Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fullmägtige vare det förbudet, att, genom underdåniga tillstyr - a56 Stats-Utskottets Betcirikanden. kanden, bereda bifall till sädant, som strider emot de uti detta Reglemente stadgade allmänna grunder för Rikgälds-Contoirets Inrättning; eller ock på något sätt skulle leda till inskränkning af Rikets Ständers rättighet, att sjelfva om Verket förordna. Accord om Riksgälds-Contoirets Fordringar få icke af Fullmägtige beviljas. 5 $. Skulle Fullmägtig komma i den författning, att han icke kan vara Riksdagsman och Ledamot af Utskott, upphörer genast hans Fullmägtigskap och hans rum anses ledigt samt kommer i föreskrifven ordning att återbesättas. Om närmare bestämmelser, i afseende p3 hvad som bor iakttagas vid likviderandet af Riksgälds-Contoirets skulder samt fullgörAndet af särskilda Contoiret alagde förbindelser. 1 §• Den så kallade gamla Riksgälden, bestående uti Myntteckens och interesse För - Stats-Utskottets JBe lankan den. 2^7 Försäkrings-Sedlar E§mt andre liqviderade och redan till betalning faststälde Krono-Fordringar, kommer att godtgöras, enligt det härom, under den 19 September 1766, utfärdade Reglemente och då. vidtagne Författningar; derest Fordringsbevisen varda till betalnings erhållande företedde inom den tid, som med anledning af Rikets Ständers derom gjorda underdåniga anhållan, genom Kgl. Majus Nådiga Kungörelse, blifver stadgad och bestämd. 8 §• De äldre ännu outredde Kronofordringar och Pretentioner, hvilka, enligt förra Reglementen och Författningar, skola ittaf Riksgälds-Fonden liqvideras, böra äfven af Riksgälds-Contoiret godkännas, så framt dylika. Fordringar ärt» i laglig ordning och inom föreskrifven tid bevakade och på sådan grund pröfvas laglige samt, efter det Fullmägtige blifvit hörde, i Nåder varda faststälde.
Då göromålen inom Bevillnings-Utskottet numera blifvit at den vidsträckta omfattning, att, för deras behöriga och skyndsamma handläggning, oundgängligen erfordras ytterligare biträde af En Cancellist; så får, med anmälan så väl häraf, som ock att endast En CancellisL utöfver den, jemlikt 24 §• Riksdags-Ordningen, bestämda personal hittills blifvit, till följd af Riks-Slåndens beslut, inom Utskottet antagen, Utskottet hos Rikets Högloft. Ständer vördsamt anhålla, det Utskottet måtte tillåtas att antaga ytterligare En Cancellist, med åtnjutande af arfvode från och med den 1 instundande November. Stockholm den 29 October 1844- N:o ro. Ank. till Exp. Utsk. d. 3i October. kl. 11 f. m. Memorialangående erhållen remiss frän Högloft. Ridderskapet och Adeln af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om förändrad reglering af Stapelstädernas tolag. Enligt ankommit Protocolls-uldrag af den 12 dennes, har Högloft. Ridderskapet och Adeln till Statsoch Bevillnings-Utskotten remitterat Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer af den 10 innevarande månad, angående en förändrad reglering af Stapelstädernas tolag; men som Utskottet i afseende härpå inhemtat, att högstberörde Nådiga Proposition blifvit af de öfriga 3:ne Riks-Stånden remitterad till Stats-Utskottet; så har Utskottet ansett sig böra sådant hos Högloft. Ridderskapet och Adeln anmäla. Stockholm den 29 October 1844* Bih. till R St. Prot. 1844, d Sami. 1 å/d. 3 haft. STOCKHOLM, I. Marcus. 1844. Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.o 11. I N:o 11.
Ständers Lag,Utskott anmodas, att utarbeta och till Riksens Scänver öfwcrlenwa Förftag lill L^, hwaresker Fullmägkige i Riksgälds Contoiret för Underlåtenhet och förseelser i deras anförtrodde befattning böra dömas. Om della Beslut skulle de öfrige Respectiws Standen genom Protocolls,Utdrag wördsamc och »vanligen underrättas, l^r fu^ra. Lx krotocollc» 8. L. IrLZLräk. S. DWid ytterligare föredragning af All. manna Besivärs och OeccmormL Uiskocteks den 4:de § denna manad upplöste och pa bordet lagde Betänkande vin en fri TackjernS handel innom Riker, beslöts akt som Betänkandet icke kunde osöränoradt antagas, sa skulle Ärendet till Utskottet aterförmifaS, för akt komma under den ytterligare handläggning hwar. till de gjorde anmärkningarne kunna föranleda. Härom skulle, de öfriae Refpectiwe Stånden genom ProkocobsIltdrag wördsamt och wänligen underrättas, l-^t tu kx krotocolic». L. ki. 1rz°Lrllk SDTill siukelig algard företogs Hoglaft. Constirutlsns-Ulskollets Förftag kill Tryckfrihetslag, som as Bonde Ständet gillades, dock sa akk talandet Rivd. och Ad. prok. 5 s. E H4 Den z Januari. antog det ena af Wallof!.
Maj:ts nådiga Skrifvelse, är redan anmärkt dels att Riksbanken, emot de inteckningar i landtfastigheter, som den nu eger men icke, om så erfordrades, skulle kunna utan stor förlust realisera, komme, genom den föreslagna anordningen, i besittning af obligationer, hvilka, i händelse af behof, säkerligen när som helst kunde afyttras och förvandlas i klingande valuta, dels alt förändringen borde leda till minskning i Riks-bankens förvaltnings-koslnad. 1 sistnämnda afseende får Utskottet nu meddela, att tjenstemanna-personalen i den afdelning of Banko-verket, som verkställer utlåningen mot inteckning i fast egendom, eller Låne-kansliet, utgöres af 4 Kommissarier, en Registrator, 1 Notarie och 2 Kanslister; att, genom landtfastighets-fondens afskiljande och öfverlemnande lill IIypotheks-banken, denna personal till aldra största delen skulle blifva öfverflödig, och att förändringen äfven måste föranleda indragning af åtskilliga tjenstebefattningar inom andra bankens afdelningar, hvarigenom en tvifvelsutan ganska betydlig årlig besparing i förvallnings-utgifter skulle vinnas, under det att Riks-banken för det till Hypotheks-banken aflemnade beloppet undfinge enahanda ränte-afkomst, som den för närvarande åtnjuter. I betraktande af alla dessa förhållanden och då Rikets Ständer, oaktadt de, uppå Sammans.
Detta allt hafva Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten i gemensamt öfvervägande tagit; och hvad först beträffar den Kongl. Propositionen, hafva Utskotten deraf irihemtat, att Kongl. Maj:t, redan den 16 Januarii sistlidet år, i Nåder behagat gilla de af Förvaltningen af Sjö - Ärendena och Cörninerce-ColIegium i underdånighet uppgifna förslag till Stadgar, Instruction för Lärare samt Aflöoingsoch Inventarii-Stater för de i Stockholm, Götheborg, Gefle, Malmö och Calmar tillämnade Navigations-Scholor, samt att, i öfverensstämmelse med berörde Stater, skall erfordras till aflöning årligen 5,600 Rdr och till Inventariers inköp för en gång 2,000 Rdr, eller tillsammans för första året 7,600 Rdr Banco; men ehuru Utskotten, för deras del, visserligen medgifva nyttan och angelägenheter, af rrierberörde Navigations-SchoIors inrättande, hafva Utskotten likväl stannat i den öfvertygelse, att, sedan Rikets Högloflige Ständer vid detta Riksmöte, uppå torde Hufvud-Titeln, för Undervisningsverken i allmänhet beviljat en tillökad summa af 60,000 Rdr, derunder inbeiäknadt 1 8.000 Rdr för Universitetens och Tillämpnings Scho/ornes fullkomnande., samt då. i händelse Kongl. Maj:t, med bifall till Läroverks-Cu - 4 Statssamt Oee.-UtsR. Bet.
Hamburger Lanco eller endast 10,000 N:d. mindre än de ifrägawarande Interesse». Igenom de sedermera gjorde L-jguiäationer ar hela den äisponibla Utrikes fors vran, enligt bilagde upgift fran Riksgälds-contoiret minstad til R:d. 83,254: 8:7rst. Skilnaden emellan desse begge Summor ar altför betydlig, at af inflytande Sjötutts-Wexlar kunna ersättas inom den tid som erfordras, om icke Rikets Lreäit stall för längre tid anses förlorad. Dernäst blifwa 1309 ärs Lifräntor af högsta nödwändighet at liguiäeras. Den som för aktiv aflagt sig alt anspräk pa et capital, är i et mera trängande behof af det arliga Interesset, än deu som i nödens stund kan transportera sin fordran. Derefter lara 1809 och 1810 ärens Interesse» samt slutesigen ^malZams afbetalningarne komina i fraga. Afwen de sistnämnde lära endast genom afhandling med Utländningarne, ej genom maktspräk, böra utställas. Men denna afhandling blir omöjlig, om ej et enda steg tages til någon af de första förbindelsers upfyllande. Jag wagar derföre förestå, at Riksgälds-contoiret ma tillatas at äfwen wid högre cours än 52 st. fa småningom och obemärkt uphandla Wexlar i mvn af tilgan garne - Den 2 Mars. 57 garne deraf/ hwilka, om ej förr, nar Sjöfarten börjas, böra blifwa betydliga. Nar det hela af Rikets 8t3t8-Werk, igenom deh kubliciwt och en deraf följande läktare granffning winna stadga och förtroende af inhemsse och utländingar; nar Krigsffulderne efter hand liguiäer^; nar wär kxporthandel, hwilken de sednare arén warit sä twingad, blifwer mera fri, twiflar jag ej at wära penningerelLtioner med Utlänningar blifwa lika begärlige för dem som för oh.
Efter mitt omdöme är det aldeles oriktigt, att BevillningsUtskottet befattat sig med detta ämne. Här är fråga om afskrifning af ingående skattebidrag. Det Utskott, sorn skall handlägga sådane ämnen, är StatsUtskottet. Jag anser saken således vara kommen på afväg, och såsom behandlad i BevillningsUtskottet, böra förfalla; hvarefter frågan bör Öfverlemnas till StatsUtskottet, för alt grundlagsenlig! behandlas. Grefve Cronhjelmj Otto August: De skäl Herr von Hartmansdorff anfört emot Utskottets Utlåtande hvälfva sig egentligen Den 3o Jitnii e. ta» ig5 omkring formen. Jag skulle dock tro, att då Motionen åsyftar en skrifvelse lill Konungen osti afskrifning af vissa Bevillningsmedel, i synnerhet uppkomne derigenom, att otydlighet förefunnits i BevillningsFÖrfattningen, skulle det vara ett skäl, att sak-en tillhörer BevillningsXJtskottet. Samma anmärkning är i BorgareStåndet af Lagman Ståhle gjord. BevillningsXJtskottet har likväl pröfvat och upptagit målet. Jag anhåller således om bifall å Utskottets Utlåtande, samt anser remiss till StatsUtskottet öfverflödig. Herr Hjerta_, Gustaf: Såsom jag fattat Grefve Cronhjelms Motion, har den väsendtligen åsyftat ej allenast att få afskrifning, utan äfven att få rättelse uti vissa tvetydigheter i BevillningsFörordningen. Då. Ridderskapet och Adeln från början remitterat denna Motion till BevillningsUtskoltet, och den af nämnde Utskott blifvit behandlad, utan att Utskottet ansett sig obehörigt, eller satt sig i beröring med StatsUtskottet, skulle jag tycka, att det nu vore öfverflödigt att ingå uti en formfråga, och derigenom fördröja afgörandet af ett Utlåtande, som i öfrigt synes mig vara af den beskaffenhet, att Rikets Ständer ej kunna hafva något emot resultatet.
Då likväl jag, för min del. förmodar att de befintlige bristerna icke äro af sådan beskaffenhet att icke någon ränta derå ifrågakommer, så måste jag, under sådan förutsättning, förminska beloppet med upplöpande ränteafdrag. Derjemte har icke K. M.t under innevtde år, tillgång till de särskilda medel, hvilka i Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 38 äro afsedda alt för framtiden, d. v. s. för åren 1864—1866 och vidare afhjelpa de brister, som uppstå uti hofhållningen vid de K. slotten. Häraf föranledes ytterligare en brist under detta år, hvilken dock på något sätt måste fyllas. 206 Den 18 Mere f, m. Det är sålunda temligen klart att den mycket omordade och påräknade tillökningen redan med afseende å de förhanden varande utgifterna kommer att under loppet af detta år tagas i anspråk. Af Ilr Finans-ministern har vidare yttrats, att behofvet bör fyllas genom bidrag från såväl Norige som Sverige. Man kan således derpå grunda den förhoppning, att Ilr Finans-mini stern och bans embetsbroder skola i sinom tid och utan några 11. Stms påminnelser söka göra den uttalade åsigten gällande; samt att sålunda jemväl Sveriges rätt uti denna del blir i en framtid iakttagen, om vi äfven nu skulle gå Norrmännens blif vande beslut i förväg och bevilja hvad på Sverige bör belöpa. I afseende å det belopp, som för framtiden skulle erfordras, har Frih. Gripenstedt sagt sig icke vilja afgifva något officielt yttrande; men, såsom enskildt meddelande, omförmält, att den i motionen ifrågasatta summan icke vöre för liten, ehuru den icke vore deri rätta. Summans rätta belopp har man sålunda icke kommit i tillfälle att af Hr Friluns berörda yttrande inhemta. Hr Frih:n torde således ännu icke bestämdt stadgat sitt omdöme i detta hänseende; men då man likväl har den försäkran af honom uttalad, att hvad som blifvit hegärdt icke understiger hvad som verkligen behöfves, anser jag för min del det ingalunda böra kunna kännas tungt för landet, att, genom beviljande åt II.
Således skall mellersta delen af landet, eller trakterna omkring Orebro och Nora, jemte hamnarna vid Hjelmaren och Mälaren, så länge AVenern och Göta kanal äro öppna, för billig transportkostnad erhålla varor från vestra kusten genom begagnande af sjöväg till Töreboda och derifrån på jernbana direkte till bestämmelseorten, eller vidare från Örebro till Mälarens och Hjelmarens stränder. På samma sätt erhålla bergslagerna och sistnämde orter en beqväm och billig utförsel till Vesterhafvet och Göteborg för de varor, som deråt hafva sin naturliga afsättningsväg. Vidare skall den betydliga jernoch malmforsling, som nu äger rum ifrån bergslagerna öfver Örebro till södra Nerike och Askersund, väsendtligen underlättas, då dessa produkter på oafbruten jernbana komma helt nära sin bestämmelse oell, med begagnande af jernvägen till Töreboda samt omlastning derstädes jaå fartyg, kunna för billigt pris transporteras till samtliga hamnar vid AVenern och Wetterin Genom öppnandet af banan från Halsberg till Örebro befordras äfven den direkta förbindelsen emellan Orebro och Askersund, då hela afståndet mellan dessa städer, mil, som nu måste trafikeras med dragare, förkortas till 2 mil, eller från Vestra stambanan vid Gatugårda till Askersund. Likaså befrämjas derigenom bergslagernas och Örebrotraktens handelsrelationer med Norrköping, emedan man då ifrån förstnämda orter äger oafbruten jernväg till Katrineholm, dit afståndet från Norrköping endast ar något öfver 4 mil. På nu anförda och andra genom den statistiska kartan och dertill hörande bihang lätt insedda skäl, anser Kommittéen, att icke blott de närmaste orternas enskilda, utan äfven, till icke ringa del, det allmännas fördelar fordra, det en jernväg på statens bekostnad samtidigt och i förening med Vestra stambanan anlägges emellan Halsberg och Orebro, så att båda dessa banor kunna på en gång öppnas för trafiken.
Betänkanden. och deras bibehållande för Sjötullsbevahningen och Sjötullsinkomsternas uppbärande icke kan hafva afseende pa allmogen» såsom ej mer idkande utrikes sjöfart, hafva Conrad Larsson och Erik Detlofsson hemställt, att Gottlands hemmansegare äfven måtte varda fritagne från byggnad och underhåll af berörde boställen, samt kostnaden härför genom Sjötullsmedlen bestridas; hvarom de jemväl begärt, att en underdånig önskan måtte till Kongl. Maj:t framföras. Sedan detta Memorial blifvit till StatsUtskottets handläggning förvist, men af bemäldte Utskott, såsom ej till dess befattninng hörande, återlemnadt, har Hederv* BöndeStåndet under den 26 sistlidna Februari detsamma till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet remitterat; hvarefter det hos sistnämnde Utskott till öfverläggning förekommit, dervid Utskottet af vunne upplysningar inhemtat: Att anläggningen af lastningsbryggor vid Gottlands landthamnar från början härledt sig från den åtöns allmoge upplåtne allmänna seglat iöns frihet, sam t att inrättningen af Strandridare Boställen, eller Bostäder för Tullupsyningsmän tillkommit af enahanda orsak och i anledning af en nödig befunnen mera allmän tillsyn emot missbruk af berörde frihet, genom föröfvande af lurendrejeri och smyghandel» Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 405 äfvensom för uppbärande af de med denna frihet förenade afgifter.
Socken. % c 3 Städer, Bruk , Manufacturer, HemHemma n s 3 C il X åge nheteis Natur. Antagne Värden. Lotter. Annotationer. 3 m i mans och Lägenheters Namn m. m. Oförmedlade. Förmedlade. Banco. Antal. ' Säterier. Säterier. > Frälse. Krono. Rå och Rör Krono. Krono skatte. Frälse. Skatte Frälse. Insockne Frälse, Utsockne Frälse. Bergs Frälse. ; Krono. Skatte. Rå och Rör. | o o Krono skatte. Frälse. Skatte Frälse. Insockne Frälse. | Utsockne Frälse. | Bergs Fralse. j H C rt R:dr. sk. rst. I ■ 1 * Den 8 fart - 139 nödgat deni till billiga och mot fordelar afvägda uppoffringar. Men alltid torde dock boya anmärkas, att Näringsoch Handels-idkar-es interesse synts förestafva dem den önskan, att hellre genom vissa förut bestämda afgifter få afbörda sig sina tillskott till det Allmänna, än genom inquisitive och delvis utsträckta värderingar godtgöra Statens fordringar. I noga förening ined detta i sakens natur grundade förhållande, tror jag derföre följande värderingssätt för Städerna böra föreslås. Åf Bevillningsutskottet uppgöres till en början noga proportionen af den del utaf he. la Beviilnings beloppet, hvilken Städerna, jemförelsevis till det öfriga landet, böra utgöra; Grunderna till denna proportion kunna bäst stödjas på inhämtad kunskap om belöp, pen af de utaf dem hittills utgjorda allmänna afgifter, och är det i sådan afsigt jag redan vid qjift vördsamma Memorial af den n Maj bifqgade Tabellen N;o 2, sorn utvisar den för Sräderna åren 18 i o och 1812 uppgjorda, dels afkastning-, dels värde-uppskattningar, ehuru desamma ej såsom de i alla af* seenden billigaste uppgifvas.
För öfrigt, och oansedt deras mening, som önska ett fondsystems antagande, icke inom detta hus är ny, Önskar jag erinra, att hvarken jag, eller någon af de talare, som delat min mening, påstått, att statsskuld är statsegendom; men utan tvifvel är statsskuld medel till rikedom, och den effecten har den åstadkommit i de länder, der den blifvit begagnad. Man har sagt, att det icke stått i Englands magt att stadna pä statsskuldsbanan. Ja derföre, att det under 20 års tid icke stod i dess magt att erhålla fred med Napoleon; men sedan England icke mera är i denna belägenhet, har det Stadnat på denna bana, och i annan afsigt, än att göra omsättningar, har, mig veterligen, England icke sedermera ökat sin statsskuld. Men jag nämnde, att frågan om fondsystemets antagande icke är ny inom detta rum. Jag vill blott i förbigående nämna Gr. Liljencrantz, som vi ännu anse' såsom en klok financier; men vi hafva haft cn samtida riddersman, hvilka många nu närvar, minnas och som på dessa bänkar yrkat fondsystemet; jag menar David v. Schulzenheim. Honom inrymdes också i vårt land ett ljust förstånd; honom inrymdes i högsta potens rena och patriotiska afsigter; honom inrymdes i alla de ämnen, hvar - Dea G A ii g u s t i f. m. om lian yttrade sig, ett redigt och genomträngande förstånd. Honom hafva vi hört här på det högsta, ja! på ett patetiskt sätt tillstyrka lånesystemet vid 180g års riksdag, och jag ber att fä hemställa, om det ej är högst beklagligt, att han ej hördes. Jag ber att få fråga, om något fondsystems menliga följder möjligen kunnat göra vårt land den skada, som vi nu under 25 år lidit genom ett motsatt system.
När nu till dessa förmåner ostridigt hörer det actoralsarfvode, som genom en K. författning, nemi. K. Kammar-R:ns Instruktion., blifvit utan alla slags vilkor Adv.fiskalen tillerkändt, är det väl då med lag och allmän rättsgrund förenligt, att vilja göra min rätt till åtnjutande af detta arfvode beroende af det större eller mindre besvär jag kunnat hafva vid utförandet af det ena eller andra målet, som hör till min handläggning och att sålunda förvandla en mig af Konungen tillagd löneförmån till en nådegåfva, hvars belopp man tror sig kunna lämpa efter omständigheterne? Om detta K. Statskont:ts försök att bringa mina lagliga rättigheter under godtyckets domstol skulle af nåjfon annan vändas emot K. Statskont. sjelft i afseende på dess erabetsoch tjenstemäns löneinkomster, så finge man väl se, om de herrar och män, Som nu upstält grundsatsen, skulle med dess tillämpning på dem sjelfve finna sig belåtne. Så länge jag med omsorg och noggratihet fullgjort mina embetspligter, finnes ingen, som är behörig att bedöma hvad mer eller mindre möda jag dervid användt, ej heller i hvad mer 230 Den 14 December. eller mindre mån de provisioner jag lagligen upburit motsvara eller öfverstiga värdet af mitt arbete. Det är nog, att jag har upfyllt mina förbindelser emot Staten, och häruti ligger grunden för min rätt att af Staten fordra upfyllelse af de löften, som å dess sida blifvit mig gifne. Derföre är det ingen nådegåfva jag begärt, och jag ämnar icke heller begära någon sådan. — Hvad jag begärt, det är, att mina lagliga rättigheter skola hållas i helgd och att, när man det icke gjort, ersättning må mig tilläggas för hvad jag derigenom förlorat. Jag tror mig också med tillförsigt kunna hoppas, det R. St:r skola medgifva rättvisan häraf samt alltså icke tillåta, att det ädelmod, som R.
Skrifvelse, N.o tyS - kunna största delen af året låta sina barn begagna Lärdoms-Skolan och Gymnasium i Calmar, helst dessa Läro-imättningar erbjuda tillfälle att mottaga flere lärjungar, än derstädes för närvarande linnas; så hafva Rikets Sländer trott, att inrättning af en Skola i Borgholm, sorn sattes i samband med nyssnämnde Läroverk i Calmar, skulle uppfylla det närvarande behofvet af en undervisnings-anslalt å ön; och som öns invånare, efter de upplysningar, Rikets Ständer erhållit, sjelfve icke utan svårighet kunna tillvägabringa en sådan anstalt, utan dertill behöfva bidrag, hafva Rikets Ständer funnit skäligt alt till aflöning åt en Lärare i den Skola, som kan komma att inrättas å ön, bevilja ett årligt anslag af Fyra Hundra R:dr Banco, att å Tionde HufvudTiteln utgå. Hvilket Rikets Ständer få härmed hos E. K. M. i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 December 1840. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2g Dec. 1840. Preste-Ståndet den 3o Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående den tullafgift, sorn af Kongl. Danska Regeringen uppbäres för Svenska fartyg, hvilka passera Öresund. (Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Uti. N:ris 31 och 112.) S. A. K. Af den anledning, alt E. K. M. behagat, uti Dess vid början af nuvarande Riksmöte aflåtna Berättelse om hvad i Rikets Styrelse sig tilldragit sedan sista Riksdagen, i Nåder meddela, hurusom framställningar i ministeriel väg blifvit gjorda hos Kongl. Danska Regeringen, för vinnande af rättelse i upp - Expeclitions-ULskollets Förslag till und. SkrifvclsCj N.o 1~j8.
I en Stats-Utskottets Utlåtande> N:o 3/2. 35 fråga af denna vidsträckta omfattning, hvilken djupt ingriper i hela beskaltningsväsendet och statsverkets deraf beroende inkomster, i allmänna verks, inrättningars samt kyrkans och fromma stiftelsers, i flera fall genom privilegier försäkrade, rättigheter, samt i eganderätts-förhållanden, hade denna grundlagens föreskrift destomindre bort åsidosättas, som af vederbörande embetsmyndigheter vigtiga och sakrika upplysningar kunnat väntas, hvilka representationens medlemmar, åt hvilka detta ärende blifvit öfverlemnadt, sällan eller aldrig äro i tillfälle att lika noggranna och fullständiga i enskildt väg förskaffa sig. Förändringar äro föreslagna vid skattläggningarne, skatteköpen och jordböckerne, utan att Kammai'-kollegium blifvit hör dt; vid uppbörden, utan att Stats-kontorets och Landshöfdingarnes utlåtande infordrats; vid skattskyldiges och redogörares i Kammar-rättens instruktion stadgade ansvarighet, utan att detta verks hörande ansetts behöfiigt, samt uti indeldta lönerna och fromma stiftelsers, verks och inrättningars inkomster af tionde och räntor, utan att stiftens och akademiernas styrelser för presterskapets och läroverkens, regementernas löningsdirektioner eller landshöfdingarne för landstaternas indelning fått tillfälle alt sig yttra öfver dessa förslag, hvilka hafva vigtigt inflytande på de institutioners framtida bestånd, som af de respektive korpserna representeras, och till en del röra inrättningars och stiftelsers, under privilegiers helgd skyddade eller genom enskildta donationer förvärfvade egendom. Å andra sidan har räntegifvarnes rätt icke blifvit behörigen iakttagen, då de skattskyldiges urgamla och högst vigtiga rättighet, att, efter eget val, med penningar eller räntepersedlar in natura erlägga utskylderna blifvit upphäfven, utan att räntegifvarne, hvilka åtminstone fordom ansett denna rättighet alltför dyrbar att under något vilkor kunna efterskänkas, deröfver länseller distrikts vis fått höras, änskönt Rikets sednast församlade Ständer sådant uttryckligen begärt, och denna förmån i analoga fall förut blifvit utan olägenheter medgifven.