Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna vöre, efter Motionairens öfvertygelse, en slags medborgerlig uppfostringsanstalt, som borde lifva Nalionul-undan och gifva allmänna tänkesättet den rigtning, det allvar och stadga, som i ett constitulionelt Land vore af så betydande vigt. Derigenom skulle praclisk skicklighet för behandling af allmänna ärenden äfven af enskilde medborgare kunna inhemtas. Deraf skulle härflyta införandet af ett förbältradt samhällsskick, af ett nytt mera ändamålsenligt representationssätt, samt en mindre kostsam administration. På dessa, jemte flere antydde grunder, har Motionairen föreslagit: ”att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i Nåder Idta utarbeta förslag till Bill, till R. St. Be sv. och Ocsoti. Ut.sk. Betänkande 7 allmän Communat-Lag ock Miinicipalitets-Författning, med fristadt afseende jemväl j^d ordnandet af Landtstatens tjenstebefattningar i sammanhang dermed, samt. att nämnde förslag mätte varda till Rikets Ständers /:röfning vid början af nästa Riksdag öfverlemnadt/•’ A id för dragningen af-detta nial (ill remiss, hafva Herrar Petré och Leffler, tu. il. sig yttrat, samt efter framställning af de orsaker, hvilka förnämligast ansetts motverka antagande af förslaget, nemligen den i allmänhet hos lölket rådande förlägenhet och mindre lyckliga, enskilda ställning, som vålla att orntankan för daglig utkomst hindrar hågen för det allmänna att sprida sig, trott framgången deraf vara mera att önska, än. hoppas.
Utdrag af protocsllet, hältet hos Hede»-, wärda Bonde»Gtandet, wid Urrin-a Riks, dagen i Örebro den 24 Juiri 1812. S. D. föredrogs a n»o Stats, Utstotkets den -4 i denna manad afgifne Betänkande, femte det i anledning af stedde anmärkningar den 22 dennes meddelte ytterligare Utlåtande, angående indragning af Löningsfärmsner för f. d. Östgötha Cavalleri och Adelsfanans Officerare, eller bibehållande af ena, handa förmonev för de reducerade Officerarne wid Lif. Gardet lill Häst och f. d. Swensta Gardesregementet; och blef hwad Stats - Utstottet i detta amne tillstyrkt af Bonde, Ståndet bifallit. Dt sugrs, Lx krotocollo, L. Lrinkman. Ut, Den 24 Julik. 2o2l Utdrag af protocsllet, hältet hos Heder. wäcda ^onde-Gtandet, wid Urtima Riksdagen i Orebro den 24 Julli 18^2.
R:dr, blifvit, i anseende till dessa arbetens oafbrutna fortgång under nämnde tiderymd, så anlitadt, att, vid slutet af sistlidet år, några medel till desammas fortsättande icke vore i behåll, bar E. K. M:t, som i Dess nådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, bland andra anslag för landtförsvaret under åren 1851, 1852 och 1853, äskat till Topografiska korpsens arbeten 36.000 R:dr, uti en lill Rikets Ständers Stats-utskott, under den 4 nasti. December, afbiten nådig skrifvelse begärt, att, enär den del af det äskade anslaget, sorn belöper för innevarande år, bör, för arbetsplanens uppgörande, vara bestämd vid årets början då riks-staten icke kan hafva hunnit i sin helhet uppgöras, det för ifrågavarande behof under detta år erforderliga anslag måtte, oberoende af den allmänna stats-regleringen, varda med 12,000 R:dr anvisadt så tidigt, att dessa angelägna arbeten icke till skada för det allmänna, ina behöfva, för brist pa medel, afbrytas; och hafva Rikets Ständer, med hänsigt till det väsendtliga gagn och den allmänna nytta desamma medfört, till bestridande af kostnader för Topografiska korpsens arbeten, anvisat för år 1851 ett belopp af 12,000 R:dr att af Riksgälds-kontorct utbetalas. Hvilket Rikets Ständer få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 15 Januari 1851. Expeditions-Utskottets Förslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adelil dea 11 Jan. 1851. Preste-Såndet dea 15 Borgare-Ståndet den 15 Bonde-Ståndet den 18 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i fråga om åtgärder för uppförande af en byggnad emellan Carl Xllhs Torg och Operahuset i Stockholm. (Stats-Utsk. Uti. N:o 10.) S. A. K.
För egen del få Utskotten här, vid den ytterligare granskning af förslaget, som dem nu åligger, till rättelse anmärka den förbisedda felaktigheten i decimalbråkets skrifning och afdelning, 4 Morn. Herr Grefven yrkar, att, i stället för orden : ”sådana Likare af jern eller messing , bör stå: sådana Likare, soni för langdemdttet och vigten höra vara af jern eller messing, men för rymdemålet af koppar eller tenn; och att efter orden i till jemföring eller rättelse, bör införas: läkarn G böra vara uppstuckne vid 16 och 2-3niels graders temperatur efter Svenska T/termometern och samma gradtal på deni antecknadt, samt vidare: Hvarken ifrån deli uti vår Bill. tili 11,-St. Brot. 1828 och 1829, 7 Sctmli 1 dfd, 3 Bancl. 7.de 11 lift, 3 it Lagy. Allm, Bäsv. o, Skattkammare nedlagda R/kslikaren, eller frän någon af denij sorn förvaras uti Riks-Mrchivet eller Lamltmäteri-Contoiretij böra någonsin längdemätt få tagas med uddiga Stångcirklar, ulan skola dertill begagnas microscopiska Stångcirklar. Utskotten, som erkänna rigtigheten af dessa tillägg, anse endast, i afseende på tillstyrkandet af det sista, någon förklaring vara behöflig. Vid den senast i vetenskaplig ordning anställda undersökning af Likarne för alnmåttet i Kainmar-Collegium och Landtmäteri-Contoret, befunnos dessa skilja på 3-500:dels tuni, d. v. s. på l-sBgöuiel af deras hela längd, oaktadt de voro förfärdigade af samma Instrumentmakare. Denna skillnad kan väl till en del härflyta från svårigheten att frambringa två fullkomligen lika mått, men den kan äfven härleda sig derifrån, att måtten under en flitig afcopiering blifvit skadade af cirkelspetsarne.
Månne just landets barn med en synnerlig glädje skola emottaga stadganden, sådana som dessa, att dä en bonde, som besitter 1 mantal väljer ombud genom elektorer, en annan, som eger några tunland jord deröfver, skall skiljas från sina grannar, för att bortkasta sin röst bland ståndspersoner och förmögnare landtman; eller att en reg:tsofficer, ett råd, skall vara ett värdigare ombud i en öfre kammare, än den som utan dessa titlar eger ett större förtroende i sin ort. Jag vill nu sorn en tillämpning öfvergå till den svåraste af alla de brister som vidlåda delta förslag. Denna ligger i sjelfva dess grund, och jag fäster mig dervid nästan uteslutande. Detta förslag undergräfver deri monarkiska principen, det länder lill konunga-rnaktens inskränkning. Få, ja högst få, vill Gud, sträfva till detta mål, men den det gör handlar följdrigtigt i att befrämja detta förslag. Om man med mig utgår ifrån begreppet af en ärftlig konungamakt, såsom vilkor för Sveriges uprätthållande som en sjelfständig stat, måste man medgifva att den yttersta försigtighet är af nöden vid hvarje förändring i vår Statsförfattning och att man måste tillse i hvad mån den kan inverka på denna makt. Man ser ej i dag någon fara för densamma, då man nedlägger sin röst för detta förslag, men första steget är taget på en bana som lutar utföre, motståndet blir svårare. 1 Frankrike trodde ingen 1848 på monarkiens fall, minst Odillon Barrot oell Thiers, hvilka d. 24 Febr., på revolutionens första dag vunno sitt mål att utnämnas lill Konungens ministrar, och sjelfva Lamartine åsyftade ej detta fall, men de hade alla beredt thronens undergång genom sin blindhet. Våra godtrogne frihetsmän frukta ej heller att genom detta förslag se försvagas grunden för vår monarki. De arbeta i dag för detsamma, likasom de med begärlighet förut lagt sig ut för alla samhälls-reformer, för hvilka varningar skarpt hafva blifvit uttalade af dem, som i konungamakten och i ett troget bevarande af dess princip älska att se den starkaste förmur mot tidens onda.
I händelse man anser sig ej kunna förekomma den spelsjuka, som tilläfventyrs kan finnas hos några individer af de högre classerna, så, och då enskilda inrättningar ej kunna af Staten i lika grad controlleras, vore det mycket bättre, att, på sätt jag alternativt hade äran föreslå vid 1834 å*'s riksdag, Staten inrättade ett classlotteri, hvars insatser vo - 320 Den 22 Februari e. m. re så betydliga, alt den fattigare delen af allmänlielen icke kunde inlinda deruti. Jäg anhåller, att dessa nnmärknjr måtte få åtfölja remissen af Gr. Lövvenhjelius motion. flr von Troil, Emil: Jag har ingalunda begärt ordet för alt bestrida riktigheten af hvad den siste värde talaren anfört; Jtverlom önskar jag bifall till hans förslag, under förutsättning ali. Gr. Lötvenhjelms motion förut blifvit bifallen. Men jag anser det icke vara rälla vägen att låta Hr Rosenblads yttrande åtfölja remissen af Gr. Lötvenhjelms motion, emedan dessa båda förslag böra behandlas af särskildta Udsk., nemi. Gr. Lötvenhjelms af Statsoch Hr Rosenblads af Ekon.Etsk. Jag anhåller derföre, att Hr Rosenblads förslag mätte betraktas såsom särskild motion och hvila pä bordet, för att i nästa plenum remitteras. II. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Äfven jag påkallar författningar mot de utländska lotterierna, ehuruväl dessa icke skada de dasser, sorn förderfva sig genom spel på Nummerlotteriet. Insatserna på detta kunna vara ganska små, hvarigenom spelet blir tillgängligt för de mindre bemedlade, hvilka utestängas från classlolterierna genom drygheten af dessas insatser. Visst är spelsjukan äfven i de högre dussenia skadlig; men just derföre atl skadan drabbar dessa, är dea mindre vidsträckt och för det allmännna mindre kännbar. Glasslotterierna förfara derjemte ärligt. De förklara högt: ”jag tager 8 eller io proc. af eder vinst.” Men jag har tillförene anmärkt, att så öppet förfar icke Nummerlotteriet.
Herr Falkman anhöll om upplysning, huru den af Friherre Cederström väckta frågan blifvit behandlad, och sedan denna upplysning af Ordföranden var meddelad, upplästes på Herr Doctor Wijkmans begäran det nu tillhandenvarande Betänkandet ifrån det särskildta Utskottet rörande till nästa Riksdag hvilande frågor. Secreteraren uppläste derefter följande förslag till ny Redaction af 38 § i Riksdags-Ordningen: »Alla omröstningar i Utskotten skola ske per Capita emellan Utskottets samtelige Ledamöter, utan afseende på Stånd. Är de närvarande Ledamöternes antal jemnt, då Votering med slutna sedlar anställes, må en sedel uttagas och förseglas, hvilken öppnas endast i det fall, att rösterne vid uppsummerande skulle befinnas lika delade. Är pluraliteten redan vunnen, bör den aflagde sedeln ouppbruten genast förstöras.» Bilaga G till Mern. N:o 8. 121 Herr Doctor Wijkman trodde, att denna fråga borde aflemnas till Riks-Stånden in statu quo, sådan som den var vid förra Riksdagens slut. Herr Grefven och Ordföranden anmärkte, att denna fråga genom misstag af Expeditions-Utskottet ej kommit att i Riksdags-Beslutet blifva införd, hvarföre han deri nu borde återställas i det skick, den var vid förra Riksdagens slut. Herr Doctor Falk anförde: (se ofvan sid. 107). Härmed förenade sig Herr Doctor Wijkman och Herr Biskoppen Doctor Nordin. Derefter upplästes å nyo Jemknings-Utskottets vid förra Riksdagen afgifna Betänkande i den del, som rörde detta ämne. Herr Falkman föreslog, att den af Secreteraren projecterade formen till 38 § måtte bifallas. Biskoppen Doctor Tingstadius yttrade: (se ofvan sid. 106). Herr Biskoppen Doctor Nordin yttrade, att Jemknings-Utskottets Betänkande innehölle, det denna fråga enligt 81 § Regerings-Formen borde behandlas, i följe hvaraf denna § på Herr Biskoppens begäran upplästes.
Derföre skall din fot uti fiendernas blod färgad varda, och dine hundar skola det slicka. Man ser, Gud, huru du går; huru du, min Gud och Konung, i helgedomenom går. De sångare gå framföre, der näst de spelmän, ibland pigor som slå på trummor. Lofver Herran Gud i församlingomen, för Israels brunn. Der är rådandes ibland dem den litsle BenJamin, Juda Förstar, med deras hopar, Sebulons Förstar, Naphthali Förstar. Din Gud hafver upprättat ditt rike, det stärk, Gud, i oss; ty det är ditt verk. För ditt tempels skull i Jerusalem, skola Konungar föra dig skänker. Straffa djuret i rören, oxahoparna ibland deras kalfvar, de der drifva för penningars skull. Han förströr de folk, som gerna örliga. De Förstar utur Egypten skola komma; Ethiopien skall utsträcka sina händer till Gud. I Konungariken på jordene, sjunger Gudi; lofsjunger Herranom. Sela. Den der vistas i himmelen, allestädes af begynnelsen; si, han skall gifva sino dundre kraft. Gifver Gudi magten; hans härlighet är i Israel, och hans magt i skyn. Gud är underlig i sinom helgedom; han är Israels Gud, han skall gifva folkena magt och kraft. Lofvad vare Gud. En Psalm Davids, om roserna, till att föresjunga. Gud, hjelp mig, ty vatten går allt intill mina själ. Jag sjunker ned i djup dy, der ingen botten uti är; jag är kommen i djup vatten, och floden vill fördränka mig. Jag hafver ropat mig tröttan, min hals är hes, synen förgås mig; att jag så länge måste bida efter min Gud. De som mig utan skuld hata, äro flere än jag håren på hufvudet hafver; de som mig med oskäl förfölja och förderfva, äro mägtige; jag måste betala det jag intet röfvat hade. Gud, du vetst min galenskap, och mina skulder äro dig intet förskylda. Låt dem icke på mig till skam komma, som dig förbida, Herre, Herre Zebaoth; låt dem icke till blygd komma, som dig söka, Israels Gud.
Ridderskapet och Adeln har en derstädes af Grefve Frölich, David, väckt motion blifvit till Utskotten öfverlemnad, deruti anföres: att det visserligen inom hvart och ett af Rikets Styrelse-verk funnes någon viss embetsman och stundom en ”hel bureau,” som vore sysselsatt med statistik öfver de Verket tillhörande ämnen; att dessa Verk jemväl afgåfvo underdåniga berättelser till Kongl. Majit, uppgjorda efter någon plan, som antingen blifvit föreskrifven, eller ock vore lemnad till Verkets eget val, samt att sålunda en massa af volumineusa statistiska documenler funnes, serdeles om man dit räknade Landshöfdingarnes Fem års Berättelser; men att likväl en hvar, som kände behofvet af att få de lösa detaljerna efter system för hvarje år ordnade, elier ock ville under en högre stats-ekonomisk synpunkt försöka att uppfatta i dess helhet landets inre verkliga tillstånd, snart skulle finna, huru svårt, om icke omöjligt, det vore, att utur de statistiska uppgifter och berättelser, som nu af de serskilda Verken meddelades, erhålla nöjaktiga upplysningar. Dels vore vissa beräkningssätt, sorn borde vara lika i enahanda ämnen hos serskildta Embetsverk, sins emellan olika, och kunde således ej med hvarandra sammanföras, dels skulle nämnde uppgifter och berättelser till formen förblifva stationära, ehuru de behöfde att under bestämd enhet i ledningen och med afseende å tid efter annan växlande förhållanden ändras, så väl till uppställningssätt sorn Statsoch Bevillnings-Utshottens Utlåtande N:o 22, 5 innehåll, och dels saknades alldeles den väsendtliga åtgärd, att det vigtigaste i dessa uppgifter och berättelser sammandroges och meddelades allmänheten i någorlunda systematisk uppställning, så att derutaf hvar och en kunde med lätthet hemta säker upplysning, rörande fäderneslandet och dess ekonomiska tillstånd.
N:o 44; samt N:o 107, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 87. B. o. Ad. åtskiljdes kl. ^4 e. ni. In fidem, 0. Brakel. Thorsdagcn den 26 Mars 1863. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-utdrag för den 21 dennes, samt prot:t för den 31 sistl. Januari. Frih. Gederström, Claes Henrik, uppläste en motion af följ:de innehåll: Sedan R. o. Ad. beslutat, att i anseende till den skuld, hvarför Riddarh.-kapitations-fonden häftar i och för de å Riddarhus-byggnaden redan verkstälda reparationer, till nästa riksdag uppskjuta frågan om sättet för Riddarhus-gårdens lämpliga ordnande, får jag vördsammast föreslå, det R. o. Ad. täcktes åt Riddarh.-Direktm uppdraga icke mindre att inhemta stadens vederb:de myndigheters yttrande i afseende å de åtgärder, staden torde vara benägen vidtaga med de staden tillhöriga tomt - 27 2 Den 26 Mars f. m. delar, som liega mellan Riddarhusets område och Mälaren, i den händelse II. o. Ad. beslöte en försköning af Riddarhusgården, eller i hvad mån staden tilläfventyrs skulle vilja deltaga i kostnaden för hela planens ordnande till en allmän promenadplats, — än ock att upprätta och Höglofl Ståndets pröfning vid nästa riksdag underställa fullständigt förslag till ordnande af Riddarhusets gårdsplan på ett fullt ändamålsenligt sätt, hvarvid Riddarh.-Direkt:» egde alt tillse, dels huruvida nybyggnad å tomten kunde vara i ett eller annat hänseende för Riddarhuskassan förmånlig eller för Riddarhusets egna behof oundgängligen erforderlig; dels ork huruvida icke lämplig bostad för vaktmästaren kunde inom
Giltigheten af dessa skäl, då fråga är om fastighet å landet, torde icke förringas af den omständighet, att ett eller annat bolag för försäkring af stadsfastigheter —■ hvilkas förnämsta värde, i motsats till hvad med jordbruksfastighet är förhållandet, ligger i de å tomten uppförda byggnader — må hafva ansett sig böra i sitt reglemente intaga en bestämmelse i det syfte motionen angifvet-; Och hemställer Utskottet, på grund af det redan anförda, att ifrågavarande motion måtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 11 Januari 1866. Alik. till Exp.-Utsk. den 12 Jan. 1866, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion angående kontroll å utöfvandet af rättigheten att försälja maltdrycker. Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion (Nio 340) har Anders Persson från Christianstads län, under förmälan, att den allom medgifna rättigheten att å landet hålla öl och bier till salu medfört många missbruk, och att å vissa orter s. k. ölstugor funnos i stor mängd, der lönkrögeri ofta idkades och den yngre befolkningen om söndagsaftnarna samlades under förevändning att dricka öl, ehuru de sedermera tillbringade natten med spel och dryckenskap, föreslagit, att Rikets Ständer ville för sin Allm. Besv.- och Ekon.-Utsleottets Betänkande JYi 33. 7 del besluta »att den, som å landet vill hålla öl och bier till försäljning, må, innan sådan »försäljning börjas, derom göra anmälan hos vederbörande kommunalnämnd, som har »att pröfva, huruvida den sökande bör kunna en sådan försäljning anförtros.» Denna motion har blifvit öfverlemnad till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som jemväl erhållit del, genom protokolls-utdrag, af den om stor meningsskiljaktighet vittnande diskussion, motionen inom Hedervärda Bonde-Ståndet framkallat.
Det är också denna litteraturs älsklingsförnöjelse. Halft på lek repade den sönder guldet på prästernas mässhakar, monarkernas kröningsskrudar, guldet på alla kyrkans och statens officiösa dräkter – med hvilket resultat, det är bekant. Både Kellgren och Thorild voro hemma hos oss med om den leken – Bellman föll det ej in att vilja plocka sönder den vackra grannlåten. Han lekte med epåletter och galoner, som ett barn med de faderns prydnader, för hvilka det innerst hyser en djup och fantasifull vördnad. Ej ett stänk af 1700-tals-tankens starka och upplösande syror fanns i hans barnafromma, för all reflexion förstummade själ. I samband med denna synpunkt står en fråga, utomordentligt lärorik att undersöka – frågan om Bellmans religiösa ställning. Det är knappast nödvändigt att påminna om, att hela den europeiska kulturen från 1740-talet mer och mer behärskades af en antikyrklig, antidogmatisk, ja, fritänkersk riktning – vare sig denna yttrade sig som Voltaires, Fredrik II:s och Gustaf III:s kyliga deism, som modern utvecklingsoch förvandlingslära hos samtidens mest idé- och genirika personlighet, Diderot, eller som den tomma och grunda materialismen hos trossen bland encyclopedismens legotrupper. Inom den protestantiska kyrkan – som det här gäller – hade allt sedan teologernas första kompromisser med den wolfska åskådningen rationalismen uppstått som en allt tydligare parallelrörelse till lekmännens religions-kritiska destilleringsförsök. I Sverige gjorde sig snart samma tänkesätt gällande – trots den gammalsvenska fromheten hos en Tessin eller en Linné – särskildt i fantasimänniskornas lättrörda hufvud. Dalin bär inom sig ett stycke af en fritänkare (hans gäckeri är ej alltid utan gift); Gyllenborg, så gammaldags till sin läggning, har mer antik stoicism än kristendom; till och med ett brinnande hjärta, som fru Nordenflycht, hemsjukt efter att tro, drifves ut på spekulationens sluttande plan. Om alla de gustavianska författarnas mer eller mindre förstuckna voltaireianism är onödigt att tala, och i den svenska statskyrkan inträngde allt mer och mer den rationalistiska torkan.
Förstår hon att uppfatta hufvudmomenten i den unga varelsens utveckling samt att bringa dessa i förbindelse med hvarandra, så har hon däraf en ledtråd, huru hon skall behandla och uppfostra sin son eller dotter. Då skall hon än tillbakahålla, än uppegga barnets fantasi, kombinera yttre inflytelser med födans verkningar och under alla omständigheter veta att bevara och alstra barnets ursprunglighet och egendomlighet, något som ej är möjligt utan grundligt studium af de enskilda utvecklingsföreteelserna, hvilkas kännedom lättast vinnes just genom trogna dagboksanteckningar. Boken, som till sin yttre form må beställas eller väljas efter moderns smak, kan förses med passande motto och börja med dag, timme och närmare omständigheter af själfva födelsen samt anteckningar angående barnets tillstånd d. v. s.: om det är normalt bildadt; hvari första lifsyttringen bestod (sakta kvidande eller kraftigt skrik); hufvudets bildning och ögonens färg, (hvilken snart undergår förändring); om kroppen var mager eller fyllig, näsan någorlunda utvecklad; om en viss familjetyp framträdde; huru mycket barnet vägde. Vägningar företager man efter hvar veckas förlopp. Med undantag för andra veckan tilltar ett friskt barn utan uppehåll. Under de första sex veckorna inskränka sig moderns iakttagelser till en jämförelsevis tråDg krets, emedan barnets lif nästan uteslutande uppgår i att sofva och äta. Ovanligt mycket skrik tyder alltid pä att något är i olag — ett friskt barn ligger också vid vaket tillstånd belåtet i sin vagga, då det är både mätt, snyggt och har behagligt varmt. Håller modern från början strängt på regelbundna mattimmar, så smälter äfven barnet sin föda bättre, än om det lägges för ofta till bröstet. Likväl kunna en mängd småsaker antecknas — ty ingenting bör undgå moderns blick och anses oviktigt. Föddes barnet med hår på hufvudet (eller åtminstone i nacken), så bortfaller detta snart, och sådant af ljusare färg träder sedan i stället.
Jag fruktar, att motsatsen skulle inträffa, nemi. att de endast i nödfall skulle slå sig på advocatyrket, och att alla de skickligaste yngre juristerne skulle då som nu söka sig företrädesvis in på embetsverken. Dessutom fruktar jag, att de olägenheter de smärre advocnterne förorsakat, och som med skäl blifvit öfverklagade, icke skulle undanrödjas utan snarare förökas genom de nu föreslagna. De nuvar. smärre advocaterne hafva väl kunnat uppvigla till processer, men de hafva dock icke helt och hållet egnat sig deråt, da de derjemte varit sysselsatte med jordbruk eiler andra yrken. De hafva dessutom, i följd deraf, kunnat åtnöja sig med mindre arfvoden. 44 Den .a Mars. Deremot skulle den advocat-corps Hr af Grubbens föreslagit, hvilken skulle utgöras af de Samsta juristerna, komma nära nog i samma ställning, som landsfiscalerne. Den skulle endast lefva af andras split. Jag har varit i tillfälle att se utgången af rättegångar, som unge jurister åtagit sig; och beklagligen får jag vitsorda, att parterne just då förlorat sina falaljer. Advocater i allmänhet äro mindre tålde i landet, och brännvins-advocaternes antal minskas med hvarje år; åtminstone finnas numera högst få sådane i den ort jag bebor, och der tror jag man skulle anse som en stor olycka, om denna nya kast skulle uppstå. Hvarje medel, sora ka-n påfinnas tili rättegångars förkortande och förekommande, skulle för mig vara ganska välkommet; men det nu gjorda förslaget skulle, efter min öfvertygelse, rakt leda till motsatsen, hvarföre jag yrkar afslag på Hr af Grnbbens’s motion. Remitterades til! Lagutskottet. Till AUni. Besvärs och Ekon.Utskoitet remitterades FIr af Grubbens’s, den 29 sisth Fehr. e. m. på bordet lagda motion, om förändrad organisation af Sundhets-coikm.