Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som jag icke har det officiell meddeladt, an häller jag, såvida Ridd.secrel. detsamma mottagit, alt han mätte del uppläsa. Underl. Ridd.secret. tillkännagaf, att från Högv. PrcsteSt. nyss ankommit ett prot.uldr. för d. 23 oell 25 i denna månad af följande innhali: S. d. föredrogs ånyo LagUlsk:s betänk. N:o 93, i anledn. af K. M:s nåd. proposrr ang:de antagande af dels ny strafflag, dels om lag oin verkställighet af fängelsestraff. PresteSt., som icke kunde bifalla detta betänk, fattade deremot det beslut, all, till svar pä K. M:s höglberörde nåd. propostr, skulle i und. skrifvelse anmälas: l:o alt tiden under innevarande riksdag icke tillåtit R. St. ingå i fullständig granskning af det i nåder meddelade lagförslaget, hvarken lill dess hufvudgrunder eller deras tillämpning; 2:o att R. St. icke anse tillräcklig erfarenhet ännu vara vunnen om lämpligheten och användbarheten här i Riket af det föreslagna nya straffsystemet, hvarom ett allmännare tänkesätt synes böra hinna utbilda sig iuuau del definitivt och i siu helhet anlages; 3:o alt R. St., med erkännade af bchofvet utaf förbättringar i nu gällande fängelsesystem oell med undersåtlig tack samhet för K. M:s redan ädagalagde höga omsorger att deni bereda, anse ganska vigligt alt inhemska försök må göras med tillämpning af de i den föreslagna fängelselagen framställda olika mellinder för fängelsestraffen, och fördenskull i und. anhålla, att personer, sorn blifvit dömde lill fästningsarbete på längre eller kortare lid, måtte, när K.. M. så Runer för godt, och i den män tillfälle dertill gifves, för undergående af sådant straff varda insatte i ensam helsfängelse, alt der behandlas efter de för sådane straff i allmänhet föreslagna grunder, dock högst för en tid af 2 är oell med iakttagande af den i 10 § 1 cap. af samma lagförslag bestämda stralfförminskning j
A Pag. j2 & jf i'34 § • Det af Utskottet i afseende härpå afgifna Utlåtande är bifallet af Bevillning s-XJt skot tets Utlåtande N:o 5r. B or ga re-Ståndet, men inom Bonde-Ståndet har Anders Danielsson från Elfsborgs Län ansett Herr Santessons förslag, att åtminstone någon viss tiel af Pröfnings-Comiteernes Ledamöter bibehålles ifrån det ena året till det andra, förtjena afseende. Som till stöd för den framställde anmärkningen någre grundade skäl icke blifvit anförde, anser Utskottet sig böra vidblifva hvad härvid redan är vordet yttradt. Inom Preste - Ståtidet har blifvit föreslaget, att det i denna §. bestämda rådrum för Taxerings-bandlingarnes insändande till Konungens Befallningshafvande borde förlängas, med afseende på de underordnade Tjenstemännens öfverhopande göromål; men då något giltigt skäl till vidtagande af ändring härutinnan icke förekommit, tillstyrker Utskottet, att ifrågavarande §. må bibehållas oförändrad, enligt nu gällande Bevillnings-Förordning. Pag. 73. •37 $•]. Den af Utskottet i denna §. föreslagna obetydliga förändring är bifallen af Borgare-Ståndet, men inom Preste - Ståndet har Herr Prosten ödman hemställt, om det icke kunde tillåtas Allmogen att, vid PröfningsComiteerne, meddela muntliga upplysningar på det sätt, att den, sorn det ville, finge dagen förut anmäla sig hos Ordföranden, och sedermera efter upprop infinna sig för Pröfnings-Comiteen.
2 Bancooch Lag-Utskottens Bet. JY.O 2. eli i Sverige bosatt och under Svenska Lagarne lydande medborgare är berättigad till lån,” ulan ock äro så många, att det icke vore möjligt för Banken att, utan en allt för stor kostnad, undvara främmande embetsbiträde vid lånerörelsens bevakning och handhafvande, hvaremot andra Verk och Inrättningar, åt hvilka ifrågavarande förmon blifvit förunnad, i mer eller mindre mon inskränka sin utlåning, antingen till vissa egendomar eller vissa provincer och i allmänhet icke hafva behof af en lika vidsträckt handräckning som Banken, samt sällan på en gång ega mer än ett eller annat hundrade lån utestående, då hela antalet af Bankens fastighetslån, enligt de af General-Boksluts-Contoret uppgjorde extract, vid i833 års slut, sammanräknadt uppgick till 6689 och månadlligen ökas, samt då härtill kommer, att stundom flera, ända till 20 eller 3o serskilda hemman eller hemmansdelar äro pantsatte för ett och samma lån, hvaraf inses, huru vidlyftigt och tidsödande det för Banken skulle blifva, att årligen upprätta de föreslagne förteckningarne, hvilket dessutom icke kunde verkställas af den nuvarande Gancellie-Betjeningen, hvars antal, oaktadt göromålens betydliga tillväxt, i synnerhet efter i8i5års Riksdag, då den större utlåningen började, är oförändradt sådant det varit sedan å'r 1778; så anse Utskotten sig böra tillstyrka: att Petter Perssons förslag icke må lif allas. Ankom lill Exp.-Utsk. ilen 11 Noy. iS3/j Betänkande , med Förslag till Lag för Offentliga Bolags-Banker. Från Höglofl. Ridd. och Adeln äro till Banco-Utskottet remitterade: 1:0.
Jag tänker, att du kunde behöfva en ny jacka. Petrus kastade en blick på sin nötta vadmalsjacka, där högra armbågen snart skulle skåda dagens ljus, och svarade, att han ville pröfva på. Hagar inkallades. Barn, sade hennes beskyddare, vill du lära dig räkna himmelens trappor? Svaret blef en stum, glänsande blick, som ännu hade någonting kvar af stjärnan. Hvad vill du lära? Först himmelen, sedan jorden, svarade flickan med hela tvärsäkerheten hos den ålder, då man tror sig i stånd till allt, äfven att räkna stjärnorna. Tullnären skrattade. Så, så, ingenting mer? Läsa och skrifva kan du, men hvad säger Petrus om räknekonsten? Djäknen förmenade, att räknekonsten vore en stor lärdom för mången man, än mer för en flicka. Hagar skulle få börja med två gånger två. Får jag gå i skolan med gossarne? frågade flickan. Tullnären upprepade Dordejs åtbörd med flata högra handen emot den vänstra. Djäknen svarade, att detta icke lät sig göra. I skolan lästes latin. Låt mig läsa latin! Du? Och äfven ynglingens bleka, allvarsamma drag upplystes af ett godt smålöje, när han svarade: Det fanns verkligen en flicka, som läste latin, och icke allenast latin, utan äfven grekiska och mycket annat därtill. Hon var den enda i Sveriges rike, men hon var ock ett riksråds dotter. Hon hette Vendela Skytte. Blef hon mycket berömd? Öfver hela riket. Hon dog ung för åtta år sedan. Å så! Men hon blef ändå mycket berömd? Jag har hört sägas, anmärkte tullnären, att vår nådiga unga drottning äfven läser latin. Hon är drottning! svarade djäknen. Du hör det, Hagar! Hvarför är du icke en drottning eller till det minsta ett riksråds dotter? Men eftersom ingen vet hvad din far var, kan man ju tänka om honom hvad som helst. Antag, Petrus, att denna fattiga flickas far varit en kejsare, och lär henne läsa latin! Det kan jag icke, svarade djäknen rodnande. Hvarför kan du icke? Är du för högmodig öfver din lärdom för att nedlåta dig till en så ringa lärjunge? Nej, fader Lydik.
Maj-ts spira förenade fliken och ökade utvägar till arbetsförtjenst för Gränse-allrnogen , har Kongl. Maj;t tillåtit utförsel af skogseffecter landvägen från Elfsborgssamt Götheborgsoch Bohus-Län , samt vidare till befordran af utbyten Erödra-Rikena emellan, förunnat fri frans, port landvägen öfver gränsen till Norrige af alla till utförsel i allmänhet tillåtna varor: hvarjemte helfrihet med vissa inskränkningar blifvit beviljad för emellan Strömstad och Norrige gående så Svenska som Norrska klinkfartyg och båtar. Kongl. Maj:t har dessutom förordnat, att Svenska och Norrska producter och manufacturvaror må tullfritt så landsom sjövägen i Norrige och Sverige införas, när sådant i sednare fallet verkställes med Svenske eller Norske far - Konungens Nåd. Berättelse 67 tyg och Kongl. Maj:t här anbefallt vederböran» de Auctotiteter i Sverige oeh Norrige, att efter dessa grunder utarbeta och till nådig pröfning öfverlemna förnyade Författhingar angående de förenade Rikenas inbördes handelsförhållanden. Kongl, Maj:t haf Omfattat hvarje tillfälle ätt berecia lättnader och förmåner för Svenska handels-sjöfarten på utrikes oiwer under de min; dre gynnande förhållande hvari detta yrke, sorn i flera hänseenden är af största vigt för Riket den sednare tiden befunnits. Till kraftig con. troil emot missbruk af Svenska flaggan och för att i öfrigt betrygga den säkerhet, sorn densamma i alla farvatten åtnjutit, har Kongl. Maj:t till Medelhafvet afsändt Örlogs-fartyg, hvilkas kryssningar derstädes haft önskad påföljd. Den med de förenade Fri-Staterne I Norra America år 1816 afslutade Vänskapsoch Handels-Tractat har med några mindre jemnkningar blifvit å ömse sidor ratificerad. Kongl. Maj:t har sedermera , i ändamål att utvidga Rikets handelsförhållanden , förklarat att det Vöre alla
Maj:ts nådiga Bref af den 26 April 1861 till Sundhels-kollegium, angående Medicinska undervisningens ordnande, vore bestämt: ”att de af Kongl. Maj:t lör universiteten i Upsala och Lund utfärdade statuter skulle gälla äfven för Carolinska institutet i de delar, som på detsamma kunde tillämpas”, hvilket stadgande ytterligare återfunnes i 5 § af Kongl. Maj:ls samma dag utfärdade nådiga Stadgar för institutet. Då det nu, enligt universiletsstatuterna, ålåge Adjunkterne vid universiteterna offentlig föreläsningsskyldighet, ansåg motionären af ofvanåberopade Kongl. Bref och Stadgar klart framgå att en sådan föreläsningsskyldighet äfven ålåge Adjunkterna vid Carolinska institutet, enär i denna del universitetsstalulerna kunde och borde på institutet tillämpas. Det syntes ock af ett motionen bifogadt undervisningsschema för Carolinska institutet under läseåret 1862—1863, att Lärare-kollegium så uppfattat och bestämt Adjunkternes skyldigheter i enlighet med hvad 36 § i nämnda stadgar föreskrefve. I likhet med motsvarande Adjunkter vid Stats-Utshottets Utlåtande N:o 139. 23 universitets-fakulteterna höllö icke Adjunklerne i Anatomi och Kemi offentliga föreläsningar, men desse vore deremot flera timmar dagligen upptagna af att biträda och handleda de studerande vid dissektionsoch laborations-öfningarne. Med Adjunkterne i Pediatrik och Obstelrik vore åter förhållandet, att desse, utom den, enligt ofvanberörda schema dem ålagda undervisningsskyldighet, derjemte under sommarferierna upprätlhöllo den kliniska undervisningen hvar i sitt ämne, hvarigenom desse Adjunkter vore långt mera upptagna af undervisningsåligganden, än någon Adjunkt vid universitelerna. Med anledning hära! och då, enligt motionärens åsigt, å ena sidan alltid måste bliiva ganska svårt att för den ringa lönen af 1,500 R:dr erhålla skicklige lärare på adjunktsplatserna och således den lägsta lönekategorien billigtvis icke borde vara mindre än 2,000
34p. — om medels anslående till kostnaden för öfversättande af Isländska och FornSvenska Handskrifterne, Febr. 645. Mars II. 274. —- i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om användande af de inom Södermanlands Län befinteliga, så kallade, Jagbackar, Mars I. 108, 166, 264* Mars II. 258. •— rörande föreslagne grunder för liqviderande af UndsättningsSpannemål som MagazinsDirectionen utdelar, Mars I. 110, 166, 262, 264, 205. om föreslagen vedergällning för RiksStån - 309 dens oell deras Utskotts Secreterare, Canoellier och Vaktbetjening, Mars I. m, 244» 260, 267. April II. it. StatsUtskottets Betänkanden, Memorial och ProtocollsUtdrag, angående den årliga Räntan som är Hans Maj:t Konungen och dess Arfvingar anslagen, Mars I. 477* Mars II. 262, 269, 296. — om medels beviljande till BergsRådet Friherre Hermelin, Mars I. 4?7- Mars II. 258, 264» 271, 3o2. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om medels anslående till en förbättrad Fångbevakning, Mars I. 478. Mars II. 264,289,319. April I. 161, 162,167. — angående nödige medel till Drottningholms Broars iståndsättande, Mars I. 478. Mars II. 264, 271, 281. April I. 162. — rörande reglering af Staten för Gripsholms Slottsoch DjurgårdsBetjening, Mars II. 241» 281. April I. 161, 164, 168. —• om granskning af redovisningen öfver Statens förskott till tryckning af RiksStåndens Protocoll vid 1815 års Riksdag, Mars II. 242, 271, 286. April I.
Länet skulle kunna bereda sig, icke allenast tillräcklig arbetsförtjenst, utan äfven en icke obetydlig vinst, om de förelogo sig att af de öfverallt befintliga stubbar tillverka tjära, samt att denna, i Wester-Norrland tillverkad, skulle blifva lika god som den, hvilken införskrifves från Finland. Af den här förut intagna tippgift på exporterade trävaror synes att utförseln af tjära icke allenast är obetydlig emot hvad den kunde och borde vara, i jemförelse med rikedomen af de till denna varas erhållande erforderliga materialier, utan äfven att denna exporlartikel år ifrån år minskats. Pottaske-tillverkningen har under sednare året ökats, så att den kan antagas stiga öfver 600 LM.. Såsom sammanhängande med artikeln 0111 skogarne fordrar Afvittnngsverket sin behandling. Detta har inom provinserna fortgått öfver ett århundrade, utan att man ännu hunnit målet, och oansedt 1 § i Kongl. Förordningen den 12 December 1734 föreskref att alla allmänningar skulle inom fyra år derefter hafva undergått afvittring. För afvittringen i Ångermanland fastställdes, af Kongl. Maj:t under den 2 Oktober 1742 och af Kammar-Kollegium under den 23 November samma år, instruktion, och nya föreskrifter i samma ämne gåfvos uti Kongl, brefvet den 17 Mars 1752, Kongl. Landtmäteri-Kontorets Instruktion den 11 Maj 1757, Kongl, brefven den 17 September 1766 och den 12 Maj 1801, hvilket sednare äfven angick Medelpad. Men alla föreskrifter oaktadt blef arbetsprodukten år ifrån år mindre och mindre, samt var nära att alldeles upphöra, då afvittringsverket åter väcktes till lif genom Kongl, brefvet den 8 December 1820, hvarigenom förberedande åtgärder till afvittringens fortsättning i de norra Länen anbefalldes. Några år sednare utkom Kongl.
St:rs för dem utfärdade instruktion, der det heter: »revisorerne skola efterse och granska utan att, så vidt omständigheterna medgifva, förbigå detaljerna, hufvudsakligen granska dispositionerna, förvaltningen och resultatet af det hela.» Det är sålunda antagligt, att det icke är ur vägen, att revisorerne ingå i en sådan detaljerad granskning. Skulle Utsk:ts hemställan vinna bifall, inskränkes revisorernas åliggande, snart sagdt, till blott och bart siffergranskning, och ett af de två alternativerne skall då komma att inträffa: antingen skola revisorerne förfalla till nollor, eller ock kommer den olägenhet att inträffa, att det blir mycket svårt att få någre duglige revisorer, om det visar sig, att deras bemödanden och nit underkännas af Stånden. Det är så mycket farligare att godkänna en sådan princip, som man ser, att ett par af revisorernes framställningar haft propositioner från regeringen till påföljd, och då detta är händelsen, ser jag icke något skäl att inskränka revisorernes granskningsrätt. Jag anhåller om Hr Gr:s o. Landtm:s propos. på, att R. o. Ad., med ogillande af Stats-Utsk:ts ifrågav:de Utlåt., behagade lägga detsamma till handlingarne. Hr Wolffelt, Maur. Const.: Rollerna äro nu helt och hållet ombytta. Nu har turen kommit till revisorerne att få anmärkningar och uppträda som svarande part. Då jag haft den förmånen att vara medlem af 1860 års revision, beder jag att få bemöta den af Utsk:t framställda anmärkningen, så vidt den rörer nämnde revision. Utsk:t har sagt, »att revisorerne understundom val mycket ingått i detalj vid granskningen af förhållandena vid de verk och inrättningar, de besökt.» Detta har Utsk:t sagt, utan att derpå framlägga några bevis, blott uttalat sin subjektiva åsigt. Det är sålunda svårt att ingå i en kontrovers härom; men må det tillåtas mig att ingå i en undersökning, huruvida 1860 års revisorer gjort sig förtjenta af en sådan tillvitelse.
Detta Stånd har nemi. ogillat den sedelvalör på 16 r:dr 32 sk., sorn TJtsk. föreslagit, och i stället antagit en valör på 10 r:dr b:co. Fastställandet af en sådan valör öfverensstämnrer dock icke med den grundsats, Utsk. i allmänhet sökt iakttaga vid uppgörandet af förslaget till de särskilda sedelvalörerna, eller att några sedlar framdeles icke skulle komma att af Banken utfärdas å samma valör i riksg:s som andra sedlars b:covalör, Efter BondeSt:s förslag skulle deremot sedlar utgifvas både å 6 r:dr 32 sk. b:co eller motsvarande 10 r:dr riksg:s och på 10 r:dr b:co, hvilka sålunda lomme att motsvara i5 r:dr riksg:s. Jag erkänner visserligen, att Utsk. icke varit fullkomligt conse<jueiit, då Den 4 Maj c. m. det tillstyrkt utgifvandet af sedlar å 100 och 5oo r:dr b:co. Jag får likväl, till mitt urskuldande, äran förklara, att jag icke deltog i Financeafdeln:s beslut härom; och då detta ämne förekom till afgörande i Utskrs plenum, voro åsigterna så delade, att jag och de, som tänkte lika med mig, nödgades yrka bifall å afdeln:s förslag i dess helhet. Jag anser mig derföre nu böra föreslå den förändring uti hvad
Fröt. 1850 $ 1851. 5 Sam!., 1 Afd., 11 Bält. 3 18 Bevillning!-Utskottets Utlåtande, N:o 15. bos Ridderskapel och Adela: att fönnyndare-arfvoden. mätte i §:n införas såsom från bevillning befriade, åtminstone då de icke öfverstege ett belopp af 200 r:dr; hos såväl Ridderskapel och Adela, sora Borgare-ståndet: att, i enlighet ined herr Björmtjernas, af Utskottet afstyrkta, motion, officera-, res s. k. hästoch fouragemedel matte varda från bevillning befriade; äfvensom att enahanda befrielse måtte medgifyas icke allenast, på sätt Utskottet tillstyrkt, för de inqvarterings-penningar, sorn utgå till indelda arméens befäl för bristande karaktershus å deras boställen, utan. för., arméens. officerares inqvarterings-penningar i allmänhet; hos såväl Ridderskapel och Adeln, som Presle-slundet. alt, i enlighet med herr komminister Beckmans, vid Utskottets betänkande fogade, reservation, den del af presterskapets löneanslag, som under namn af Myrden och Taxen, återgår till statsverket, måtte från bevillning befrias; samt hos Ridderskapet och Adeln: att det i §:ns 2idra morn. förekommande uttrycket “lärlingar i handel14, måtte närmare bestämmas.
Sannerligen: mycket synes tala för Liljestråles48 försäkran, att rätta förhållandet var kändt endast af två: Landshöfdingen Rålamb och vännen Carleson. Om en ung poet, vid namn Dalin, började eljest vid denna tid redan något glunkas; med anledning af ett och annat qväde, som råkat göra sig väg äfven utom de Rålambska och Ribbingska familj-kretsarna. År 1729, under en sjukdom, dicterade han för en vän den allberömda uppbyggelse-sången: ”Förblindade Verld”. Enligt Liljestråles berättelse, skref han samma år, uppeggad af Presidenten Ribbing, den beryktade Satir öfver slemma Prester, om hvars sannskyldige författare man så mycket tvistat49. Af många högljudt gillad, väckte den hos andra så stor förargelse, att ett pris af sextusen daler kopparmynt utsattes för den, som kunde upptäcka auctorn. ”Detta thordön kom i synnerhet ur ett moln i vester”. Det gick dock utan skada förbi. Också hade han under åren 1731 och 1732, särdeles för att roa Rålamb och Ribbing, skrifvit åtskilliga smärre satirer, under form af Avisor, hvilka med nöje lästes, och i afskrifter kringflögo. Det bifall, hvarmed de upptogos, fullmognade beslutet om Argi utgifvande. Besynnerligt är, att slägttycket mellan denna och de förutnämnda tidigare skrifterna, om än samtligen anonyma, icke genast sprang mången i ögonen. Märkligt är ock, att i det alltredan 1732 instiftade Riddare-samfund, som kallade sig ”Avazu och Wallasis”50, hade till valspråk ”Tro och Redlighet”, samt årligen, utom sin stiftningsdag (den 25 Januari), firade Gustaf Adolfs och Carl XII:s dödsdagar, var Dalin, genast från begynnelsen, både dess Secreterare och den ende ledamot, som ej var Grefve, Friherre eller åtminstone Ädling.
Om reaction i financeväsendet, deruti jag — hittills ovederlagdt — sökt utreda håde skälen för upplag i stort af spanmål i consignation, belånad af Banken med biträde af Staten, samt sältet huru sådan magasineringhelt olika emot hvad det hittills i Riket varit — kunde bära sig för de enskilde, befordra en utvidgad och stadig spanmålshandel äfven till export, samt i intet fall medföra annan förlust för Staten, än att möjligen äga ett förskottscapital, utan ränta fästadt några år uti spanmål, och hvilket väl icke vore sämre än att ha det nedlagdt i silfver. Ja, som skulle förekomma behofvet af silfver i missväxtår. Utan att nu alls fästa mig vid det lechniska af det beslut, som i alla fall Bancooch Ekon.Utskm torde böra i behörig form utarbeta, i fall ideen antages, anvisar jag här blott pä grunderne derföre. Jag ville föreslå: 1 :o att R. St., efter att hafva öppet uttalat sin opinion om verkligheten af och anledn. lill den öfverklagade förlägenheten, och efter uttryckligt tillkännagifvande af de rätta orsakerne dertill, nemi. den betydliga prisfällningen i Rikets förnämsta export-artikel jernet, såsom direct och proximat orsak, samt skuldsättningssyslemel såsom indirect och permanent — hvars följder ibland annat synes deraf, att R. St:s Bank, och alla andia cassör oupphörligen ökat sina fordringar hos det hardt beskattade folket sedan 1830 — uttryckligen nu förklarade, alt det hittills följda system af lånefondernes förstärkning till de skattskyldiges undsättning vore en falsk och det allmänna välståndet undergräfvande method, hvilken så snart som möjligt borde upphöra, men att de nu ville, i betraktande af den olyckliga riktning capilalbildningen i landet fält, hvartill de allmänna ullåniugsätgärderue före och efter realisationen betydligen bidragit såsom missledande, för sisla gången bevilja en förslagsvis bestämd fond af högst 2 millioner r:dr b:co, såsom ökning af sedelstocken, grundad på förut varande valuta i Banken och pä den ytterligare förstärkning af metalliska cassan, sorn R. St. besluta. 2:0
Enligt juridisk grundsats skulle den lindrigaste meningen i sådana fall blifva gällande, men då komme motsatsen af hvad enl. grundlagen i riksdagsfrågor bör äga rum här att tillämpas* nemi. att de tvänne Stånd, som bifallit Utskts förslag, att åtal ej skall äga rum, skulle få sin mening gällande, d. v. s. att Utskis förslag, ehuru det af tvänne Stånd blifvit afslaget, icke för - Den 2 December f. m. 59 folie, utan skulle gå igenom, så att intet åtal emot Konungens rådgifvare blefve anstäldt. Detta anser jag vara det enda rätta. Vidare liar Utsk. tillagt: ”i hvilket fall R. St. äga att antingen underkänna Utskts skäl, eller göra sådan anmälan, som i nästföljande § omtalas.” Genom detta stadgande har Const.Utsk. uttryckt den princip, sorn man förut icke igenfinner i grundlagen, att icke R. St, skulle äga att samtidigt göra anmälan emot en Konungens rådgifvare enl. 107 §:n, då de voro af Const.Utsk. ställde inför Riksrätt efter 106 §:n. Jag har visserligen hört vid flera tillfällen den åsigt försvaras, att en Konungens rådgifvare icke skulle kunna samtidigt anmälas lill ansvar efter 107 fm och tilltalas inför Riksrätt efter 106 §:n, men jag kan för min del icke finna den ringaste anledn, till en sådan tolkning. 106 §:n innehåller nemi , alt den Konungens rådgifvare, som begått en uppenbar öfverträdelse af grundlagen, skall tilltalas derför inför Riksrätt; men det låter sig väl länka, alt flen uppenbara öfyerlrädelsen äfven kan innebära ett åsidosättande af det nit, skicklighet och drift, som honom åligger enligt grundlagen att iakttaga, eller alt lian icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta; och jag hemställer då, huruvida det med förnuftsbegrepp kan vara förenligt, att en rådgifvare, som icke allenast leinnat åsido