Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För den sålunda utgående Fåne-summan tillstyrker Beredningen att under de for Byggnaden påräknade ro år icke någon renta heräknas, men derefter ifrån och med år 1825 erlägges 2 proCent årligen, samt, att hvad Capitalets återgäldande vidkommer, heslut derom må ofverlerrinas till Riksens Ständer vid nästa Fagtima Riksdag, eller del Riksmöte, sorn år 1820 eller först derefter infaller, för att på då varande omständigheter kunna grunda deras s adgande. 5 5- 9. Helt olika var förhållandet då Octroyen innefattade ett Contract, hvarigenom Bolaget åtog sig, att med bestämda vilkor, på föreskrifven tid fullborda Götha Canal; och nu, då Bolaget anser Staten ensamt böra vidkännas det deficit som uppkommer, sedan hela Actie Capitalet och öfriga ägande tillgångar äro använde. Förut var administrationen Bolagets ensak, och Banco-Styrelsens rätt och åliggande endast att tillse, det Canal-arbetet och Discont-rörelsen så förvaltades, att Bankens säkerhet klefve bevarad. Nu , och synnerligen om anslag skulle göras för längre tid än projecteradt är, verkar administrationssättet nära lika mycket till Statens, sorn Bolagets directa fördel eller skada.
Att de upprörande omständigheter, hon måste genomgå före och under den sorgliga processen — vanligen har hon redan under långa år fört det mest förtryckta äktenskapliga lif — kroppsligen och andligen måste ha medtagit henne, att alltså framför allt skonsamhet och deltagande borde möta henne, och att det är grymt att ytterligare förbittra hennes ställning, beaktar man icke. Man finner sig i att kränka den värnlösa och betryckta. Ä r hon icke synnerligen motståndsDetta är ett kapitel af en outsäglig och djup innebörd, och det vore högst önskvärdt, om i detsamma några erfarenhetens ord kunde tränga fram från de vidt skttda kvinnokretsar, som förenas om gemensamma intressen i lduns spalter. De stå säkerligen öppna nu som ofta förr för en fri diskussion i en för många kvinnor lifsviktig fråga. Erik Fre /. fe En rolighetsminister. amtalet hade under middagen fladdrat från det ena ämnet till det andra, och som alla voro öfvermätta och ingen ägde någon talang att roa sällskapet med, gick det skä- ligen trögt. Slutligen, då det nästan alldeles höll på att tyna af, utbrast en ung man helt naivt: » Att då ingen kan säga något roligt! » A l l a brusto i skratt, och samtalet kom plötsligt i gång. Med anledning af att en af stadens förnämsta lustigkurrar och anekdotberättare i dagarne afiidit, kom man att tala om sällskapstalanger. Nästan alla hade någon bekant, som var ofantligt treflig och angenäm — skada att han inte var häri — och man enade sig om att anse dem för lyckliga, som komma ihåg allt det roliga de höra och sedan kunna återgifva det på ett gladt och behagligt sätt. Att minnas var dock en god gåfva, istället för att hvad man hörde kom in genom det ena örat och gick ut genom det andra. » Jag är inte af samma åsikt, » invände en af de närvarande, notarien Strömberg, som hittills tyst åhört samtalet. » Minnet är en farlig sak, och de, som äga det i utpräglad grad, äro inte att afundas. Lifvet erbjuder inte endast roligheter, utan sorg och bekymmer i öfverftöd, och då är ett godt minne ingenting att hurra för.
Björnstjernas förslag såsom qvalifikation för ofrälses valrätt lill R. o. Ad. stadga egandet af minst 10 mantal anser jag vara detsamma som att i representationen införa ett godtyckligt streck, likt det emot hvilket sisth höst så mycket och med skäl här ordades. Gr. Björnstjerna har äfven medgifvit, att den af honom föreslagna census vore allt för hög, och detta medgifvande innebär ett ytterligare bevis på rigtighelen af den sals, alt livar helst denna census, detta streck än må utsättas, anses det af den ene för högt och af den andra för lågt. För cn dylik bestämmelse finnes icke annan grund än godtycket, och jag kan ingalunda gilla införandet i vära 390 Den 31 Maj f. m. grundlagar af dylika godlyckliga bestämmelser. Emot Grins förslag förefinnes en annan betänklighet, bestående deruti, alt enl. detsamma skulle alla öfriga jordegare, de må hafva varit embetsman med K. fullmakt eller icke, komma att tillhöra BondeSt. Frih. Sprengtporten har visserligen önskat, att det af Const.Utsk. föreslagna stadgande i 2 mom. af 12 § skulle bibehållas, med antagande tillika af Gr. Björnstjernas förslag. Sådant låter sig likväl icke göra, emedan, såsom Hr Frih. o. Landtm, redan förklarat, någon förändring i Gr. Björnstjernas förslag numera icke kan ega rum. Grins förslag går derpå ut, icke allenast att rättighet till inträde bland R. o. Ad. skall tillkomma hvarje egare af minst 10 mantal, utan äfven att 2 mom. i 12 § emot detta stadgande skall utbytas. Det är således en påtaglig omöjlighet att förena dessa båda stadgandet). Då jag sålunda anser Grins förslag olämpligt, men man icke kunnat förebära något emot fördelarna och lämpligheten af Const.Ulskis förslag, anhåller jag om afslag å det förra. Gr. Björnstjernai Det kraftigaste skälet emot Const.Utskis förslag i 2 mom.
Vi rasta, om än tusenden förföljde oss. Alhejdi, den minsta fläkt af blekhet på din kind, det minsta dunkel i ditt strålande öga sårar mitt hjerta värre, än någon af Schachens dolkar kan göra det“. En källa var funnen i nejden. Salik bar Alhejdi dit på sina armar och, knäböjande invid henne, uppfriskade han henne med det svala vattnet. Men förföljarena hade icke förlorat spåret. Vid synranden märktes en rad af blanka spjut. „Bäfva icke Alhejdi, vi skola segra för dig“. „Till häst, till häst, stridom för Alhejdi. Död åt enhvar, som vill nalkas att störa hennes ro“. Snabbt ilade ryttareskaran öfver fältet. Alhejdi qvarblef i bäfvan ensam vid källan. Tystnad rådde i öknen, men hastigt afbröts den af de stridandes gälla skri. Snart såg Alhejdi skaror flyende bortåt, men mot källan nalkades några få män i sagta ridt. Hvem föra de emellan sig? Det är Salik Sardar Khan, som de föra sårad ur striden. „Alhejdi du är vår, vi hafva drifvit dem på flykten. Innan de hinna utsända nya förföljare, äro vi säkra bland våra berg hos de mina“. Ännu en dags morgon grydde, och Salik låg på sitt smyckade läger i sitt eget tält. Hans sår mörknade, febern brände hans blod. Tigande och bekymrade vandrade hans män omkring, ty de sågo att såren voro dödliga. Då trädde en gammal qvinna till tältets dörr. „Gifven rum för den visa, som mycket vet och förmår“. Hon stannade framför Alhejdi, som satt sörjande hos den sjuke. Den gamla sade långsamt med knappt hörbar röst: „I öknen, två timmars vandring härifrån, växer ett träd. Den balsam, som droppar, när en skön qvinna, vid middagens stund, bryter dess qvistar, helar genast jernets sår, men hon måste gå ensam den senare timmans väg“. Alhejdi reste sig hastigt. Hon smög sig sakta ur tältet. Den gamla följde henne. „Följer du mig den första timman, visar du mig vägen?“
Vid förnyad föredragning af Förstärkta StatsUlskottets den 5 dennes under N:o 325 afgifne, och den 9 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Memorial, angående anstälId omröstning i någre till Statsregleringen hörande frågor; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Memorial borde till StatsUtskotr tet öfverlemnas. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In lidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Den ti November e. m. i43 Onsdagen d. 1 r November 1829. Plenum klockan half till G Eftermiddagen. O Vid förnyad föredragning bifölls Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den i5 sisllidne October under N:o 62 afgifne, och den i q i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver väckt motion med förslag till Strafflag mot olagliga tjensteaccorder. Föredrogs å nyo LagUtskottets den 17 sistlidne October under N:o 1x6 afgifne, och den 26 i samma månad e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ansvar å den, som bortförer eller undanhåller annans minderåriga barn. Herr Tham, Wolrath: Jag arnar ej ingå i undersökning om behöfligheten af denna Lag, eller om den är riktigt affaltad. Jag vill blott yttra mig om den förändring Utskottet föreslagit i Kongl. Maj:ts Proposition angående den, som inom 24 timmar återlemnar ett stulit barn. Jag anser Kongl. Maj:ts förslag vara vida lämpligare, än Utskottets, emedan jag tror, att om någon af lättsinnighet begår ett sådant brott, men ångrar sig, och inom 24 timmar ,44 Den i. November e. m. oskadadt återställer det stulna barnet, ett års fästning är för strängt, och att ett så svårt straff hindrar förbrytaren, att återställa barnet, och förmår honom att dölja sitt brott på annat vådligare sätt måhända genom mord.
"När härtill kommer att wära Fabriker, koni "esker I799st'gtt stil en omanlig böld, skulle genom lotz nde al de band, som sistnämnde ärs Försatt» "ning stadg t för Lurendrägerier, komma i för"sall, och den Conlroll tor dylika broklsligherer, "som genom Landt-Tullar hittills warit, lörmode» "ligen kommer akt lörfalla genom detza Tullars "upphäfwande, jer j g, för mig en förnyad anledning att e, tillstyrka upphörandet för weder» "börande al rättigheter akt 1 ö.pna Bodar wistte» "ra elter förbudit och lurenl>ägadt gods. Jag "stulle dock önsta, att denna Visitation ej sträckte "sig till allmänna wägar, och att summan af wär"det pä sädane waror, dä de böra. anles wara "lö'brutne, mät'e höjas öfwer det oswannämnde "Förfallmng utstakar. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 18 April e. m. 301 ingen del vill åtaga mig att försvara, naturligtvis dock med bibehållande al det undantag, att medborgare af annan trosbekännelse än den rena evangeliska icke kunna direkt i kyrkans tjenst användas. Emedlertid tror jag icke, att de betänkligheter, den nämnde värde talaren framställt, kunna i tillämpningen medföra någon fara. Ar uttrycket otydligt, så tillämpas det nog så vidsträckt som möjligt — och då får ju den värde talaren sin vilja fram. Oaktadt således i min tanke det steg, som nu blifvit föreslaget, är för litet, är det dock ett steg framåt och bör derföre bifallas Jag har endast uppehållit mig vid mosaiske trosbekännare; lörslaget om medgifvande af utvidgade rättigheter åt bekännare af annan kristen troslära än den rena evangeliska behöfver väl icke försvar? Jag anhåller om bifall till förevarande förslag. Gr. Mörner, Carl Göran: Inom Konst.-Utsk:t har jag icke kunnat dela den åsigt, som i Utsk:ts förslag gjort sig gällande.
Jtts talionis, eller att straffa lika med lika, hvilket jag tror här icke är det rätta. För min del anser jag grunden till BrottmålsLagen vara den, att för hvarje brott ett straff måste vara bestämdt, som af hål ler ifrån brottets begående. Om straffet öfverstiger denna gräns, uträttar det ej mer, än hvad ett väl afpassadt straff skulle verka, utan tvärtom, derigenom, att det, såsom för strängt, ofta komme att blifva obegagnadt, motverkar det ändamålet, som derr med åsyftas, och är straffet åter lindrigare, än somtarfvas, råjtar Lagen i vanhelgd. Föremålet för en god Lagstiftning är således, att klokt bestämma straffen till den höjd, som erfor - 3 o Dsn 21 Maji. dras, att afhålla ifrån brott. Det var en tid då man ansåg att det endast beböfdes strän» ira Strafflagar , för att förekomma brott , men man misstog sig, ty brottslingen beräknar sällan straffets öfverdrifna stränghet, utan blott möjligheten att kunna dölja sitt brott. Orri nu denna sanning ej kan bestridas, så måste man likväl medgifva, att om ej straffet är så strängt, att det afhåller ifrån brottets begående, så uppfylla de icke deras ändamål. Frågan måste således här egenteligen blifva, om lör den till lifstid Fängelse dömde tjufven något straff bör vara bestämdt, som kan afhålla honom ifrån brottets vidare utöfvande, och ora ett sådant straff nu finnes utsatt eiler icke. För min del tror jag, att äfven lifstidsfången bör vara underkastad laga ansvar för sine gerningar, och ingen lärer Kunna neka, att för det närvarande något st taff ej finnes i Lagen bestämdt, sorn skulle kunna afhålla tjufven från vidare stölders begående, om möjligheten dertill blefve honom lemnad. Spöstraff har han undergått, till lifstidsfängelse är han dömd, han har således ej mer än lifvet att förlora; Om derföre Utskottets Betänkande i denna del ar.toges, tror jag att det skulle uppfylla det ändamålet, som med straffets stadgande åsyftas.
S. D. Anställdes val af Revisorer och Suppleanter för deltagande uti de revisioner af Låne-kontorens i Götheborg, Malmö och Wisby räkenskaper och förvaltning, som innevarande år förestå samt vid de 2:ne förstnämnde taga sin början den 1 instundande Mars och vid Wisby Låne-kontor den 1 derpåföljde Juni; och befunnos, efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering, vara utsedde: vid Låne-kontoret i Götheborg: till Revisor: Prosten och Kyrkoherden i Bolstad, Kongl. Hofpredikanten, Ledamoten af Kongh.Wasa Orden Mag. Carl Ludvig Lalin; till Suppleant: Kyrkoherden i Fergelanda och Ödeborg Gustaf Eberhard Grund; vid Låne-kontoret i Malmö: till Revisor: Kontraktsprosten och Kyrkoherden i Säfvestad och Bromma Lars Grönvall; Suppleant: Prosten och Kyrkoherden i Espö och Klagstorp, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden Mag. Nils Lovén; samt vid Låne-kontoret i Wisbxj: till Revisor: Kontraktsprosten och Kyrkoherden i Dahlhem, Ledamoten af Kongl. Nordstjerne-Orden, Mag. Salomon Jacob Ihre; och till Suppleant: Kyrkoherden i Barlingbo och Ekeby Carl Bergvall. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorial, N:o 5, om val af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkens räkenskaper. Med bifall till l:sta momentet af Utskottets hemställan, ville Ståndet hafva tillkännagifvit, att vederbörande Dom-Kapitel, efter särskilda uti till dem utgående Circulär meddelade föreskrifter och enligt stadgad ordning Rikets stift emellan, komma att föranstalta Bill. Ull R. St.
Beträffande äter fullföljandet af de å samma stambana nu pågående arbeten nom Vestergötland, har Utskottet icke kunnat underlåta fästa synnerlig vigt vid denna banas ofördröjlig» framdragande till Göta kana! och beredandet sålunda af en oafbruten jernvägs-förbiudelse mellan nyssnämnde midligenom riket gående kanal-led och landets för närvarande mest betydande handelsstad. För landels försvar måste också en sådan förbindelse mellan vestra kusten jemte närmast derintill belägna orter och rikets medlerst» delar vara af väsentlig nytta. Utskottet liar derföre funnit sig ega allt skäl förorda beviljandet af det anslag, Kongl. Majit äskat för fortsättningen och fulländandet af arbetena på vestra stambanan, genom nämnde provins, till och lörbi Göta kanal före 1860 års utgång. På nu anförda samt öfriga härvid förekommande skäl, och då det för ifrågavarande stambanas begagnande är nödvändigt, alt bangården och reparationsverkstäderna i Göteborg snart fullbordas, får Utskottet alltså, i öfverensstämmelse med hvad Kongl. Majit i Nåder föreslagit, hemställa: 6:o. att Rikets Ständer, för påbörjande och fortsättning af arbetena å vestra stambanan från Slockholm öfver Södertelje mot Katrine holm, mätte, till utgående under innevarande samt nästkommande 3:ne år, eller under tiden till 1860 års slut, anvisa en sammanräknad anslags-summa af 5,679,000 R:dr, och för fullföljande af samma banas anläggning genom Vestergötland till och förbi Göta kanal 7,610,000 R:dr, äfvensom för fullbordande af bangården jemte verkstäderna i Göteborg 465,000 R:dr, eller tillsammans Tretton millioner sjuhundra femtiofyra tusen R:dr Runt. Norra stambanan.
Då, genom de af Utskottet nppgifne Nej-propositioner, både dess egna mening och Rikets nu församlade Ständers i principen deremot stridande öfverlemnas till kommande Ständers afgörande, kan väl något tvång icke sättas i fråga. Friherre Rdlamb_, Claes: De anmärkningar, som blifvit gjorde mot Utskottets förslag till voteringspropositioner, nödga Den ii Mars f. m. a55 mig alt uppträda till försvar för en princip, hvars bibehållande i sin helgd jag, såsom Ledamot af Lagstiftningen, anser mig skyldig att, så vidt i min förmåga står, bevaka, ehuru den för öfrigt visserligen icke kan angå mig närmare, än någon annan af Ridderskapets och Adelns Ledamöter. De framställde anmärkningarne grunda sig hufvudsakligen derpå, att Utskottet inrättat de föreslagne voteringspropositionerne i enlighet med sitt förslag, men icke i enlighet med de anmärkningar, som emot detsamma af tre Stånd blifvit gjorde. RegeringsFormens 81 § och 2g § Riksdagsordningen gifva likväl bestämdt tillkänna, att Rikets Ständer ej vid samma Riksdag kunna besluta öfver ett af ConstitutionsUtskottet tillstyrkt förslag; och ehuru 56 § RegeringsFormen medgifver RiksStånden rättighet att om förslaget öfverlägga, måste jag likväl, om RiksStånden, icke nöjde härmed, vilja utsträcka rättigheten derhän att kunna helt och hållet förkasta förslaget, anse en sådan tolkning oriktig, intill dess man öfvertygat mig, alt ordet besluta innefattar endast bifall, men icke afslag. ConstitutionsUtskottet har, genom den behandling
Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch EkonornieUlskottets den i3 dennes afgifne, samt den i5 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde Den iS Junii f. m. anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om försuttne BergsmänsPrivilegiers ersättning, och inrättande af en nj Bergslag i Norrbottens Län; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande redan blifvit af Ridderskapet och Adeln gilladt, Utskottets ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne, Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomieUtskottets den i3 dennes afgifne, samt den i5 derpå följde på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande, rörande väckte motioner örn en friare liandel med Svenska Skogsproducter. Grefve Frölichj Daviel: Det torde tillåtas mig upplysa, att förevarande fråga om en friare handel med Svenska Skogsproducter har sammanhang med ett annat redan pröfvadt ämne, sorn innefattas i BevillningsUtskottets Betänkande, angående grunderne för de blifvande Tullafgifterne. Detta af trenne Riksstånd bifallne Betänkande bestämmer Tullafgifterne för Svenska Skogsproducter. Uti EkonomieUtskottets förevarande Utlåtande är åter egentligen blott fråga om export-rättiglieteu af dylika varor. Sistnämnde Utlåtande lärer vara af tvenne RiksStånd bifallit, hvaremot BondeStåndet skall antagit andra principer. I händelse ProtocollsUtdrag rörande 134 Den Junii f. m. detta ämne frän BondeSlåndet ankommit, får jag således anhålla, att detsamma må varda uppläst.
Ar Pla st, ej ledig, sä ser jag >j, al Ridderstapec och Adel» kan wäija en ny Fullwagtig. Herr 3rZ!bsmmar, Larl /^clnl^b, trodde, at et wal more sa mycket mera öfwerfiödigt, som för» zrwdelioen ingen jlulle wiilja mottaga et fadanr förtroende, ungefärligen ätta dagar. Friherre lchilbiriH, äörim. Rkdderskapet och Adel» kände ännu ej om Bonde - Stander malt nä» gon esler sin Fullmagstg i Riks-chids-Omoirer; man Lunde »vänta lil betz underrättelse härom blifwit inhämtad. Grefwe läervenb-iupk, (liss, trodde at det ,wore kj nljgast at först inhämta uplySningar innan detta .ämne asgöreg. Dä Friherre bjelke förklarat sig nöjd ar resa sä kunde ha» iu afwcn derom anmodas; och hwad Herr vvn lBgcsträm beträffar, kunde förfrågan göras, om han widare behof,ver ga Hemliga Ucskotter med undcrräkkelfer kilhanda. Jnril des kund>?ai) härom är inhämrad, tilstyrker jag för min del, at fåken mä bliswa hwilande. r Friherre Oe 6sar, Lsrl, tuppnnsraäs ej, et Aet wope et formeligt, utan blott et ime-stm» wal, som g85 »iu more i fraga; men hemställde tillika, om dek ej more öfwerflödigt at det samma företaga, da endast atta eller fjorton dagar af Riksdagen torde återstå, och föga någon skulle finnas, som pä sä korn tid wille Fullmagtigffapet fig ataga. Herr Grefwe» och Landt - Marskalken. Ehuru tankarna aro Mljaknga, får jag likrväl hemställa, onl Ridderjlapet oeh Adeln ej skulle behaga afgöra denria fak utan votering. Ropades
Statens så beskaffade inkomst af handteringen ändock blefvo nära nog oförändrad, såsom hufvudsakligen beroende af det relativa tillverkningsbeloppet, men icke af näringsidkarens rälta vinst för hvarje särskildt år; och hade Kollegium alltså ansett den nu utgående ständiga hammarskatten, hvilken just derigenom vore för en mängd jernbruk betungande, att den drabbade ali stångjernshandtering lika hårdt, utan afseende derpå, om smidet lemnade bruksegaren betydlig, ringa eller alldeles ingen behållning, böra utbytas emot en, i likhet med hvad i afseende å andra fabriksnäringar eger rum, fastställd bevillning desto hellre som, i händelse denna grund vid jernhandteringens beskattning» allmänt och med fullkomlig rättvisa tillämpades, hammarskattens borttagande sannolikt icke skulle, i sjelfva verket, föranleda någon särdeles minskning af de inkomster Statsverket utaf jernhandteringen nu påräknade, utan tvertom snarare kunde verka förhöjning deruti, om framdeles mera gynnsamma konjunkturer för denna handtering skulle uppstå. Kammar-Kollegium och Stats kontoret åter, uti deras ofvannämnde utlåtande af den 22 November sistlidet år, hade, ehuru medgifvande, att jernhandteringen, med afseende å dess under sednare tider iråkade betryck, -obestridligen behöfde all möjlig lindring i beskattningen, likväl i underdånighet yttrat den åsigten, att afskaffandet af de ordinarie skatter, som nu utgiuge af tackjerustillverkningen och stångjernssmidet, icke borde ega rum ; helst svårighet företedde sig att genom bevillning kunua bestämma fullt ändamålsenliga och rättvisa samt med säkra kontroller förenade. grunder för denna handterings taxerande; hvaremot Kollegierna underdånigst hemställt, att, sedan tackjernsskatten numera, enligt Kongl. Kungörelsen den 14 November 1854, utginge med hälften af det belopp, densamma före år 1845 utgjorde och hvari någon ytterligare nedsättning, efter Kollegiernas mening, för närvarande icke borde medgifvas, Kongl. Maj:t mätte lill Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition jern - Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ls Nåd.
N:o 97 hemställt, i afseende på 2:dra punkten af Hr Nordenanckar motion, ronde Emm-åns upprensning, voterar j«; den det ej vill, voterar nej; Vin - Den 21 December e. m. 625 Vinner nej, beslutar R. o. Ad., att till K. M. må i tind. öfver. lemnäs att, i händelse hinder möta emot hela arbetsföretagets verkslällande, bestämma luiru stor del af de anslagna 45,000 r:dr mä, med afseende å vidden af den del olaf arbetet, som företages och den derigenom uppkommande allmänna nytta, beviljas mot i öfrigt förut fastställda villkor. Vid voteringens sint befunnos rösterne hafva utfallit, sora följer: Ja — 36. Nej — 20. 3:dje punkten, innehållande yttrande öfver Hr Nordenanckar s framställning, att, i händelse Emm-uns upprensning icke skulle kamma att verkställas, ett visst uppgifvet belopp matte ansins slisom ersättning för delli gomes bestridda utgifter i och för upprensningens lilleögabringande. Utsk:s i denna del afgifna yttrande blef af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd., propos. om antagande af ny slralflag. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: I ett ämne af den vigt, som del nuvar., skulle det säkerligen för LagUtsk., som kommer att få detsamma till handläggning, vara af största intresse, att vid ärendets remiss fä en framställning af de yttranden, som emot detsamma komma alt göras, och pä del atL något rådrum dertill mätte lemnäs Ståndets ledamöter, anhåller jag, alt detta betänk, mätte fä hvila på bordet. Föredrogs K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. propos., angtde lag om verkställighet af fängelsestraff. Gr. Mörner, Carl Göran Detloff: Afven denna K. propos. anhåller jag mätte fä hvila pä bordet. Föredrogs K.