högre förmögenhetens röstberäkning, som helst, så skall nödvändigt, vid den bestående jordegendomsfördelningen inom vårt land, ett stånd eller en dass af samhällets medlemmar blifva så öfvervägande, att den absolut kan utesluta alla de öfriga, hvilket förhållande, om det inträffade, jag skulle anse högst olyckligt.
Detta är nu hvad Frih. Raab vill afhjelpa. Förut hade R. St. i bränvinslagstiftningen förklarat att hatten icke finge innehålla mer än -J af pannans rymd. För att kringgå denna föreskrift tillsatte bränvinsbrännareu rör af ganska betydlig tjocklek och derigenom kom han att bränna med större pannerymd, än den, hvarför han skattade. Nu vilja Utskrn hjelpa detta misstag derigenom att de låta stadgandet om de § af hatten qvarstå men deremot tvinga bränvinsbrännaren att begagna ett rör som icke är tjockare än 8 tum i diameter. Dermed är dock ingenting vunnet, ty det går 422 Den 1 Julie. in. ju an att göra ett rör så långt som brännerihuset möjligen medgifver. Till detta missbruks förekommande, är det som Frih. Raab vill borttaga delta onödiga reglementerande och blott föreskrifva att som det fordras för både hatt och rör mera utrymme än f af pannans rymd, så skall man öka utrymmet till J af nyssnämnde rymd, men deremot efterlåta bränvinsbrännaren att göra rören sä tjocka, smala, långa eller korta, han behagar. Det är ock nog om lagstiftaren säger, att hatt och rör icke få utgöra mer än J af pannans rymd. Vilja nu R. St. likväl icke inskränka sig till detta enkla stadgande, utan vidhålla föreskriften om rör med 8 tums diameter, så få vi innan nästa riksdag utan tvifvel att rätta det miss bruk, som Frih. Raab förutsagt. Då nödgas vi ändock återgå till den enklare och riktigare lagstiftning, som Frilen föreslagit. Det är icke för alt envisas med borttagandet af ett detalj-stadgande och derigenom tillika förekomma ett missbruk, som jag bestrider Utsk:ns förslag i denna del, utan det är äfven till afvärjande af den skada, man derjemte gör ät näringsidkaren, på sätt Frih. Raab har utredt. Om bränvinsbrännare icke begagna rör af tjockare beskaffenhet än Utsk:n föreslagit, så skulle de nödgas göra om sin redskap. Hvad vinner Staten derpå? Icke det aldra minsta, emedan missbruket kan fortsättas pä annat vis. Men man vill näringsidkaren och med det samma Staten lika stor skada, som kostnaden för rörens förändring utgör.
Det förhåller sig nemi. så, att ju kortare tillverkningstid, desto dyrare vara; men jag frågar: kan det någonsin blifva statsekonomiskt rätt, alt man, genom alt i lagstiftningsväg upslälla hinder och svårigheter för en näring, åstadkomma en onaturlig prisslegring å dess produkt? Låtora oss antaga, att denna prisförhöjning utgör 4 sk. b:ko per kanna och göra en beräkning. Jag vill icke upskalta Sveriges årliga bränvinsbehof lill 24 millak:r, utan hoppas, att vi hädanefter skola nöja oss med 12 milkr, men äfven med antagande af denna jemförelsevis ringa förbrukning, *upstår, lill följd af den genom lidsinskränkningen tillvägabragta prisstegringen, en ärlig förlust af 1 mill. Hulr b:ko. Jag för min del kan icke inse, att det är rätt alt stifta en lag, Ilvars tillämpande ovilkorligen skall tillskynda landel en sådan statsekonomisk förlust. I Danmark kom Regeringen underfund med att bränvinsbrännarne tillverkade varan pä ett sätt, som medtog en större mängd rudimaterier än vederborde. Den lät anlägga ett raönster-bränneri, der näringen pä det ändamälsenligaste sältet bedrefs, och föreskref tillika, atl ingen fick idka bränvinsbränning, som icke ådagalagt sig hafva erforderlig kunskap om rätta metoden derför och deruti undergalt offentlig examen, hvilka åtgärder vidlogos just för att förekomma, alt något af de dyrbara råämnena onödigtvis skulle förspillas. Om det vore meningen att ifrågavande mill. skulle komma statskassan till godo, skulle jag ingenling ha emot prisstegringen, ulan tveriom gilla den, men dä åtgärden tydligen bevisas lända hela landet till förlust, kan densamma aldrig belraklas såsom en klok, statsekonomisk handling. Jag har i min reservation yttrat, atl jordbruket kommer alf lida genom bränningstidens inskränkande, och man har trott sig finna en inconseqvens i delta yttrande, emedan jag uli inledningen lill reservationen yttrat min önskan, alt jordbruket matte befrias ifrån det förnedrande beroende, hvari det stått till bränvinsbränningen. Men om någon af Eder, Mine
I fall mati ej vill bestrida den allmänt vitsordade och på Uråldrig erfarenhet grundade sanning^ att drankeri efter vanlig Bränvinsbränning, använd till utfordring för boskap och i synnerhet för svinkreatur, nära motsvarar den föda , sorri hämtas af sjelfva rå-ämnet, säd eller rotväxter, så måste man medgifva, att, så framt den förädlade varan eller hränvinet i pris icke går under tillverkningskostnaden-, någon förlust dervid icke uppkommer, samt att följakteligen all den behållning derutöfver, som bränvinets försäljningsvärde lemnar, utgör en verklig vinst; och då det ej lärer kunna med rättvisa betagas ägaren, att på sätt han för sig förmånligast finnér, använda den product, sorn lian genom egen möda och med egna tillgångar främbragt, likasom honom ej ellef kan med skal förmena* fett måttligt bruk af riri genom haris egen försorg förädlad eller af honom inköpt vara , den vanan tilläfventyrs mindre än clirnat, arbetshåg, öclf en tarflig meri trefven lefnad gjort nödvändig; så synes häraf följa, att de anledningar» - J 57* Den 17 Juli. gar, som möjligen skulle kunna yppas, att inställa en så beskaffad tillverkning som denna, hvilken dessutom i mängd erfordras vid mångfalldiga anora varors beredning, samt vid åtskilliga handtverk och slöjder, måste vara högst oumbarliga och ma hända alltid af den art, att de endast genom sin egen natur dertill föranleda, utan att något särskildt förbud är af nöden. Efter säkra beräkningar ålgar rnindst omkring 350.000 tunnor spannmål eller ett motsvarande qvantum jordfrukter ärligen till sådana behof for l adugårdarna, som utan afseende på mindre eller större skörd af säd måste användas, såsom vid kors kalfning, får-kreaturs gödning, vid får skötseln och i synnerhet åt svin.
L sammanhang härmed har Utskottet till pröfning förehaft en inom Borgareståndet väckt, lill Utskottet remitterad motion af Herr A. F Nordval/, som, då han ansett det vara Statens skyldighet att tillse, det jemväl de personer, som egna sig åt Farmaciens studium, beredas tillfälle att inhemta do för deras yrke behölliga kunskaper, men sådan undervisning endast högst ofullständigt kunde erhållas vid berörde undervisnings-anstall, hvilken med de medel, som stöde till dess förfogande, omöjl gen kunde bestrida'erforderliga utgifter till lärares aflönande, hyra för lämplig lokal, underhåll af laboratorium och förvaringsrum, samt inköp af samlingar, undervisnings-muteriel, m. tu., anhållit, dels att det för Farmaceutisk» institutet nu anvisade slats-anslag, 1,500 R:dr, måtte, i enlighet med ett motionen bilagdt förslag till ny utgifts-stat, ökas till 5,500 R:dr, dels ock att tili inrättande af ett Farmaceutisk! laboratorium för undervisningen, en summa af 10,000 R:dr för en gång mätte bevil jas, med vilkor lik väl att Apothekare-societeten, enligt sitt gjorda erbjudande, lernnade ett ärligt bidrag lör denna läro-anstalts upprätthållande af 2,000 R:dr, allt Riksmynt Efter hvad Utskottet inbemlat är uti en i September månad nästlidel år till Kongl. Majit ingifven underdånig ansökning af Apothekare-societeténs Direktion framställning gjord angående bebofvet utaf ökadt anslag af stats-medel för Farmaceutiska Institutets utvidgning och förändrade organisation, dervid jemväl blifvit frainlagdt förslag till nv stat, upplagande, utom ett särskildt anslag ä ofvanuppgifna belopp lill inredning af laboratorium och föreläsningsrum m. m., en summa af 5.500 R:dr, hvarefter Sundhets-kolleginm, häröfver hördt, i underdånighet tillstyrkt Nådig Propositions aflåtande till Rikets Ständer om beviljande afdon begärda anslags-förhöjningen. Ehuru Kongl.
Föga skall han sålunda kunna uträtta för vetenskapen och för så vidt undervisningen, äfven då det gäller elementerna, beror af den ståndpunkt, läraren intager, så skall utan tvifvel, undervisningen, äfven i det inskränkta omfång, som betingas af klinikerna i Upsala och Lund, blifva bristfällig icke endast i praktiskt hänseende, utan jemväl hvad beträffar uppfattningen af theorien och dess läror. Å andra sidan skall den fristående praktiska utbildningen, som man vill förbehålla åt läroverket i Stockholm, icke kunna göra några betydande framsteg, emedan den för sådant ändamål, behöfver icke allenast den fortgående theoretiska forskningen, utan jemväl alla de Medicinens hjelpvetenskaper, hvilka man vill förbehålla åt Universiteterna, och utan en fullkomlig förening af dessa vetenskaper med Medicinens theorehska och praktiska studium, skall alltså Medicinska undervisningen och läkare-bildningen icke kunna höja sig till den ståndpunkt, som den under motsatta förhållanden otvifvelaktigt skall uppnå. En sådan förening af Medicinsk theori och praktik med Medicinens hjelpvetenskaper förutsätter ett fullständigt Medicinskt läroverk, och detta erbjuder jemväl andra fördelar, hvaribland må nämnas: Flere ämnen behöfva icke såsom nu hopas på en hand, för att förekomma olägenheter, som endast af delningen härflyta. Vådan af en tillfällig brist i lärarekrafter är vida mindre, emedan undervisningen i de närbeslägtade ämnena lemnar handledning till sjelfstudium i det som brister. Dugliga 54 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning/. lärare skola lättare erhållas för ett läroverk, än för tre Undervisningen skall alltså blifva fullständigare och grundligare. Studiekursen förkortas och omkostnaderna minskas. Pröfningen af de kunskaper, som fordras af läkarne i Staten och samhället, blifver vida säkrare, då alla lärarne under ömsesidig kontroll deltaga i examen. Till dessa väsendtliga förmåner, kommer den för Statsverket vigtiga omständighet, att kostnaden för upprätthållande af ett fullständigt läroverk, blifver vida mindre än den, som erfordras för tre, hvar för sig ofullständiga.
N:o 1, i anledn. af väckt motion om ändring i 15 kap. 1. §. B.B., i fråga om skyldighet att gräfva dike omkring svedjeland ; N:o 2, i anledn. af väckt motion om förhöjande af ansvaret för antändande af ljung å allmänning af okynne eller sjelfsvåld; N:o 3, i anledn. af väckt motion om ytterligare underd. framställning till K. M., om utfärdande af förklaring öfver 8 §. i 2 kap. af Fiskeristadgan d. 14 Nov. 1766; N:o 4, i anledn. af väckt motion om ändring af de i 20 kap. 4. §■ B.B. och dertill hörande författningar meddelade stadganden i fråga om de undersökningar, som böra föregå anläggande af husbehofs mjöloch såg-qvarnar; N:o 5, i anledn. af väckt motion, dels om utfärdande af en författning, till bestämmande af qvarntullens och s. k. doftmarkers belopp, dels ock angide uplåtande af de i Svartån, inom Säby socken befintliga, obegagnade vattenfall; samt N:o 6, i anledn. af väckt motion, att hemmantalet måtte bestämmas såsom grund för skyldigheten att deltaga i skallgång. Föredrogos, men lades, på begäran af Frih. Raab, Adam Christian och Gr. Horn, Claes Fredr., ånyo på bordet Allm. Besv. o. Ekon.Ulskts d. 19 dennes e. m. första gången Den 22 Mars. 137 bordlagda betänk. N:o 57, i anledn. af väckte motioner, dets om uphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af exercis sockenvis, och dels om rättighet för beväringsynglingarne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja Ijenstgöra, antingen till lands eller sjös m. m. Vid föredragning af Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s d. 19 dennes e. ra. på bordel lagda utlåt.
Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta proposition om anvisande af medel, såväl till den omförmälda sjukhusbyggnaden, i kostnadsförslaget beräknad till 65,498 rdr 80 öre, som ock till de inom Carlbergs slott föreslagna lokalförändringar, för verkställande hvaraf kostnaden upptagits till 4,896 rdr 50 öre. Vid granskning hos Ingeniör-korpsen i Fortifikations-militärkontoret af förenätnnda ritningar och kostnadsförslag, har blifvit anmärkt, att kostnaden för 10 stycken fyrkantiga och 21 stycken runda kakelugnar vore uteglömd i kostnadsförslaget Bil. N:o 3 a. lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 131 för sjukhusbyggnaden, för hvilkas anskaffande med planer och tillbehör erfordrades 4,000 rdr, hvarigenom således slutsumman 63,498: 80 borde ökas till 69,498 rdr 80 öre: tillstyrkande Chefsembetet vid Ingeniörkorpsen för öfrigt förslagens godkännande. Jag tillstyrker i underdånighet, att, med afseende å hvad sålunda blifvit anmäldt. Eders Kongl. Maj:t täcktes hos Rikets Ständer äska, så väl ett extra anslag af 69,498 rdr 80 öre till uppförande af en sjukhusbyggnad vid Carlbergs läroverk, som ett extra anslag af 4,896 rdr SO öre till verkställande af nödiga förändringar af de äldre byggnaderna på stället. 13:o Kyrkooch skolbyggnad för garnisonsförsamlingarna i Stockholm.
Då de i Regerings-formens 38 § bestämde, att alla från Konungen utgående lagar och författningar skola, för att gälla, vara försedda med Konungens underskrift och kontrasignation af vederbörande föredragande, stadgade de jemväl hvad föredraganden har att iakttaga, derest han finnér någon af Konungen beslutad lag vara emot Grundlag stridande; och rättigheten att ogilla hvad uti ifrågaställde syftning från Konungen utgår blef, genom påföljande 88 §, uppdragen åt Rikets Ständer allena, nied förklarande att, sedan ett sådant ogillande egt rum, må hvad Konungen i ämnet förordnat ej af domaren iakttagas. Huruvida tillfyllestgörande garantier härigenom blifvit uppställda är en annan fråga;, men af det nu antydda synes den ovilkorliga och obundna rättigheten fördomaren 6 Lag-Utshottets Ulåtande, A'; o 4. uti nu ifrågaställda hänseende ej stå i full harmoni med Sveriges samhällsordning, sådan den af Grundlagens stiftare blifvit stadgad. Lösningen af frågor utaf förevarande art har i andra konstitutionella länder erhållit särskilda former; och vådligt torde vara ätt göra den oberoende af bestämda kontroller. Anser derföre Justilite-ombudsmannen samhällets väl kräfva, att domaremakten har den af honom försvarade rättigheten, hade han egt att med ett förslag om sättet för rättighetens utöfning beledsaga sin framställning, hvilken i det skick den nu förekommit ej synes vittna om den försigtighet, ämnets natur påkallar. I öfverlygelscn om sanningen af så väl denna framställning, som al sin granskningsoch yttrande — rätt må emedlertid motivet sökas till omförmälda frågors återupptagande och försvar. Utskottet har dock ej kunnat undgå alt fästa sig vid den mindre grannlagenhet i uttryck, som någon gång röjes i Justitise-onibudsmannens granskning af Högsta Domstolens beslut, och sorn ej öfverensstämmer med den aktning, man är skyldig den högsta dommaremakten i det lagbundna samhället.
Bonde-Ståndet den 11 Riksens Ständers underdåniga skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj-.ts Nådiga Remiss af Krono-Fogden, Assessoren Hellbergs underdåniga ansökning om ersättning för liden förlust å en contralierad lefverans af Artillerie-Hästar. S. A. K. Cjfenom Nådig Skrifvelse, under den 19 sistlidne Februarii aflåten till Riksens Ständers Statsutskott, har E. K. M. till Riksens Ständers afgörande öfverlemna Krono-Fogden uti Inlands Fögderi af Götheborgsoch Bohus-Län, Assessoen Hellbergs underdåniga ansökning, att, ehu^ Underdåniga Skrifvelser. 147 ru de af honom anförda besvär deröfver, att Högste Befälhafvaren vid f. d. Vestra Arméen under den 13 October 1808 fastställt General-KrigsCommissariatets vid samma Armée af Hellber g b f. verklagade Utslag, som frånkänt honom ersättning för lidna förluster å en, efter anbud vid anställd entreprenade-Åuction, gjord lefverans af 60 st. Hästar för Götha Artilierie-Regementes behof, blifvit genom Kongl. Resolutionen den a4 April 1803 sfslagne, E. K. M. likväl täcktes, med afseende å uppgifna serskilde omständigheter, sorn berent Sökandens ofvannämnda förluster, af Gunst och Nåd tillåta, att den uti en af honom, på grund af företedde qvittencer och skrifteliga betyg, upprättad och de underdåniga besvären bifogad räkning , till ett belopp af 2,267 R.d 3S sk. 8 rst. Banco utförda ersättning för de kostnader, han, i följd af oinförmälda upphandling, fått vidkännas, måtte honom af allmänna medel tilldelas.
Folkmassorna äro mycket sparsamt försedda med matvaror under fastetiden före Raymisfesten får endast rötter, majs och potatis ätas och drycken är källornas vatten. Men trots dessa tarfliga födoämnen äro alla uppfyllda af den lifsfröjd och glädje, som känneteckna hela nationen. Man äter denna magra kost på Incas befallning, glädes och fröjdas enligt hans önskan och lefver i hoppet om rikligt undfägnande med härligt majsbränvin, som skall gratis utdelas på festdagarne, och saftigt kött från hundratals får, som presterna under festen bestå den annars på vegetabilier lefvande befolkningen. Ju närmare man kommer staden, desto större blir trängseln. Folket, fritt från allt arbete, lägrar sig dels på höjderna kring Cuzco, dels i dess omedelbara närhet, på gator och torg eller hos vänner och fränder i staden. På Cuzcos flere tusen kvadratmeter stora torg är trängseln störst. Ehuru en stor del af torget är afspärrad af soldater, hvilka bevaka platsen framför templen och de till dessa förande gatorna samt det reserverade området för de olika processioner, som skola der ordnas, äro ändock fyrtio till femtio tusen stadsoch landtbor församlade på torget och angränsande gator, lägrade under bar himmel och längtansfullt afvaktande nästa morgon, då Inca jemte hela sin familj, bestående af hustrur och öfriga slägtingar, uppgående till flere tusen personer, samt prester och alla honoratiores skola begifva sig i högtidlig procession från det i närheten af solgudens tempel belägna stället till den plats på torget, der solens uppgång skall inväntas. Men lika starkt som skrattet och pratet hörts från landsvägen, lika tyst och stilla är det i Cuzco. Staden med sina dystra tempel och officiella byggnader manar till allvar ett allvar som ej ens solens ljus och värme kan förtaga. Byggnadernas karaktär lägger sin mörka stämning öfver de intågande landtborna och påminner dem om Incas närhet och om det mystiska och öfvernaturligt hemlighetsfulla, som hvilar öfver staden med dess festklädda murar. En väntansfull tystnad råder, och med djup vördnad helsar folket på dem, som på grund af börd och makt ega rättighet att närma sig Incas person.