Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.-o 35.43 och 81 §§ Regerings-Formen föreskrifver, helst tillåtelsen i 43 § Riksdags-Ordningen för Utskott, att till öfverläggning om ärenden af serdeles vigt sammanträda med andre Utskott, efter mitt omdöme, icke innefattar någon modification i Regerings-Formens nyssnämnde föreskrift; då Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition i ämnet troligen icke blifvit remitterad till Constitutionsoch Lag-Utskotten i annan afsigt, än att förstnämnde Utskott skulle yttra sig öfver den ifrågavarande Grundlags-förändringen, samt Lag-Utskottet upptaga till granskning första alternativet, d. v. s. Förslaget till ny Prestvals-Förordning; och då detaillerne af andra alternativet icke höra komma under pröfning förr, än principen, att alla Prestlägenheter skola af Kongl. Maj:t tillsättas, blifvit af Rikets Ständer godkänd, hvilket åter icke kan ega rum förr, än vid nästa Riksdag, anser jag, för min del, att Lagoch Oeconomie-Utskotten, för närvarande, böra meddela utlåtande, endast angående Förslaget till Prestvals-Förordning. Jag gillar således Afdelningens åsigt i detta fall och reserverar mig mot Utskottens deremot stridande beslut. Härmed förenade sig Herr Friherre Sprengtporten; Hof-RättsRådet Berg von Linde, Under-Ståthållaren von Lindecreutz, Herr Professoren Gravander, . Pi ostarne Nordin, BroomeDede - 44 Bil. t. Lag-s. Allni. Besv.o.Oec. Utsk. Bel. IV:o 35. hind och Comministern Dahlgren, samt Nils Pehrsson frän Södermanlands, Pehr Pehrsson från Calmare Län och Nils Månsson från Malmöhus Län, med flere af Utskottens Ledamöter.
FÖRSTA SAMLIIGEI. 2^ KdeRiiii^en: Berättelse om hvad sig i Bihets Styrelse tilldragit, sedan nästföregående Riksdag, jemte de af Kongl. Majit till Rikets Ständer hällne Tal samt Kongl. Majits Nådiga Svar uppå de af Rikets Ständer gjorda underdåniga framställningar och förslag. BIHANG TILL SAsasrM©iB PROTOKOLL VID Lagtima H!k§d^en i stockholm Åren 1@62 nek 1863* ~ FÖRSTA SAMJLSMGEA. 2^ KdeRun^en: Berättelse om hvad sig i Rikets Styrelse tilldragit, sedan nästföregående Riksdag, jemte de af Kongl. Majit till Rikets Ständer hällne Tal samt Kongl. Majits Nådiga Svar uppå de aj Rikets Ständer gjorda underdåniga framställningar och förslag. SKÉCEtaÄVS &ZL’ J J 0 fl 0 T 0 fl 1 ail«»«léi»o& 5 I «»*. si», .a.4.- iltjgnii ikr:: éiN yi-*rs& r . \W\vtft\ petättelfc Olli Otoiri i 9£ifct 0(0 5>cf} ®tt>*eIfe fm tittPvagit fcOon ftfto ©iftoen StocElioImé Slott a Sttféfalcn beit 23 .Cftobcr 1862. ^^eit Slddmäftige SBårbarett af meriffligfjetend oben Ifar imber be år, l)mi(fa från Otifetd ©tanberg febnafte fammanträbe förflutit, fortfaranbe befTärt ©mea foll ocf) taub mälftgnelfen af oflbrb tfcjcfa. £t)ronföljben bär munnit en föröfab fiabga genom ben rcäIftgnelfe®s;ffÄ.§§. en nåbig förfpn ffättft (Derad Äottgl. ,f?ögl)eterd .öertigend od) £>ertigtn
6 Sami. i Afd. 6 Haft. 1 2 Banko-V Iskottets Utlåtande, iV:o il. Banken, men hvarom väckt fråga ansetts böra förfalla, så och enär den åt Brandchefen anslagna hyreshjelp, hvilken med 50 r:dr understiger hvad den honom underordnade brandmästaren årligen åtnjuter, knappast betäckte det ökade hyresbelopp, han för en bostad i Bankens granskap mäste erlägga, kunde Brand-chefen anses utöfva sitt uppdrag utan någon den ringaste ersättning; i anseende hvartill kommissarien anhållit, det Utskottet ville hos Rikets Ständer förorda, att Bankens brandchef hädanefter och intilldess hyresfri boning inom Banken tilläfventyrs kan åt honom anskaffas, matte få åtnjuta åtminstone enahanda förmåner, som från början varit åt brand-chefen anslagne, eller 400 r:dr banko årligen. Efter hvad Utskottet inhemtat, utgick från början tili Bankens brand-chef ett belopp af 400 r:dr, såsom ersättning dels „för större hyreskostnader i anseende tili hans skyldighet alt bo i granskapet af Banken®, celi dels „för ökade göromål i och för befattningen med Bankens brandanstalter®; men vid 1834—1835 årens riksdag väcktes fråga om nedsättning i omförmäldta anslag, i hvilket afseende anfördes att, enär det måste åligga den tjensteman, som erhållit ifrågavarande uppdrag, att, likasom Bankens öfriga betjening, utan anspråk på serskild vedergällning, söka, så vidt han förmår, ej mindre bispringa vid inträffande olyckshändelser för det Verk han tillhör, än äfven bidraga till sådana händelsers förekommande, borde anslaget inskränkas till en lämplig och skälig ersättning för den ökade hyreskostnad, brandchefen måste vidkännas i följd af den honom åliggande skyldighet att bo i Bankens granskap; och blef, på grund häraf, anslaget nedsatt till den sedermera oförändrade summan af 200 r:dr.
Sådan fortgår jemväl homöopathiens nu och allt framgent. Ingen vetenskap, minst en af de praktiska, är ju i någon tid till alla delar så fullkomnad, att den icke har mera opröfvadt och olärdt ännu tiil sin utveckling. Att så ännu är förhållandet jemväl med medicinen, kunna väl hennes idkare sjelfve icke vilja förneka. Det nyaste exemplet på en väsendtlig rubbning äfven i våra dagar uti hennes, sedan uråldriga tider häfdvunna, sjukbehandling, läse vi i en, af den kanske mest utmärkte ibland de nu lefvande Svenske läkare, Herr Professoren m. m. Doktor Huss, nyligen utgifven, Monografi om »Lunginflammationen». Han yttrar nemligen der, pag. 444-6, följande: »Af »hvad på åtskilliga ställen uti de föregående båda kapitlen blifvit omnämndt, följer att »jag ej allenast sätter i fråga behofvet eller nödvändigheten, utan till och med nyttan af »bloduttömningar vid behandlingen af lunginflammationen, sedan den inträdt i det röda »hepatisations-skiftet. Huru jag kommit till ett dylikt ifrågasättande, ja förnekande af 80 Stats-Ulskottets Utlåtande Jls 123 (Fortsättning), »en häfdvunnen behandling, häfdvunnen sedan så långt tillbaka, som vi besitta »urkunder för läkarekonstens utöfning, anser jag nödigt att närmare upplysa. »Under de första åtta åren af min verksamhet vid Serafimer-lasarettet följdes »den vanliga behandlingen af lung-inflammalionen med bloduttömningar, så val »allmänna som lokala. De användes dock aldrig till öfverdrift, utan vanligen en »till två åderlåtningar för hvarje sjuk. Då den af sin uppfinnare så högt prisade behand»lingen ”saignée coup sur coup" blef känd, försöktes äfven den, men lemnades snart »åsido, i anseende till de menliga följder den orsakade. Småningom började jag »anmärka hurusom många fall af lunginflammation, utan använda bloduttömningar »och äfven utan några andra begagnade medel, inkommo till sjukhuset uti full»ständigt återgångstil
Jag är skyldig rättvisa ål den' för måga ledamöterne i comitéen kunna äga, och den goda vilja, de haft vid arbetets författande; men det lärer väl svårligen finnas någon af R. o. Ad. som icke är öfvertygad derom, att då fråga är om statens ordinarie räntor, om förhållandet emellan räntetagare och räntegifvare, det är angeläget, att embets-verk, som äro skapade för handläggningen af skattläggningsfrågor med hvad vidare dertill hörer, granska denna comitées göromål innan B. St. deröfver yttra sig. Delta anser jag vara så mycket angelägnare, sorn R. St. i annat fall kunna missledas, helst comitéens ledamöter möjligen blifvit sjelfvc missledde och förslaget kan innehålla sådant, som är overkställbart. Det är således eli oeftergifligt villkor, alt embetsverken meddela yttrande i ämnet innan R. St. företaga detsamma till pröfning. I dessa embetsverk träffas äldre ledamöter, sorn måste afgifva Den S Januari. 41 utlåt, mert större sakkännedom och erfarenhet, än någon af dem, som i comitéen stil lil. Hr von Hartmansdorff, August: Jag anser Frih. Certerslröms yttrande i hvart (let angar kämmar-colhm och Statskont., jag vill icke lala om kammar-rätten, emedan jag sjelf hörer elit, vara ganska riktigt. Frågor om den ringaste förändring i grundskatten, på det minsta hemman, plåga icke afgöras ulan kammar-collegii medverkan, och nu höres hvarken detta verk eller Statskont. öfver ett så stort ämne, hvars afgörande så väsendtligen verkar pä räntegifvare och räntetagare. Ett stöd för Frih. Cederstroms anhållan finnes, efter min tanke, i Reg.F., der 10 § säger: ”Innan ärendena hos Konungen i Stats-rådet föredragas, skola de genom nödiga upplysningars inhemtande från vederbör, embetsverk af den föredragande beredas”. Vederbör, embetsverk äro i detta fall utan tvifvel kammar-coll:m och Statskont. Comitéen deremot kan alldeles icke kallas för ett embetsverk, hvilket han icke eller är.
Rrdr 2,551,246.' *• 2,627,980: 24 2. b) Influtna Skatteköpeskillingar, äfvensom lösen för de å skattejorden växande ekar, „ 7,895: 20. * 1. 7,081: ro. 8. c) Kapitaloch ränteinbetalningar å för vissa ändamål eller under längre tid beviljade lån , 69,578:37. 41 90,55i:i8. 4* d) Återbetalningar å det äldre Kreditivet för undsättningar i missväxtår 5o,®oo: 100,000: e) Kapital-återbetalningar och räntor å de medel, som, till följd af Rikets sist församlade Ständers förordnande, blifvit tills vidare förräntade „ 176,327: 9. 4* Transport 2,678,716: 9. 4- 3,ooi,84o: i3. 6. — 5 — Transport 2,678,716: 9. 4- 3,ooi84o:i3. 6. y) Ersättningar för förskottsvis skedda utbetalningar „ 56,259:3i. — 1,869:18. — g) Stats-Verkets levererade behållna Öfverskotter och Besparingar , 280,702: 1. A) Enligt Rikets Ständers särskilda beslut, till RiksgäldsKontoret öfverlernnade Tillgångar och Fonder „ ^62,2^- 17. 10. 563,509:44- 3. i) Tillfälliga Inkomster 19: 15. — r 367:34. Utgifter: a) Det årliga Ränte-ansia get till flans Maj:t Konungen samt Anslaget till Stalsbehofvens fyllande och öfriga med ordinarie
Tror J icke, att J skolen hålla edert ord, då J ingått trolofning? Skall jag behöfva se mitt barn blekna och lida för edra meneder?" Dessa och dylika tankar sysselsatte fru Metta beständigt, och slutligen mognade hos henne beslutet, att icke låta saken aflöpa så lätt för Enevald. Hon hade ju ovedersägligen rätten på sin sida. Det var rätt så bra att Sigrid var borta, hon skulle väl ändå vara för "tafatt" för att vilja "taga itu med saken på allvar." En vacker dag satte sig fru Metta i sin släda, och reste in till Åbo. Mäster Sigfrid Aronsson Forsius satt, ifrigt sysselsatt med sina beräkningar, vid ett bord, hvarpå stodo uppstaplade en mängd besynnerliga instrumenter, deglar, böcker, flaskor, och mångahanda ting, som ingen, knappt han sjelf ens, kunde förstå sig på. Han lade handen på sitt papper och sade: "Hvad man dock lättast finner är stjernornas verkande i väderleken såsom ock temperamenterna i lefvande och växande ting, ja ock i de nedra elementer, och de kunna visserligen temperamenterna höja och afficiera till något; men kunna de väl tvinga menniskan emot sin vilja. Detta må betänkas, ty deraf beror sakens utveckling. Mycket beror ock af den ställning och konjunktion stjernorna skola utvisa." Efter att en stund hafva suttit försjunken i tankar, sade han i det han reste sig från sin plats: "Jag måste förskaffa mig en ny lappmudd för att begagna under nätterna, jag tar ju dock mesta delen min hvila derute, och den gamla pelsen är helt blanksliten af denna stora och värdefulla astrologiska skatt, (han lade härvid handen på en stor bok i folio) hvilken är min trogne följeslagare under mina vakor, och som då ligger på mitt bröst. Men nu kan den ej mera hållas stilla på muddens nötta skinn, utan skrinner och faller ner om jag slumrar och gör sålunda otidigt buller, deröfver Daniel Hjorth så ofta gjorde sig lustig. Ack Daniel, Daniel", sade han efter en stunds begrundande, "hvart hafva dina syndiga tankar och sträfvanden efter orätt gods och falsk ära fört dig?
socker och korta varor — säljes billigt i] fyrkantiga manillaborddukar 2 kr., afiånga vaxdukar till byråar 75 Öre, m. m. kas till kulsocker (d. v. B. om något stor sjöstad. Sv. t. » 7000 », Idunsbyrå. af lagen tages mellan 2 fingrar och [2U98J Till landsorten expedieras mot efteikraf. A. R I S ING. [2906] genast doppas i vatten, bör sockret afgiftsfria läkareråd och råd i ekonomiska Praktisk frågor. Biscuitkarameller Marängkarameller. familjen, » bilder ur lifvett, humoresker, rikhaltig skämtafdelning spännande följetong, intressant fritt tillsänd med posten, plansch, porträtt af öfver trettio Andra kammarens män, en prydnad för hemmet och en intressant tafla för hvarje besökande. nu strax Morgonupplagan, Landsortsupplagan, aftontågen. större rikhaltigare, december Johanna Bmnsson. Oumbärligt för hvarje hushåll! H. E. blott 50 öre med postarvode, riksdagsplanschen Prenumerera nu strax Damer! Affär! Mandelkaramcller. Konstväfnadsskola, Örebro Kem. Tekn. Fabrik. Väl stickade sängtäcken alla försedda med god stoppning. ID 1890 059 kunna rullas till en kula), 18 cl. mandelmjölk och litet vanilj tillsättes, och massan kokas ännu en stund. Upphälles på marmorskifva eller smord plåt, så att den flyter ut jämnt; skares i bitar, innan den hunnit kallna. Maltkarameller. D E S 6 A B röras i grytan öfver eld, tills de äro genomheta. Hälften så mycket som deras vikt socker har i en annan panna med litet vatten kokats till s. k. segt socker (34° på sockerprofvaren. En sockerprofvare kostar ungefär 75 öre). Häraf slås några skedar i sänder på mandlarna, hvilka dess emellan skakas tills de se torra ut — ungefär 6 gånger. Någon essens kan blandas i sockret, äfven en sked gummidragant. så fastnar sockerlagen bättre. Mot slutet förtunnar man lagen något. Mandlarne böra se hvita och glänsande ut. eller gryn.
M. ingifna lind. hemställan om förstärkning i antalet af arbetande ledamöter, föreslog Hofrätten icke något arfvode för de 4 adjuncterna med egna rotlar. Detta bärrörde, mine herrar, icke af glömska, utan af ren grannlagenhet. Andra hufvudtitelns besparingar, af hvilka detta arfvode skolat gäldas, voro hult och hållet medtagna; K. M. ägde följaktl. icke några allmänna medel att för ett sådant arfvode disponera. Hofrätten kunde icke möjligen föreställa sig annat, än att R. St, vid en blifvande riksdag, sedan behofvet af den tillökade arbetspersonalen blifvit oemotsägl. styrkt, och erfarenheten tillika vitsordat, att arbetsproducten inom Hofrätten blifvit för hvarje år ökad, hvarom de vanliga till K. M. och Just. Statsministern ingående arbetsförteckningarna bära ojäfak - D c ii 5 M a j c. m. 2^ t tigt vittnesbörd, skulle lika rättvist, sora ädelmodigt, belöna de extra ledamöter, hvilka sålunda bidragit till ett för allmänheten båtande resultat, utan annan ersättning, än den ringa utdelningen af de knappa adjunelionsmedlen. Örn Hofrätten, eller jag, sora i egenskap af dess chef föranledt IlolVattens omfnrmälda und. hemställan, möjligen kunnat ana, att en blifvande motion oin ersättning till de lönlösa adjuncterna skulle hos K. St. möta motstånd eller, såsom nu skett i StatsUtsk., helt och hållet afslås; i sanning, denna begäran om tillökning i arbetspersonalen hade då aldrig blifvit väckt, utan kommit att i tysthet begrafvas, jemte; flera andra 'pia desideria.” Mea den säkra följden deraf hade också blifvit, att balancen utaf oafgjorda mål, sorn, oaktadt den ökade arbetsproducten, ändock med hvarje år tilltagit, inom kort lid hade vuxit till en sådan miingd, att förhållandet bort väcka bekymmer hos både Regeringen och Hofrätten, samt anledn. till klander af rättsökande parter ock ofelbart gjort enny division uti Hofrätten oundgängligen nödvändig. Det var alltså icke ens tänkbart, att Rikets nu församlade
Herr Strussenfelt, Michael, och Herr Munch af Rosenschöld, Ebérhard, jemte andre Herrar Ledamöter, aphöilo att Betänkandet måtte yt-i terligare få hvila på bordet till nästa Plenum; hvilket, uppå gjord Proposition, af Ridder. skåpet och Adeln bifölls. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den 5 dennes aflåtne samt den 17 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Memorial, innefattande svar på Ridderskapets och Adelns Aterremiss af Utskottets den 30 sisledne Januarii meddelte yttrande, angående Represen* tationsfrågans närvarande skick. Herr Munch af Rosenschöld, Eberhard: Jag anhåller blott att få till Protocollet anmäla min i ConstitutionsUtskottet afgifne Reserva; tion , enligt hvilken jag icke ansett Konstitutionsutskottet vara bundit af Riksens Ständers Den 19 Martu. 301 'vid sista Riksdag fattade beslut om nödvändigheten af Statistiska upplysningars infordra», de, innan Representationsfrågan kunde till någon vidare handläggning förekomma ; ty då skulle ConstitutionsUtskottet äfven vara bundit af Styrelsens välbehag, i anseende till dessa upplysningens förskaffande, och således vara i sina Lagstiftande arbeten beroende af executiva Magten. Jag tror utomdess att för utarbetande af en plan till en ny Representation icke behöfvas så i detaillen fullständiga Statistiska upplysningar, utan anser att tor detta arbete äro de upplysningar tillräckliga, som vi redan äga. Herr Grefven och LandtMurshalken hem.1 ställde, om icke, sedan de öfrige trenne Respeelive RiksStånden vid Utskottets den 30 sist-; ledne Januarii meddelta första yttrande i äm net redan låtit bero, Ridderskapet och Adeln behagade, äfven för sin del, uti enahanda bei slut nu mera instämma. Bifölls. Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemnade klubban till Grefve Lewenhaupt, Gu* staf, samt bortgeck.
Förhållandet vore i detta afseende ännu detsamma som vid förra riksdagen, hvarföre, om det då fattade beslutet att ej till bolaget återlemna de återstående depositionsmedlen förr än jernvägen blifvit fullbordad till Köping, nu vidhölles, bolaget måste anse sig beröfvadt all utsigt till dessa medels återfående, — något som, ifall Statens juridiska rätt härutinnan ej uteslutande toges i betraktande, saknade stöd af billighet, enär bolaget genom åstadkommande af ett dyrbart och för landet vigtig! kommunikationsmedel, för hvilket det allmänna ej behöft vidkännas ringaste uppoffring, inlagt en måhända ej nog uppskattad förtjenst om välståndets och näringarnes förkofran i de provinser, genom hvilka den fullbordade jernvägslinien emellan Orebro och Arboga framginge. Rikets Ständer hafva tagit detta ämne i öfvervägande och enär bolagets oförmåga att fullgöra sina ingångna förbindelser, enligt hvad under behandlingen af bolaget rörande angelägenheter vid föregående riksdagar blifvit upplyst och allmänt kändt är, till icke ringa del härrört från missgynnande finansiela förhållanden samt andra för jernvägsföretaget menliga omständigheter, hvilka ej kunna föras bolaget till last, så, och i betraktande jemväl af det gagn, bolaget beredt det allmänna genom utförande af den första större jernvägsbyggnad inom Sverige och genom den kännedom af dithörande ämnen, som i följd deraf blifvit spridd inom landet, äfvensom genom de betydliga fördelar den sålunda öppnade kommunikationen tillskyndat kringliggande ort, har det synts Rikets Ständer, ali den obestridiiga rätt, som i förevarande afseende tillkommer staten, icke bör allt för strängt tillämpas. Och dä det så mycket mindre kan förutsättas, att jernvägsanläggningen i den af Rikets sednast församlade
Och jag försöker öfvertyga mig själf, att ingen kan svara för sina onda tankar. Jag rår icke för, att min hustru dött. Jag rår icke för, att min kärlek till henne slocknat. Den försvann en dag, när jag minst tänkte därpå, och när känslan för henne själf förbytts inom mig, då såg jag också henne och allt, hvad hennes var, med andra och främmande ögon. Så tänker jag och försöker att sluta mina ögon till sömn. Men åter kommer samma dröm och bemäktigar sig mina sinnen, framträdande liksom ur den dvala, under hvilken jag tror mig veta, att jag sofver. Åter går jag från rum till rum, följd af min hemlighetsfulle ledsagare. Och jag ser till sist, att de rum, i hvilka han följer mig, från matsalen in i förmaket, från förmaket in i sängkammaren, från sängkammaren till den långa, tomma korridoren, där skåp och dörrar äro stängda, är min egen våning, densamma, hvilken en gång var vår, min hustrus och min. Där har också allt det händt, som nu beröfvar mig sömnen och gör mitt hjärta kallt. Det säges, att det är tungt att sörja sin hustru. Jag vet det icke. Jag vet blott, att det är tyngre att icke sörja henne. Dagen efter begrafningen gick jag tidigt på morgonen till skolan, och som om ingenting händt, ämnade jag träda in i klassrummet, där mina elever väntade mig. Då mötte jag i korridoren rektorn, hvilken gaf mig handen och med ett, som det föreföll mig, besynnerligt uttryck både i min och röst frågade mig: »Kommer verkligen lektorn i dag?» »Naturligtvis kommer jag.» Han tryckte min hand och sade mig ett par ord, hvarmed han ville betyga mig sin synnerliga högaktning. Jag fick ögonblickligen det intrycket, att han talade ironiskt, och med en känsla af förstämning inträdde jag i klassen. Hvad menade han? Syns det verkligen på mig, att jag icke sörjer? Ville han säga, att det varit mera passande, om jag stannat hemma ett par dagar, eller ville han verkligen endast säga, hvad hans ord inneburo, nämligen att det är storartadt, när man lägger band på sina känslor för att endast kunna göra sin plikt?
Mest representativa bland läderplatikens alster, äfven de utmärkta med silfvermedalj, äro, utom ofvannämnda fris, den eleganta afdelningsskärmen, style Louis seize, hvilstolen i gotik och den läckra bokpärmen af hvitt läder i empire med örnar, fanor och kejsarkronor af guld. Äfven de keramiska produkterna, synnerligen en vas i italiensk majolika och en dito med skogsblommor i delikata färger, vittna högt om konstskickligheten i Wall &amp; Westfelts elevskola och atelier. 279 och lika många » de Boisgobey » kunna ej gifva eder ett solidare utbyte än en teaterafton på » Vasan just nu » på bortåt sina modiga fem timmar. Den generösedirektören, som också har tagit berömlig grad som människokännare, har minnsann icke knusslat på hvad honom tillkommer. Allt hvad teatermaskinisten, dekorationsmålaren, kostymskräddaren och — vattenledningsentreprenören i sina bästa och finaste drömmar anat, har här tagit gestalt i tyg och väf. Och konsten — skådespelarkonsten? Sanningen att säga blir icke mvcket rum öfver för några högre dramatiska » evolutioner » bland all denna sceniska bråte, men det som finnes är kristeligen utdeladt på så många par händer som möjligt. Och » de små landstrykarne » själfva, det helas bärare och förevändning, äro för innerligen söta i frö- ken Åbergs och eleven Karla Strandbergs ungdomliga skepelser. Södra teatern har upptagit det omtyckta lustspelet » Papageno », hvari hr Gustaf Bergström innehar en af sina glansroller. Arenateatern har utan tvifvel funnit en utmärkt kassapjäs i den stora utstyrselrevy, » Venus på utställningen », som nu kväll efter kväll fyller den rymliga salongen och naturligtvis samtidigt penningfacken i biljettkontoret. Hr Harald Leipziger, en faiseur som förut lyckats rätt väl med en eller annan nyårsrevy på småteatrarne, har här bearbetat en fransk idé till en sorts stockholmsk utställningskrönika.