Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det var ovanligt varmt denna dag, och för att bespara vännerna besväret att gå i hettan lät Axel spänna för en lätt vagn och åkte själf in för att hämta dem. Han fick doktorn bredvid sig, medan de andra åkte i baksätet. Och nu skulle profvet börja. » Min käre Fors, » öppnade han attacken, så snart de kommit ifrån den ojämna stenläggningen, » det var då riktigt rart att få spraka med dig en stund. » » Ah, » genmälde den andre, » jag är minsann så ofta ute hos dig, att jag snarare förvånar mig öfver, att du ej ledsnar på mig. » » Så du talar, » sade Axel afböjande ' » Men säg mig nu, hur trifs du här nere på bondlandet? » » Alldeles förträffligt, » svarade doktorn. » Jag vet mig knappt hafva vistats på en angenämare p l a t s. och detta, » tillade han, » har jag naturligtvis i första rummet att tacka dig för, som infört mig i din familj, där jag rönt så mycken vanlighet » » Åh bevars, så artigt och gentilt sagdt, » skrattade Axel. » Annars tycker jag, att du bör hafva så lagom roligt därhemma, så som du uppoffrar dig att hålla mina föräldrar sällskap, ty att Elsa också sitter där med sitt eviga broderi, kan just inte vara vidare trefligt för dig, så barn som hon är. » » Barn. » utropade doktorn förvånad. » Ja visst, » fortsatte Axel.
Nu da detta Riksmöte hufwudsakeligen mätte leknäs af Rikswärdande och gagnande angelägenheter, dä Swensta Folket rätlast lärer fordra af sine Rchresentanter nyttiga och för framtiden nödiga För. fattningar, och dä Rikets nuwarande behofwer fordra utomordenteliga penninge-killgängar, som ett pa medel u blottadt Folk swärligen, kanste omöjligen, kan ästadkvmma, wägar jag af medborgerlig pligt ödmjukeligen underställa Högloft. Ridderstapet och Adelns pröfning min enskilda öfwertygelfe, att det mores för det allmänna förmänligare, ju förr dest häldre försälja alla de Slaten tillhörige Skogstrakter, som kunna disponeras och hwilka ännu aga Skogstillgäng, samt lill upodlingar af Hemman eller Boställen anmanda och upplåta alla dar befinteli. ga och möjeligen odlingsbara marker; hwsrföre jag till cn sädan »verkställighet fär den äran föresiä följande: rrv Att Kongl. Maj:t i underdånighet updrages att inom hwarje Län tillsätta en Comitkä hwilken tiger sig anförtrodt att alla sädana Skogar försälja och till contanta intrader för Siatswerket realisera. 2:0
Ståndet biföll, hvad Utskotten i Utlåtandena, IV;ris 112 och i5", tillstyrkt. N;o i58, i anledning af väckt motion om bebofvet af förändringar uti Kongl. Majtts Kådiga lustiuction för Beklädnads-Dirtctionernu vid de indeldta Infanteri-Regementena, m. m. Godkändes. och K:o i5g, i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående förändring i Södra Skånska Iufanten-Regementets rola ring, i följd af f. d. Adelsfane-boställenas befrielse från ordinarie rotering* utgörande. Gillades. S. D. Föredrogs och lades lill handlingarne Kongl. Majjts den 3o sistlidne Mars aflåtna Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående utsättande af viss dag för Riksdagens afslutande. S, D. Efter ånyo skedd föredragning af Stats-Utskottets Memorial, N;o 4^0-» angående det till bestridande af Riksgälds-Contorets utgifter erforderliga belopp af allmänna bevillningen, blef samma Memorial återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo Banco-Ulskottets nedannämnde Memorialer, Betänkande och Utlåtande: N:o i53, i anledning af väckt fråga om skyndsam verkställighet af Rikets Ständers beslut, angående förhöjning af Manufactur-Discontens Creditiv på Rikets Ständers Bank. Lades till handlingarne. N:o i54, till svar å Borgare-Ståndets återremiss af Utskottets, under N:o 141» afgifna Utlåtande. Med Prot. Utdr. d. 6 Jpril i <° 4 r • Med bifall lill Utlåtandet, N;o 14r» lade Ståndet Memorialet, ]V;o i54, till handlingarne.
Andedrägten blir bättre, när magen k o m m e r i ordning. Skölj munnen flitigt m e d aseptin och borsta tänderna väl morgon och qväll. En anspråkslös, barnkär flicka, som vill åtaga sig sköta ett treårigt barn och deltaga i inom hus förefallande lättare göromål, kan få plats i en enkel familj. Svar, helst med fotografi, torde mpd första sändas till » Anspråkslös », Kristianstad, p. r. Till en flaska Sauterne eller rhenskt vin tages ett qvarter vatten, ett och ett hälft lod gelatin, ett hälft " 8 toppsocker, fyra skedar sherry, saften och skalen af tvenne citroner; kokas tillsamman. När detta kokar, vispas tvänne ägghvitor och äggskalen deruti. Sedan slås det genom en silduk, så att geléen blir klar, hvarefter den hälles i geléeskålar. Ange. 25 öre pr petitrad ( Lärarinna, som genomgått Wallinska skolan i Stockholm, önskar plats för att undervisa flickor i vanl. skolämnen, språk, musik och handarbeten. Svar till » X. », H u l t station. [75] Plats i Stockholm eller landsorten, i ett bildadt hem, önskas af en ung flicka af god familj för att läsa och spela med minderåriga barn, förfärdiga finare handarbeten och deltaga i lättare göromål. Lön begäres ej, endast ett vänligt och godt bemötande. Svar till » Ellen 19 », Iduns byrå. [72] En ung flicka önskar mot fritt vivre plats i familj för att gå frun till hända med inom hus förekommande göromål. Upplysningar lemnas af prosten Thelander, Bårslöf, Kaus, samt FredrikaBremer-förbundets byrå, Stockholm. (G-. M — n. V i tacka för den sända lilla skissen samt för ert intresse för Idun. H v a d nu den förra angår lämpar den sig m i n d r e; den är allt för fattig på handling för att egentligen kunna intressera. E n ledig penna förråder den emellertid, och vi be eder vara hjertligt välkommen åter m e d något annat. Rusé. » Prinsessan Hjerta » genomandas af verklig poesi; kanske delvis något litet för sentimental.
Maj:t under den 7 Augusti 1863, med godkännande af de utaf Ofver-Intendentsembetet uppgjorda ritningar till en ny byggnad emellan flyglarne af Kronans egendom N:o 4 på Riddarholmen samt till förändring af samma egendoms äldre åbyggnader, allt för Riksarkivets inrymmande, funnit godt anbefalla bemälda Embete att, efter samråd med Kommerse-kollegium och Serafimer-ordens-gillet, uppgöra och till Kongl. Maj:s inkomna med underdånigt förslag till förhyrande af embetslokaler för ej mindre sistnämnde två embetsverk än Ofver-intendents-embetet, äfvensom att, sedan dessa verks förflyttning egt rum eller tidigare i den mån sådant af omständigheterna medgåfves, gå i författning om verkställande af ofvanniimnde byggnadsoch inrednings-arbeten jemte dermed sammanhängande reparation af ofvanberörda fastighet; och hafva, i afseende å de af Rikets Ständer för ofvannämnda ändamål beviljade medels utbetalning, nådiga bref under samma dag aflåtits till Statskontoret och Fullmägtige i Riksgälds-kontoret, i sammanhang hvarmed Rikets Ständers beslut beträffande försäljning af Kronans nu åt Riksarkivet upplåtna egendom N:o 2 vid Skeppsbron blifvit bemälde Fullmäktige delgifvet. 153:o af den 25 Juli 1863, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående upplåtelse till Stockholms stad af del utaf lägenheten Stallmästare gården för anläggande af en lastbrygga vid Rrunnsviken. (102.) För verkställighet af Rikets Ständers sålunda anmälda af Kongl. Maj:ts nådiga framställning föranledda beslut hafva genom Kongl, bref af den 25 September 1863 nödiga föreskrifter blifvit vederbörande myndigheter meddelade. 154:o af den 25 Juli 1863, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition i fråga om — 33 — om nedsättning i räntan för åtskilliga skogslotter å kronoparken Rella Tall på Öland. (108.) Då Rikets Ständer bifallit det i Kongl. Maj:ts ofvanberörda nådiga Proposition framställda förslag, har Kongl.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, huruvida, enär frågan om BancoFullmägtiges rättighet alt, efter förekommande omständigheter, inställa den nya lånerörelsen, utgjorde föremål för en af BancoUtskottets framställningar, Ridderskapet och Adeln fann för godt bifalla, att denna frågas afgörande finge uppskjutas, för att, sedan Utskottets förslag i öfrigt blifvit pröfvade, företagas i den ordning Utskottets i samma ämne gjorde hemställan förekommer. Ropades Ja, Herr Cederschjöld: Jag skulle önska, 6o De i) 2 December e. m. att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhemta Ståndets mening, om vi ej först böra afgöra, huruvida Obligationerne skola ställas å vista, eller på uppsägning. Herr Lef, 'én: Det anstår vissei l igen icke mig, att envisas; men jag blott hemställer med Herr Rosenblad, att proposition må meddelas å Utlåtandets tillstyrkande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att hvad angick den andra frågan, hvarå proposition blifvit begärd, nemligen bestämmandet af någon viss proportion emellan lånbeloppet emot Obligationer och på afskrifnings-räkning, i hvilket afseende blifvit yrkadt, dels alt två tredjedelar af totalsumman borde upptagas mot Obligationer, och en tredjedel på afskrifnings-räkning, samt dels att halfva beloppet borde upptagas på hvardera sättet; så, ehuru det visserligen ankom på Ridderskapet och Adeln, att nu afgöra denna fråga, ansåg Hans Excellence likväl för sin del lämpligare, att berörde proportion bestämdes först efter det, i nästkommande moment af Utskottets förslag, sjelfva upplånings-summans totalbelopp blifvit gifvit, helst det torde innebära ett ovanligt och besynnerligt förhållande, att proportionen på förhand bestämdes emellan summor, hvilka ännu icke till deras totalbelopp voro gifue. Hans Excellence hem - Den a December e. m. Gi stallile alltså, att proportionen mellan lånbeloppet mot
Ullätande, i anledning af vackt motion, angående rättighet för egarne till skattejord all friköpa densamma från grundskatt samt bildande af en fond af de genom berörde köp inflytande medel. (I. A.) Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Johan Persson från Upsala län, med förmälan, hurusom den årliga grundskatten endast vore att anse såsom ränta å en på jorden hvilande ouppsägbar skuld till staten samt att genom jordägaren lemnad rättighet att medelst kapital-afbetalningar minska berörde skuld ej allenast hans egen ställning i betydlig mån skulle förbättras, utan äfven nödvändig jemnlikhet i rättigheter och skyldigheter emellan all jordegendom i landet beredas, föreslagit, att full frihet måtte lemnäs att till frälse köpa all skattejord dymedelst att jemte skatten eller den årliga räntan afbetalningar till kronan å den vid jorden häftande kapital-skulden finge göras, dock ej till mindre belopp än en procent derå, hvarigenom skatten eller den årliga räntan småningom minskades och slutligen, då hela kapitalet blifvit till kronan inbetaldt, alldeles försvunne; samt att af Bih. till R. St. 4 Höft. 2 6 Stalf-Utskottets Utlåtande, JU 122. de gentina berörde lösen inflytande medel borde bildas en lund, som, stiilld under Rikets Ständers kontroll, allt framgent skulle bibehållas vid sitt ursprungliga kapital ocb hvaraf endast räntan i stället för den förut af jorden utgående grundskatten finge användas bolst för produktiva ändamål ocb i första rummet till förkofran af jordbruket, såsom landets modernäring; hvarjemte motionären anfört, att, derest utaf de för skattelösen inflytande medel bildades diskontbanker i provinserne i stället för de med skiil öfverklagade privatbankerne, så skulle dessa nya för statens räkning bedrifna banker lemna så betydlig vinst, att Rikets Ständer ej skulle finna sig i förlägenhet för fyllande af statens behof.
Kan man väl påstå, att menskligheten är sårad genom en sådan lag — och skall den fredliga medborgarens välfärd och hela samhället uppoffras för dylika förbrytares förmenta naturrätt, att trakta efter en frihet, den de förverkat? Jag slutar mig till dem, som begärt återremiss. 48 H. it i Den 3 November e. m. Friherre Åkerhjelm; Gustaf Fredrik: Då jag inser möjligheten af förevarande Betänkandes återremitterande, anhåller jag att få begagna tillfället, för att lemna några upplysningar i den del af ämnet, som jag förut behandlat. Med anledning af de upplysningar FångStyrelsen inhämtat om åtskillige varnande tilldragelser vid de fängelser, som af militairtrupp bevakas, och hufvudsakligen med stöd af de för allmänna säkerheten hotande händelser, som inträffat tid efter annan vid Corrections-inrättningarne, hvarest fångarne äro utan allt slags fängsel, och åtnjuta en frihet, som endast begränsas af ordning inom inrättningarna och murar utom dem, ingick förenämnde Styrelse till Kongl. Maj:t förlidet år med underdånig hemställan om en instruction eller lag för sådane fall, då våld eller rymning icke med andra medel än vapens brukande kunde förekommas, och med tillämpning endast vid de fängelser, som af militairtrupp bevakades. Denna bevakning, hittills i saknad af klar och bestämd instruction för dylika fall, bar således befunnit sig i den svåra och betänkliga villrådigheten, om han, af fruktan för menniskolifs möjliga spillande, skall låta våldsamheterna utbryta, och de instängde brottslingarne utöfva det naturliga, men af samhällsordning, såsom för den vådligt, förbjudna begäret, att förskaffa sig friheten, eller om han, till förhindrande deraf, skall använda de vapen han äger, och dymedelst Den 3 No v em b ev e» m. i63 befara påföljden af en KrigsRätt och en möjlig bestraffning derföre, att han, i brist af i lag beskrifven rättighet, tidigare mött våldsgerningen^ än den hunnit materielt verka.
I fråga om valbarheten åter är blott det stadgandet i korthet inryckt, att den som har valrätt äfven är valbar. Så långt är valbarheten icke sträckt i de flesta andra länder, som hafva constitutionella författningar. Man har öfverallt ansett sig kunna utsträcka valrättigheten längre än valbarheten, emedan att den förra kräfver en mindre hög grad af bildning och insigter, än den sednare, och således kan utöfvas af ett större antal medborgare. Jag tror derföre, att klokheten bjuder, synnerligen om den allmänna valprincipen skulle en gång blifva gällande såsom grund för vårt representationssätt, att stadga gifna categorier, efter hvilka valbarheten inskränkes inom den, åtminstone relativt högre förmögenheten. Endast derigenom kunde en garanti erhållas, att hufvudvillkoren för nyttigt deltagande i representationen, nemi. bildning och ekonomiskt oberoende, städse skulle läggas till grund för valen. Att såväl valbarheten som valrätten förut varit lika långt utsträckte inom vårt land, är visserligen ett inkast, som kan göras emot hvad jag nu haft äran anföra; men detta har kunnat ske, utan några menliga följder, utan någon våda, i skydd af en princip, som uti sig sjelf innebär ett conservativt element, nemi. principen af corporationsval. Tages denna bort, så måste det conservativa elementet, som likväl en hvar måste erkänna såsom nödigt och nyttigt, sökas på annan väg, och den enda säkra är höjning af villkoren för valbarhet. För att nu öfvergå till de föreslagne förändringar i vår Reg.F., som äro införde i förslaget, så är den vigtigaste punkten den, som rörer bildandet af, hvad i förslaget kallas den andra kammaren, eller hvad man i andra länder under namn af senat, öfverhus eller pairs-kammare infört, för att dermed erhålla ett conservativt element, en återhållande kraft inom riksförsamlingen, nödig för att förekomma fattandet af öfverilade beslut. Förslaget innehåller här, att denna andra kammare skulle bestå af så tillsägandes ett utskott af den förste kammaren. Så långt bör jag egentligen hafva intet att anmärka emot principen; ty jag har vid föreg, riksdagar föreslagit samma bildningssätt af en öfre eller, som det här kallas, andre kammare.
Jag tror också att detta kan hafva varit förhållandet; men härvid måste man taga i betraktande två omständigheter, hvilka visserligen då icke voro för handen, men som dock måste vara så stora, att de just derföre att behofvet kunde af egen produktion fyllas, bevisa en stor tillväxt i denna produktion. Den ena af dessa omständigheter är den, att sedan arbetslönerna stigit, konsumtionen af spanmål otvifvelaktigt tilltagit; ty icke blott antalet af dem, som hafva bröd, har betydligt tillväxt, utan äfven af dem, som hafva tillräckligt med bröd. Annu större är tillökningen för ladugårdarnes behof, som, då förut drank i större mängd användes för kreaturens utfodring, nu erfordra stora qvantiteter spanmål. Dessa båda omständigheter synas mig bevisa att vi verkligen fortskridit ganska betydligt. Det är härvid att märka, att denna utveckling försiggått under en tid, då jordbruket icke varit skyddadt af någon spanmålstull. Vore det nu så, att vi i öfrigt i vår tull-lagstiftning hade qvarstått på samma punkt som före 1847, då hade det varit en orättvisa, en obillighet att borttaga - Den 2 Juni e. m. taga span målst ullen; men nu har tullen dels borttagits dels nedsatts på en mängd andra förnödenhetsartiklar, och då hemställer jag, huruvida det kau vara rättvist, att låta den ena njuta det skydd, som förmenas den andra? Det är klart att om fabrikanten skall kunna bära sig med de låga tullar, som nu finnas, och om det varit honom möjligt att göra det, så är det blott derföre, att systemet varit konseqvent genomfördt, så att, om han nu för sin tillverkning får något mindre betald t än förr, han till ersättning får för bättre pris både hvad han sjelf och haus arbetare behöfva Jag tror således att man icke nu kan åsätta lefnadsförnödenheternn någon tull, utan att äfven göra det med andra artiklar. — En talare har sagt, att vi befunne oss i en så oförmånlig ställning, att produktionskostnaden för en tunna spanmål vore större, än i andra länder.
296 Inte stort, men några glosor. Glosor! Jo, jo, nog kan du sådant: skälmstycken kan du nog; men har du uträttat alla de ärenden jag befallte dig? Få se att du glömt något» Åh nej. LASSE. VINGREN. LASSE. Låt se: ä' rummen städade? Ja. LASSE. VINGREN. Har du sagt Baron Blåstjerna till, att en af hans vänner, som kommit från Medevi, vill tala med honom? Ja. LASSE. VINGREN. Har du sagt att det var Captén Jernhjelm? Nej, ty det viste jag inte. LASSE. VINGREN. Det är bra. Kommer han snart? ty Captén är otålig. Jo, han lofvade att komma strax. Ja, se der kommer han. Och Captén Jernhjelm också; han måste ha VINGREN. LASSE. VINGREN. 297 sett honom genom fönstret. Kom, följ mig, skall vi se om allt är i ordning för de främmande. Nådig Herrns ärende är uträttadt. Se der kommer Baron Blåstjerna. Tack skall ni ha. Lemna oss allena. JERNHJELM. LASSE till Jernhjelm. ANDRA SCENEN. CAPTÉN JERNHJELM. BARON. BARON BLÅSTJERNA. Är det du, min bästa vän? Hvad jag är glad att se dig! (De taga hvarann i famn) Det var ett oförväntadt möte. Inte trodde jag att råka dig här. Det är ändå jag som bedt dig komma hit. Det sade de mig inte; men surprisen är desto mera behaglig. Bor du här? Ja, sedan i går aftons. CAPTÉN. BARON. BARON. CAPTÉN. Hvarföre har du ej kommit till mig? Du hade fått bättre rum, och vi hade kunnat språka tillhopa om både nytt och gammalt. Om du viste hvad jag är glad att se dig. Du är ju nu en reputerlig man? Vid dina år ha två kors och ha förtjent dem, det är förbannadt hederligt. Jag har så mycket att säga dig, så mycket att fråga
Då såg han all naturen kring sig som ett främmande land, men han tvang sig att gå hem, där satt han med slanten i sin brännheta hand. Och nu fanns det ingenting i världen som han ville köpa. Å vad han älskade blommor och kärrmarkens röda lysande tranbär, men just nu ville han ej böja sig ner för att plocka ett av dem. Nu fanns det ingenting att längta efter ty nu ville han ingenting. Han gick ut på gården, upp på berget, i mörka drömmar och bittra minnen, tills himlen höljdes av moln, en västanstorm kom gående med fanfarer över de vilda bergen, den tog hans hatt och sopade den utför backen. Hans ögon lyste när han jagade efter den, fångade den, stannade ett tag och hörde med andlös tystnad på stormens dån. Han sjöng och dansade utför backen. Som en pil var han i väg till handelsmannen, sprang i kapp med vinden, sjöng och visslade. Det här tåget gick verkligen långsamt, han gitte inte öppna ögonen eller se efter i tidtabellen var han befann sig. Dagsljuset bröt in och en uniformerad neger skrek sitt “first call for supper dining-car in the rear first call!“ Då vaknade han till, tänkte över sitt ekonomiska läge och fann att han mycket väl kunde gå och äta frukost. Samtidigt reste sig hans tyste reskamrat, vred om nyckeln till sin kappsäck två varv, tog bort alla saker ur fickorna på överrocken och lät den hänga kvar men betänkte sig, vände om och tog den över armen varpå han styrde sina steg till restaurationsvagnen. Han satte sig vid det enda lediga bordet och nickade bifallande då David slog sig ner mitt emot honom. Men när han skulle börja äta biffsteken och ägget såg David inte mer omgivningen. Han tänkte på det hem i Sverige han nu var på väg till. I verkstadsrummet satt far, dag efter dag, månad efter månad, år efter år. Dörren till köket stod öppen ville han ha vin ja, ett glas sherry och jag vill ha bättre kaffe, water, starkare kaffe, sådant som min far dricker där hemma i verkstaden han spratt till, hade han skrikit detta eller bara tänkt det? Porslinsmannen mitt emot såg aldrig så litet förvånad ut. David tyckte synd om honom.
Då Betänkande/l* 4°9 Då Utskotten för sin del ansett någon fråga icke böra uppstå, om inlösen och fortsatt förvaltning för allman räkning af Soderteljes Canal-Verk, i anseende till de flere nogsamt, genom både sakens natuf och erfarenheten styrkte anledningar, att dylike företag, under allmän förvaltning sällan uppfylla ändamålet, så fullständigt och med så lindrig kostnad, som då de under enskild administration få bero af en för egen räkning samt under Med-interessenters Controll ofta mera verksam omtanka; hafva Utskotten åter å andra sidan, på grund af det som förr blifvit anfördt, funnit Södertelje Canal-Bolags Interessenter hafva fullständigt uppfyllt alla de skyldigheter de åtagit sig, och genom bety dl i ge bidrag äfven derutöfver med särdeles berömligt patriotiskt nit tillvägabragt fullbordandet af det arbete, i afseende hvarpå de förenat sig, utan att hittills af sine derpå använde penningar hafva hämtat den ringaste afkomst; samt sålunda gjort sig förtjeiite, att genom ytterligare allmänt understöd biträdas uti deras företag, som ännu på långt när icke kalt anses vara afslutadt , enär Verkets underhåll och öfrige Utgifter icke kunna bestridas genom inkomsten af Canalett och Sluss-Verket, än mindre alla de arbeten fullbordas, som ännu återstå för tillvägabringandet af den fullkomliga nytta, som af Canalen skulle kunna i allmänt och enskildt afseende hämtas och vid bestämmandet af det sätt, hvarpå 26 * 41 o StatsUtskottets Jetta allmänna understöd skulle kunna lemnäs, hafva Utskotten först ansett sig höra fästa sin uppmärksamhet vid Bolagets förhållande till Rikets Ständers Bank, enligt hvilket förhållande Bolaget, efter detta år skedd full inbetalning af'dess senare Lån, likväl kommer att fortfarande vara i skuld hos Banken, för den detsamma vid i8i5 års Riksdag beviljade Summa 100,000 R:dr, hvarå, enligt de föreskrifter, som då lemnades, utom genast löpande årlig 3 procents ränta, 4 procent å primitiva Capitalet bör årligen inbetalas, så snart Verket hinner så vida fullbordas, att någon revenue deraf kan erhållas, intilldess hela Lånet blifvit till fullo licjvideradt.