Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Företogs till afgörande Alllmänna Beswärsoch EcottöKiie-Utskottets den 24 Augusti uplästa och pä bor, bet lagda Betänkande, angäcnde den förcsiagna Revisionen sf ben under Kongl. Majlis och Rikets Höglofl. Commerce - Collegii disposition waranbe Manufactur, fonden. Sedan berörde Betänkande wak Upläst, gjorda Herr Srefwcn och Landt - Marstgsken proposition om -ifall till Betänkandet, hwilkcn ^ BiföllS. Den 14 September. 43l Fdrcdrogs ä nys Allmänna Bciwärs - och EesVomic-UiskottctS dm 18 Augusti uplästa och pä bordet lagda Betänkande» om Gästgifware - skjutse'', i Riket» jemte dil hörande Bilaga» inNehäll ande förslag till ett fraktwagns inrättning» sä för resande» som för wahror. UNdcr NpläsningeN häraf ätcrkom Grefwe körner Nied Dcputationen» och berättade akt Bondc-Stäudet sagt sig wara spelsätt med öfwcrläggningcn vitt Stats-Utskotteks i dag hos Ridderskapct och Adeln gil» tade Betänkande» men att det samma hoS de andra Ständen ännu icke hade förewariU Derefter gjorde Herr Grefwe» Sch Landt Marskalken proposition pä sä wäl Allmänna Befwärs - och Economic-Utskottcts Betänkande omGastgifware-skjutsen, som vin det i Bilagan innefattade Utssoltcls tilstyrkande till sörflaget om en fraktwagns inrättning» hwit, ket enhälligt BiföllS.
Ytterligare Utlåtande, IV 4* s 443 — 445, bif. af PresteStåndet, IX. s qo5, af BorgareStåndet, IX. s 907, afBondeStåndet, IX. s 927, af Adeln, IX s 968. Underd. Skrifvelse, X x. s 725 — 727. Pesionsanslag, om, åt framlidne RiksRådet Grefve Liljecrantz’s Dotter. StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s i653—1657, bif. af BorgareStåndet, IX s 4^5, af Adeln, IX s 468, af PresteStåndet, IX s 491. Ytterligare Utlåtande, IV 3. s 434» bif. af PresteStåndet, X s 872, af BorgareStåndet, IX s 898. Hvaremot PresleStåndet ej i BorgareStåndels inbjudning kan instämma, IX. s 901. Underd. Skrifvelse, X 1. s 624—626. •—• —- om, åt Directeur J. D. Löfving. Statsutskottets Betänkande, IV 2. s 1804 — 1807, återrem. af Adeln, IX s 536, bif. af BondeStåndet, IX s 548, återrem. af BorgareStåndet, IX s 585. Ytterligare Utlåtande, IV 4- s 336 — 349, bif. af Adeln, IX s 887, afPresteStåndet, IX s 891 , förkast, af BorgareStåndet, IX s 895. om, åt förre Justitias Ombudsmannen Baron Mannerheim; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s 1351.
'Derigenom lemnäs oäkta barn en arfsrätt, som man undvikit att gifva detta namn, ehuru allmänna meningen icke lärer undgå att gifva saken sin rätta benämning; hvarigenom och då Utskottet bemödat sig att frånkänna dem arfvingars rättigheter och förbindelser, utan att likväl i detta bemödande hafva lyckats åstadkomma tydlighet, måste uppkomma osäkerhet i rättsförhållanden. Man har sökt göra dem till testamentstagare utan testamente, hvilket synes mig innebära en motsägelse; och då de oäkta barnen icke tillägges mera än hvad modren redan eger genom testamente bortgifva, samt de icke få denna rätt om hon genom testamente om siri egendom förordnat, så synes mig så oändligt ringa vara vunnet för de oäkta barnen, att för detta lilla det icke lönar mödan att uppoffra en hulvudprincip i lagstiftningen.” Af Herr von Hartmansdorff, A: E., som instämde med Herr Grefve Sparre. Af Herr Carleson, E. ”Ehuru jag lika med Utskottet anser många skäl tala för en ändring af arfs-lagarne i den af Utskottet föreslagne lagens syftning, kan jag likväl icke för min del tillstyrka antagandet af samma lag, sådan den nu är affattad. Då oäkta barn derigenom tillerkännes arfsrätt efter moder, men denna arfsrätt är af den beskaffenhet att den icke kan medföra samma rättigheter och skyldigheter, som äro förenade med den hittills genom lagen erkände, mäste äfven uppkomma många nya rättsförhållanden, hvilka böra genom lag regleras, ocb efter min tanke kan för närvarande sådant icke ske på enklare sätt än derigenom, att dessa rättsförhållanden regleras efter de genom testamentsrätten uppkommande, hvartill de förre äro närmast hänförlige. Enahanda åsigt tyckes jemväl Utskottets pluralitet hafva hyst, men, såsom mig synes, hvarken tydligen uttryckt eller genomfört densamma i det nu framlagde lagförslaget. Innefattas deruti oförtydbarl deri mening, att oäkta barn, fastän de taga arf efter sin moder, likväl icke stå i annan ansvarighet för hennes efterlemnade gäld, än som skulle dem såsom testamentstagare ålegat?
Då man sålunda ansett, alt, då riksdagen inträffade hvart 5:le år, göromålen kunde medhinnas på 6 högst ö månader, så vill jiig laga för afgjordt, att riksdagsgöroinålen, när de icke omfatta längre period än 3 år, skola kunna medhinnas på 4 månader. Man skulle derigenom göra den bestämda vinst, att revisionerna blefvo umbärliga. Revisionerna kunna nu vara behöfliga för att göra undan arbetet för Ständerna, men revisionsarbetet behöfver dock genomgås, hvilket erfordrar nära lika lång tid som sjelfva revisionen. Hr von Hartmansdorff har vidare sagt, att denria förändring vore ändamålslös, så länge nuvar. representationssätt fortfar. Jag medger, att om denna reform vore den enda vi skulle antaga, så blefve den ändamålslös; men man skall med något börja, och vill man representations-förändring, så tror jag det första medlet vara att förkorta tiden mellan riksdagarna, så att opinionerna ej må hinna undergå den förändring, alt hvad vid ena riksdagen godkännes, blir förkastadt vid den följande. Hr von Hartmansdorff vidrörde, efter hvad jag vill erinra mig, äfven allmänna opinionen. I det fallet får jag säga, alt min öfvertygelse är, att det för sjelfva opinionen vore af högsta värde, att riksdagarne oftare återkommo. Det är obestridligt, att opinionen beherrska!- menniskorna i allmänhet och t. o. m. till en viss del Representationen. Men hvem har ledt och beherrskat opinionen emellan riksdagarna? Det hafva tidningarne gjort. Om nu riksdagarna inträffade oftare, såsom jag föreslagit och önskar, hvartannat år, så vore det äfven att hoppas, alt R. St. sjelfve blefvo mästare af opinionen och tidningarna återgingo till hvad de borde vara, nemi. ett echo af den allmänna opinionen, som gjort sig gällande vid riksdagarna, hvars anmärkntr afsågo det som kunde vara stridande emot Representationens beslut. Jag tror att Hr von Hartmansdorff ej kan ogilla detta, och att han minst ✓ Den 20 Juni f. m. 34i bör sälta sig emot en sådan inskränkning i tidningarnas makt.
Const.Ulsk:s nu föredragna mern. är icke tryckt, och då det är något svårt, att nii en fråga, som rörer grundlagsförändringar, kunna besluta sig blott efter åhörandet af dess uppläsning, så anhåller jag att detta mern. mätte ytterligare fä hvila på bordel. Häruti instämde Frih. Cederström, Claes Rud., tillföljd hvaraf Hr Gr. o. Landtm, förklarade att Const.Utsk:s ifrågavar. mera. komme att ytterligare hvila på bordet. Den 26 Juli e. m. 251 Föredrogs Const.Utsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 30, med voter.s-propos., i anledn af ett Stånds vägran att förena sig med de öfriga Stånden om antagande af de förslag Const.Utsk. i mem:n Niis 24, 25 och 26 framlagdt. Hr von Hohenhausen, Mich. Sil v.: Det förhåller sig med detta mern. alldeles som med det föregide; hvarföre jag äfven i afseende på delta vågar göra samma anhållan. Häruti instämde Hr Brakel, Gust. Mauritz, och Frih. Cederström, Claes Hud. Gr. Lagerbjelke: Gust.: Jag hemställer till de Hrr ledamöter som begärt delta ir.em. på bordet, att de måtte tillåta att det först får uppläsas; och jag tror alt så snart det skett, de skola linna det vara af den enkla beskaffenhet, alt deröfver gerna torde kunna nu genast beslutas. Denna hemställan lemnades utan svar, i anledn. hvaraf Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att då de ledamöter som begärt förnyad bordläggning icke afstått från sin begäran, ifrågavar:de mern. N:o 30, komme att ytterligare hvila på bordet. Föredrogs StatsUtsk:s i gårdagens plenum på bordet lagda mern. N:o 259, med öfverlemnande af förslag till lista afdeln:n utaf det nya reglementet för riksg:s-kont.
Härvd har Kongl., Majit, på de af kommitteen anförda skäl, ansett inskränkning i formen af bränvinsbränningsredskapen i i.sta klassen böra stadgas sålunda:: i;sla klassen■ 1:0 att redskap för brännvinsbränning till husbehof skall vara af högst aderton kannors rymd, kokrummet inberäknade och för öfrigt af den beskaffenhet och form, sorn kommitteen. uppgifvit, 30 Kongl. Maj:ls Kael. Proposition, N.o 26. och en kommitteens betänkande bifogad ritning närmare utvisar, utan att mäskvärmare, rektifikator eller klarningsanstalt,' ångapparat eller annan inrättning, til! afverkningens påskyndande, må anbringas eller någon särskild öppning, för pannans fyllande, för mäskens omröring, eller annat ändamål, göras å dessa redskap, af hvilka endast pannan får inmuras; samt 2:0 att redskap för briinvinsbränning, såsom binäring vid jordbruket, skall vara antingen sådan som i näst förestående moment omförmäles, eller af sådan beskaffenhet och form, sora en vid kommitteens betänkande fogad ritning närmare utvisar; — att pannan ej må innehålla större rymd än sextiotre kannor, ulan mäskvärmare, eller fyratiosju kannor med mäskvärmare; och att utom mäskvärmaren, hvilken mäste vara så inrättad, sora kommitteen föreslagit, ingen inrättning, af hvad beskaffenhet sorn helst, till afverkningens fortskyndande, rnå vid dessa redskap anbringas, eller i någon af dess särskilda delar inrättas; börande äfven i afseende på dessa redskap vara otillåtet att inmura någon del utom pannan; och då det synes nödigt att i den af kommitteen föreslagna skala för pnnnerymden, i förhållande lill jordens taxeringsvärde, göra sådana med nu gällande författning öfverensstämmande jämkningar, att vid tillämpning af stadgandena härom behofvet att förändra förut innehafd redskap, i möjligaste måtto, må kunna undvikas, har Kongl. Maj:t trott det böra stadgas, att rättigheten till bränvinsbränning i i:ta klassen, hvilken rättighet skulle fortfarande åtfölja hemman, hemmansdel eller annan jordlägenhet å landet, som efter 1847 års taxering uppgår till ett värde af minst 3oo r:dr, må ulöfvas i förhållande till det sålunda beräknade värdet, med följande pannerymder, kokrummet inberäknadt, under iakttagande, alt, såsom grund för bränvinsbränningsrätligheten, värdet af åbyggnaden i hvarje fall ej får i uppskattningen ingå lill större belopp, än som motsvarar högst en fjerdedel af jordens taxeringsvärde, nemligen: Kongl. Maj.Is Nåd.
Siiri Tillsammans 388,297:18. to. Ii Sami. s B. ^2 g56 Stats-Utskottets Betänkanden. Genom de verkställde utredningar i Åmnet, är väl upplyst, att uti Kronooch Skatte - Hemmans - Räntorne i desse 3:ne Provinser, liksom i öfrige delar af Riket, ifrån ålder varit bestämde uti visse Persedlar och deruti jemväl Utgått sedan nämnde orter återkommo under Sveriges Krona, att egentlige orsaken, till deras sedermera stadgade utgörande i Penningar varit, att Myntvärdet den tiden icke blott motsvarade, utan till och med Öfversteg Persedlarnes eller Krono-värdiet, och att följaktligen den lindring i Skatten, som vid myntvärdets fall tillgodokommit de Hemmans-egare, hvilka sålunda få i Penningar erlägga Persedlarnes Krono-värdie, icke må kunna grunda sig på någon eftergift utaf den, Jorden af ålder åtföljande, lika Skattskyldighet, som å andre orter, utan härflutit ifrån en tilläfventyrs icke förutsedd myntförsämring; hvarförutan., och då förmånen häraf icke sträcker sig till alla, utan de Hemman åter hvilka åligga fullgörandet af Rustningseller Roterings-Prsestationer i och för den dem åsatte Räntan, i verkligheten vidkännas Skatternes utgörande in natura och det så mycket drygare, som de dem till understöd anslagne Räntor af Stats-Utskottets Betänkande!!. qSj andre Heraman, endast i det försämrade Myntet få uppbäras, ett så skiljaktigt förhållande med Grund-skatternes afbördandé inom samma Provinser, jemväl synes innefatta bevisning deraf, att deras erläggande i penningar icke kommit i beräkning vid Indelnings-Verkets upprättande, såsom en framtida ovilkorlig rättighet; i följd hvaraf både billighet och rättvisa påkalla en sådan rättelse härutinnan, att likhet i RäntomeS utgörande ej mindre inom desse Provinser, än mot hvad som eger rum i andre orter i blefve återstäld.
Jag föreslår friherrinnan Stiernfeldt s o m den bäst passande. » » Eller prostinnan, s o m är styrelseledamot i ' tomtarne '. » » Eller fru den. eller den. » sorlades i kretsen. » För allt i världen, » hviskade en ung flicka ångestfullt till sin granne, » föreslå majorskan Mac, annars bli vi olyckliga. » » Jag röstar för majorskan Mac-Bley, » sade den ung^ mannen pliktskyldigast. » Åh, inte passar jag till det, » genmälde denna, i det hon satte lorgnetten till rätta och slätade ut de förut hotfullt rynkade ögonbrynen. » Men om j a g kan biträda s o m sufflör, skall det blifva mig ett nöje. » » Så s n ä l l t. med din f ö r m å g a. så svårt att få den maktpåliggande platsen väl b e s a t t. » ljöd det i korus, under det ungdomen förstulet växlade blickar, som tycktes antyda, att förtjusningen kanske icke var alldeles oblandad. » Ja, mitt herrskap, » log baronen ånyo till ordet. » Då det tyckes vara svårt att så här i hast kunna komma öfverens och det dessutom finnes åtskilliga, utom dem jag har äran att se församlade här, s o m böra värfvas för vår trupp, tillåter jag mig proponera att vi uppskjuta valet af våra » spetsar » till det konstituerande sammanträde, som måste hållas någon af de närmaste dagarne. » Allmänt bifall. » Då förklarar jag sammanträdet upplöst, » fortsatte han, » o c h får på samma gång upplysa, alt det finnes en spritt ny krocket-plan, kransar för ringkastning och några andra landtliga nöjen för dem, som hafva lust att pröfva på dem. » » Lefve vår värd, » utropade Sten, och de öfriga instämde med lif och lust i de jublande hurraropen samt spredo sig därefter för att diskutera den viktiga fråga, som nu i en hast blifvit societetens brännande. Det stora sammanträdet hade gått lyckligt af stapeln, utan alltför stora svårigheter. Till ledarinna hade friherrinnan Stiernfeldt blifvit utsedd och det af flere skäl.
Författare-ansvar s vare framför andra erinrade om ett rätt bruk af Tryckfriheten; och umgälles Utgifvarens förbrytelsej genom sådant Blad_, dubbelt i alla de fall, der med Penningar pligtas” hvilken nya Redaction af Ridderskapet och Adeln bifölls. §. 4- Morn. 8. Deruti hade efter orden: ”allmän säkerhet, ” blifvit föreslagit följande tillägg: ”anstötlig mot den Evangeliska Läran.” Grefve von Schwerin Fredric Bogislaus: Jag får fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att det föreslagna tillägget gifver en ytterligare utsträckning åt HofCancellersEmbetets redan nog obestämda granskningsrätt och af sådan anledning torde böra afslås. 462 Den 14 Martii, Grefve von Lantingshausen, Albrecht: Med all den aktning jag hyser för den siste värde Talaren, kan jag likväl icke med honom instämma uti den tanka, att ifrågavarande tillägg bör uteslutas. Jag anser visserligen icke detta tillägg nödigt, i anseende till försvar af vår Evangeliska Lära, hvilken försvarar sig sjelf, och skall, enligt dess höga Stiftares försäkran, äga bestånd intill dagarnes ända; men jag tror, att det är nyttigt, för att förekomma vådliga följder, så väl för Sedligheten, som den allmänna Säkerheten. Då Dagblad få fritt kringspridas, skola sådana deruti införda Årticlar, hvarom nu är fråga, åtminstone bereda likgiltighet, om icke förakt för Religionen; hvadan ock, enär det icke kan bestridas, att Religionen är Samhällets säkraste grundval, det torde vara nödigt, att Religionen hålles i helgd och skyddas för de anfall, hvilka lemna lättsinnigheten utrymme och styrka åt villfarelsen. På dessa skäl får jag för min del tillstyrka bifall af den nya Redactionen. Herr Hammar sköldLorenzo:
M. tillika behagat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på lämpligheten af förändring i lid och ordning för Krono-Arrende-afgifters utgörande; med föranledande hvaraf, samt då det vid bortarrenderandet af åtskilliga Kungsgårdar och Krono-Iägenlieter fästade vilkor, att en del af arrendet, hvartill tillgång skall hemtas af års-afkastningen, bör prsenumerationsvis före den i/\ Mars årligen i contant erläggas, måste för Arrendatorerne, som vid tillträdandet få vidkännas andra dryga utgifter för inventarier, m. m., ofta vara ganska betungande, utan att för Stats-Verkets säkerhet 228 Exp, Utsi. förslag till tind. Skrif v. N:o 100,101. erfordras, då godkänd borgen för arrendets utgörande i allt fall bör prassteras, Piikets Ständer alltså, och i betraktande jemväl deraf, att ett sådant arrendevilkor dels verkar till nedsättning i arrende-anbud, ooh dels, både till allmän och enskild skada, derifrån afskräcker mången skicklig jordbrukare, som ej af egna medel eller genom lån kan åstadkomma betydligare förskott i berörde afseende, funnit godt besluta, att denna inrättning för framtiden må belt och hållet upphöra, och alla arrenden, äfven då de ej, till följd af Kongl. Kungörelsen den 3 Dec. i8io, äro utsatte i spannmål och hö, bestämmas till) leverering årligen i den för all annan Grundskatt föreskrifna ordning. Hvilket beslut Rikets Ständer härmed få hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. JV:o 101.
Då det ifrågavarande anförandet stått infördt i ett dagblad, och sålunda blifvit för allmänheten tillgängligt, tror jag att den discussion, hvarigenom Ridderskapet och Adeln stadnat i det beslut, att anförandet skall ur Protocollet uteslutas, bör uti detsamma förvaras, på det efterverlden må se, att detta anförande, såsom det förtjenat, äfven blifvit af Ridderskapet och Adeln ogilladt. Herr Rosenqvist: Jag fattade icke rätt livad den siste talaren yttrade, men om, som jag tror, meningen var att discussionen borde qvarstå, är jag med honom af lika tanka, ehuru af olika motif; och utan votering afstår jag ej från mitt yrkande, att discussionen ej må utur Protocollet uteslutas. Herr Hjerta: I fall Grefve Mörners framställning, att discussionen skall i Protocollet qvarstå, blifver gällande, blifver naturligtvis mitt gjorda förbehåll om väckande af den nya motionen öfverflödigt, emedan min protest då jemväl kommer att qvarstå. Jag bar således ingenting emot ett sådant beslut, Den ig Fe b ruari i f, m. 265 men öfverlemnar tilI|RidderskapeLs oell Adelns eget bedömande, hvartill, i sådant fall, hela denna discussion och det på grund deraf fattade beslut tjenat. Friherre Cederström: Då fråga blifvit väckt alt discussionen skulle i Protocollet qvarstå, sedan Herr Dalmans anförande blifvit uteslutet, torde jag få fästa Grefve Mörners samt Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att, sedan det yttrande, hvaremot anmärkning blifvit gjord, icke mera finnes i Protocollet, skulle, i händelse discussionen deröfver qvarstode, ett besynnerligt förhållande uppkomma. Man skulle äga skäl att betvifla anmärkningens riktighet, sedan den anmärkte saken blifvit borttagen. Jag tror för öfrigt, att då våra Protocoller, pä sätt som under denna Riksdag tillgått, tryckas i Tidningarne innan de blifvit justerade, Grefve Mörner ej behöfver frukta, att icke
Hrr, om det är rätt att gifva lagen en sådan tolkning, hvilken helt och hållet strider emot ordalagen uti den § jag haft äran citera? Det hedervärda BondeSt. som nogsamt inser, hvad som instämmer med dess egna fördelar, har också ansett Gr. Sparres förslag, såsom innefattande en ganska vigtig förändring till allmogens förmån, böra antagas, och man måste naturligtvis med mycken värma inom nämnde Stånd ifra för en sådan tolkning af lagparagrafen, som Gr. Sparre önskat. Tolkar man den åter oväldigt och så, som lagstiftaren i ordalagen förklarat vara sin Den 30 September. 529 sin afsigt, så kommer man ingalunda till det resultat, som Gr. Sparres föreslagna lagförklaring innehåller. Jag kan sålunda icke annat än afstyrka R. o. Ad. att återremittera punkten, och yrkar i stället att densamma mätte varda bifallen. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde II r Gr. o. Landtm, att i afseende på den förevande l:sta punkten blifvit yrkadt dels bifall å densamma och dels af Gr:ne Lagerbjelke och Sparre, att R. o. Ad. måtte antaga det förslag, Gr. Sparre uti sin betänk, bifogade reservation framställt, innehållande ”att R. St. mätte i underd. anhålla, det K. M. ville, genom utfärdande förklaring, stadga, att församlingarnes underhållsskyldighet af de 7 laga husen icke vidtager förr, än de af ålder och bruk, men ej af prestens vanryckt, så förfallit att de icke utan ombyggnad bättras kunna; hörandes med de sålunda ombyggda husens inredning jemväl förhållas, såsom lag om nybyggnad stadgar”. Hr Gr. o. Landtm: s härefter först till bifall å Ulskms i l:sta punkten afgifna yttrande och sedan till antagande af Gr. Sparres förslag framställda proposirfbesvarades med ja och nej, hvarpå Hr Landtm, ånyo hemställde ohi R. o. Ad. behagade bifalla Utskms ifrågavar:de yttrande, samt dä härvid ropades ja och nej, förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. Gr. Sparre begärde votering.
Snikenhet, åstundan att undandraga sig det personliga fullgörandet af borgerliga besvär, t. o. m. förtroendeuppdrag, sådana som t. ex. riksdagsmannakallet, hvilket man någon gång sett den valda processa sig ifrån, andra orsaker att förtiga, skulle kunna förmå en och annan handlande att laga burskap och följaktligen låta sig mantalsskrifvas i någon småstad, långt aflägsen från den, uti hvilken han bor och möjligen utvecklar en betydligare affärsverksam het. Denna verksamhet kan dock leda till obestånd, och deraf blefve då en följd, att tvisten om borgenärernas rätt och företräde, gäldenärens ansvar och boels förvaltning flyttades till en aflägsen ort, för att afgöras af domare, obekanta med både personer och sakförhållanden. Haudelsyrket är för mig alltför fremmande, alt jag skulle tilltro mig kunna bedöma i hvad mån en så vidt utgrenad prokura-handel, som här är i fråga, kan för allmänheten blifva lärlig, men skäl till en sådan farhåga synes mig ej saknas, likasom jag fruktar att rättighetens begagnande oftare komme att tillskynda köpmannen förlust än vinst. Att den ifrågasatta åtgärden skall lemna öppet fält för ett länge öfvadt missbruk, nemligen handelsrättighets öfverlålaude på annan, mot eller utau hyra, anser jag deremot uppenbart. Kongl. Kommers-kollegium har lill stöd för sin underdåniga hemställan anfört flera förment analoga stadgauden, hvilka jag dock för min del anser vara i grunden väsendtligt afvikande från det ifrågaställa och således icke bevisa hvad dermed åsyftas - Sammansatta Lagsamt Allm. Bese.- och Ekon.-Vtsk:s Betänkande N:o 3. 9 tas atl få bevisadt. På grund af hvad jag förut aufört räknar jag i första rummet hit allt hvad som rörer handel i gross samt kommissionshandel och likaså handtverkares rättighet att utföra arbeten uti, och kofferdiskeppares att föra fartyg för annan stad än der de ega burskap, hvilka sistnämnda förmåner lämpligare kunna jemföras med arbetarens urgamla frihet alt hvar sorn helst söka arbete och tjenslebjonets att hvar som helst taga tjenst.
Fondens utlånta kapital utgjorde vid 1849 års slut 626,746 R:dr 31 sk. 10 rst.; och hafva säkerhetshandlingarne, vid af llevisorerne den 9 Oktober detta ar anställd inventering, befunnits i god ordning. Sveriges och Norriges gemensamma fund. år år 1K4&. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande äret: Balans från föregående året: Hyra för den af Kommissariatet begagnade lokal 766: 32. — 766: 32. — Dito för konsulat-huset i Algier —- 1,070: 15. Understöd för protestantiska kapellet i Bordeaux 143: 36. — 146: 42. För sjöexpeditioner med Svenska örlogsfartyg137,927: 38. 10. Till nya unionsvapen och flaggor 198: 25. 9. Reparation af konsulat-huset i Konstantinopel 2,{,'59: 32. — Ersättning till Konsuler för lidna förluster under 1848 års oroligheter 940: 42. 6. Balans till påföljande året: Af fondens räkenskaper för år 1848 visar sig, att balanserade tillgångar och skulder för nämnde år äro i kapitalräkningen oriktigt utförda med 17,680 R:dr 2 sk. 2 rst., i stället för 19,188 R.dr 14 sk. 1 rst. Denna felaktighet inverkar dock icke på 1849 års bokslut, der utgående balanserna äro till deras rätta belopp upptagna. §. 2. I räkenskaperna för så väl Sveriges enskilda fond som den för Sverige och Norrige gemensamma, hafva llevisorerne funnit flera misskrifriingar, såsom oriktiga hänvisningar till verifikationerna och felaktiga uppgifter å Kongl, brefs data; hvarförutan procenten, etter hvilken räntan å utlånta medel beräknats, icke alltid blifvit till ziffran riktigt uppgifven, ehuru sjelfva räntorna äro med deras rätta belopp utförda.