Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vet för väl hvad vår stående armée uträttat i krig, att jag någonsin skulle tveka, att lemna den min fullkomligaste aktning; och jag år säker, att i det ögonblick vår försvarsstyrka, den må bestå af ståndigt öfvade trupper eller beväring, utgår, den alltid skaij rättvisa våra förhoppningar. Den jemförelse Grefve Lövenhjelm uppstålt, emellan förhållandet här och i andra länder, torde icke vara tillämplig. Jag känner ej pm det finnes någon indeld armée i andra län^ der, roen om så skulle vara, äro dock opnståndigheterne olika. Den gamla arméen, år indeld pcb den nya extra roterade är det äfven; och jag kan derföre icke frångå den tanka, att den stående arméen ptgöres af allt i nummertal Upptaget försvarsmanskap som år indelt att vid krig utgå och som består af vissa bestämda rotar ptt förhållande, hvilket icke med andra länders milice åger rutp» Herr Anckarsvärd’, Jag vill blott till Hr Thams yttrande tillägga, att jag icke kan föreställa mig något menligt inflytande deraf, att de pya Rotehållarne medgifvas enahanda vårfnings - 6i6 Den 5o April f m, rätt som de äldre. Hela extra Roteringen lärer utgöra omkring Sooo man och när man afdrager så vål de Skånska nya Regementersom dem, hvilka åtagit sig, att i soldaters ställe hålla hästar, återstår endast omkring 1000 man, och detta ringa antal bör ej, i händelse nämnde vårfningsråttighet begagnas, kunna medföra särdeles olägenheter i afseende på Revåringens numeraire. Uppå derefter af Herr Grefven och LcindtMarjkalken gjord proposition, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att Allmänna Besvårsoch OeconomieUtskottets ifrågavarande Betänkande, i anledning af de dervid nu gjorde anmärkningar till Utskottet återremittera. Företogs val till Bånkmån för nedannåmn; de BånkmansAfdelningar, och befunnos efter valförrättningens slut, följande Herrar hafva blifvit till Bänkmån utsedde; för gide BånkmänsAfdelningen.
Härtill fordras, att. åtminstone någon del af kapitalÖfverskottet hålles i en sådan lorm, all densamma med lätthet kan förvandlas till silfver, d. v. s. består i sådana valutor, som, när behofvel så fordrar, kunna realiseras på den utländska marknaden. Visserligen skulle i sådant afseende några af Europas mest kända och betryggade värdepapper, såsom t. ex. Engelska consols, kunna anses bäst uppfylla ändamålet; och ensidigt hade måhända varit, om vid den tid, då en öfverflödig vexeloch silfver tillgå ng hade gjort en sådan åtgärd lätt verkställbar, ett lämpligt belopp dylika papper blifvit af Banken inlösta. Men, då möjligheten af ett sådant uppköp för framtiden blir beroende, bland annat, af yttre omständigheter, såsom kursoch vexeltillgång; då Sverige dessutom nu skulle komma att sjelf utgifva statspapper, och det icke bör betviflas, att äfven dessa, — vare sig de, som ställas i utländskt mynt, eller de, som tillhöra ett inhemskt fondsystem, — skola, sedan de hunnit blifva kända, tillvinna sig det förtroende, att desamma vid förefallande behof lätteligen kunna utomlands afsättas mot klingande valuta: så lärer det i alla afseenden vara lämpligast, att den reservfond, hvars vigt för Banken är i det föregående visad, kommer att bestå af svenska stats-obligationer. Till Rikets Ständers disposition finnes för närvarande den bankovinst, som för åren 1857—1889 influtit, uppgående till omkring 6,000,000 B:dr, hvartill emellertid kunna läggas ytterligare omkring 2,000,000, derest, såsom Kongl. Maj:t anser rättast, äfven 1860 års vinst tages i beräkning* så att hädanefter den tid, för hvilken inflytande bankovinst disponeras, kommer Bih. till 11 St. Proposition M 55. att öfverensstämma med tiden för den löpande statsregleringen.
Alabaster, oarbetad. Ambra. Angelica. Apotheksvaror, alla i Införsels-tariffen. ej. specificerade, enkla eller sammansatta, till införsel af Apothekare eller dem; sorn erhållit Sundhets-köllegii tillstånd att med sådana varor idka handel, eller, efter Sundhets-köllegii, Vetenskaps-akademiens eller vederbörande Universitets-fakultets hörande, af. vetenskapsmän till begagnande för vetenskapliga inrättningar. Aska, rå, af träd eller andra vegetabilier. pott-: vallad eller oraffinerad ... Bark, alla i Införsels-tariffen ej specificerade slag. Bast och Bastrep. Bastmattor, inkommande såsom garnering eller emballage. Ben: Elfen-, oarbetadt. Hvalfisk-, oarbetadt, klafvet eller spjelkadt. andra slag, rå och oarbetade samt förmalda eller s. k. Benmjöl. Berberisrötter. Bernsten, rå och oarbetad. Bilder, alla slag, som utgöra konstnärs-arbeten. Bin, lefvande i kupor. Blod, Kreaturs-, alla slag. Blodiglar. Blomsterlökar. Bokstafs-stämp/ar, Boktryckeller Stilar, förslitna och obrukbara eller Stilskrot. Bolus, hvit och röd, samt Terra Sigillata. Bomull. Brunsten. Buskar. Böcker: på främmande språk, samt Notoch Ritböcker. på Svenska trvckta Biblar, gifna till Svenska Bibelsällskapet. från utrikes ort återkommande, i Sverige tryckta, då de reklameras af författaren eller förläggaren, eller då två besigtningsman, af hvilka minst en bör vara boktryckare, intyga att böckerne äro i Sverige tryckta. Cautschu/c, oarbetad. Cora!ler, äkta, oarbetade. Drefmat, eller gammalt och i stycken af högst 2 famnars längd sönderhugget tågvirke. Dun, alla slag. Expeditions-Vtskottets Förslag till anderd. Skrifvelse, N:o i36. 349 Emalj, i massa.
Den var af samma demoniska ursprung som den, hvilken ingaf mig att lägga giftet i den gamla ladyns snusdosa, lika plötslig, lika oemotståndlig, en befallning ifrån afgrunden, lockande genom alla de fördelar den visade mig, på hvilka — jag bedyrar det — jag aldrig förut tänkt, och uppkommen genom den paniska fruktan, som Mertons första åsyn ingaf mig. Nu likasom då fördes jag helt och hållet genom de sällsamt sammanstälda händelserna, genom de alldeles oväntade tillfälligheter, som en ond ande tycktes hafva framkallat och anordnat. Utan den minsta besinning, lydande ögonblickets mäktiga inflytande, närmade jag mig tyst och hastigt ända intill skåpet och igenslog ögonblickligt och med hela min kraft den tunga ekdörren. Slaget hade varit så hårdt, att det tröga och rostiga låset gick igen och nyckeln föll på golfvet. Jag upptog den utan en sekunds dröjsmål, sprang ut genom porten, stängde äfven den och kastade de båda gamla rostiga nycklarne i det mörka och tysta vattnet vid muren. Ifrån det ögonblick jag inkommit i paviljongen och tills jag flydde derifrån, hade icke två minuter försvunnit. Hvad hade passerat under dessa två minuter, hade ett förfärligt vansinne, en afgrundslik yrsel träffat mig? Jag vet det icke, men hvad jag vet är, att icke den mest aflägsna aning om hvad som skulle inträffa fanns i mitt sinne det ögonblick, då jag drömmande och tankspridd steg uppför de mossiga trappstegen till den olycksfulla paviljongen. I samma sekund, som jag igenslog skåpdörren om den olycklige, hade han vändt sig om, och våra ögon hade mötts, det var hastigt, som en blixt, men han hade likväl igenkänt mig, och i händelse dörren kunde öppnas inifrån eller hans förtviflade ansträngningar kunde spränga den, var jag förlorad; han skulle döda mig, derom var jag öfvertygad, i fall han kom ut, ty det föll mig icke ett ögonblick in att för honom kunna våga försöket att vända hela saken i ett skämt; jag var elak, grym, men icke listig, förmodligen derför att jag saknade skarpsinnighet.
Pröfvas åtal eller angifvelse hafva af obetänksamhet och utan argt upsåt skett, eller har någon gjort angifvelse, mer. den återkallat innan åtal derå följde; vare straffet, för det fall, som i första punkten af 1 § sagdt är, straffarbete på högst 2 år eller fängelse; för det, som i andra punkten sägs, fängelse eller böter; och för öfriga fall, böter. 5 §. Ar någon förfallen till straff för åtal eller angifvelse, efter thy sorn nu sagdt är, och har åtalet eller angifvelsen förorsakat, att den tilltalade eller angifne häktad blef; då må ej i något fall straffet sättas lägre, än till fängelse på en månad. 6 §•. Finnes den, som åtal eller angifvelse gjorde, hafva san nolika skäl dertill haft; vare från straff fri. 7 g. ’ Hvar som, muntligen eller i skrift, den han utsprider eller utsprida låter, beljuger annan, i ty att han af arghet pådiktar honom bestämdt brott eller visst slag af brott; dömes, om dödsstraff, straffarbete på längre tid än 2 år eller afsättning från embete å det pådiktade brottet följa kunnat, till straffarbete på högst 2 Den 30 November o. m. 537 är eller fängelse, och, i annat fall, till fängelse eller böter. Lag samma vare, om den, som af arghet utspider sådan ärekränkande dikt, eller oek vid straffbar gerning tillägger sig annans namn, eller eljest, vid eller efter straffbar gerning, som af honom eller annan begås, så förfar, att den, sorn oskyldig är, må för skyldig hållas. 8 g.
Besh IX: 476. 4gi. fof. Skrif, X: 144. ■rtätare mellan K, M. K ef h: de, m. m, Remiss II; f 02. Bev. o. E. U, Bet, V: 115. Besh IX: 273-277. 285. 3of. Presterskap, ingångne Öfverenskommelser om dess löningssätt, beståndet deraf, Remiss II: 484. E. U, Bet. VIII: 286. Skrif. X: I95, gårdsbyggnad, se Byggnad. Val, omröstningssättet dervid, Remiss II; 466. Privilegier, Esclnsiya, inskränkning i meddelandet af Register. 57 sSdana, Remiss II: 508. 535. E. U, Bet. Regerings-!'ormen derom, C, U. Bet, lil: 99. S, U, Bet, IV; 4^2. vid framtida Riksdagar, medel till skyndsamhet med tryckningen, Besl. IX: 245, 275» 283. 288. Skrif, X: 270. — Revisorernes, tryckning deraf, Revisor. Beritt, II: 5g. B. U. Bet. VI: 331, 615. — Domstolars, utlösande deraf i förlikta mål, se Häradshöfdingar, förbättring i deras lönvilkor. Psalmbok, ny, anstalter till antagande deraf, Remiss II; 483. E. U. Bet. VIII: 65. Puddlings-Processen, se Thomsson. Q Qvarnar, Husbehofs-, skattläggning dera, Remiss II: 439. L. o, E. U. Bet. VII: 273. Skrif, X; 193. frihet till anläggande deraf, Remiss II; 457,473. 497. L. 0. E, U. Bet. VII; 277.
Dalers böter» utgå alldeles, och meningen styliseras sålunda: utan straffes med Fängelse vid vatten och bröd ifrån Åtta till Sexton dagar efter omständigheterna. 19 §. Samma Constitutions-Utskott har vid denna § föreslagit, att meningen från och med »och åligge Landshöfdingen» till och med »afgående Post öfversända» förändras till: och åligge Landshöfdingen att dessa Besvär och tillhörande Handlingar, jemte egen och vederbörandes af honom med den skyndsamhet, som ofvan föreskrifven är, infordrade Förklaringar, med den efter dessas inhändigande först afgående Post öfversända. 23 §. Förra Constitutions-Utskottet föreslog att i stället för orden »Hufvudstadens förste Fullmägtig» införes: den främste bland Hufvudstadens Magistrats Fullmägtige, och i stället för »af den närvarande Ledamot, som de fleste Riksmöten bevistat»: Riksdagsfullmägtigen för Håbo Härad i TJjpsala Län, samt i stället för »de öfriga Ståndens»: Borgaresamt BondeStånden. 34 §. Förra Constitutions-Utskottet har vid slutet af §:en föreslagit följande tillägg: Vilja Riksens Ständer häldre, än att tillsätta flere Utskott, remittera sådane mål, som till visst Utskott icke höra, antingen till Besvärsoch Oeconomie-Utskottet eller till något af de öfrige förut tillsatte Utskott, vare samma Utskott pligtigt att med dess Utlåtande, i enlighet med erhållen Remiss, inkomma. Och bestämme sjelfva ämnets beskaffenhet efter Grundlagen, men icke den hvarje särskildt Utskott i allmänhet upp dr agne befattning, huru - Bilaga A till Mern. 105 ledes ett mål, i enlighet med Riksens Ständers deröfver tillhörige beslutande rätt, bör afgöras. 36 §.
Om det äfven kunde antagas, att kommunal-institutionerna framdeles skola visa sig förtjenta af lagstiftningens obegränsade förtroende äfven i sådana fall som detta, der det ej är otänkbart, att kommunens egna ekonomiska behof kunna komma i kollision med den omyndiges intressen; så torde dock för närvarande och intilldess på annat sätt erfarenhet kan vinnas om dessa institutioners lämplighet att omedelbart vårda enskildes angelägenheter, Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. 3 skäl icke vara för handen, att lemna vården af de omyndiges Rätt helt och hållet i kommunalstyrelsernas händer. Forssbeck har väl icke gått fullt så långt, som Fahlander, då han föreslagit, att jemte förmyndare-kamrarne, hvilka skulle utgöras af stadsfullmnglige i staden och kommunalnämnd å landet, borde finnas särskilda af domstol förordnade förmyndare; men, då han tillika föreslagit, att dessa icke allenast skulle redovisa inför förmyndarekammaren, utan dessutom vid hvarje års slut öfverlemna årets kontanta behållning åt densamma, så torde anledning förekomma till det vid remissen af denna motion inom Hedervärda Bonde-Slåndet yttrade tvifvelsmål, huruvida det under sådana förhållanden ens skulle vara möjligt att finna personer villiga att åtaga sig förmynderskap. Om det måste medgifvas, att förmyndarevårdens omedelbara utöfning af enskild person medför den stora fördelen, att förmyndaren vida bättre än en kollegial förmyndare-kammare för ett större distrikt kan öfvervaka myndlingens moraliska och intellektuela uppfostran, så får man ej heller göra vinnandet af denna fördel omöjligt, genom en misstänksamhet emot förmyndarnes redlighet, som måste beröfva förmyndareuppdraget allt anseende och förmå de flesta att undandraga sig detsamma. Det torde vidare kunna anses tvifvelaktigt, huruvida de omvndige hafva större säkerhet uti den visserligen gemensamma, men likväl blott personliga ansvarighet, som enligt Forssbeoks förslag skulle med afseende på förvaltningen af förmynderskapsmedel åligga kommunalnämndens ledamöter.
Vid den fjerde punkten vill jag, i anledning af hvad flere talare yttrat, erinra att det beslut hvarigenom suspensionsliden för Majoren Åkerstein Dun 7 Maj e. m. 353 <1 Åkerstein framflyttades verkligen innefattade en suspension af suspensionen, enär det beslut hvarigenom Majoren Åkerstein suspenderades framflyttades under den tid lian åtnjöt tjenstledighet hvarigenom sedermera, sedan tjenslledigheten var åtnjuten, återstod, en högst ringa lid af suspensionen, och detta kan icke vara annat ån misstydning af domstolens beslut, alldenstund en part ovillkorligen måste, innan ett af domstolen ådömdt straff verkställes, nogsamt veta under hvilken lid verkställigheten skall ega rum, och då han sålunda mäste veta när första dagen inträffar dä suspensionen börjar, blir ej svårt att uträkna det den sista inträffar 4 månader derefter. Nu hade major Åkerstein redan åtnjutit tjenstledighet under någon tid, och man kunde hafva sagt, att Major Åkerstein åternjuter tjenstledighet, derom hade ingenting varit att säga, men man fick sedan vela, att det ieke var den suspension, som domstolen ådömt, utan den, som man i tillämpningen velat gifva åt domstolens beslut, hvilken verkställdes. Följden hade endast varit alt den resa, som Major Åkerstein skulle verkställa hade blifvit något fördröjd, och dervid hade vä! icke någon skada varit att befara. I sjelfva saken torde detta betänk, icke föranleda till annat än att läggas till handlingarna, då de punkter hvarom jag tagit mig friheten framställa några anmärkn-.r, ehuru visserligen af vigt, dock icke torde medföra en så svår påföljd som 107:de § R.F. föreskrifter.' Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Här har under början af diskussionen en ledamot yrkat återremiss af detta betänk, uppå af honom upgifne skäl, och en annan har bestridt denna återremiss på grund deraf, att den vore oformlig och att Utsk. icke kunde komma till annat resultat än det som i detta betänk, innefattas.
General-Tull-Styrelsens och Commerce-Collegii yttranden innefattade stridiga åsigter, synas de af CommerceGollegium för det senare alternativet anförda skäl mest öfvertygande, och Utskotten borde derföre, i min tanka, stannat vid den mening, att, ehuru man visserligen genom bägge de ifrågavarande medlen skulle i mer eller mindre mon vinna samma ändamål , i händelse en fullkomligt pålitlig Tullbevakning kunde åstadkommas, likväl och då, med fästad uppmärksamhet å Sveriges vidsträckta kuster, och enligt hvad erfarenheten tillräckligen visat, sådant sannolikt får anses såsom omöjligt, bestämda förbud, hvarigenom Iu - sfi Bil.t.Bev.a AI!m%Besv.o.Oec.Vtsk.BeiN:o i3< rendrägeri-varor, hvar helst de träffas, blifr va blottställde för beslagsanspråk och, i an< seende till egenheter, hvaraf de vanligen ä— ro utmärkte, beröfvas möjligheten att skyddas genom falska stämplar, ofelbart äro mera verksamma och säkra, än blotta import-afgifter, emedan, i den mon dessa äro höga, frestelsen till Tullförsnillning blifver större, samt, sedan denna en gång lyckats, svårighe-i terne för beslags anställande mångfalldigade, så väl hvad beträffar stämpelbara varor, som ännu mer de ostämpelbara, hvartill äfven kommer, att prisen å Utländska varor, genom omväxlande cours-förhållanden, nya uppfinningar, förbättrade arbetssätt, utförsel premier, forcerade försäljningar ni. m., äro underkastade så ständiga förändringar, att Tullafgifterna ofta icke skulle hinna lämpas derefter, innan så betydliga varu.qvantiteter blifvit införda, att den inhemska tillverkaren deraf råkat i kännbart lidande. På dessa grunder får jag således reser" vera inig mot Utskottens Betänkande, helst Utskotten, i anledning af de förhållanden jag här ofvan angifvit, i min tanka , bordt tillstyrka Kikets Högloflige Ständer att till Kongl. Maj:t framföra den underdåniga ön»kan: ”att Kongl.
Bese.- o, Ekon.-Utskottcls Betänkande N:o 24. I &T:o 24. Ank. lill Exp.-Utsk. den 27 Juli 1860, kl. M f. in. Belänkande, i anledning af väckta motioner om utfärdande af ny Sjölag Nu fällande Sjölag är af den 12 Juni 16(57 oell liar pä det liela taget undergält lä förändringar. Det ligger emellertid i sakeus natur, att nära tvåhundra års förändrade förhållanden göra tillämpningen af en så gammal lag mindre tillfredsställande, likasom de fordra nya förut saknade bestämmelser i anledning af ett nytt sakernas skick, framkalladt af sednare tiders uppfinningar och inrättningar äfvensom af rättsväsendets utveckling. Det vittnar väl till stor heder för sjömannayrket, att detsamma kunnat så länge undvara en efter vår tids förhållanden lämpad lag, hvars ställe måsto varit ersatt nf den häfd, som kommit å god ordning; men det torde icke kunna försvaras, att lagstiftningen längre försummar en disciplin, hvars vigt måste mätas efter den stora betydelse handel och sjöfart för landet äga. Behofvet af en ny sjölag, i stället för den fordna föråldrade, har redan länge varit insedt, och befogenheten af yrkandet på en sådan har blifvit erkändt af dem, på hvilka ordnandet af denna angelägenhet ankommer; hvadan några vidare bevis lör rättmätigheten af samma yrkande nu icke lära erfordras. Af en dertill förordnad Kommitté liar redan för längesedan blifvit utarbetadt ett »förslag till Sjölag och Reglemente för Handels-sjöfarten», som år 1847 genom trycket befordrats till allmänhetens kännedom. Efter hvad Utskottet erfarit, har detta förslag blifvit öfverlemnadt till granskning af Högsta Domstolen, men sedermera intet vidare blifvit åt saken åtgjord!.
Detta har jag icke ifrågasatt, men jag anser deremot att han någon gång bör företaga inspektionsresor. Blotta tillvaron af ett beläl, som det åligger att utöfva kontroll, gör att Hrr landtmätare icke våga slarfva så som de annars skulle göra. Jag lyckönskar Elfsborgs län att hafva en höfding, som sjelf åtagit sig att göra förste landtmätaretjenslen, och som försäkrat att i hvarje län, som har en sådan landshöfding som Gr. Sparre, icke göres behof af någon förste landtmätare; men med all aktning för Gr. Sparre, tror jag mig hafva så pass kännedom om landshöfdingens befattning, att det förefaller mig omöjligt att landshöfdingen skulle kunna, jemte det han fullgör sina skyldigheter, utöfva någon kontroll öfver landtmätarnes arbeten. Gr. Sparre anser att lönerne skulle bestämmas till dubbelt så högt belopp, som det jag föreslagit. Jag kan icke anse rätt att öfvermåttan uppdrifva lönerna, utan anser det belopp, jag föreslagit, böra vara tillräckligt. I de utgifter, som blefve en följd af förändringen, skulle t. o. m. någon besparing kunna ega rinn. Ar nemi. förhållandet i Elfsborgs län sådant som Gr. Sparre uppgifvit, behöfdes icke lön anslås åt någon landtmäteridirektör i detta län, åtminstone så länge det har förmånen att räkna Gr. Sparre såsom sin höfding. Hr Gr:n har äfvenledes sagt att allmogen i allmänhet icke vill hafva någon förändring. Detta skulle förutsätta att allmogen icke förstår sitt bästa i denna sak, och då är det vi odalbönder som böra taga saken om hand. Det är den Svenske jordbrukande Adelns uppgift att skydda allmogens intressen och bevaka dess fördel, ty representanterna i Bonde-St. äro långt ifrån representanter af den Svenska allmogen på landet. Mycket vore att tillägga, men jag vill icke upptaga R. o. Ad:s tid. Jag har formulerat mitt förslag; det står R. o. Ad. fritt att antaga det eller förkasta det. Hr Nordenfelt:
Inom de öfriga RiksSt:n har emellertid emot detta Utsk:s förfarande den anmärkn. blifvit gjord, att då ifrågavar:de kap. hörde lill gruppen af de i vår lag förekommande stadganden om stöld, borde också detsamma i författnm intagas, på det att domaren på ett ställe måtte finna allt hvad sora i berörde afseende stadgas, utan att behöfva jemföra hvad olika författn:r derom föreskrifva. För att nu efterkomma denna önskan, har Utsk. föreslagit uphäfvande af of vannämnde kap., och derjemte har Utsk. sökt göra tydligare, att af sigten varit all uphäfva allt hvad som hittills i serskilda lagar och författn:r stadgats, ang:de stöld. Så t, ex. förekomma i Hof-artiklarne åtskilliga fall, sora innefatta förhöjdt ansvar för dylik förbrytelse, och Utsk. har i sitt förslag intagit allt detta, dock med uddantag af krigs-artiklarne, hvilka, då de ensamt bero af K. M. att uphäfva, icke ansetts lämpliga att i denna förfaltn. inrymmas. Delta är orsaken till den förändring, som blifvit vidtagen i afseende på ingressen, hvilken likväl för öfrigt öfverensstämmer med syftningen i den förra. Sedan härefter Hr Gr. o. Landtm, upläst den rubrik å ifrågavar:de förfaltn:s-förslag, som förut blifvet af Utsk. föreslagen och af R. o. Ad. anlagen, biföll 11. o. Ad. den nu af Utsk. föreslagna rubriken. § 1- Gr. Sparre: I denna § förekommer icke någon annan ändring än att, då i förra förslaget stod: ”Hvar, som stjäl gods eller penningar öfver tio daler, dömes att böta”, här i stället står: ”dömes, för slölrl, att böta.” Härigenom blir en tydligare gräns updragen mellan stöld och snatteri, hvilket man ansåg lämpligt, att så väl i denna, som i andra §§ göra, allraheilst som åtskilliga ledamöter gjort den anmärknm, att skillnaden mellan dessa båda lagöfverträdelser icke vore tillräckligt bestämd.
Hennes mål blef att sätta gården, i godt skick samt att förbättra ställningen för dess underhafvande. O c h härpå arbetade hon outtröttligt år från år. Byggnaderna reparerades eller ombyggdes, träd planterades, diken gräfdes, vägar anlades o c h nya fält uppodlades. Ä f v e n betydliga sjösänkningar företogos till jordens förbättrande. Järnvägen mellan Stockholm o c h Södertelge går nu tätt förbi Rönninge, med station helt nära intill gården. Medan denna väg först utstakades o c h sedan byggdes, var det lif v i d den gamla herrgården. I fröken Tibells anteckningar heter det: » H ä r samlades så väl hederligt folk som frigifna förbrytare, unga män o c h arbetsföra gubbar, snyggt klädda personer o c h ruskiga figurer, höljda i trasor. J a g vill d o c k gifva dem alla det vitsordet, att under deras vistelse på mina ägor icke det allraminsta blef bortstulet, ja, icke ens en härfva garn som låg ute till blekning. E j heller gjorde de något förfång, utan voro tjänstaktiga o c h höfliga. » I c k e från alla håll ha våra järnvägsarbetare fått ett sådant vittnesbörd. Vidare skrifver h o n: Hösten 1860 var järnvägen mellan Stockholm o c h Södertelge färdig o c h invigdes af konung K a r l X V. Under arbetets fortskridande hade j a g också tillfälle att göra bekantskap m e d det storartade företagets illustre styresman, baron E r i c s o n. » Såsom en hvila från det praktiska arbetet sysselsatte sig fröken Tibell företrädesvis med sina kära böcker o c h följde gärna med dagens brännande frågor, de sociala o c h politiska. Själf skref hon o c k ett o c h annat. Bland hvad som häraf k o m m i t till trycket vilja vi i första rummet nämna en ganska intressant b o k med titel: » Beskrifning öfver Uttringe och Rönninge från 1480 till 1870 ». Häri meddelade hon en historik öfver alla kända ägare till de båda egendomar, som genom arf tillfallit henne.