Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säd, hvarförutan Spannmålen ej vid dess försvarliga godhet kan bibehållas, enär en längre Magazinerings tid i fråga om ständige Upplag skul* le komma att inträffa, och hvarförutan Magazins-Inrättningen ej heller vinner den fullkorn* nåd som åsyftas, att under goda är, af Landets egne Sädes-tillgångar samla Förråd, för att tillika, då behof, på det allt mer och mer deri Inrättningens nrganisution. 1537 väsendt iga fördel må ernås att emot lindriga pris kunna bispringa den nödstäldte, och att följaktligen äl a brådstörtande och kostsamma anskaffniog.tr) Skedt, på samma tid da brist uppstådt, må kunna vinnas, och framför ält införskrifning af utländsk Spannmål, förefcömtnas, och endast då begagnas, när en allmännare Sädes-brist, gör den* Ua utväg till eti ovilkorlig nödvändighet. Genom äldre och nyare författningar häf Svenska Jordbrukaren blifvit uppmuntrad att ria eller torka siri Säd; men då någon framgång häraf icke försports och ej ellet lärer Vara att förvänta, dels i anseende till brist pa Skog i de bördigare Provincerne, dels ock att denna gagneliga och i många fall nyttiga hils* hållsårgärdj ej genom ett Allmännare bruk vun* hit häfd) återstår för Allmänna Magazinä - Inrättningen ingen annan utväg än att ria eller torka
Dess samtlige 13 e fa 11 n i 11g s h a f v a 11 d c samt Consisto rieme, den 28 Maji i83o, i anledning af Rikets Ständers underdåniga hemställan, i Nåder anbefallt bernälde Autoriteter, att' söka befrämja frivilliga öfverenskommelse!’ örn presterättighelernes utgörande i de Gäll, der sådane icke egt rum, hvarvid bör tillses, att ifrågavarande conventioner må omfatta alla slags presträttigheter, af hvad namn sorn helst, och således ej mindre de serskilda slagen af tionde, än äfven likstolar och de så kallade jura stolte, laxerade efter de olika grunder, hvartill omständigheterne kunna föranleda; jemte det äfven, under vacancetiden, församlingarne må vara tillåtet alt begära och afsluta dylika öfverenskommelser, hvarvid den blifvande Kyrkoherdens rätt bör af Conlracts-Prosten bevakas, och för öfrigt förfares enligt ofvannämnde åren 1816 och 181.9 utgifne Förordningar. Efter att sålunda hafva redogjort för hvad i ämnet befintlige
Anmältes och bordlädes nedannämnde, från Utskm inkomne Utlåtm och Betänkm, nemi. från Banko-Utskottet: N:o 24, i ani. af ett utaf Häradshöfdingen Th. Berger och Grosshandelsbolag^ Sv. Renström & komp. gjordt ackords-anbud; Sammansatta Lagsamt Allm. Besvoch Ekon.-Utsk:t: N:o 2, i ani. af väckta motioner ang:de dels omarbetning af, dels ock ändringar i nu gällande legostadga; 374 Den 11 Februari e. m. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet:
Professoren Doctor Wijkman tillstyrkte, att dessa anmärkningar må till Constitutions-Utskottet remitteras med förklarande, det Preste-Ståndet accederar till de af Doctor Hedrén gjorda anmärkningar. Häruti instämde Doctor Falk, med hemställan om icke Ståndet äfven skulle finna skäl att instämma uti det af Herr Biskop Faxe föreslagna tillägg. Härefter och uppå af Herr Ärke-Biskopen och Talmannen gjord Proposition beslöt Ståndet att till Constitutions-Utskottet remittera ofvanberörda anmärkningar, med förklarande att Ståndet instämmer uti de af Doctor Bilaga G till Mern. N:o 3. 357 Hedrén gjorda anmärkningar samt, i likhet med hvad Biskop Faxe föreslagit, önskar att Utskottet må utlåta sig öfver de af Preste-Ståndet vid Tryckfrihets-Lagens antagande gjorda anmärkningar och förbehåll. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almquist. Bilaga G till Mern. Protocoll hållet i Riksens Höglofl. Ständers GonstitutionsUtskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihetsmål den 10 Junii 1812. Sedan ifrån Utskottets Plenum blifvit öfverlemnade Presteoch Borgare-Ståndens anmärkningar vid Constitutions-Utskottets från sista Riksdag hvilande Betänkande om förbättringar i Tryckfrihets-Lagen, hlefvo dessa anmärkningar genomgångne på samma sätt som de från Ridderskapet och Adeln förut inkomne, så att först företogs från Högvördige Preste-Ståndet: Doctor Hedréns anförande att: I 1 § 2 Mom. införes Periodiska Skrifter i stället för »Veckoskrifter». 1 § 4 Mom. förändras mot slutet på detta sätt: Om Hof-Canzleren är på samma ställe der Boktryckaren sig befinner. 1 § 5 Mom. Af Boktryckaren väl kände, i Sverige boende, bofaste och vederhäftige män. 1 § 6 Mom. Periodiska Skrifter för »Veckoskrifter». 1 § 7 Mom. Ordet »icke» i sista meningen flyttas ned till näst framför »företer». 2 § 2 Mom. Ordet »tydligen» går ut. 3 § 1 Mom.
Jag biträder det sista yttrandet af Hr von Troil, att det skulle blifva särdeles dyrt för Staten, om ett sådant sätt alt proviantera trupper, sorn Utsk. föreslagit, blefve antaget, och finner att, sedan vi nu hafva all anledn. att förmoda, att proviant-priset kommer att bestämmas af deputerade eller alt ökas efter markegången, de, som mottaga inqvarterade trupper, ej blifva så mycket betungade deraf, som de hittills varit. Deraf hemtar jag äfven anledn. att ej biträda förslaget, att inqvarteringen skulle fördelas efter hemmantal, som i många afseenden vore orättvist, då man vet alt -Jtdels hemman ofta kail vara mvcket bättre bygdt än et 1 helt hemman. Hvad beträffar den fördel Utsk förespegla!, att trupper derigenom skulle slippa att gå så långt för att få nattqvarter; så tror jag, att de äfven finge marschera längre, om fördelningen skedde efter hemmantal. Derjemte skulle det kunna inträffa, alt ett hemman vore så litet bebygdt, att det vore rakt omöjligt att der kunna herbergera den trupp, sorn der skulle inqvarteras. 2Ö3 Dci» a5 Juli f. m, Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:s betänk. N.‘o 78 blef af R. o. Ad. afslaget. Ånyo föredrogs och bifölls Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk:s den 18 dennes på bordet lagda betänk. N:o 79, i anleda. af vackt motion om stationerande af en läkare i Wrigstad af Westra Härad och Jönköpings län. Upplästes K. M:s denna dag ankomna nåd. propostr till R. St. af den 6 dennes: 1:0, ang:de upphörande af Konungens tvänne »öster i Högsta Domstolen; 2:0, angrde upphäfvande af hvad nu stadgadt är om lagförklaringars utfärdande af Högsta Domstolen. Jemlikt 8» §:n Reg.Frn uppdrog R. o. Ad. åt Const.- Utsk. alt till R.
Detta är mycket bra; men hvaruti består åtgärden? Manne deruti alt genom tratlor draga in upplänadt silfver? Olyckligtvis synes ändamålet vara i första rummet ulpekadt, att uppköpa vexlar. Man kan icke föreställa sig, att det någonsin är eller blir svårt för Bancoslyrelsen att anskaffa silfver genom directa köp, ej eller credit emot lemnad säkerhet. Men har man ej på sätt och vis antydl, att man befarar lättheten härvid, då man täger sin tillflykt till en ny utväg, den nemi. att köpa vexlar? I fall då uppköp blir i allo otillräcklige, har man ej dä gjort del för sig vida mera obehagligt att nödgas återgå till den gamla methoden? Väl har jag sett en tidning temligen starkt scrupensa BancoUtsk., för det alt Utsk. försummat tiden och icke förr kommit in med delta betänk.; men lemnande denna opinion hell och hållet i sitt värde, hyser jag det oaktadt den opinionen, att den möjlighet som Banken kan hafva att någon gång inkiipa vexlar alldeles icke öfvertygar mig om att här kan blifva någon stadig vcxellillgång på Stockholms börs för att införskaffa silfver. Sådant beror alldeles icke på Stockholms börs, utan det beroini' öfverskottet af totala valutan af Sveriges produclion. Om denna är otillräcklig och consumtionen förhlifver lika stor som förut, sä vågar jag förklara, att desse operationer på Stockholms börs icke kunna förskaffa Banken de 2,000,000 silfver; utan man finnér då alt experimenter på detta sätt endast gifva tillkänna, att man icke tilltror Svenska Banken och Statens credit vara så starka, att man vågar begära ett öppet lån. Då jag ännu icke vet hvad svar jag kan få på min framställning, icke vet om de egentliga financierernc inom detta Hus bry sig om, 108 Den 13 No ve mijer f. m. att lemna någon uppmärksamhet ål hvad jag säger, eller derpå gifva något bestämdt svar, så torde det vara alldeles för tidigt nu alt jag skulle befatta mig med något förslag, huru Utsk:sbetänkandel bör behandlas, hvarföre jag anser mig nu böra sluta. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius:
119. 3 ©tocffoltn ware farjfilb ^Nröfningö-Sommitte, fwilfen, imber Drbfö* ranbe af Dfwer*©tåtl)ållaren, i bef frånwaro af Unber*©iåtl)ållarcn, eller ben konungen i beraö (tälle i SRåber förorbnar, meb laglig röflrättigbet, (Tall tvefta af £re af fftibbcrffap odj 2lbel, £re ^rejter, $wå af ©tocffolmö SSlagijtrat, bent Dfwer<©tåtl)åliarett utfer, $otf rörelfenbfanbe borgare, nemligen Sre af ®roffanheim, £re af Otinutfanbclö*, ?wå af ^abrifö* ocf $pra af Jpanbfc werfö S)teb walet af befa febnare, få wäl font 3viFö*©tånbenö
St:r för dem utfärda. Förevarande punkt blef uppå härefter förnyad propos. lagd till handlingnrne 24 punkten. Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. 23 till och med 29 punkterne. Dessa punkter ansågos ej föranleda till annan åtgärd iin att läggas till handlingarna, 30 punkten. Denna punkt blef af R. o. Ad. bifallen. Frih. Raab, Adam Christian: Jag var icke här tillstädes i gårdagens plenum, då Frih. Cederströms motion om dagen för nästa lagtima Riksdags början till ExpisUtsk. remitterades, och anhåller derföre nu få yttra min åsigt om lämpligaste tiden dertill, samt att detta mitt yttrande må blifva samma Utsk. delgifvet. Frih. Cederström har föreslagit, att dagen, då R. St:r nästa gång skola sammanträda, måtte blifva d. 1 Nov. 1859, enär han ansett första dagen i November månad vara en lämpligare tid än s15:de dagen i Oktober, eller den dag, då den nu pågående Riksdagen börjades. Sin åsigt om olämpligheten af sistnämnde dag grundade Hr Frih:n deruppå, att tjenstehjonsflyttningen då ännu ieke försiggått samt att en mängd höstarbeten å landet vanligtvis ännu voro oafslutade. D. 15 Nov. fann Hr Frih. deremot vara en nog sen tidpunkt och föreslog derföre att man skulle gå en medelväg och välja d. 1 Nov. För min del anser jag, att d. 15 Jan. skulle vara den mest passande tidpunkten, isynnerhet om R. St:r hade bifallit det välgrundade förslaget om Riksdagens prorogation; men då så icke skett, vill jag icke påyrka väljandet af nämnde tidpunkt. Då vi således mäste välja någon dag på hösten, är jag för min del öfvertygad, att d. 15 Nov. eller den dag, på hvilken flere Riksdagar före den innevarande börjats, är lämpligare än d. l:stai samma månad.
Då likväl nedläggandet af en sä betydlig kostnad på ett hus, hvars indelning icke uppfyllde alla anspråk på ett Riks-arkiv eller fullt motsvarade dess bestämmelse, syntes vara mindre ändamålsenligt, helst nödvändigheten af byggnadens utrymmande under tiden saint de stora samlingarnes flyttande fram och åter föranledde särskilda utgifter, ans åge Ofver-Intendets-embetet vida mera ändamålsenligt, att passande lokal för Arkivet bereddes genom uppförande af en med uteslutande afseende ä dess behof afsedd nybyggnad med rymliga salar och gallerier, brandfria arbetsrum samt en inre och yttre anordning, motsvarande bestämmelsen af ett förvaringsrum för Rikets vigtigaste urkunder, likasom för en mängd handlingar af stort inflytande pä så väl allmänt sorn enskildt väl; och fann' Öfver-Intendents-embetet sig för en dylik byggnad ej kunna föreslå ett lämpligare läge, än ä norra delen af Carl den XIII:s torg, hvilket genom en monumental Arkivbyggnad i fonden skulle vinna en värdig och med platsens karakter väl öfverensstämmande bakgrund. 24 Kongl. Majlis Nåd. Proposition JVs' 84. Ritningar till en sadan nybyggnad blefvo äfven af Ofver-Intendents-embetet under den 20 September 1853 till Kongl. Majit i underdånighet öfverlémnade, dervid kostnaden förslagsvis blifvit beräknad. för byggnaden med pålning till 148,110 R:dr B:ko och på bjelkbädd 125,352 ” ” oberäknadt kostnaden för värmapparat 12,500 R:drB:ko. Dä omförmälda förslag likväl icke hade kommit till verkställighet, men faran för den först berörda byggnadens bestånd för hvaije är vexte i jemnbredd med den ständigt ökade tyngden af i Riksarkivet hopade handlingar, fann Ofver-Intendentseinbetet, — med anledning jemväl af det tillfälle, som vid denna tid yppat sig att för Kronans räkning kunna förvärfva det.å södra delen af den s. k.
General-Tull-Arrende-Societetens depositum erbjudits Kongl. Generai-Tull-Styrelsen, som ock emotlagit detsamma, hvilket derefter i föreskrifven ordning öppnats och, enligt bos Fullmäktige gjord anmälan, befunnits innehålla allenast åtskilliga, förenämnde Societet tillhöriga, numera värdelösa handlingar, de der blifvit lill Kongl. General-Tull-Styrelsen öfverlemnade. Och äro öfriga fem deposita inför Banko-Fullmäktige öppnade, hvarvid desamma befunnits innehålla: Depositum $i:o 4: ett af Herr Friherre Claes II. Rålamb den 1 Februari 1811 för Sofia Magdalena Westerberg utfärdadt gåfvobref å 20,000 R:dr B.ko; » N:o 5: ett af Fru Fredrika Charlotta Sturtzenbecker, född Marks von Wurtemberg, den 29 November 1815 lill Johanna Wilhelmina Bomans förmån upprältadt testamentarisk t förordnande; Banko-Vtskoltets Memorial, N:o 7. 19 Depositum N:o 6: diverse handlingar, innefattande utredning af åtskilliga sterbhus, räkningar, m. m.; » N:o 17: 700 st. af Porla Brunns Intressenter till Öfver-Direktören Gustaf Strömstedt utfärdade aklie-bref, hvartdera å 50 R:dr Banko; samt » N:o 380: 5 st. lottsedlar till Kongl. Svenska Nummer-Lotteriets l,092:dra dragning den 20 December 1837.
Ganska betänkligt anser jag nemligen, att just nu, då en ny Bevillnings-förorrlning efter andra grunder och med minimi-afgifternas boittagande skall tillämpas, upphäfva denna rätt, och får jag erinra om hvad föregående Rikets Ständer och särskildt 1847 —1848 års riksdags Bevillnings-Utskott i detta afseende yttrat, nemligen: »att om utväg en gång bereddes de taxerande korporationerna att för deras orter förminska bevillningen emot Rikets Ständers afsigt och Bevillnings-förordningens bokstaf, det äfven kunde vara fara värdt, att tillfället 60 Bevillnings-Utskotlels Betänkande M 20, ej alltid lemnades obegagnadt: att olika principer för tolkning af Bevilluings-stadgan möjligen kunde göra sig gällande i olika län, deri någon rättelse till vinnande af enhet icke skulle kunna erhållas, om icke besvär olver Pröfnings-kommiltéernas beslut finge anföras: att folkets konstilutionela säkerhet hvilade derpå, att ej i en enda provins kunde bilda sig en sådan ensidig magt, att icke någon skulle ega att klaga öfver ett gifvet magtspråk: samt att den största garantien i dylika frågor läge deri, att både den beskattade och den skatt-tagande kunde underställa sina påståenden den högsta myndighetens pröfning.» Huru detta, utan förnärmande af Svenska folkets sjelfbeskattningsrätt, kan låta sig göra genom uppdragande af en gräns emellan egentliga taxerings-frågor, deruti talan mot Pröfnings-kommittéens beslut icke borde ega rum, och sådana förordningens tillämpning rörande frågor, som borde underkastas högre pröfning, det har, såsom mig synes, Kongl. Kammar rätten i dess underdåniga utlåtande öfver Bevillnings-kommittéens förslag, fullkomligen ådagalagt, och får jag sålunda till detta utlåtande pag. 39 vördsamt hänvisa. Medgifves häruti en rättelse, så bör äfven vid 66 § göras det tillägg, »att Lands-kamreraren, då han såsom Kronans ombud öfvervarar
Ack, herre gud, så trefligt detta är – jo, det är annat än på Byborg i dag åtta dar se’n ... Kan du icke säga mig, kära Konkordia, hvad du tänker om det som passerade der?” ”Hvad menar du då egentligen sjelf, min vän, efter du ännu tänker på den der oredan, hvilken väl ingen annan förmår upplysa än han, som tillställde den? Och då insen af de utklädda herrarne ville erkänna sig skyldig till något oförsvarligt upptåg, så får väl historien slutligen falla i glömska och dö bort som så mycket annat.” ”Du vet, kärhjertans Konkordia, att jag aldrig tyckt om stora samqväm, fastän embetet tvingar mig att vara med om sådana. Och bland förlustelser misshagar mig ingenting så mycket som de här utklädningarne till personer kommande från alla slags länder och berättande alla slags galenskaper. Och när nu icke jorden är stor nog för sådana äfventyrare, utan att de till och med skola anses komma från månen, så blir det för mycket. Man ser nu hvart slika lekar föra: hade utklädning icke egt rum, så skulle ej heller trassel och förblandningar egt rum, utan folket genast tagit fast den obehöriga personen, som, gud vet bäst i hvilken afsigt, smugit sig in och tillställt detta skrämskott”. ”Du har rätt, min gode Sune, som du vanligtvis har. Men, ser du, det är nu allmänna tron att det bestämdt var en af herrar månfarare från ryttmästarens rum och att blott en billig blygsel öfver upptåget hindrade honom att straxt ge sig tillkänna.” ”Men hvarför for då icke Engelbert, hvars resa var bestämd till två dagar efter kalaset? Och hvarföre är fru Juanna så förändrad? I stället för hennes stränga köld och tröghet ser man henne i en ständigt pinsam oro. När jag var der i onsdags, hoppade hon ju högt till, hvar gång någon talade, såg än häftigt upp, än omkring sig och rodnade och bleknade, blott vindfånget tog i dörren eller gnislade vid fönstret.” ”Allt det der är följder af skrämseln.”
Att lön skulle utgå till minimi beloppet 166 r.d. 32 sk. b:o, på så sätt att hvarje mantalsskrifven person i församlingen erlägger 6 sk. b:o årligen och om detta icke uppgår till ofvannämnde belopp, skall det som brister af församlingarna sammanskjutas efer de i 2:a articeln Bevillnings-förordningen bestämda grunder, eller efter hemmansvärdet. Och skola dessa afgifter och bidrag uppbäras af sockenskrifvaren, som äger att i medio af mars redovisa 93 medlen till skolstyrelsen, som då lemnar hälften till skolmästaren, och andra hälften i början af october. År och dag som ofvan P. Staaff. H. Larson, Nils Nilsson i Öhne, Anders Andersson i Hägra, Pehr Pehrsson i Smedsåsen, Erik Olofs. i Kjälen, Jon Olofsson i Wike, Olof Andersson i Dvärsätt, Nils Månsson i Utgård, Hemming Månsson i Lägden, Johan Larsson i Silje, Erik Nilsson i Tomte, Lars Larsson i Häste, Nils Carlsson i Kingstad. Uppläst och vidkändt den 19:de september 1847, intygar: O. A. Staaff, pastors adjunkt. Olof Larsson i Häste, Jon Jonsson i By. Å allmän sockenstämma i Nässkott den 26:te september ofvanstående år, uppläst och justeradt intygar: P. Staaff. Å församlingens vägnar: Nils Jonsson i Bjerte, Pehr Nilsson i Faxelfven, Jonas Ersson i Trållsåsen. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 95, ÖLA. Till sexmän för Krokoms södra rota, bond. Hemming Pehrsson, i Nygården, d:o norra rota, bond. Magnus Jönsson fr. Fanbyn, och för Käla rotan, bonden Nils Ersson fr. Österkälen. O. A. Staaff. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:2, opaginerad, ÖLA.
Af den stora mängd sökande kan äfven dragas den slutsats, att man börjat allt mer och mer klart inse, att jordbruk icke mer med fördel kan skötas efter gamla vanor, utan att dertill fordras både theoretiska och praktiska kunskaper. Det har också varit särdeles smärtsamt för Styrelsen att nödgas afvisa så många kunskapssökande unga män, och har Styrelsens ledamöter, för att något afhjelpa detta missförhållande, af egna medel inköpt en byggnad i närheten och der inrymt 8 extra elever — men allt är, det oaktadt — trångt, otillräckligt och otrefligt, genom sammanpackning af elever och lärlingar i trånga rum. Det lider också intet tvifvel, att medel, anslagna till uplysningens spridande i alla landthushållningens grenar, är det kapital, som säkerligen ger den högsta möjliga ränta. Jag hoppas derföre att StatsUtsk:t tillstyrker och B. St:r bifalla det nu af Konungen begärda anslag, hvarigenom Ultuna Landtbruksinstitut skulle upnå en länge önskad, men saknad, utveckling och fulländning. 10 Den 4 April. Medan jag liar ordet, anhåller jag att få bemöta en anmärkning, som af flere blifvit gjord, nemligen att man bygger dyrt på Ultuna, och har man till utgångspunkt för denna anmärkning valt de sist upförde ladugårdsoch mejeri-byggnademe. Kostnadsförslaget för dessa utgjorde 37,500 och var af Ofverlntend.-Embrt granskadt och förordadt Men jag medger att det ligger en sanning i att på enskild egendom sådana byggnader upföras för bättre pris. Tar man dock i beräkning lokala förhållanden vid Ultuna, kommer man kanske till andra åsigter. Ber finnes icke den ringaste tillgång på byggnadsvirke, och, hvad ännu värre är, ingen arbetsstyrka att använda vid byggnader. Allt måste anskaffas för penningar och till höga priser. Styrelsen, bland hvars ledamöter då fanns och ännu finnas praktiska män, försökte på allt sätt att nedtvinga kostnaden, hvarföre ock en skicklig byggmästare från Skåne förskrefs, äfvensom 24 Skåningar, vana vid gråstensbyggnader. Det oaktadt öfverskreds kostnadsförslaget med några tusen rdr, hvilken brist Institutet af. egna medel ersatt.
Vi hafva hittills hört större sågverksegare, bolag; och » socknar uttala sig i ämnet. Vi komma nu till masspetitio-ner af ‘ enskilda. Sålunda skrifver en namngifven skara från Umeåtrakten: “ Undertecknade fä härmed i djupaste underdånighet anföra besvär öfver kammarkollegii den 5 sistlidne februari meddelade utslag, angående barkning af sågtimmer, som floltas uti Umans och Vindelens vattendrag Samt Umeå elf. Kollegium, som utan afseende lemnat våra klagomål öfver Länsstyrelsens i Vesterbottens län i ämnet meddelade beslut, har såsom motiv anfört att vi icke anfört skäl. som kunnat till ändring för anleda. Väl möjligt, att vi icke så Jietonal vara skäl, som Kollegium ansett önskvärdt, men vi hade trott att da anmärkning blifvit gjord derom att den af Eders Konglig Majestät anbefalda undersökning ej äf Konungens Befailningshafvande föranstaltats innan öfverklagade utslaget meddelades, hade ock denna omständighet allena varit tillräcklig att öfverändakasta hela beslutet. Det torde nämligen böra observeras, att nu ifrågavarande ärende lagligen icke kunnat handjäggas i den ordning tiskeristad-gan föreskrifver. Hade Kollegium aktgifvit derpå, att här är fråga om andras räll än fiskeegarnes. så lider irke något tvif \ el, attm frågan erhållit en annan utgång. Ty om än fråga om timmer-barkningen uppstått vid regleringen af fiskeriärendena, så är det ' likväl höjdt öfver allt tvifvel, att den samma afser att inskränka flottningsrätten i Umeå elfs vattensystem och detta till den grad att man väl kan tänka sig den invändning framställas, att hela förslaget afser att med oskäliga afgifter betunga flottningen efter elfven.
Inför Hr Gr. o. Landtm, får jag vördsamt anmäla, att den Deputation, som i går hlef anmodad att till de öfriga Stånden framföra R. o. Ad:s helsning, i vanlig ordning fullgjort sitt åliggande, och får jag såsom svar till Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. .Ad. framföra Ståndens tacksamma återhelsning, jemte uttrycken af deras välvilja, fortfarande förtroende och högaktning. Sedan de 2:ne Härolder, som borde gå framför R. o. Ad., infunnit sig, afgick Hr Gr. o. Landtm, med R. o. Ad. kl. nära 10 till Storkyrkan, hvarest riksdagspredikan biet hållen af Biskopen i Wexiö Stift, Doct. Christopher Isak Heurlin. Efter Gudstjenstens slut uppträdde R. o. Ad. i II. M. Konungens rum i K. Slottet och åtföljde K. M. lill Rikssalen, hvarest H. M. genom ett Tal i nåder helsade R. St. samt Chefen för Civil-departementet Hr Stats-rådet Johan Fredrik Fåhraus uppläste K. M:s nådiga berättelse af denna dag om hvad i rikets styrelse sig tilldragit sedan sista riksdag, hvilken berättelse jemte K. M:s nåd. propos. till R. St. ang:de Stats-verkets tillstånd och behof, af d. 12 dennes, till R. o. Ad. öfverlemnades. Sedan derefter Hr Gr. o. Den 23 November. 13 Landtm, samt Talmännen hållit till K. M. und. Tal, och H. K. M. emottagit trooch huldhetsed af II. K. II. Sveriges och Norriges Arf-Furste, Prins Nicolaus August, Hertig af Dalarne, återbeledsagades K. M. från Rikssalen till Sina rum af R. o. Ad., som sedermera, enligt före afgången frän Riddarhuset faltadt beslut, åtskildes vid nedgåendet från Slottet kl. \ till 4 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 24 November 1847.