Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 77, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 15; bifölls; oell N:o 78, i fråga om anställande af undersökning af skol-lokalernes beskaffenhet och om åtgärders vidtagande till deras förbättring; afslogs. Den 15 April. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Siats-Utskottets den 12 dennes på bordet lagda Utlåtanden, N:o 90, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om beviljande af ett lån till förlag åt handlande och närings-idkare i staden Jönköping. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en af Herr Bergenstråle, Claes, den 12 dennes väckt motion angående revision af städernas byggnadsoch brand-ordningar med flere åtgärder till förekommande af större eldskador. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 90, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om beviljande af ett lån till förlag åt handlande och närings-idkare i staden Jönköping. 190 Prot.-Utdrag den 19 April 1854. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden och Betänkande: Nro 74, i anledning af återremiss utaf Betänkandet N:o 22, i fråga om förtydligande af 5 § i Kongl. Maj:ts nådiga Förordning om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843. Utskottets i Betänkandet Nro -22 framstälda och här vidhållna förslag till ett förtydligande tillägg vid ifrågavarande § blef af Ståndet afslaget; Nro 76, i anledning af väckt motion om all jords lika beskattning; bifölls.
Man läoer att Prodnct-Placatet med dest förklaring äsvitar Skepps-Rederiernss UNderhjelpande; men det är lwärt att i delta stal finna nä Ridd. och Ad. pror. z B. gsn 746 Den iz Januarii. §on wigt. Ide Stader som sakna Stapelfrihet, och säledes afPrvduct-Placatelhsfwa föga fördel, serman Skepps utredningar werkstallas, !ä förswarliga att de skulle kunna anwändastill Utländjk fart, vm sädant wille dem tillätaö- Redan innan nägot Prvduct-Placat U'kom, idkades Skepps byggeri, sä alt ehuru hela wär HandelS-fiotta under Konung Osri XII:s krigifka lidalldeles förstördes, man likwäl innan 172;, och säledes utan ProductPlacat, hade ett dekydUgt antal Handels fartyg i rörelse. Det more ock besynnerligt att Sweriges Skepps,byggnad, som ätmindftone as Furu har mera för sig än , wänga andra Länder, skulle dehöswa särssiidt uppmuntran. Endast i den händelse att denne byggnad genom »naturlige medel driswes utöfwer beholwet, kan stöd af Staten fordraö att hälla Speculankerne ffadesiöse. Man lemrar derhän hwad absolut inkomst,ma tillssyndas Riket as wär sä kallade Limma Handel med UtlänningenDenna inkomst bör wara ansenligt stor, vm den stall swora emot de för lädan handel vundwiklige kostnader. Dl! Fredswerket, som för wär Utländska fart mäste med Mricansse Gtaterne underhållas, utgä utur Riket otroliga SummorStora förmster genom Caperier och uppbringningor ärooundwiklige under en fiagga, som ei kan genom tillräcklig Cvnvoy göras nog rcspecierod.
Han såg äfwen, under samma natt, sju sädesax fulla med korn, som uppslukade sju andra ax, som woro torra och toma. Joseph uttydde för honom att de sju feta korna och de sju fulla sädesaxen spådde öfwerflöd i sju år uti Egypten, och att de sju magra korna och de sju toma axen tillkännagåfwo hungersnöd i sju år, under hwilken tid allt skulle blifwa förtärt som samlats under de sju årens öfwerflöd. Detta gick i fullbordan. Hecube, konung Priami gemål, drömde att hon födde en brinnande fackla som förtärde staden Troja, hwilket blef ett förebåd till hans rikes fall, till hans egen och hela hans slägts död. Astyagus, Medernes konung, drömde att hans dotter födde en winranka; detta blef ett förebåd till den storhet, rikedom och lycka som åtnjöts af Cyrus, hwilken hans dotter födde efter denna dröm. (Roms 264 år.) Före början af firandet af högtiden efter de plebejiska lekarne, gick en familjefader öfwer Flaminiska cirquen, företrädd af sin slaf, som han lät slå med spö och föra med en grepe om halsen. T. Atinius, en man bland folket, erhöll i drömmen en underrättelse af himmelen att gå och förbereda konsulerne, att Jupiter icke utan wrede kunnat se den förste skådespelaren uppträda under de sista lekarne i cirquen; och, att om man icke skyndade sig att försona detta fel derigenom att åter börja lekarne, skulle man ådraga fäderneslandet stora olyckor. Atinius, som fruktade att han icke utan fara för sig sjelf skulle kunna uppwäcka några förebråelser hos konsulerne, iakttog tystnad. Kort derefter dog hans son mycket hastigt. Följande natten wisade sig Jupiter åter för honom, och frågade om han icke wore nog straffad redan för det han icke uppfyllt hans befallning, och som han fortfor i sin tystnad, blef han lam i hela kroppen. Först då beslöt han att låta bära sig uti en säng till konsulernes tribunal och sedan till senaten.
Ar det för att hämnas på en död menniska, som du tänkt ut detta vackra dåd? » Anklagelsens orättvisa skärpte trotset i henne och hon svarade hetsigt: » Hvad har du för rätt att komma hit och e n d a s t m o t k o n t a n t iiqvid i f ö r s k o t t a f 2 6 ö r e pr 4 - 10 stafvelser). förolämpa mig? Hvem var hennes målsman inför Gud och menniskor, var det du eller var det jag? Jag behöfver inte svara på dina frågor, om jag inte vill. Om du har några skyldigheter mot mig, det kan ju få vara en sak mellan dig och ditt samvete, men mot henne hade du hvarken skyldigheter eller rättigheter, så vidt jag vet. » Det blef en liten paus; han vände sig bort oeh sade sedan entonigt och brutet: » Hon skulle ha blifvit min. Jag har rest ner för att begära henne till hustru. » Det var något i hans röst, som genast kom hennes sinne att vekna, oeh hon greps af ett plötsligt medlidande med honom, gick fram och ville lägga sin hand på hans arm, men har. undvek henne oeh tog ett steg åt sidan. Då böjde hon hufvudet i stum förtviflan. Hon kände, att han gled ifrån henne för alltid, hel och hållen, om hon inte nu gjorde ett försök att rädda åtminstone hans aktning åt sig. » Jag är inte så felaktig, som du tror, » sade hon mildt, nästan ödmjukt. » Hvad jag sagt och gjort, det var alltsammans i den bästa mening. Gud är mitt vittne, att jag bara ville hennes eviga väl. Om det är ett brott att göra allt livad i mensklig förmåga står för att rädda en vilsekommen själ, då — » » Ah, ni ä ' ett egenkärt följe, ni Guds barn, » mumlade han mellan tänderna. » Ni inbilla er vara satta till domare öfver alla edra medmenniskor, och ni veta på pricken, hvem som är » vilsekommen » och hvem som är på rätta vägar. Öch hvad ni ä ' ogranlaga och efterhängsna sedan!
Rikets Ständer hafva i detta hänseende ansett mindre lämpligt, alt Institutets Styrelse, jemlikt ktadgarnes 7 §, eger att vid sig företeende omständigheter och, såsom det vill synas, ulan lärarnes eget medgifvande, emellan dem ”fördela läroämnena annorlunda” än de uti samma § blifvit af E. K. Majit bestämda, i följd hvaraf Styrelsen således kan ålägga en Professor att, icke blott tillfälligtvis utan för längre tid öfvertaga hvilket ämne som helst, endast med iakttagande af föreskriften i nämnde §, all, när fråga kan uppslå om sönderstyckning af någon professorsbefattning, framställning i ämnet hör lill E. K. Majit aflålas. En så vidsträckt rättighet lärer icke vara medgifven någon annan läroverksstyrelse; och torde densamma, enligt Rikets Ständers tanka, åtminstone i så måtto böia inskränkas, alt hvar och en vid Institutet anställd Professor må, när något läroämne behölver från lians befattning a f sk i Ijas, sjelf bestämma, i hvilka ämnen han företrädesvis eger att behålla undervisningen. Bibehållandet af det nuvarande stadgandet mäste, utom dess olämplighet i öfrigt, för Institutet försvåra möjligheten att förvärfva eller bibehålla skicklige lärare, enär vetenskapligt bildade och praktiskt användbara personer torde finna betänkligt att söka en anställning, der dem ej ens är tillförsäkradt, alt få bibehålla de läroämnen, ål hvilka de företrädesvis egnat sig, äfven om den sökta eller erhållna befallningen varit afsedd för ett bestämdt uppgifvet läroämne; och anse Rikets Ständer lärarebefattningarnes nu ifrågaställa uppförande på ordinaiie stat vara alldeles oförenligt med den osäkra ställning, lärarne måste komma alt innehafva, så länge omförmälda stadgande är gällande. Rikets Ständer hafva äfven ansett sig böra taga kännedom om Institutets verksamhet efter dess förändrade organisation ; hvarvid, lör bedömande af undervisningens omfång och ordnande, varit att tillgå såväl de af Styrelsen till E. K. Majit algilna underdåniga berättelser som de fastställda lektionsplanerna. I delta hänseende halva .
Antingen ha dessa gamla minnesmärken från en svunnen tid helt enkelt fallit för spett och hacka — där de båda Bondeska palatsen vid Strömgatan ännu i fjor visade sina imposanta fasader, pågår just för närvarande förstörelsearbetet — eller också .kvarstå de i mer eller mindre förvanskad form samt hafva, sedan de på ett eller annat sätt så att säga trädt i allmänhetens tjänst, mistat sina gamla namn. Att Svea Hofrätts hus en gång hetat det Wrangelska huset, kanske är tämligen bekant, men näppeligen torde någon af byggmästare Lundbergs gäster från förra Sveasalen ha satt densamma i förbindelse med det urgamla Sparre-namnet, lika litet som de, hvilka frekventera Frimurareordens palats på Blasiéholmen, i allmänhet torde erinra sig gamle riksskattmästaren Bååt, eller den i ordets egentligaste mening ' blandade ' publiken i Stockholms Rådhus påminna sig, att detsamma var 16- och 1700-talens » Bondeska palatset ». I utställningens » Gamla Stockholm » fick man sig en erinring om, att där nu Statistiska Centralbyrån vid. Storkyrkobrinken hopar sina härskaror af siffror, en gång i tiden Axel Oxenstjerna ledde vårt lands öden — men hvem tänker väl i hvardagslag därpå? Fersenska palatset h a r blifvit det » Sörensenska », — i f. d. Piperska huset, nu » Piperska muren », intaga Kungsholmens läkarekandidater och andra sin dagliga spis, o. s. v. Af de åtminstone tre olika byggnader i hufvudstaden, som burit ätten De la Gardies namn, GREFVINNAN BONDES SALONG. N Ift^^ÉÉS^ " " ^^! VANSKLIG uppgift att företaga sig pr " " " ^ _ ^ j j § § f J t t skildra » en bal i societeten », att på ett åskådWs ÉP ?^ !^ &gt;§8|I ligt sätt försöka få ut något karaktäristiskt Éjå llrOjJilfV ^l§i däraf.
Med hänseende till statskassans förlust till följe af den i det föregående föreslagna nedsättning i tulltariffen för bränvin och kulör till detsamma, får anmärkas, att denna förlust, beräknad efter importen under de tre sistförflutna åren kan antagas till 4 7,000 Spd. årligen, men hvarvid får kommas ihåg, att oaktadt man måste beräkna densamma under förutsättning, att för den lägre tullen gälla samma qvantiteter, som för den högre, visar likväl erfarenheten, att qvantiteten af förtullade varor stigit, så snart tullnedsättning ägt rum, för att ej anföra den omständigheten, att frestelsen till olagligt beteende gör sig gällande i tamina mån, sorn tullen är högre, samt att höga tullsatser visat ett skadligt inflytande på moraliteten. Norska Regeringens underd. Utlåtande. SM Departementet får nu öfvergå till den andra hufvudafdelningcn af kommissionens betänkande, som rör lagstiftningen. Såsom anfördt är i början af närvarande underd. utlåtande, har kommissionen författat sitt lagutkast på sådant sätt, att detsamma kan vara användbart under hvilketdera, som helst af de beskattningssätt, hvarom fråga kan uppstå, äfvensom jemväl för det fall att ingen afgift blefve påbuden. Då departementet antager, att mäskobeskattningen, på grund af do med densamma förenade olägenheter, hvilka äfven blifvit anförda, väl icke torde blifva införd hos oss, tror departementet, under det det för öfrigt erkänner ändamålsenligheten af, att ofvan antydda omfång blifvit gifvet åt lagen, att allt hvad som i kommissionens lagutkast förekommer angående mäskebeskattningen, kan förbigås. Departementet tror derjemte, att lagen göres tydligare och dess tillämpning underlättas, om den indelas i afdelningar, hvarföre departementet i hosföljande utkast indelat lagen i 5:ne dylika, hvarutaf den första innehåller de stadganden, som komma att tillämpas under hvilket beskattningssätt, som helst, äfven för det fall, att afgift ej blefve påbuden, samt 2:dra och 5:dje afdelningarne de stadganden, som komma under tillämpning vid beskattning af produkten eller af pannan.
Cederströms yttrande får jag blott nämna, att fråga hvarken är eller någonsin kan blifva derom, att Konungen skulle kunna tvingas att promulgera sådana stadganden, som strida emot banklag eller allm. lag. Det ligger nemi. i sakens natur, att i samma stund KM. promulgerar en lag lill allmänhetens efterrättelse, måste lian hafva pröfvat och gillat densamma; dertill är han både berättigad och förpligtad enl. 16 § Reg.F. Men frågan är här icke, huruvida de delar af reglementet, som erfordra Regeringens promulgation, skola till K. M. öfvCrlemnas, utan frågan är att öfverlemna hela reglementet med anhållan, att K. M. måtte pröfva, huruvida det icke strider mot grunderna i i83o års banklag, samt med rättighet att ur reglementet utsoffra allt, sorn K. M. kan anse röra allmänheten, d. v. s., om K. M. så finnér för godt, hela reglementet, hvilket derigenom förvandlas till en K. kungör, i Stället för ett R. St:s reglemente. För min del kan jag således ingalunda inse annat, än att det ifrågavar. betänk, åsyftar rent af en begäran om K. M:s sanction å b:coreglementet; ty hade man endast åsyftat, alt K. M. skulle granska de delar af reglementet, som röra allmänheten och skola af Regeringen kungöras, så hade en uppgift å dessa beslut bort medfölja , hvilket nu ej skett och hvaraf jemväl kan slutas, att meningen icke varit, så oskyldig, som man tyckes önska, att allmänheten skall tro. I öfrigt faller det af sig sjelft, alt något sådant beslut, som måste af Regeringen promulgeras, icke utan en sådan promulgation kan erhålla verkställighet; ty Kronans embetsmän lära icke lemna någon handräckning på grund af Bancpfullmägtiges kungörelse. Man har vidare sagt, att det vore K. Och pligt att tillse, det alla de af R. St. stiftade stadgar och reglementen för Banken äro i öfverensstämmelse med i83o års banklag. Detta är visserligen sannt; men jag kan icke finna, att K.
Ståndets tid och öfverseende i anspråk, dä jag har för afsigt att begära, det ett tillägg lill den åberopade pensionsfrågan rör:de Hr Thulstrup måtte af gifvarne, d. v. s. R. 11. St., benäget beslutas, hvilket tillägg lärer sä mycket mindre böra kunna förvägras, som statsregleringen ännu icke kan anses vara definitivt fulländad, och den anslagna pensionen icke beräknas förr än från och med nästkommande års början. R. H. St. hafva nemi. behagat anslå 400 r:dr b:co om året åt bemälde Hr L. Thulstrup, denne förtjenslfulle lärare och barnauppfostrare, hvilken vid nära 71 års ålder, samt efter att, till följd utaf på sednare tider inträffade sorger och motgångar samt smärtsamma så väl själsförluster som pecuniära, de der vållat hans totala ekonomiska obestånd, hafva nödgats upphöra med den af honom i flera och 20 år här i hufvudstitden med så utmärkt beröm dirigerade uppfostringsanstalt för gossar, nu befinner sig utur ständ att kunna vidare sig sjelf försörja. Denna gåfva eller årliga understöd är således ingalunda att betrakta såsom ett blott bidrag, utan utgör totalbeloppet för Hr Thulstrups framtida bergning. Skulle någon del af dessa 400 r:dr från detta ändamål undanryckas; så förfelades ju helt och hållet hvad som med motionen och densammas bifallande åsyftats, och man läte då det nödtorftiga bröd, för att så säga, ryckas utur munnen, det bröd, hvilket R. H. St. behagat utaf allmänna medel bekosta åt den ålderstigne, förtjenstfull och nitiske läraren. Med anledning af hvad jag sålunda haft äran framställa, och då gifvarena måtte tillåtas att vid gåfvan fästa det villkor dem för godt synes, särdeles då delta villkor utgör gåfvans ändamål och betryggar detsamma, vågar jag härmedelst vördsammast föreslå, att det tillägg, eller den förklaring må, rör:de denna pensionsfråga, göras, att nemi. R. St. behagade förklara, det R.
Hrr, huru i hög grad nedslående ett slikt förfaringssätt måste verka på samma bygds innevånare, hvilka jemväl i andra hänseenden under sednare tider blifvit ställde på ganska hårda prof; ty, M. Hrr! utan att vilja bestrida den friare tullagstiftningens nytta, måste vi dock medgifva, alt densamma till en början icke kan hafva undgått att på denna trakt utöfva ett ofördelaktigt inflytande. Då denna lagstiftnings principer, riktiga i och för sig sjelfva, måste strängt genomföras, bör dock staten komma de landsorter till hjelp, hvilka genom den vidtagne förändringen blifvit omedelbarligen mest lidande. Det är dock icke egentligen på sistberörde omständighet jag företrädesvis nu vill fästa upmärksamheten, icke holler på den indirekta vinst, staten skördar genom uprätthållande af en hel landsorts industri, utan på den direkta vinst, staten får genom den tillökade trafiken på dess egen jernväg. Ett kändt förhållande är nemi. att trafiken å våra stambanor f. n. går under högst ogynsamma omständigheter. Det är ock alldeles gifvet, att om bibanor icke läggas till stambanorna, så skola dessa sednare icke kunna bära sig. Den nu ifrågavide bibanan måste ovilkorligen komma att i högsta grad öka trafiken å stambanan. Jag får till stöd för detta mitt påstående åberopa Jernvägsundersöknings-komitéens yttrande: »att ifrå»gav. -de bibana, som satte en af landets mest befolkade och indu»striella orter i beröring med stambanan, kunde ej annat än såväl »för landet i allmänhet som för berörde trakter isynnerhet blifva »af utomordentligt gagn; och komitéen vore ock förvissad, att denna »bana skulle, genom den personoch varutrafik, sorn till och från »densamma komme att utgå, mer än fördubbla rörelsen och inkom»sterna på stambanan emellan Götheborg och den 7 3/4 mil derifrån »belägna punkt, der bibanan komme att afvika.
Herr Helsingius: ”Då jagtrott mig finna, att Höglofl Bancooch Lagutskottet), lika med mig, vid helis 11 dlingen af återremissen, insett svårigheten, att åstadkomma en verklig control på Privatbankers rörelse, genom en ändamålsenlig redaction af 6 §., då intet stadgande deruti skall inflyta angående Bankers skyldighet att alltid hålla lill minimum bestämd contant cassa,i proportionerlig! förhållande till creditsedlar och invisningar; och flera anmärkaie inom Riks-Slåuden behagat biträda min mening om nödvändigheten af ett sådant stadgande i Lagen, så får jag nu å nyo vördsamt åberopa min vid förra Betänkandet derom afgifna reservation.” Herr Falilhem: "Högh Bancooch Lag-Utskottens nu afgifne svar på återremissen af Betänkandet, rörande Pri vat-Bank-Lagen, synes mig ej lända till mycken nytta lör denna Lag, tvärtom ha nya bestämmelser tillkommit, obehöfliga och oroande för associationerna, utan att lemna nya eller bättre garantier för allmänheten. Man bör visserligen vara försigtig på denna nya, förr obeträdda Lagstiftningsbana, men försigtigheten h >r ock sin gräns. J..g icke allenast önskar starka garantier och säkra coulroler, utan har äfven påstått, äfvensom jag ännu påstår sådana vara behöfliga; men dessa böra vara enkelt och tydligt uppfattade, och ej för ofta åberopas eller onödigt begagnas, emedan de då endast leda lill chikan. Jag gillar fullkomligt det allmänna stadgandet: att hvarje Bank, som vägrat inlösen af en ut gifven ereditsedel, har förverkat sitt privilegium; men att delta stadgande skall förnyas äfven i en mängd mindre vigtiga och maktpåliggande fall, synes mig endast leda till förminskande af dess essentiela betydelse.
Hvarje afdelning kallas särskildt inom skranket, och uppropas Ledamöterne efter anteckningslistan, då hvar och en framträder och i sin ordning öfverlemnar till Landt-Marskalken en sluten sedel, innehållande namnet på en person, vald inom hela Ståndet, då den, som de flesta rösterne er - Den 18 Augusti e. mi hållit, är behörigen vald Elector, och bör hans namn högt utsägas och genast uppskrifvas på en tafla, uppsatt vid skrauket. Hafva tvenne eller flere af de som fått de flesta rösterne, erhållit ett lika antal, då skall lottning dem emellan genast verkställas af den forsta Ledamoten inom afdelningen. På lika sätt förhålles med valet för de öfrige afdelningarne, hvarvid dock bör iakttagas, att en efterföljande afdelning icke får rösta på den person, som utaf en föregående afdelning blifvit till Elector utvald, samt att LandtMarskalken lemnar ett kort rådrum åt hvarje afdelnings Ledamöter, att innan upprop sker, författa deras voteringssedlar. Afgår Elector under Riksdagen, välje den afdelning , som utvalt honom, en annan i dess Den 18 Augusti e, m ställe på sätt redan stadgadt är, hvilket nya val, efter der om dagen förut gjordt anslag alltid in Pleno ske bör. Skulle vid sådant tillfälle antalet af en Afdelning» Ledamöter finnas vara mer än till hälften förminskadt mot det som varit antecknadt vid första valet, fylles bristen i primitiva antalet utaf den näst föregående och näst efter följande afdelningen, som hvardera lemnar hälften af det felande antalet utaf sådana Ledamöter, hvilka i en nummerföljd närmast föregå och efterfölja den afdelning, som välja skall. Börandes i händelse en sådan brist skulle uppstå i den 25 Electorsafdelningen, densamma ersättas från den 2<*:de och första afdelningen, äfvensom, då Ledamöter saknas i första afdelningen, det felande antalet af Ledamöter tages ur den 25:te och andra afdelningen.
Klo 140 I anledning af väckt fråga om förbud mot införsel af Danska Hästar. K.o 141, I anledning af väckta frågor, an* Deri ig Julii e, m; gående PassevolanceAfgiften och beklädnads sättet vid Kongl, Westgötba Regemente. Rörande vackt fråga om stadgandet af vissa föreskrifter, i afseende på upprättandet af Debetsedlar, och meddelandet af förbud för Häradsskrifvare, att fordra betalning för Aboförändringars antecknande i Jordeboken; samt gamle och bräcklige personers uteslutande ur Mantalslängden. Af den 16 dennes: A:o 143. Öfver föreslagne utvägar och yt* ftade åtgärder, att, till förekommande af flöden och öfversvämningar m. m., bibehålla Sjön Wenern vid en gifven medelhöjd. Upplästes tvenne från RidderhusUtskottef riskomne så lydande memorial i (Se Bilagan Atris 3 och 4)’ • Dessa tvenne Memorial lades på bordet» Juste*! Den 19 Julii e. m. a 041 justerades följande: Utdrag ' af Prötocollet, hållet hos Häglof - lige Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 19 Julii 1823. S. I> remitterades till BtvillningsUtsiottet: Herr af Klintbergs, Carl, Memorial, inne: fattande anmärkningar vid Bevillningsutskottets den 28 Sistledne Junii eftermiddagen återremitterade Betänkande, angående de genom stora SjöTullerl inflytande Bevillningsmedel, Ut supra*' S. t). remitterades till Alimänna Besvärsoch ÖeconomieUtsiottet: Friherre Wrangeis, Henning, den 24 sist* fedrié Februarii förmiddagen på bordet lägde ine: morial, om grunderne för beskattning äf fastighe* ter.