Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid åtskilliga Korrektions-inrättningar förekommer det förhållande, att föreståndareoch redogörare-befattningarne finnas hos en och samma person förenade, hvarigenom någon kontroll öfver den uppbörd af penningar, persedlar och varor, som redogörare i allmänhet om händer hafva, härvid icke är möjlig; och tro Revisorerne, att åtgärder till 26 - 202 — afhjelpande af ett dylikt missförhållande, borde vidtagas, äfven om någon ny utgift dermed skulle vara förenad. §• 13. Revisorerne hafva ansett det icke sakna intresse att i Berättelsen låta, exempelvis, införa de spisordningar, hvilka för Södra och Norra Korrektions-inrättningarne äro upprättade. Kosthållet vid dessa synes vara bättre, än det, som den fria, uti andras bröd ej varande, arbetaren, den indelta soldaten vid tåg och march samt den [fattigare delen af befolkningen i allmänhet äro i tillfälle att erhålla *). Södra Korrektions-1 /irättningen (för karlar). Söndag. 16 lod färskt kött. 2 dito hvetemjöl. Tedels kappe potates, diverse grönsaker för 1 rst. 12 lod korngryn. 1 dito smör. dagen: 2 U bröd. j:dels kanna dricka. 2 lod salt. Måndag och Fredag. middag: 2 lod salt fläsk. 3 jungfrur ärter. 2 lod hvetemjöl. 8 dito sill. ) Kronan består visserligen soldaten under marcher \<H sk. till mat om dagen, tobakskillingen oberäknad; men det förhållande, att hans förnödenheter då måste för tillfället och i mindre qvantiteter uppköpas, förorsakar naturligtvis, att hans kosthåll mången gång blifver knappare, än korrektionistens. middag: afton: för hela — 203 — afton: 4:dels kappe potates. 1 lod smör. för hela dagen: 2 U. bröd. pdels kanna dricka. 1 lod salt. Tisdag och Thorsdag. middag: 16 lod salt kött. 2 dito hvetemjöl. ’:dels kappe potates, diverse grönsaker för 2 rst. afton: 12 lod råggryn. 1 dito smör. för hela dagen: 2 U. bröd. j:dels kanna dricka. 1 lod salt.
För öfrigt har Öfver-Ståthållare-Embetet, enär sådant med Polis-institutionen äger sammanhang, skolat i underdånighet anmäla, att från polispersonalens pensions-inrättning, för hvilken Eders Kongl. Maj:t den 2 Februari 1854 i nåder fasställt reglemente, hafva några andra understöd hittills icke blifvit utbetalde, än sådane, hvartill reglementets 12 § föranleder, och hvilka för sistlidet år 1860 utgjorde sammanlagdt 899 R:dr 83 öre; uppgående pensions-inrättningens behållning vid nyssberörde års slut till 136,516 R:dr 74 öre. På sätt Öfver-Ståthållare-Embetet här ofvan i underdånighet anfört, åligger det Öfver-Ståthållare-Embetet att före utgången af år 1862 till Eders Kongl. Maj:t inkomma med utlåtande och förslag i afseende å ordnandet af eldsläcknings-anstalterne; och har Öfver-Ståthållare-Embetet i sådant afseende anmodat stadens Handelsoch Ekonomi-kollegium att före innevarande års slut till Öfver-Ståthållare-Embetet afgifva yttrande om och hvilka förändringar, enligt Kollegii åsigt, borde uti de för närvarande gällande föreskrifter rörande brandsläckningsväsendet äga rum. Uti skjutsnings-anstalterne har, sedan Öfver-Ståthållare-Einbetets förra Embetsberättelse i underdånighet afgafs, någon annan förändring icke vidtagits, än att den vid Norrmalmstorg förut förlagde gästgifvaregård numera förflyttats till egendomen N:o 24 i qvarteret Bryggaren vid Klara Norra Kyrkogata. 22 Stockholms stad. Gaturenhållning och belysning. I utförandet af bestyret med g atur enhällning en inom hufvudstaden har otvifvelaktigt på senare tider förbättring varit märkbar, i följd af dels skärpta stadganden och noggrannare kontroll å ordningsmaktens sida, dels ock stegrade anspråk hos allmänheten; men dervid återstår ännu mycket att Önska.
Antoinette f änge sedan är det ej, då m:me Zelia T Irebelli tog allas våra hjertan med storm. En hvar musikvän minnes det så väl och kan ej undgå att värmas vid minnet häraf. Gång efter annan gästade hon vårt land, och för hvarje gång blef hon oss allt kärare. Vare sig hon uppträdde på scenen eller på konserttribunen — ständigt fängslade hon sina åhörare med sin mäktiga altstämma, sin förträffliga sångkonst och det dramatiska lif, som utmärkte hennes föredrag. Nu har hon må hända sjungit slut, åtminstone offentligt, men minnet af henne fortlefver ändock lika kärt och torde na så mycket senare förblekna, som konstnärsnamnet Trebelli synes komma att i gestalten af en ny och yngre stjerna åter sprida sina strålar ut öfver den musikaliska verlden. Den strålande stjernan Zelia Trebelli har på konstens himmel efterträdts af den uppgående stjernan Antoinette Trebelli. f På hösten år 1881 om jag ej minnesorätt — företog m:me Zelia Trebelli sin sista konutgifvare: HELLBERG. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. socken dag. 2:dra å r g. I Stockholm: hos redaktionen, å StadspostenB hufvudkontor, i bokladorna samt å tidningskontoren Trebelli. sertturné genom Skandinavien. Bland andra städer gästade hon ock residensstaden N, der undertecknad då var bosatt. Vid detta tillfälle åtföljdes m-.me Trebelli, utom af ett par biträdande konstnärer af ganska framstående, rang, af sin då sextonåriga dotter Antoinette. Genast vid de resande konstnärernas ankomst till staden hade jag förmånen göra deras bekantskap och tillbragte med dem ett par synnerligen angenäma dagar. Jag hörde då för första gången Antoinette Trebelli sjunga. Minnet häraf står ännu ganska lifligt framför mig. På förmiddagen af konsertdagen kom jag upp på hotellet, der de resande bodde, och inom hvars väggar konsertsalongen också var belägen. Som anordnare af konserten hade jag något att tala vid m:me Trebelli om. Man sade mig, att hon befann sig inne i konsertsalongen. Jag gick dit, men stannade utanför dörren.
Jag förenar mig i allo med Herr Rosenblad, under anhållan att Ridderskapet och Adeln måtte förelägga StatsUtskottet att snart inkomma med ifrågavarande Betänkande, hvilket jag tror vara färdigt. Herr Rosenblad: Friherre Palmstjerna bar förstått mig rätt, samt yttrat hvad jag önskade anföra, och det lär af Herr Hjerta medgifvas att, då jag inskränker mig till 348, Den 16. October f. m. RiksgäldsContoirets utgifter, står det ej i förbindelse med StatsReglei ingen ; men som frågan är begärd på bordet, skall jag ej vidare yttra mig. Herr Hjerta: Jag har vid Riksdagens början gjort en motion om RiksgäldsContoirets organisation för framtiden, grundad derpå, att det borde blifva ett sådant verk, der öfverskolten skulle ingå och användas så, att den ringa skuld Slaten agde, kunde med hushållning skötas. Derpå har ännu ej svar inkommit. På beslutet derom beror till en stor del hvad som bitr RiksgäldsContoirets enskildta utgifter! det personella blir då helt annorlunda, ty göromålen, Hvilka nu äro nästan ingenting, blifva då betydligen förökade. Afven är fråga väckt, huruvida Riksgäldssedlarne skola förblifva, eller upphöra. Det kunde göra inskränkning i personellen. Det är således ännu omöjligt att härom besluta, hvarföre jag fortfar i min anhållan, att framställningen må hvila på bordet. Herr Rosenblads ofvanberörde framställning lades på bordet. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den i4 dennes under N:o 297 afgifne, och samma dag e. m. pä bardet lögde, Memorial, i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStåuden i åtskilliga delar af StatsRegleringen. Den iG Octo ber f. m. 349 Herr Hjerta, Gustaf: Det besynnerliga förhållande uppstår nu, att sedan vi val slutat StatsRegleringen, komma vi åter in i den. Den mängd skiljaktigheter, sorn. uppkommit, visar bäst, att det vöre att å nyo börja, om vi skulle ingå i någon speciel granskning deraf.
Såsom motvigter till Regentmagten finnas ej heller hos oss några municipajinrättningar; Styrelsen sträcker obehindradt öfver allt sin långa och mägtjga arm, utan att annorlunda än i önskningsväg motas uti den economiska Lagstiftningen, hvilken odelad tillhörer Konungen. Man skall finna huru de fleste rättstvister emellan enskildte, och emellan enskiidte och Kronan i dylike fall afgöras af Konungen i StatsRådet uti sista instantien; och man skall sluteligen äfven finna huru genom den vidt utgrenade Hierarchien, i Domaremagfens organisation, 4 hvars alla organer af Konungen tillsättas och befordras, icke eller uti denna någon kraftig motvigt emot verkställande magten är till finnandes. Tryckfriheten hvilken, såsom den vigtigaste och snart gagt enda möjliga garantien för menniskans rättighster, ut - Den 18 September f. m. gör en sa ömtålig stötesten förde maktägandes herskningslystnad visar sig äfven hos oss så begränsad, att derutinnan förgäfves skulle sökas någon förevändning till utvertes misshälligheter. Jag kan således icke förstå hvad som uti våra constitutionella samhällsförhållanden skulle kunna blifva ett föremål för den monarkiska principens förfäcktares farhågor. Å andra sidan kan jag icke heller, sanningen att såga, mi den anda forn vifat Jig vid våra Riksdagar, igenfinna någon anledning till de magtägandes deltagande uti våra inre angelägenheter. Jag finner deremot huru de med fullkomlig tillfredsställelse kunnat åse vare åtgärder med tryckfrihetens inskränkande 1812, med de ultra marinska besittningarnes öfverlåtande till Konungens fria disposition; med Barthelemy och Gouadelupsmedlers underdåniga afträdande; äfvensom vår anspråkslöshet till RubslFonden med mera som genom traktater med främmande makter kunnat vara Kronan Sverige tillerkändt
Tendensen, ty en sådan röjes obëstridligt, är ej politisk, åtminstone ej i hufvudsak, den går helt enkelt ut på att inskärpa det åttonde budets plikter. Läs emellertid berättelsen och nog finner du däri ett och annat att tänka på äfven för din personliga del. Den framställer, huru en ung man af polsk härkomst, i alla afseenden oförvitlig, uti England uttalar sitt missnöje öfver Rysslands bulgariska politik samt det sätt, hvarpå kejsarmördarnes afrättning verkställdes i Ryssland, och denna tillfällighet leder därhän, att han slutar med att uppgifva sin ande i en af zarrikets rysliga fängelsehålor, där hvarken sol eller måne lyser — allt i följd af skvallret, hvilket slutligen nådde ryska polismaktens öron — naturligtvis efter att hafva växt steg för steg, ända därhän att han skylldes för att hafva varit sista kejsarmordets anstiftare. Så långt sträcker väl förtalet sällan sina blodiga gaddar, men mycket ondt kan det uträtta i alla fall, och vi neka ej i hufvudsak framställningens rent realistiska drag. En för engelsmännen lätt förklarlig antagonism mot Ryssland genomskiner nog det hela. Men större är antagonismen mot det dåliga i mänskligheten, skulle än Englands folk eller hvilket annat som hälst vara dess bärare. Vi lemna arbetets politiska tendens och estetiska värde därhän — sedt ur förstnämnda synpunkt är det förtjänt af uppmärksamhet. H. A. Andra till red. insända boknyheter: Agis OCh Kleomenes. Bilder ur Spartas historia af Alarik Hallström. — Karlstad, Carl Kjellin &amp; Co. 1891. Svenska vitterhetens häfder efter Gustaf III: s död af Gustaf Ljunggren. Femte delen. Striden mellan gamla och nya skolan 1815 — 1823. Första häftet. — Lund, Gleerup 1891, 2 kr. Är en kungsväg till vetande möjlig? En fråga, besvarad af erfarenheten i våra dagar, af G. Toppelius. — Helsingfors, G. W. Edlund 1891, 1 m. Några blad ur den finska pietismens historia af J. A. Cederberg. Första häftet. Helsingfors, G. W. Edlund 1891, 1 m.
Under Riksdagen, som slutades i Stockholm år 1810, yttrade Preste-Ståndet, uti Protocolls-Utdrag till Stats-Utskottet, dateradt den 14 November 1809, i anledning af då väckt fråga om Biskops-Lönernes indragning till Stats-Cassan på obestämd tid, att Preste-Ståndet ansåg detta ärende såsom Privilegii-mål och på sådan grund högtidligen protesterade emot alla de frågor, som uti Stats-Utskottet kunde väckas om BiskopsLönernes indragning för obestämd tid; Och som 114 §• i Regerings-Formen stadgar, att det beror på samtlige Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, att låta 4 Sami. 3 B. *94 Stats-Utskottets Privilegierne undgå de förändringar och jemnkningar, som Rikets behof kunna fordra, så ansågo Ledamöterne i Stats-Utskottet af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden sig böra i ett sådant sakens skick detta förhållande till Riksens Ständer anmäla. Härvid blef det ock beroende; Och som Biskoparne äro nämnde i Grundlagen och frågan om deras upphörande således bör väckas samt till pröfning förekomma i den ordning föreskrifvet är om andra Grundlagsändringar, har Stats-Utskottet ansett de nu väckta motionerne icke kunna erhålla någon åtgärd inom detta Utskott, som derjemte skolat yttra den öfvertygelse Utskottet fattat vid öfvervägande af orsakerne för och emot dessa ofta förnyade frågor, om Biskops-Ambetens indragning, att nemligen dessa Ämbeten äro för Religionens vårdande och i synnerhet allmänna Undervisnings-Verken, dervid Biskoparne i egenskap af Ephorer hafva sig ålagde dyra pligter, af ganska stor vigt, samt finnas till skyldigheter förbundne, som äro för det Allmänna icke mindre magtpåliggande, än den som tillhöra Cheferne för andre delar af Administrationen, och ehuruväl några Biskopar hafva ansenlig
Då hattar möjligen kunna tillverkas af andra ämnen, än de sorn finnas i förslaget uppräknade, har Utskottet, på det att någon tvekan om tullbehandlingen af sådane hattar, i fall de skulle införas, icke måtte uppstå, funnit orden m. m. böra här tilläggas. 22 Bcvilln.-Utskottets Ullålande JY.o 45- Hildar och Skinn: af Herr Prosten Svedelius, att allt, som kunde uppmuntra boskapsskötseln inom landet, vore nyttigt, och att derföre utförseltullen å Hudar och Skinn borde helt och hållet borttagas; — aiWerr Hessle: att den förhöjning, Utskottet föreslagit i införseltullen å denna artikel, vore stridande emot 3:dje punkten af hufvudgrunderne, samt att den, i stället för att uppmuntra ladugårdsskötsel^ skulle verka till motsatsen deraf; — af Herr TVijk, att förhöjningen i tullen för Hudar icke vore en lämplig uppmuntran för ladugårdsskötsel, helst den fördyrade lädret, hvilket åter drabbade menige man. Genom den högre beskattning, som kommer att drabba bränvinsbränningen, har Utskottet förmodat, att tillverkningen af denna vara skall minskas, samt Jordbrukarens uppmärksamhet rigtas åt ett annat håll, nemligen Boskapsskötseln, som hos oss står på en lägre punkt än i de fleste andra länder. Detta har varit motivet för Utskottets tillstyrkande, att införseln af Ladugårdsproducter måtte något fördyras, för att underlätta concurrencen med utländningen, och genom hoppet om någon vinst väcka hågen hos landtmannen att omfatta denna näringsgren. Utskottet tror sig dessutom icke hafva frångått den princip, som Utskottet för sig uppgjort, då den införseltull, hvilken nu är föreslagen för Hudar och Skinn, ej utgör mer än 6i procent af värdet. Hvad åter beträffar utförseltullen, så har Utskottet funnit så mycket mindre skäl att nedsätta eller borttaga densamma, som productionen af ifrågavarande artiklar ännu på lång tid icke lärer kunna motsvara landets behof, och det således vore emot all princip att för mycket gynna utförandet deraf.
Sin familj ville han icke se, utan inneslöt sig i sina rum, der hans långsamma och jerntunga gång gaf ett hemskt genljud genom det i dag så tysta och på besökande toma huset. Men vi vilja titta in i kommerserådinnans sängkammare. Der var mörkt och ödsligt, rullgardinerna nedfällda, så att icke någon blick från nyfikna grannar eller förbigående bekanta skulle bespeja hvad som föreföll derinne. Fru Widens vanliga inbillade styrka var till sista skymten försvunnen, då olyckan i hela sin nakenhet framstod för henne, och oupphörligt, emellan de långa dåningar, som döfvade hennes bittra känslor, ljödo de olyckliga orden i hennes öron: ”Kors! har herrskapet hört att kommerserådet Widen gjort cession?” – Besynnerligt, att tanken på de små styng, hvassa som synålsuddar, hvilka illviljan och skadeglädjen skulle rikta mot henne och hennes hus, sårade djupare och smärtsammare, än sjelfva saken. Fru Widen hade ännu icke hunnit så långt, att hon kunnat ordna i sina tankar följderna af denna morgons uppträden. Hennes mans möjliga insättande af kreditorerna, en framtid full af tryckande bekymmer, till och med af daglig brist, dessa så vanliga saker, lågo helt och hållet utom den synkrets fru Widen förmådde omfatta. Var det icke en mer än tillräcklig börda för hennes styrka, att bära hvad som redan inträffat? Fru Widen var en hjertans god och förståndig fru, under medgångens dagar; men hon egde en af dessa små själar, som ej kunna höja sig öfver det alldagligas småaktighet, samt icke ens vilja försöka det. Kommerserådinnan låg på en soffa, klädseln var i oordning, håret upplöst och pannan genomvåt, liksom de bleka kinderna, af den mängd kompresser, doppade i vatten och en de cologne, hvarmed hon återkallades till lif och medvetande. De små barnen stodo gråtande omkring mammas läger, emedan de tyckte att hon, som så många gånger inom en timma dödt för deras blickar, slutligen skulle dö så, att hon icke mera vaknade, hvarken af vatten eller droppar; men till deras innerliga fröjd, hjelpte likväl detta för hvarje gång.
Det hade icke varit min tanka att tala i ett ämne så vida skiljdt ifrån mitt yrke, om Inledningen af Friherre Anckarsvärds Anförande icke haft en mera omfattande riktning än dess Conclusion; dm det ena och andra endast framställt nödvändigheten att iakttaga alla möjeliga besparingar, hade jag hvarken haft något deremot att invända, eller tänkt att derom för det närvarande ingå i någon undersökning. Men 528 Den 9 Januarii. då, efter hvad jag kunnat fatta, jag hört eri granskning af så tillsägandes Rikets hela politiska Systeme, då riktningen deraf och möjligheten af Rikets politiska tillvaro blifvit snart sagdt satt i fråga, då jag tyckt mig höra att Folkets Ära och Anseende för dyrt betalas, att Rikets Sjelfständighet icke skulle vara det vigtigaste föremålet för Riksens Ständers omsorger; då bekänner jag, att jag icke kunnat återhålla den känsla af bedröfvelse och förundran, som allt detta hos mig uppväckt. Yid åsyn af det Vapen, sorn här intager det främsta rummet, vid Gustaf I:s Minne, som först grundat Sveriges politiska tillvaro, må det tillåtas mig fråga, om denne store Man, då han började företaget att befria Sverige från ett nesligt förtryck, först undersökte, om han hade medel och krafter dertill, eller om han icke försökte och lyckades? Jag tror att känslan af egen förmåga och hoppet om framgång är i synnerhet hos en Nation det första vilkoret för ali kraftyttring; och då å ena sidan jag anser det vara en af Nationens Representanters förnämsta skyldigheter, att väl öfverväga förhållandet emellan tillgångar och behof, och att sätta de senare efter de förra, tror jag å andra sidan, att man bör sorgfälligt undvika alla sådana framställningar, som kunna alltförmycket nedsätta begreppet om de förra eller ingifva den tankan, att man här gjort mera afseende på ögonblickliga besparingar, än på angelägenheten af ett väl inrättadt Sjelfförsvar. Dm g Januarii. 529 Nar vi 1809, nied vida mera utblottade tillgångar och mera trängande behof, vågade likväl hoppas att Sverige skulle kunna förblifva sjelfständigt och fritt, må vi nu mycket mera hysa samma förhoppningar, då vi hafva tillfälle att i lugn pröfva och jemnföra.
Ex. ansåg det vara säkrast att välja det af honom föreslagna större antal suppleanter; och hemställde altså H. Ex., att de suppleanter, sorn i morgon skola väljas i hvardera Utsk., måtte bestämmas till 3ö. Bifölls. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller, att uti Ridd.cancelliet må blifva tillgänglig en förteckning på sådana ledamöter, hvilka äro valbara till det ifrågavar. förtroendet, på det vallistorna ma kunna upprättas så, att de icke blifva cassabla. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att den af Hr Dalman begärda åtgärd redan vore föranstaltad. Öppnades Hrr Electorcrs lista till val af ledamöter i Utsk:n i åtskilliga afgångnns ställen; och befuunos hafva blifvit utsedde till ledamöter i BevillningsUtskottet: efter Gr. Lewenhaupt, Mauritz, Gr. Snoilsky, Eredr., och Hr af Dalström, Gust. Jac., N;o 25y Frih. Klingspor, Mauritz, , 294 „ Boye, Ludv., „ 2041 Hr Von Geise, fullm. Hr Lagerheim, Lars Magn.; BancoUtskottet: efter Frih. Lagerheim, Elias, Hr Cederstråle, Jöh. Casimir, och Hr af Uhr, Gust., N:o 4°8 Hr Danckwardt Lilljeström, Jad. Malcolm, „ i3o6 , Söderhjelm, Gust. Aug., , i3i8 , Stjerneld, fullm. Hr Bogeman, Joh. Ludv.£ Allm. Besv.- och O eea n. Utsk o t te t: efter Frih. Skjöldebrand, Knut, och Hr Sparre af Rossvik, Gust. Mauritz, W:o i6r Frih. von II6'pken, fullm. Hr vdn Troil, Sam. Gust., „ i386 B. Hr Adlercreutz, Gust. Magnus.
Hvad nu specielt beträffar frågan, hur man bäst och säkrast bör sommarförvara sin vintergarderob, så svaras: » väl rengjord, hermetiskt innesluten! » Man anskaffar en ensamt för detta ändamål afsedd lår, som skall klistras såväl utsom invändigt med » järnkardus », ett läderartadt och läderfärgadt papper i stora ark, finnes hos Svanström &amp; C:o och andra pappershandlare ä 70 öre boken. Klistret skall kokas af rågmjöl, rätt tjockt. Papperet bestrykes först med en i vatten doppad svamp (fäster bättre då), hvarpå klistret genast påpenslas, papperet hvälfves och utslätas med en ren handduk, från venster till höger, på det ej några luftblåsor måite bilda sig. Locket klistras äfven, på båda sidor förstås. När låren efter ett par dagar är torr, fastsättes locket medels lädergångjärn, (härtill kan användas vristen af gamla skodon). Hvarje vår måste man se till, om pappersbeklädnaden blifvit något skadad, och då genast laga den omsorgsfullt, innan den ånyo användes. Har man nu en gång lagt sig till en, eller om så behöfves två sådana lårar, blir besväret de följande åren ringa att säkert skydda sina yllekläder, sammetsoch sidenpersedlar, blott man före inpackningen, som bör ske för stängda fönster och dörrar, ser noga efter, att alla plagg äro ytterst väl befriade från damm och ludd i fickornas innersta hörn samt under uppslag, kragar och ikring knapparne. Nu strör man målen starkpeppar i botten på lå- ren, hvarefter kläderna nedläggas, så slätt som möjligt; öfver sista plagget åter en hand full peppar samt två ark af Eamma sorts papper som man klistrat med. Locket fälles omedelbart ned och bör vara försedt med en liten fin haspe och märla, så att låren kan låsas igen.
St:r sålunda funnit godt att Bolaget föreskrifva, eller ock underlåta att intill 1834 åt's utan något ( 28 ) Statens vidare betungande, bringa Canalen till fullbordan, på sätt ofvan stadgadt är, skall Statens fordran för så väl det nu beviljade yttersta understöd af 845,334 R:dr Banco, som för alla de summor, hvarmed Staten tillförene till Canal-arbetet bidragit, oförändrad qvarstå; Staten i bägge fallen för all framtid förbehållen den andel i utdelningen af Canalens blifvande inkomster, som 22 §. i Bolagets Privilegium försäkrar och bestämmer, J. 5i, Bet stämplade papper, sorn erfordras till chartering af den Götha CanalBolags Förbindelese till R:g:sContoiret, hvilken skall intecknas, äga Fullmägtige, att i StatsGontoiret requirera och , emot quitto, utan någon betalning utbekomma. De öfrige utgifterne för inteckningen må väl af RiksgäldsContoiret förskjutas, roen emot ersättning af Canal-Bolaget, efter den Räkning, som derå kommer att afgifvas; egandes Bolaget, att antingen inbetala beloppet till RiksgäldsContoiret, eller ock låta detsamma på anslaget afdragas, §. 52. R. St;r hafva nu i ett för allt beviljat Södertelje, Canal-Bolag Trettio Tusen (3o,ooo) Riksdaler under villkor, att denna summa skall afsättas, såsom fond för Canalens underhåll och förblifva i RiksgäldsContoiret innestående mot ränta af fem för Hundra årligen, intilldess behofvet af dess användande uppstår, samt Bolaget derjemte sig förbinda, att Canalen allt ( 29 ) framgent underhålla och oförskingradt bibehålla de för Canalfarten nödige Inventarier. §. 53. Till befrämjande af Strömrensningar samt lättade Valten-Communicationerj hafva II. St:r till K. M:ts Nådiga disposition på RiksgäldsContoiret anvisat en årlig summa af Femtio Tusen (5o,ooo) Riksdaler, att utgå från och med år i83o intill nästa Statsreglering.