Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deras pris är i förhållande till näringsvärdet väl högt, så att de af den fattige e j ofta kunna köpas, men h a n k a n ock lättare vara dem förutan genom sin i öfrigt mera skrymmande föda och sitt mera rörliga lefnadssätt. Svampar passa ej å bordet för den, som lider af magsjukdom. B ä r och frukter äro ofta särdeles smakliga genom sin rikedom på aromatiska ämnen och växtsyror, innehålla därjämte växtoch drufsocker i beaktansvärd mängd och få därigenom ett större eller mindre näringsvärde. G e - nom sin rikedom på växtsyror verka de stimulerande p å tarmrörelsen och blifva af gagn vid sådana sjukdomar, som äro förenade med trög afföring. E n del frukt, såsom drufvor, vinoch krusbär, kan m e d fördel ätas r å, annan åter är bäst i kokt tillstånd. Honungen är en blandning af olika sockerarter och aromatiska ämnen, h a r härigenom ett r ä t t högt näringsvärde och fördrages, trots sin stora sockerhalt, märkvärdigt väl .vid magsjukdomar. Förtjänar genom sina lösande egenskaper och behagliga smak större användning än den ännu h a r hos oss. — (Forts, och slut i nästa n:r.) Några ord om sorgdräkten. Af E l l e n Bergström. Mattor och Gardiner m. m., m. m. Drottninggatan 45, 1 och 2 tr. af Största urval verkställes af goda modeller och uti olika stilarter. D e t säger sig själft, a t t efter den senare bäres sorg s o m efter en moder, efter d e n förre n å - g r a veckors lätt sorg. F ö r syskon, fastrar, morbröder m. fl. Trolofvad sörjer merendels som ä n k a. ^ \ återinvaldes de tre medlemmar, som voro i tur att afgå, nämligen vice ordföranden fru K. Clason samt fruarna Curman och Odelberg. Till revisorer omvaldes fruarna L. af Edholm och A. Frestadius samt justitierådet Claeson. Enligt revisionsberättelsen uppgingo vid fjolårets slut föreningens tillgångar till 109,649 kr. och dess skulder till 38,104 kronor. Decharge beviljades styrelsen. Slutligen godkändes det framlagda förslaget till nya stadgar.
”Ja, jag afsäger mig honom; ty i samma ögonblick, jag återsåg dig – din ring satt ännu i går på mitt finger – kände jag att äfven du var mig för kär, att jag skulle kunna bereda dig en så stor smärta, som den att se mig lycklig med en annan. Jag ville icke tillhöra någon; och då ni begge dela lika öde, ha ni ej skäl att klaga.” Rosenberg log bittert. ”Det är en grym tröst att en annan skall dela min olycka; men också den trösten tar väl snart slut! Efter ett par månader, då jag drifver kring fremmande länder, men då utan anat mål än att döfva min sorg, finner väl du att detta beslut var aftvunget i ögonblickets ängslan och derföre ogiltigt.” ”Jag har icke brutit mitt löfte till dig, Rosenberg,” sade Gabriella med ett allvar och en värdighet, som bjöd öfvertygelse; ”derföre har du ingen rättighet att tvifla på att jag skall hålla detta! Tro mig, hvad jag sagt är säkert! Och hvarhelst du hamnar i verlden, så tag alltid med dig den öfvertygelsen att jag lefver er begge trogen och trogen mitt löfte.” ”Det var en bitter balsamdroppe; men det är ändå en balsam!” svarade Rosenberg. ”Och nu återstår för mig icke annat, än att liksom Arnman resa min väg. Jag vill ej förnedra mig genom klagan; men om du ändå visste, med hvilka känslor jag under hitresan sade till mig sjelf: ’nu är du bärgad man, nu är hon din!’ och med hvilka känslor jag reser härifrån! Jag vill öppet säga att jag i början trodde att din böjelse för Arnman endast var ett flygtigt tycke af ditt unga sinne; jag trodde, efter du ännu i går bar min ring, att allt mellan oss kunde bli godt igen; men sedan jag nu hört hvad du sagt, har jag ej mer något hopp derom, och jag borde ha sett det på Birgers ansigte – jag mins nu tydligt att der stod ett moln; men jag gaf mig ej tid att forska efter orsaken dertill.” ”Birger, har du träffat Birger?” utbrast Gabriella. ”Helt hastigt!
Men akt förestå sörbättringarne dertill, fordras lagkunffap: den äger jag icke: det är således blott sörstagsmis, jag gar att underställa Ständer mina tankar. Sä lätt det är, att till tankefrihetens förmon med ett pennedrag mpoffra den icke ffrifwande delen af nationen ät den skrjfwande, sa ringa lagstiftningöknnffap skulle ä andra sidan adagaläggas med att genom motsatt ytterlighet korrt och godt freda den förstnämnde genom yttrande rättens pexemtc-riske qwäsande. Problemet, till hwarö lösande, lagstiftaren äk för - Den i IuE - förbunden, är, all med fria uiösningen af tankans yttrande räll, förena sfydd för allmänr och ensyill ival. Händelsen har särk i mina händer elt märk» wärdigr yttrande i della ämne: da jag detsamma här anförer, ffer ber ej i den förgripeliga mening, att nägyk yttrande n>'om verra rum, kan inom detsamma äga ringaste auctoritet, Men da Tryckfrihetslagen sysielsätter nationens representanter, kan ve! ej wara utan al: nueresie arr höra hwatz den genom sin märkelrga tHle i revolntionshistorien, si^ ne liberale grnndfakser 06) sin nsigifweuhet för friheten , de mägkiga embeten han innehaft, sine djn? pa och widstrackla insigter, sine stora förcjenster och sine stora misirag fä namnkunnige dacker derom yttrar, Sa här lyder hans mening: "Det gifwcs intet poliiifft probleme swärare "att löja, än Tryckfrihetens bestämmande," "Pasta ojnPränkt rätt att trycka hwad man ''will, da likwäl medborgerlig plikt sa ofta fordrar, "att ej en gäng t tal yttra allt hwad man tänker: "hwilket anspråk, hwilken sara för sederne och sam"häsisordningen.
Hvad slutligen himlafärgen beträffade, menade jag, att jag en annan gång med nöje skulle komponera en annan, men att den koloriten i alla fall nu var den jag ansåg lämpligast och mest öfverensstämmande med det hela. Mitt modiga sjelfförsvar verkade naturligtvis intet godt. Min Mentor utlät sig vidare: Allt det der kan vara godt och väl; jag märker, att herrn oaktadt sin ungdom icke är utan sin fyndighet i sjelfförsvaret. Nå, nå, jag skall icke gå in i detaljer. Men det hela är vida sämre. Planen är tillskuren för stor emot krafterne; egentligt lif och intresse saknas; med bästa vilja i verlden måste jag ändå förklara, att taflan är mera dålig. Detta var för mig den hårdaste domen. Ty så länge han höll sig någorlunda till de skilda partierna, kunde jag ändå försvara mig. Men när han angrep kompositionen i dess helhet, hvarken uppgaf eller behöfde uppge bestämda skäl utan endast tycktes låta sig ledas af enskildt smak, detta ojäfaktiga maktspråk, då blef jag svarslös, redlös. Hade han helst i grund förkastat min produkt, sagt den vara under all kritik, då hade det varit bättre. Men han nedlät sig icke så långt; han sade endast, att taflan var mera dålig. Antingen läste han i mitt ansigte något, som bevekte till medlidande eller om han blott låtsade det; allt nog, han sade: Ifall jag genom min recension tillintetgjort förhoppningar, så gör det mig ondt. Jag har emellertid talat uppriktigt. I tid eller otid var nu tiden inne för mig att sätta mig upp på höga hästar. All min modlöshet försvann och jag sade: Mina förhoppningar äro af den art, att de icke kunna tillintetgöras af någons maktspråk, vore denne någon än tiofaldt högre uppburen af ryktet, än den person som nu utdelat dem. Hvad åter denna tafla enskilt beträffar, så tror jag alldeles icke, att mina krafter, vilja och anlag helt och hållit blifvit uppsupna af och förstenats i den, utan hoppas jag, att de, af taflan helt och hållet oberoende, ännu framdeles torde hjelpa mig att utarbeta andra och bättre.
icke så lätt blifva smutsiga, och så att Anm. O m man så hafva kar), tillde slippa höra den eviga förmaningen sättas på samma gång som buljongen att vara » försiktiga ». Man bör bada tre matskedar tomatpuré. barnet hvarje dag, tvätta det middag oeh kväll, Tungan och låta det tumla om duk3. tigt, för att kroppen skall bli smidig. skares i fingertjocka skifvor, som dopFör att bringa litet system och ro i pas i en blandning af ägg oeh kryddor det hela, bör man dagligen taga sina (salt och litet muskott), rullas i rifvet älsklingar med sig ut oeh gifva dem bröd och stekas gulbruna i smör. en åskådningsundervisning naturen, låta dem binda buketter och själfva omsorgsfullt sätta dem i vatten o. s. v. O m sommaren bör man gifva dem mycket mjölk, ägg och kokt frukt. På Fodral till teaterkikare. M a n kan detta sätt skall man fä sina barn att utan svårighet själf förfärdiga sådana befinna sig väl, både andligt och kroppsaf papp eller grof, fast kanfas, två förFörsiag till matordning för veckan 2 — 8 juni. Recept. Soppa på gädda. Ragu på lam med risgryn. Kotletter af oxiunga. O. H. D. storade delar efter fig. a., efter fig. b. en förstorad del. ligt. Citronsaft är mycket att föredraga framför andra starkare medel, såsom svafvelsyra, saltpetersyra o. d. Citronpudding. A f 8 äggulor, 3 dl. grädde, rifha skalet af 2 små citroner, en desertsked potatismjöl och knappt 2 1 3 gr. socker kokas en kräm, som vispas, tills den svalnat. D e 8 till hårdt skum slagna hvitorna röras därpå i krämen. E n form glaseras med brynt socker, krämen hälles i denna, sättes i en kokande vattenpanna i ugnen att koka, tills den väl höjer sig och formen kännes lätt, då den stjälpes upp varm. Ätes varm eller kall, med vaniljeller citronsås. E. R — d. Tvättsvampar få, sedan de begagnats någon tid, en obehaglig lukt.
Detta var, enligt min uppfattning, innehållet af hvad Kongl. 46 Stats-Utskottets Utlåtande, JYS 92. Maj:t föreslagit i Dess vid sista riksdag aflätna Proposition, hvilken, i denna del, af Ständerna bifölls; och ehuru, i den nuvarande Propositionen, väsentliga förändringar härutinnan blifvit föreslagne, hade jag likväl trott att, hos flertalet af Utskottets ledamöter, ett fastare vidhållande af förut fattade beslut skolat iakttagas, än som nu visat sig vara fallet. Ehuru, i följd af en alltjemt fortgående prisstegring å de till bibehållande föreslagna hufvudränte-persedlar, spanmål och smör, en hvar nogsamt lärer inse att Utskottets förutnämnde tillstyrkande, om det bifalles, otvifvelaktigt skall föranleda en icke obetydlig skatteförhöjning, har jag likväl, för alt åtminstone i någon mån kunna förekomma en sådan, hos Utskottet framställt ett förmedlingsförslag, hvilket dock, vid anställd votering, blifvit undertryckt. Detta gick derpå ut att, af ofvanuppräknade räntetitlar, åtminstone dagsverken icke måtte förvandlas till någon af de föreslagne hufvudränte-persedlarne, utan i stället bestämmas till viss penningeränta. Att dagsverken ingått såsom en ränta vid skattläggning af hemman synes redan orimligt, ty skattebidrag bör tillkomma staten endast af den produkt, jorden afkastar, men ingalunda af det medel, nemligen arbete, som för frambringande af samma produkt kan hafva varit nödvändigt; helst å skiljda orter, i följd af naturliga förhållanden, lika mycket nedlagdt arbete icke framkallar lika afkastning. När emellertid dagsverken redan utgöra en räntetitel, hvars afskaffande icke heller nu är i fråga, synes anspråket att denna skatt icke framdeles blifver förhöjd ganska billigt. Enligt markegångstaxorna har lösningspriset å dagsverken i allmänhet förblifvit någorlunda oföränderligt, det ena året som det andra, under det att deremot lösningspriset å t. ex. hufvudränte-persedeln spanmål, årligen mera förändrats och i allmänhet visat benägenhet att höja sig. Sålunda har inom Stockholms län medelpriset, efter hvilket dagsverken fått lösas, utgjort:
Beviset härföre ligger icke långt tillbaka, nemligen i de förra Diseonterna, då, fastän man skuldsatte sig, handeln likväl hade lif, och då Landets välmåga,’ bevisad genom dess förmåga att betala sin utrikes skuld och bestrida sina skatter, just var en följd af det mindre inskränkta Rörelse-Capilalet, hvars lifligare omsättning skaffade öfverskott, som nu saknas, då Rörelse-Capitalet med sin ena, efter skatternas utgörande, öfverblifna hälft, omöjligt förslår till större förlag, och alldeles icke står i proportionel förhållande till sädesproductionen, som är hela Landets hushållnings-basis. Man säger väl, att ingenting hindrar, att ju äfven spannmåls-handeln kan hafva fördel af den projecterade Disconten, alldenstund äfven spannmåls-handlande kunna begagna ilen, och att den af mig förmodade fördelen af ett större rörelse-capital således kan dem beredas. Men jag har dock några betänkligheter, som jagafHöglofl. Utskottets förslag, hvari jag af sjukdom hindrades att deltaga, icke kan få 170 Bil. till Banco-Ulskottcls Bet. Då utlåningen, i nion af upplåningen, skall ske i Stockholm, så annammas genast de upplånta Capitalerne af Hufvudstadens Handlande, sorn äro hjelpkällan närmast. De längre bort boende Spannmåls-handlande komma antingen för sent, då inga tillgångar finnas, eller ock få de vänta så länge, till dess den förmonliga conjunctur är förbi, för hvilken lånet påräknades. Hvad blir följden häraf om icke den, att t. ex. Skåne endast får speculera på Stockholm och negociera med dess alltid penningstarka handlande, då deremot sjelfva naturen af landet är sådan, andess handlande, blott de hade ett för Sädeshandeln tillräckligt capital, kunde negociera på utrikes ort.
Utskofctet väl icke kirsaat undgå att fästa uppmärksamhet å det ömande förhåklaade, sorn företer sig deruti, att, i följd af arne sterbhusdelegares iråkade coscer;:tillstånd och dea 3:djes medellöshet, betalningsskyldigheten 5 och för ifrågavarande borgensförbindelse till dea del, hvarför godtgörelse icke erhålles af W,islins sterbhus, ensamt kommer att drabba Bruksidkaren Gyzanders enka ecb fyra oförsörjda barn; men då, Sandra sidan, ostridigt är, att den för sistbemälde sterbhusdelegare nu inträffade svårighet att borgensförbindelsen infria, i väsendtlig mon vållats genom deras uragtiåtenhet att, på sätt sorn vederbordt, vid arfskiftet efter Gyzander, af då befintliga tillgångar afsätta ett belopp, motsvarande den på sterbhuset belöpande hälft i den tecknade borgens-summan för Kronofogden Carlssons då redan Stats-Utskottets Utlåtande, N.-o 515. 9 redan kände uppbördsbrist, och då, efter Utskottets tanka, det möter serdeles betänklighet att medgifva eftergift af ansvarsskyldighet, i följd af ingången uppbördsborgen, har Utskottet ansett sig förhindradt att tillstyrka Rikets Ständers bifall till den af Eruksidkaren Gyzatiders enka och öfrige sterbhusdelegare framställde ofvanomförmälde ansökning. Stockholm den 4 Maj 1841 • N:o 515. Auli. till Exp. Utsi;, den 1 Maj 1811, kl. 3 e. m. Utlåtande, i ättledning af f. d. Kronofogden A. Hellbergs ansökning om eftergift af Kronans andel i honom tidö aide anmärkningsmedeh (I. A.) Hos Kongl. Majit har, uti ingifven skrift, f. d.
Enligt Carlskrona elementarläroverks premieoch fattigkassas räkning äro under revisionsåret utgifna fattigmedel till ett sammanlagdt belopp af 69 R:dr R:mt, för hvilkeu utgift såsom verifikationer åberopas 4 särskilda läroverkskollegiets protokoller, hvilka dock ej äro redogörelsen vidfogade. § 4. Vid räkenskapen för Carlshamns elementarläroverk saknas såväl låneräkning som ock qvitto å utbetalde 50 R:dr stipendiemedel. Slutligen erinras, att Malmö elementarläroverks räkenskap är i saknad af verifikationer till premieoch fattigkassan för utdelade premier till belopp af 360 R:dr 27 öre. 47 -Mt Konsistorium i Götheborg. ÖS h ö I Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, lemnar denna räkenskap följande redogörelse för inkomster och utgifter: Debet. Dalans från år 1858 Tillgångar: Konsistorium Götheborgs elementarläroverk Uddevalla dito Strömstads dito Marstrands dito Halmstads dito Warbergs dito ... Uppbörd: Balans till år 1860: Skuld: Konsistorium: lindgrenska stipendiefonden 12. Götheborgs elementarläroverk : J. A. Bergs donation 1: 29. Uddevalla elementarläroverk: Halmstads elementarläroverk : Credit. Balans från år 1858: Skuld: Utgifter: Kontant behållning. Utlånta medel. Fordringar. Summa. Tillgångar: Konsistorium: Byggnads-kassan Collanderska dito Götheborgs elementarläroverk : Egna kassan Termin safgiftsdito F. d. Gymnasii premieoch fattig-dito F. d. lärdomsoch apologistskolornas dito dito Kongl, ochllvitfeldtska stipendie-kassans anslag O. E. Rabes minnesfond J. A. Bergs donation Svahliska stipendiefonden Lemmichska dito Lindgrenska dito Fordringar. Sömma. Stipendie-kassan Strömstads elementarläroverk : Marstrands elementarläroverk: Transport: Warbergs elementarläroverk: Härvid hafva Revisorerne endast velat erinra, att låneräkning saknas vid räkenskapen för Kongsbacka skola. Konsistorium i Kalmar.
N:o 66. iy någon annan upplyst Ledamot af Församlingen, saint att det ingalunda vore med Pastors värdighet oförenligt att föra Protocollet vid en sammankomst, der någon af hans åhörare förde ordet, emar alla vöre lika inför Själasörjaren, och värdighet vid ulöfningen af ett sådant Embete, som en Kyrkoherdes, icke borde anses kunna komma i fråga. 2:0 Af Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf , som ansett frågan, huruvida en Socknestämma må ega besluta, äfven tor de frånvarande, böra skiljas äfven i 2:ue delar, nemi.: 1:0 då de frånvarande icke blifvit intagne i kallelsen till Socknestämma, och denna kallelse blifvit i behörig ordning, enligt gällande föreskrifter, utfärdad; och 2:0 då i Sockenstämma beslutet fattas, äfven för sådana personer, som dertill icke erhållit kallelse eller ens ega rättighet att sig på Socknestämma infinna. I förra fallet borde de frånvarande vara underkastade de närvarandes beslut, men i senare händelsen vore sådant olagligt; hvarföre Herr Cederschjöld ansett det böra genom bestämd Lag stadgas, att Sockneslämmo-beslut ej gälla för andra ari dem, som erhållit behörig kallelse att å Socknestämma sig inställa. Uti denna åsigt har 3:o Herr Hjerta, Gustaf, förklarat sig instämma, samt derjemte yttrat sig finna de af Moliorairerna härutinnan öfverklagade 28 Lag-t. Allm. Bet*.-o. O e c.-Ut sk. lisl. N:o 68. missbruk dels vara sådana, att rättelse genom ändringssökande på behörigt sätt skulle deruti vinnas, dels hufvudsakligen härröra derifråu, att Socknestämmor vanligen icke hållas på de dertill bestämda dagar, utan på irreguliera tider, så korrt förut kungjorde, att vederbörande, helst i de norra otterne, icke hinna underrättas om sammankomsten.
Öfverinlendents-embetet, 1849 års anslag 10,543: Från 8:de Hufvudtiteln hilföres Kongl. Musei förra anslag 1,670: 32. —- Postverket (kontanta anslaget på förslag, att af postmedlen direkte utgå) Tullverket (.Förslagsanslag att af tullmedlen direkte utgå) Jägeri-stalen Skogsplanterings-kassan: Ersättning för hemmansräntor och arrenden m. m. Förslagsanslag Lyshållning m. fl. utgifter för kronans publika hus i Stockholm: Förslagsanslag, enligt 1849 års riksslat 4,000: Minskas genom öfverflyttning till Esta Hufvudtiteln (Prins Gustaf Palats) 600: / Byggnader och reparationer i Stockholm (Magasins-byggnader i Stockholm derunder inbegripne). Reservationsanslag Byggnader och reparationer i Landsorterna (Magasins-byggnader i Landsorterna derunder inbegripne). Reservationsanslag Kontanta anslaget efter 1849 års riksstat, tillsammans 44,136: 32. bar enligt Kongl. Maj:ts proposition ökats med 96: 32. Anm.: Indelta räntor och indelt spannmål försvinna från staten. Städers friheter. Förslagsanslag Transportkostnad för statsverkets bergseffekter. Förslagsanslag Remisslage. Förslagsanslag Observationsoch Uppbörds-procenter. Förslagsanslag Mantalsskrifvangs-provision. Förslagsanslag.- 1849 års 10,500: — Ökas med 2,500: — Tiondeprofvare Rcslitulioner. Förslagsanslag Reseoch traklaments-penningar. Förslagsanslag Skrifmaterialier och expenser m. m. Förslaganslag Extra utgifter Kongl. Theatern Su m m a 1 Indelta räntor. Spannmål. Penningar. Indelt. Kronovärde. Markegång. Mått. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Aug. 1851.
•arman si" underlydande jord, än Kronoskalte-hemmanet N:o 9, i/3 mantel i Haparanda by, å hvars egor köpingen är anlagd, samt alt nämnde hemman är inroteradt uti soldatrolen N:o 77 Häll vid irsta Majorens Compagnie af Vesterbottens Regemente, lill i3/3a taxering; celi då kö Län icke innehade någon oroterad jord, kunde, efter de förvaltande Verkens tanka, deltagande i Båtsmanshåliet för den jord, som till köpingarne derstädes lyder, ej komma i fraga^ för Blekinge Län: att Christianopels och Ronnely köpingar, hägge lydande undef Carlskrona stad, hittills icke deltagit i sistnämnde stads Båtsmanshåll, troligen derföre, ätt Borgerskapet derstädes hittills ensamt vidkänts roteringsLesväret, som dock sällan kommit i fråga, emedan staden under fredlig tid, och i krigstid så länge icke hela Flottan varit utcommenderad, från Båtsmanshåliet njutit befrielse, samt alt för öfrigt någon stadsjord icke till desse köpingar lyder, emedan den jord, som förr tillhört städerne under samma namn, blifvit dem, på samma gång som sladsprivilegierne, fråntagne, och återgått lill natur af vanliga Kronoskatte-hemman, för hvil» Ika rotering å landet utgöres; så att för denna jord vidare deltagande i städernes Båtsmanshåll ej borde komma i fråga; hvaremot, i händelse Kongl. Maj:t gillade hvad Rikets Ständer i underdånighet tillstyrkt, om upphörande af den befrielse Carlskrona och flere städer -hillils åtnjutit, ifrågavarande köpingar för hus och borgerlig rörelse borde gemensamt med Carlskrona stad i dess Båtsmanshåll deltaga; för Malmöhus Län.: ”nit den, ömsom för stad och köping, men orätt benämnde byni"
Som jag rinsi hade aran anföra är min ranka den, att JustitiW-Cancelleren och Ombudsman hwar för sig böra aklaga och aklaga läka alla förbrytelser af hwad egenskap som hälst, Ulan akt Ombudsman skall wara pligtig, pä sätt 2 Z sager, blott hälla sig n id gröfre fei och enligt 9 § remittera de af mindre betydenhet till Justiti^- Cancellereri, som endast skulle föranleda till oredor i allmänhet och ttvister emellan drA, Embetsman. Dä be lämna hvarandra underrätrelfe om de sörön). Den 24 November. 1495 bryrelser hos dem anmälas, eller de ärna aklaga, blir den collision, som emellan dem skall upsiä någorlunda förebygd, och det skall blifrva en täflan dem emellan, alt med noggrannhet och upmärksamhet tillse huru lagar och författningar cfterlefwas. Sedan Juftitiss-Cancelleren bsifwit underrättad atr Ombudsman till laga ätgärd befordrat en förbrytelse, är der emot sakens natur, att han Mille det oagtadk kunna beifra samma fel pä samma gäng som Ombudsman, och sedan i mälet more dömdr, kunde det icke mera uptagas. Jag hemställer således «tt den 1 §. oförändrad mä bibehallas med det af mig föreslagne tillägg, och att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhalles ari Juftuios-Cancclieren wä älaggas samma skyldighet som jag nu föreslagit för Justitim-OmbudsMannen, emedan Riksens Ständer icke kunna för den förre någor föreffrifwa, men att 2 och gHtz urgä fäsom ölwerflödige och ledande till alt öka den collision emellan defle Embeismän, som är sä sivär art uno wika. Aerr ^LZerbeim.
Motionären har, bland annat, yttrat, att han tycker det vara obilligt att manskapet skall trugas till att göra bön. Frih. Creutz synes icke hafva sig bekant, alt det öfver allt anses såsom ett af de vackraste bruk i den Svenska arméen, att densamma förenar sig till ge mensam bön. Jag för min del har tillförne aldrig hört något klander mot vårt korum. I öfrigt anser samme Frih. det vara etl särdeles tryckande band, att soldaten skall hos sin komp.chef anmäla då han ämnar inträda i äktenskap. Jag hemställer dock till den värde talaren, hvad ordning och skick det skulle blifva, om icke detta förlede skulle ega rum. Med afs. på arméens förleden till arméens pensions-kassa gifves dock ett ytterligare skäl för denna anmälan, för den händelse Frilen icke vill godkänna det rent mi - 190 Den 9 Inni e. m. litiiriskä skälet. Jag tillåter mig vidare fiista motionärens upmarksamhet deruppå, att redan Konung Carl XI yttrat, »det kompanichefen skall vara kompaniets fader.» Frihai har äfven förmält, att det är en aldeles förfärlig sak, att en nybakad underlöjtnant skall uphäfva sig till domare, huruvida en soldat skall få gifta sig eller icke. Jag får med anledn. deraf erinra, att underlöjtnanten skall föra expeditionen under kaptenens tillsyn och att det är undantagsfall, att icke kaptenen eller löjtnanten för expeditionen. Vanligen vänder sig sålunda soldaten uti ifrågav:de fall till sin komp.chef och icke till den nybakade underlöjtnanten. Så har åtminstone brukligt varit vid det regemente, der jag har tjenstgjort; och så tror jag äfven tillgår vid de fleste öfrige regementen. Om man, på sätt Frih:n önskar, skall lossa på alla de helsosamma band, sora finnas i vår armée, vet jag sannerligen icke, hvarthän sådant slutligen skall leda. På dessa skäl anhåller jag fortfarande om afslag. Hr von Qvanten, Emil: