Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskits Betänkanden Niis 4, 9 och 10 samt Förstärkta Bev.-Utskits Mern. Nio 30.) S. A. K. Rikets Ständer, som fått emottaga E. K. Majlis nådiga Proposition af den 27 Oktober 1859 rörande förändringar i gällande förordning om vilkoren för bränvins tillverkning, hafva så väl häraf, som af de i ämnet hos Rikets Ständer förekomna framställningar och yttranden, äfvensom af den utaf Chefen för den inom Civil-Departementet inrättade byrå för kontrollen öfver bränvins-författningarnes tillämpning till E. K. Majit ingilna underdåniga berättelse om bränvinslillverkningen i Riket under sednast förflutna året tillika med ett af bemälde Byrå-chef afgifvet memorial, angående åtskilliga missbruk vid bränvinslillverkningen i mindre brännerier, inhemtat hurusom den förändring i lagstiftningen om detta ämne, hvilken år 1855 trädde i verksamhet och sedermera Eccp editionslits kol te Is Förslag lill underd. Skrifvelse N:o i 06. 22Ö till hufvudsaklig del varit gällande, fortfarande burit goda frukter, hvilka visat sig så väl i minskning af bränneriernas antal och bränvins-lillverkningens belopp, som i ökad statsinkomst. För att nu kunna med säkerhet fortgå på denna så lyckligt beträdda hana, hafva Rikets Ständer, med föranledande så väl af högslberörde nådiga Proposition, som af hvad i öfrigt i ämnet förekommit, funnit dels åtskilliga nya bestämmelser, dels några redaktionsförändringar i nu gällande författning angående bran vins-till verb ningen, vara, på sätt här nedan vidare förmäles, af behofvet påkallade. §§ 2—8 samt 40 och 41.
»Det är en ovanligt hygglig, mycket bildad, mycket kunnig och hoppfull ung man», sade man om Albert, och »det är en för söt, vacker, god, anspråkslös, vänlig, artig, bildad och väl uppfostrad flicka, den unga Elina,» sade man om henne, och detta var allt hvad de visste om hvarandra, ty deras egna ögon hade, åtminstone på längre tid, aldrig berättat annat, än att de älskade hvarandra med hela kärlekens och ungdomens glöd. Men nu voro de förenade, nu fingo de tala, så mycket och så länge de ville, med hvarandra, nu hade de hunnit det mål om hvilket de drömt så mången gång, och bakom hvilket icke fanns något mer, något annat. Nu öppnades dessa förtroendets och det oinskränkta meddelandets stämportar för första gången, och deras tankar och idéer, deras omdömen och reflexioner rusade, likt den forsande floden, ur själ och hjerta till hvarandras möte, och de kände en outsäglig glädje, när de förnummo att desse harmonierade tillsammans, icke bröto sig mot hvarandra i skärande dissonancer, hvilket så ofta är händelsen när tvenne makar, med olika art af uppfostran, kommande ur alldeles olika kretsar, kastoch slägtförhållanden, börja jemföra sina åsigter af diverse större eller mindre lifvets företeelser. Men detta var här icke att befara; äfven om Alberts och Elinas idéer i några mindre saker kunde differera, så öfverensstämde de dock i alla vigtigare och större, i allt det som gifver färg och ton åt lifvet, och just i detta trodde de sig finna den största och förnämsta, den fastaste och orubbligaste grundvalen för en, icke mera kommande, utan endast qvarhållen, lycka och trefnad. Huru allvarliga voro icke dessa unga makar stundom nu, när de ändteligen hunno att, likt andra barn, först skämta och leka ut, för att sedan rätt innerligt kunna egna sig åt lifvets höga allvar, åt sjelfpröfningens stränga fordringar, åt andans och materiens noggranna skiljande från hvarandra, – försök hvilka icke föraktades eller underlätos af hvarken den ena eller andra af dem.
Med förmälan att, då utställningar och prisbelöningar af gödboskap i England och Frankrike visat sig verka högst fördelaktigt, önskligt vore att landtbushållningen äfven i Sverige leddes i riktning åt icke blott mjölk-, utan jemväl köttproduktion, hade Akademien i underdånighet hemställt om aflåtande af nådig proposition till Rikets Ständer att ett ärligt anslag af 3,000 R:dr måtte anvisas för att användas till prisbelöningar för gödboskap, vid tre täflingsmöten, som årligen borde anställas, ett i hufvudstaden samt två på dertill lämpliga orter i provinserna. ll:o angående prisbelöningar för väl skötta mindre landtbruk. Akademien, som trott tiden vara inno då man med framgång kundo här i landet, i likhet med hvad i andra länder, synnerligast i Frankrike, skett, genom belöningar och hedersbevisningar uppmuntra den mindre jordbrukaren att, på ett för honom och Staten vinstbringande sätt, använda de lärdomar och den föresyn, som numera så allmänt erbjödes, hade ansett sig böra i sådant afseende framställa ett efter förhållandena i Sverige lämpadt förslag, innehållande hufvudsakligen: att, för utdelande af hedersbelöningar åt utmärktare, mindre jordbrukare inom riket, måtte bestämmas fem premier att årligen utgå, ett inom hvardera af de distrikt, hvari riket för detta ändamål torde böra fördelas; att hvardera af dessa premier skulle bestå af 1,000 Riksdaler i penningar, en silfverbägare om 500 Riksdalers värde, samt en medalj i guld, att offentligen bäras å bröstet; att de landtbruk, som till täflan härom komme att anmälas, ej finge innehålla Bih. lill Jl. St. N:o 1 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. N:o 1, om Statsverket 1862. öfver vid pass 200, samt ej under 20 tunnland uti åker och äng, hvarjemte de minst i 10 år borde hafva varit i den persons hand, som till täflan sig anmälde; samt slutligen att kostnaderne för resorna till och bedömande af de till prisbelöning anmälde egendomarne lämpligen borde kunna bestridas af Hushållnings—Sällskapens medel.
Vid anställd inventering af säkerhetshandlingarne, den 2 näsllidne November, befunnos desamma i god ordning; och utgjorde summan af utlånta medel nämnde dag 5,300 R;dr. — 159 — Kongl. jLasarctts-direktionen. Dess räkenskaper, sorn i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade för båda åren utan anmärkning, utvisa: är 1846. år 1847. Debet. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Credit. Balans från föregående året: Balans lill påföljande året: Båda årens hufvudböcker sakna fastighets-conto och upptaga icke heller i balanserna värdet af fondens fastigheter; hvilken ofullständighet i räkenskaperna Revisorerne anse sig böra omförmäla. § 2. Jemlikt träffadt ackord, skola 12 sängar å Kongl. Lasarettet tillhandahållas Stockholms stads Mililär-corps, emot en årlig afgift af 60 Rdr40 sk. för hvarje säng. Enligt hvad räkenskaperna utvisa, har denna afgift för åren 1845, 1846 och 1847 icke blifvit till fulla beloppet crlagd, hvarigenom Lasaretts-direktionen fått en fordran hos Corpsen, uppgående, vid 1847 års slut, till 785 Rdr 26 sk. 8 rst. Då vid räkenskaperna icke finnes bifogad någon balansrelation, deraf kunnat synas, om och hvilka åtgärder för indrifning af berörde fordan blifvit vidtagna, hafva Revisorerne ansett sig höra förhållandet anmäla. § 3. Angående förhållandet med de å Lasarettet vårdade patienter inhemtas af räkenskaperna följande: år 1846. år 1847. Från förra året' qvarliggande 292. 261. Qvarliggande till följande året 261. 258. Säkerhetshandlingarne för Lasarettets utlånta medel, utgörande vid anställd inventering, den 3 nästlidne November, 253,895 Edr 6 sk. 11 rst., befunnos i god ordning. Danviks Hospital.
Till stöd för sina framställningar hafva motionärerne erinrat om den oreda och den svårighet, som äro förenade med de nuvarande flerfaldiga beräkningssätten uti ifrågavarande hänseenden, äfvensom att dessa olägenheter genom användande af det föreslagna systemet lämpligast skulle kunna undanrödjas, helst all s. k. räkning i sorter äfvensom egentlig bråk-räkning derigenom komme att upphöra; dock hafva motionärerne för ändamålets fullständiga vinnande ansett nödigt, att vid bestämmande af nya enheterna för mynt, mått, mål och vigt tillses måtte, det dessa komma att hvila på vetenskaplig grund samt blifva i öfverensstämmelse med hvad andre nationer på sådan grund antagit; hvarjemte David Andersson serskildt yttrat den åsigt, att gamla svenska benämningar, så vidt ske kan, böra begagnas. I afseende på decimal-systemets tillämpning på rikets mått, mål, vigt och mynt, hafva båda nu ifrågavarande motionärer afgifvit detaljerade förslag, hvilka till hufvudgrun Biit. till R. St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Utlåtande, N:o 118. derne Öfverensstämma; blifvande samma förslag här efteråt upptagne på det sätt, att Herr Bergers förslag i hvarje serskild punkt först anföres och att, der olikheter i detaljerne uti David Anderssons förefinnas, sådane vid hvarje punkt serskildt anmärkas: l:o. Längdmåttet. Enheten för detta mått skulle utgöras af trr,Wästra jördens qvartmeridian samt benämnas aln, indelad i 10 grepp; greppet indelas i 10 turn och tummel i 10 limér. Uti David Anderssons förslag förekommer benämningen hand i stället för grepp; och finnes deruti upptaget ett mått benämndt stång, utgörande 10 alnar. 2:o. Ytmåttets enhet skulle utgöras af qvadraten på 100 alnar och benämnas tunnland. Tunnlandet skulle indelas i 10 slcäppland och skäpplandet i 10 hannland. 3:o. Målets enhet skulle utgöras af kuben på tiondedelen af en aln och benämnas krus, indeladt i 10 jumfrur.
#Smaragd.# Lycklig framtid. #Smed.# Förluster genom wårdslöshet. #Smink.# Bestryka ansigtet dermed, betyder en nödwändig klokhet; sminka ett fruntimmer, betyder otrohet mot er; se en sminkad qwinna: mißtroende. #Smultron.# Owäntad winst. #Smuts.# Gå i: elände; wara öfwerhöljd deraf: sjukdom. #Småleende.# Bekymmer genom ett trolöst fruntimmer. #Smör.# Äter man: glädje blandad med smärta; tjärna: wänskapsbetygelser. #Snigel.# Ärofulla embeten. #Snäppa.# Bordets nöjen. #Snäcka.# Tom: förlust af tid och penningar; full: lycka, som wäntar. #Snöre.# Bekymmer. #Soirée.# Glädje och penningar. #Sol.# Uppgående: goda nyheter; nedgående: olyckligt förebud; mörk: fara för sin person; lysande: ära; röd: dåliga affärer. Se sol och måne tillsammans: stort krig. #Soldat.# Bedrägligt hopp. #Solfjäder.# Trolöshet. #Solwisare.# Råd att wäl anwända sin tid. #Somnambul.# Nerwös sjukdom. #Sonnette.# Oro. #Sotare.# Falsk anklagelse. #Sorg.# Ängslan. #Sorl.# Höra: tecken till glädje; göra: straffad fåfänga. #Sopa.# Sitt rum: lycka i affärer; en annans rum: wälförtjent aktning; en källare: motgångar. #Sparris.# Se ofwan jord: ert företag lyckas; äta: ni winner förtroende. #Spegel.# Bedrägeri. #Spel.# Winst genom spel, betyder förlust af wänner; förlust genom spel, betyder lycklig förändring i ens ställning. #Spenar.# En qwinnas som diar sitt barn: giftermål; en nygift qwinnas: lycklig nedkomst; en ung flickas: penningar, nöjen och lycka. Tycker en man sig hafwa sådane: ett olyckligt förebud. #Spetälska.# Se Ref-orm. #Spira.#
Med understöd af Staten, medelst eli anslag af 10,000 R:dr B:ko, samt aflöning lill arbetsbefälet, och utaf Nås och Jerna socknemän medelst vissa dagsverken, hafva ägarne af Snöå jernverken i Jerna socken samt Fredriksbergs jernverken i Säfsnäs och Nås Socknar åtagit sig samt jemväl under åren 1841 och 1842 bearbetat anläggning af en väg emellan Nås kyrka samt Gåsborns socken i Wermland, lill en längd af omkring 5 mil inom detta Län, och näsllidel år har vägbyggnadeu, förutom en obetydlig del, samt tvänne större brobyggnader, blifvit så fullbordad, alt i öfrigt blott grusfyllningens verkställande återstår. Venjans socknemän hafva likaledes, understödde med ett statsbidrag af 5000 R:dr B:ko, verkställt anläggning af väg från Venjans kyrka till landsvägen emellan Mora socken och Vestra Dalarne, lill en längd af leidel mil. I öfrigt hafva, på enskild bekostnad, blifvit anlagde: af Stora Kopparbergs bergslag, en väg från Svartnäs bruk i Svärdsjö socken lill Åmots bruk i Ockelbo socken af Gefleborgs Län, af 2 mils längd, hvaraf dock endast J-idels mil inom detta Län; af Horndals bruksägare, emellan nämnde bruk oell Walla masugn omkring |:dels mil, och från Borns qvarn i By socken till Husby socken -|:dels mil; af Malingsbo bruksägare, emellan nämnde bruk och Tolfsbo by i Söderbärkes socken, omkring |:dels mil; af Laxsjö masugnsägare, från nämnde verk till Hästbergs by i Stora Tuna socken, omkring i mil, och af Grawendals bruksägare i Säfsnäs socken, dels från nämnde bruk l£:dels mil till socknekyrkan, dels ock omkring 1 mil frun Thyforss till Aunafforss i nyssnämnde socken jemväl 13 belägne jernverk; hvarförutan Gagnefs socknemän anlagt ny landsväg på vestra sidan om Dalelfven till en längd af vid pass mil.
Utskottets förslag bifölls med ilen al en ledamot yrkade förändring att utförseln skulle vara fri (ian tull. Färger: Blyhvitt. Hr Rosenblad, Bernh.: Då detta är första artikeln af färger, så anhåller jag, utan att yrka motsatsen vid delta tillfälle, att få reservera mig emot uppställningen af circa 20 särskilda artiklar af färgämnen; ty jag betvifla!- alt det är möjligt, att vid någon tullkammare tjenstemänneu kunna äga den teckniska skicklighet, all kunna urskilja flera af dessa ofta med hvarandra nog lika färger, och dessutom mäste under de chemiska upptäckternas beständiga framskridande nya färger uppstå, som måste hänföras till andra slag, hvilka sist nämnas, hvarigenom all den rättvisa eller billighet, som kunde uppkomma genom classificationen, mäste gå förlorad. Jag tror att det varit mycket bättre att följa den ledning, som andra tulltaxor, t. ex. den Danska, lemna, hvarest först upptagas blott de hufvudsakliga färgerna in - Dea 11 December e. in. 221 digo, och cochenille och sedan alla de Öfriga. Men då jag hvarken vill tillåta mig eller anser lämpligt ali nu improvisera en helt ny uppställning, så har jag blott velat pä delta sätt till prot. uppgifva min enskilda tanke. Utskottets förslag bifölls. Bresilja, raspad eller malen. Tvänne talare yrkade bibehållande af den i 18 >5 års taxa bestämda införselstull, hvilket af en annan bestreds. R. o. Ad. beslöt att, i öfverensstämmelse med i8J5 års tulltaxa, införselstullen å bresilja, raspad eller malen, skulle vara r sk. skålpundet; i öfrigt bifölls Utsk:s förslag. Gr. Hamilton: Jag anhåller att få reservera mig e mot detta beslut, enär uti i8>5 års tulltaxa bresilja endast upptages såsom raspad eller malen, och således tullen blifvit förhöjd, utan att någon fördel beredes dem, som inom landet ville raspa bresiljan. Hr Stuart, Fiedi.:
Jag kan icke neka, att jäg för min del instämmer i Hr Stråles åsigt, att den erfarenhet, vi ännu äga i afseende på privatbanker, är alltför liten, för att vi skulle kunna hoppas att här förmå uppgöra en ändamålsenlig lag, som ingår i alia detailfrågor. Jag ans ser således det rättaste vara att endast antaga sådana grundsatser, som befinnas oumbärliga för completterande af 1824 års lagstiftning, och att man för resten öfverlemna!' de uppgjorda förslagen , utan att fatta något beslut derom i detailfrågorna, till Konungen, för att tjena till ledning vid pröfning af hvarje förekommande fall, sedan någon större erfarenhet blifvit vunnen. Vi hafva sett, huru saken nu blifvit behandlad i Utsk:n, och kunna deraf sluta till behand 20 H. 34 a66 D c n iC M ars f. (n. Jingen deraf inom RiksStrn, Efter att frågan legat ett ar p3 lltskrns bord, bar ju t. o. m. BancoUtsk:s ordförande i siri reservation beklagat, att de grundsatser, som han ansett såsom riktigast, så litet kunnat göra sig gällande inom Utsktn; och troligen skall förhållandet blifva enahanda inom lliksStrn, Men i hvilken händelse som helst kan jag icke godkänna Hr v. Troils förslag, hvilket, om jag ej fattade meningen orätt, åsyftade, att man skulle votera öfver det ena eller andra af de uppgjorda förslagen i massa eller slumpvis; ty om icke Hr Stråles mening bifalles, anhåller jag, att förslagen måtte genomgås punkt för punkt, och att vi dervid måtte få bölja med början eller i cap. Jag tvifiar visserligen, att det blir ett godt opus; men hvar och en har då åtminstone haft tillfälle att göra sin mening gällande. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det har ej för mig varit oväntad t att här höra den satsen drifvas, att R. St. borde öfvergifva allt hopp att kunna tillvägabringa en Jag för privatbanker och endast hålla sig till vissa hufvudgrunder. Jag anser likväl för min del satsen oriktig, och icke utan skål förvånar det mig, att först nu efter återremissen höra sådant ifrågasättas.
"Men "då denna myntbestämning ännu icke är afgjord, och i alla "fall åtskilliga omständigheter medverka, att verkställigheten "deraf icke genast kan följa, har Utsk. ansett, att för närvarande förutsättningen deraf icke kan såsom grund för "statsutgifternas bestämmande antagas." När nu den myntreglering försiggått, som med visshet kan förutses, så har detta "för närvarande" förlorat sin kraft, och StatsUtsk:s yttrande innebär vid denna Riksdag ett bestämdt tillstyrkande af hvad det vid den förra afslog. Den värde talaren tycktes vidare anse såsom ett kraftigt skäl emot förslagets antagande, "att det åsyftar så väl upphäfvandet af Ständers beslut som Indelningsverkets upplösning,” Hvad det förra beträffar, torde det undfallit Hr Liljenstolpes erfarenhet, att nästan alla motioner, som väckas inom Representationen, åsyfta förändringar i hvad R. St. vid en föregående Riksdag beslutit, och att, jemte Statsregleringen för de 5 kommande åren, just detta är ändamålet med våra Riksdagar. Hvad det sednare beträffar, nemi. att mitt förslag åsyftar Indelningsverket-: upphäfvande; så anser jag mig böra litet utförligare besvara detta inkast. Hr Liljenstolpe tyckes hafva betraktat förslaget endast från den skuggsida, som vänder sig eftiot hans mångåriga erfarenhet och sorn ännu mera förmörkas genom hans begrepp om Indelningsverkets orubblighet. Under den tid, från hvilken jag kan hafva hem ta t någon ledning för mitt omdöme, har erfarenheten lärt mig, genom Den S Mars f. m. 69 uppenbai-andet af stora och fördomarnas mägtiga inflytelse tillintetgörande exempel, att ingenting på jorden är orubbligt, mer än det sanna begreppet om rätt och orätt; och det är på denna, ensamt orubbliga grundsats, jag byggt mitt förslag. Att jag ej ansett verkställigheten omöjlig, är naturligt, ehuru jag, lika med en af de välda talare, som understödde motionen, anser en noggrann och opartisk pröfning af alla förhållanden böra föregå en så vigtig förändring som den föreslagna. Men emellan svårigheten att tillvägabringa en förbättring och orubbligheten af det beståndande är en himmelsvid skillnad.
I sig själf innebär detta plötsliga namnombyte ingenting förvånande: vi återfinna det ofta i den på synonymer och känningar rika nordiska poesien. Särskildt här bör en tolkare, synes mig, ha i minne detta bruk af synonymer och således icke taga för afgjordt, att Vamud och Thiaurik vore två olika personer, då ju runstenen förklaras rest åt en hjälte och då omedelbart efter redogörelsen för dennes död en högsättning omtalas, samt då namnombytet eger rum just där textens obundna form öfvergått i bunden, inom hvilken synonymväxlingar höra till regeln, ej till undantagen. Enär runristaren, såsom man vet, begagnat sig äfven af chifferskrift, ligger möjligheten nära, att han gjort det också här, och att Thiaurik(r) är ett chiffernamn. Rökstenen är äfven ur den synpunkt af intresse, att han bevittnar, att runskrifningen var hos våra förfäder åtminstone under de sista hedniska århundradena utbildad till en rätt vidlyftig kunskapsgren. Forskare, som trodde, att den längre och, som det vill synas, allgermaniska runraden var i Sverige på niohundratalet förgäten, öfverraskades af att återfinna den här, ej blott ornamentivt använd, såsom man i början kunde tro, utan i verklig skrift. Vid sidan af den längre och den kortare runradens mynder finner man kvistrunor. Vid sidan af en regelbunden kortskrifning finner man chiffer, som kräfver olika nycklar. En af de använda chifferskrifterna grundar sig på den runräcka, som uppstår, då man börjar med ätten Tyrs runor, fortsätter med Fröjs och slutar med Hagals. Denna skrift kan påkalla två nycklar. Den ene, med hvars tillhjälp Bugge löst ett par af stenens chiffergåtor, låter runans betydelse bestämmas af hennes ställning inom ätten; den andra af hennes ställning i runräckan som en helhet. Den senare nyckeln har följande utseende: f u th o r k h n i a s t b l m r fin. Om vi nu på namnet Thiaurik(r) lägga denna chiffernyckel, få vi: Th, första bokstafven i Thiaurik, motsvarar L i, andra » » » » o a, tredje » » » » r u, fjärde » » » » b
Jag deremot vågar tro, alt pressen kan anse detta för sin stolthet; och då det är just sådant, som man velat göra den till ett brott, så dristar jag mig återskicka det oblyga yttrandet om tryckfrihetens mästerman såsom en värdig benämning åt den värda ledamoten sjelf, som tillåtit sig detsamma, samt åt de Konungens rådgifvare, hvilka jemte honom, antingen genom direet tillkännagivande eller genom sin tystnad, visat sig icke hafva något emot, att bödelsyxan anlitades såsom hotelse, för att tillintetgöra klandret mot Regeringens åtgärder, under det de sjelfve sökt skydd för sina tillgöranden bakom majestätets helgd. De vopa nu, desse herrar, på billighet och rättvisa; men jag frågar, om de sjelfve visat dessa egenskaper, vid de tillfällen, då de hvarken gjort afseende på R. St:s önskningar eller grundlagars bestämda föreskrift eller ett fattigt folks anspråk på hushållning med Statens medel. Uti hvarje samhälle måste, emedan det är sammansatt af så många olika elementer, alltid några missförhållanden linnas; under den oupphörliga striden emelian de krafter och intressen, som kämpa med hvarandra, måste alltid någon class blifva underlägsen och lidande. Detta är lika oskiljaktigt från samhällsförhållandet, som det är naturligt, att den lidande klagar. Sjelfva brottslingen, som ligger under torturens piska, har man hittills aldrig förmenat att åt 9 H. 24 i86 Den 3 Juli f. m. minstone gifva luft åt sin smärta. Det är endast en eröfrande fiende, när lian sätter svärdet på den kufvades nacke, som kan hindra honom att klaga; ty det Ur den naturligaste, den okränkbaraste af alla rättigheter. Skulle det val då, — jag frågar det, — vara ett helt samhälle eller ett folk förment, mera än individerna, att beklaga sig öfver missförhållanden, af hvilka detta folk lider, helst om de anses kunna afhjelpas genom ett uppriktigt användande af de krafter, samhället sjelft erbjuder, och genom en bättre styrelse?
Vigtserien skulle således bli för olika tiofåldighetsgrader i centner, i stormark, i mark, i markpart, i markskärfva eller ort, i korn. I händelse dessa nya namn ej godkännas, vågar jag göra till Utskottens behjertande ett annat förslag. Om man ej gör mer, böra åtminstone de vigter och lödjer, som krönas från och med io marker och intill centnern, och på lika sätt från och med yo mark och intill marken, hvar och en klass för sig, hafva ett serskilt och synbart justeringsmärke, som för ingen annan klass må få nyttjas. Historien har visat någon Den 14 Augusti f. m. *7 någon gång, i synnerhet i äldre tider, att mynt kunna få namn efter prägeln, och i fall de hittills felande benämninsarne äro för folket så nödvändiga, sorn jag tror, är det möjligt, att de tillskapa sig sjelfva. Men bäst är att Förordningen genom verkliga namn går sjelf allmänhetens behof till mötes. Innan jag fortgår till Artikeln II af Kongl. Förslaget till stadga, må det tillåtas mig lemna en upplysning om namnen ort och korn; dessa äro ej nya; redan i Georg Stjernhjelms Archimedes Restitutus af år 164.4, förekomma de begge; ort såsom jij mark eller -±s Lot; kornet som sroVe eller Ort. Kornet sjmes likväl blott vara en af honom föreslagen benämning; namnet ort inför han på flera ställen, såsom brukadt så väl vid ”then ”större Svenske eller Myntwichten ’’ som äfven ”then mindrej eller then Almene ”kram eller köpmanswichten.” Begge namnen hafva således från början varit Dyadiska; i allt fall hafva de så länge varit ur alla Svenska minnen, att ehuru oklokt det vanligen är, att fästa nya notioner vid gamla namn, kan någon förbländning här omöjligen uppstå. Bestämmändet af de målkärl och vig38 H. 2 i8 Den 14 Augusti f. m. ter, som framdeles få krönas, fordrar dea yttersta omtanka.