Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu emedlertid flera författningar blifvit citerade, som utvisa alt befattningen, åtminstone lill en del, är ett kronobeslyr, och då Utsk. derjemte sjelf åberopat de adeliga privilegierna, som fritaga från kronobesvär, så förefaller det mig' ganska tydligt, att man i fråga om huruvida säterierna kunna åläggas ett sådant besvär, hade bort vända sig till Const.Utsk., för att få saken afgjord. Jag bestrider helt och hållet Ulsk:s utlåt, och anhåller om afslag derå. IIr von Rosen: Jag erkänner, att Utsk. har behandlat denna fråga conseqvent, nemi. i öfverensstämmelse med första mom. i dess betänk.; ty om fjerdingsmannabefattuingen vore ett commuualbcstyr, så borde alla hemman deruti deltaga lika. Men dä en annan åsigt gör sig gällande, nemi. att fjerdingsmannabefallningen är ett kronobesvär, sä upphör delta skäl. Frih. Cederström har åberopat, att det vore ett Ståndsprivilegium, som befriade Adeln frän detta onus. Jag tviflar derpå, ty jag tror, att detta privilegium hörde till jorden och icke till ägaren. Det är väl sant, alt den tiden kunde icke några andra än Adelsmän besitta säterier, men sedan delta stadgande år 180!) blef upphäfvet, så bibehölls likväl samma privilegium oförryckt på den jord, som kallas säteri. Hvad fjerdingsmannabefattningen beträffar, så skulle deltagande deri för säterierna vara temligen likgilltigt, men man öppnar derigenom dörren till andra betänk., som kunna hafva sina betänkligheter. Yi hafva kronoskjuts, och flera dylika besvär, som nu äro olika efter jordens olika natur, och jag anser icke så origtigt, att Den 20 November f. m. 377" ej något intrång göres i den ena eller andra ägarens rätt. Jag tillstyrker således afslag å Utsk:s betänk, i denna del. Hr von Troil, Samuel:
De öfver Manufaktur-diskont-fonden upprättade kapitalslut, hvilka, till upplysning rörande fondens ställning, härjemte bifogas, utvisa, att dess inkomster genom influtna räntor å utlånta kapital utgjort: år 1847 R:dr 87,980: 37. 8. och år 1848 „ 92,772: 45. Transport: 180,753: 34. 8. hvartill komma hyrcsmcdel för en lägenhet uti fondens egendom, ä 133 R:dr 16 sk. för året, 266: 32. Utgifterna under revisions-åren hafva deremot uppgått till följande belopp: Ränta till Rikets Ständers Rank för de af kreditivet begagnade medel 79,836: 42. 2. Reparationer och diverse omkostnader för fondens fasta egendom 599: 41. 4. Inbetalningar till Rikets Ständers Riksgälds-kontor, motsvarande de af Manufaktur-diskontens vinstmedel tillförne bestridda årliga anslag till Teknologiska Institutet, 28,000: Hvarjemte, på grund af Kongl, brefvet den 24 Augusti 1847, afskrifning ägt rum af åtskilliga äldre fordringar, för hvilka, efter låntagarnes och reversutgifvarnes iråkade obestånd eller inträffade död, ali utsigt till återbetalning saknats, tillsammans . 6,349: 6. 9. Manufaktur-diskontens tillväxt under åren 1847 och 1848 har således bestigit sig till 35,128: 5. — hvadan dess behållning, hvilken vid 1846 års slut utgjorde . 989,218: 38. 7. deruti likväl inbegripas osäkra fordringar af tillsammans 182,801: 17. 2. hvilken summa med 20,462: 16. — öfverstiger det belopp, hvartill dylika fordringar linnas upptagna uti 1817 ars ingående balans.
Maj:ts samtlige Befallningshafvande i länen och Domkapitlen i stiften, äfvensom Chefs-embetena för vissa indelta regementen och korpser blifvit hörde, af Kollegium afgifvits; hvarefter Domkapitlen ytterligare, på gifven anledning, sig yttrat i frågan, huruvida icke, vid förrättningar i vissa af bemälda Kollegier förutsatta fall, ecklesiastik jords rätt lämpligen kunde bevakas ensamt af behörigen utsedd konsistoriifullmägtig, och sålunda icke både kronooch konsistorii-ombud behöfva tillstädeskomma; Och har E. K. Majit nu uti ofvanberörde nådiga Skrifvelse meddelat hvad till utredning af frågan hufvudsakligen förekommit, dervid E. K. Majit, som funnit det af Kollegierna afgifna förslag” till bestämmelser angående reseersättning till militäre, civile och ecklesiastike tjenstemän för en del dem åliggande tjensteförrättningar böra i hufvudsakliga delar godkännas, dock ansett ändring och rättelse i de föreslagna stadgandena böra i vissa hänseenden ega rum, hvarom ock E. K. Majit i högstber.örda nådiga Skrifvelse gifvit Rikets Ständer del och derjemte ansett Sig böra, innan Författning i ämnet utfärdas, inhemta Rikets Ständers yttrande i afseende å den ersättning, som af allmänna medel borde utgå, i hvilket afseende E. K. Majit föreslagit, att dessa kostnader, hvilkas belopp svårligen kunde på förhand med någon säkerhet beräknas, måtte, på sätt med likartade ersättningar i andra fall egde rum, få utgå af reseoch traktamentsanslaget å den Riksstatens Hufvudtitel, hvars rätt och fördel kunde anses hafva varit af den ifrågakomna rättegången, synen eller förrättöiugen beroende. Rikets Ständer hafva E. K. Majits, of vanberörda nådiga framställning i öfvervägande tagit, 'och dervid Tunnit^sig börk,' i ' hufvudsaklig öfverensstämmelse med E. K.
Det föreslagna antalet tjenstemän samt de för dem här upptagna lönevilkot' synas icke vara för höga; och fastän Skogs-Instilutet torde komma att, i utvidgadt skick, fordra större anslag än kommittéen antagit, anser jag likväl i öfrigt nyssberörda af kommittéen uppgjorda förslag kunna tagas till ledning för beräknande af de kostnader, som uti ifrågavarande afseende skulle erfordras; men då det större eller mindre behofvet af dessa kostnader kommer att i väsendtlig mån bero på de beslut, som i frågan om skogshushållningen varda fattade, samt i allt fall tillsättning af Skogs-Staten i landsorterne endast kan komma att ske i den mån tillräckligt antal personer med vitsordad skicklighet till befattningarnes bestridande blifver att tillgå, hemställer jag att Eders Kongl. Maj:t täcktes af Rikets Ständer äska beviljande af ett årligt kreditiv intill nästa statsreglerings-period af 130,000 Riksdaler Riksmynt, för att, utom det bidrag, som kan vara att påräkna af skogsplanterings-kassan, från hvilken för innevarande år till skogs-statens aflöning utgår ett belopp af 64,143 R:dr samma mynt, hvaruti likväl inbegripes en del boställens afkastning, af Eders Kongl. Majit i mån af behof disponeras till erforderliga utgifter för Skogs-lnstitutet och de ifrågaställde lägre skolorne samt för skogs-styrelsens inrättning jemte dess och öfrige till skogs-staten hörande tjenstemäris aflöning. Öfver hvad kommittéen i öfrigt, angående skogshushållningen samt dess befordrande och uppmuntran, hemställt, och öfver de i sammanhang dermed af kominittéen framställda förslag till nya eller förändrade stadganden i åtskilliga ämnen, tillstyrker jag att Eders Kongl. Majit ville i nåder inhemta Rikets Ständers underdåniga yttranden, innan vidare beslut eller åtgärd i anledning deraf vidtages.
Och vi skulle ha skämts för hvarann, o m vi börjat pjoska oss och talat om trötthet. Skräp i tröttheten! V i fingo väl hvila oss om förmiddagarna. Värre var det att få pengarna att räcka till både mat och teaterbiljetter. V i knusslade naturligtvis så mycket som görligt var. En fläskeller köttpastej fick vara nog till frukost, och middagarna intogos på någon Duval till en francs och tio centimer. Men det blef ändå alldeles för dyrt, och vi bråkade våra hufvuden med, hur vi skulle få drygsel i slantarna, ända tills vi hittade på att skaffa oss en god och utgiftsbesparande diner åtminstone för de dagar vi voro på Odéonteatern. Där i närheten existerade nämligen en förträfflig bagarbod, full med närande och aptitliga saker, hvaribland funnos ett slags pepparkakshjärtan, stora som en hel pannkakslagg, för endast tio centimer stycket. V i togo oss hvar sitt, veko ihop det, stoppade det under armen och begåfvo oss till en närbelägen liten park, som utnämndes till vår matsal. Och det var ingalunda någon dålig diet att IDUN 1899. lefva på konst och pepparkakshjärtan. Visserligen var den j u litet mager, men blef man lätt till kroppen, så blef man också lätt till sinnes. Och den tiden tänkte man mera på konst och mindre på mat än nu. Skulle ett par nutidens artister komma till Paris med samma resurser, som vi hade den gången, så kan j a g våga mitt hufvud på, att de ätit goda middagar alla tjuguåtta dagarna och gått på teatern tre eller fyra. Men de hade heller icke behöft gå dit oftare, ty nu för tiden blir man så fort färdig. Det inträffar nästan med detsamma man debuterat, och sedan är det inte nödvändigt att lära sig något vidare. Emellertid var det nog litet tröttsamt i längden att dyrka konsten så allvarligt som vi gjorde. Det var inte utan, att vi släpade benen efter oss en smula, och om kvällarna föllo vi som trasor ner på våra bäddar. Betty fick flytta in häktorna i sina klädningslif, och mina skjortkragar sutto och gapade riktigt genant.
Det är också i öf - Den a i November e m. 223 verensstämmelse med denna åsigt, som jag ansett den tillökade fond, hvilken banken genom en del af dess nu behållna ränlevinst skulle erhålla, böra kallas reservfond; ty med begreppet af reservfond är, eller mitt förmenande , alldeles oförenligt att densamma skulle kunna användas i en sådan Jåneväg, der en tidrymd af 28 år erfordras, innan lånen varda till fullo återbetalda. Man har såsom oriktigt anmärkt mot Utskis betänk., att den föreslagna reservfonden skulle begagnas till uppköp af silfver , då vexelluirsen vore hög. Sådan har likväl Utsk:s mening icke varit. Utskis pluralitet borde viii icke kunna anses vara så fullkomligt obekant med de vanligaste kursoch mynlföi hållanden , all Utsk. kunnat tillstyrka något sådant. Utskis pluralitet har deremot ansett det vara fördelaktigt att bereda en tillgång för Bancostyrelsen att vid en förmånlig kurs kunna förstärka bankens metalliska cassa; och en sådan särskild tillgång anvisade R. St. vid sista riksdag, genom beslutet att bankens grundfond skulle ökas från 4,^00,000 5,000,000, samt alt afbe talnirigarne på statsverkets skuld till banken , äfvensom på de s. k. silfverlånen, hvilka afbetalningar tillsammans utgjorde ett belopp af öfver en million rldr, skulle för samma ändamål vara disponibla. -— E11 värd talare, Frih. Cederström, har klandrat BancoUtsk. derföre, alt Utsk. icke afgifvit en fullständig plan för bankens lånerörelse. Utsk. bar likväl varit hindradt alt uppgöra en sådan plan under denna riksdag, enär Utsk. ännu icke känner R. Sils beslut i fråga örn bestämmandet af bankens blifvande -tillgångar.
Som Utskottet funnit den af Kongl. Majit föreslagna disposition af den, till följd af ifrågavarande fästnings raserande, för Kongl. Majit och Kronan obehöfliga mark leda till ömsesidig fördel så för Kronan, som för staden Christianstad, och då de derför inflytande medel lämpligen kunna användas till betäckande af de för raseringens verkställande erforderlige kostnader, anser sig Utskottet, under förutsättning af medlens behöriga redovisning, böra tillstyrka, Rikets Ständers bifall till högstberörde nådiga proposition. Då, genom bifall till hvad Kongl. Majit i den nådiga propositionen föreslagit Bih. till R. St. Prot. i850 $ i85i. 4 Sami., i A/d., 2 Band., 35 Hä/t. 4 26 Stats-Uiskot tets Utlåtande, N:o 278. det uti ofvanomförmälda, af hr Ek väckta, motion åsyftade ändamål blifvit vunnet, anser Utskottet någon vidare åtgärd, till följd af denna motion, från Rikets Ständers sida icke vara erforderlig. Stockholm den 24 Juli 1S51. Ank. till Exp.-Utsk. den 24 Juli ISSI, kl. 2 e. m. \ Utlåtande, i anledning af vackt motion om de så kallade Hvitfeldtska stipendii-hemmanens försäljning till skalle. (I. A.)
»Afgift för öfverskott skall utgå med en fjerdedels förhöjning utöfver hvad i »42 § finnes bestämdt, om öfverskottet stiger öfver en tiondedel af det tillverknings»helopp, för hvilket anmälan skett och afgift blifvit förskottsvis erlagd.» Den 108:de §: »För bränvins tillverkning i mindre bränneri utgår under året 1855 afgiften ehster redskapens afverknings-förmåga, sålunda beräknad, att det under ett dygn tillver»kade bränvin anses uppgå till tre ljerdedelar af pannerymden, då redskap utan mäsk»värmare, och till lika belopp med pannerymden, då redskap med mäskvärmare begag»nas, på sätt efterföljande tarif utvisar: Särskilda Utskottets Memorial, N:o 10. Tarif å afgiften, beräknad för dygn. 3 Pannerymd, som ålerstår, sedan 2 kannors kokrum afdragits. Redskap utan mäskvärmare. Redskap med mäékvärmare. Banko. Uti dessa beslut om 20, 42, 43 och 44 §§., 3 mom. af 47 §. och 108 §. inbjudes det Hedervärda Bonde-Ståndet att sig förena; men för den händelse att så icke sker, måste om de frågor, som deruti innefattas, omröstning i Förstärkt Stats-Utskotl, enligt 73 §. Riksdags-Ordningen, för sig gå; och åligger det Utskottet för sådan omröstning föreslå propositioner. Dervid måste anmärkas, att, då frågan om beskattning å destillering är beroende af beskattning å tillverkningen, och då Utskottet i sitt föregående Memorial intog beskattningen å destillering under §. 53, anser sig Utskottet böra, med åsidosättande af paragrafernas numerföljd, föreslå, att första omröstningen blifver om det ämne, som är föremål för §§. 42, 43, 44, 47 och 108, eller bränvins tillverkning, och att frågan om destilleringens beskattning först derefter blifver företagen. De propositioner, Utskottet underställer Rikets Ständers bepröfning, blifva sålunda: N:o 1.
Flere artiklar finnas i vår tulltaxa belagde med en ringa 372 Den 24 Augusti f. m. afgift, ansedd såsom en slags recognition; men då utgörandet af denna afgift medför en oftast vida större af tolag, (från hvilken tullfria varor aro befriade), föranleder många besvärande formaliteter vid utskeppningen och gifver Kronan en högst obetydlig inkomst; torde den böra försvinna, hvilket också R. o. Ad. vid sista riksdag för dess del beslöt. Jag får således vördsamt föreslå, att angelica, anis, antimonium crudum, bly oarbetadt, stilskrot, cicorierot, dun, fisk af alla slag, fjäder, hampa-, lin-, rofoch rapsatfrö, glasskärf, hampa, horn, humla, hår af alla slag, kalk släckt, kimrök, kli, knaper-, gällock ekollon, lunta, mais, mastix, mjöl af vegetabilier, tobaksblad och stjelkar, tran och späck , vismut och zink vid utförsel blifva tullfria. Dä under närvar, förhållanden för vår bruksrörelse allt hvad som kan underlätta dess afsättning, utan att förnärma andras billiga anspråk, bör verkställas, och då en utförselstull å dess producter motsvarar ett premium för den utländska medtäflaren, sä torde denna afgift å dessa producter i den förädlade form, hvari de vanligen utföras, böra upphöra. Detta anser jag äfven böra utsträckas till oarbetad messing, då åtminstone i denna form vår gamla messingsulförsel kunde återvinnas, hvilken de höga tuliafgifterne i främmande länder å arbetad messing nära tillintetgjort. Jag får sålunda vördsamt föreslå, alt koppar gårad, messing oarbetad, latun och trådband inbegripne, pinschback, tomback och andra ej specificerade sammansatta metaller, jern gjutet, bomber, kulor champlunerade till visst mått och renfiiade, kanoner, stycken, uickhakar och mörsare samt finare och gröfre lavetter, samt smidt eller valsadl stångjern vid utförsel befrias från all tullafgift.
Om de verkligen skola ega rum, måste det tillgå på det sätt, att man först tager summan af inkomsten utaf de utarrenderade boställena, indelta räntorna med mera, och sedermera tillser huru stor qvot deraf, som belöper sig på hvarje särskild lönegrad; sedan man då funnit, huru många proc. af sammanlagda inkomsten, som tillkommer hvar lönegrad, måste man räkna efter, huru måriga proc. af summan inkomst, som härflyta från utarrenderade boställen, och sedermera minska med denna procentdel den qvot af inkomsterna, som tillkommer hvar lönegrad. Det kan vid denna beräkning vara ganska svårt att veta, om man bör upptaga arrendeheloppet elter det arrende, sorn utgår, eller elter det belopp, för hvilket bostället är taxeradt. Tager man upp det efter arrendebeloppet, så skulle detta utgöra vanlig ränta af hela det taxerade kapitatet; t. ex. om boställets taxeringsvärde uppgår till 200,000 rdr, skulle 10,000 rdr eller 5 proc. anses såsåsorr, varande det belopp, hvilket borde afdragas såsom redan beskattadt. Uppgår arrendebeloppet till mindre, lider löntagaren orätt, men uppgår det till mera än 5 proc., t. ex. 6 proc., sker staten orätt, derigenom att jag afdrager 1 proc., för hvilken bevillning således icke kommer att betalas. Man skulle äfven kunna anse att författningen i allmänhet antar att jord gifver 3 proc. i afkastning, och således upptaga den summa, som här afdrages, till 3 proc. af boställenas taxeringsvärden. Mycken tvist kan uppstå huru dessa belopp skola beräknas, men när man ändtligen fått dem bestämda, äro icke svårigheterna dermed slut; sedermera kommer liqviden. Enligt § 84 i bevillnings-förordnin skola debetsedlarne på bestämda tider och ställen tillhandahållas de skattskyldige. Nu finnes här icke någon som är skyldig mottaga debetsedlarne för boställen utom aflöningskomitéerna. De skola således skicka ut ombud till hvart och ett af dessa ställen för alt mottaga debetsedlarne.
Summa R:mt R:dr 47,293,876: 65. På sätt det med Bankirhusen Erlanger och Bethmann i Frankfurt am Mayn samt Merck cfc C:o äfvensom Nord-Tyska Banken i Hamburg afslutade och sednast församlade Revisorers berättelse bifogade låne-kontrakt närmare utvisar, hade bemälde kontrahenter åtagit sig att, utaf det för fortsättning af statens jernvägsbyggnader beslutade och till 10,000,000 Thaler Preussisk Kurant bestämda lånebelopp, öfvertaga och vid de i kontraktet uppgifna terminer tillhandahålla Riksgälds-kontoret en summa af 8,400,000 Thaler, hvaraf sista andelen skulle erläggas den 1 Juli 1862; dock voro låneöfvertagarne berättigade, att äfven före de i lånekontraktet utsatta tidpunkter inbetala lånet. Med begagnande af denna rättighet, hade låneöfvertagarne redan i sistlidne April månad till fullo inbetalt hela lånebeloppet, hvilket å följande tider blifvit stäldt till Riksgälds-kontorets disposition, nemligen: under Maj , månad 1860 Th:r 2,800,000: » Juli » » 1,300,000: » Augusti » » 2,000,000: » Oktober » » 300,000: November » » 500,000: » December » » 200,000: » Februari » 1861 200,000: » Mars » » 700,000: under April » » 400,000: tillsammans Th:r 8,400,000:
Härvid åberopar jag likväl, hvad jag förut har till Protocollet förklarat: att det är häringarhés och landels förkofran, icke Bankens ensidiga, som ensamt kan göra verkställbar den lofvade 1 iqviden, så väl i händelse 120, sorn i händelse 128 skiilingars agio anä tages; emedan ett alldeles serskildt förhållande inträffar vid utredningen af en gäldenärs affairer, då samma gäldenär redan har ett till tiden obegränsadt jernbref, och dess interessen tillika till alla delar äro sammanflätade med de authoriteterg morn Fäderneslandet p* hvilka fortfarandet, eller icke fortfarandet af detta jernbref anses komma att bero och äfven ovilkorligen måste bero. Den egenteligä garantien för den föreslagna myntbestämnin-, gen hör således till stor del till de ämnen soni förekomma i Betänkandets andra afdelning, el-* ler den om pekningerörelfen Det är alldeles ofelbart, att ingen myntbestämning lyckas, så framt på samma gång näringarne afmattas och välmågan aftager; sådant är den ovilkorligen säkraste grunden för vacklande i alla förhållanden. Så vida således, som tillräckligt RöreiseCapital är ett vilkor för sjelfva rörelsen; är det biand myntbestämningens oumgängli - BiL till Ridd. q. Ad. Pr. V, Baude jjf 32J Den 2$ Junii e. m. gasta vilkor, att man ej vid samma tid minskar RöielseC ipitalets belopp. Andra Afdelningens Första Moment, ”att de allmänna låneanstalterne komma att fortfara till den summa, med de vilkor, och pä de orter, som Rikets Ständer för hvarje serskildt del deraf kunna finna skäl att förordna;” kan icke blifva något ämne för klander, emedan det innefattar nästan ingenting; det är emedlertid icke illa, att Utskottens Ledamöter erkändt denna sats, och den kunde med skäl åberopas, vid granskningen sf de efterföljande föreslagne, hvilka efter allt hvad jag kan se, strida mot denna ofelbart rigtiga princip. De begge sista momenterne torde böra i ett sammanhag omnämnas.
Genom remiss från Ridderskapet oell Adeln hår Utskottet fatt emottaga en inom bemälda Riks-Stånd väckt motion, deruti Friherre Alströmer, C. J. Oscar, fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att, i sammanhang med Kongl. Maj:ts vid innevarande Riksdag afgifna förslag till en förändrad bränvinslagstiftning, åsyftande en minskad tillverkning af och ökadt pris på bränvin, åtgärder jemväl vidtogos, för att i möjligaste måtto förekomma omättligt bruk af denna vara. Enligt motionärens förmenande skulle sådant lämpligen kunna åstadkommas derigenom, att man så småningom sökte vänja nationen vid något annat mindre skadligt njutningsmedel och dymedelst undanträngde det skadligaste af dem alla — bränvinet. Då det likväl icke skäligen kunde förväntas, att den »bränvinssupande allmänheten» skulle till dryck åtnöja sig med endast vatten, har motionären ansett att det såsom ganska sundt vitsordade Bäjerska ölet bäst skulle kunna lämpa sig till surrogat för bränvinet och att, om denna dryck blefve till billigt pris för allmänheten tillgänglig, bränvinssupandet i betydlig mån skulle aftaga. En af de åtgärder, som derföre verksamt borde bidraga till vinnande af detta ändamål, vore anläggandet af ölbryggerier, hvarifrån s. k. Bäjerskt öl af god beskaffenhet ständigt hölles allmänheten för godt pris tillhanda.
Jag får för öfrigt för min enskilda del tillslägga, att då Hr von Hartmansdorff yrkat bifall till betänk, synes han verkligen hafva förbisett den åsigt, som deruti finnes bestämdt uttalad, nemi. alt den ifrågavar. straffbestämmelsen endast afser Konungens enskilda gerningar. Dea värde ledamoten har nu åter, i uppenbar strid med hvad Utskyttrat, förklarat, att Straffet äfven skalle gälla för Konungens gerningar i dess egenskap af regerande personlighet. Det förundrar mig således, att Hr von Hartmansdorff sätter sig emot återremissen af ett betänk , hvilket innehåller grundsatser, som efter hans åsigt, äro oriktiga. Jag vill icke vidare förlänga discussionen, utan förenar 111ig med deni, som begärt denna återremiss. Hr Dalman: Jag är till största delen förekommen af siste värde talaren, men jag har ej med tystnad kunnat förbigå, att dels Gr. Posse och dels Hr von Hartmansdorff, den föne mindre och den sednare mera tydligt uttryckt den meningen, att det brott, som enl. 1835 års förordning bestraffas, skulle vara Konungens gerningar såsom Konung, och ali det således skulle vara Konungens beslut i Statsrådet, och att således den, som klandrar de åtgärder, som Konungen såsom Konung vidtoge , skulle vara underkastad det stränga straff, som stadgas i 5 cap. Missg.h;n. Denna grundsats kan jag omöjligt godkänna, och jag har med fägnad sett, att äfven LagUlskts betänk., hvarom nu är fråga, icke med ett enda ord ger anledn. till att Utsk. hyst en sådan mening.