Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Herr Munck af Rosenschöld har anmärkt vådan af så stora afbrott i Författningarne, som de nu ifrågavarande, och befarat att allmänheten derigenom skulle föranledas att förakta Lagarne. Jag hade visserligen önskat, att man qvarblifvit vid våra gamla liandelsgrundsatser; då hade inga stora förändringar behöfts; men sedan man beslutat ändringar i hufvudsaken, måste man i detaillerna fortgå efter samma rigtning för att tillvägabringa reda och ordning. Det är ock derföre jag nu instämmer i Friherre Åkerlijelms förslag, ehuru jag icke gillar grunden, hvarifrån de härledas. Till exempel på stora förändringar i strafflagar, utan att >74 Den 22 Januari i e. m. lagföragt derigenom uppkommit, vill jag åberopa Författningarne om trolldom, der ansvaret, ifrån att utgöra lifsstraff, helt och hållet borttogs, utan alt någon skadlig påföljd deraf försports. Hvad den bär föreslagne förändringen beträffar, så tror jag att den blott skulle leda till en bättre bevakning å Tulltjenstemännens sida, och större inkomster å Statens. Herr Crusenstolpe: Den siste Talarens premisser, att Författningen bör bringas i system, begagnar jag för att komma till ett motsatt resultat. Då jag betraktar den 3:clje punkten, synes mig systemet, om det icke skall leda till förderf, nödvändigt fordra en hållhake mot den enskilda husfridens störande; och jag måste derföre fortfarande yrka afslag på den nu ifrågavarande punkten. Herr Munck af Rosenschöld: I anledning af Herr von Hartmansdorff}! yttrande, och på det en förseelse af Tulltjensteman ej må sättas i bredd med trolldom, vill jag gerna medgifva, alt straffet för visitation, der beslag underkastad t gods ej anträffas, väl må mildras, men icke helt och hållet borttagas. Hvad för öfrigt det anförda exemplet beträffar, får jag blott erinra, alt då trolldom aldrig kunnat existera, var ingenting naturligare, än att straffet helt och hållet borde afskaffas; ty bibehållande af något straff, sedan man vunnit den upp - Den 22 Januari i e. m. J75 lysning, att brottet icke kunde äga rum, hade varit en löjlighet. Herr Tham'.
Hvad de särskilda tullbeslämmelserna beträffar, hafva, enär de, hufvudsakligen i 1845 års Tulltaxa upptagna, tullvärden, efter hvilka tolag m. fl. afgifter nu beräknas, befunnits i flera fall oriktiga och stundom mera än dubbelt öfverstigande varornas verkliga värden samt sålunda för trafiken medföra vida högre afgifter, än lagstiftningen afsett, dessa tullvärden blifvit granskade och i en särskild kolumn af bilagde Tariffer upptagna till de belopp, som ansetts närmast motsvara varornas verkliga värden, så vidt dessa för hela varuklasser kunnat utrönas och bestämmas. Då Rikets Ständer ansett förtullningen efter anslagsvärden ej uppfylla det vilkor för handelns trefnad, som innefattas i tullbehandlingens verkställande med skyndsamhet, säkerhet och likstämmighet på Rikets alla tullplatser, samt icke heller förmå bereda E. K. M:t och Kronan den inkomst, eller de inhemska näringarne det skydd, som med den stadgade tullafgiften varit afsedt, hvaremot tulltjenstemännens anseende för oväld och varuegarnes rätt att vid tullbehandlingen få sitt gods oskadadt, genom nämnda förtullningssätt äfvenlyras, har den i nu gällande taxa för flera artiklar bibehållna värdeförtullning blifvit i bifogade Tariffer, så vidt möjligt varit, utbytt mot annat förtullningssätt, äfvensom, med tillämpning af ofvan anförde grundsatser, samteliga inoch utförsels-förbuden, allenast med redan omförmälda undantag för utförsel af Mahn, blifvit upphälna, och tullafgifter bestämda för de hittills förbudna artiklarne.
Hos de Förenta Staterna i America har Drätfelwerkct warit och ar, som jag tror, något iner bekant gjordt, men det kan det wara, i anseende til desta Staters xeogrspkiska läge. Den ^merle-mska Fristaten ar omgifwen med wilda Idlationer, obekanta med alla slags calculer. Den behöfwer ej befara dm mindsta wada af en dylik upgisr. Rspubli^uens angelägenhet är anförtrodd blott at egna Landsmän; en fiende kan sig aldrig deraf begagna. Jag skall mindre »vidröra keLkz; men oaktadt war ksnhues nuwarande goda belägenhet, nog har sedan dest inrättning tidehwarf inträffat, dä dest Silfwer-förräd alldeles intet warit svarande emot dest utelöpande Sedel» stock, och kundskapen härom hade da säkert mindskat, om icke til och med alldeles snnibileisk nämnde silfwerför, råd, utan at derföre Lan^usn gjort Lancsuerours, eller bedragit sina ereäikvrer, ty mot dest utgifva förskrifuingar hade kinguen fullt wärde i de hos henne förpantade Fastigheter, men jord är ej silfwer, och »verkar pä opinion helt olika. Til at styrka denna sanning, behöfwer jag blott anföra som bewis wara Riksgälds» sedlar. Deras mist-creöir ar bekant, da de likwäl til säkerhet ej hafwa mindre »vidsträckt jord, än hela Riket. Fönräffellgheten af Lan^usng nuwarande styrelselagar har för sig den lyckugaste erfarenhetAräkucllgL 6z äro de Summor, med hwilka Larufuen bisprunglt Riket wid kilfällen af mitzwäpt ar, krig och andra förlägenheter.
Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut blifvit berättigade att till inrättning eller förbättring af sina folkskolor använda den del af klockarnes helgonskylds-säd, hvilken, enligt Kongl, brefvet af den 24 Mars 1824, bort begagnas för inrättandet af en kathedral-skola i Lund, funnit den gjorda framställningen om enahanda förmån för de församlingar, hvilka, belägna inom tvenne mil från städerna inom samma stift, ännu utbetala helgonskylden till städernas skolor, icke sakna skäl, har, af sådan anledning, nu till Rikets Ständer i nåder öfverlemna!, huruvida Rikets Ständer må finna lämpligt att genom anvisande för ändamålet af ett anslag, som fullt motsvarar den 1111 till skolorna utgående helgonskyld, sätta Kongl. Maj:t i tillfälle att kunna medgifva församlingarna rättighet att använda densamma till förbättrande af deras folkskolor. Stats-utskottet, till hvars handläggning samtlige riksstånden remitterat Kongl.
Först talade han nemi. för afslag å K. M:s Propos. men sedan pluraliteten yttrat sig för densamma, kastar Grin genast om och förenar sig med mig i begäran om återemiss. Detta var således andra meningen, och när vi läsa det nu ifrågav:de Betänk., finna vi att Hr Grun icke reserverat sig deremot, utan att han i stället biträdt den tredje meningen, som blifvit framställd af Hr Adlercreutz. Hvad är orsaken dertill, att den, som R. o. Ad. utsett till Ordfide i LagUtsk. är i afs:de på sin öfvertygelse så vacklande, att han kunnat yttra tre olika meningar om en och samma sak? Jag vet det icke; men jag tror att saken möjligen kan förklaras på , e 11 sätt, och jag hemställer till den värde Grin sjelf, om icke detta verkligen är det enda. Det vore nemi., att ban föresatt sig att, kosta hvad det vill, öfverändakasta K. M:s Propos. Men skall R. o. Ad. i detta afside gå honom tillhanda. Skola vi nu, genom att bifalla Utsk;s hemställan, förhindra frågans lösning genom omröstning i Förstärkt LagUtsk. och således lemna utan svar en K. M:s propos., eller, med andra ord, rent af kasta den under bordet. Jag får nemi. fästa upmärksamheten derpå, att ett bifall till Utskis betänk, hetyder detsamma som att begrafva hela saken. På grund af hvad jag nu anfört, yrkar jag afslag å Utskis Betänk, och bifall till K. M:s Propos. Frih. Armfelt, Magnus: Då denna fråga sednast hos R. St:r förevar, blef, på sätt ifrågav:de Betänk, jemväl utvisar, K. M:s Propos. bifallen af Bondeoch BorgareSt., Hr Adlercreutz’s reservation antagen af PresteSt. och Betänk, äterremitteradt af R. o. Ad., som jemväl antog samma reservation. När frågan således företogs inom Utsk. till förnyad behandling, syntes mig tydligt, att det förhållande inträffat, hvarom 49 § 4 mom.
Majit ställd skrift, deruti Styrelsen, med åberopande af hvad förut anförts till stöd för den gjorda framställningen om Statens medverkan till förelagets verkställande, å bolagets vägnar i underdånighet anhållit, det E. K. Majit mätte täckas föreslå Rikets Ständer att för ändamålet bevilja ett anslag af minst En million Ridr, 54 Eap p di t iöns(1 Is ko/le ts Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 175. hvaremot bolaget förbunde sig att utföra och för framtiden underhålla ifrågavarande kanal-led. Vid förnyad pröfning af detta ärende har E. K. Majit, som inhemta), alt hos Rikets Ständer fråga jemväl blifvit väckt om statsbidrags anvisande till omfömälda kanalled, hvilken erfordras för tillgodogörande af de inom orten varande rikhaltiga malmfält. vidsträckta skogar och tjenliga odlingsmarker, genom nådig Skrifvelse af den 6 sisliidne Februari till Rikets Ständer öfverlemna! den inkomna framställningen, för att komma under öfverläggning vid pröfningen af frågan, huruvida tillgång lill förelagets understödjande må kunna beredas; och hafva Rikets Ständer äfven erhållit del af öfriga lill ärendet hörande handlingar. Vid behandlingen af denna fråga har inom Riks-slånden blifvit föreslaget, att Rikets Ständer mätte besluta för Statens räkning anlägga ifrågavarande kanaler och bedrifva rörelsen derstädes eller ock, derest della icke kunde bilällas, anslå En million R:dr att utan återbetalningsskyldighet öfverlemnas till det bolag, som kunde bilda sig, lör alt utföra arbetet och detsamma för framtiden underhålla, i hvilket sistnämnda läll, sedan aktie-egarne eller bolaget på det tecknade beloppet njutit 6 procent, två tredjedelar af den möjiigen återstående behållna inkomsten borde tillfalla Slaten såsom ränta eller afbetalning ä det lemnade kapitalel.
Fattige, om deras andel af Summa Inventarii, Aug. 1997. 620. — och wanföre personer, emellan församlingarne flyttande, om deras försörjande, Ock. 12,0. Fa-tig-Or-ning, förslag till, Iul. 777. Fattigrvärden, allmänna, Asiesior OLlm» förflag, Aug, 672. 984. — Vecon. Utsts Betänk. — Stockholms Stads, om en af Herrar Banco-Fullmägtige densamma tilldelad gäfwa utaf Discont-repennen, Sept. 76g. 872. 1020. 1029. F-Lci-Lommister, om inskränkning i friheten att göra Dec. 19,. Mars 979. 1047. exp. 1097. — Se Fardag. Fidei-Lommitz-LArfattniligar, om Konungens mrgt att göra dispenser i wista, Iul. 87. Nov169g. Fiende, land anfallit af, om stadgande huru dest inwänare böra sig förhälla, Mars 981. 899.999. Fiendtlig egendom, som af Regeringen under krigstid scqucstreras, om dispositionen deraf, Mars Z77. 77a. 787. erp. 789- Apr. 642. 737. 841. Finance-plan, om uppdrag ät wederbörande Embetsman att uppgöra ett förflag dertill, I»l. 774. Aug. 692. 668. 764. 992. 964. röör. - om ett sammanträde emellan Statsoch Banco-Utflottcn i afseende pä Aug. 680. 682. 767. 969. (se Banco . Utsk. Sept. 4. och Stats-Utst. Aug. ki68.) — Stats-Utskottets Vlov. 17,8. (Bam o - Utskottets utlätande Dec. 761.)
Summarisk beskrifning öfver de försäkrade föremålens natur och belägenhet; 5:o) Försäkrings-summan; (ko) Fremiebeloppet och delta sä tydligt alt ovisshet vid skattens kontrollerande ej kunde ega rum. (ko alt allmänna åklagare samt de ombud Chefen för Kongl. Civil-Depaitementet dertill förordnade, skulle hafva obehindrad tillgång till förenämnde böcker äfvensom ega att. el er reqvisition, erhålla alskrifter af brandbref eller öfriga handlingar inom tre dagar, vid vite af 300 R:dr R:mt för hvarje gäng tillträde till ifrågavarande böcker och BeviUnings-Utskottds Betänkande iV:o 8. 19 handlingar vägrades samt 100 B:dr Riksmynt för hvarje dag aflemnandet af reqvirerad afskrift lördröjdes, utöfver ofvan stadgadt; tre dagar. Vidare k mide, efter motionärens förmenande, antagas, att utländska holag i Sverigo egde försäkringar emot brandskada för ett sammanräknadt belopp af ej mindre än 150 millioner Riksdaler, hvarföre ärliga premierne uppginge lill öfver 750.000 R:dr, och alt (leii föreslagna ärliga skatten, beräknad i medeltal efter En för tusendel, skulle uppgå till omkring 150,000 R-.dr, allt Riksmynt. Större nationalvinst än denna skatt skulle det likväl medföra, om nämnde premier, i stallet att utströmma till utlandet, hvarifrån de sedermera aldrig mer än blott lill en del kunde ålerförvänlas, till följd af nämnde jemförelsevis lindriga skatt, — hvilken ej kunde anses i medeltal motsvara mer än |:delar af den skatt för brandförsäkring, sorn, efter hvad ofvan sagdt är, för närvarande erlägges i England — komme till lill större eller mindre del qvarhållas inom landel och blifva tillgängliga i den allmänna rörelsen för inhemska produktiva företag.
Hvarje blomma bör pressas efter hand, som den finnes, och noga antecknas dess tid. Lika noga böra versar samlas eller ock tagas ur eget hufvud. På sä sätt blir det hela verkligt utsökt och af godt värde. Ebon Hoi. de R. * och vi önska, att efter XXII. En matta att lägga under tårttallriken. Vid val af broderi fäster man afseende på, att den släta ytan i midten blir lagom stor för tårttallrikens fot. Väljer man applikationsarbete, så egnar sig en krans af vindrufklasar med blad särdeles bra; äfven andra frukter eller blommor passa. Mattan är en bordsprydnad, men särskildt uppfyller hon sitt ändamål, o m vid » sittaode bord » tårtan bjudes omkring, för att det eljest uppstå- ende tomrummet efter tallriken ej må stöta ögat. Presenten kan tillökas med en tårtduk. Af fint hvitt linne klippes en rund bit, som står några centimeter utöfver tårttallrikens kant, och s o m prydes rundt omkring med en väl utförd, uddig bård i hvitbroderi, hvartill man väljer ett mönster med rätt många hål (ej klumpsöm), för att närmast imitera utslaget tårtpapper. Equus. Liten axelschal. Material: ljusblått bottengarn, hvitt eller ljusblått isgarn och 2 grofva stålstickor. 175 maskors uppslag af bottengarn. Ett rätt hv. stickas af bottengarnet. Så tages af isgarnet och stickas 6 räta hv., vidare 2 hv. af bottengarnet, 6 hv. af isgarnet o. s. v. till önskad längd. I kanten virkas på gaffel ett galler af isgarn, hvilket fastsys i ena kanten och prydes med små bollar af bottengarnet i den andra. Denna schal ser alldeles ut s o m silke och cheniljer och blir säkert en välkommen julklapp till fruar att begagna som supéschal. H — na. som ett het, må en gäng få höra o m sig o r d e n: hon XVI. Trådrullsetui. A f ljusblå flanell klipper man en fyrkant 25 cm. lång och 10 cm. bred och afrundar densamma i alla hörnen.
Det kan icke annat än förundra livar och en söm med noggrannhet gehomläser detta LagUlskts betänk., alt Utsk. icke varit mera måll om att utdela rättvisa i fråga om boters förvandling, då böterna öfverstiga det belopp, sorn lagen bestämmer lill io daler, utan • - att - Den 17 Maj c. m. ett Utsk. alldeles underlåtit sådant i afseende på böter, sorn understiga 10 daler. Är det angeläget, att man, i jemförelse med brottets storlek, straffar rättvist, när det går öfver denna summa; så synes det vara lika angeläget att utöfva samma rättvisa, när bötesbeloppet är mindre. Det är genom straff i de mindre graderna, som man skall förekomma att straff behöfva» i de högre; det är genom rättvisa mot den, som börjar förgripa sig, genom rättvisa i correctionen af små brottslingar, som man skall förekomma att deraf göra stora förbrytare. Man motverkar eljest allt ändamål med lagstiftning, synnerligen med brottmålslagstiftning, att nemi. förekomma brott, i stället för att, som detta betänk, åsyftar, befordra dem. Det Ilar blifvit andraget exempel på, huru den person, som t. ex. beskyllt en annan för ett ärerörigt brott och utom denna beskyllning tillfogat honom flera blodsår, för alltsammans icke bötat mer än 10 daler, och denne person kommer nu, sedan all gradation upphört — ty det är fråga om böter under 10 daler — att straffas med 4 dygns fängelse vid vatten och bröd; och den, som fick undergå all denna misshandling, håde af beskyllning för ett ärerörigt brott och blodvite, och svurit på, att han vore oskyldig till hvad honom förevitades, för hvilken svordom åter han icke kunde komma alt betala mer än 16 sk. b:co, han skulle, vid saknad tillgång till böter, undergå, enligt nu gällande lag och enligt detta betänk., lika straff, eller 4 dygns fängelse, med den som begått våldet. Kan del försvaras att straffa den oskyldige lika så mycket som den skyldige? Det synes besynnerligt, att icke skäl och bevis kunna hafva något insteg hos ett R.
Då en värd ledamot, som är K. KammarRrns President, har behagat till KammarRrns Advokat-Fiskal yttra sin förundran deröfver, att denne sednare skulle hafva glömt uppbörds-året, får jag, KammarRrns Advokat-Fiskal, å min sida till KammarRrns President yttra min förundran deröfver, alt han misstänker mig, att icke veta hvad ett kalender-år vill säga, samt att upbörds-året är det, under hvilket de för kalender-året beräknade utskylder skola inflyta, samt att vi ännu hafva ett annat år, redogörelseåret, som slutar den 3Irsta Aug. Således hafva vi i afseende på Kronans utskylder 3:ne år, kalender-året, för hvilket utskylderne debiteras, upbörds-året, under hvilket de inflyta och slutligen redogörelse-året, då de skola redovisas. Denna kunskap trodde jag KammarRrns President skulle anse mig ega efter en 20:årig förvaltning af Advokat-Fiskals-Embeiet Hr von Troil: Den siste värde talaren har redan uplyst derom, att upbörds-året har afseende på den tid, inom hvilken de lill Kronan ingående inkomster skola inflyta, men, utan alt vilja ingå i denna kameralistiska strid, ber jag endast att få fästa upmärksamhet deruppå, att Utsk., såsom mig synes, på allt sätt och vis sökt försvåra upbörden för dem, som dermed hafva befattning, ty enl. 18:de §:n skall upbörden verkställas 5 gånger om året. Först skall ^rdel af afgiften i förskott erläggas, och sedermera grdel minst 14 dagar före början af hvarje qvartal. För min del tror jag det vara nödvändigt att i afseende på 18:de§;n göra den förändring, att den ifrågavarrde upbörden må verkställas endast 2:ne gånger om året, nemi. förskottsvis för hvarje halfår, hvarigenom ordning och reda åstadkommes. För såvidt man upfattar ifrågavarrde § så, som jag erkänner mig hafva gjort, nemi. att med försäljnings-året äfven menas upbörds-året, anser jag att 96 Den 8 August upbörden af utskänknings-afgifterna bör beräknas efler kalenderåret.
Majrts med Dess Högsta Domstol beslutade Utslag af den 19 sistlidna Mais innehåller, att Kongl. Majrt funnit skäl icke hafva förekommit, som kunde föranleda till ändring i HofRättens öfverklagade utslag; om hvilket beslut Högsta Domstolens deri deltagande Ledamöter, Hrr JustitieRåden Themptander, Stråle, Bredberg, Nyblceus , Nordenstolpe och Grefve C. Sparre si2 förenat. O Likasom i nästföregående mål bade jag, i anledning af Jerfsö HäradsRätts å urtima ting den 16 Januari 1840 meddelade utslag, anmärkt, att HäradsRätten, som ansett torparesonen Anders Andersson Larm förvunnen att hafva dels gemensamt med annan person begått inbrottsstöld medelst begagnande af dyrk, hvilken sedermera skulle förkommit, dels ensam vid annat tillfälle föröfvat olofligt tillgrepp, dels ock förfärdigat och innehaft fem stycken falska nycklar eller dyrkar, med hvilka han, enligt eget erkännande, på eLt och annat ställe gjort försök att bereda sig ingång till lästa rum, i afsigt att stjäla, derför, under åberopande af 40 Kap. 1 ocb 6 §§ samt 41 Kap. 1 § Missgerningsbalken, Kongl. Förordningen den 9 December 1756 och Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, pröfvat Larm skyldig till sträft’ af spö, för inbrott nio par, för innehafvande af falska nycklar eller dyrkar 80 nio par och för stöld till värde af 7 R:dr 22 sk. 8 rst. åtta par, samt i följd deraf dömt honom att i en hot straffas med tjugusex par spö och derefter undergå uppenbar kyrkoplikt; hvilket utslag, hvarmed den sakfällde låtit sig nöja, till verkställighet i vanlig ordning kommit. Enligt redan angifna grunder och då i förevarande fall, der icke ens det förmenta stödet af annan domstols förutgående beslut i någon del af målet kunde anföras, utan målet i allo berott på IdäradsRättens pröfning, ofvanbemälde persons bestraffning rätteligen bort bestämmas på det sätt, att han, som för begångna stölder, efter deras sammanräknade värde 7
Carlskrona stad, som enl. 1855 års mantalslängd har 11,117 innevånare, kan ännu icke utan stor svårighet fylla ett ibland lifvets oundgängligaste behof, nemi. det af friskt vatten, en brist, hvilken, så godt sig göra låter, f. n. fylles genom hemtning från 420 Den 26 November e. m. Lyckeby, med dertill inrättade skutor, med hvilkas förande fram och äter 2 Underofficerare och 14 man af K. Flottans personal äro sysselsatte sfi länge hafvet är öppet, samt dessutom med en särskild vattenskuta, som under de 4 varmaste månaderna af året måste hållas i gång, för att fylla den fattiga befolkningens på Björkholmen behof, och ytterligare genom körning landvågen under vintern, då is hindrar transporten sjövägen. Allt detta, med en af SjömilitieKontoret uti Bilagan Lit. A upgifven årlig kostnad af 4027 Ridr 28 sk. 8 r:st b:ko. Detta oaktadt, och fastän allt på taken fallande regnvatten samlas genom stuprännors ledande till tunnor och kar i källare och andra förvaringsrum, är tillgången ändå så knapp, att verklig brist stundom upstår, i synnerhet när storm och hög sjö hindrar eller uppehåller vattenskutorna i deras regelbundna gång, vid hvilka tillfällen alla, som icke genom enskild försorg lyckas skaffa sig vatten landvågen från Lyckeby, nödgas åtnöja sig med det saltaktiga, osmakliga och mindre helsosamma vatten, som kail erhållas i stadens brunnar. Dessa omnämnde förhållanden hafva äfven blifvit af Konung och B. St. belijertade, då det år 1823 beslutades, att en vattenledning från Lyckeby till Carlskrona skulle på Statens bekostnad anläggas emot det att stadens innevånare åtoge sig en årlig afgift af 1500
Stockholm den 5 oktober 1812. Då tidigare vidtagna författningar för att hindra missbruk och underslev vid försäljning av krutförsäljningar inte haft åsyftad verkan, har Kongl Maj: t förordnat följande. Alla krutrekvisitioner från landet och städerna skall anmälas till Krigskollegium genom befallningshavaren. Ämbetet uttalar sig om det verkliga behovet. Undantag är Bergslagernas krutbehov som rekvireras som vanligt genom Bergskollegium och Krigskollegium. Krut som påträffas utan tillstånd tillfaller Kronan och ägaren bötar för varje centner med årets fastställda försäljningspris. Befallningshavarna skall ha allvarsam och noggrann översyn i sina län. Gränsposteringar och tullar skall iakttaga uppmärksamhet. I anseende till rikets nu varande behov av en så oumbärlig vara för försvaret som krut och då vissa äldre bruk haft tillstånd att exportera ett visst kvantum indrages detta tillstånd. Stockholm den 5 oktober 1812. JOH AUG SANDELS Kungörelse angående stämplade pappersavgiftens beräkning och utgörande från och med nästkommande år 1813. Stockholm den 9 oktober 1812. Åtskilligt i Charta Sigillata Förordningen är förändrat. Huvudgrunden är en höjning av 50 %. 25 sidor som talar om vilka papper som beläggs med avgift och hur mycket. Undantagna är allmogen, ryttare, dragoner, soldater och båtsmän som gör ansökningar hos Kongl Maj: t. Ansökning om att fälla ekar, göra svedjeland, nya ängar och beteshagar. Alla fattiga, där domaren påtecknar ordet gratis. Allt som rör Kungl Maj: t och Kronan. Ansökningar som rör akademier, gymnasier, fattiginrättningar. Förklaringar och besvärshandlingar i brottmål. Publika byggnader, brobyggen, vargskall, gästgivarskjuts, kvittenser för omyndiga barns medel, respass till riksdagar, avsked för soldater, permissionssedlar för officerare, orlovssedlar för privat tjänstefolk m m. I fall där flera tillämpningar kan äga rum till Chartans beräknande, gäller den där avgiften blir högst. Geometriska kartor skall förses med Charta Sigillata så att den klistras på handlingen. Böter om man underlåter att använda rätt stämpelpapper.