Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sigfrid led ännu mer, det visste han. Hans känsliga hjerta slets mellan dem båda. Äfven för honom var arbete den bästa utvägen, han hade tillrådt honom det, och med glädje märkte han, att han allt mera tog sina affärer i egen hand, och att man der började erfara honom som en makt. Då och då möttes de dervid; en blick, ett ord voro tillräckliga att uttrycka deras ovanskliga kärlek. Om Käthe talades ej — först efter ett år, då Sigfrid var i stor ångest för henne. En liten dotter föddes honom. » Jag skulle inte ha kunnat bära att förlora henne, » sade han till Klas. » Inte bära, » svarade han, » liksom man skulle ha frågat derefter! Himmel en skyddade dig, söndagsbarn, från den erfarenheten, att man måste fortfara att lefva med sår, som synas en sjelf dödliga. » Käthe tillfrisknade, och Sigfrids lycka växte genom barnet. » Hon är nu alldeles utom fara, » meddelade vännen, » ehuru hon är mycket svag och ömtålig; hon har en stor bön till dig, vi uppfylla gerna alla hennes önskningar. Vill du inte gå ned till henne, Klas? » » Dig till behag gör jag allt, Sigfrid. » Det blef honom underligt till mods, när han åter stod i de kära rummen. Sigfrid hade lemnat honom ensam, och han blickade betagen på den vackra, bleka unga modern och det rosiga barnet i hennes famn. Man hade beredt henne en hviloplats i trädgårdssalongen, ty der utanför blommade härlig sommar. Då Klas kysste hennes hand, drog en flyktig rodnad öfver hennes ansigte. » Tillgif mig, » sade hon, » jag är nu inte längre svartsjuk; jag är för lycklig derför. » » Jag har intet att tillgifva, » stammade han. » Jag har endast att fördraga, hvad omständigheterna förde med sig. » » Nu ha de emellertid förändrat sig, » fortfor hon leende, » vi äro inte längre på tu man hand. Denna lilla ' inkräktare har trängt sig emellan, nu skola vi vara fyra, är inte det ett skönt och trefsamt antal? Nu skall ni komma! Var nu ädelmodig, jag har blifvit en annan genom detta lilla väsen. Ni skall vara vår lilla dotters gudfar; en medlem i familjen på grund af rättigheter, pligter.
Kinderna voro fasta, magra och jämt sluttande; öfverläppen uppåtböjd och kort, underläppen liten och yppig, tydligen delad i midten som ett körsbär; den runda, blåaktiga hakan rörde sig ledigt och förnämt öfver den höga kragen. När man såg honom från sidan – litet framåtböjd – påminde hans ansigte strax om en af de enkelt och skarpt tecknade profiler, med stora aflånga ögon, omgifna af en mörk strålkrans, man ofta ser af den unge Alexander, eller på fresker af helleniska bågskyttar och diskoskastare – så blekt, regelbundet och nobelt uttryckslöst var det. En face deremot – då var det icke linierna eller uttrycket, som dominerade, det var den blida munnen och den svårmodigt varma blicken. När han talade stod Adamsäplet alltför starkt fram på halsen. Alice hade emellertid sett honom både två och tre gånger, innan hon egentligen talat det minsta med honom – utom det aldra alldagligaste, förstås. Också tyckte hon, hon som var bortskämd med sin fars och sin mans dristiga, flytande och originala konversation, att unge Danner var “det rena intet“, och frågade engång Brandt, om han alltid – också bland herrar – var så der – ja “enkel“? – Ja, inte har jag hört honom säga mycket just, inte, och något geni tror jag långtifrån att han är. Men, herregud Du har väl också skrämt honom med dina “europeiska“ allure, kan jag tro. Han är ju ett oskyldigt, oerfaret Guds lam, skall du veta, emot de herrar du är van vid. Ett rent barn – Ja, underhållande är han inte, det skall Gud veta! Vet, pappa – hon såg rakt upp på fadern – jag tror här är mer än vanligt tråkiga menniskor på denna orten – och tjockhufvade! Se bara på den nye domaren med sina tre barn och sin köksa till fru, som är half Waldenströmare och “håller på det gamla“ Jag önskar verkligen Paul inte hade fått förflyttning! — Och prosten med sin “humana kristendom“, sin Boströmianism och sin öfverseende, mildt ironiska uppmärksamhet, när man talar om de aldra vanligaste saker.
Enär, på säll fullmäktige sålunda anmält, den arkitekt, ål hvilken Öfverinlendents-en. bitet uj pdiagit att undersöka 1 tskafiei beten af de anmäikta bristfälligheterna samt uppgöra kostnadsförslagen öfver de ifrågaställde byggnadsoch reparations-arhetena, uttryckligen föi klarat, alt den ostra flygeln vid Rikets Ständers hus kan, utan våda för byggnadens bestånd, under 12 å 20 års tid bibi hållas i sitt nuvarande skick, och då de medel, som för bestridandet af den med dessa hy ggnadsoch reparations-ai betens utförande förenade betydliga kostnad skulle erfordras, vid innevarande liksdag måst tagas i befallning för andra mera oundvikliga utgifter, anser sig Utskottet, meé afseende derjemte å hvad fullmäktige för öfrigt anfört, böra hemställa, 4 Slals-Utskotlels Utlåtande, h:o 218. att Rikets Ständer för närvarande icke må fatta något beslut eller vidtaga någon åtgärd-i afseende på ofvannäinnde ombyggnads och reparations verkställande. Vidkommande åter de för underhållandet af samma egendom erforderliga mindre reparationer, så enär 164 § af Riksgälds-kontorets nu gällande reglemente, hvars stadgande i detta hänseende lärer komma att i det nya reglementet öfverflyttas, föreskrifver, att de kostnader, som för underhållandet af Rikets Ständers, under fullmäktiges vård och inseende ställda, hus erlordras, skola af Riksgälds-kontorets medel bestridas, anser Utskottet ej helier något serskildt beslut af Rikets Ständer i afseende på sistnämnda reparationers företagande erfordras. Stockholm den 23 Juni 1848. Ank. tiil Exp.-Ut&k. <ien 23 Juni, kl. 6 e. m. Utlåtandej i anledning af väckt motion om förbud för Riksgälds-kontorets tjenstemän att innehafva syssla vid annat embetsverk. (R:gs Afd.)
En kamererare 3,500: — En kammarförvandt 2,200: — En revisor 2,200: — En bokhallare 2,200: — Tvä kammarskrifvare efter 1,000 rdr 2,000: — b) Aflöning s-af'delningen: Ledamot: Ett krigsråd 4.500: — Kansli: En sekreterare 3,000: — En kanslist 1,000: — Kammarkontor; 1:o. För aflöningsoch indelnings-ärenden: En kamererare 3,500: — En kammarförvandt 2,200: —- En bokhållare 2,200: — Två kammarskrifvare efter 1,000 rdr 2,000: — 2:o. För pensionsoch fond-förvaltnings-ärenden: En kamererare 5,500: — En revisor, tillika förrättande kammarskrifvare-göromålen 2,200: — 4:o. Krig sförvaltning en samfäldt tillhörande: Advokat-liskals-kontor: En advokat-fiskal med billig förhöjning till lika lön som kamererare, eller 3,500: — En kanslist 1,000: — Kassa-kontor: En krigskassör 4,000 — En kammarskrifvare 1,000: — Dufvudboks kontor: En hufvudbokhållare 3,000: — För vaktbetjening: En vaktmästare 600: — Transport rdr 96,000: — 62 Transport rdr 96,000: — Fyra kammardrängar (med minskning af en i krigskollegii antal, till följd af upphörande ständig kommunikation mellan verkets särskilda delar och det gemensamma registrators-kontoret) efter 500 rdr 2,000: — Hvartill kommer:
Skulle emot Riksens Ständers bestur, de till hwarir huftvndkirel anflagne suininor besinnas dragne iil! andre äirdamäl, än dem, som under samma huswudtitcl höra, eller ,något as Riksens Sländer fäsistäidc an» stag myra öswerstridil, skall 'utskottet genast anmärk» „iiig>ch i Riksens Ständers Plena anmälan göra enrot den" Embetsman, som sn sadan anordning comrasignerat, hwarester dermed strfares enligt 106 och 1Ä7 §§. i Regenngssormen, kunnandeslikwäl häraf-he följder icke dragas, art, emot föreskriften i 90 §. RegcriirgS Formen , Utskottet ma i något klander as Honungens gjorde anordningar inga, eller att de för Stars Utgifterne redowisanve Tjenstemän skola kunna personligen för Stats Utskottet eller Riksens Ständer kill answar ställas, uran ma, der sa nödig finnes, hos Konungen kunna anmälas de anledningar, som söre» konimit, att emot någon sadan Tjensteman i laglig ordning answar yrka. Widare 'äliggcr detta Utstyr att utröna, pröfwa och foresta det, som till Stats, och RikSgaldSrWerkens bchos erfordras sedan nödige indragningar och besparingar blifwit iakllagne; likale, bes att sörestä beloppet as de summor, hwilka jämlikt 6g §. i Regerings, Formen stola för särskilda händelser afsältas och fluteligett upstifwa huru mycket genom bewillning bör utgöras.
Han ena gången strök gick det bättre o c h kakan b l e f rundare o c h trifsammare. rågan Så k o m det hårda året ur EU ladugården. logen var o c h tog tionde ur beständigt fullmålt — arbetet. resande ett sin tufva, gammalt träd växte hon fast vid allt segare, allt mera orubbligt. D e t fanns intet i all verlden mera s o m fäste henoch Prinsessan kraftigt att naturforskare, Elisabeth, vid tre års en annan född och lifligt barn, redan 1843, var ett ålder, förnämligast derför, tillräckHennes fint bildade föräldrar jemte skickliga lärare arbetade att utbilda denna med mycket förstånd ovanliga begåfning. dröjde ej heller länge, innan Elisabeth utmärkte sig genom jern, drog henne åt sig o c h kysste henne hårdt. henne kär, o c h för man o c h son. håg för musik o c h poesi o c h sann kärlek Hon skrek sqvaller Men hennes henne snabbt o m lifvet icke och sade m e d sin arm af heller intet emot. ansigte b l e f blossande skärt, o c h hon lade hufvudet upp mot hans breda bröst. höger och honom han grinade illa, när de k o m m o o c h talade för sin sak. han o c h sprang upp, eller vägg; nej vid De » Nej », » e n fattiglapp till skrek utan klut läto honom hållas oeh sade hvarken j a ord. Han gormade en hel v e c k a; drängen skulle han köra på dörren, svor han, för hvarje b l e f dock ny dag som k o m. af hans stora from far var s o m ett lam. sedan men tålig och A l l t tycktes till en början gå g o d t af stapeln. len, på K u l l a till hösten. m ö r k i synen, M e n på kalaset vigseln stått, fick bränvin till lifs o c h vardt åter karsk Han samlade några gamla grannar i hågen. kring sig i Men blef tålamodet tröt. det dock skandalen för stor och V r e d e n steg honom åt hufvuoch hans ådror svällde.
– Hur lifligt kommer jag ej ihog den sista dag jag på det tillbragte d. 12 Aug. 1810, kommande från England! Jag såg denna dag solen uppgå: dess ur hafvet flödande ljus öfversvämmade rymden, under det närmast framför mig Tumlare, lekande på vattenytan, ur sina näsborrar uppkastade en mängd cascader, som glänste i solstrålarna. Till höger förgylde dessa Jutlands kust. – Bakom mig, just nu, uppstämmer en del af passagerarne (Lundaboer och Skåningar, flera fruntimmer) Vikingen; och jag tycker mig väl ha lust att vara en sådan, då jag nu åter ser solstrålen dansa på vågornas hvitkrusiga hufvuden. Soröe d. 14 Juli. Det är från en af Selands vackraste nejder, dit jag flytt undan Köpenhamns qvalm och hetta, som jag tusenfalt får tacka dig för ditt kärkomna bref. Till Köpenhamn kommo vi den 9de e. m. kl. 3, och togo in vid Kongens nye Torv i Hôtel du Nord, der jag träffade Öfverste G., som lofvat mig tillföra dig muntliga hälsningar. – Den 10de om morgonen gick jag först till vår Minister, som emottog oss mycket vänligt, och hos hvilken vi sedan varit flera gånger. Han är väl den ende Minister på utrikes ort, som ser fäderneslandet från sitt sals-fenster. – Hemkomne, funno vi för oss Cancelli-Rådet Thomson, hvilken S*** emellertid besökt: en ung man, af ett raskt och trefligt väsende, ifrig älskare, samlare och kännare af Nordiska Antiquiteter, och som drifver dessa studier så mycket oegennyttigare, som han egentligen är handlande och föreståndare för sin förmögna faders contoir. Han har sedan i Köpenhamn varit vår ledsagare och outtröttlig i att tjena oss. Vi gingo först till Universitets-bibliotheket, der vi träffade Rask och den gamle Nyerup. Jag hade lärt känna bägge i Stockholm och Upsala för 13 år tillbaka. De kunde således anses såsom gamla bekanta, och emottogo oss äfven såsom sådana.
deraf Riksgälds-sedlar Privat-Bankernes utelöpande sedlar, efter afdrag af deras kassa-behållningar i Rikets mynt Summa af utelöpande Bankooell Riksgäldssedlar samt privat-sedlar, efter ofvannämn de afdrag Summa af Rikets Ständers Banks ansvarighet för utelöpande sedlar och medel, stående i depositions-afdelningen Rikets Ständers Banks metalliska kassa, eval verad i Banko å 128 sk eller i silfver och guld R:dr Specie deraf stående i Hamburg . » » i guld, dukater st. Skrifvelse, JV.*o 40. JLitt. Finans-Komiténs första åliggande lärer vara, alt för sig sjelf göra klart ändamålet äfvensom omfånget af det densamma i nåder lemnade uppdrag. Då Kongl. Maj:t sednast, för mer än 30 år sedan, lät sammankalla^en dylik Komité och infordra dess utlåtande, voro förhållandena väsendtligen olika med de närvarande. Myntvärdet hade under en följd af år saknat stadga, och den naturliga följden deraf, stor förlägenhet i allmänna rörelsen, hade inträffat. Talrika bankrutter förekommo, och fastigheter försåldes med svårighet, äfven till vanpris. Vi kunna nu glädja oss att dessa bekymmersamma företeelser hafva upphört. Sedelmyntets silfvervärde har under snart tvänne årtionden varit orubbadt, och skall så förblifva, om ej stora misstag af Regering och Ständer begås, hvaremot säkerhet härvidlag tyckes ligga i den klarare insigt i financiella ämnen, som mer och mer hunnit spridas och göra sig gällande. Förlägenhet i allmänna rörelsen eller hvad i dagligt tal benämnes penningebrist förspörjes föga eller icke; utländska kapitaler hafva till betydliga belopp inkommit i landet, flerfalaiga offentliga kreditanstalter hafva uppkommit, räntefoten har, åtminstone på säkra fastighetslån, nedgått under den lagliga; fastighetsvärdena hafva varit i stigande och tyckas fortfarande vara det.
Memorial till Riksens Ständer, med förslag till ändring af Riks dags-Ordningens <5‘. 5 g och Tryckfr ihet s-För ordningens §. 2 mom. f. Grundläggarne af Sveriges, åren 1809 och 1810 skapade, nya Stals-skick ansågo, på goda skäl, det utgöra ett bland deras förnämsta åliggauden, att trygga Riksdags-förhandlingarnes publicitet och derigenom bereda både samtid och efterverld möjligheten att med full sakkännedom bedöma, huru nationens representanter, alla tillsammans och hvar och en i synnerhet, uppfyllt sitt åtagna värf. På den ståndpunkt, hvarpå Sveriges politiska utbildning sig då befann, syntes nämnde ändamål endast bunna uppnås genom en fullständig tryckning af Riks-Stålidens Prolocoll. En sådan anbefalltes äfven, med ett föga betydande undantag, genom Riksdags-Ordningens 5q och Sveriges ädlaste män sågo i detta' stadgande ett verkligt palladium för folkets frihet. Man erinrade sig, vid stiftandet af denna Lag, en i Sveriges historia märkvärdig tilldragelse och det sätt, hvarpå då förefallna Riksdagsdebatter blifvit offentligheten undandragne. Man vågade kanske ej påräkna det slags offentlighet vid Svenska Riksdags-förhandlingar, som i andra länder redan då länge egt rum vid Parlamenls-debalter. Men, sedan tidningarne börjat alt i behandlingen af landets inre angelägenheter göra (ett vidsträcktare bruk af tryckfriheten, och sedan de visat möjligheten att under Riksdagens lopp skyndsamt göra nationen bekant med dess representanters åtgärder, förklarade, den 21 November 1823, då varande Constilutions-Utskott, att, såframt ett medel ej kunde utfinnas till minskande af Riksdags-handlingarnes oformliga vidlyftighet, man skäligen måste befara, icke allenast en ständigt växande tryckningskostnad, utan ock ett ännu större ondt, omedhinnligheten af både redaclion och utgifyande.
Jag får hemställa, om icke kraftigaste sättet att till den värde ledamoten, som begärt votering, framställa en önskan att derifrån afstå, är, att man låter honom höra, huru R. o. Ad. muntligen besvarar en framställd proposition till den föreslagna redactionens antagande. Jag förmodar, att om den värde ledamoten dervid blott får höra sitt eget nej, skall han icke genom sitt handlingssätt vilja söka framtvinga det förslag till . grundlagsändring, hvarom motion till Constit.Utsk. vid sista Riksdag inlemnades, nemligen, att votering ej må äga rum, med mindre än att den af 3 personer begäres, hvilken motion då föranleddes just deraf, att R. o. Ad. så ofta onödigtvis besvärades med voteringar, utan att ens den, sorn begärde votering, alltid sjelf deruti deltog. Jag bestridde motionen då, i hopp att ett sådant correctiv aldrig skulle behöfvas, och jag hoppas det ännu; hvarföre jag får anhålla, att Hr Gr-, o. larndtm. täcktes först framställa proposition till muntligt besvarande. Hr Rosenqvist: Jag har redan uppgifvit motiverna för min begäran, nemligen, att hvarje ändring af grundlagen är af den vigt, att den förtjenar, å Representationens sida, uppoffring af en timma. Den utgör, såsom jag förut sagt, en rubbning af contractet samhällsmagterna emellan; och det är derföre angeläget, att i protocollet må finnas förvaradt, huru och under hvilken opinionsyttring dea skett. Det är också ur denna synpunkt, som jag, i fråga såväl om alla 4 H. 14 Den n Mars f. m. grundlagsförändringar som nya statsanslag, ansett mig skyldig att yrka beslutens fattande genom votering; och jag kan, till följd häraf, icke afstå från min begäran. Ganska många hördes yrka proposition. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde proposition till bifall å den af K. M. föreslagna och sedan sista Riksdag hvilande nya redaction af 63 §. Reg.Formen.
Den hänsynslöshet, med hvilken han yttrar sig om i detta hänseende annorlunda tänkande såsom antingen » enfaldige » eller » hycklare », skulle vara i högsta grad upprörande, om icke till hans ursäkt kunde anföras, att det tydligen varit hans bästa känslor, som upprest sig mot det skändliga sätt, hvarpå religionen blifvit missbrukad i öfverklassegoismens, tjenst, och att han — ur stånd att i detta hänseende skilja mellan skalet och kärnan, förvexlat denna vrångbild af religion med religionen sjelf. Man skulle kunna fråga honom: Huru kan man tro pä en förnuftig * verldsordning och kraftigt betona Ur dagens krönika. 2 3menniskans pligt att verka i denna ordnings tjenst genom att arbeta for en förnuftigare samhällsordning och dock på samma gång förneka ett verldsförnuft. Men med denna motsägelse laborerar ju hela den nutida materialismen. I likhet med alla materialister antager författaren, att den verklighet, som vi med våra sinnen förnimma i tid och rum, är en absolut, för sig beståndande verklighet, och förbiser helt och hållet, att den verldsbild, vi sålunda erhålla, endast i den mening är objektiv, att den är gemensam för alla de varelser, som förnimma på samma sätt och med samma begränsningar som vi, och att derför hvad vi verkligen veta alls icke tvingar oss att förneka hvad Kant kallade det praktiska förnuftets (det sedligt religiösa medvetandets) postulater (nödvändiga förutsättningar). De moderna radikalernas förakt för allt sådant, för al.lt som tillhör den förnuftiga känslans område, är egentligen ett arf från den af dem så ifrigt bekämpade öfverklassens ensidigt intellektuella bildning. De skola komma ifrån denna ensidighet endast genom att blifva mera radikala, genom att göra rättvisa åt hela menniskonaturen, ej blott en sida deraf. August Bebel har emellertid åstadkommit en, trots dess brister och ensidigheter, god och väckande bok. Om han kunnat frigöra sig fran den materialistiska dogmatismen och fa syn pa lifvets andliga verkligheter, skulle han ha skrifvit en ännu bättre.Månsken. Af Guy de Maupassant *. Öfrersättning af Birger M ömer. Han bar sitt namn med värdighet, denne abbé Ma-rignan. Han var en lång, mager prest med ett ärligt, om också öfverspändt sinne.
Ehuru Utskottet medgifver, att de bevis af omförmälde beskaffenhet, som, enligt nu gällande föreskrifter, erfordras för Banco-låns erhållande, icke medföra fullkomlig visshet derom, att lånsökanden är från förmynderskap fri samt icke innehafver sådane medel, som enligt lag medföra förmonsrätt framför inteckning i fast egendom, enär lånsökanden möjligen skulle kunna dylika medel innehafva, utan att sådant vore kändt för den eller de Domare eller Domstolar, från hvilka bevis i berörde hänseenden böra af lånsökanden anskaffas, har det likväl, genom en längre tids erfarenhet, visat sig, att de för närvarande föreskrifne bevisen i allmänhet varit lill räck lige för betryggande af Bankens rätt alt, på grund af egande inteckningar, utur dess fastighets-panter njuta betalning, hvaremot Utskottet anser de af motionären, i stället för de nu föreskrifne bevisen, föreslagne intyg af 2:ne personer icke kunna, äfven om desses trovärdighet af Domaren bestyrkes, utan verkligt äfventyr för Banken godkännas, samt än mindre komma att föi' Banken medföra någon ökad säkerhet; och enär de föreslagne förändrade bevisen sålunda måste blifva mindre ändamålsenliga, än de nu föreslå ifna, anser Utskottet sig böra till Herr Reutersvärds ifrågavarande förslag, så vidt det angår Rikets Ständers Bank, i allo afstyrka bifall. Stockholm den 28 Juli iS/jo. N:o 59. Ani. till Exp. Utsk. den 29 Juli, kl. 6 e. m. Memorial, innefattande hemställan, att dtskillige å Daler Kopparmynt utgifne Sedlar måtte få i Banken inlösas. Sedan uti en lill Bankens Commissariat, den 2 nästl. Maj, ingifven skrift, Ilof-Audi tören Joli. J. Elgströmj jemte förmälan, det han med den dagens Dih. till R■ St.
Ingenstädes bestas ett ämbar eller annat karil för dricka eller watten, ingenstädes en trädffäl, ullrick eller sted för mat. Det Den sz April. 6r Det finnas Fängelser af ännu sämre bclkaffenset, de nemi., hwilka i Fästningarne Carlscrona, Christianstad, Malmö, Landscrona, Warberg, Göteborg och nya Elfsborg äro inrättade till innesluande af gröfre brottslingar och sta under wederbörande Cominendanters inseendeAffigten med detza örwaringsrum är otwifwelagkigk, att under den iörre säkerhet Fästningars Construction medförer, nnna dels ifrån Samhällets widare ofredande afkilja för inrotad wanart kände samt för allmänt sch enskilt lugn skadelige personer, dels genom deras Mande till arbete winna någon ersättning för den ostnad underhållandet af deras nästan onyttiga lif Ztaten tillskyndar, samt derjemte, sä ofullkomligen ig göra later , tillhälla dem att godtgöra genom förrytelser emot Samhället asamkade skulder. Ehuru välförtjent ett sadant öde än ma wara, upphafwer ock menffligheten sin röst emot desi förswarande geivm osunda boningsrum Ibland sadane förekomma i framsta rummet de Warberg, nya Elfsborg samt de sa kallade Numvrne i Carlscrona. I Warberg finnes endast ett bredewid Fästningsorten i en tjock grästensmur anbragk för 8 innestute ganska trängt rum, hwars fugtighet förökas geom takdropp.
Då hvarken Ridderskapet och Adeln, Presteeller Bonde-ståndcn beviljat något anslag till anskaffande af materialier för ifrågavarande navigations-skola, hemställer Utskottet, att Borgare-ståndets i detta ämne fattade nyssberörde beslut, såsom ej till någon åtgärd föranledande, måtte förfalla. Vidkommande det af Presteoch Borgare-stånden för en navigations-skola i Westervik beviljade anslag, 700 r:dr; så enär denna fråga, deri två stånd stannat Slats-Utskotlets Memorial, IS:o 211. 11 emot Iva, måste, så framt ej någotdera af sistnämnde båda Riksstånd skulle finna godt i godkännande af Utskottets yttrande med Ridderskapet och Adeln samt Bonde-ståndet instämma, afgöras genom omröstning i förstärkt Stats-utskott, får, under förutsättning att Borgare-ståndets beslut alser bibehållandet af de allmänna grunderne för navigalions-skolornes inrättande och således öfverensstämmer med Preste-slåndets beslut äfven i denna del, Utskottet föreslå följande voterings-proposition: “Bensöm, lika med Stats-ulskottet, anser, att något anslag för inrättande och underhållande af en navigations-skola i Westervik icke bör beviljas," voterar t Ja; den, det ej vill, Mjj vinner Nej, “hafva Rikets Ständer för en navigations-skola i Westervik beviljat ett årligt anslag af 700 r:dr, under de vilkor, som för dylika skolors inrättande på andra ställen äro stadgade." Åttonde Hufvndtiteln. Enligt utlåtanden N:o 89 och 154. lito Uti 31 punkten, sednare afdelningen, af det förra utlåtandet, hade Utskottet ansett sig icke kunna tillstyrka Rikets Ständer, att för orthopediska institutet bevilja begärd tillökning i bidraget af statsmedel, utöfver hvad Kongl. Majit för institutet äskat.