Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då den resande betalar högre sådan, så tyckes del väl icke vara bijligl, alt hans fördelar inskränkas lill hvad de fordom varit. Äfvenledes bar Hr von Engeström vidgått att gästgifvarehemman äro befriade ifrån åtskilliga onera; men om, pä säll Ulsk. i silt sednare tillstyrkande tillstyrkt, K. beläde skulle till förstärkande af gäslgifvarehemman anslå åtskilliga i närheten deraf belägna hemman, eller förflytta rättigheten, från ett mindre godt till elt bättre hemman, allt till entreprenaders befordrande, sä är del ju tydligt, att de servil iller, från hvilka gästgifvargårdarne äro fr i kal la de, skulle sä mycket mera drabba de öfriga hemmanen inom samma kommun. Frih. Raab bar, i det på sednare lid ökade pris på hästar, funnit ytterligare skäl till förhöjning af skjutslega!). Jag finner denna grund något vacklande. Man känner att beskällare blifva efterhand tillgängliga i de flesta provinser; det är möjligt att priset på goda hästar derigenom kan något minskas i en icke aflägsen framtid. Månne Frih. Raab, när sådant inträffar, skulle anse det vara skäl alt då äler sänka skjutslega!)? Frih. Palmstjerna har ausell att (Ilsk. endast skulle hafva afsell en noggrannare och med ordalydelsen i författningen mera öfverensstämmande tillämpning deraf. Om sådant hade varit fallet, så skulle val Utsk. helt enkelt hafva föreslagit detta, och icke gjort framställning om två särskilda åtgärder, en bestämd föreskrift i ena fallet och en annan i del andra. Det är, på sätt af alli det anförda sig visar, min tanka, alt 302 Den 18 Mars. nian icke bör med de uppoffringar, som bär åsyftas, påskynda utvecklingen af en inrättning, hvars fördelar icke äro tillräckligt tydliga för att rättfärdiga ett dylikt steg. Väl har Gr.
Riksdags-Ördningen uppfyller delta ändamål, och då det utan ali fremmande tolkning, tages till efterrättelse, bör lydelsen ef deli ifrågavarande §. i Instructioiieli efter hiiii tanka blifva följande; ”Revisörerne Sammanträde Så ofta* att hvarje Revision må kunna omfatta aine års afslutade Räkenskaper, nästföljande i oafbruten ordning från den lid Statsverket Sist vid Riksdag eller af Revisorer blifvit öfversedl.” Hvarjemte i särskild § torde böra inflyta hvad §. Riksdagsordningen förmår, att nemligen ReviSorerné äga af Kongl. Stats-Cönloiret undfå de handlingar och upplysningar, soln de i öfrigt finna nödige till närmare utveckling af de ämnen, som vid granskningen förekomma, utan att likväl så beskaffade upplysningar och handlingar må kuuna af Revisörerne användas till Anmärkningar utöfver den tid, för hvilken 3o4 S t a t s-U t sk o 11 e t s R e i ä ht a ii dé ib äfslutad Räkenskap då är dem till granskning öfverlemnad; Uti iö § af deri projectérade Instructioneri förekommer bland annat det stadgande: ätt Revisorerne i den händelse de finna nåtrot att anmärka* e«a alt sådant i det afseende 3ö § R i k s d a gs-0 r driingeri innehåller* hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla* Åbéropäde § af Riksdags-Ördningeri ängar likväl ej Révisorernes befattning,/ utan Riksens Ständer och deras Stats-Utskott, som ega att upptaga och närmare utreda samt gilla eller ogilla .hvad Revisorerne under deras .förrättning funnit förtjena uppmärksamhet, Samt derefter hos Kongl. Maj:t anmäla dé anledningar, sorn förekommit, att emot någori tjensteman i Laglig Ordning ansvar yrka; Jag kail derföre icke finna ätt
Vid första Voteringen (sedan Irenne felaktige sedlar blifvit casserade), medelst 61 Ja emot 55 Nej, alt ett understöd af 100 R:dr Banco årligen, under 2:ne år, räknadt ifrån slutet af andra qvartalet år i835, må, såsom bidrag till fulländande af aflidne Banco-Commissarien Silfverstolpe® sons uppfostran ifrån Banken u gifvas, nied förbehåll, att, i händelse bemälde yngling före utgången af de sålunda bestämda år aflider, detta understöd genast indrages. Vid andra Voteringen (sedan 2 felaktiga sedlar blifvit casserade}, medelst 100 Nej emot 17 Ja, alt Banco-Utskoltets Memorial N:o 84 godkännes med den förändring, att, i stället för morn. c och d i § 3, skall insättas följande: ”c} att, derest något skulle finnas vara försummadt, eller eljest kräfva rättelse, härå fästa Fullmägtiges uppmärksamhet, och derjemte hos Rikets Ständer förhållandet anmäla samt för esla de åtgärder, som, lill vinnande af behörig verkställighet eller rättelse härutinnan, böra. vidtagas; d) alt dessutom, till laga beifran af vederbörande, befordra så beskaffade förseelser af Fullmägtige eller Bankens Einbetsoch Tjenstemän, alt Revisorerne anse åtal, i anledning deraf, böra ofördröjligen anställas; ej) att öfver sudane frågor, derom Fullmägtige kunna vilja med Revisorerne rådgöra, sina åsigter och utlåtanden Fullmägtige meddela; till följd hvaraf dels morn. e och f i §. 3 af nyssnämnde Memorial kommer att betecknas med j och g, dels ock utur §. 7 i samma Memorial skall utgå /ii/i till H. St Fröt. 1834 och i835. ■ fiSam/. 1 Afd. -J Band i4. de a Förstärkta Banco-Utskotlets Memorial N.o 146. den der upptagne mening: ”varande det Revisorerne derjemte . Stal föranleda.’"'
Skulle väl då någon menniska, värd denna benämning, anse tung den uppoffring som inägtadeförsäkra Fredens varaktighet; men också, hvilket nit mätte icke studsa vid besinnandet, huru som alla tiders uppoffringar icke förmått frambringa detta ändamål, utan tvärtom, huru, i samma mohn, åt våra Försvarsmedel är gifven en dyrköpt, så kallad försigtighet, Den 19 Januarii. 107 I>ar vår Politik blifvit vågsam; icke Frederne, men Kriget föranledde, k en annan sida, i fråga att betrygga en afrnattad Rikskropp, hvartill tjena ansträngningar, som motverka krafternes återhämtning, det vill säga ett SjelfFörsvar, som upplöser sitt eget grundämne? Kraftyttringar, utan återvunnen Kraft, imponera troligen ingen, som icke, pär ricochet, den som delande våra farhågor, är eller åtminstone borde vara vår trognaste Bundsförvandt. —■ Ganska upplysande, rörande bästa sättet alt försäkra sig om Freden, framställa sig, åt besinnandet, Prejudicaten af de alla DvärgSiater, hvilka genom sjelfva deras organiska oförmåga beröfvade alla andra Försvarsmedel än Passivitetens, att lefva i stillhet och söka sämjan, och som icke kunnande ens tänka sig, förstoring eller ryktbarhet, se sig tvungne, alt i nödfall gripa till försöket att vara lycklige. Det oaktadt, genom detta negativa Sjelfförsvar, och NB. ensamt derigenom, bibehållit Fred och säkerhet likaväl och bättre, än andra som trott sig, med Vapenbraken, böra från Gränsorna skråma inbillade Fiender. Skulle vi häraf ej böra draga den rena slutföljden: Att har detta så lättköpta Sjelfförsvar varit tillräckeligt, åt sådana, hvarföre skulle det ej vara det långt vissare åt andra Stater, de der äga att påräkna vigten af betydligare egen Kraft, och den som ligger i behofvet af gemensamt Försvar hos Samhällen af Medelkraft.
Till besvarande af allt detta , bär StalsUtskoltet anfört: ”Att då Academiens ”Statsanslag, bestigande sig till R:d. 7670, ”icke utgår eller är fördeladt å Löner, listan utgör arfvoden, samt således ej kom* ’’mer under beräkning vid den föreslagna *’Lönförbättringen för Penninglöntagare i ”allmänhet, och då Utskottet likväl fun* ”nit skäl att de i frågavarande arfvoden ”och särskildta öfriga anslag , såsom ringa ”och otillräckliga, matte blifva förhöjde — ’’så har Utskottet, hvilket ej kan sträcka ”sin åtgärd till ett specielt bedömande af ’’behofvet, utan’ allenast föreslå en efter •'Statsverkets tillgångar lämpad tillökning, '•ansett sig böra tillstyrka, att Academiens "Statssumma i ett för allt mätte okas med ”1330 R:d. eller till en jemn summa af ”R:d. 9000, samt till Kongl. Majrts Nådiga pröfning och godtfinnande öfverlemnas, ’’ej mindre frågan om öfverflyttningen pä ”Landtbruks-Academiens Stat af utgifterna ’’för Mechaniska Scholan, än ock fördelnin* ”gen och användandet af denna tillökning ”å de särskildta anslagen”. Ben 2 juli é m. Vid jemförelsen mellan den detailleradé framställning jag gjort af Academiens behof och det alltför summariska yttrande , StatsUtskottet afgifvit, lärer Höglofl. Rid* derskapet och Adeln sjelf hafva gjort den anmärkning, att Academiens, genom Kongl. Maj:ts Nådiga åtgärd, till StatsUlskottet afgifna begäran icke blifvit till alla dess punkter besvarad, och att, under anförande deraf att Utskottet ej kati sträcka sin åtgärd till ett specielt bedömande af behofvet, bär förhöjningen, på deri fåordiga
Dessa arbeten skola vara fulländade senast inom 1853 års slut. Nu har icke lill Konungen inkommit någon plan, eller något i den vägen blifvit fastslälldt, icke heller har bolaget trädl i verksamhet; och då torde någon fara för förvecklingar icke vara för handen. Frih. Cederström, Rurh: Man må finna Grrne Lagerbjelkes och Hamiltons betänkligheter mot antagandet af ingressen till Ulsk:s utlät, aktningsvärde, likväl och eller afhörandet al det prot.- utdr. som Gr. Rosen upläst, tror jag alt man kan låta dem falla. Gr. von Rosen har likväl tillika yttrat, att Gr. Hamiltons förslag syntes äsyfla all afskära den knut, som å tråden upkommil härvid; men jag hemställer om roan ej i och med knutens afskärande äfventyra)' att jemväl afskära sjelfva träden: och detta äfventyr är så mycket större, som en i R. St:s heslut inflätad antydan derom, att eli bolag finnes, och della oaktadt dess ledamöter vela att bolaget uphört, skulle efter mitt förmenande, i betydlig mån inveckla förhållanderne och försvära frågans lösning. Visserligen har man invändig ätt, hvad helst bolagsmännen må säga, bolaget ej har egt befogenhet att uphöra, enär K. M:s svar uppå derom skedd anmälan ej hunnit aflåtas. Det är, säger man, K. M. ensamt, som kan genom Sitt förklarande, uplösa bolagets existence. Tilläten mig likväl, Mine Hrr, att härvid göra en erinran. Det gifves nemi. två hufvudsakligen sinsemellan skiljaktiga sätt alt dö; det ena, dä man afbidar och underkastar sig sitt öde, den stund dä lifvets llögsle gifvare återkallar lifvets gåfva; det andra består i att sjelf göra slut på sin timliga tillvaro. Det sistnämnda sältet förekommer visserligen mera sällan, och det är naturligtvis ej min mening att, i det chrislliga samhället loforda denna Stoikernes method; men det torde dock medgifvas att man varder i det ena fallet lika säkert död som i det andra.
Det är en frihet från konventionalism hos henne som är högst ovanlig och som gör att vi kan umgås alldeles som kamrater», sade han. De umgingos också alldeles som kamrater. Hon var inackorderad hos en pensionerad majorska och hade sitt eget rum. Han besökte henne hvarje förmiddag; och om aftnarne gingo de ut tillsammans. Han väntade henne på hörnet hvarje kväll kl. 7 och hon kom särdeles punktligt. Så ströfvade de omkring på gatorna, sågo in genom de upplysta butiksfönstren och tittade på folket, glada och muntra som två lössläppta skolbarn. Dessa promenader hade för henne hela nyhetens lockelse; de fingo också för hennes jakobin-natur en pikant anstrykning af något »opassande», som smekte hennes fåfänga. Det var nu en gång hennes stolthet att företaga sig sådant, som ingen annan liten fröken skulle våga företaga sig utan att dock utsätta sig för någon större fara. Och slutligen drefs hon steg för steg framåt af sin nyfikenhet. En kväll då de gingo på Drottninggatan stannade hon och sade: »Det är ju här ni bor?» »Ja. Har ni lust att helsa på mig?» flög det ur honom. Hon blef icke det ringaste förvånad. »Ja, hvarför inte?» De gingo uppför trapporna, smögo sig försigtigt på tå; och när de kommit in i den lilla dubletten riglade William dörren. »Seså», sade han. »Nu äro vi i säkerhet.» Han tände lampan och hon gick omkring i rummet, mycket hemmastadd, mönstrande allt med nyfikna blickar. Till sist satte hon sig i hans skrifstol och bläddrade bland papperen på bordet. »Nu ska' vi se, hvad ni skrifvit», sade hon. William lät henne hållas. Hennes närvaro fyllde honom med glädje. Det var som en första skymt af en tid utan fördomar och skrupler; hon var för honom en dröm, som fått lif, förverkligandet af en tanke som varit hans ungdoms stora kärlek. Han var betagen af en känsla som närmast liknade en helig vördnad; och som hon gick der omkring i hans rum, fri och otvungen, anade han för första gången att han älskade henne.
B:co, årligen, må, vid nu pågående Statsregleringen, uppföras bland Statsverkets utgifter, på det Allmogen må njuta befrielse från utbetalningen deraf; hvilket till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt hemställes, och hvarom underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t lärer böra aflåtas. Stockholm den 22 Februarii 1823. Antom d. a5 Febr. i8i3. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående de så kallade Schlegelske Kope-Godsen i Halland. Un Riksens Ständer har Kongl. Maj:t aflåtit följande af samtlige respective Riks - 6a Stats-Utskottets Betänkanclen. Stånden till Stats-Utskottet remitterade Nådiga Proposition af den 18 nasti. Januarii: ”Uti Skrifvelse den 29 Mars 1810, bade Rikets då församlade Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmält, huruledes de uti en deln meddelad uppgift å sådane Kronans Jordegendomar och Lägenheter, som under förpantningsrätt innehades, saknat all upplysning om förhållandet med de i Halland belägne Hemman, sorn i Drottning Christinas tid blifvit till Kammaroch Oeconomie-Rådet Daniel Schlegel under förpantningsrätt upplåtne, hvarföre Riksens Ständer i underdånighet anhållit, att Kammar. Collegium måtte undfå Nådig Befallning alt låta närmare undersöka och till en blifvande Riksdag med en fullständig berättelse inkomma, så väl om de redan uppgifne förpantningar, som ock om berörde Schlege/ska gods, samt de flere, som kunde finnas lika beskaffade, och till hvilka Kronan egde Rätt att förpantningen återlösa. Vid fullgörandet af den Nådiga befallning, som Kongl. Maj:t, under den g April förenämnde år, i berörde afseende Kammar-Collegium meddelt, blef den sålunda väckte frågan om Schlegelska.
Riket samt att återföra spanmål och öfriga nödvändighetsvaror. Hen genom enskilte aktie-ägare sistlidet år började ångfartygs-kommunikationen, liar förorsakat lättare afsättning och högre pris å en del effekter, till förmån för producenterne. 4:o Politisk Författning. Kammarverk: Under de fem åren, som berättelsen omfattar, hafva 86 Krono-Nybyggen inom kustlandet och 80 uti Lappmarken blifvit anlagde, samt 72 Nybyggen ingått i skatt, af hvilka 24 inom Lappmarks området. Antalet af Krono-liemman och Nybyggen utgjorde vid 1837 års slut å kustlandet 1,372 och i Lappmarken, sedan Arjeploug och Arfvidsjaur algått, 985, eller tillsammans 2,357 särskilte rökar, utom dem, som innevarande år tillkommit, jemte öfriga i tabellen upptagna Krono-lägenheter. Inga Hemman hafva fallit i ödesmål. Laga skiften vinna mer och mer förtroende samt äro verkställde i mån af Jordägarnes tillgångar och så vidt vederbörande Landtmätare medhunnit, hvilket bidragit till ett ändamålseniigare jordbruk och sko - 11 gens sparsamma begagnande. Största delen af Ortens invånare äro sjelfägande jordbrukare samt innehafvare af Krono-hemman och. Nybyggen; hvaremot antalet af arrendatorer och brukare är ganska ringa. Bruksoch Vattenverksrättighet att uppdämma vatten äger härstädes icke rum. iStats-bidrag: att dessa för menigheten iuom kustlandet äro ganska tryckande, i synnerhet under missväxtår, kan ej bestridas, hvilket till en del härrör af sträng skattläggning och rotering, samt inverkar ofördelaktigt på näringärne, hvaraf tyngden indirecte ökas genom Länets vidsträckthet och långväga färder för skatters och besvärs utgörande, allmänna vägars underhållande samt hålloch transport-skjutsning, hvaremot de närmare boende invånarne besväras af inqvartering, snöplogning vintertiden och reser ve-sk juts.
Det är verk ligen en lust och ögonfägnad att göra en prome« » g nad genom detta tidsenliga knäckebrödsbageri och ta &amp; ca » - • att med aptitliga känslor konstatera, hur fulläna PH dadt renligt och urverksprecist allting nu tillgår, m tack vare det utvecklade maskinarbetet. t » iNaturligtvis blandas och arbetas degen med :0 maskin, ältningseller degknådningsapparaten, P4I o där väldiga, blankpolerade stålarmar så troget som möjligt efterhärma den nakna kvinnoarmens nu öfverflödiga göra. Från denna apparat föres degen in i en annan, där den ytterligare bearbetas, och ur hvilken den sedan utväller i för en jämn kaka bröd afpassade klimpar. Nu pasc3 serar råklimpen en serie kvinnohänder — ett: kattas den, två: naggas den, tre: mjölas den (med O mekanisk pustapparat naturligtvis, så att det ej blir ett doft mjöl för mycket) och i en blink är kakan färdig. Så vandrar den in i jäs-skåpet. Förr i världen skulle kakorna jäsa på bräder, som hissades högt i tak: det var dock allt för besvärligt och tungt för nutidspretentioner och kvinnohänPS der. Nu ha vi — d. v. s. » vi hos Schumachers » — de allra behändigaste jässkåp på hjul, alldeles PI som små järnvägsvagnar, tätt inredda med hylla B vid hylla, hvilka kunna dras ut och fyllas undan H för undan. När så ett jässkåp är fylldt, skjutsas Pl det bara undan och ett nytt rullar fram. När jäsningen är klar, åker jässkåpet till ugnen. Ugnen, se det är ändå det allra största mästerverket! Ni hyggliga gamla bakfruar med meterlånga brödspadar, ugnskvast och raka, skulle ni ha kunnat drömma er något sådant? Den idé, som vid konstruerandet af denna ugn begagnats och ytterligare fulländats, är ursprungligen hämtad från de engelska kakesugnarna. En ändlös bana af järntrådsnät glider i långsamt afpassad takt genom ugnen, in i den ena ändan, fram, tum för tum, öfver den långa upphettade stenhällen, och så åter ut i ljuset i ugnens andra ända.
Sainmanträffandet inellan de viirda vännerna iiger ruin på en illa beryktad krog. Den unga flickan föres verkligen till miss Sallys hem, men befrias därifrån af några v&amp;nner. Kort därefter be gifver hon sig tillsammans med sin far och sina räddare till Kalifornien. En af dessa är bokens hjälte, en ung halfindian, naturlig son till en rik plantageägare och en indianska. Några bofvar, hvilka i grymhet och nedrighet äro utan motstycke, förfölja yng lingen i afsikt att mörda honom. De hoppas, att sedan sonen är undanröjd, kunna förmå den svage plantageägaren att testainentera sin förmögenhet till sin hustru, som är deras medbrottsling. Den lättsinniga frun, soin förf. Irnllw henne, - och hon tycks väl förtjiina detta namn - har lofvat en af bofvarna, som hon iilskar, att få dela hennes lycka, när hon kommer i besittning af förlnögenheten. Innan detta inträffalfaller hon likväl ett offer för gilla febern, som på nAgra timmar gör ett slut p&amp; hennes lif. Hennes död tyclcs likväl ej hafva n&amp;got att betyda, ty hennes medbrottslingar g8ra ingen ändring i sina planer. I sällskap med advolraten följa de fortfarande utvandrarnes spår. Mer än en gång äro dessa nära att falla i förföljarnes händer, men just som ?ah tror dem vara förlorade, raddas .de af någon oför. utsedd omständighet. Alla iifventyr %ro af en ohygglig och onaturlig art. E n gång nödgades t. ex. flyktingarna att flere dagar å rad hålla sig dolda i en urhålkning på en klippvägg, som stupade lodrätt ned i en afgrund. (Smala klippafsatser och afgrunder spela en stor roll i berättelsen). Ofvanför dem befunno sig deras förföljare, naturligtvis på en annan klippafsats. Där exploderar först ett hutfat, hvarigenom en mangd indianer, som följa bofvarna, sprängas i luften, sedan störtas advokaten af en af sina stallbröder därifrån ner i afgrunden. Skräckscenerna äro berättade med största utförlighet; det tycks bereda förf.
Ståndet beslöt att remittera Herr Bobergs motion tili Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; N:o 4, öfver Kyrkoherden C. M. Lithners ansökning om eftergift af öfverränta för åtskilliga Discont lån: Bifölls; 136 Prot.-Utdrag, elen 3i Augusti 1844’ Nio 5, i anledning af gjordt accords-anbud till liqvid af ett utaf 1111 mera aflidne Grosshandlaren P. Joli:son Hegardt hos Banco-Disconten upplaget lån: Bifölls; N:o 6, i anledning af sterbhusdelegarnes efter aflidne Frälse-Inspectoren Pehr Törnqvist ansökning, att åtskilliga å Daler Kopparmynt utgilna sedlar måtte få i Banken inlösas: Bifölls. Från Hederv. Boxde-Stakdet. S. D. Remitterades till Ståts-Utskottet: Mäns Månssons från Calmar Län motion om heniniantalsränlans upphörande. S. D. Föredrogs åter och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets memorial, ]N:o 2, om beräkning af Nolarie-arfvode för de såsom INolarier hos Utskottet tjenstgörande Canzlisler. S. D. Föredrogs Bevillnings-Utskottets memorial, N:o 2, angående ålerlemnande af Herr G. IV. Galbergs bos Yällofl. Borgare-Ståndet väckta och till berörde Utskott remitterade motion om restitution af egande-rätts bevillning för Upsala Stads löningsjord; och ansåg Ståndet denna motion böra till Stals-Utskoltet remitteras. S. D. Föredrogs Banco-Utskottets memorial, N:o 3, med ålerlemnande af Herr J.
Huruvida den oftare epidemiskt förekommande sjukdomsformen nervfeber har sin förklaringsgrund i dietiska förhållanden eller i folkets benägenhet att under de långa vintrarne tränga sig tillsammans i ett enda föga väl ombonadt boningsrum, äfven då utrymme i flera bostäder alls icke saknas, eller i de flera veckor, till och med månader, på sina ställen fortgående slåtterarbetena på vattensjuka myror, eller slutligen i landets allmänna här ofvan beskrifna, för växtlifvet och jordens odling menliga, af kallkällor genomdränkta beskaffenhet, tillhör den medicinska vetenskapen att förklara. Att dessa förr så härjande nervfebrar på senare åren, sedan landet blifvit mera utdikadt och odladt samt folkets bergningsvilkor tillåtit förbrukning af rikligare och bättre föda, framstått i en mildare karakter, är emellertid ett glädjande faktum. En omständighet, om också obetydligt inverkande på mortalitetsförhållandena i det hela, har likväl förekommit mig på en gång så sorglig och beaktansvärd, att jag icke trott mig böra förbigå densamma, nemligen det relativt stora antal sjelfmord, som inom Jemtland förekommer. Vöre folket till sitt lynne retligt, i religiöst hänseende upprördt, till lefnadssättet utsväfvande eller i betryckt ekonomisk ställning, skulle ur någondera af dessa grunder det olyckliga fenomenet kunna psykologiskt förklaras; men ingendera af dessa eller dylika omständigheter vitmärker den Jemtländska befolkningen i allmänhet eller har varit någon framstående orsak vid de flere fall af sjelfmord, som på senare åren ägt rum, och hvilkas jemförelsevis stora antal ådragit sig min synnerliga uppmärksamhet. En stilla, fridsam, mera vek än energisk, mera allvarlig än glädtig samt betänksam sinnesstämning utgör Jemtlänningens allmänna karakter. Upplystare än allmogen i kanske någon annan del af riket, både förstår och älskar Jemtlänningen att öfverlemna sig åt läsning Jemtlands län. Nykterhet. Kaffeförbrukning. Föda. Klädedrägt. Byggnadssätt. 7 och betraktelser öfver ämnen, som förekomma inom hans verkningskrets, men grubblande förefaller han icke. Ilan är hvarken slösare eller girig, ehuru han gerna vill fullt tillfredsställa sina lefnadsbehof och väl bevakar sina rättigheter.
SJenriffningdgrunber gåda fålebeö dfroen: 1:0. gör (SccleftafHquf.©taten ort) bertill böranbe 23et jente, Orga* niffer od) dFIocfare på Sanbct ort) t ©tdberne, i anfeenbe tid tionbe od) öfrige rättigheter af görfamlingatne, Söner od) Söntngöliflöfningar i pett* ningar eder bemmanördntor, toeberlag, föreningar ort) anbra infomfier, forn i od) för tjengen merfligen åtnjutaö, fjroarunber dfroen begripet för GfapefTaner ben inFomf! be, efter jlutab ort) behörigen Caftfiddb öfmerenö' fomin et fe, njuta af iFprfoberbarne, tjtoilfa flftndmnbe berföre dga att berörbe utgift från fine egne infomfter afbraga; 2:0. g&r Stcabemid* (Spmnafti0# @d;old*©taterne, fDomfprfo* ©pfjlontän, J?prFo.3fnfpectorer, m. ft.; 3:0. gör ©tdbernaö Sttagiftrater fatnt öfrige Sjenftemdn od) SSetjente; 4:0. gör beni, forn åtnjuta 'penftoner, ©rafialer ort; 23enåbningar, btbilfa utgå efter ©tat, eiler af afl minna mebel; 5:0. gör gurinna, font njuter Sön eder annan infomfl, få ocf fp.en< fion, ©rafta! eder Sftåtegåfroa af dflmdnna mebel, meb be unbantag för befja ftfla tmdnne punfter, font i 162.