Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse R. o. Ad. skulle anse, att de anmärkningar, som redan äro gjorda, föranleda till återremiss, vill jag ej deremot opponera mig; jag har ej begärt ordet för att yrka den, utan för att offentligen förklara min tacksamhet och tillfredsställelse för det StatsUtsk., under en period, då det med så mycken grannlagenhet, kanhända med nödvändig sparsamhet, beviljat anslag, insett angelägenheten af att öka en titel, hvilken är den enda Regeringen bar att disponera för näringarna. Jag anser likväl, att elen, oaktadt denna tillökning, är så ringa, att den, i den form, den nu har, ej kan komma näringarna lill godo på ett sätt, som erfordras i ett land som Sverige. Jag tror således tiden yara inne att försöka, om man icke åt jordbruket och näringarna kan bereda sådana medel, som andra nationer redan äga. Jag ämnar tillkännagifva en opinion, sorn ej instämmer med mängdens inom Representationen, måhända ej med mängdens inom nationen, derföre, att den ännu ej är rätt förstådd. Med den rätt, som grundlagen medgifver, begär jag att i anledning af detta betänk, få föreslå R. o. Ad. att till StatsUtsk. hemställa, om ej Utsk. skulle finna lämpligt att till K. Al. öfverlemna rättigheten att använda det: på g:de titeln gjorda anslag till ränta och amortissement för upptagande af lån, att användas åt jordbruket och näringarna, i den mån de det tarfva. Jag fruktar ej att här uttala ett ord, som för många är stötande, nemi. statsobligationer. I den form, de hittills varit omtalade, hafva de ock varit betänkliga, ty de hafva icke kunnat medföra någon pioduction ; men i samma mån de bildas till förmån för produetiva yrken, i samma mån är jag öfvprtygnd, att systemet är gagneligt.
Brefvet af den i5 Julli 1747 och den 24 Aug. 1775, varit stadgadt, så att ingen hemmansegare något Storskifte mot dess frivilliga begifvande finge påtrugas, utan hvar och en tryggas vid de besittningar dess hemman vid föregången refning, samt Skiftesoch SkattläggningsFörrättning tillagde blifvit, derest han ej sjelf funne för godt, att i någon annan delning ingå. Enär nu Skiftes-verket i allmänhet eger både på jordbrukets och jordbrukarens bestånd, framgång och förkofran ett stort och omedelbart inflytande, och således må anses förtjent af den mest noggranna och omsorgsfulla uppmärksamhet, anse sig Utskotten, med afseende icke allenast å de, angående Gefleborgs Län och Gottlands, antecknade förhållanden, som äfven derå, att en nog allmän öfvertygelse om Skiftes-stadgans otillämplighet för åtskilliga delar af Riket blifvit yttrad , böra vördsamt tillstyrka Rikets Ständer: ”Att i underdånig skrifvelse till Kongl. ”Majit anhålla, det täcktes Kongl. Majit, ge”110111 vederbörande Autoriteter infordra ”säkra och fullständiga upplysningar om »de ‘ Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.-o S. 81 ” de vidare hinder, som må kunna ligga ”i vägen mot Skiftes-Stadgans tillämplighet ”i Rikets alia Provincer, samt derefter i Nå”der vidtaga de ändringar i den samma, ”sorn kunna pröfvas nödige, på det den i ”allo må uppfylla dess för Landtbruket välgörande ändamål.” Sammandrag af de ändringar, rättelser eller tillägg i Kongl. Förordningen om Skiftes-verket i Riket den 4 ^aji !827» Utskotten i det föregående ansett höra ega rum; nemligen: a) 5 Cap. 2 §. Att till förekommande af Misstydning orden: ”behörig Domstol” måtte utbytas mot ordet ”HäradsRätten. ” b~) 6 Cap. 2 §.
»Vänner och vapenbröder», sade han till filosoferna och fältherrarne, som omgåvo hans bädd, »naturen återkräver av mig sitt lån, och jag återgiver det med en villig gäldenärs hela glädje. Filosofien har lärt mig, att själen ej är sant lycklig, förrän denna ädlaste del av vår varelse är frigjord från de band, som inskränka hennes krafter. Gudstron har lärt mig, att en tidig död ofta varit fromhetens lön; jag emottager som en ynnest av gudarne den skickelse, som tryggar mig mot faran att vanhedra en levnad, som hitintills sökt vara dygden och mandomen trogen. Jag hembär nu min tacksägelse till det högsta väsendet, som icke tillstatt, att jag skulle omkomma genom en tyranns grymhet eller en sammansvärjnings dolkar eller en tynande hälsas vedervärdigheter; men unnat mig att mitt under vandringen på en hedrande bana på ett lysande och ärofullt sätt förflyttas från jorden.» Sedan Julianus med lugn röst talat så, fördelade han kvarlevorna av sin förmögenhet bland sina vänner. Bland dessa saknade han en vid sin bädd: fältherren Anatolios. Då han frågade, varför denne icke infunnit sig för att emottaga hans farväl, upplystes han, att Anatolios stupat i drabbningen. Vid detta meddelande framträngde tårar den döendes ögon; men han sansade sig snart och förebrådde milt de närvarande, att de överlämnade sig åt en ohejdad sorg över bortgången av en furste, som snart skulle förenas med himmelen. Därefter vände sig Julianus till de närvarande filosoferna Priskus och Maximos, med vilka han underhöll ett samtal om själens odödlighet till inemot midnatten, då han uppgav sin ande. Sådan var ett ögonvittnes skildring av Julianus' död. Biskop Petros däremot, som några timmar efter sin frigivelse hade uppträtt på storkyrkans predikstol för att med den samlade kristianska menigheten tacka Gud för att han borttagit kristendomens fiende från jorden Petros hade redan nu en annan berättelse färdig om samma tilldragelse.
Boye den förklaring, att jag tror mig icke hafva sagt, att han är fiende till tryckfriheten; tvärtom tror jag, att han är vän till densamma, nola bene med vilkor att den icke är fri, ty jag vet, att han är en fiende till tryckpressen, i hvilket fall jag Vädjar till hans yttranden mot dagbladen. Hr Lagerhjelm 364 Den i8 December e. m. har ånyb framkommit med en slags undersökning, huruvida Utsk:s förslag blifvit sönderstyckadt eller icke, hvilken undersökning man kan i evighet fortsätta, då den icke sträcker sig längre än den värde talarens. Jag frågar, står det icke i 56 § Reg.F., att det åligger Utsk. att sammanjemnka de anmärkn:r, som göras mot dess förslag. Om då Utsk. säger: Här framlägga vi till Stånden a:ne förslag; men om Stånden icke vilja antaga båda, så följa vi ej föreskriften i 56 § Reg.F.; hvad skulle väl följden deraf blifva? Vore det icke enfaldigt, barnsligt och detsamma, som då en far sade till sin son: Här har du en plåt, gå i marknaden och köp dig hvad du vill; men det säger jag dig: kommer du ej med plåten hel tillbaka, så slår jag armar och ben af dig. Jag finnér icke, att R. o. Ad. bör gifva efter för de io män, som tillvägabragt det grundlagsvidriga resultatet i Utsk., och jag vidblifver derföre min anhållan, att Constit.Utsk. måtte anmodas att fullgöra sina skyldigheter enligt grundlagen. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Sedan jag begärde ordet, har jag blifvit så fullständigt förekommen af Hr v. Troil, att jag har föga att tillägga. Jag vill blott förena mig uti den compliment, Hr v. Troil gaf Hr v. Hartmansdorff för det försvar, han fordom lemnat våra grundlagar och företrädesvis vår tryckfr:slag; men jag vill tillägga min beklagelse deröfver, att Hr v. Hartmansdorff icke varit consequent.
Under åren 1843 till och med 1846, då nöden till en stor del afhjelptes genom utdelande af gåfvor i husen, uppgingo utgifterna i medeltal till 5,276 R:dr årligen. Från vårtiden sistlidet år har tiggeriet varit alldeles afskaffadt; men för åstadkommande häraf erfordrades, utom särskildt efter subskription sammanskjutna 2,886 R:dr 16 sk., en omkostnadssumma af 6,374 R:dr, som föranledde uttaxering af 116} procent, i förhållande till allmänna bevillningen efter andra artikeln. Sedligheten är god. 29 Stadsskjutsens utgörande är, genom innevarande år afslutadt kontrakt, upplåtet på entreprenad. Sölvesborg. Folkmängden, som år 1842 utgjorde 1,317 personer, har under sistförflutna 5 år endast ökats med 26 personer, eller till 1,343, af hvilka äro: Skattskrifna. Skattfria. Summa. Stadens läge vid en sjövik, som lemnar god hamn för 10 å 11 fots djupgående fartyg och på ett afstånd af blott i mil från Skånska gränsen, erbjuder ett fördelaktigt tillfälle till handel med landtmannaprodukter från den omgifvande sädesrika orten, hufvudsakligen bränvin. De handlande äro tjugu och staden äger 9 stycken större och mindre fartyg, hvilka sysselsättas, dels med transport af bränvin till orter inom riket och dels med frakter på utländska orter. Fråga om stapelstads rätt för Sölvesborg är vid nästförflutne riksdag väckt och af Rikets Ständer till Kong). Maj:ts nådiga pröfning hemställd. Handtverkerierna hafva under sednare åren icke undergått någon anmärkningsvärd förändring. — Antalet af handtverkare och idkare af dermed jemnförliga yrken är 74.
Efter en fullkomlig dvala, hvarunder man låtit alla våra vackra, under kriget samlade, förråder efter hand bortsmälta, och midt i skogarnes och jernels land. icke beredt tillräckliga upplag af virkeämnen, samt låtit öfverflödiga staplar af projectiler utaf tidens rost bortfrätas; efter att år 1816 hafva gjort en reorganisation af Artilleriet, grundad på personalens förminskande, för att nu åter införa en an - Den 2 November e. m. 49 annan, grundad på dess förökande; oell detta, oagtadt man fortsätter försök, som synas utvisa, alt man är föga ense med sig sjelf om första grunderna för detta vapens användande; efter att hafva låtit FästningsArtilleriet till den grad förfalla, att det finnes fäktningar, hvilka ännu hysa garnizoner och underhållas, der helt visst icke en fjerdedel af den alkira nödvändigaste bestyckningen är användbar för en i två timmars tid underhållen eld; efter att hafva låtit Armeens tross förblifva i samma skick, som den var under sisla kriget, och ansett sig hafva gjort nog, då roan låtit anställa försök med några kokvagnar och fältsmedjor, hvilka på sin höjd vittna om detailuppnnnarens skicklighet, men ingalunda om någon större slutkonst till behofven för en Svensk Aranies fältlefnad; efter att, under flera uniformsförändringar, mer eller mindre obehöflige och kostsamma, likväl icke hafva hunnit längre än att hvarken den kostsamma hufvudbonaden eller fotbeklädnaden äro för vår allmoge och vårt klimat passande; efter att, oagtadt ett nytt reglementes införande för Infanteriet, ännu icke hafva afhulpit ofullkomligheten af uppställningen på 3 leder för en krigshär, hvars hufvudföremål bör vara, alt i vår vanliga terrain kunna försvara sig och fäderneslandet, eller i fall denna uppställning nödvändigt måste bibehållas, efter att åtminsto 48 II 4 Den 2 JVovember e. m. ne icke hafva derefter lämpat beväpningen; efter att, oagtadt cn beväringsinrättning, •sorn bordt kunna blifva ett kraftigt medel / till besparing i kostnaderna för Armeen, ocb till utbredande af en nyttig, på sjelfständigbetsocb frihetsbegrepp grundad, nationalkänsla, icke på 17 år hafva påtänkt ett enda allvarligt steg, att göra densamma ändamålsenlig, eller att bereda lättnad i skatter, och tillgångar åt förråden, genom en successif nedsättning af den ständiga styrkan, hvilken så lätt till en betydlig del i behofvets stund kunde dymedelst ersättas;
Häraf uppkommer gräl, processer, och då Kyrkoherden dervid vinner, emedan hans olagliga loften icke äro af gällande kraft, ökas hatet och bitterheten emot den svekfulle. Jag har nyligen i den ort jag bor erfarit en sådan händelse; missnöjet och föraktet för en lärare, som ansågs hafva brutit sin Embetsed, var der stiget till sin höjd. Huru illa han derföre uppfyllde sin plats såsom ungdomens ledare eller såsom tröstare vid sjukbädden, vill jag icke uppiepa; ty det är ledsamt att vara vidlyftig i ett obehagligt ämne. Till förekommande af förberörde missbruk vid Prästval, föreslår jag, att så snart ett Con. sistorielt Pastorat blir ledigt, så skall förening genast och före förslaget upprättas, på sätt förberörde Kongl. Maj.ts Nådiga Kungörelser inne - Den i Martil. neli ålla, men sorn ingen Pastor då ännu äg tillsatt, så skall det åligga Consistorium utse en Fullmägtig för den blifvande Kyrkoherden, som bevakar hans rätt; och skall vid dessa före: ingars upprättande Församlingen uttryckligen kungöras-, att ingert annan grund kommer att gälla för rättigheterrtes utgörande, än den förening eller sämja, sorn Kongl. Maj;t i Nåder, efter redan stadgad ordning, på 25 eller 5o år fastställandes varder. På detta sätt tror jag, att till större delen, skall häfvas ett ondt, sorn har menliga följder för Religion och Samhälle; och då jag icke åsyftar någon minskning i Prästerskapets rättigheter och mitt förslag icke innefattar något nytt, ulan endast verkställighet af hvad sorn' redan är, hoppas jag att inga Svårigheter dervid skola möta. N:o Si» Herr von Hartmansdorff, August: I ett land, med så gles befolkning och så fattiga innebyggare, sorn Sverige, bör man icke lemna någon utväg obegagnad, för att bland dem sprida upplysning genom allmänna anstalter, synnerligen då det kan ske, utan Statens betungande, eller någon särdeles saknad af inkomster. En sådan utväg anser jag vara Tidningars portofrihet, hvarigenom Landtmännen Bil. till Ridd, o. Ad.
Men åt honom allena förbehölls ock det krigiska kall, att i öppen fejd uppträda mot de åsigter, som beherrskade hans samtid. Onekligen ägde dessa sin gemensamma grund i en alltför ensidigt ifrån Frankrike hämtad bildning; hvars oarter syntes honom, oaktadt dess hufvudmäns lika onekliga talenter, vara på väg att kufva den anborna svenska sinnes-högheten under ett välde af ytlig förståndighet, småaktig qvickhet, täck lättfärdighet, sminkad moral och en skrifkonst, i vers och prosa lika tom som glittrande, lika kall som glattadt felfri. Han befarade en allmän andans träldom, som skulle, spridande sig från vitterheten till äfven hvarje annan medborgerlighet, allt längre och längre bortföra från det verkliga i saker, det manliga, det egendomliga, det sjelfständiga i tänkesätt och handlingar. Naturens sanning! Snillets frihet! det högsta af Känsla och det högsta af Förstånd! så ljudade hans lösen; och med detta fältrop samlade sig en icke ringa här under hans fanor. Han sökte rigta dess håg företrädesvis på det i snille och skönhet Nya, Starka, Dristiga. Han tyckte sig se, att bland fosterlandets vittre saknades både behörig uppmärksamhet och behörigt skydd för just det kraftigaste af tanke, det innerligaste af själsstämning, det varmaste af intryck, det omedelbaraste af uttryck, det kärleksrikaste och ädlaste af syftning. Hemligheten, helgedomen af allt detta var för honom, likasom för Heloises Rousseau och Werthers Goethe, en öfverfull lifskänslas natur-mysterium, för alla profana varelser oafslöjeligt, men i sig sjelft uppenbart och sådant, att utan invigningen deri bli äfven de utvändigt naturtrognaste skildringar blotta lekverk af artigt bildgyckel. Han ville väcka de tongifvandes smak och kritik till ett begrepp om det ursprungligt Poetiska i lifvet, i tingen, i menniskohjertat, i diktsången, uppifrån det siar-visaste ode-allvars och den tår-mildaste elegi-klagans ingifvelser ned till det humoristiska skämtets och den bacchiskt jublande glädjens.
Jag tillstyrker således för min del bifall å Riddarhus-Utskottets förslag. Friherre Rålamb Claes: Jag är till en stor del förekommen af Herr Lefren, och tror lika med Herr von Hohenhausen, att pröfningen af denna förevarande (i. kunde uppskjutas, och förekomma tili öfverläggning i sammanhang med Ridderskapets och Adelns särskildta ordnings-stadgia» Herr Berghman: Herr -Lefren synes tro, att placeringen inom Ridderskapet och Adeln var en följd af Constitutionen; men jag får i det fallet gifva tillkänna, att allt ifrån 1719 till 1772 hafva vi ägt liberalare Constitution, än den som antogs 1809,* och att under samma tid, äfvensom från 1772 till 1809, Ridderskapet och Adeln varit placerad efter det förslag jag tagit mig friheten framställa. Då jag således upplyst, att placeringen existerat, på sätt jag tillstyrkt, både under frihetstiden, och då despotismen ägde rum, så tror jag, att Ridderskapet och Adeln bör äfven hädanefter följa samma ordning. Herr Lefren: I anledning af hvad den siste värde Talaren anmärkt, får jag hemställa, om någre spår af den tid, som var 3a8 Den g November. emellan 1719 och 1772, böra vara qvar, eller om de böra eftersökas? Grefve Cronhjelm: Då jag för en stund sedan, yttrade mig, att våra äldre slägler ej skulle vara belåtne dermed, att när andra personer blifva upphöjde, småningom blifva tillbakaflyttade, var det visserligen icke min afsigt, att dermed vilja säga något stötande emot dem, som hafva sin plats på Läcktaren. Jag har tvärtom trott, att om Herr Berghmans förslag antages, skola de af Adeln, som nu sitta på Läcktaren, möjligtvis förr kunna komma derifrån. Herr Berghman:
Härom yttrade Collegierne, att, om det lörhölle sig så, som calculen förutsatte* vore methoden visserligen både korrt och lätt, men calculen vore i sjelfva verket osäker och det åsyftade resultatet kunde endast händelsevis vinnas, enär dervid vore förutsatt, hvad likväl sällan inträffade, att alla persedlarnes kronovärde förhölle sig lika till markegångspriset, så att tvenne persedlar med enahanda kronovärde skulle jemväl ega lika markegångspris, förutan hvilket förhållande beräkningen komme att utfalla till vinst å ena och förlust å andra sidan, hvilket Collegierne med åtskilliga exempel sökt att ådagalägga; hvadan Collegierne afstyrkte den ifrågavarande methoden, men i underdånighet hufvudsakligen tillstyrkte antagande af det förslag den så kallade FörkortningsCommissionen år 1754 uppgifvit. Genom Nådigt Bref af den 25 Januari 1774 förklarade Kongl. Maj:t, det Brobergska projektet icke kunde antagas, somt att Kongl. Majit jemväl funne betänkligt låta FörkortningsCommissionens förslag komma till verkställighet, emedan enligt RegeringsFormen det tillhörde Rikets Ständer att i frågor om skatters förändring sig utlåta.
Tjensteflickan knackade på dörren och anmälde att teet var serveradt. Max reste sig och bjöd farväl. Men innan han gick kastade han en blick tillbaka på detta underliga rum och på den svartklädda kvinnan, som var dess själ. Hon stod nu midt under taklampan, fin och bräcklig som gammalt sèvres; det dämpade röda skenet föll öfver hennes drag. Ånyo kom stämningen öfver honom med intensiteten af en hallucination. Hon var en helgonbild, eller en martyr; han kände ett ögonblicks frestelse att kasta sig ner på knä och tillbedja. Men han bugade sig blott ännu en gång, djupt — djupare än vanligt. Och så gick han. Det var mot denna ensamma kvinna, vissnad i kamp mot sitt blod, som den egenrättfärdige profeten slungat sin beskyllning för osedliga tendenser. Och verlden hade trott honom! En blåsig November-eftermiddag kom Max in på operakaféet, han gick långsamt hän mot det vanliga hörnet för att se efter om någon var kommen ännu. Jo, Josef satt der redan med sin kaffekopp framför sig. »God dag», nickade Max. »God dag», svarade Josef. Max slog sig ner och fick också en kaffekopp. Josef satt orörlig och tyst som en indisk afgud och stirrade framför sig, medan han då och då drog ett bloss af sin cigarr. Han hade ett magert ansigte med ett par vackra, kloka ögon under en väl formad panna; men det fans något sjukligt i detta ansigte, något på samma gång nervöst och förstenadt; det såg ut, som hade det aldrig varit ungt. Josef var den unga literaturens kvidande barn. Han skref dikter — bleka foster af sjuka nerver, klagande accord i moll med dissonnanser, som skuro i öronen på den stora hopen. Han hade kommit till Stockholm under kvarstads-striden, då han helt plötsligt rest ifrån sin gradual-afhandling vid universitetet för att anmäla sig till tjenstgöring under den fladdrande frihetsfanan. Men det lyckades honom icke att slå rot i hufvudstaden; han hade ingen förmåga att kila sig fram. »Hvad har du funnit på i dag?» frågade Max. »Ingenting.» »Det är alldeles som jag.» Det blef en lång paus. Max bröt den:
Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond Volontärvakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställs-kassan Inva dhus-fonden S:r Balans till påföljande år: Skulder: Balans från föregående år: Utgifter: Riksstatens 4:de hufvudtitel Extra stats-anslag för landt-försvaret i Krutoch salpeter-försäljnings-medel En-per-mille-fonden Trosspassevolans-fonden Förenade mötespassevolans-fonderna Norrbottens Hästjägare-sqvadronsfond V olontärvakans-medels-fonden Wadstena krigsmanshus-kassa Militie-boställs-kassan Invalidhus-fonden S:r Balans till påföljande år: Tillgångar: iKggösföf - 3S öiS HM ^ IPH &*& ' f? M1 Wm : Ä&Ä -■■ > . - -S-’'- 's4f££ ■mw - -•■,' -■• «• •-. S&ägWBI Xägm! ÄVvWS ■fe' ' r i - ^ *£*rapflp B ?' mmmim iPA-A JsS&SK? irol ! ::#Ä€«SSÉ W -fe •' Bilagan JLltt. H, JU:o 2, lill 1851 års Revisionsberättelse, angående Statsverket, std. B e b e t. Departements-chefen Departementets Kansli-expedition Dito Kotnmando-dito Krigs-kollegium O o Generalitets-staten Topografiska korpsen ... Artilleri-staben Ofver-kommendants-expedition i Stockholm Kommendants-staten Krigs-akademien Allmänna Garnisons-sjukhuset Rese-stipendier för Militärläkare Kavallerioch Infanteri-regementena Militie-boställs-kassan Exercis-sqvadronernas underhåll Fouragering vid indelta Kavalleriet Trossens underhåll Mötes-kostnader Ersättning öfver inarkegångspris för marschportioner Lifgardet till häst Kronprinsens Hussar-regemente Svea Lifgarde O ••
Sig fördenskull böra i Nåder fästa Rikets Ständers synnerliga uppmärksamhet å det af Öfver-Intendents-Embelet väckta förslag, att Kongl. Museum, Kongl. Bibliotheket, Vitterhets-, Hisloriaeoch Antiqvitets-Academiens samlingar, jemte Kongl. Mynt-Cabiuettet, Klädkammaren och Lif-Rustkammaren, nså förenas i samma local, i hvilket afseende E. K. M. jemväl åberopade Rikets Ständers yttrande, att nämnde Academi, för att motsvara sin bestämmelse, måste beredas utväg att kunna på ändamålsenligt sätt uppställa sina samlingar, äfvensom Rikets Ständers år 1843 församlade Revisorers berättelse, deruti vitsordas, att det inskränkta utrymmet uti Kongl. Museum hindrade samlingarnes uppställande på ett mera lämpligt säit och att önskligt vore, det förslag till erhållande af en tjenligare plats för desamma kunde framläggas. Det af Öfver-Intendents-Embetet i sådant hänseende nu afgifna förslag, åsyftande att tillvägabringa ett för Riket hedrande, varaktigt minnesverk af Svensk byggnadskonst, upptoge en kostnadssumma af 500,000 R.dr, eller högst 550,000 R:dr allt B:co, som likväl, enär ett byggnadsföretag af denna betydliga vidd och egna beskaffenhet måste erfordra en till flere år utsträckt arbetstid, icke vöre beräknad att utgå annorlunda, än i den mon nybyggnaden fortskred. E. K. M. ville emedlertid desto mindro med någon framställning i förevarande hänseende gå Rikets Ständers beslut i förväg, sorn E. K. M., ihågkommande den beredvillighet, hvarmed Rikets Ständer tillförene, i förhållande till Statens tillgångar, uuderstödt vetenskaper oell konster saoit deras idkare, hyste välgrundad föi hoppning, att Rikets Ständer icke eller nu skulle vägra ett lämpligt anslag för det vigtiga ändamålet, så framt allmänna medel dertill lemnade tillgång.