Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammarrätten är den gransknings-myndigliet, som äger att tillse, del några brister i räkenskapssätten icke förefinnas, så torde anmärka, derifrån komma pä riktig väg. Jag tillstyrker afslag å denna §. 103 § blef härefter af R. o. Ad. afslagen. 104 g. Hr von Rosen: Som K. M. redan infordrat Konungens Bef:b:des i Christianstads län ulåt. i denna punkt, oell detsamma redan blifvit lil K. M. afgifvet, sä tror jag ali denna §, såsom de öfriga, af R. o. Ad. kan afsläs. R. o. Ad. afslog jemväl denna §. 105 §• Vid det af Utsk. i denna § afgifna yttrande lät R. o. Ad. bero. Föredrogs Bevilln.Utsk:s d. 23 dennes e. m. på bordet lagda betänk. No 11, ang. grunderne för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskriften för tillämpningen deraf. Lades änvo på bordet, uppå begäran af Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi'., Ilr Printzenskjöld, Carl, m. 11. Hr Gripenstedt, Joli. Aug., uppläste följande motion: Dä fyra månader nu förflutit sedan riksdagens öppnande, och R. St. således när sorn helst kunna åtskiljas, torde det vara nödigt att bestämma tiden för deras nästa lagtima sammankomst. Enligt deu sednaste af R. St. beslutade, och af K. M. i nåder sanetionerade förändring i grundlagen, bör nästa lagtima riksdag inträda under året 1847, och jag vågar föreslå, att dagen utsattes till den 1 November. Om remiss bära till Exp.- Utsk. anhälles vördsamt. Remitterades lill Exp.Utsk. Upplästes till justering och godkändes ett prot.utdr. för denna dag f. m. 11. R. o. Ad. åtskildes kl. \ till 12 om aftonen. lii fidem protocolli, silbert Munch. Lör - Den 30 No v e m b e r f. m.
Om det finns barmhärtighet hos dig, du nådens Gud, låt det regna! Tag från mig skammen! Låt det regna på min bön! Låt det falla regn på den fattiges åker! Gif ditt folk bröd!» Dagen var het, olidligt kvalm rådde. Församlingen hade suttit som i dvala; men vid dessa brutna ljud, denna hesa förtviflan vaknade en hvar. »Om det ännu finns en väg till upprättelse för mig, gif regn » Han tystnade. Dörrarna stodo öppna. Nu kom en häftig vindstöt rusande. Den for fram efter marken, hvirflade upp mot kyrkan och sände dit in en damsky, full af stickor och strå, Prästen kunde ej fortfara; han vacklade ned från predikstolen. Människorna ryste. Skulle detta vara ett svar? Men vindstöten var blott åskvädrets förelöpare. Det kom dragande fram med en hastighet utan like. Då psalmen var sjungen och prästen stod vid altaret, ljungade redan blixtarna, och åskan brakade lös, förtagande ljudet af hans ord. Då klockaren spelade upp utgångspsalmen, smattrade redan de första regndropparna mot de gröna fönsterrutorna, och människorna stormade alla ut för att se på regnet. Men de nöjde sig ej med att se: somliga gräto, andra skrattade, under det de läto det strida åskregnet strömma ned öfver sig. Ack, hvad deras nöd varit stor! Hvad de varit olyckliga! Men Gud är god. Gud låter regn falla. Hvilken glädje, hvilken glädje! Broby-prästen var den ende, som ej kom ut i regnet. Han låg knäböjd framme vid altaret och reste sig ej. Glädjen var för häftig för honom. Han dog af fröjd. SJUTTONDE KAPITLET. Barnets mor. Det kunde inte vara mer än en tanke om den saken: barnet måste ha en far. Barnet var den ömkligaste människovarelse man kunde tänka sig, liten och röd med huden lagd i tusen rynkor. Barnet var ett litet ting, som alltid skrek, som haft krampanfall allt ifrån födseln, en stackars vilsekommen, som trädt in i lifvet, sex eller sju veckor, innan den hade lof att komma, och som därför aldrig kunde finna sig tillrätta på jorden.
Samtliga dessa handlingar hafva med särdeles noggrannhet blifvit pröfvade inom Stats-utskottels Utgifts—afdelning, hvarefter afdelningen ansåg sig böra tillstyrka till grunddikning och mergling ett förlagslån af 30,000 R:dr, till Lomma kyrkobyggnad 7,500 R:dr samt derjemte årsanslagets ökande med 12,000 R:dr, i stället för de af Styrelsen begärda 14,675 R:dr. Oaktadt således Utgifts-afdelningen med 2,675 R:dr nedsatt det af Styrelsen fullständigt detaljerade behofvet; oaktadt afdelningen tillika afstyrkt bifall till den af Kongl. Majit äskade försöks-stationen, och jemväl till de för anskaffande af lokomobil och tröskverk äskade 10,000 R:dr, ansåg jag mig likväl, såsom Styrelsens Ordförande, kunna biträda det slut, hvartill afdelningen kommit, emedan jag hoppades att på detta sätt Styrelsen, med iakttagande af sträng sparsamhet, möjligen skulle kunna lyckas att på ett tillfredsställande sätt ordna Institutets angelägenheter. Men då ofvanstående belopp blef i Utskottets plenum nedsatt lill endast 6,000 R:dr, alt utgå under instundande statsreglering, och jag, med den kännedom om Institutets oundgängliga utgifter, som jag bör och måste ega, anser det fullkomligen omöjligt, att med denna anslags tillökning förvalta Institutet så, att det kan bära sig och uppfylla sin bestämmelse, nödgas jag reservationsvis underkasta denna fråga de respektive Riks-Ståndens närmare pröfning. Ibland de skäl, som i Utskottet föranledt anslagets nedsättande, äro de väsendtligaste: att, då anslag för{ Institutet vid 1856 års riksdag begärdes, högre årsanslag icke ifrågasattes än 18,000 R:dr; samt att Alnarp skulle blifva allt för rikligt doteradt, jemförelsevis med Ultuna, om årsanslaget höjdes till det af Utgifts-afdelningen föreslagna belopp.
Discussion, få utsträckas, och att i följd deraf, Grefve Posses anmärkningar na mera matte förfalla j hvilket bifölls. Ridd, och Aå. Hvarefter Herr Grefven och Landt Marstal-, ken föreslog, atr, till rättelse för framtiden, Ridderskapet och Adeln vid detta tillfälle måtte besluta, att enär tillstånd lemnäs till någon Ledamors, om en eller annan Handlings tryckning, framstälde begäran, sådant borde å den tryckta Handlingen utmärkas med orden : Med Ridderskapets och Adelns tillstånd; hvaremot, då Ståndet beslutar tryckning af någon Handling , orden : enligt Ridderskapets och Adelns beslut, borde nyttjas. Bifölls. Fortsattes justeringen af Pleni • Protocollet förden 18 dennes intill slut. Uppropades de Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka låtit anteckna sig till deltagande uti Riksens Ständers Stora Deputation. Herr Grefven och Landtmarskalken tillkännagaf: att Hrns Maj st Konungen samt Deras Kongl. Högheter, KmnPiinsen och ArtPrinsen behagat i nåder utsatta denna dag klockan 12 middagen, till emottagande af Riksens Ständers stora Deputation, hvilken således komme att klockan något löre 12 1 ciag samlas i Secreta Utskottets rum a Riddarhuset. Den g 3 December. 419 Herr Munck af Rosenskjöld, Eberhard, yttrade : Redan för 2:ne Plena tillbaka, hade jag begärt ordet, för att yttra det jag nu ämnar anföra; men omständigheter, med hvars detaillerande jag ej vill besvära Ridderskapet sch Adeln, förmådde mig, att så väl då, som vid sista Plenum , afstå derifrån. Jag nämner dett3, för att ådagalägga att mitt yttrande i dag icke är föranledt af Konungens JNådiga Proposition om allmänna Penninge-rörelsen. Redan hafva Debatterne i anledning af en ändå enhälligt besluten Tacksägelse-adresse upptagit så mycket af Riddeiskapets och Adelns dyrbara tid, att jag ej ämnar förlänga dem.
Mill ändamål var, alt discussionen, genom ett sådant jemkningsförslag, skulle Den 3i October e. m. kunna blifva slut, och icke att man skulle taga den vigtigaste frågan till afgörande Iram på natten , hvilket nu synes blifva resultatet. Hr Lefre'n: Om också icke det hade passerat, hvad som verkligen ägt rum , nemi. att Frih. Boye begärt upplysning om hvilken del af frågan, som var under öfverläggning, och derpå fått från bordet uppläsning af den ena delen, nemi. den som stod qvar efter delningen, så skulle likväl Hr Frih. o. Landtm, i alla fall, tvertemot hvad åtskillige talare framställt, vara icke allenast berättigad utan äfven förbunden att, i stöd af 54 §:n Biksd.Ordn. göra den delning af ämnet, som discussionen föranleder. Der står nemi., att ”då propos. till fattande af ett definitivt beslut öfver en Konungens framställning, eller ett betänk, eller cn af enskild riksdagsman väckt fråga är med ja och nej besvarad, och anmärkmr i saken under discurserna gjorda, bör proposin inrättas i enlighet med dem; och skulle målet under discurserna skiljas uti flera delar, hvaröfver särskilda anmärkntr göras, då skall, enär sådant äskas, propos. öfver hvardera delen särskildt anställas.” Hr Landtm, är således icke allenast berättigad, utan om ledamöter, som framställt ämnet, äska att propostr öfver de särskilda delarna skola särskildt meddelas, lärer Hr Landtm, till och med vara förhindrad att sådant neka. Således äger Hr Dalman ingen rättighet att fördra , att ett mål , sorn förevarit till discussion, skall i ett klubbslag afgöras, då grundlagen ej allenast tillåter, utan anbefaller, om så nödigt pröfvas, att särskilda proposrr öfver delarna göras, och det stadgar grundlagen, på det att ingen mening, som under discussionen blifvit uttalad, nrå blifva undertryckt, hvarken den som är för eller emot saken.
Lån, och derföre ej heller varit utgifne , mot beloppet af 3?ne bland de 5 Hufvud-Ob.Ugationer , hvardera på 300,000 R:dr Sachsiskt Xonventions-mynt, som utgöra Rikets Skuldförbindelser i och för bemälte "Lån, Under ett sådant förhållande, och då Kongl. Majus, vid 18 15 års Riksdag, åtagne förbindelse, att, i RiksgäldKontorets ställe, godtgöra hela Rikets Utländska Gäld, ej af Kongl. Majit annorlunda kunde elier borde anses, än såsom innefattande bemälte Kontors så val betalnings-skyldigheter, sorn fordringsanspråk, så vida de med Liqviden af denna Gäld egde gemenskap; Så ansåg Kongl', Maj:t tidepunkten vara inträdd, att, i och forden na Liqvid, göra . Riksgälds - Kontorets på Kongl. Majit öfverflyttade rätt’gällande, att, till följe af Riksens Ständers Banks Förbindelse af den 9 Augusti 1804, och sédnare Förordnanden, i mon af Leipzigska Länets infriande, erhålla ersättning för kursskillnaden emellan 4!^ och 7i Skillingar Svenska BankoSedlar för hvarje Riksdaler Hamburger Banko. Kongl. Majit styrktes så mycket mera i denna öfvertygelse om Dess rätt, sorn deh Summa af alio,000 R:dr Banko, Kongl. Majit Sig årligen betingat för Sig och Sina Efterträdare , enligt Successions-Qrdningen aRden 06 September 1810, endast utgjorde en genom Vexel-kursens föränderlighet, vacklande räntebetalning, för halfva beloppet af Konungens Nåd.
Jag är säker på, att ingen skulle sörje så mycke som Anders, ifall det ginge illa för Erik och Anna; och sörje lär han nog få, för Gud vet, om det nånsin kan gå väl för dom. Svårt ser det ut åtminstone. Nämndemansgubben är minsann inte god att ta böj på, och Erik låter foll inte leke alltför hårdt med sej heller. Ja, det ska bli underligt att se, hvar det tar land te slut. Mest frukter jag för Anna ändå, ifall motigheter skulle komme; hon är så klen och blödig, att hon visst toge döden på sej. Anders (^kommer hastigt ut ur kyrkan^) Kors i all Herrans namn, Bengt! Nu är det riktigt illa bestäldt Bengt. Hvad står på? Anders. Jo, just som jag kom in i körkan, läste Prosten opp lysning förste gången för Erik i Hult och Britta i Gyllby. Bengt. Der ha vi det! Men hörde du rätt bara? Anders. Ja, gudnås. Anna, den stackars fattiga flickan, stog framme i koret och visste inte ett grand åf, och då Prosten läste opp namnena, stöp hon rakt i golfvet. Käre Bengt, skynd' dej och hjelp henne ut ur körkan; jag springer bort te bäcken efter vatten. (^Anders springer ut. Bengt skyndar till ingången af kyrkan^) ANDRA SCENEN. BENGT. Sedan ANDERS. ANNA ^bäres afdånad ut ur kyrkan.^ JAN och ANNIKA. Landtfolk ^kommer småningom ur kyrkan och samlas omkring Anna^. Jan. Gud nåde mej, arma, fattiga menniska! Hon är visst död! Mitt enda barn, mitt enda barn! Bengt. Ånej, inte är hon död, fader Jan. Trösta er, ni. (^Anders kommer^) Se der är Anders med vatten. Nu kommer hon sej snart igen, ska ni få se. (^Man baddar Annas tinningar med vatten. Hon börjar röra sig^) Annika. Gud vare tack och lof! Hon lefver, hon lefver! Anna (^uppvaknande^) Erik ... Britta ... Nej, jag hörde inte rätt ... Aj, mitt hufvud värker så ... (^stirrar på de kringstående^) Hörde ni något? Hvad vill ni?
Maj:ts Nådiga Bref den 21 September i833 och den 1 November i83q, samt lönebeloppen i allmänhet bestämde: vid högre Lärdoms-skolor för Rector lill 720 R:dr, för ConrecLor till 480 R:dr, for äldsta Collega lill 36o R:dr, för 2:dra Collega till 3oo och för yngste Collega till 240 R:dr; vid Lägre Lärdomsskolor, för Rector lill 600 R:dr, för äldste Collega till 36o R:dr och för aldra Collega till a4o R:dr, samt vid Apologist-skoior, för Rector 600 R:dr, i:sta Apologist 36o R.dr, 2:dra Apologist 3oo R:dr och yngste Apologist 2^0 Ruir. Genom denna reglering hafva lönerne visserligen i allmänhet och serdeles för de lägre befallningarne blifvit ökade, ehuru det icke saknas exempel af en och annan befattning, för hvilken den förut fastställda lönen till och med blifvit nedsatt; men dessa löner uppgå dock icke till belopp, som kunna anses motsvara de skäliga anspråken på tillräcklig utkomst vid en mera framskriden ålder, under en mödosam och ansvarsfull tjenstgöring och dessutom, så länge det icke gifves tillfälle för den ålderstigne och för undervisningen icke nog kraftfulle läraren att afträda från sitt kall med bibehållande af lönen, äro hvarken lärarens framtida bergning eller Läroverkets bestånd tillräckligt tryggade genom sådane löne-anslag, hvilka således icke eller kunna anses innebära full motsvarighet af den lärarne hittills tillerkände förmonen af dubbel årsberäkning.
Jag hemställer blott, huru det kan stå tillsammans, att Rikets Ständer äga ensamme rätt att beskatta sigsjelfve, och att frågor om beskattnings-lagarnes tillämpning skola tillhöra ett Kronans Verk och slutligen afgöras af Konungen. Dessutom, huru många instancer uppkomma icke härigenom, och huru många lagliga rättvisa klagomål tillintetgöras ej genom denna mängd af omgångar och deraf följande kostnader? Jag ser således för mine medborgare ingen förlust, men väl vinst uti, att de i irsta och 2:dra punkterne omnämnde frågor öfverlemnas till Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, hvilkas tid, åtminstone för närvarande icke är särdeles upptagen. Jag förnyar derföre min anhållan om återremiss. Herr Nordenanckar: BevillningsUtskottet har ej velat inskränka, utan blott när - 35o Den 3o Mars e. m. mare antyda och bestämma KammarRättens anmärkningsrält. Då så väl vid Beredningssom Taxeringsoch Pröfnings-Comittéerne Kronans Ombud äro tillstädes för att bevaka Kronans rätt, och då de påräknade Statsbehofven ej understigas, ser jag ej hvarföre KammarRätten derutöfver skulle äga att flere år efter göra anmärkningar mot Comitteernes sätt att tillämpa författningarne, hvilket endast väcker oro i Länen. Herr Hjerta har sagt, att Kronans Ombud ej alltid k unna vara tillstädes för att bevaka Kronans rätt. Jag ber om förlåtelse, alt detta icke är möjligt. Jag utbeder mig att i detta afseende få fästa uppmärksamheten derpå, att TaxeringsComitteens längder alltid inkomma till LandsContoiret 3 veckor före PröfningsComitleens sammankomst, och Landskamereraren har således god tid att granska och hopsummera dem, så att, då PröfningsComitteen sedermera kommer tillsammans, det icke är möjligt, att man understigit minimivärdet, utan att ett sådant misstag skulle märkas. Det enda möjliga felet är misstag i siffran, och granskningen deraf har Utskottet oinskränkt öfverlemnat åt KammarRätten, som måste betraktas såsom ÖfverDomstol.
Lunna -e walberättigade icke förena stg om walsätter, afgöres frägan genom all. män omröstning, hwarwid, äfwensom -ä wal af Taxeringsmän eller Electorer förrättas, rästerne beräknas efter summan af hwars och ens till Longi. Mast och Lronan erlag. de Bewillning för det föregående aret, dock mä blott de närwarande röster afgiswa. ^är Stockholm iakttageo det serskildta förhållande, att dä Wal xrtas, bör det alltid swilkorligen werkställas genom Electorer, hwilka efter förenämde grund Llatzwis utnämnas. Elec, Den 11 Octobcr. 51 Electorerne röste per Lapita. Omröstningen wärkställes alltid med slutna sedlar. Uti 5. §. 2. Mom. har wäl Herr Borg. mästaren Sturnegh ansett det böra uttryckeli. gell stadgas, att Åtminstone i de mindre Staderna, ingen wald Taxeringsman finge afsäga sig förtroendet utan att antingen hafwa wisat Laga förfall, eller företedt sädana ffäl, som de öfrige Taxeringsmännen pröfwa giltiga; Men lika med hwad flere andra Ledamöter inom Wällofl. Borgare Ständet deremot yttrat, anser Utskottet sig icke kunna tillstyrka gillande af berörde Anmärkning, utan fär endast äberopa de skäl hwarpä Utskottets i denna del redan afgifne Utlätande sia grundar. Sluteligewhafwa nägra Ledamöter uti Wäl. loff. Borgare Ständet ansett den af Utskottet i 5. §. 7. Mom. föreslagna ytterligare föreskrift vm tillwerknings. kostnadens uppgifwande, dels wara öfwerflödig, enär den ej kan tillämpas utan med afseende pä skydds.afglften, och dels föranleda till Specifiquare uppgift än som den skattskylldige äligger aflemna; Men emedan, hivad det förra angär, stadgandet i berörde 7.
Hvad hä mäst angår den för Rusthållare yrkade rättighet, att till beklädnaden få använda i orten tillverkadt Vadmal, så har, med anledning af vid innevarande Riksdag Väckta motioner, Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, uti afgifna Betänkanden, N:s 34 och gr, tillstyrkt Rikets Ständer att till Kongl. Majtt framföra den underdåniga önskan, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes utsträcka den, genom Kongl. Brefven den 15 November 1806 och den 15 Januarii I8II, Rusthållarne vid Skån ska Hussar, och Dragon-Regementena samt vid Bohus Läns Regementes Södra Bataillon, i detta hänseende medgifna rättighet, jemväl till Rusthållarne vid samtlige Indelta Cavalleri-Regementen; dock, som berörde Betänkanden blifvit af Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallne, men deremot af de tvänne öfriga Riks-Stånden afslagne och denna fråga således förfallit, anser Utskottet densamma icke kunna till ny behandling bär åter upp tagas. Vid - Siatssamt Oec.-tJtsk. Vtl. N:o ia3. a5 Vidkommande slutligen den väckta frågap, att modeller å Monderingspersedlar icke matte förändras så länge de senast anskaffade effecter äro biukbare, så enär,. enligt livad af Utskotten vid första punkten litredt blifvit, anskaffning af nya Monderingspersedlar icke kan de Rustande åläggas, innan de i bruk varande blifvit förslitne oell i vederbörlig ordning casserade, samt Kongl. Majds höga rätt att, i följd af Krigskonstens framsteg och fordringar, anbefalla de förändringar i de Indelte Regementenas Beväring, Beklädnad och Utredning, sorn till Regementenas högsta tjenstbarhet äro ledande, hvarken i äldre eller senare Författningar, rörande Rusthalls-Regementena , “finnes vara ifråga* satt eller skiljas kan från det genom 14 §.
I anledning af Rikets Ständers här ofvan åberopade, uti Höglofl. Banko-Utskottets Protokolls-Utdrag af den 20 Oktober 1840 intagna, beslut förstärktes Banko-Diskonten med 460,000 R:dr, hvilken förstärkning, till följd af 205 § i Banko-Reglementet, den 22 Juni 1841 tillökades med 40,000 R:dr, så att vid nämnde tid Banko-Diskontens kreditiv utgjorde 5,500,000 R:dr. Sedan, uppå skäl, som äro anförde uti 1841 års Revisions-Berättelse sid. 32, 33 samt Fullmäktiges Protokoller för den 16 och 30 September samma år, till förstärkning af Diskontfonderne blifvit af Bankens oanvände medel anvisade 700,000 R:dr; hvaraf Banko-Diskonten i Stockholm erhållit 300,000: samt hvartdera Låne-Kontoret 200,000 R:dr eller 400.000: S:gr 700,000: under villkor, att vederbörande Diskont-Direktioner, enär utväg blefve att göra ifrågavarande medel fruktbärande, på sätt 214 och 215 §<§ i Banko-Reglementet bestämma eller när Fullmäktige i öfrigt kunde finna återbetalningen nödig för silfverköp eller andra ändamål, efter hand återbetala desamma, på det sätt, att för hvarje vecka borde återgäldas af Banko-Diskonten i Stockholm 25,000 R:dr, af Låne-Kontoret i Götheborg 15,000 R:dr och af Låne-Kontoret i Malmö 10,000 R:dr, allt
Fröken rynkade ögonbrynen, men tonen var lugn och vänlig, dä hon återtog: » Jag har också tänkt på kabinettet — man kunde kanske flytta in — » » En tältsäng dit, » ifylde jungfrun. «Nej, inventionssoffan är trefligare, » sade fröken i samma ton, » den lilla sparlakanssängen, som står på gästrummet. » » Jo, det går an. Spegel ooh toilettbord behöfs väl inte åt en barnunge — » » Åhnej, men det ser trefligare ut; för öfrigt får rummet vara som det är. Finnes det omhängen till sängen? » Ja då, och som ligga rena och strukna med fransar och allt, i linneskåpet, » sade AnnaGreta; » jag skall gå efter dem. » Utkommen i köket företog Anna Greta ett slags krigsdans och jublade högt: » Jag vet pricis hur man ska ' taga fröken, » sade hon för sig sjelf. » Hade jag inte spelat så fint med henne, så hade den fattiga flickungen nog fått ligga deruppe i kyffet bredvid min kam marhåla och fått så lagom trefligt. Men nu skall man ställa till det riktigt ypperligt åt henne, stackars öfvergifna barn! » Anna-Greta snöt sig, djupt rörd. » Ack, den söta fröken Sigrid! fortfor hon. » Jag mins så väl, när hon stod brud — ackurat som en Guds engel såg hon ut! Men hvad hon skulle göra med den der svartingen, som bon gifte sig med, det kunde jag då aldrig begripa. Han såg ut precis som de der negrarne, di visar för pengar, eller indujaner, eller hvad det är. Ja, ja, nu är hon död och borta, och han med — jag undrar, om det är äldsta flickan? Det är visst tolf år sedan frö- ken Sigrid gifte sig, så hon är väl en tio, elfva år. » Fröken Gustafva höll också en liten monolog derinne i förmaket. » Det är förfärligt, hvad den Anna-Greta blir kärf med åren! » sade hon halfhögt. » Om jag inte yttrat mig så bestämdt, hade hon visst velat, att det stackars barnet skulle bo i kyffet bredvid kökskammaren!
Hvad lånetagare angår, hvilkas intresse man egentligen genom förmånsrätternes borttagande sökt befordra, tror jag, alt man rättare skulle vinna detta ändamål, om man genom en lagstiftning sökte bringa de nu s. k. tysta förmånsrätterna till offentlighet, hvilket jag tror skulle kunna ske på flere sätt, men hvilket förslag jag lemnar till de lagfarne att vid en kommande riksdag framställa. Frih. Hermelin: 1 hvad jag ämnade yttra, är jag förekommen af flere talare, som haft ordet före mig, och skall således inskränka mig att blott upptaga en af Hr von Hartmansdorff framställd anmärkn., att det skulle vara hardt för de skattdragande att se de medel, som blifvit af dem sammanskjutne för det allmännas behof, bortslösade af uppbördsmännen. En annan talare har redan sagt, att alla otillbörliga tillgrepp kunde förebyggas genom vidtagande af starka controller, särdeles ifrån Kammarrättens sida, och samma talare har åberopat exemplet af Frankrike, der uppbördsmännen icke allenast måste ställa borgen för sin uppbörd, utan äfven deponera contanta medel, och således, då samma försigtighet kan iakttagas här, inser jag icke i det hänseendet något skäl till afslag å den K. propos. Gr. Sparre: Jag skall i största korthet upptaga några anmärkmr mot mitt yttrande. Man har sagt, att det vore ett fel af mig att hafva som en bristfällighet i förslaget anmärkt, att alla omyndiges medel, som hos förmyndare insättas, böra utgå med samma rätt. Jag får då nämna, att jag anser detta vara en klar följd abden princip ang:de hypotheker, som af LagUtsk. vid 1834 års riksdag uttalades, att nemi. om ett förmynderskap är äldre än en inteckning, så har det förra företräde framför den sednare, eller inteckningen, och tvertom. Detta bevisar, att förmynderskap ansågs då för ett hypolhek, af samma beskaffenhet ungefärligen som inteckning, och att på sådan grund ett äldre hypolhek, ett äldre förmynderskap mäste hafva företräde framför ett yngre.