Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den tack jag utaf dem får röna är skrik och bannor och förtret, och aldrig de min möda löna med minsta ord af vänlighet. Men låt dem känslolösa vara och gärna se min undergång — Gud skall ändå helt visst bevara den stackars lilla Cendrillon. Det var d. 1 8 1 1, som sångspelet första gången gafs i Stockholm och den 18-åriga Kristina Elisabeth Frösslind utförde titelrollen. H Hennes utförande af denna roll gaf anledning till en för den tiden ovanlig uppmärksamhet, ej minst emedan en häftig tidningspolemik därom uppstod. I » Journalen », Wallmarks tidning, hade en recensent bl. a. yttrat, att m:ll F. visserligen som Askungen vore både ung, vacker och naiv, men också » litet gauehe », samt att hon som prinsessa hade » för liten statur och bristande öfning. » Så tillkom den vid teatern vanliga afundsjukan, hvilken vid ett tillfälle gick så långt, att under en representation en kvinnlig kamrat vid Cen _ drillons utträdande från kulisserna på scenen bakifrån slet sönder hennes klädning i ryggen, men dock utan att vinna sitt syfte, som var att bringa henne ur fattningen, ehuru hon vid sin sortie måste gå baklänges. Ett annat obehag för den unga skådespelerskan var, att hon å öppen gata brukade omringas af unge hyllare af hennes konst, hvilka hurrade samt till och med en gång ville — hissa henne! Det gick så långt att hon vid mer än ett tillfälle för att undgå dessa yttringar af oborstad förtjusning nödgades efter spektaklets slut stanna kvar i teaterhuset och tillbringa natten i sin klädloge. Mot allt detta och till lilla Cendrillons försvar och hägn uppträdde de öfriga dåvarande hufvudstadsbladen: Stockholms-Posten, Polyfem och Dagligt Allehanda. Ur deras långa artiklar må för eftervärlden e t t citat vara nog. Vi välja D. A:s uttalande d. 21 mars: De enthusiastiska. applaudissementer och den verkliga triumf mademoiselle Frösslind d. 18 mars såsom Cendrillon erhöll, voro en glädje för alla sanna vänner af en skön, naturlig och naif action.
Varm och ifrig glömde han att tiden led, att han var långt kommen från hemmet, att det mörknade allt mera och att han befann sig helt allena på isen. På en gång bemärkte han, att den brakade och knakade under honom, men innan han, stel af förskräckelse, hann att fly, brusade vågorna rundt ikring honom och han sjönk med kälke och allt i en öppen vak. Den olycklige hade fallit ned i en öppning, som färgare nyss förut begagnat, men som sedermera tillfrusit, ehuru isen ännu var så svag, att den ej bar ens denna lilla tyngd. Med ett hjertslitande ångestrop sjönk han i det kalla vattnet, der vi nu måste lemna honom ett ögonblick, för att se oss om efter en räddare. Denna dag kände Ferdinand en oändlig längtan till Han hade på länge icke sett Elisabeth och han ville nu så gerna träffa henne, det var en osynlig magt som drog honom till Denna dragning blef sluteligen så stark, att han ej kunde motstå den. Tidigt på eftermiddagen lät han spänna för sin bästa häst och satte sig i slädan. Hastigt tillryggalade han de fyra milen, som lågo mellan hans hem och Det gick så lätt på det klingande föret. Stum satt Ferdinand och blickade upp till de klart tindrande stjernorna i den mörknande qvällen. Han tänkte på Elisabeth, på Leonhard och Rudolph och hans tankar voro ej glada. Vägen gick nu nere på elfven. På en gång nådde ett gällt nödrop hans öra. ”Stanna!” ropade han till drängen, som satt fram i slädan och körde; ”hörd du nödrop?” ”Nej herre!” svarade denne lugnt, i det han höll inne hästen. I samma ögonblick hördes det åter, men svagare. ”Hörde du ej nu heller?” frågade hans herre. ”Jo, sannerligen, tror jag icke att det är ett barn, som håller på att drunkna.” ”Nå så kör då, så mycket hästen orkar springa, åt det hållet, derifrån ropet höres.” Den snabba trafvaren satte af i sträckande fart. Ropet kom allt närmare, ehuru det blef svagare. På en gång stannade hästen och ville ej gå längre. ”Hvad kommer åt djuret? piska på det!” ropade Ferdinand.
Förslag till den förändring* som TryckfrihetsFörordningen i följd deraf måste undergå, hvari bör fastställ 228 Den 2 i Maji J> ni. las, dels böternes belopp för olika Tryckfrihetsbrott, dels hvilken Domstol skall ådöma dem, och dels cautionerneg belopp föf utgifvare eller förläggare af Dagblad och periodiska skrifter. Då man sålunda å efta sidan vunnit uppgifvande af Censurens godtycke* och åden andra lörekommit Tryckfrihetens missbruk torde man äfven kunna hoppas att vinna den för Grundlagsförändringar nödiga sanctionert, hvilken i händelse förslaget endast upptog uppoffringar och inga motsvarande gaj tander möjligen skulle kunna uteblifva. N:o */• Her i Munck af Rofenfchjnld, Eberhard Det är en nu mera i ailä constitutionella Stater erkänd sanning, att man i Tryckfriheten äger det säkraste värn för en Nations frihet. Deri ensam är i stånd att ersätta många brister, sorn kunna vidlåda en Statsförfattning. Men då Tryckfriheten är ett nödvändigt vilkor för en sann politisk frihet i alla constitutionella Stater, så blir dén det ännu mer i vår, der den Lagstiftande makten, den aom skall controllera de Högsle Embetsmännens åtgärder, så sällan sammankommer. Emellan Riksdagarne ersattes denna granskande myndighet ännu säkrare af Tryckfriheten, äo af sjelfva Justitieombudsmannen, hvars verkningskrets och åtgärder så mycket bero af dess egen håg och godtycke. Således hafva Den 21 Maji f. lil. vi mer än någon .innan consthutionell Stat Skäl, att önska oss en nog vidsträckt tryckfrihet, och denna frihets oberoende af Högsta maktens arbitraira myndighet.
Af publika byggnader märkes i första rummet det nya Läns-residenset, uppfördt i modern styl af tegel på granitfot, 60 alnar långt och 2:ne våningar högt, färdigt år 1848; hvarefter tillkommit 2:ne flyglar, äfven af sten. Dernäst Elementar-skolans, i förening med Contubernium, uppförde nya hus af träd, i 2:ne våningar, med höga och rymliga lärosalar samt logementer för en lärare och ett större antal elever. Vidare Länets lasarettsoch kurhusbyggnad å nyo uppförd och inredd år 1849; hvartill kommer det år 1835 af sten nybyggde länshäktet. Och torde det icke vara olämpligt att i sammanhang härmed upptaga, hurusom under sednare åren äfven tillkommit åtskillige större, private bostäder, af sådan beskaffenhet, att de ganska väl skulle kunna intaga en icke obemärkt plats uti ett vida, både äldre, större och förmögnare samhälle än detta. Det härvarande Elementar-läroverket, inrättadt i stället för en å Frösön, från äldre (ider befintlig lägre Lärdoms-skola, erhöll år 1847 sine nu gällande stadgar, i närmaste öfverensstämmelse med dem för Stockholms nya Elementar-skola, och har till ändamål, att, med fri flyttning och ämnesläsning på tvänne paralelt gående linier, meddela så fullständig, både allmän medborgerlig och egentlig lärd bildning, som fordras för inträde vid Akademien. Denna uppgift har af den jemförelsevis ringa lärarepersonalen hitintills pä ett tillfredsställande sätt blifvit löst, i det att, ehuru de öfverste af skolans 8 klasser först med 1850 års början blefvo fyllde, fem ynglingar, derifrån utgångne, redan aflagt den större, och en den mindre student-examen, samt dessutom många lemnat läroverket utan att hafva fullständigt genomgått detsamma, dels återvändande till jordbruket, dels egnande sig åt handeln, näringarne eller sjömansyrket. Att skolan icke saknat förtroende visar sig icke allenast af de många lärjungar, hvilka från nästgränsande provinser här sökt och erhållit inträde, oaktadt de på närmare håll kunnat få undervisning, utan isynnerhet deraf, att antalet af studerande småningom ökat sig.
— De sednaste årens goda skördar, jemte de höga pnserne å alla landtmannaprodukter, hafva dock i första rummet bidragit till en ekonomisk förbättring, hvarpå det säkraste beviset är, att de till verkställighet inlemnade exeku - 5 torialer under åren '1854 och <1855 vida understigit de nästföregående årens. Visserligen har denna välmåga alstrat en tilltagande lyx, särdeles i klädedrägten, så att man numera sällan ser den förmögnare allmogen af båda könen använda hemmagjorda tyger till sina helgedagskläder; men med välmåga och huslig trefnad följer vanligen hos allmogen äfven moralisk förbättring. Det har ock visat sig alt då, särdeles i norra delen af länet, stölder och illbragder af hvarjehanda slag snart sagdt hörde till ordningen för dagen, sådane brott under de tvänne sednaste åren mera sällan förekommit. De af Hans Excellens Herr Justitie-Staministern årligen till Eders Maj:t afgifne berättelser angående, bland annat, brottmålen i riket visa, att under nedannämnde år de anklagade inom länet utgjort: år 1851 955 män 82 qvinnor. 1,190 personer; varande denna berättelse för år 1855 ännu icke kommen Eders Maj.ts Befallningshafvande tillhanda. Vidare inhemtas af dessa berättelser, att, med hänsyn till folkmängden, sådan den antogs vara inom länet år 1845, eller 100,419 personer, deraf 93,837 å landet och 6,582 i städerna, år 1851 hvarje 96:te person varit ställd under tilltal, och hvarje ! 0.9;de blifvit sakfälld; men att på landet endast hvar i o 4:de varit anklagad odi hvarje 1>67:de blifvit sakfälld, då i städerna hvar i 5;de person varit anklagad och hvarje 4 Side blifvit sakfälld.
Denna fond förvaltas äfven af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Malmöhus län, som årligen hitsänder räntan, hvilken öfverlemnas till Konsistorium, som utnämner stipendiaterne; b) Biskopen och Kommendören Doktor Israel Bergmans donation den 28 Juli 1841 af 1,200 R:dr Banko; c) Kommunitetsfonden, 600 R:dr s. m., enligt prestmötesbeslut den 6 Februari 1817; d) Framlidne Kyrkoherden i Gudmundrå, Doktor Isak Norbergs testamente, den 23 April 1817, å 1,000 R:dr Banko; e) aflidne Stadsmajoren E. Nordlanders testamente den 7 September 1842 å 2,000 R:dr Banko; f) Kyrkoherden i Bygdeå Doktor C. J. Nortmans och dess fru U. C. Nordins testamente den 23 December 1798 och den 1 Augusti 1815 å 225 R:dr Banko; g) en okänd gifvares gåfvobref den 11 Maj 1859 å 1,000 R:dr R:mt; h) framlidne Lektorn, Doktor Johan Sahlbergs testamente den 24 Mars 1810 å 500 R:dr, hvaraf räntan först efter nuvarande innehafvarens död tillfaller stipendiifonden; i) framlidne Justitie-Borgmästaren Doktor Ellbergs testamente den 5 April 1839 å 5,000 R:dr Banko, och k) Expeditionsfogden Olof Tunmarks testamente den 25 Juni 1845 å 1,000 daler k. m., nu utgörande 900 R:dr Runt. Alla dessa fonder gå till stipendier för ynglingar vid Hernösands elementarläroverk, utom den sistnämnda, som är anslagen för Sundsvalls skola; 9.
Beträffande Frih. Cederström* yttrande örn olämpliglietcn att sälta hyllor midt på golfvet, så lår jag såga, alt del är en högst vanlig sak i biblioi hekel1 alt hylin]’ uppställas på galfven på ett vässt afstånd från hvarandra, och della vöre saukdes appheabelt i de runi, souj finnas i Riks».emil:* hus, emedan de arn ljusa och glada. Man har sagt alt det vore olämpligt att (lytta Suudhets~co|I:m så I ingi boil suni till Kungsholmen ; jag har ingenting egentligen alt invända emot detta påslående, men hardt vöre det i sanning å den andra sidan, om Riksarehiv e t - dyrbara samling af handlingar skulle föi multna i sloltsh valf veu. För öfrigt ville jag val nämna några ord lill förmån för gymnast iska cen I ial-i ost i tilt et , men anser alt den lör det sa minn behöflig i lilla summan ktm utgå af del anslag, som SlalsUtsk uppgifvit. Fril). Sprengtporten, Jac Willi.: Alldeles i motsats med den åsigt, sorn Frih. Cederström och Ur von Hartmansdorff yttrat t afseende på omöjligheten ali inom Riksg.- C"nt:s mivar. lins finna utrymme både för Hiksarchivet samt Vitterhets-, Historieoell ö n t iq v i I ets-aeadem ien, grundar sig mitt omdöme att sådant ut ly mine vei k ligen finnes pä de upplysningar jag. inhemta! af nämnda verks chefer, och Imlket också öl vei ensstämmer mert hvad en värd talare nvss löre mig derom yttrat. Då en lianslalion af de handlingar, soln tillhöra Ri ksarchi vet, kommer att äga rum, är del iner än sannolikt, att • n stör del af dessa handlingar kunna förblifva pä den plats der de nu befinnas.
Afd. 23, 24* 178 Den 8 Maji, f. m, deciderande tonen af vissa Talare låta verka på sig , och då ConstitutionsUtskottet i denna händelse handlat rakt emot föreskrifterna i 38. §. Riksdagsordningen , som ännu är gällande Lag , samt den enas Ja är så godt sora den andras Nej, så protesterar jag emot Memorialet och yrkar, att det må läggas på bordet till nästa Plenum. Grefve von Platen, Baltzar Bogislaus: Då här är fråga om tryckning af Protocoll, sorn, enligt Grundlagen , åtminstone till en del böra hållas hemliga, måste nödvändigt en pröfning, huruvida de kunna tryckas eller icke, föregå, En 6ådan pröfning kan ej anställas af någon annan än ConstitutionsUtskottet. Utan att in» gå i någon granskning af sjelfva saken eller om tryckningen bordt beviljas, hvilket jag dock snarare ansett Utskottet kunna medgiiva , är jag likväl öfvertygad, att Utskottet ej ägt framställa dess beslut annorlunda än såsom nu skett. Och då ingen lärer bestrida, att ibland de Handlingar , hvilka tillhöra ConstitutionsUtskottets granskning , många skola hemliga hållas, samt då Riksens Ständer, genom det de blott yttrat en önskan om tryckningen, tilN kännagifvit deras tanka , att de ej ägde rätt gå längre, så instämmer jag helt och håUet med Herr Grefven och LandtMarskalken i dess förklarande, att Proposition till återremiss af ConstitutionsUtskottets Memorial måtte förvagras. Herr Grefven och LancltMarskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln yrkade, def Dm 8 Maji, f, nu 179 Herr Grefven och LandtMarskalken borde gera den af några Ledamöter begärta Proposition om återretniss. Ropades Nej. Hvarefter Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, att ConstitutionsUtskottets ifråga varande Memorial måtte läggas till LiandJingarnej hvilket bifölls.
Jag föreställer mig, att IIr Stjernsvärd önskar paritet emellan civila och militära boställen; men då genom 1836 års MiIitia;BostalIsOrdn. och äfven genom 1819 års TjenstgöringsRegkte nämnde författn. blifvit i vissa delar ändrad, torde Hr Stjernsvärd finna, att mitt yttrande att 1687 års författn. kunde i detta hänseende anses antiqverad, alldeles icke innebär den om alltför grof okunnighet vittnande mening, som skulle jag betrakta hela Indelningsverket såsom antiqveradt. Det är en framställning hvartill jag icke tror mig gifvit anledn., och jag hade i sanning ej väntat mig en af Hr Stjernsvärd afgifven så beskaffad antydan. För öfrigt torde ej vara alldeles säkert, att boställsrum äro afsedde i de föreslagna husen; jag finnér derom ingenting uttryckligen nämndt i den K. Proposm. Men det må StatsUtsk. närmare utforska, åt hvars handläggning motionen nu må remitteras. Hr Brakel: Sedan Hr Stjernsvärd förändrat sin motion, anhåller jag att, innan Ståndet fattar sitt beslut, densamma, sådan som den nu lyder, måtte af någon kanslist blifva upläst. Sedan härefter Hr Frih:n o. Ordf:n låtit upläsa Hr Stjernsvärds numera till följande lydelse förändrade yrkande: »att innehafvare af lägenhet i det möjligen blifvande Posthuset må förbjudas att till annor person sådan lägenhet borthyra eller till begagnande öfverlåta», samt framställt att yrkande blifvit gjorda dels om motionens remitterande till StatsUtsk., dels om densammas läggande till handlingarne, hemställde Hr Frih:n o. Ordf:n om R. o. Ad. behagade remittera Hr Stjernsvärds numera förändrade motion till StatsUtsk., och, efter det svaren härvid utfallit med starka Ja, jemte några Nej, förklarade Hr Frih:n o. Ordf:n att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs
Stadens tillvarelse beror af Handel, Fabriker oell Handlverkerier, samt Jordbruk. Handelsrörelsen, som egenteligen består i utminutering af vanliga Köpmanna-varor, är inskränkt genom Stadens belägenhet nära Götheborg, och förmenas hafva aftagit i sednare tider. Fabriks-näringeu som bedrifves med 2 Klädes-Fabriker, 2 Strurnp-Fabriker och 2 Färgerier, bär, hvad klädestillverkningen beträffar, blifvit minskad under sistförflulne åren, genom nedläggande af dea betydligaste Klädes-Fabriken; Men i öfrigt bär Fabriks-rörélsen snarare tiliän aftagit. Handtverkerierne lili denna lilla Stad skötas med mera omsorg oell framgång, än uti Länets Öfrige Städer; Och finnes deribland Verkstäder som i arbetets godhet kunna tälla med Hufvudstadens, hvilket i synnerhet gäller om Garfvare och Carduansniakare, deraf en, Rådmannen Nyman, tillverkar Marokin och Saffian af alla färgor, jemngoda med de bästa både inoch utländska. För närvarande anser nian Stadens handtverkerier hafva någorlunda fördelaktig afsättning på lillverkningarne. Det betydliga Jordbruket omkring Staden skötes med drift ock omtanka; Och må anmärkas att här infördes, först i Riket, potatoes-odlingen af Jonas Alströmer. Samme förtjente man anlade äfven planteringar för Tobak oell Färgstofter; Meli dessa äro sedan förvandlade till Åker och Äng; så att Stadsjordeii nu mera uteslutande användes för Åkerbruk och Boskapsskötsel, samt mycket för odling af potatoes till Bränvinsbränning. 54 På Landtmanna-producter saknar Staden icke tillförsel, sorn, vid ofvaunäninde förhållande med Stadens eget jordbruk, snarare är öfver än under behofvet. Stadens inflytande, såsom afsätlnings-ställe, på kringl>gna,1(^e Landsorters cultur och näringar kan således icke vara betydligt, och faller åtminstone icke starkt i ögonen. I Staden hålles ärligen fyra Marknader, som äro tämmeligen besökte af trafikerande.
Af Herr Lagerhjelm är föreslaget, att till Andra Kamaren skulle väljas af: a) Borgerskapet, gemensamt med egare af hus i städerna eller af stads - jord eller af vissa fabriksinrättningar på landet m. fl. näringar, 40. b) Allmogen 60. c) Officerare vid Landtoch Sjöförsvaret, af minst Löjtnants grad, tillsammans 4. d) Domstolarnes Ledamöter och Tjenstemän, äfvensom andre Civile Embetsoch Tjenstemän, med lön på stat och af motsvarande väldighet 7. 6 Constitutions-Utskottets Memorial, N:0 26. e) Läkare i Statens tjenst eller med befordringsrätt 1. f) Fastighetsegare på landet, som icke höra till annat Riksstånd . 13. Till Första Kammaren skulle Konungen ega att, bland valbara per - soner, utnämna 4. hvarjemte följande Samhälls-classer skulle der representeras, nemligen: a) Ridderskapet och Adeln af 50. b) Presterskapet, gemensamt med Academierne, Universiteten och allmänna Elementar-Läroverken 40. c) Fahlu Bergslag och öfrige Bergsbruken 6. d) Officerare, jemte öfriga under litt. c. d. e. f. för Andra Kamaren uppräknade, tillsammans 25. Af Herrar Cederschjöld och von Hartmansdorff äro Ståndsval föreslagne. Herr Cederschjöld anser Ridderskapet och Adeln böra representeras antingen enligt nu gällande Riddarhus-Ordning, dock att ingen skulle der vinna säte och stämma, som icke skattar till Staten af fastighet eller inkomst minst 15 R:dr; eller ock så, att alla Adelsmän, mot hvilkas Riksdagsmanna-behörighet Riddarhus-Ordningen icke lägger något hinder, skulle inom sig till representanter välja 60.
Maj:ts Nådiga remiss under den 22 Juli 1841, inför Kongl. Majit i underdånighet uppgifvit beskaffenheten af det papper, som genom Fullmägtiges föranstaltande, för Chartae-Sigillatse-Contorets behof, skulle vid Bankens Pappersbruk kunna tillverkas och vid den i Banken varande Stereotyperingsanslalt förses med konstgraverade stämplar eller congrewskt tryck, hafva Fullmägtige, under den 16 December samma år, fått emottaga Kongl. Majrts Nådiga Bref, af den 16 förutgångne November, innehållande följande Nådiga beslut: ”Sedan Yi inhemtat ej mindre Edert, än Vårt och Rikets Stats-Contors underdåniga utlåtande, hvarvid J och StatsCont orel tillika på Nådig befallning afgifvit yttrande öfver en af Fabriks-Bolaget i Norrköping Söderberg & Arosenius till Oss ingifven skrift, innefattande anhållan, att tillverkningen af Chartas-Sigillataepapper måtte hädanefter, som hitintills varda, genom entreprenadauction åt fri täflan upplåten, håfve Vi detta ärende till slutlig pröfning förehaft; Och då härvid förekommit att något missbruk eller underslef hvarken vid den hittills , genom enskilda Fabriksidkare ombesörjda tillverkningen af stämpladt papper, eller eljest medelst begagnande af falska Chartae-Sigillataestämplar försports eller blifvit hos Vederbörande anmäldt; att fastmer de om berörde tillverkning afslutade Contracter alltid blifvit med noggranhet uppfyllde, under ett nitfullt handhafvande af de författningar, som i omförmäldle hänseende skyddade det alImännas rätt, samt att, om Chartae-Sigillaloepapperets tillverkning blefve till Bankens för an Bcvisorernes Berätt. äng. Bancoverket.
Riksdagsmäns i sådant hänseende framställda förslag, efter sorgfällig pröfning af föremålens beskaffenhet och dertill användbara tillgångar, serskildt yttra sig angående de understöd, vare sig i låneeller anslagsväg, hvarmed de af Kongl. Maj:t eller vederbörande motionärer bestämdt uppgifna företag och arbeten af en mera omfattande fördelaktighet synas böra af det allmänna understödjas. Men alt härutöfver och oberäknadt redan anvisade eller nu ifrågaslällde serskilda låntillgångar, för framdeles ifrågakommande dylika företag, hvilkas kostnad och allmänna vigt samt ändamålsenlighet för det närvarande omöjligen kunna förutses, anslå en så betydlig summa, som Herr Bagge nu föreslagit, måste Utskottet högligen afstyrka, helst desse lånbiliaden, i anseende till den förutsatta långa återbetalningstiden, skulle, i afseende på Statens tillgångar, medföra nästan alldeles enahanda verkan, som vanliga Statsanslag. Utskottet får således vördsamt hemställa , alt Herr Bagges ifrågavarande motion må förfalla. Stockholm den 16 April 1840. Bilt. till R. St. Ånis. till Exp. Utsk, elen 24 April, 11, 2 e, ixr.
En så kärleksrik sammanverkning af Verldsalltets naturkrafter var nödvändig, först öfverhufvud för möjligheten af jord-varelsernas allraförsta födelse, näring och fostran, och sedan i synnerhet för framkomsten af de större arter, hvilka endast under det villkoret kunde utrustas med tillräcklig kraft, att, såsom fortfarande äfven sedan detta jordens första vårlif upphört, sjelfva både fortplanta sig och sträcka sin lifstid långt utom gränsen af den ålder, hvari ännu (ehuru kortvarigt) hvarje lefvande väsende bär en den ursprungliga vårens liknelse. Så framgingo efter hvarandra, i sina af de inre ändamålen bestämda ordningar, Örter, Buskar, Träd: på samma gång ständigt blommande och ständigt gifvande frön, i hvilka de ingöto sin egen natur såsom bildningsdrift, för att sedan överantvarda dem åt den Stora Modrens vidare omvårdnad. Egentliga utgångshemmet var en särskildt dertill egnad trakt, högländt genom sitt läge närmare till äthern och solen, en vidsträckt omfattning af lundar och blomstergårdar, med otaliga källor, från hvilka strömmar och bäckar, lekande med sina fagra stränder i dröjande svängningar, fördelade sig åt alla sidor och utåt den öfriga jorden. Detta var den vidtberömda lustparken, Paradiset kallad: der nu snart, ur nya ovarier, som (i den tidpunkten) danades genom de nyssnämnda varelsernas directa åtgärd, framgingo nya varelse-arter, att med sjelfrörlighet, och öfverhufvud med ”lif” i egentligare mening, motsvara den syftning för hvilken de föregående uppkommit. Så infunno sig Krypen och Insekterna, Fåglarne, Djuren: de första, framburna ur Örternas eller Gräsens modersköten; de andra, ur Buskarnes eller Dungarnes; de tredje, ur Storträdens och Skogarnes; alla, i uppstigande ordningar, företeende sinnen, som mer och mer röjde analogier af förstånd, äfvensom anleten och gestalter, hvilka mer och mer uttryckte böjelser af själ, med deremot svarande kroppsformer.