Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt ArrendeContractets lydelse är det ifrån 1813 års början rninskadt med 50 Ducater örn året, så alt det nu endast utgör 100 Ducater årligen, hvilket vid beräkningen af arrende-medlen blifvit observeradt. I öfrigt har StatsUtskottet, i anledning af särskildt väckt fråga om detta arrende, derom under denna dag afgifvit särskildt utlåtande. 5:0 Koppar - Rentan och Slag-skatten. Den utgöres af Kopparbergslagen och KopparVerken in natura och lefvereras i Avesta för Falu grufva samt Eju snärsberg och Ridd arhy t tans Kopparverk, men.på Norrköpings Metallvåg för Åtvidabergs och på Nyköpings för Thunabergs. Uti 1812 års Kiks-Stat påräknades den till 494^ S:kp» men efter ett medium för de sista 10 åren till och ined D^n 12 Juni. 48 5 1813, liar ilen ej utgjort inera än: För Fahlu Grufva 410 Skp:d .Ljusnarsberg 3 —- Riddarhyttan 10 Åtvidaberg 4 samtThunaberg oj Tillhopa 429^ Skp:d Således 65 Skeppund mindre än hvad år 1812 påräknades; Stats - Utskottet vågar derföre nu icke föreslå en högre beräkning af denna renta till upptagande i Stat intill nästa Riksdag än 429^ Skp:d, men tror deremot, hvad priset angår, att någon tillökning deruti både kan och bör äga rum. Vid 1809 års Riksdag upptogs priset till 50 R:d och vid 1812 års till 66 f R:d Sft. Slats-TJtskottet anser dock, att detta pris med säkerhet nu kan ökas med 8 I?:d 16 sk. eller till 75 R:d Skp:det, i enlighet hvarmed beloppet för 429 g Skptd utföres med, 32,212.' 24- 6:0 Kronans Tionde-Silfver, Myntare - Lön och slag-skatt 44® Den i2 Juni. af Sala' Bergslag.
Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken yttrade, att då en Ledamot äskat, alt Ståndets tanka måtte inhämtas, huruvida Ståndet yrkade den proposition Hans Excellence ansett sig böra vägra, hade Hans Excellence, sin pligt likmätigt, derom gjort framställning; och då denna framställning blifvit med Ja och Nej besvarad samt votering begärd, ansåg Hans Excellence, att voteringen nu borde för sig gå, samt föreslog i sådant afseende följande voteringsproposition: Den, som yrkar, att proposition skall framställas derå, att 38 §. RiddarbusOrdningen bort hafva blifvit tillämpad vid den i Riddersknpets och Adelns Plenum den 19 dennes förmiddagen förefallne votering, rörande sättet att behandla ConstitutionsUt - Deu ao Jul i i. 5t skottets Memorial, i följd af StatsRådsProtocollens fullbordade granskning, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln icke yrka berörde proposition. Herr Crusenstolpe: Jag får i Proto collet nedlägga min reservation emot ett sådant förfarande, att man går till afgörande af hufvudsaken, innan en väckt preliminairfråga blifvit afgjord, hvilken är af den beskaffenhet, att hufvudsaken ovilkorligen deraf måste bero. Finns Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln godkände den föreslagne voterings-propositionen. Friherre Boije, Fredrik: Utan att hafva för afsigt att klandra den föreslagne voteringsproposilionen, får jag endast vörd' samt fråga, huru vid den förestående voteringen skall förhållas med de Herrar, som äro i fråga, och med deras slägtingar? Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att då den nu föreslående voteringen handlade om en frå34 H. 4* 52 Den ao Julii. ga, sorn personligen rörde vissa Ledamöter af Riddersknpet och Adelil, komnie 38 §.
Om så någorstädes vore förhållandet, så mätte det vara i förening med lagbrott, d. v. s. fylleri o. s. v.; men idet fallet kan man stäfja ofoget genom stämning till tinget. Jag delar med Frih. Tersmeden den öfvertvgelsen, att en Författning, så nyligen utfärdad, och som blifvit vidtagen först efter så grundliga och mångfaldiga öfverläggning!»-, icke bör i en eller annan punkt, utan högst vigtiga skäl, nu förändras. Utsk. har äfven på- ett mystiskt vis förklarat sig framdeles skola redogöra för det siitt, hvarpå Utsk. tänkt sig svårigheterna skola kunna afhjelpas. Det hade dock varit bättre, om Utsk., i st. f. ordet »framdeles», upgifvit den § längre fram i detta Betänk., (det är nemi. § 4), genom hvars förändring Utsk. sökt åstadkomma en sådan förbättring. Jag delar för öfrigt icke Utsk:s tanke i detta sednare hänseende, och när vi komma så långt, skall jag, derest ingen annan deri mig förekommer, taga mig friheten gifva It. o. Ad. min skiljaktiga mening tillkänna. Men jag anser icke denna lilla otydlighet i Utsk:s framställning vara af sådan beskaffenhet, att Betänk., i dess nu föredragna del, endast på den grund bör afslås. Jag anhåller således, i likhet med Frih. Tersmeden och flere andra ledamöter, att hvad Utsk. i nu föredragna punkt hemställt, måtte bifallas. Hr Adelborg: Hvad man här egentligen anser klandervärdt, är att gästgifvare ega rätt att utskänka bränvin, utan att kommunen har någon säkerhet för att hans moraliska karaktär är sådan, att han icke missbrukar denna sin rättighet. En gästgifvare kan vara huru dålig person som helst, och likväl ega rättighet att utskänka bränvin, men en annan person får icke en sådan rättighet, såvida han icke, till följd af sin moraliska karakter, anses kompetent att en sådan utskänkning förestå.
Hvad Stats-Rådet sålunda i underdånighet hemställt behagade Kongl. Majit i nåder bifalla. Ex protocollo K. G. Metzén. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 13 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 16 September 1865. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Stats-Råden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Efter verkställd justering af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden för den 13 innevarande månad föredrog Departements-Chefen, Stats-rådet Carlson i underdånighet. 12. En af Richard Dybeck gjord underdånig ansökning, att Kongl. Maj:t måtte täckas, med afseende på hans under nära 30 år fortsatta antiqvariska forskningar och utgifna arbeten samt hans outgifna, till
För öfrigt vore väl, om generaliserade tillvitelser mot Rikets högsta Embetsmän en gång upphörde, då man ännu ej hört någon grundad personlig anklagelse emot en enda af dem. Hvad Herr Friherrens Proposition beträffar, att hos Kongl. Maj:t anhålla om eftergift på den permanenta Roteringen, så är Kongl. Maj:t för rättvis, att kunna lemna en olaglig fördel till en af dess Provincer, på de öfriges bekostnad. Herr Friherre Wrangels yttrande, att Rikets Krigsmagt är ställd på en Landet tryckande fot, samt att missräkning äger rum, emellan behofvet af Stridskrafter, jemnfördt med Den g Januarii. 47 g Landets ställnings har jag redan i förra Plenum i korthet besvarat. Jag får blott tillägga den smärta hvarje vältänkande Medborgare mäste röna och hvari jag lifligt deltar, ej som GeneralAdjutant för Armeen, (ty min Embetspligt ålägger mig icke, att bos Riksens Ständer försvara Armeens tillvaro}, men som Medborgare1, som Riddersman, brinnande för Fäderneslandets väl och sjelfbestånd, kännande otillräckligheten af Försvarsverket, och vådan af Rikets belägenhet; den smärta, säger jag, att i detta RiddersmannaStånd, som i synnerhet grundar sin härkomst och sin ära på förrättade Vapenbragder, ständigt höra Motioner om Indragningar af de redan för svagt varande Stridskrafter, och höra dem af Namnet af en af Sveriges största Fältherrar — en Wrangel! — De Aderton Wranglar, som stupade på Ärans fält vid Poltava, tänkte icke så, Herr Friherre! De tänkte icke att man försvarar ett Land, utan Soldater, med endast penningar och välmagt: Historien bade upplyst dem, likasom bon visat oss, att det rika Italien, beskyddadt af Alper och Apenniner, det rika Holland, försvaradt af Fästningar och Canaler, med föga motstånd fallit för hvarje Eröfrare, då Preussen åter, utan rikedom, utan välmagt, utan naturlig gräns, endast genom Organisationen af dess Armée, försvarade sig emot det förenade Europa i 7 år.
Med afseende dels derå, att i de fall då, enligt gällande lagar och författningar, stämningar, andra kallelser eller underrättelser af hvarjehanda slag skola meddelas allmänheten genom tidningar, sådant, på sätt Lagberedningen i underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1850 anmärkt, icke kan anses ske på ett tillfyllestgörande sätt, derest icke nämnda meddelanden, på hvilkas iakttagande ganska många menniskors hela välfärd beror, införas i något kungörelseblad, som kostnadsfritt sprides till hvarje kommun för att öfverallt i riket vara tillgängligt för en hvar, som deraf vill hemta någon upplysning; dels ock å angelägenheten deraf, att ej mindre Folket eger tillfälle att taga kännedom af de redogörelser för allmänna ärenden, som böra intagas i en officiel tidning eller åtfölja densamma såsom bilagor, än ock Regeringen eger en organ, hvarigenom den kan meddela allmänheten de upplysningar, som anses behöfliga för att förklara Regeringens åtgärder och utveckla grunderna för dess beslut; hvilken angelägenhet måste blifva af större vigt i samma mån, som, till följd af stigande bildning och förändrad lagstiftning, allt flere medborgare finna sig manade att med uppmärksamhet följa de allmänna ärendena, vill Kongl. Maj:t, ehuru hinder möta att för närvarande framlägga förslag till ett fullständigt ordnande af en officiel tidning på ofvan antydda sätt, likväl, på de skäl, som i bilagda Statsråds-protokoll finnas närmare utvecklade, och i ändamål att genom öfverenskommelse med utgifvaren af Postoch Inrikes Tidningar tills vidare, så vidt ske kan, bereda de fördelar, som med en officiel tidning skulle afses, härmed i nåder föreslå, att Rikets Ständer ville för år 1867 till Kongl. Maj:ts disposition ställa ett extra anslag af 38,000 R:dr och medgifva att Postoch Inrikes Tidningar, med fortfarande portofrihet, måtte från stämpelafgift befrias; allt med vilkor att ett exemplar af nämnda tidning för hvarje kommun i riket tillhandahålles ordföranden i kommunalstämman å det postkontor han uppgifver, utan annan afgift än vanligt postförvaltarearfvode; samt att tidningen, utan förhöjning af prenume - Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 81.
Da jag ä ena sidan medgaf riktigheten deraf, at, sedan Landet njöte fred, Wargeringen mätte kunna uplösas, önskade jag ä den andra, at Riksens Stander ät Kongl. Majit wille updraga rättigheten, at wid et nytt infallande Krig densamma äcer kunna upbada. I den belägenhet Fäderneslandet sig nu befinner, til en sä betydlig del til sin Folkstyrka förswagadt, med en sa widsträckr gräns at förswara, och sa lätt utsatt för et fiendtligt anfall, skulle jag ej tro mia wara Swenff, om jag af uägra enjkildte hushälls-conziäLi-ationLr läte förmä mig, at icke framför alt se til, at Konungen mätte wara i stand at gifwa otz der förswar som för wäc sjelfständighet nu mera an nägonsin behöfwes. Herr Iliam, ?ebr, förenade sig med Grefwe kölner. Grefwe 6yIIcnk>orss ansag detta för en särskild fräga, och yrkade allenast a nyo, ar Ridderssapets och Adelns Beslut, rörande Wargeringen, äfwen i Lxpecluionen matte uptagas. Herr Grefwen och Landrmarskalken trodde at sädanc wore någon ting aldeles owanligt och stridande sä wäl emot bormaliteter, som all tillbörlig ordning. Greft ni4 Den 27 Mars. Grefwe 6)'Uenbor§ war öfwertygad, at det altför wäl kunde bewiljas, framför alt i mål såsom detta, hwari tre Stand efter Herr Grefwens ranka ej agde beslutande ratt. Grefwe örner inwande, at Ridderstapet och Adeln, oaktadt detsamma warit af en stridig mening, likwal mäste ratta sig efter Grundlagen, och at hwad tre Stand enligt densamma beslmit, mäste såsom Ständers Vestm wara gällande.
St. beviljas intill nästkrde lagtima riksdag, emedan en mängd af laga skiften äro under handläggning, och ännu flera att förvänta. Det skulle vara hardt för dem, som sednast härpå varit betänkta, att gå miste om det understöd, som deras föregångare varit förunnade, och skadligt vore det äfven, om denna uppmuntran skulle försvinna, då säkert åtskilliga påtänkta laga skiften skulle alldeles nedläggas eller ock blifva hvilande. Om remiss af min motion till H. StatsUtsk. anhålles. Lades på bordet. Hr T i g er s ch j ö 1 d , Carl Wickman, hade inlemnat ett så lydande anförande: Ibland de fromma stiftelser, som i sednare tider inom alla upplysta länder vunnit både uppmärksamhet och understöd, äro de s. k. orthopediska i ns t i luter, eller inrättningar till afhjelpande af de missbildningar, hvarmed menniskokroppen ofta finnes vara behäftad, och som så väsendtligen inverka, icke blott på dess helsa, men äfven på dess arbetsförmåga. Ett sådant institut äga väl äfven vi i det af Professoren Akerman, förmedelst ihärdiga bemödanden och otroliga uppoffringar, stiftade och efter H. K. H. Kronprinsessan uppkallade orthopediska institut. Efter nära en half menniskoålders ansträngningar, efter flerfalldiga resor i främmande länder, för att kunna tillegna sin inrättning hvad andra sådana derstädes hafva bäst och ändamålsenligast i appareljer och metoder, har det lyckats honom att här tillvägabringa ett örthopediskt institut, som i båda dessa hänseenden icke eftergifven något af de bästa utländska. Men den menniskoälskande läkaren skulle ändå anse sig hafva lefvat förgäfves, om han icke sättes i tillfälle att utsträcka välgerningarna af sin med så många mödor och uppoffringar inhemtade konst till de fattigare eller arbetselassernas barn, ibland hvilka så många finnas, som lida af missbildningar.
Afbryt dig inte; au vet, att du kan ha förtroende till mig, Alonzo; du vet det! — Jag vet det, tant, men det är så allvarsamt, det rör mig så djupt, mig och hela familjen ... — Alonzo, säg mig det, säg mig allt; jag skall aldrig hviska ett ord derom. — Tant, om jag vågade? — Ah, jag ber dig, våga! Förtro dig till mig; du vet att jag håller af dig. Hvad är det? — Hvad väder har ni i ert land? — Jag bryr mig sist om vädret! Jag förstår inte, hur du kan ha hjerta att leka med mig så! — Så, så, kära lilla tant, jag är ledsen, på min ära, mycket ledsen. Jag skall aldrig göra så mer; förlåter du mig? — Ja, eftersom du ser ut att ångra dig uppriktigt; jag förlåter dig, fast jag vet, att jag inte borde göra det, ty du skämtar med mig igen vid första tillfälle. — Nej, visst ... Men hvilket väder, hvilket väder! Jag försäkrar dig, att man är tvungen p&amp; allt upptänkligt satt söka hålla kuraget uppe. Här, tant, ha vi snö, blåst och en gruflig köld. Hvad slags väder har ni i ert-land? — Varmt, regnigt, melankoliskt ... Så långt jag kan se, märker jag ingen mensklig varelse på gatan, men på trottoarerna ett dubbelt eller tredubbelt led af paraplyer, drypande af regn från alla spröten. Jag har brasa i min kakelugn för att muntra mig, men jag skulle qväfvas, om jag inte höll fönstren öppna. Decembervinden tränger in till mig alldeles mättad af doften af blommor, som spefullt le åt oss och veckla ut sig allt friskare och kraftigare, jo mer det regnar, detta regn, som endast gör menniskorna dystra och nedslagna. Alonzo öppnade munnen för att utropa: » Bravo, lilla tant, det der borde du låta trycka och binda in !&gt; men han hejdade sig plötsligt, då han hörde sin tant konversera med någon.
Det var verkligen ett sannskyldigt kurrande af tama dufvor frän första stund ocb slappheten hvarmed pjesens trotsiga visa efter ridåns uppgång framfördes var betecknande nog. Spelet i i tredje akten räddade dock lyckligtvis situationen och det blef åtminstone en succès d ’ estime. Sedermera har dock det betydligt förbättrats. Scenens uppgift är ju bland annat att skapa illusion ooh stämning, och teateroptiken har i det hänseendet vissa kraf, hvil-kas åsidosättande aldrig bör få advoceras till att ej vara annat än en fråga om en eller två centimeter mer eller mindre i längd. Åfven om det ute i lifvet händer, att en betydande ande, en särskild social roll, ett visst lefnadsskede döljes af ett yttre som är raka motsatsen, så blir det en helt annan sak, när personligheten flyttas upp på scenen. Man vill då äfven i det yttre, i gestalt och tal finna en reflex af och en öfverensstämmelpe med uppgiften, och man har då för sådant ändamål rätt att, i synnerhet när det gäller en teater af rang, fordra uppfyllandet af vissa allmänna förutsättningar, hvilket ju icke utesluter möjligheten af fall, då det vore ett olämpligt pedanteri att ej finna sig i undantag från regeln. Hvad som nu hakar mest vid Kärlekens komedi på Dramatiska teatern är, att icke innehafvarne af Svanhilds och Falcks roller mäkta personligen väcka de intryck ooh reproducera de bilder, man med pjesens ord till stöd framkallar för sin fantasis ögon. Båda skola kunna stå der som representanter för ung-domen, både till det yttre ooh det inre. Svanhild med ett rikare själslif som en mera utvecklad inre personlighet, someo verklig kvinna, som vågar göra en insats i lifvet, medan Falck, hoppets unga glada sångare, förefaller mera » grön ». Men bidas spel skall verka ungdomligt. Man skall ha intryck af, att hon verkligen kan våga språnget ut öfver alla hinder, att inom henne sjuda starka, djerfva tankar och en lifskraft, som, om ock i allmänhet beherskade, dock en dag kunna omot9tåndligt brusa fram och spränga alla band.
St:r då tillika fattadt beslut, å Allmänna IndragningsStaten erhåller skillnaden emellan förra och nuvarande LandtRäntmästare-inkomsterne, torde den väckte Motionen om Löneersättning för honom äfvenledes böra lemnäs utan afseende. Vidkommande slutligen den ifrågaställdc ersättningen till LandtRäntmästarne i allmänhet för förluster genom cassering af Sedlar, som från LandtRänterierne remitteras; så innehåller R. St:rs förberörde underd. Skrifvelse det bestämda stadgande, att desse Tjenstemän, såsom ersättning bland annat för möjlige förluster genom missräkning eller oriktige Sedlar, äga att uppbära en åttondedels procent å remitterade Publike Medel; och hvartill hvad StatsVerkets medel rörer, anslag å RiksStatens 8:de HufvudTitel är uppförd t. Utskottet saknar således allt skäl att tillstyrka bifall å den i detta afseende gjorde hemställan. Utlåtande, i anledning af väckt Motion om sättet för utgörandet af ArrendeSpannmål Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotts gemensamma handläggning remitterat ett af RiksdagsFullmägtigen Anders Nilsson från Tottarp i Malmöhus Län ingifvit Memorial, deruti han anfört att, oaktadt den Åboer på Domkyrkohemman förunnade optionsrätt vore för dem ganska förmånlig, de likväl fingo vidkännas flera olägenheter af det ännu gällande stadgande, att Domkyrkohemmans åboer, sedan deras arrende-spannmål å offentlig auction blifvit försåld, äro skyldiga forsla samma spannmål sex mil; hvarjemte ofta inträffat, att äfven den ypperligaste spannmål blifvit för dem casserad, då de dermed ankommit till det anvisade lefvereringsstäilet, hvaraf följt, att spannmålen måst återföras til] Tiondegifvaren, hvilken fått underkasta sig att lösa den med penningar efter det höga pris, hvartill den af speculanter vid auctioner uppjagas.
Yngling vid fyllde ao år må anses berättigad att sin ärfda Egendom förvalta; sa, emedan, för emottagandet af en sådan förvaltning, oundgängeligen fordras en större erfarenhet och en mera mogen och bepröfvad eftertanke, än vanligen hos Ynglingen vid berörde ålder är att förvänta, och han således än mera då skulle blottställas för de förförelser och afsteg, sorn kunna missleda honom till oordentligheter och en oförsigtig, för dess framtida väl menlig, hushållning med dess gods, hvadan ock så väl i äldre, sorn i sednare tiders lagstiftning det ansets äfventyrligt, att vid sådan ålder anförtro Ynglingen fri och obegränsad rättighet till disposition af sin person och egendom ; ty och sorn den grund, från hvilken Mats Ericsson velat hämta anledning att inskränka tidpunkten, fran hvilken myndighets-Aldern bör beräknas, efter Utskottets tanka, så mycket mindre är antaglig, som, vid de troligen ganska sällan inträffande händelser, att en i Gonscriptionen eller Beväringen irrgången samt till vapenöfning uppbådad Yngling, genast skall behöfva användas till ordentlig krigstjenst och Rikets försvar, Utskottet anser det blifva för honom vida förmonligare, att få sin egenom under dess frånvaro förvaltad af en förmyndare, hvars pligt att noggrant densamma vårda, samt att redovisa sine åtgärder dervid, är nti Lagen bestämd - Lag-Utskottets Bettini anden. stämd vid dermed förenad ansvarighet om något af honom i* berörde afseende åsidosattes, än örn ynglingen skall Öfverlemna denna befattning åt annan, kanske af honom mindre känd, Person, hvilken jemväl ej vore stäld under den tillsyn af ynglingens närmare fränder, sorn förmyndaren är underkastad; Alfså funne Utskottet, det någre skäl sig icke förete1 att tillstyrka bifall till den i detta ämne gjorde framställning.
General-tullstyrelsen, emot qvitto, från Banken utlemnas, samt att, emedan, hvad öfriga deposita beträffade, dels kännedom om egarne till desamma saknades, dels vederbörande vägrat att 4 Banko-Utskottets Memorial, lY:o 13: belöpande depositions-afgift betala och icke torde kunna dertill förp lig! as, kungörelse angående dessi deposita matte i allmänna tidningarne införas, med rättighet för Fullmäktige att låta öppna det eller de af berörde deposita, hvartill egare, inom viss förelagd tid, sig icke anmält. I betraktande af hvad Bankofullmäktige anfört, och då Utskottet, för sin del, anser lämpligast vara, att underrättelse om tillvaron af samteliga ifrågavarande deposita och således jemväl af det, General-tull-arrende-societeten tillhöriga, genom offentligt kungörande, meddelas, får Utskottet vördsamt hemställa, att medelst kungörelse, som införes i Postoch Inrikes-tidningar, beskrifning må lemnäs å samtelige här ofvan upptagna deposita, med anmaning till den eller dem, som innehafva depositionsbevis derå eller eljest kunna styrka sin eganderätt lill det nedsatta godset, alt inom ett år från den dag, kungörelsen blifvit första gången i tidningarne införd, den upplupna afgiften erlägga och depositum återtaga5 hvarjemte, för det fall, att ett eller flera af dessa deposita icke skulle inom den sålanda bestämda tiden uttagas, Utskottet föreslår, att, hvad angår det General-tull-arreude-societeten tillhöriga depositum, detsamma må afgiftsfritt erbjudas Kongl. General-tullstyrelsen samt dit aflemnas och öppnas i närvaro af ett utaf Bankofullmäktige utsedt ombud, som skall åligga att möjlige rättsinnehafvares anspråk dervid bevaka; samt att
t Det är på dessa i korrthet sammanfattade skäl, Utskottet föreslår lto att i 7 Capillet , näst efter I2:te § , måtte införas ett stadgande, sorn komme att utgöra 13 §, oell lyda sålunda : Har, sedan Boskillnaden söktes, någon Egendom, genom ari, testamente, gafva eller annorledes fallit hustrun till, vare hon ej skyldig, att med den del af samma Egendom, heari mannen ej 6ji EagVtskottets Btlänkande N:o (5z. eger giftorätt, eller med siri giftorätt i den öfriga, ansvara för den gäld, so/n under äktenskapet, innan B os killn ctds-a ns Ökn ingen till Rätten ingafs, gjord är, ända att hon för den gäld i borgen gatt, edler lika med mannen , till betalning sig f örbundit, utan sä är, att hon sjelf gädden gjort häfver i och för köpenskap eller annan näring, sorn hon efter serskildt tillställd idkat. Om förvaltning af den egendom, sani hustrun sä tillfallen är, vare lag, sorn i 12 / om undanskiftad egendom sägs. 3:6 att den § af slstberörde Capitel, som nu är den i5 Har Enka med enskild Egendom och sin lott i boet guldit den del af gulden, sorn ä henne belupit, efter fagUtskottets Betänkande N:o 63,’ 6y ty i ii Cap. Giftermals-Balken skiljs, njute ock hon får framtiden befrielse från all gäld, som under Ågtenskäpet tillkommit, ända att hon och mannen, en får hägge och hägge för en, sig till gäldens bei tahlin g för skrif vit hafva, eller hon får den gäld i bargen gått. Tiar hon åsamkat sig gäld, i och för köpenskap eller annan näring, den hon, efter serskildt tillstånd, idkat, vare lag, som i 7 Cap• 13 § om hustru sägs.