Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nödvändigheten, att den inrikes FörpassningsStadgan rörande landttransporten, hvilken blott leder till hinder och onödigt besvär för de trafiquerande, der den ej varit omöjlig i verkställigheten, aldeles upphäfves, synes mig af erfarenheten bevisad. En omarbetning af TullLagarne synes af den högsta nödvändighet påkallas, så snart något principenligt systeme hunnit stadgas. Den massa af osammanhängande TullLagar, som för närvarande är till, sätter de Sjöfarande och Handlande utom möjligheten att känna sina skyldigheter och rättigheter. Den 3o December e. m. 42^ Hvad jag här haft äran anföra, är hufvudsakligast Iflott ett återupprepande utaf min aflidne vän, Grefve Carl Hinrik Posses yttrande vid förra Riksdagen. GeneralTullstyrelsens personal utgjorde då 5 i personer, och nedsattes genom den nya organisationen till 33 personer. Jag skulle anse mig nöjd, om jag, jemte en gärd af aktning åt minnet af Grefve Posses fäderneslandsälskande tänkesätt, kunde få till någon verksammare påföljd framkalla uppmärksamheten å dess yttrade tankar rörande möjligheten att åstadkomma en förbättrad organisation och förvaltning af ett Verk utaf den vigt, som Tullintradernes inbringande hos oss framställer. Friherre Åkerhjelm, Gustaf Fredrik: Friherre Anckarswärds Motion innehåller flere förslag till förändringar i TullVerkets organisation och i dess Författningar, hvaraf en del redan äro verkställde, en del påtänkte, och åter en annan del, efter min åsigt, ej lämplige. I afseende på Förfaltningarne bör jag upplysa, att en ny BevakningsStadga blifvit föreslagen, och af Kongl. Maj:t i Nåder gillad; äfvensom en ny FörpassningsStadga blifvit utarbetad, hvarigenom jag hoppas, att mera enkelhet skall vinnas i controller och förtullningsexpeditioner, och alla vexationer dervid förekommas. Förslag till ett Tjenstgörings - 4a6 Den 3o December e. m. Reglemente för Tullpersonalen, är Tullstyrelsen äfven beredd på att uppgöra, och har derföre redan börjat samla materialier.
N:o 15, i anledning af väckt motion om tillstånd att alla lider af året fortsätta auktioner å landet lill klockan 9 på aftonen. Afslogs. N:o 16, i anledning af väckta motioner om tillägg till 5 § i Kongl. Förordningen den 29 Augusti 1843, angående sockenstämmor i riket. Bifölls. 184 Prot.-Utdrag den 14 Januari 1860. S. D. Uppå af Hans Excellens Herr Grefven och Landtmarskalken yord framställning, beslöt Ridderskapet och Adeln för sin del, att, som riksdags-ärendena icke hinna alslutas inom den i Grundlagen bestämda och med innevarande månad tilländalöpande tid af tre månader från den dag Kongl. Majit låtit om Statsverkets tillstånd och behof Rikets Ständers Stats-Utskott underrätta, Rikets Ständer skola delta förhållande hos Kongl. Majit i underdånighet anmäla samt äska, att riksdagen måtte fortfara ytterligare en månad utöfver förenämnde tid; och skulle Expeditionsutskott anmodas att inkomma med förslag till underdånig skrifvelse i ämnet. Frän Högv. Preste-Ständet. S. D. Efter derom af H. H. Erke-Biskopen och Talmannen gjord framställning, beslöt Preste-Ståndet för sin del, att, enär riksdags-göromålen icke kunna hinna fullbordas inom den i Grundlagen bestämda tid af tre månader från den dag, då Kongl. Majits nådiga Proposition 0111 Statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag meddelades, underdånig skrifvelse hör från Rikets Ständer till Kongl. Majit aflåtas med anhållan, att riksdagen mätte fortfara ytterligare en månad utöfver förberörde tid; och skulle Expeditions-Utskottet genom protokolls-utdrag om detta beslut underrättas, för uppsättande af förslag till underdånig skrifvelse i ämnet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskottets nedannämnde Utlåtanden:
I afseende å religionen hafva otillräckliga kunskaper samt en bristfällig eller felaktig och kärlekslös undervisning i dess grundsanningar på åtskilliga ställen föranledt en brist, ett otillfredsställdt andligt behof hos folket, som lemnar spelrum för de kringvandrare, hvilka söka sprida sina meningar, vanligen villomeningar. Bland dessa må nämnas, utom de af den s. k. Fosterlands-stiftelsen utsända kolportörer, hvilka stundom röja en särdeles ringa bildning, mormonismen, som, ehuru antalet af dess anhängare inom länet är ringa, dock stundom lyckas att skörda några offer. Detta gäller dels Redvägs härad, hvarest ett samfund af dessa olycksoffer till ett antal af omkring 30 lärer finnas, dels trakten kring Wenersborg och Sundals härad, hvarest åtskilliga predikanter från Göteborg eller Hallands län lyckats bedraga ett lika antal, af hvilka några redan begifvit sig till Amerika. Presterskapet har med nit, men med olika framgång bemödat sig att återföra de vilseledde, och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande har, der bedrägeri synbarligen varit driffjäder till uppträdandet, deremot begagnat lagliga medel. Antalet af anhängarne torde nu icke uppgå till mera än 15 å 20 personer, bland hvilka några ännu kunna räddas. o Inom Blidsbergs socken af Redvägs härad samt angränsande As härad äfvensom Frökinds, Wartofta och Mo härader af Skaraborgs och Jönköpings län, har uppstått en sekt, som synes närma sig Qväkare, bestående af omkring 150 personer och hvilka beredt sig en egen lokal för sina andaktsöfningar, men i afseende å hvilka, enär de ej gjort sig kända för oordning eller osedlighet, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ej hittills velat vidtaga någon åtgärd. I öfrigt visar sig flerestädes en benägenhet för andaktsöfningar, som, om de ledas af ett nitiskt och framförallt upplyst och insigtsfullt presterskap, lofvar allt godt; men anspråken på dessa egenskaper hos presterskapet stegras i samma mån, som de alltmera utbredda olika lärosatserne och en mindre grundlig bildning ger näring åt tviflet. Forskningens utsträckning jemväl till religösa frågor kan ej mera hämmas.
Händelsevis var jag helt nära dess skådeplats, så nära både den och upptågsmakarne, att jag kunde vaka öfver er personliga säkerhet, om det behöfts, men att jag vore blottställd, om någon rörde ovarsamt vid hela saken. Ni förstår mig nu, grefvinna Wrede?« Men hon låtsade ej begripa, utan talade med större ifver, än förut, och mera högljudt: – «Det stadnade till och med icke vid det ohyggliga skrålet; man understod sig derjemte förnärmelser, som kunnat bli vådliga för lif och lemmar. Mina fönster sönderslogos med stenar, som rullade ända fram till min säng.« Konungen skiftade färg; läpparna darrade; hela hans kropp skälfde af vrede och blygsel. – «Hvad skall det heta, grefvinna? Ni glömmer icke en förflugenhet, utan vigt och följder; men ni glömmer er, min fru, ni glömmer hvem jag är och att jag gifvit er min önskan tillkänna. Drif ej edra anspråk som fruntimmer på mitt undseende så långt, att jag slutligen nödgas erinra er om konungens närvaro.« – «Ers Maj:t åberopade Rom och Neapel. Jag är öfvertygad, att påfven eller lazaronernes kung, inom timman efter ett så anstötligt uppträde, låtit kasta de vilda sällarne i häkte, och Ers Maj:t « (Gustaf bryter af:) – «Nog, min fru! Jag, konungen, förbjuder er att fortfara i denna ton. Min vilja och befallning är (efter ni ej gifvit akt på min önskan), att så väl detta samtal, som den händelse, hvilken föranledt detsamma, begrafves i obrottslig tystnad.« Konungen gjorde våld på sig, att för hofkretsen dölja den sinnesrörelse, som skakade honom. Grefvinnan Wrede brast ut i gråt, skyndade tillbaka i sitt rum, begärde sin vagn och lemnade Drottningholm så snart vagnen blifvit i ordning 51. Vi skona läsaren för en beskrifning på sjelfva tornerspelet. Ceremonielet återfinnes i tryckta berättelser. Slå tillika upp hvilken riddareroman som helst, och vår beskrifning blir helt och hållet öfverflödig.
Statskontoret hade uti detta utlåtande omförmält, att, sedan vid riksdagen 1840—1841 fråga uppstått om beredande af en gemensam lokal för samtlige Stats-departementen, och Öfver-intendents-embetet samt Öfverdirektören för myntoch kontrollverken erhållit befallning att utlåta sig, huruvida icke, genom myntverkets förflyttning till annan för denna eldfarliga inrättning mera lämplig lägenhet, mynthuset kunde till sådan lokal för Stats-departementena användas, hade, i anledning deraf, förslag till inköp af ofvannämnda faktoriegendom för myntverkets räkning jemte ritningar derå blifvit ingifna och Kongl. Majit föredragne den 24 Oktober 1844* men pröfningen deraf uppskjuten, och under tiden en Kongl, proposition örn mynthusets upplåtande till Stats-departementenas behof och anslående Iionstitutions-Utsk:s Memorial, Av o B. 3 af medel för myntverkets flyttning till Rikets Ständer vid då innevarande riksdag aflemnad, men hvilken dock, i anseende till bristande tillräcklig utredning i frågan, då förfallit. Lika med hvad Öfver-intendents-embetet och Öfverdirektören för myntverket uti deras år 1844 afgifna betänkande yttrat och Öfverdirektören ånyo uti sitt sedjiare yttrande upprepat, hade Statskontoret nu, äfven forsin del, förklarat den af grosshandlanden Fredholm falbjudna, fabriksidkaren Owen förut tillhöriga egendomen vara fullt ändamålsenlig för myntoch kontrollverkens förläggande derstädes; men vidkommande den af Öfverdirektören uppgjorda och dess sednare betänkande bilagda planen, angående medlen, tiden och sättet för samma ändamåls förverkligande, gjort åtskilliga anmärkningar för att utreda, att enligt densamma i hvarje händelse en tillgångsbrist i afseende å köpeskillingen skulle uppkomma, som ej af direkt användliga fonder kunde fyllas, hvarföre
Då emellertid, enligt hvad Utskottet inhemtat, bevillningen efter första artikeln eller den personliga skyddsafgiften, hvilken från och med år 1864 utgjorts med enahanda belopp som mantalspenningarne, för nämnda år uppgått till ett sammanlagdt belopp af 617,637 R:dr 40 öre och antagligt är alt detta belopp sedermera, till följd af befolkningens ständiga tillvext något förökats, anser Utskottet den af Kongl. Majit föreslagna summan böra höjas till , 620,000: — 10:O) Bötesmedlen beräknades vid de två sednaste statsregleringarne lill 90,000 R:dr och hafva under år 1861 —1863 i medeltal utgjort 93,648 R:dr 33 öre. Då nu, enligt nya Strafflagen, alla deruti fastställda böter skola med hela sitt belopp tillfalla Kronan, blir deraf äfvensom af de i nämnda lag intagna bestämmelser, hvarigenom bötesbeloppen betydligt förhöjts, en följd att Statens inkomst af dessa medel hädanefter kommer att uppgå till vida högre belopp än hittills. Som likväl den nya lagen först med år 1865 börjat tillämpas, samt följaktligen all ledning af erfarenheten saknas för beräkningen af den förökning uti ifrågavarande inkomst, som af omförmälda orsak är att emotse, anser Utskottet, lika med Kongl. Majit, samma inkomst nu icke kunna beräknas annorlunda, än till summan af dess sednast uppskattade belopp, 90,000 R:dr, och de anslag af 250,000 R:dr, som Kongl. Majit under Andra Hufvudtileln af Rikets Ständer äskat till ersättning åt vederbörande för dem i följd af nya Strafflagen frångångna bölesandelar, eller 340,000: — Transport 7,825,890: — Stats-Utskottets Utlåtande N:o 22.
De genast för Staten disponibla tillgångarne blifva deremot: inkomsten af Kyllinge qvarn, minst 876 R:dr R:mt; räntorna af de sex nedre socknarne i medeltal uppgående grufvedrängshjelpen och öfriga konststatsmedel, utgörande i medeltal 10,475 » » lönerna på Kronans stat till tjenstemän vid verket 2,500 » » Ersättningen för räntornas och konststatsmedlens utgörande efter ränteförenklingen och tvåårig medelmarkegång, 185 tunnor spanmål, lågt beräknade å 10 R:dr tunnan . 1,850 » » tillsammans 36,490 R:dr R:mt. Denna beräkning visar, att Kronan skulle göra vinst på försäljningen af silfververket, äfven om ingen köpeskilling erbölles och till och med att Staten skulle vinna, om verket, efter dess återgång till Staten, genast nedlades, ty de ökade utgifter, som för Staten derigenom skulle åstadkommas i och för omsorgen för den stora arbetspersonal, som då för någon tid blefve sysslolös, ersättes fulleligen af hvad som kunde erhållas vid försäljningen af de bus och byggnader samt den jord, som äro beräknade att till Staten återgå.» Hvad sålunda förekommit har Stats-Utskottet tagit i noggrannt öfvervägande; samt deraf funnit i högsta måtto angeläget, om denna vigliga fråga nu kunde er hålla en slutlig lösning. Redan i början af innevarande sekel väcktes med anledning af do förluster, som årligen tillskyndades Kronan genom arrendet, framställningar, innefattande dels förändring uti och dels upphörande af kontrakten med bergslaget. Resultatet häraf blef grundläggningen af den s. k. ränteersättningsfonden, med hvars samlande redan en tid af öfver 30 år pågått, och som ytterligare torde erfordra minst tio år, innan den uppnår det belopp, som dermed afsetts.
Sedan man nu likväl tyckes hafva kommit derhän, att man å ena sidan vill lägga till grund för beslutet 1845 års tulltaxa och å den andra 1848 års förslag, likväl med undanlag af vissa artiklar; så anhåller jag att fä till dessa uppgifne artiklar lägga en nemi. den om knappar, hvartill jag skall utbedja mig att fä framlägga förslag i fall mina åsigter i detta hänseende skulle blifva rådande. Ej derföre att jag vill för evärdeliga tider bibehålla den nu varande tullen, gör jag detta, utan derföre att jag anser de stora förhållandena förbjuda att göra några total-föiändringar. Men då jag tillika medgifver att när de stora förhållandena förändra sig och K. M. då kan träda fördelaktiga handelsförhållanden. med andra nationer, K. M. då må kunna göra de förändringar i tulltaxan, Han finner lämpliga; sä önskar jag ock i likhet med Frih. Palmstjerna, att eventuella tullar måtte sättas på alla sådana varor, hvilka enligt 1845 års tulltaxa äro belagda med förbud. Hr von Hartmansdorff: I den händelse den utväg skulle vidtagas, hvilken Frih. Raab föreslagit och Frih. Palmstjerna äfven förordat, så bör man åtminstone göra sig försäkrad om, att ej få hela betänk, punktvis föredraget; derigenom att man utan öfverläggning vidblifver 1845 års tulltaxa, för alla andra artiklar än de omnämnda, hvarom serskildt talas skall. Men bör man nu å ömse sidor uppgöra förteckningen på de sednare så fullständigt som möjligt, så vill äfven jag lemna mitt bidrag dertill och yrka att ”kaffe” måtte komma under serskild öfverläggning. Dessutom skulle jag önska alt få höra hvad som står på de sidor i betänk., hvilka Frih. Raab åberopat. Frih. Raab: Hr von Hartmansdorff syftar måhända derpå, att jag förbehöll Ståndet rätt att serskildt besluta i afseende på åtskilliga af Utsk. föreslagna underdåniga skrifvelse:', hvilka förslag återfinnas på de af mig nämnda sidorna. Men dessa hafva ej afseende på sjelfva artiklarne utan t. ex. i afseende på apotheksvaror (sid.
Twänne Militaire Ledamöter af Stats-Nädct, hwilka Konungen härtill utser och förordnar, böra sädana mäl i Högsta Domstolen öfwerwara och deröfwer rösta, dock mä Domarenas antal icke öfwerstiga Ätta. Under krig sörhälles härmed efter KrigsArticlarne. 8 21. Konungen äger twänne röster i de mäl, hwilkas föredragning och afgörande Han för godt finner, att i Högsta Domstolen öfwerwara. Alla frägor om förklaringar öfwer Lagen skola hos Konungen anmälas och Dest röster deruti inhemtas och beräknas, änskönt Han icke i Högsta Domstolens öfwerläggningar derom deltagit. 8 22. Uti Högsta Domstolen kunna ringare mäl pröfwas och afgöras af Fem Ledamöter, sä ock af Fyra, der alla fyra äro om slutet ense. Öfwer wigtigare saker skola minst Sju döma. Ef mä flere än Ätta Ledamöter, Fyra Frälse och Fyra Ofrälse Män pä en gäng tjenstgörande wara. I alla mäl skola minst Twä Frälse och Twä Ofrälse Ledamöter wara närwarande. 8 23. Alla Högsta Domstolens Beslut utfärdes i Konungens Naum och med Dest Höga Underskrift eller under Dest Secret. Bilaga till Mern. Uti Konungens Nedre Justitiee-Nevision skola Justitico-mälcn till föredragning i Högsta Domstolen beredas. 8 25. Konungen äger att i brottmål göra uäd, mildra lifsstraff samt ätergiswa ära och till Kronan förwerkadt gods; dock mä öfwer Ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen sina beslut nti Stats-Rädct fatta. Pä den brottslige skall sedermera ankomma att emottaga den näd. Konungen honom förunnat, eller undergä det straff, hwartill han blifwit dömd. 8 26.
Men i hufvudsaken förenande mig med Herr öfversteLieuteriant Hjerta, liviken i sin reservation, efier min åsigt af ämnet, yttrat det båsta och grundligaste, sorn på lång tid öfver den allmänna undervisningen hos ons blifvit sagt, kan jag så mycket mera vara kort i mina påminnelser. Med deras tillåtelse sorn påstå, att Staten aldrig kan lemna nog stora bidrag åt Läroanstalterna, torde jag lå erinra, hvad äfven lätteligen kan bevisas, att i intet land i Europa har ef det allmänna, proportionaliter så mycket blifvit tillgjordt för den lärda undervisningen, som i Sverige, och att, det oagtadt, i få länder finnes den litteraira bildningen och det vettenskapliga interesset så föga spridt och utbredt , sorn i Sverige. Detta antyder ovedersågeligen en brist inom Läroverkens eget sköte och som icke blott bör sökas hos de lägre, utan hvilken äfven i sin mohn torde igenfinnas vid de högre Låloverken eller Universiteterna. Den klagan är icke ny, att de afvikit från deras ursprungliga syftemål, det nemligen ; att genom det grundliga, jeinnt framskridande utbildandet af hvarje serskild kunskaps art, sammanfatta dem alla till en allsidig, hvarje enskild kunskap grundande, lifvande och regulerande vettenskap, hvars anda endast kan framkalla ren mensklig utveckling. Att Universiteterne deremot dels antagit caracteren af plantskolor för Statens ecclesiastika och civila Embetsverk, dels åter att de i mångå fall qvarstå såsom petrificerade massor från en annan tid, af pedantismens tunga, svarta vinge Ven 22 November f. m. 7* öfverskyggade.
Tallplantor utplanterade derstädes 25,808 st., hvarförutan en mängd, till lasstal ej beräknadt, tallris blifvit å flygsandsfälten utkördt, utan annan betalning, än tillåtelse att upphemta rötter efter fällda träd; äfvensom 75,000 st. poppelsnittlingar blifvit nästlidne vår å dessa fält utplanterade. Ehuru de förra årens åverkningar betydligen medtagit skogstillgångarne å de för Berättelse öfver Calmar Län för åren 1851—1855. 6 42 1835—56 beräknade skogshyggen och fastän nu varande förvaltarens företrädare vid föregående års utsyningar obehörigen anticiperat på sistförilutna årets afverkning, har denna likväl gifvit i resultat en större kubikmassa, än som upptages i räkenskaperne för de föregående fyra åren, hvartill ingen annan orsak kan finnas, än den, att utsyningarne numera icke lemnäs efter approximatif beräkning på rot, utan med noggrannhet kuberas, efter det träden blifvit genom jägeribetjeningens försorg fällde och höglagde. Skogsafverkningen å kronoparken har under ifrågavarande fem år lemnat följande resultater: Skogsår. Beviljade utsyningar. För parkens eget behof använde. Genom auktion försålde skogseffekter. Summor. Inllutne auktionsmedel, betespenningar, utsyniugsafgifter m. fl. inkomster. Banko. Ved. Byggnadsvirke. 1 i Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. Kubikfot. Begge äro mycket medtagne af åverkningar och i öfrigt vanvårdade, till följd af Länets jägeripersonals fåtalighet och häradsboernes obenägenhet att göra erforderliga uppoffringar för beredande å desse skogar af en ändamålsenlig förvaltning och bevakning. Under den 13 Oktober 1854 har Länsstyrelsen till Eders Kongl. Majit afgifvit underdånig berättelse om dessa härads-allmänningar och i sam - 43 tnanhang dermed i underdånighet föreslagit de åtgärder, som ansetts erforderlige och lämplige för vinnande af det med dem afsedda ändamål. Bergsman dt er ing en.
Vid början af delta århundrade finna vi denne utmärkte man, som från'intet, genom idoghet oell omtanka, sandat en högst betydlig förmögenhet uti Carlskrona; och lyckades genom sina fabriksanläggningar, dervid endast fattige blefvo använde, och på landet genom det förbättrade landtbruk han infört, — denne Jude hafva förvärfvat sig det mest välförtjenta anseende. Han hugnades ock af Konungens nåd, som utmärkte honom med en medalj för medborgerlig förtjenst, en belöning, som sedermera blifvit tilldelad flefé Mosaiske Trosbekännare. Den 23 December. ”Vår tro är i motsats med Israeliternas: att Messias redan är ”kommen; det ligger i vår försonings-lära att genom våra handlingar bevisa att det verkligen så är, att vår Gud är kärlekens, förlåtelsens och uplysningens Gud. Det tillhör således oss som ”christné, alt genom kärlek och saktmod på en gång bevisa vår ”läras himmelska ursprung och uplysa våra bröder af hvilken trosbekännelse de också må vara. Hvad hafva deremot de christne ”gjort? Jo de hafva ibland sig några lemningar af ett folk, hvars ”tempel fallit till stoft, hvars historia ej mera är deras egen, men ”sorn troget bevarat det enda, våldet ej kunna komma åt, sin tro. ”För denna tro har man föraktat dem, nedtryckt dem, i fordna ”lider plundrat och förslafvat dem ”af nit för religionen”, påstod ”man, men kärleken för den sanna tron var dock ej så så stor, ”att ej kärleken för penningar i alla tider varit större. Guldet ”biet således det förtryckta folkets enda försvar; med mynt försmådde det alltid att skjuta bresche på dett snickna religionshatet. ”Judarne blefvo således tvungne alt samla penningar, för att få ”lefva utan fädernesland och utom lagen och derför blefvo de ännu ”mera hatade af de christne; man förebrådde dem bittert att de ”vågade samla ammunition.
Isoo Den 9 Julik. ro s Rättigheten att försälia Branwin', som lollijn bliswit tillwerkat, förblifwer emellan Stad ock Land obehindrad och inbördes, likwäl utan minucerings'rätt tor den ena pa den andras område; Och ma ei eller Ägare eller Brukare af HeiMnan eller Hemmansdelar pa Landet, som Beanwin till, werkar, afyttra mindre an ett Stop hemma i desi Hus eller inindre an en Kanna, om han förer det till Stad akt der försälja. n:o Om försälininaen af det Bränwin, som i Stad lillwerkas, ma den, som rättighet till en sadan tillwerkning sig förwärfwat, eller de sammansatte Bolagen, disponera och aflata Vränwin i större eller mindre partier, dock icke under ett Stop i sänder, eller att någon Bränwins-minutering dermed ma utöfwas annorledes, än har nedanföre warder färordnadt. 12:0 Asgiften för rättigheten att förbruka Branwin pa Landet alägges hwarje MantalvskrifDen Person, och för rättigheten att det tillwerka, BränwinsPannorne efter den Kanneromd, som bwar och en Hemmansägare eller Brukare kan bliswa tillåtit, enligt följande Tariff som ukwisar Kannctalct i anseende till Egendomens warde ej inindre an den högre Panneri»nd, som till undwstande, af för mycken ändring af Redskapen, förestås til! ett wist Maximum i Clafler, emot den tillökning i afgift som Bewillmngs Utskottet kan finna skäligt att förestå. Den 9 Julik. i',sta Claflen. Egendomens wärde lill och ordinair Pannerymd / 750 R:dr — k l.OQO — Maximum till^ 5a Kannor. med i? 0OO ,002 .000 75 Kanner Vz,ooI — 2:dra ClaHen.