Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Månne kärleken till ens egna verkligen kan vara så luttrad och ren; nar det behöfves tvång och själfbehärskning för att gifvä den ett hänsynsfullt och finkänsligt uttryck? Kanske då äfven den takt, man bevisar i umgänget med främlingar, beror blott pä fruktan för det allmänna omdömet och har sin rot ej i ett verkligt kärleksfullt, bildadt sinne? Syskon skola sinsemellan umgås höfligt, barn vara vördnadsfulla mot sina föräldrar och hafva aktning för den tid dessa tillhöra. Utan den förra generationeas arbete skulle den nuvarande ej vara&gt; hvad den är, ei kunna verka, såsom den gör. Men äfven föräldrar skola hysa aktning för det goda i den nya tiden och ej vilja med maktbad nedhålla och bryta en ny generations sträfvanden, utan äfven i kärleken för det gamla alltid göra rättvisa åt det nya och alltid minnas, att det fanns en tid, då äfven de stödde sig på och höjde sig öfver det gamla samt kämpade äfven de för en ny tids intressen. " ATT » Vf^ \ u SKILJAS ... " kunde åtminstone ... kors, hvad du häDgfärdig ut. Inga är väl inte sjuk? » » Nej. » - Hvad behöfver du då sitta och se så där ut? Det är just treffigt, när man kommer. Har tårar i ö g o n e n. Hvarför det? » » Jag blef så glad, när du kom. » Det var underligt, hvad hon såg söt ut! Var hon söt? Det hade han inte tänkt på. Tyckte hon verkligen, det var roligt, att han kom hem? Det hade hon aldrig sagt förut. Han brukade just inte vara vänlig mot henne, men det brukade hon ju inte heller mot honom. » Tycker du, det var roligt? Barnsligheter! Du är Ju gammal nu. » » Tjugusju år — inte är det så värst mycket. » » Så värst mycket, » han drog på munnen, » nej, det kan du kanske ha rätt i. När jag tänker rätt därpå, ser du mycket yngre ut; det lifvet klär dig. Hvarför har du aldrig begagnat det förr? » » Det har jag haft minst hundra gånger. » » Äh, sä du drar till. Hvad läser du?
Deste mina tankar undersiällcs likwäl i all öd» mjukhet, Högwälborne Herr Gr, swens och Landt, marstalkens, samt Högloft. Ridderstape^s och Adelns högst uppu-sta deps öjwande; anhajjandes jag - fluteli, gen i lika ödmjukhet, icke allenast akt Högloft Log. H;s?ottekS uciätande häröfwcr mätte warda intordrat, uran ock ack mig gunstigt matte tillsiädjas häraf läm, na de öfrige Respeckjwe Riks-Standen del. Grefwe ^förner, Astolf Oörrrn. ^ag erkänner alldeles den rärtwifa assigtcn af den lag Herr Commerce, Rådet i^jmirlctiolol förcstagit, men jag hemställer huruwida en sadan lag är möjlig att för, fatta, och annu mera huru den skulle krmim hand, hufwas. De exempel af Statens ofullkomligt upp. fyllda förbindelser emot enstlllte, som Herr Comitier, ce-Radet anfört, bewisa endast, att staren nild desta tillfällen ingått i förbindelser, som öswersiego dest till, gängar, och att den således i mer eller mindre män gjorde Banqucroute. Det lärer icke wara Herr Com, merceRådet obekant, att fädant händer enskildta lä wäl som det allmänna , men ehuru lagar j afseende pa de förra äro gjorda, haswa de dock likwal ej kunnat förekomma att när tillgångar brustit, Ban, querouten mäste inträffa. När fädanc hander med Riyp. och Ad. Pror. 5 B. «n 20. 154 Den 5 Ianuarii. erskjldka, emot hwilka likiväl en corrcctiw ukwäg gifw, s, hen'stäiler jag huruwida »agon absolut, öryggelrq och kraftgällande Lag kan supponeras möjlig i anande kill dec Allmänna?
Staten hör bestå Uif-Monderingen, och nödige medel dertill altså på Stat anslås, samt Rotarne åter utgöra hvad i följd af Kneckte Contracterne dem åligger till Soldatemes förseende med släpkläder, har någon rubbning icke blifvit yrkad, men deremot i det Reglemen - Slats-Utskottets Betänkanden. *499 tariska eller angående verkställigheten af Beklädnaden, äro åtskilliga erindringar gjorde, sorn Utskottet ansett förtjena uppmärksamhet och föranleda till jemnkningar och närmaie bestämpianden i visse omständigheter; Och får derföre Utskottet, på det förslaget till en ny Författning i detta magtpåliggande ämne må blifva fullständigt och i ett sammanhang utfördt, nu ånyp upptaga och föreslå kyad som synes höra fastställas; j;o Kongl, Majit och Kronan består årligen, utaf dertill å Stat uppförde medel för styrkan af indelte Infanteriet, efter Prima plan, fridel af en Beklädnads värde, efter af Kongl. Krigsr oell Kammar-Collegium uppgjord RiksMarkegång, bestående denna Mondering af hufvudbonad, Halsduk, Jacka, Escliarpe, Byxor, Stibletter, Rinnebyxor, ett pär Skor, ett par Strumpor och en Skjorta; hvaremot de för Regements-Möten nu utgående Slitningspennio. garne upphöra; Men då Manskapet coinmenderas till Mijitaire tjenstgöring, utom Regementets stånd, på längre tid än en månad, erlägger Kronan Slitnings penningar efter den beräkning 6:te morn’, 1 i8r? års Kongl. BeklädnadsFörfattntng föreskrifver och utbetalas nämnde Slitnings-penirigar af Kongl, Krigs-Collegium till Beklädnads-Directiqnerne. 2:0
” Genom denna redactionsförändring skulse garantierna mot missbruk af Bankens tillgångar komma att tillhöra Konungen och Rikets Ständer gemensamt. Lagarne för Bancorörelsen skulle äfven göras af dem gemensamt, men vården öfver Banken, och regleringen af den inre ordningen deraf, skulle ensamt tillhöra Rikets Ständer. Dispositionen af vinstmedlen skulle äfven tillkomma Rikets Ständer, med de undanlag då des - Den 17 Febr naii i f. m. 133 sa medel behöfdes för att fylla grundfondens brister; då Kongl. Majrt endast i detta fall skulle äga veto. Jag anhåller hos Herr Grefven oell LandtMarskalken om proposition derpå, att den af mig nu föreslagne redactionsförändring må förklaras för Ridderskapets och Adelns gemensamma tanka. Herr Bruncrona, Gustaf Adolf: Ehuru paradox, eller åtminstone i tillämpning oöfvervinnerlige svårigheter underkastad, den sats jag i Utskottet försvarat, af mången torde anses, och ehuru föga hopp jag således har att finna mig understödd, vågar jag i hufvudsaken åberopa min reservation och med några ord närmare utveckla min deri uttryckte mening. Då jag nämnt, att i grundlag borde stadgas, det Banken icke ägde utgifva sedlar till högre belopp, än som öfverensstämde med de för realisationen bestämde grunder, hade detta icke afseende på de omväxlingar i förhållandet emellan sedelstock och metallisk fond, som måste uppkomma vid hvarje uttagning af silfver mot sedlar.
Stridsberg, vidtaga anstalter, hvarigenom nämnde kapellboer lagligen må tillförbindas och förpligtigas, att med öfvriga tingslaget, deltaga i betalningen för berörde brons nybyggnad. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid sockenstämman i Häggenås sockenstuga den 19:de september 1858. S.D. Till ödmjuk följd af Konungens befallningshafvandes allmänna kungörelse af den 27 sistl. augusti, voro församlingens ledamöter kallade till allmän sockenstämma, för att utse ett ombud eller deputerad, hvilken bör infinna sig vid sammanträdet i Hammerdahls sockenstuga den 3:dje nästinstundande october, för att å socknens vägnar, inför Konungens respective befallningshafvande, afgifva bestämt yttrande, rörande anskaffande och underhållande af ett lämpligt provincial-läkar boställe, hvarvid församlingen med enhällig röst föllo med sitt val på bonden Olof Jönsson i Storhögen, hvilken således utsågs till deputerad för Häggenås socken i nämnde afseende, förklarande församlingen sig fullkomligen nöjd, med hvad dess ombud i berörde sak, lagligen gör och låter. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga november den 7:de november 1858. § 1 S.D.
N:o 8> Angående antagande af en Vaktmästare. Af den 20 sistl. Maji. N:o 11, I anledning af väckt motion, om afkortnings-längdernas öfver Kronoutskylder? na ingifvande till HäradsRätterne. 2$o4 Prof. TJtdr. ti. 6 Junit 1825. från Lagutskottet. Af den 13 sisth Maji. N:o 63, I anledning af väckt motion, att frågor om Hemmansklyfningar och besutenhet må från LagmansRätt, lika med andra tvistemål, i vanlig besvärsväg, få fullföljas. Af den, 9 sisth Maji. N:o 64, Angående Expeditionsättet af Kgl. Maj:ts nådiga Resolutioner i Besvärsmål. från Särskildta Utskottet. Af den 29 sistl. Maji Angående väckte frågor dels om Iöne-anslag för visse Ämbeten och Tjenster, och dels om indragning af BergstingsRätterne och af Biskops eller DomProsts Ämbetena. S. D. f. m. Föredrogs ånyo och återremitterades, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, BevillningsUtskottets den 20 sisth Maji under N;o 10 afgifne, samt den 3 dennes bordet lagde utlåtande, rörande en föreslagen ny methode till Bevillningens utgörande och fördelning, samt Fastigheters värdering, S. D. Pr-ot, Utclr. d. 6 Jun ii Ig2^ 305 S. D. e. m. Vid förnyad föredragning af BancoUtskottets den 28 sisth Maji, under N:o 17, afgifne, samt den 3 dennes på bordet lagde Betänkande med upplysningar, angående de i Banken emot deposition af Bancosedlar lyftade Piastrar; fann Ridderskapet och Adeln, att samma Betänkande som icke erfordrade någon åtgärd, borde läggas till handlingarne. S. D. e. m. Föredrogs ånyo och återremitterades LagUtskottets den 24 sisth April under N;o 42, meddelade samt den 7 sistl.
Det ämne hon valt var religiöst, och uppsatsen inlemnades till iinitariernas mhadsskrift The Monthly Repository der den trycktes i oktober I 82 2, naturligtvis under djupaste anonymitet. På denna uppsats följde ännu en andra, och uppmuntrad af den välvilja, hvarmed dessa förstlingar mottagits, beslöt Harriet sig för att utgifva en bok, afven denna af andligt innehAil samt anonym. Det lilla häftet rönte ett det vänligaste emottagande bland unitarierna och kom snart ut i en andra upplaga. Strax der$ började den unga författarinnan ett nytt arbete i samma anda, dock for denna sin sysselsättning uteslutande hänvisad till lediga stunder. Annu var hon blott dilettant. Hei~nes framtidsutsigter och hela ställning undergingo emellertid vid denna tidpunkt en omkastning, hvilken snart skull6 förvandla hennes skriftställareskap från rekreation till strangt arbete. Fadern hade i krisen 1825 förlorat nästan hela sin förmögenhet, och hans redan förut klena helsa bröts fullständigt af de ekonomiska bekymmer, som hopade sig öfver honom. ' L ' nder hans sista sjukdom lemnade Harriets arbete pressen, och den döende fadern fann en stor tröst i läsningen deraf. Han dog i juni 1826. Som familjens förmögenhetsvilkor blifvit helt och hållet förändrade, var det i hög grad önskligt att Harriet genom sin penna kunde bidraga till sitt uppehälle. Men friheten att egna sig at det, hvaråt hela hennes håg låg, var icke det enda, som fattigdomen hade att skänka åt Harriet Martineau. Hindret af olika förmögenhetsvilkor låg icke längre mellan henne och broderns unge vän; han framstalde derför ett formligt frieri och förlofningen blef eklaterad. Han hade nyss afslutat sina studier samt öfvertagit vården om en stor unitarisk församling i Manchester. Genom öfveransträngningen föll han i en haftig hjärnfeber, från hvilken han visserligen tillfrisknade, men som qvarlemnade en sinnesslöhet. Läkaren trodde att ett sammanträffande med fästmön skulle kunna utöfva en väckande inverkan p % hans själsförmögenheter, och den sjukes moder skref derför till .Harriet med begäran att hon matte komma.
För min del deremot kan jag alldeles icke hysa någon sådan fruktan. Visserligen har man hår yttrat, att jernvägarne skulle till en stor del vara orsaken lill de folkrörelser, som pä de sednare lider egt rum i andra länder; men det har enligt min öfvertygelse ej varit fallet. Afven jag har reseminnen, äfven jag har skådat största delen af Europas länder, ej såsom lourist seende allt ani ingen genom förtjusningens eller mjelisjukans synglas, ulan såsom i åratal bosatt och skattdragande i flere af dera; och jag skulle kunna uppgifva helt andra orsaker till de nyligen limade stora häudelserue på den Europeiska kontinenten. Jag skulle vilja förklara dem genom dåliga lagar och genom lagstiftare som velat gå för långt uli, antingen alt bibehålla dessa dåliga lagar, eller deras alltför häftiga npphäfvande. Deruti, tror jag vi böra 312 Den 29 Juli f. m. söka orsaken till de rörelser sora inträffat i Europa, och alldeles ej uti jernvägsföretagen. Hvad äler beträffar Gr. Anckarsvärds och Hr Rosenblads anmärkn:r annnie bildandet af dylika bolag, och det ”laisser aller” hvaråt de Engelska bolagen skulle vara lemnade; så ber jag att få upplysa, det sådant visserligen egde rum tillförene, men alt detta förhållande blifvit alldeles förändradt på de 2:ne sista åren. Det är just en af de väsentligaste anledningarne till de olyckor (financiela nemi.) sora inträffat i England, att jernvägsholageu der alltid skulle hafva deponerat 10 proc. innan lagstiftande makten upptog dera lill debatt. Detta gjorde att man verkställde subscription, innan raan ännu bade någon rättighet, och att bolagen voro formerade, innan de hade fått sig octroij beviljad. För att visa hvilken verkan detta haft och måste hafva haft på rörelsen i landet, ber jag ad, få något närmare ingå i förhällanderne.
Regerings-formen tydeligen bestämmer Riksens Ständers rättighet, att i denna del förordna, ken jag icke annat ån tillstyrka bifall å Utskottets härutinnan gjorde förslag, såsom öfverensstämmande med en god ordning och Rii kets sannskyldiga nyttaé Herr Franc Sparre har anmärkt, att allmänna arbetskarlarna på Kungsholms Fästning, aom Utskottet upptagit på Arméens Stat, i »tället för, såsom nu år, på Flottans, borde återfö - Den 7 Juln f. m. ras till denna senare. Utskottet har troligen Vidtagit denna utväg af det skäl, att Fästningsarbetet på Kungsholmen år sådant, att det rätteligen icke bör tillhöra Flottans anslag, då det icke år af den natur, att Flottans befäl kan kånj na, huru det bör verkställas. För min del anser jag det indifferent, på hvilken Stat arbetskarlarna åro uppförde, endast det iakttages, att för den orsaken skull icke det egentliga af den Statens arbeten derigenom eftersåttes, och att således den Stat, på hvilken de uppföras, får motsvarande anslag i Contant. Herr von Hartmansdorff har bestridt tillökningen uti ConstructionsCorpsens löner, som Utskottet föreslagit böra blifva lika med IngenieurCorpsens; med honom kan jag icke häri instämma. Vid Allmänna LöneRegleringen i8i5, blef ConstructionsCorpsen vanlottad af det skål, att den kom sist i fråga, och anslaget befanns otillräckligt, sedan regleringen för de öfrige Staterna hade skett. Riksens Ständers rättvisa, och högsta billighet kräfva rättelse härutinnan, och jag tillstyrker derföre bifall å denna del af Utskottets Betänkande. Herr von Hartmansdorff har dessutom anfört, angående det föreslagna Creditivet för ConvoijCassan, att det icke borde beviljas under annat vilkor, ån att Kongl. Majit i Nåder bifölle Riksens Ständers Revision af denna Gassa, och yrkat StatsUtskottets besvarande af hans särskilta Motion i denna del.
Då nu omtalade folkclasser af landtoch stadsboer lida detta förnärmande, är det ju en naturlig följd att sjelfva näringsidkaren är högst blottställd, för så väl förlusten af sitt bestånd, som helsa, och den lilla förmögenhet han kunnat äga vid öppnandet af denna rörelse, att han utarmas genom de större utskylder till Kongl. Maj:t och Kronan, äfvensom staden, med flere, dem han blifvit ålagd utgöra; äfven ytterligare genom förhöjda hushyror å härtill tjenliga lägenheter, genom en ojämn och ahynande rörelse, genom den icke obetydliga förlust, sorn vid den varma årstiden inträffar, derigenom, att de tillagade matvaror, den ena timman äro goda och ätbara, och den andra timman kunna vara oduglige och förskämde, och att han vid de tillåtne gästningstider, tilläfventyrs icke kan emottaga och betjena en större tillstötande folkmassa, Mera intrång sker än*nu för näringsidkaren, derigenom, att många oskattlagda ställen finnas, hvilka äro befriade från all slags afgift, och hvilka lik - Hen 15 Februarii. 359 väl äga rättighet att försälja från morgonen till aftonen alla förtäringsvaror, ändå oberäknadt de små minutkällare, tracteurer, spisqvartersidkare samt Distellatorsställen , m. m.- och sluteligen tillkommer den beständiga räddhå_ gan som måste hysas för åklagaren, hvilken lör den ringaste förbrytelse emot gällande författningar, äger rättighet att påstå, det näringsidkaren till och med skall förlora sin näringsrättighet, hvarigenom han 6äkert kommer att stadna i skuld hos förlagsmännen, hvilken han aldrig mera kan se sig god att betala. Allt sådant skall nödvändigt bidraga till undergång för en onekeligen nyttig och högst nödvändig folkclass, hvilken härigenom snart kan blifva försatt i det beklagansvärda tillstånd att såsom utfattiga falla Staten till last, och dessa menniskors barn, kan hända lemnade utan all slags uppfostran, måste nödvändigt blifva oskyldiga offer för oblida öden.
2 Här har ursprungligen stått den 28. 3 Ärendets nummer i volymen. Iusterat Rudolf Cederström. Den 3 Iulii. Plenum, då alla Utskottets Ledamöter voro närvarande. Iusterades Protocollet för Utskottets sednaste sammankomst. Justerades följande: Memorial til Riksens Ständer, rörande 81. §. Reg. formen. (bilägges)1 D :o, rörande Justitiae Ombudsmans instruction. (bilägges)2 D :o, rörande 15. §. Riksdags Ordningen. (bilägges)3 D :o rörande Herr Spaldencreutz’s förslag til tillägg i Justitia Ombudsmannens Instruction. (bilägges)4 Utdrag af Prot. hållet hos Const. Utsk. den 21 Iunii 1815. (bilägges)5 D :0 D :0 (bilägges)6 Föredrogos tvänne Memorialer inlemnade af Rådmannen Kjellander ifrån Carlstad, innehållande åtskillige förslag til ändringar i grund lagarna. (bilägges)7 Remitterades til Beredningen. Uplästes följande Protoeolls Utdrag i från de andra Stånden Ifrån Borgare Ståndet af den 3 Iunii, om införande i Grundlagarna af förändringar i Iustitiaa Omb. Mannens Instruction. (bilägges)8 1 Vid denna och följande punkter göres i marg. hänvisning till motsv. bilaga. Se C. U. M. 1810—1815, sid. 852. Jfr ovan sid. 673. 2 Se C. V. M. 1810—1815, sid. 855. Jfr pleniprotokollet den 21 juni, ovan sid. 659. 3 Se C. TJ. Jfr ovan sid. 658. 4 Se C. U. M. 1810—1815, sid. 866. Jfr ovan sid. 658. 6 Utdraget innehåller svar på J. M. Wessings memorial. Se C. V. M. 1810—1815, sid. 1068.
"Siri, Siri; nå du sagtliga, som ändå kan vara en sådan der yrhätta. Du är ju ej bättre än sjelf va Hebla. Tänk om grenen brister." "Det vore väl ej så farligt, icke är det så högt." Nu hoppade Sigrid ner, och fru Ebba samtyckte till att låta göra ett försök att böja trädet i annan rigtning; om nemligen Hans ensam kunde åstadkomma det, ty hon ville ej göra någon annan uppmärksam härpå. Gamle Hans skyndade att anskaffa nödiga verktyg, snören och hvad annat han ansåg behöfligt. Sigrid grep äfven med sina händer i tågen och hjelpte af alla krafter. Stammen böjde sig något, men den var icke djupt rotad; rötter lösgjorde sig på ena sidan. Med de öfriga rötterna stod trädet dock fast; men lutade nu, som om det hade varit färdigt att falla. I denna ställning fastband gamle Hans det kära trädet vid hakar, som han inslog i remnor på stenarne, och en ensam tår rullade utför gubbens bleka kind. Så snart han fann tid dertill, skyndade han att bära mull på de lösryckta rötterna och att, så mycket som möjligt, sörja för det hans skyddsling ej skulle allt för mycket lida af den behandling den undergått. Gubben måste trösta sig vid tanken på, att han dock lyckats rädda trädet från att bli nedhugget; om än det nu blifvit vridet ur den rigtning, som han helst velat ge det. Sigrid hade emellertid helt och hållet tillvunnit sig den gamles hjerta och han visade henne sin vänlighet vid alla tillfällen, då han kunde göra henne någon liten tjenst. Enevald syntes icke rätt belåten, när han stundom mötte Sigrid vid hennes vandringar med fru Ebba. Svårt hade han att med ord göra anmärkningar öfver att Sigrid var denna följaktlig; men han sällade sig, när hans tid det medgaf, alltid till de båda fruntimmerna. Än varnade han Siri för att icke stiga på en sten, än på ett löst bräde, eller något dylikt, räckte henne handen vid hvarje litet ojemnt ställe, och förde henne sirligt der öfver och frågade henne stundom med artigt småleende, när fru Ebba ej kunde höra det, "om det icke fanns någon småsven i huset, som i dag kunnat följa fru Ebba", eller något dylikt.
Ilar, i sammanhang med underdåniga besvär, ansökning blifvit gjord alt al måd vinna befrielse från eller mildring i någon genom det ölverklagade beslutet författningsenligt bestämd skyldighet eller påföljd, åligge det Regerings-rätten att, sedan besvären blifvit pröfvade, nådansökningen, jemte eget underdånigt utlåtande deröfver, till Kongl. Maj:ts afgörande i Statsrådet öfverlemna. Derest eljest, vid handläggning af ärende, Regerings-rätten skulle finna, att genom tillämpning af hvad lag och författningar i ämnet bjuda, enskild person eller menighet komme att tillskyndas sådan tunga, att till lättnad deri skäligen borde medgifvas antingen något undantag från gällande stadganden, så vidt sådant med andres lagliga rätt vore förenligt, eller något bidrag af allmänna medel, ege Regerings-rätten att ärendet, med eget underdånigt utlåtande, Kongl. Majrts pröfning i Stats-rådet underställa. § 4; I fråga om stiftande, ändring, förklaring eller upphäfvande af lagar och författningar, hvilka röra rikets allmänna hushållning, äfvensom i andra administrativa ärender, tillkommer det Regerings-rätten alt till Kongl. Maj:t afgifva underdåniga utlåtanden, dä Regerings-rätten derom erhåller Kongl. Maj:ts nådiga befallning; börande dessutom Regerings-rätten, efter den erfarenhet, som vid författningarnas tillämpning vinnes, i hvarje fall, då anledning dertill förekommer, lästa Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på de brister, som i den ena eller andra författningen kunna förefinnas. § 5 Föredragande i Regerings-rätten vare Expedilions-chef i del Departement, hvartill de ärenden, som skola föredragas, enligt stadgad fördelning höra, eller ock den Embetsman, som af Kongl. Maj:t eljest varder dertill utsedd. Föredraganden inhemtar å Regerings-rättens vägnar de upplysningar, som för ärendenas pröfning erfordras, kontrasignerar de beslut, som böra utfördas, och vare för expeditionernas riktighet ansvarig. § 6. Protokoll bos Regerings rätten föres af Protokolls-sekreterare, hvar och en för det Departement han tillhör.
Men enär, om 2:dra punkten af 24 kap. 5 § Rättegångs-Balken ändrades på sätt Rikets Ständer föreslagit, 3:dje punkten i samma § samt 6 och 7 §§ i nämnda kapitel ej lämpligen kunna vid deras nuvarande lydelse bibehållas, och förslag till förändrad redaktion af berörda lagrum icke blifvit af Rikets Ständer framstäldt, har,Kongl. Maj:t, efter Stats-Rådets och Högsta Domstolens hörande, icke funnit skäl att till förslaget lemna bifall. Vidare Kungl. Maj:ts Nåd. Skrif reise N:o 23. 9 Vidare hafva Rikets Ständer, enär föreskriften om uppbud vid köp af stadsfastighet nu mera, sedan genom Kongl. Förordningen den 21 December 1857 all rätt till börd af sådan fastighet blifvit upphäfd, endast hade betydelse i och för den rätt, som jemlikt 7 kap. 1 § Jorda-Balken och nyssnämnda förordning tillkomme viderboende eller nabo att inom fjorton dagar ifrån den, då tredje uppbudet meddelas, i laga ordning instämma sin talan om inlösen af egendomen, och lagastånds-tiden för köp om fast egendom i stad i öfverensstämmelse dermed syntes böra inskränkas till berörde tid af fjorton dagar från tredje uppbudet, i underdånig skrifvelse den 21 Oktober 1863 framställt förslag till författning, hvarigenom, med ändring af 4 kap. 2 § Jorda-Balken, sådant detta lagrum blifvit förändradt genom Kongl. Förordningen den 10 September 1823, skulle stadgas att samma § erhölle följande lydelse: »Jord, hus och tomt i staden, som säljes, skall ock offentligen vid. öppna dörrar å rådstufva tre måndagar uppbjudas, fyra veckor emellan hvart uppbud: faller helgedag in å uppbudsdag; då fullföljes uppbud nästa måndag derefter. Kommer ej klander å det köp inom fjorton dagar ifrån tredje uppbudet; varde det då, såsom lagståndet, med Rättens fastebref bekräftadt. I fastebrefvet skall nämnas, huru många alnar den gård eller tomt är bred och lång, så ock i hvilket qvarter och fjerding och emellan hvilka gator och gränder den belägen är.