Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 4°, med de dertill komna upplysningar och tillägg i utlåt. N:o ig3, hlef äfvenledes af ”Ståndet godkändt.” Ang:de BorgareSt:s beslut rör:de utlåt. N:o ig3 är ingen underrättelse ankommen. BondeSt. har i afseende på lytde punkten fattat följande beslut: ”Bifölls ”utom de momenter, deri Ståndet förut meddelat beslut, ”hvilka nu vidblefvos.” Hr von Rosen: Då Utsk. icke tillstyrkt bifall å den motion, som angick skrifvarebiträde och arfvode till skrifmaterialier för fångvaktmästarne, och jag af de upplästa prot. uldrtn förnummit, att ej mer än ett Stånd bifallit densamma; så anhåller jag få fästa Ståndets uppmärksamhet derpå, att Utsk., i anledn. af motionärens framställning om det stora behofvet af skrifmaterialier, samt billigheten deraf, att fångvaktmästarne erhöllo ersättning derföre, förklarat, att någon kostnad för statsverket i delta hänseende icke nu mera än tillförene borde vara behöflig, oaktadt motionären anfört, att för det myckna skrifveri, sorn, till följe af en ny författning, uppkommit, det vore billigt, alt vaktmästarne erhöllo skrifvarebiträde och skrifmaterialier. Jag kan likväl ej gilla StatsUtsk:s raisonnement härutinnan. Det är tydligt, att i samma mån hehofvet af skrifveri tilltager, måste äfven ett ökadt behof af ersättning uppstå.
Då denna fråga, genom de öfriga Ståndens beslut, redan är afgjord och har förfallit, anser jag mig böra inskränka mitt yttrande till att endast i korthet framställa de skäl, som förmått mig att inom Utsk. böra till majoriteten och att bidraga till del fattade beslutet, hvilket varit föremål för så mycket klander. Det är Den 5 April f. m. egentligen den sistnämnda omständigheten, som gör det till en nödvändighet för dem, hvilka deltagit i Ulsk:s beslut, att framhålla sina skäl dertill, för att ådagalägga, huruvida man verkligen gjort sig lill klandret skyldig eller icke. Då jag, lika roed Hr Gr. Hamilton, anser hufvudfrågan vara den, huruvida de mål, sona enl. Utsk:s beslut skulle undergå votering i förstärkta StatsUtsk., äro af ekonomisk eller af hevillningsnatur, så är det egentligen i detta hänseende jag anhåller att få framlägga de skäl, hvilka för mig gjort sig gällande. 8g §:n Reg.Fm bestämmer hvilka mål höra till Rikets allmänna hushållning och i följd deraf höra af Ekon.- Utsk. handläggas; likasom 34 §:•> i morn. Riksd.Ordn. närmare visar, hvilka mål som skola anses hörande till denna cathegori och således äro af administrativ egenskap eller utgöra öhskningsmål. Här finnas visserligen icke specielt uppräknade alla de mål som dithora, men der förekommer också ingenting som antyder, att tullafgiftsbestämmelser böra dit hänföras. Man kan val säga, alt frågan om förbud rör allmänna hushållningen; men man kan med lika skäl säga, att frågan om den högsta tullafgiften, som medför samma verkan som förbud eller är ett indirect förbud, äfven rör Rikets allmänna hushållning; man kan deremot icke hänföra frågan om tullafgifter till de ärenden, som i önskningsväg behandlas eller som handlägges af Ekon.Utsk., utan mäste den bero af Bevilln.Utskis tillgöranden, såsom ett beskattningsmål, emedan 6o §:n Reg.Fm tydligen bestämmer, att alia frågor, som röra tullbevillningen, höra till Bevilln.- Utsk:s handläggning och äro béskallningsfrågor.
När nu barricaden var intagen, befalle bataljons-chefen ett compani att rensa huset; alla de som skjutit voro borta, men ohyggligt alt omtala, 38 menniskor i detta hus omkommo, — gubbar, qvinnor, harn, ja, (lundarne, så att efter operationen intet lif mera återstod. T Manchester — år 1817, om jag ej irrar — uppkom uppror bland den svältande fabriksmenigheten ; Yeomanry, ett af landtbrukare bestående national-cavalleri högg in, och mellan 170 och 180 menniskor blefvo dels dödade, dels svårt sårade, och — ingen process följde på någotdera af dessa båda uppträden. Må aldrig så tillgå i Sverige! Men må häraf bedömmas, huru lent i England och Frankrike tillgår. H. Ex. Hr Gr. Posse: Utaf Hr Dalmans sisla yttrande har jag funnit, att han önskar ernå samma ändamål, som enligt min åsigt skulle vinnas medelst antagande af K. M:s nåd. propos. till gällande lag. Jag har förklarat, att om någon bättre redaction af LagUtsk. kan uppgöras, skall jag, långt ifrån alt motsätta mig dess antagande, tvertom vara den förste, som tillstyrker bifall dertill. Men jag vågar be - 32 Den 15 Juli f. in. strida Hr Dalmans påstående, alt redactionen skulle lilifva I >ii 11 re medelst uteslutande af sista mom. i 7 §:n; ty om detta mom. uteslutes, blir följden dea, att krigsmauskap aldrig får användas till stillande af upplopp. Hr Dalman har åberopat
Hr Stjernsvärds förslag före - 360 Den 15 Juli e. m. trädet, icke allenast derföre att Ilr af Klints förslag är en ny och vid ett föregsde tillfälle afgjord fråga, utan äfven derföre att det är sannolikt att inom de öfriga Stånden, der man icke lemnar en så speciel upmärksamliet ät denna fråga, inan icke kan förvänta sig någon förändring i större skala än Betänk, åsyftar, och om nian således vill åstadkomma 3 Stånds sammanstämmande beslut., tror jag att man bör göra så få ändringar som möjligt. Jag ber att få nämna hvad man inom Utsk. svarade på de skäl jag här framställt, dels för att få vilkoren förändrade och dels för att erhålla den summa som begärdes af motionären. Man sade att dessa skäl skulle vara gällande, om erfarenheten' ådagalagt att detta anslag icke kan utgå på de vilkor StatsUtsk. upställt och under vår nu förestående Riksdagsperiod visade sig vara otillräckligt, oell man ansåg att den förlust som skulle upstå för Arméns befäl, derigenom att det icke kunde skaffa sig denna bildning på dessa 3:iie år, vore jemförelsevis obetydlig mot den erfarenhet som R. St:r skulle komma att draga för framtiden. Jag har velat framställa dessa Utsk:s åsigter, på det man ieke skulle tro att inom Utsk. det icke vore kändt att summan vore otillräcklig samt vilkoren sådana att man riskerade att icke få liela summan använd. Hr Stjernsvärd: Med ani. af Hr af Klints upmaning ber jag att fa tillkännagifva det jag icke kan ställa mig densamma till efterrättelse. Jag tror nemi. att om vilkoren erhålla den utsträckning sorn Hr af Klint velat gifva dem, skulle det ändamål vara förfeladt som jag med motionen afsett. Det har varit helt och hållet en motsats mot hvad Hr af Klint åsyftat eller ett reseunderstöd.
157 reisen kunnat i sin befattning hittills tillvitas hågra förbrytelser, hvaruti jag, sorn deras Ordförande, hvilken aldrig saknat deras förtroende, icke anser mig delaktig; och som det hvarken för Rikets Styrelse, Allmänheten eller Bolaget kan vara likgiltigt, hvad grad af förtroende man i denna afgörande tidpunct bör hysa till Canal» och DiscontStyrelsen , eller till dess Ordförande, som derjemte har det smickrande och vigtiga förtroende att vara högste Befälhafvare på stället för den del af Arméen, hvilken användes till Canalens utförande, 1 följd häraf önskar jag nu inför Sveriges Ridderskap och Adel, att hvem sorn linner sig befogad ville bevisligen , och ej med lösa, stum-i ma och obestyrkta tillmålen, uppgifva en enda öfverträdelse af Reglementen och Föreskrifter, en enda svekfull eller bedräglig handling, eller ock förledande åtgärd medelst origtigt uppgifter, vara begången med eller utan Agenter; att bevisa ett enda felsteg med berådt mod vara tagit under de framfarne nära 8 åren af den Styrelse, hvars Ordförande jag har haft äran vara under samma tid, och som sådan hvarje dag funnit mig omgifven af oinskränkt förtroende, af ett kraftigt biträde, utom hvilket min svaga förmåga skulle Varit ännu mycket otillräcklig! Gerna erkänna vi oss bristande i omdöme , men med allt detta väntar jag med mycket lugn andra upptäckter, än en tvistig utlåning af några 1000 Riksdaler tillen hel StadsCassa, den andra i Riket; eller en öfver-utlåning af några tusende R;dr, efter man ej 158 Déts 17 Martil, e. m. var berättigad fordra reda af andra Disconters '* på samma summa ställde utlåning;.;rbåda'dessa omständigheter lika snart rättade , sorn ifråga satte — eller något dylikt. _ Äfven vet jag Välj att omdömet om Låntagares soliditet kan hafva slagit fei 5 men äfven här väntar jäg trygg jemförelse!! med alla andra Disconter , RiksDisconten ej undantagen; ett bevisnings* sätt, sorti jag utan yttersta nödvändighet alltid önskar undvika.
Ilos RiddarhusUtskottet har blifvit anmäld en af RiddarliusStipendialernes Inspector vid Upsala Akademi, Professoren O. Kolmodin, gjord hemställan, att då Reglementet för de såkallade lägre RiddarhusStipendierne innehölle, "”alt hvarje Stipendiat ^skulle vara ovillkorligen skyldig att, innan ”han ifrån Stipendium afträder, taga offentlig CanzliJuridiskeller Bergs-Examen, ”så vida han ej tager Philosophiae Candidat”Examen, hvilken gör de nyssnämnde ofver”flödiga;” men det numera jemväl vore öfligt, att de studerande, hvilka ämnade inträda å den Civila tjenstemanna hanan, aflade den så kallade Juridico-Philosophiska Examen, som berättigade till inträde i Kongl. Maj:ts Canzli, sistnämnde Examen, uti hvilken alla Philosophiska Facultelens Professorer, med undantag af dem i OrientalSpråken, Astronomien och Vitterhelen, examinerade, måtte anses equivalent med någon af de i Reglementet ofvanomförmälda EmbetsExamina, samt vilkoret för innebafvandet af ett lägre Riddarhusstipendium sålunda anses fullgjord t, genom undergåendet af ifrågavarande Juridico-Philosophiska Examen; hvarförutan Professoren Kolmodin föreslagit, att den Adeliga yngling, sorn aflagt nyssnämnde Specimen måtte, under förbindelse att fortsätta sitt Juridiska Studium, intill 60 H. 9 i3o Den i Februari i f. ra. dess lian presterat JurisCandidatExämen, vara competent till erhållande af ett högre Riddarhusstipendium, under enahanda vilkor, som nu äro stadgade för dem, hvilka erna taga PhilosophieDoctorsgraden. Och som Juridico-Philosophiska Examen förutsätter ådagaläggandet af kunskapsprof uti flera ämnen, än den egentliga CanzliExamen* och jemväl berättigar
Men jag forblifver allt detta oagtadt, dock vid den öfvertygelse, att Höglofl. Siats-Utskottet ej bör befatta sig med speciell granskning och bedömande af hvarje särskildt sådant mål, utan att till ändamåmålets säkraste och rättaste befrämjande med största möjliga kännedom och hushållning, äfven som till förkortande och förenklande af dess (Stats-Utskottets) svar till Riksens Höglofl. Ständer på alla Motioner af denna art, eller angående Hamnförbättringar m. m. dylikt vid enskildte Städer eller Landsorter, Högh Stats-Utskottet bör förklara sig först vid eller efter uppgjorde Statsoch Finance-regleringen kunna bestämma , om några medel och till hvad belopp kunna åt Riksens Ständer föreslås Stats-Utskottets Betänkanden. 3oi att användas till de flere sådane behofs lättande och afhjelpande i anslag eller låneväg; och då kan hjelpen ske efter plan och i sammanhang, och jag tviflar då icke, att Riksens Ständer skola i sådan väg bereda tillfälle äfven för Lidköpings Hamns förbättring med en Summa, som är blott hälften af hvad en enskild person får låna i Disconten på dess och en Borgersmans namn, och det är på lämpligheten och nyttan, att ej säga angelägenheten af en sådan generell förändring utaf nu uppläste Statsafdelningens Betänkande, jag tagit mig friheten fästa Högloft. Stats-Utskottets uppmärksamhet; dermed vore intet anslag nu i förhand bestämdt, men nyttan och den goda viljan erkände, samt utsigten för möjligheten öppnad, att saken i rätt ordning skulle komma under pröfning och understöd ej helt afslås.” Och skulle denna Herr Commerce-Rådets särskildta tanka, uppå begäran åtfölja det afgående utlåtandet till Riksens Höglofl. Ständer. År och dag sorn åfvan. Ex Protocollo J. C, Lorich. 3o3 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom den 19 Mars 1823.
Den strängaste redlighet, de renaste afsigter kunna ej alltid trygga mot de misstag, som vid denna pröfning kunna begås, om ej med grundliga kunskaper och en öfvad blick förenas en djup kännedom af Lagarne. På grund af alla dessa skäl, samt i betraktande deraf, att enskilda säkerheten hufvudsakligen hvilar på Domare-magtens sjelfständighet: att föreskrifterne i 96, 98, 99, 100 och 101 §§:ne tillräckligen förebygga, att Ij6 Ang. upph. af I03 §. Reg. F. m. m. ej denna Magts rättigheter ostraffadt kunna öfverträdas och missbrukas: att 103 §:n, i kraft hvaraf Högsta Domstolens Ledamöter godtyckligt kunna från sina Ämbeten skiljas, alldeles tillintetgör deras oberoende, samt ändteligen, att alla föreskrifterne i denna § äro orättvisa och menlige för Medborgares frihet, egendom och heder, vill Kongl. Maj;t härmed i Nåder föreslå Rikets Ständer, att berörde 103 §. i Regeringsformen samt, i följe deraf, äfven 64 §;n i Riksdags-Ordningen, må till hela deras innehåll , kraft och verkan , npphäfvas, samt 104 §:n Regeringsformen i afseende på hvad deruti förekommer om öfverläggning i Nämnden, undergå en lämplig omarbetning. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen, Datum ut supra. CARL JOHAN. G. af Wetterstedt. Äng. Granskning af Allm, Cassör m. m. N:o 47. Kongl Majds Nådiga Svar till Rikets Stander, på deras underdåniga Skrifvelser af den 18 September, io och 17 Nov., 07/1 Granskningen af all7/umna Cassör, lnstructionen för Riksens Ständers Revisorer af Statsverket , Tullmedlens öfverlöt ande till Riksgälds -Contoiret, och de, enligt 63 §. Regerings Formen afsatte summor. Kongl.
St:rs skrifvelse af d. 29 Dec. 1834 blef afgjordt, att öfverskottsräntorna skulle framdeles, till förmån för de tillskottstagande hemmanen, utgöras med förvandling efter årlig markegång å de till båtsrnansrustningen, enl. 1685 års kontrakt, hörande persedlar, men att denna förändring ej skulle vidtaga förr än med år 1844, hvarefter, genom en ytterligare skrifvelse från Ständerna af d. 13 Aug. 1831, stadgades att de till fyllnad för den gamla båtsmans-indelningen i Blekinge anslagna reserv-räntor skulle, i likhet med ölverskotts-räntorna, utgöras med förvandling efter markegång å den verkliga rust ningskostnaden; att, vid så beskaffad förvandling, samma medelberäkningsgrund skulle för reserv-räntorna löljas, som vid den nya båtsmans-indelningen blifvit följd, eller 20 dal. smt för hvarje båtsman, och att denna förhöjda beräkning ej skulle vidtaga förr än från och med uppbördsåret 1859. Med dessa beslut voro åter innehafvarne af de hemman och lägenheter, från hvilka öfverskottsoch reserv-räntorna skulle utgå, icke belåtna, och Riksdagsmännen från Blekinge i Bonde-St. anhöllo derföre om upphäfvande deraf. Dessa yrkanden vunno dock i början ej framgång, utan afslogos af R. St:r särskilda gånger, men framställningen kom åter, och vid 1856 och 1857 års riksdag kullkastades de förra besluten och uppfördes på 5:te hufvudtiteln ett förslagsanslag af 16,000 rdr, hvaraf till rusthållarne skulle utgå så stort tillskott, som motsvarade skillnaden mellan hvad rustningshemnianen efter förvandling skulle i tillskott bekommit och hvad de erhöllo i penningar, i sammanhang hvarmed augmentsräntegifvarne befriades från att betala mer än det kontanta belopp, de af ålder hade erlagt. Den fördel, som sålunda blifvit sistnämnde hemmansegare beredd, har dock icke utgjort någon lindring i rustnings-tungan för sjelfva rusthållarne.
Höglofliga Ridderskapet och Adeln har, efter föregången öfverläggning i anledning af Lag-Utskottets under N:o 42 afgifna Betänkande) till förnyad behandling af Utskottet återförvisat den fråga, sont genom berörde Betänkande blifvit besvarad; och som öfrige Riks-Stånden, ehuru de omedelbart i frågan beslutat, likväl icke stadnat i sammanstämmande beslut, utan varit i så måtto skiljaktige att, då Vällofliga Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet bifallit Betänkandet och således antagit hvad Kongl. Majit i förenämnda Nådiga Proposition föreslagit, Högvördiga Preste-Ständet deremot, med afslag å denna Nådiga Proposition, för sin del öfverenskommit om en författning i förevarande ämne af enahanda lydelse med den, hvilken Herr Adlercreutz i sin emot förenämnda Betänkande afgifna reservation tillstyrkt, samt frågan således icke blifvit genom de af dessa Riks-Stånd fattade beslut afgjord, tillhör det alltså Utskottet, likmätigt föreskriften i 4 mom. af Riksdags-Ordningens 49 §, jemförd med 73 §i samma lag, att ånyo i ämnet sig utlåta och följaktligen att, med hänsigt till hvad i omförmälda, ännu oafgjorda fråga förekommit, taga densamma under ytterligare pröfning. Dervid har Utskottet ej kunnat förbise betydelsen af de från Utskottets mening afvikande åsigter, hvilka vid ärendets behandling inom representationen gjort liih. till R. St. På sätt nyss är förmäldt, hafva nemligen Borgareoch Bondestånden, i enlighet med hvad Utskottet tillstyrkt, bifallit Kongl.
Dx piolvoollo, 84^00 ^ r8/so. l^onA/ Mr/':kL /v«r/r'^rr L/cr-r/vc/^e, /l^:o 6,-/. l 1 lV-o 6,j. än^. til! klx^>. den >4 Inni, Kl. io k rn. ^V/r</r'A-<r ^/rr//ve/>-L kr'// /V/'Lk§ »5kärrr/e/-, rrrr^aerrr/s tt/,/-/l-,arrr/e rr //rr/, «F»r/r^-^krrk -r/' //ö^e-e^KkkrrrrrH' äk /. r/ Ärrks-^err-eker-ar-rre 6r//- oc/r rrorr //rrr-krrrarr-i-c/or-^f,- 6r/r-6/r ^koe/i/ro/mi,8/»kk r/srr l <) Ma/' i 8/jo. L^L I^on»1. l^sj:t funnit den vid innevsrsnde kvilrsdsA i ArundlsAsenliA ordninA lieslutsde korändrinA sk' 8tst8-kädets orAsnisstion iele lunns, kor inneliskvsre s!' liäriAenom Iljsjsnords einlseten, niedkörs rulslsninA i korut, ^IS Arund sk LlonAl.
Genom Kongl. Resolution å Städernes besvär 17a3» 1727» 1739 J757» förbjules till och med för verkelige Mästare i Städer att Den io Februarii. idka handtverk på Landsbygden och ålägges dem att sist inom är och dag inflytta till Städerna, eller afstå frän handtverket. Resolutionen på Sfädernes besvär 1704 m. flöfverlemna till Magistraterna och Embeten* att bestämma det antal mästare, som hvarje Stad får äga, och bönhasar eller sådane sorn arbetade utan att vara mästare belädes med 40 marks böter och varans confiscation. Efter Landshöfdinge-Instructionen af år fingo inga andra Gärningsmän, än Skräddare, Skomakare och Smeder, nedsätta sig på landet m. m. Af allt detta torde man med skäl kunna sluta, att allaFörfattningar, rörande Skrå-Inrättningen, sjelfva SkråOrdningen inberäknad, äro Kongl. Författningar, att de någon gång blifvit föranledde af Riksens Ständers underdåniga önskningar, men merendels af Städernas besvär, samt att, ehuru Skråmästare funnits bland de röstägande medlemmarne af NationalRepresentationen, och de i alla tider sökt omskansa sig med uteslutande tvångs-lagar emot all sort näringsfrihet hafva de likväl aldrig kunnat vinna att få sina Skrålagar i likhet med Grundlagar, utan hafva de alltid blifvit ansedda som oeconomiska, hvilka efter tid och omständigheter borde undergå förändring. Uti ingen Regeringsform, hvarken 1720 1772 eller 1809 nämnas SkråFörfattningarne såsom af Grundlagen sanctionerade, ej heller Den 10 Februarii, finnes någonstädes i sådane handlingar en bestämd uppgift, hvaruti BorgareStåndets privilegier bestå.
N:o 89. Motion N:o 323, om ny rotereglering inom Westerbottens län. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 61. Motion N:o 324, att väghållningsskyldigheten måtte af Staten öfverta gas, m. m. Sainmans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2. B. St. underdån. Skrifv. Falun och Frövi, om låneanslag för anläggande af en jernväg emellan. Motion Nio 220. Stats-Utsk. Utlåt. Fatalier i politioch ekonomi-mål, om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 10 Januari 1759 m. fl. dithörande författningar angående dem. Motion N:o 62. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 13 och Meni. N:o 28. R. St. underdån. Skrifv. Fattigvården i riket, om ändring af § 14 i Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, angående denna. Motion N:o 92. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 90. R. St. underdån. Skrifv. Filipstad, om låneunderstöd för anläggning af en jernväg mellan denna stad och nordvestra stambanan, i händelse densamma komme att gå öfver Norum, m. m. Motion N:o 345. Stats-Utsk. Utlåt. Fjerdingsmän, om ändring af Kongl. Stadgan den l Juni 1850, angående dem. Motion N:o 99. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Flickor, om anslag till inrättande af s. k. slöjdskolor för dem. Motion N:o 298. Stats-Utsk. Utlåt. Flygsandsfälten, om anslag för skogsplantering å dem. Motion N:o 167. Stats' Utsk. Utlåt. Folkskolebyggnad, om förändrad grund för skyldigheten att uppföra sådan, m. m.
Rådstufvurälten genom beslutet att låla bördestvisten anstå, tilldess sig visat, huruvida någon närmare eller lika beslägtad bördeman inom laga slåndstiden sig anmälte, verkat i saken onödigt uppskof och satt köparne i tillfälle att medelst fördröjd fortsättning af lagfarten aflägsna laga ståndslidens inträffande och dermed äfven det domslut, som möjligen kunde skilja dem från egendomen, dels att i frågan om bördeskillingens lyftning, köparne varit berättigade att, utan afseende på bördemannens bestridande, bördeskillingen emottaga; hvarföre Rådstugurätten genom afslag å köparnes derom gjorde anhållan förfarit uppenbarligen emot lag, dels ock att Rådstufvurättens vägran att, på Nilssons anmälan om afstående från bördsanspråket och begäran att återfå bördeskillingen, målet afskrifva och bördeskillingen till Nilssons ombud Anders Andersson utlemna samt förordnande om samtliga parters vidare hörande syntes icke vara med lag öfverensstämmande eller på skäliga omständigheter grundade; hvarförutan Advokatfiskalsembetet, beträffande det af Rådstugurätten väckta yrkande om åtal emot Handlanden Nilsson och hans ombud för tillmålen emot Rådstugurätten och särdeles dess Ordförande, såsom ansvarsfullt anmärkt, hvad i klagoskriften sålunda otillbörligen förekömme. Efter det vederbörande blifvit häröfver hörde, samt Advokatfiskalsembetet sedermera den 16 Oktober 1846 till Kongl. Hofrätten inlemnat ytterligare memorial, deruti ansvar blifvit yrkadt ej mindre mot Rådstufvurättens ord - * 12 II. St. Just. Ombudsm.
Vida lättare, än Staten, skall den mindre kommunen, der den så önskar, kunna upplåta väghållningen, åtminstone till en del, på entreprenad, dervid ej mindre konkurrensen, än kommunalstyrelsens eget intresse af sparsamhels iakttagande, skall bidraga att nedsätta kostnaden. Fördelningen af besväret blefve derjemte rättvis, hvilket ingalunda nu kan sägas vara förhållandet, då mantalet derför ligger till grund, och hemmanen kunna vara af den olika beskaffenhet, att, på sätt en af motionärerne, Olof Olsson från Olebyn af Wermlands län, anfört och med utdrag af 1864 års taxeringslängd för Wester-Sysslets fögderi af nämnda län styrkt, inom samina fögderi finnas till mantalet lika stora hemman, af hvilka det ena är taxeradt till 8,300 R:dr och det andra till 281,495 R:dr. Redan vid 1853 —1854 årens riksdag beslöto Rikets Ständer, på Utskottets derom gjorda hemställan, att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täcktes låta undersöka, enligt hvilka grunder och på hvad sätt bruk och bergverksauläggningar, skattlagda mjöloch sågqvarnar samt andra fabriksinrättningar på landet kunde åläggas att till vägarnes byggande och underhållande bidraga, samt, efter vederbörandes hörande, nådig Proposition i ämnet till Rikets Ständer aflåta; men sedan Kongl. Majit häröfver hört Dess Kammar-kollegium och samtlige Refallningshafvande, förklarade Kongl. Majit, enligt hvad uti handbref till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet den 10 Februari 1860 genom Chefen för Civildepartementet blef Rikets Ständer meddeladt, att »denna skrifvelse icke borde till någon åtgärd föranleda, helst grunden för och verkställigheten af väghållnings - Sammana. Lagsamt Allm.