Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär ett sä talrikt och belönadt antal ändock som knappast medhunnit, att inom äret reviders alla redogörelser för ett ar; sä synes deraf följa, art ett fast större skulle erfordras, alt granska alla redogörelser för y är, sä framt denna granskning skall kunna »verkställas till nästa Lagtima Riksdag, svin torde wara den af Riksens Ständer päsyftade aflägsnaste tidepuncten; men hwilken ock synes blif» wa den kortaste om arbetet skall kunna blifwa någorlunda fullständigt. Dcn Instruktion, som för desie Revisorer kunde blifwa lämpelig, bör wäl egenkeliaen innehålla den generella föreskrift, som Riksens Ständer gif» wik, den neml. att granska redogörelserna för förwaltningen af alla Rikets medel frän iZvo till och med 1809 (efter Riksens Ständer och deras Reviorer lärn öfwerfe förwaltmngen »frän och med är t8ro) Den so Juni;. §45 r8io) samt att sträcka denna granffnlng äfwentill det speciella af de allmänna medlens förwaltning och hwarje upköp, lön fördelning, eller enskild afhandling, samt i den mon arbetet fortskrider, förelägga Riksens Sländers ombud resultaten af deras pröfning jemte grunderne dertill. Widare synes det böra blifwa Revisorernas bade rättighet och pligt, att öfwer omständigheter som finnas anmärkningsbare, höra wederbörande, och af dem äska och erhålla nödiga uplysningar, fö,r att, pä utredde grunder, pröfwa rätta förhållandet, och förelägga Riksens Ständers Ombud päliteliga resultater, til hwilken ända alla publike werk, embetsoch tjenstemän, som förwaltat ehwad allmänna Statens mebel som hälst, lära böra i näder anbefallas, att med uplysningar Revisorerne tilhanda gä; hwarwid liktväl redan reviderade och godkände samt dechargerade redogörelser, lärer komma under särskildt betraktande och behandling.
Men Kongl. Maj:t, efter inhämtande häraf, genom Skrifvelse till Rikets Ständer af deri 15 i denna månad i Nåder förklarat, det Kongl. Majit af anförde skäl ansett sig icke böra gilla och antaga de vilkor, sorn af Rikets Ständer således blifvit fästade viel beviljandet af ifrågavarande anslag lill understöd för Magazins-Inräitningen och Manufaktur - Discont - Fonden , samt att det vore Kongl. Majus föresats, att, i afseende på förvaltningen af desse Inrättningar och dispositionen af de för dem anviste anslag, meddela sådane efter omständigbeterne lämpade föreskrifter, sorn med Rikets val, Rikets Ständers skäliga önskningar och det åsyftade ända-' målet närmast instämma.; Så har i anledning häraf hos Höglofl.
På denna konsert kommer att uppföras Brahms Requiem, denna gång med svensk text. Såsom bevis på, med hvilket intresse allmänheten omfattar sällskapets verksamhet, må nämnas att antalet abonnenter och passiva ledamöter under innevarande musikår redan lär uppgå till närmare 600, Anmälan om abonnement kan fortfarande ega rum hos hofmusikhandlaren Abr. Lundquist eller ock hos sällskapets kassaförvaltare. • Konst. Konstutställningar. I Konstnärsföreningens gamla lokal i Atelierbyggnadsbolagets hus vid Kungsträdgården, hvilken förhyrts af ett konstnärskonsortium, öppnades i onsdags en liten vald utställning, i hvilken endast fyra konstnärer deltaga, nämligen prins Eugen, Oskar Björk, Alf. Wallander och Bruno Liljefors. Hvardera af dessa utställer en större grupp arbeten, hvilka borde kunna väcka lifligt intresse hos den konstälskande publiken. Utställningen, hvilken vi denna gång ej hinna närmare omnämna, är öppen dagligen intill den 10 februari. Inträdesafgiften är 50 öre. Inkomsten tillfaller konstnärernas byggnadsfond — således ett högst behjärtansvärdt ändamål. Theodor Blanch ' s konstsalong vid Kungsträdgården har som bekant för en lång följd af år förhyrts af Sveriges allmänna konstnärsförening. I stället har hr Blanch öppnat en ny utställningslokal i huset 29 C vid Drottninggatan. Lokalen, som är ljus och hemtreflig samt synnerligen lämplig för sitt ändamål, öppnades i förra veckan och har för närvarande att uppvisa en samling taflor af mest utländska konstnärer. Flere äro verkliga godbitar. Belönad med hedersamt omnämnande vid Iduns stora pristäfling. (Forts.) » (2ja, kanske det inte är sannt, men det påstås, • 4 att konsuln tog denna underrättelse mycket tungt, och att den skulle vara orsaken till — till det slaganfall, som slutade hans lif. » » Jag har ej hört det minsta om allt detta, » sade Gunnar, SEMINARIET FÖR HUSLIG UTBILDNING GÖTEBORG vore en förfärande tanke, så mycket fruktansvärdare, som Gunnar ej vågade förtro dem åt någon. Midsommardagen var utsatt till begrafningen, och det blef en sorgehögtid, hvarom länge talades i den lilla staden. Det var en rad af vagnar, som räckte från sorgehuset till kyrkan.
UnderdelLon.-ni melons Utskottet want sysselsatt med det wigtiga arbete at föreflä en ny Regeringsform, et arbete, som pä det betydligaste sätt biifwit förswäradt af den Utskottet älagda plrgt, at anmanda skyndsamhet, i en tidpunkt , dä hwarje dags förlust anses för en ökad Rikees wäda, hafwa Mouoner i Riks Ständen blifwit gjorda och ivlemorialer til Utskottet ron. itreraäs om sädaM Samhälls-Ltassers intagande i Ständernes 2epi-68em.Ltton, som, genom stn delaktighet t Statens allmänna bördor och ur siere skäl, dertil synas berättigade. Men denna i och för sig sjelf gansta ömtäliga fräga har blifwit sträckt än widare. Päminnelfer emot hela UeprL8entLti«nen ärv wäckta. Tryckta skrifter hafwa dem yrkat, och updagat nödwändigheten af rättelser. Jag bekänner at min öfvertygelse blifwit bekräftad om nyttan af en förbättrad tdepresEAlion, och at en sädan torde blifwa et framtida fäste för beständet af Sweriges Statsförfattning. Men all öfverläggning om Uelorm förutsätter twenne consiäerationer: fkägan om, och srägan huru. Den allmänna opinionen synes sä enhälligt bejaka den förra, at förgäfwes deremot några skäl skulle inwandas. Men den sednare är et ännu ouplöst pioKMm. Wäl hafwa strödda rellexioner deröfver blifwit framkastade, nyttiga uplysningar blifwit meddelade, men ömarken i det sammanhang, eller i den fullständighet, som et bestämdt prost-ce fordrar. Man gr öfverens om nödwändigheten afen ny byggnad, men hwarken är planen j sina äsmitler upgjord, eller äro byggnads waterialier anskaffade, knapt ännu reguireraäs. För at bygga fast, hwad 6».
M. förre kommendanten å Ny Elfsborgs fästning, majoren i armeen m. m. G. Krook i underd. anhållit, att lian, som tillförene varit major och chef för andra bataillonen af regementet Royal Svedois samt i sådan egenskap skall hafva uppburit en årlig lön af 500 rxlr, hvilken han dock, vid nämnde regementes upplösning år 1815, utan eget förvållande förlorat, och i hvars ställe han fått sig tilldeladt det expektans-arfvode af 200 r.-dr årligen, han ännu innehade, måtte i nåder varda förhjelpt till åtnjutande af skillnaden emellan berörda lön och arfvode, med beräkning från den 10 April 1844, då majoren från kommendants-befattningen å förenämnde fästning entledigades; så har E. K. M., medelst nådig skrifvelse af den 17 sistlidne Mars, förevarande ersättningsfråga till Rikets Ständers Stats-utskott öfverlemnat, i ändamål att Rikets Ständer måtte åt sökanden medgifva den godtgörelse för förlorade löne-inkomster, som syntes af billighet påkallad, och hvartill förefunnes tillgång å besparingarne på det å allmänna indragningsstaten för expektans-arfvoden uppförda anslag af 10,000 rxlr årligen. Denna E. K.
Om jag ej orätt fattat den nu upläsla meningen, så är den så vidsträckt i sin tillämpning, alt de sjelfrådande männen, arbetsfolk i städerne, derigenom skulle erhålla röstrält. Detta strider mot de grundsatser för representationsrätt, som hittills varit antagne, äfvensom mot dem, hvilka Coust.Utsk. tagit lill basis för sitt afgifna förslag, äfvensom mot den åsigt, som gjort sig gällande, att den som icke eger något annat ån sin blotta arbetskraft, ej idkar något yrke, icke kan deltaga i representationen. Följaktligen anser jag detta förslag icke böra bli föremål för gemensam tanke. Hr Cederschiöld: Grunden lill mitt förslag, är, som jag i ett föreg:de plenum hade äran nämna, att jag betraktar Staten, eller samhället, som eli stort bolag, och i följd deraf anser, att hvar och en som lemnar bidrag till det allmännas bestånd, äfven bör ega rättighet att få deltaga i utväljandet af de ombud, som skola bedömma huru bidragen användas. Detta är, i min tanke, den enda principenliga och rationella grunden för utseende af folk-ombud. Får man icke deltaga i utväljande af ombud för distribution af de medel, som lemnäs lill Staten, sä bör man också vara befriad ifrån skyldigheten alt skatta till densamma. Hvar och en sjelfrådande man, han må vara arbetare eller något annat, som lemnar bidrag till det allmännas båtnad och bestånd, bör, efter min tanke, få deltaga i valet af folk-ombud, och är det så, att en sådan person åtnjuter det allmänna förtroendet, att lili utsedd 408 Den 31 Maj e. m. (ill folkombud, så ser jag icke hvarföre honom skulle förmenas att emottaga del honom iemnade förtroendet. Frih. Palmstjerna: Hr Cederschiölds mening är den jag trodde, och med honom instämmer jag deruti, att den som ej får deltaga i val af representanter hör icke heller betala skatt till Staten.
Det missförstånd Herr Hjerta om ta lt, mellan honom och mig, härleder sig från olika begrepp om skrot och korn. Han tror, att dermed menas blott myntets finhet; jag tror att dessa tvänne ord äfven betyda två saker, nemligen myntets finhet och dess storlek. Hvad beträffar Herr Hjertås yttrande om enheten, så instämmer jag i alla de premisser han anfört, och hufvudsakligen deruti, att ögnatnärkefc bör fästas derpå, att förhållandet för de fattigare classerne är laggrannäre, och att de mera bildade, 110g hjelpa sig till rätta. Nu är just förhållandet det, att Riksgälds ’ är för de fattigare den allmänna måttstocken. Räknesätten af daler, mark och öre begagnas Väl äfven, men icke på långt när Den 19 October e. in. io5 så mycket som Riksgäld. Herr Hjerta har sagt, att Banko nyttjades i Kronouppbörd och större transactioner. Hvad Kronouppbörd en angår, så är ingenting lättare hjelpt. Det fordras endast Ständernes beslut för att deruti göra ändring; men för att ändra förhållandet inom Nationen, fordras en eller flere mansåldrar. Herr Tham har befarat en annan olägenhet, om Riksgäld antages. Han har trott, att det skulle vålla en nedsättning af 33| procent i alla skatter. Jag kan ej anse det såsom något stort ondt; men han, som är af en annan öfvertygelse, kan äfven vara lugn, emedan jag tror, att Svenska allmänheten ej får svårt att begripa, att Carolinen är detsamma som Riksgäld. Jag tror alt den lika litet skulle göra försök att betala i Caroli ner, som den hittills gjort, att betala med Riksdaler Riksgäld, de i banko uppförde Kronoutskylderne, och skulle ett sådant försök göras, tror jäg ej att executiva magtens organer äro till den grad släpphänd te, att de ej deruti finna rättelse. Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus: Jag önskade än förebygga en votering, och får derföre göra Herr Lefren uppmärksam derpå, att en vunnen votering här kan lända till förlust i saken. Skulle
* * * Skolgången är mycket jämn: här, der barnen gtt dagligen, vor0 under sista året blott tre barn i folkskolan (af 41) frånvarande utan giltigt skäl, och det en gAng hvar. Från skolarbetet vill jag näinna e n uppsats af en nioårig flicka i första klassen. Ämnet var sjelfvaldt och uppsatsen skrifven flere veckor efter läsningen af Tegners Frithiof. " Fritkiof ville fara till Kung Ring och se Ingeborg och hennes gula hårlockar. Björn sade till Fritkiof, vad sörjer du för en qvinna mister du en så står hela jorden full, om du vill sa skall jag fara efter ett helt vangslast p i elida. Fritkiof sade till Björn att du är glad. " Denna lilla flicka hade en särdeles förmåga att öfversätta pcZ för sig begripligt språk allt livad hon hörde. Härberge var för henne ett främmande ord; derför förde den barnihertige samariten den sårade till " hälleberget ". Året efter sedan hon kommit i folkskolan, började hennes lille bror småskolan. Som han var rädd och ovan att vara bland så iii5nga barn, följde denna nioåriga syster nied honom hvarje dag i skolan, der hon satt med $in stickstrumpa hela tiden och hörde p; i. * * * 1 småskolan undervisar en gammal lärarc, en olärd allmogeman, soni p i gamla dagar bevistat seminarium några veckor. Han har tjenstgjort här 24 år som siniiskoleliirare och har de fyra sista Aren Kitt sin lön höjd till 250 kronor, ett för allt, och 10 kronor i stället för bostad. Med detta skall han lifnära sig, hustru och de sex hemmavarande barnen. De äldre barnen ha redan farit till Amerika, och dit sänder han nu de nästa, en fenitonarig pojke och en fjortonårig flicka, helt allena. Det faller dem icke in att misströsta: natiirligtvis kunna barnen icke ett ord engelska, och deras anhöriga i * imerika bo 1Angt inne i landet. Man skulle tycka att det för en man vore ett mödosamt kall att i 24 år sköta dessa smabarn, som ofta icke kunna tala rent, när de koniina i skolan, och att tålamodet ej skulle hålla ut, när det dessutom.
Vidare anförde Herr Stats-rådet Grefve Hamilton: »Under anförande, att från Singö församling, hörande till Höfverö pastorat, Äng. anslag Närdinghundra kontrakt och Stockholms län, hittills ingen prostetunna varit åt1™ g!“nj Kontrakts-prosten anslagen och att denna församling likväl, i anseende til! sin af-församUngmi skiljda belägenhet, så väl vid expeditioners utfärdande som i synnerhet vid embets-p™*teh"u‘ resor, förorsakar Kontrakts-prosten mera besvär än mången annan, har Kontraktskontrakt" prosten f Närdinghundra kontrakt, Johan Nordling, i ansökan den 3 sistlidne Bih. till 11 St. Proposition M 66- Augusti, i underdånighet anhållit om nådig proposition till Rikets Ständer, att af Kronan besparad tionde från Singö församling en tunna må anvisas att utgå til! Kontrakts-prosten i Närdinghundra kontrakt; varande vid den underdåniga ansökan fogadl ett intyg af Häradsskrifvaren i Lyhundra fögderi, att inom Singö församling för närvarande finnas 6 tunnor 133/5 kappar kronotionde-spanmål, Kongl. Majit och Kronan besparad; och har Domkapitlet i Upsala, vid den underdåniga ansökningens insändande, till densamma tillstyrkt nådigt bifall. Ed ers Kongl.
Då anledning ej finnes att antaga, att förmedling af hemman sker annorledes, än efter noggranna undersökningar och med tillbörligt iakttagande af rättvisans fordringar, samt den af motionären föreslagna beräkning af ifrågavarande afgift till fattigvården, för hvilken motionären icke ens uppgifvit någon bestämd grund, synes 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 131. härleda sig från något tillfälligt förhållande, hvarmed det i allt fall icke tillkommer Utskottet att taga befattning, får Utskottet vördsamt hemställa, att motionen måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 13 Juli 1860. Ank. till Exp.-Utsk. elen 17 -Juli 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckte motioner rörande vilkoren för kyrkors sammanbyggnad. I detta ämne hafva motioner blifvit väckte: l:o Inom Ilögvördiga Preste-Ståndet har Prosten Sondén, med hvilken Doktor Nordlander sig förenat, erinrat om det sammanhang som egde rum emellan den under offentlig öfverläggning varande frågan om reglering af Presterskapets aflöning och den, som rörde bestämmandet af hvarje lönad prestmans verkningskrets. I sistnämnde afseende förekomma, att komministraturer funnes, om hvilkas umbärlighet delade meningar ej kunde bland sakkunnige uppstå, i det flerestädes både pastor och komminister vore anställde inom en enda församling med några hundrade innevånare och en kyrka. Ett annat missförhållande egde åter rum, då i pastorater med ringa folkmängd, men med tvä eller flera kyrkor, den presterliga tjenstgöringen, om den, såsom pä många ställen vore fallet, bestriddes af en enda prestman, blefve för presten genom fullgörandet af dubbel predikoskyldighet högst betungande, utan att härigenom tillskyndades hans församlingsboer annan fördel, än den obetydliga vinsten af inbesparandet af omkr ng en fjerdingsvägs vandring, hvilken fördel föga ersattes af den kostnad uppbyggandet eller underhållandet af två kyrkor i stället för en enda medförde.
St:rs Revisorers II:rr Fullmäktige gifne tillstyrkande, att förskaffa sig närmare underrättelse om de vilkor, emot hvilka lånet blifvit beviljadt, H:rr Fullmäktige, uti skrifvelse till K. M.t af d. 22 Decembersamma år, i underd. anhållit om närmare underrättelse om de i Wäder stadgade vilkor, så väl, i afseende på återbetalningen af Capitalet, som räntan, sedan den upphört, att från Statsverket utgå, så har K. M:t i enlighet med det H:rr Fullmäktige under den 25 Januarii 1826 i Wäder meddeldte Svar, uti skrifvelse till Utskottet af den 19 sisth Wovember, med öfverlemnande af H:rr Fnllmäktiges nyss berörde underd. skrifvelse, i Wäder behagat förklara, att, enär IlamnbyggnadsDirectionen, i saknad af serskild fond, icke vore i tillfälle, att å ifrågavarande förskott göra någon afbetalning, K. M:t i Wäder beslutat, att beloppet 14,990 R:dr skulle hos R. St:r till afskrifning anmälas. Vid öfvervägande af hvad sålunda förekommit, och då HamnbyggnadsDirectioneu icke förbundit sig till återbetalning af det erhållna lånet eller förskottet, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att ifrågavarande WummerLotterilnrättningens fordran hos HamnbyggnadsDirectioneu i Helsingborg, stor i4,99° R‘dr, må uti RiksgäldsContorets räkenskaper, der den nu är upptagen, afskrifvas. I händelse detta tillstyrkande af R. H. St:r bifalles, lärer Svar till K. M:t i uuderd. böra afgå. Vördsamt Memorial! Det är anledning till anmärkning emot föredraganden för Krigsärenderne, hvarom Bemiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 5 Febr. 182g. Utlåtande, i anledning af väckt fråga, om de så kallade Djeknepenningarnes upphörande.
Godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnde förslag till underdåniga skrifvelser: N:o 436, angående stämplade pappers-afgiften jemte bilaga, innefattande förslag lill förändring i ämnet; N:o 439, angående förhöjning i Kronans lösnings-pris för inom riket till verkad salpeter till likhet med priset å utländsk vara; N:o 440, i fråga om kostnads-ersältning till militäre, civile och ecklesia stike tjenstemän för en del resor i tjenste-ärenden; N:o 444, angående förtydligande af Kongl. Kungörelsen den 14 Augusti 1854, i fråga om ersättning till nämndemän och ijerdingsmän för extra förrättningar ; samt N:o 142, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Jemt lands län. S. D. Godkändes Expeditions-Utskottets nedannämnde förslag: N:o 137, till Rikets Ständers förordnande för Häradshöfdingen C. Wester att vara Justitie-ombudsmans Suppleant; samt N:o 138, till underdånig skrifvelse, angående val af Justitie-ombudsmans Suppleant. Den 28 Oktober. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Expeditions-Utskottets Memorial N:o 8, angående särskild anmälan hos Kongl. Majit af Rikets Sländers beslut i fråga om Kongl.
Men örn ett sådant bestämmande icke kan af honom sjelf med full säkerhet ske, lärer det än mindre kunna verkställas af Konungens Befallningshafvande, hvars inblandande 1 allmogens cnskildta hushållning alltid är olämpligt, och föranleder till hinder och svårigheter, dem jag förmodar att man snarare bör undanrödja, än föröka, då ingen den mindsta säkerhet emot missbruk derigenom kari vinnas; ty ehvad den Gårdfarihandlande färdas med större eller mindre belopp af tillåtna å)en S Juni. tillåtna varor, Ht möjligheten af en handel med otillåtna alltid den samma, och kan endast genom uppmärksamhet å de offentliga .Bevakningsanstalternas sida förekommas. Inka olämpligt äilser jag, för mindel* stad. gandet af en viss ålder för Gårdfarihandlande vara. Om grunden för deras handelsrättighet är hehofvet att å andra orter och genom andra medel, än dem blotta Jordbruket erbjuder, förskaffa sig uppehälle, inträffar ganska säkert detta behof före 30 års ålder; och den sorn, från den tid han blir myndig, till 30 år, kunnat, utan begagnande af reserättigheten, försörja sig, kän visserligen icke hafva större behof déräf efter denna tid. Reserättigheten begagnas icke af allmogen för dess nöje. Om naturen erbudit medel till bergning för Elfsborgs Läns invånare, utan begagnande deraf, skulle de Säkert gerna upp* offra denna så mycket omtvistade och afunnadé rättighet, i synnerhet då jag finner, att man anser dem såsom skadedjur, genom hvilka osedlighet och smittsamma sjukdomar fortplantas. Men då jag nu försvarar en näringsgren, Som utgör ett af de hulvudsakliga vilkoren för landets bestånd; då jag inom mig äröfvertygad och med säkerhet kan åberopa allmänna erfarenheten till bevis deremot, att smittsamma sjukdomar och osedlighet icke mera af Gårdfarihandlande, än af Dahloch Wermlands-allmogen befordras, hvilken sednare opåtalt, vid alla åldrar, får vandra kring Landet, för att genom arbete förvärfva ett bröd, sorn naturen nekat äfven dem hemma, ficn $ Junu 321 Jean jäg icke annat, ån på det bogsta bestrida hvad i denna punkt är föreslaget.
— När kom du? Det nämnde Kalle, men för rästen yttrade han blott: — Ja, jag fick min skada, jag. Därpå såg han sig om och frågade: — Hvar är Anna? Något i tonen kom dem att tveka med svaret. — Hon är gift. Ett ögonblick stod han styf och still. Men så skrattade han till hårdt. — Jaså, hon är gift ... nå många tusen kära hälsningar då. Sedan talade han aldrig mer om henne. Men Lina tyckte, att hvar hon nu såg hän var det ljust och fullt upp som på sommaren. Kalle fick återvända till sin gamla plats på varfvet. Af Viktorias besättning var han den ende, som blifvit obrukbar för sjön. Tung lade sig vintern öfver båtsmanhuset på Blåsut. Kalles munterhet var gången, och Lina föll af, och aldrig sjöng hon mer till sitt arbete. En blåsig kväll, när gamlingen för muntrationens skull bjöd på grogg, hände, att Kalle, som druckit litet skarpt, plötsligt slog handen i bordet och talade: — Ser I, jag trodde hela tiden på djäfvulstyget, och därför skulle jag hållit mig hemma. Det var jag, som drog olyckan öfver oss, för si den, som bara inte tror, han kan göra ackurat, hvad han vill. Rödmosig satt gamle Osynliga länkar Innehåll. Fru Fasta och Petter Nord 1 Legenden om fågelboet 61 De fågelfrie 105 Reors saga 135 Valdemar Atterdag brandskattar Visby 145 Mamsell Fredrika 155 En fiskarhustrus roman 169 Mors porträtt 185 En fallen kung 195 En julgäst 225 Morbror Ruben 239 Bland klängrosorna 297 FRU FASTA OCH PETTER NORD. Den lilla staden står för min tanke, vänlig som ett hem. Den är så liten, att jag kunde lära känna alla dess vinklar och vrår, kunde bli vän med hvartenda barn och lära namnen på alla hundarna. Den, som gick framåt gatan, visste vid hvilket fönster han skulle lyfta blicken för att få se ett vackert ansikte bakom rutan, och den, som promenerade genom stadsparken, kände noga till, när han skulle gå där för att få råka den han ville råka. De vackra rosorna i grannens trädgård väckte ens stolthet, nära nog som om de stått i ens egen.