Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samtlige Riks-Stånden hafva af slagi t Utskottets tillstyrkan (sid. 33), att, i händelse särskild Kassör varder vid Banko-diskont-verket anstäld, den föreskrift må i utfärdande instruktion för kassaoch depositions-afdelningarne meddelas, att insättningar af bemälde Kassör fä, derest sådant erfordras, efter den bestämda expeditions-lidens utgång, men sednast klockan före o e. m. aflemnas; hvadan ock detta förslag förfallit; hvarförutan Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet jemväl af slagi t tillstyrkandet (sid. 32), att uti instruktionen för kassa-afdelningen föreskrift ina införas derom, att Fexlings-kassörerne skola till uppräkning emottaga penninge-remisser, sorn ingå från Riksgälds-konloret, Ränter ier eller andra, samt att sådana remisser, efter verkställd uppräkning, utbytas mot större sedlar, pä grund af hvilka Expedilions-kassören meddelar kassa-attest; hvilket tillstyrkande öfriga tvä Riks-Stånd deremot bifallit. Sorn i denna fråga, hvilken är af beskaffenhet att kunna förfalla, två Stånd stadnat emot två; lärer någon föreskrift i omförmälda hänseende icke böra meddelas. Med föranledande af beslutet, att antaga Fullmäktiges förslag till tjenstgörings-ordningar för kassaoch depositions-afdelningarne, skulle, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Presteoch Bonde-Ståndens förordnande, personalen vid nämnde afdelningar komma att bestämmas sålunda, nemligen: för Kassa-afdelningen: Kommissarie, tillika Chef Kamererare 1 1 4 lianko-Ulskotlels Memorial, A'.o 74. Kassörer Bokhållare 2 Kassaskrifvare och för Depositions-afdelningen: Kommissarier, deraf den ene Chef •) Kamererare 2.
Det fins saker i det, som för en psykologisk författare äro af stort värde, och som aldrig skulle kommit fram, om jag inte tänkt mig att det var till dig jag skref. Och att skrifva detta till dig, som inte frågar efter mina bref, det är sådant slöseri med stoff. I mitt konstnärsförstånd svider det vid tanken på ett sådant lättsinne. Men jag är icke endast konstnär och girigbuk, jag är menniska och jag känner behof af att tala till en menniska. Om man inte näns att låta luft strömma ut och in i lungorna eller hjertat fyllas och tömmas af sin röda flod, kan man då säga att man lefver! Om man bara af fruktan att bli beledd, eller att synas för uppriktig eller ge mer än man får krymper ihop till en mumie, kan man då säga att man lefver! Och om man icke lefver, kan man då skapa diktverk af kött och blod? Det är genom att småaktigt skrufva ned hvarje känslostämning, som man kommer sin produktion att sina ut. ”Hjærtet arbejder ikke,” men om det icke slår, så blir handen maktlös, vore den i sig sjelf än så duktig. Nej lefve friheten! Att få vara sig sjelf. Hörby d. 30 Okt. Jag afsände icke brefvet. Stoltheten segrade. Han behöfver icke mig. Jag vill också kunna undvara honom. Ha, ha, ha! Tobiasson! Jag slog ihop brefvet och afsände det. Hvarför? Rent ut sagdt derför att jag tror att han kan hafva godt af en smula vänlighet.56 Jag har lyckats arbeta bort all längtan efter bref från honom. Egentligen är jag likgiltig för att han tycks ha tröttnat på bekantskapen med mig. Jag känner hvarken förargelse eller smärta vid det. Men jag har intresse för honom sjelf. Mer än för någon annan menniska jag känner. Och det är besynnerligt. Jag vill honom så väl, hans glädje gör mig glad, hans motgångar gripa mig som en smärta. Att han icke håller af mig tar jag lugnt, att han icke håller af någon fyller mig med ångest. Den som icke känner sig fästad vid en enda varelse, den går under som menniska och konstnär; jag menar hans själslif blir förkrympt.
Det härrörde således från ett fullkomligt förbiseende af den värde talaren, då han påstod, det pröfningsrätten i sista hand tillhörde det Stånd, som frågan närmast rörde. Ett Riks-Stånd får nemi. ej befatta sig med hvad, som kan vara tvistigt, utan i sådant fall måste frågan hänskjutas till domstols pröfning. Hvad sjelfva saken beträffar, torde man ej kunna undgå att erkänna, att det ligger mycken vigt deruppå, att icke en, af en del utaf landels befolkning till representant vald person må, till följd af meningsskiljaktighet med pluraliteten inom det Stånd, hvilket han skulle tillhöra, kunna derifrån uteslutas. Jag tror, att det ligger i samhällets eget välförstådda intresse, att denna § antages, och anhåller jag derföre om bifall dertill. Många ledamöter hördes ropa på propos. Frih. Stjernstedt: Jag har endast begärt ordet, för att förklara Hr Cederschiöld att jag hoppas mig ega tillräckligt mycken takt och bildning att inse, det man bör respektera ett laga kraftvunnet beslut. För öfrigt anser jag visserligen, att en otydlighet i det nuvarande stadgandet förefinnes, men att man sökt att afhjelpa detta med något, som är ännu sämre. Jag yrkar fortfarande på afslag. Den 10 December f. m. 429 Frih. Cederström: Här har yttrats, att tillämpningen af nu gällande § skulle åstadkomma dels olägenheten af villrådighet till följd af otydliga ordalag, dels skiljaktig utgång i likartade fall, så att den ene ledamoten kunde, med åberopande af §:ns lydelse, uteslutas ur sitt Stånd, medan den andre ledamoten finge sitta qvar, änskönt förhålianderne vore för beggedera enahanda. Mot den första indvändningen svarar jag, att den föreslagna redaktionen väl afhjelper den förmenta otydligheten, men på bekostnad af en vigtig konstitutionell rättighet, som hittills varit Riks-Stånden förbehållen och af dem utöfvad.
A andra sidan, i afseende på båtarnes beskaffenhet, så är det klart, att vid en öppen riviere, som vid Götheborg, är det af behofvet påkalladt att hafva tjenliga fartyg för lossning och lastning af varor. Det faller af sig sjelfl, att det enskildta intresset fordrar, att de trafikerande uro försedde med sådana hjelpmedel. Man beliöfver således icke frukta, att ju dessa båtar, som nu finnas, skulle hafva sin fullkomliga förtjenst, ehvad flera båtar nybyggas eller icke, och att icke flera nybyggas, än som kunna finnas behöfliga, lärer man kunna få antaga som en naturlig följd deraf, att man icke kastar sig in i ett sådant företag, nied mindre man har hopp om förtjenst deraf. Jag kan ej annat än förena mig med Hr Hjerta i begäran om återremiss af detta betänk., och anhåller att Utsk. måtte betrakta frågan, icke som en isolerad skråanstalt för Götheborg, utan som en skråanstalt i Sverige, och tillse, huru den kan Slå tillsammans med den af mig åberopade författning. Hr Edenhjelm, Gillis: Som jag icke kan finna annat, än alt Utsk:s beslut stödjer sig både på lagliga och billiga grunder, så yrkar jag bifall å ifrågavar. betänk. Jag skall medgifva, att en och annan gång en liten svårighet möter de rikare handlanderne, som göra någon förlust på att nödgas begagna ifrågavar. båtar för transporterandet af sina varor; men denna förlust är ingalunda att jemföra med de förluster, som skulle, ifall betänk, icke bifalles, drabba ägarne af dessa båtar, hvilka, så vidt jag vet, icke uro andra än enkor och faderlösa barn af arbetsclassen, hvars medel förmyndarne användt på de omnämnda båtarna.— Skulle nu Götheborgs Handels-societet hafva den olägenhet af Båtförare-gillet, som man här påstått; så vet jag ej hvad som hindrat de handlande, att med gillet söka träffa öfverenskommelse i afseende å varu-transporten. Men att säga, det båtgillets rättigheter nu skola upphöra, är orimligt, helst dessa båtar i Götheborg anses som fast egendom.
Om till sådana kunna räknas handlande mod utländskt Brännvin, med ntderlagsvaror, med öfverflödsartiklar, och man derjemte vet, att pä en persons förskrifning icke mer än 6oeo R:dr får utlånas, men att, på andra godkända hypothek , äfven lån erhållas utan bestämd summa , samt man härtill lägger, att jordbrukare och inhemske Näringsidkare äro de, som mindst äga dylika hypothek, torde man kunna föreställa sig, att en större mängd lånsummor utgått till i Fäderneslandet nonproducerande personer, än till producerande , till utländska företag iner , än till inhemska. Det är härvid till och med sannolikt, att betydliga lånsummor på en hand kunnat gifvas emot säkerhet i nederlagda eller rent af införda varor, såsom Brännvin och andra , äfvensom å pantsättning af vissa till allmän införsel törbudna, men emot tjugu procents tullafgift i Götheborg särskildt tillåtna varor; och om förhållandet häruti verkligen varit sådant, har följden deraf trohgen blifvit, att DiscontFonderne icke varit ti 11 t äck lige att lemna åtskilliga säkra och nyttiga Näringsidkare behöfliga biträden, hvartill äfven kunnat bidraga de lån, hvilka utgått till sådana personer, som icke användt dem i något rentegifvande företag. 392 Ben 31 Mart.
Ständer wördsammelkgen underställa, om icke med samte' lige Respective Riks - Ständcns mening skulle kunna för' enås, att Herrar Zullmägtige uti Niksgälds-Contoirek genom Stats-Utskvltet erhälla den underrättelse: att den sä kallade hwitstamplingen af Chartor ksmmcr attwerkstallas genom Riksgalds-Contoirets försorg och under dess answar samtden derwid erforderliga kostnad afChartäSigillatäMedlen bestridas; och akt Herrar Fullmägtige säledcs i samräd med Kongl. Kammar«Collegium, böra widtaga de mätt och steg hwarigenom den med berörde anstalt ässtftade Controll och säkerhet med minsta kostnad mä kunna be' främjas. Stockholm den l2 April i8io. Pä Högloft. Ridderjkapcts och Adelns Ledamöters magnar Lines Elemin Pä Högwördige Preste - Ståndets Ledamöters magnar 18. W e i cl m n n. Pä Wallost. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar ^ on Lillberg. Pä Hcderwarda Bonde - Ständets Ledamöters magnar Anäers vilsson. ldl. kiLäelius. rades pä bordet. Före - Den 14 April. 483 Föredrogs ä nyo Expeditions-Utstotkets förledne gäcdng upläste Protocolls-Utdrag med anmälan as Sex Bcwillnings-puncter. Första -Puncten hänwifades till Stats - Utskottets Nämnd Wid andra puncten rörande de bifallne Compromis, ser yttrade sig: Grefwe Oe la 6srclie: Dä Bewillnings-Utstottets första project titt Bcwillnings-Förordning aflemnades, utgjor, de redan Förslaget om compromisterna en hufwudsaklig punct derutaf.
» Molly » erhåller ett starkt och vackert garnityr till sina lakan och örngått, om hon tfger ett bredt linnebaud, ungefär 3 — 4 centimeter, ritar på detta med blyertspenna omkring en femöring enkla eller dubbla krokar och sedan syr dessa med » kråkspark » af groft glansgarn. I böjningarna syr » Molly » små runddelar i plattsöm. Låt sedan båda Non Plus Ultra O. T. D Czarens Mandarin Stora Moguls Mikadons Kalifens Eehausens, original ... Behausens. Smulthe Försändelser till landsorten emot efterkraf eller postförskott. Rekvisitioner från N:r 399. Gretchen &lt;0 Irene! Tack! Min adress är: Fröken Armina Skoog, Örebro,pöste restante. Tomma tändsticksaskar kunna, ifall de ej ä^o allt för utslitna, öfverklädas med kulört papper och. sålunda blifva ganska nätta penneller frimärksaskar. Ett annat, särdeles vackert, sätt att Öfverkläda dem tillgår sålunda: Man sönderhackar gamla buteljkorkar i smulor, öfverstryker askarna med lim och rullar dem i korksmulorna upprepade gånger, tills de äro fullkomligt skylda däraf. Sedan de torkat bronseras de och beklädas invändigt med guldeller silfverpapper. — En annan användning för tomma tändstickslådor är, att limma tillsammans nio stycken, öfverkläda dem med sidenband och fastsätta tvänne trådrullar under det hela. De få då utseendet af en järnvägsvagn och utgöra eu särdeles nätt prydnad för sybordet. I lå- dorna läggas nålar, knappar, hakar och hyskor m. m. dylikt. Ragnhild Svanvinge. s The-Blandning-ar. Indiska Theer. Souchong. Finest Souchong Lapseng Souchong Souchong n:r 1 Souchong n:r 2 The. landsorten mot efterkraf. Malmberg. S. B allé &amp; komp., 5 Brunnsgränd, Stockholm, p.636] HUSMÖDRAR!
Tunnland 2pi Kappland eller till hvarje årgång 19 Tunnland 3o| Kappland, hvaraf afkastningen, beräknad tili sjette kornet af utsädet, som, efter 2 Tunna på Tunnlandet, uppgår till femton Tunnor, icke kan beräknas högre än till 90 Tunnor, eller 1 Tunna, 7 Kappar mindre än arrendet; att, då härtill lägges utsädet, i5 Tunnor, bruknings-, bergningsoch tröskningskostnader, nybyggnader och reparationer samt reela och personela onera af flera slag, det angifna missförhållandet måste falla klart i ögonen, samt ändtligen, att Sökanden, som lid efter annan till sina förbindelsers uppfyllande nödgats anlita egna tillgångar, skall, om ej den begärda lindringen beviljas, komma på obestånd och ej kunna uppfylla åliggandet, att i år förnya en ställd inlerims-borgen för arrendets fullgörande. Uti häröfver afgifvet yttrande har E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Vestmanlands Län, uppå anförda skäl, å den underdåniga ansök - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. N:o 200- 483 ningen tillstyrkt bifall; men E. K. Maj:ts och Rikets KammarCollegium, uti jemväl meddeladt Utlåtande, anfört, att, då Gollegium icke var i tillfälle att bedöma godheten och förmonerne af de egor, som tillhöra ifrågavarande af Qvartermästaren Ahlbom under arrende innehafvande aine åtlondedelar eller ^ af oftaberörde Kungsladugård, Collegium icke vågat, att, uppå Sökandens obestyrkta Calcul öfver afkaslningen deraf, den sökta arrende-nedsättningeh tillstyrka. Efter öfvervägande häraf, hafva R.
Att åter en sådan direclion kan i framliden uppstå, till en sådan förmodan berättigar exemplet med Malmö fördelia discont fullkomligt. En bedräglig direclion skulle ju, i st. f. att mottaga depositioner och derföre erlägga tre procent ränta, directe kunna utlåna dessa 3 procenls sedlar, synnerligen om de ej äro ställda till inlösen å vista, i beräknad proportion af hvad rörelsen vidtålte för enskildas behof af cassareserver, af t. ex. 6 månaders äldre datum än utlåningsdagen, och således för det ena graverade papperet få genast afdraga 8 procent, under det att den för det andra blott finge afdraga 5. Det folie sig sedan lätt alt öfvergå till icke antidaterade 3-procents-sedlar oell likafullt erhålla 8 procent af i betryck varande låntagare. Frestelsen blefve stor, och erfarenheten har visat alt man bör undvika den. Hvad speciell vidkommer frågan ang:de den minsta sedelvaleuren, så får jag erkänna, att jag delat Utsk:s tanka, att densamma icke bör understiga det belopp, som blifvit af Utskin föreslaget. Någon omöjlighet för privalbankerne att dermed komma ut, kan jag ingalunda finna. Till de skäl, som af Hr Mannerskantz blifvit anförde, anhåller jag få lägga det, att då viusterne i cn del privatbanker lära hafva uppgått ända till 25 proc., så synes det mig, som skulle desamma gerna kunna tåla den förminskning, som möjligen skulle uppkomma genom de små privatbankssedlarnes indragning och de större valeurernes kortare omlopp i allmänna rörelsen. 1 afseende på svårigheten alt bålla de stora sedlarne ute i allmänna rörelsen, anser jag mig böra i minnet återkalla, hurusom Fahlu bergslag tillförene utgaf sina sedlar ä 20 r:dr, hvilka, det oaktadt, circulerade i det fattiga Dalarne äfvensom i Westmanland och Upland, samt voro ute flere år innan de till invexling presenterades i 11. Sl:s Bank. Nu är likväl har endast fråga om 6 r:dr 32 sk. eller |:del af den förra summan.
Län utgifne Reverser något förbehåll icke syntes wara gjordt eller ä Contoirers sida begagnadt, i anseende till tiden nar Capitalcr nf Länkagaren skulle fä äkerställas, hvarigenom ofta händt, att Lan-Capital. antingen tillfullo cllek til! nägvn del, esker Läntagareus egit godkfinnande, blifwit liqvideradc, samt ränka» beräknad endast till betalningsdagen, ehuru någon upsägning, ester ProlocollerncS föranledande hwarken ä länkagarens eller ä Conrorrets sida skall skett, hwilken Länkagarcn förunnade förmän Höglofl. Stars-Utskottet funnit rubba all calcul för ett nyttigt anwändanLe af Conioirets tillgängar, enär Contoiret saknat all underrättelse om liden, dä sadane Capital af Contoiret kunde kill andre Län disponeras; att antekning öfwer Läns upsägning och skälen dertill saknades i Prokocollen, hwaraf altja sturadeS, att om en del af de ifrän Conkvirek utgifne Lätt blifwit äkecstäldle eller afbctalningar gjorde, sädant icke skall tillkommit i följd af någon upsägning uran helt och häller fatt bero af Lamagarens godrycko: Den frihet hwar och en Läntagare wanligenäger, otc gora afbetalningar pa sin stnld eller den fullt ut liqvidera, har Fmlmägkige ansett obilligt att berama någon; och cm ränka icke blrfwi; beräknad längre än Den 18 November1025 än till betalningsdagen är wäl lika öfligt som ratt» wist, ehwad rubbning sädant ock flulle förorsaka i Calculcn för Penningarnes emottagande och förräntande till annor man. I afseende pä hivad angäende Pro ccollet är anmärkt, fä Fullmägtige förklara, att om det icke stulle innehålla de Beflut Fullmägtige om Läns upsägning eller inbetalning fattat, är fädant ofelbart af den serstNda anlekningen öfwer Länen art erfara. 6:0
Diwmnaonds Natural law i n the spiritual world, (London. Hodder &amp;: Stough. Pris 3 kronor 50 öre.) är, skrifver till Dagny en ansedd medarbetare och vetenskapsman, ett arbete som väckt stort uppseende och niycken anklang i England, och som jag gerna ville rekommendera till tänkande svenska läsare. Man få.r ju ej begära, att en bok, ehuru förträfflig, skall bygga en allfarväg öfver det svalg, som synes skilja religion och vetenskap, men hon är en god vggvisare för den, soin ej fruktar att med vandringsstafven i hand våga sig fram pa de obanade stigar, som förbinda dessa motstående alpspetsar. Förf: ns kraftiga slutsatser och originela åskådning kunna ej undgå att fängsla och väcka sympati. Till Dagny liar incändts i öfversättning ett berömdt arbete af Rev. G. A. Rogers under titeln: Hua ?. d r den förstfödde? vidare Jesu ord i historisk orcEningsfö [jd af E d v. Erers, ett arbete som bör blifva af värde så väl för bibelläsare i allniänhet som för kristendoiiislärare och lärarinnor, men som föga lämpar sig för ungdom. För de unga har deremot utgifvits en samling Fastlagssånger af Charlotte L., hvilka uppbäras af en varm tro och en innerlig önskan att i den religiösa sången gifva ett sant och lefvande uttryck åt ungdomens andliga behof. Boken, hvars misslyckade titehignett icke far afskräcka den allvarlige köparen, kan med allt skäl anbefallas som en lämplig konfirmat i onsgå fva. * * * En publikation af alldeles eget slag, afsedd endast för en mindre krets af för ämnet intresserade läsare, är den lilla festskriften öfver I€ö !lre 7ärnri ?zneseminnriets kamratmöte den 25: te årsdagen efter läroverkets öppnande. De minnesord, som här egnas forna ledare, föreståndarinnor, lärare och lärarinnor, röja den varmaste tacksamhet och bifogas stundom af karaktäristiska personalteckningar.
Däremot har en allmän önskan försports, att Ingeborg skulle få åtföljas af sin Frithiof — de äro ju ett i nordisk saga och sång — men så långt har nu inte kungl. vetenskapsakademien vågat gå i revolutionär uppstudsighet mot sina » gamla gudar ». Det har nog svidit tillräckligt att offra gullgossarne Germanus och Fulgentius! Emellertid kan Idun berätta en sak, hvilken helt visst som ett pikant å propos skall intressera våra läsarinnor, ja, kanske själfva Vetenskapsakademien, som säkerligen för länge sedan förgätit hvad den hade för » fukter » för sig på 1820-talet. T y om den nu inbillar sig, att den för första gången släpper Ebba in i almanackan med år 1898, så misstar den sig fullkomligt! Ebba har en gång förut haft sin plats i vår almanacka, ehuru den tyvärr blef af kort varaktighet: ett enda år, hvarken mer eller mindre. Historien om, hur detta tillgick, är rätt skämtsam och bevisar, att de lärde akademifarbrödernas hjärtan på den tiden voro vida mottagligare för ett artigt galanteri än hvad numera tyckes vara fallet. I medlet på 1820-talet fanns nere i Karlskrona en intagande, strålande vacker och synnerligen firad ung dam, fröken EbbaPalmqvist. I kretsen af sina beundrare, som för öfrigt räknade allt hvad samhället ägde af manlig blomma, beklagade hon sig en dag bitterligen öfver att Ebba ej befunnits värdig en plats i svenska almanackan och att således hon — som alla andra Ebbor — saknade namnsdag. En gammal inflytelserik herre i sällskapet kände sig djupt berörd af den unga damens hjärtesorg och beslöt i all tysthet att göra hvad han förmådde till densammas lisande.
M:ts och Rikets Ständers samfällda medgifvande linge till kanalbolaget upplåtas, samt sednast år 1859, eller innan Rikets Ständers nästföljande sammanträde inträffade, för kanal-bolaget måste vara tillgänglig, enär ombvggnads-arbetet samma år skulle vara fullbordadt; hvarförutan Rikets Ständer varit i tillfälle inhemta, dels alt, sedan Direktionen för Strömsholms kanal-bolag år 1855 hos E. K. M:t i underdånighet anhållit att, för omförmälda behof, få förvärfva eganderätt till den jordrvmd, hvarom nu är fråga, Styrelsen för Allmänna Vägoch Vatten-byggnader, som, tillika med Kammar-kollegium och öfriga i ämnet hörda Embetsmyndigheter, den sökta jordafsöndringeu tiilstyrkt, dervid underdånigst yttrat den åsigt att, om kanal-bolaget sattes i tillfälle att erbjuda upplagsplatser och magasiner för de varor, som fördes å kanalen, den tällan, 172 Ecepcditions-Utskottets Förslag till anderd.
— Nio 174- dels om förändrad lagstiftning angående förlag, dels ock om rätt till underpant i lös egendom i allmänhet: XI, 315- — Nio 175. angående förändring i vissa delar af 17:de kapitlet Handelä-Balken och andra författningar rörande borgenärers rätt och företräde lör hvarannan till gäldenärs egendom: XI. 317. — N:o 176. angående upphäfvande af bysättning: XI. 315- — N:o 177. angående förändring i stadganderna om verkan af sökt lagfart å landet: XI. 315 — N:o 178. i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition om antagande af en författning angående verkställighet i Sverige af domar och utslag, meddelade af domstol i Konungariket Dan mark : XI. 297. — N:o 179- i fråga om utvidgade rättigheter för utliindningar att i Sverige idka handel och annan näring: XI. 315. — N:o 180. i fråga ont förtydligande af Rikets Ständers beslut angående tull å ättika: XI. 315. — N:o 181. angående indragning af Konvoy-Kommisseriatet samt öfverflyttande till Stats-Kontoret af de Kommissariatet hittills åliggande göromål: XI. 315. — N:o 182. angående ersättning af kostnaderna för Deras Majestäters Konungens och Drottningens Kröning: XI, 328. — N:o 183. i anledning af väckt fråga om åtgärders vidtagande för att under vissa vilkor bereda åboerna å de så kallade kyrkohemmanen i Halland dispositionsoch besittningsrätt till dessa hemman : XI. 328. — N:o 184- angående ändring af Kongl.
Hvad särskildt beträffade de personer af ecklesiastikstaten, hvilka förordnades att såsom ombud bevaka ecklesiastika egendomars och personers rättigheter, hade Kölle - Ståts-Utskottets Utlåtande JYs 194. 3 gierna anmält, att Kongl. Majit genom nådigt Bref till Consistorium Ecclesiasticum i Upsala af den 15 Juli 1803 förklarat, att omförmälda fullmägtigskap borde åtfölja embetet och betraktas icke allenast såsom skyldigheter, dem kyrkostatens tjenstemän mot hvarandra inbördes borde fullgöra, utan ock såsom en res privilegii, presterskapet i nåder förunnad till bevakande af Ståndets bästa, samt att konsistorii-fullmägtige derföre icke egde att för deras embetsbefattmng dervid uppbära traktamente eller resepenningar. Denna grundsats syntes äfven fortfarande böra vinna tillämpning i de fall, då fråga vore om sådana förrättningar, som med prestembetets utöfning stöde i närmare sammanhang eller afsåge presterskapets löneförmåner i allmänhet; men deremot borde ersättning tillkomma konsistorii-ombud, derest sådant särskildt förordnades, vid syner och besigtningar å ecklesiastika boställen, hemman och lägenheter, samt vid rättegångar, laga skiften och andra förrättningar, som rörande dessa hemman och lägenheter kunde ifrågakomma; hemställande Kollegierna, att berörda kostnadsersättning borde gäldas af kyrkans medel, eller, om tillgång dertill saknades, af församlingen, enär den institution, hvilkens rättighet härvid skall bevakas, icke syntes kunna undgå att vidkännas kostnaden för konsistorii-ombudets inställelse, samt då den ersättning, som i enlighet med stadgandet i 8 § af Kongl. Kungörelsen den 28 Maj 1830 tillkommer vederbörande, som förrätta ekonomiska besigtningar å kyrkoherdeboställen, kapellansoch klockarebohl samt presteslomhemman, skulle af kyrkornas medel utgå, och enahanda stadgande blifvit, rörande kostnaderna för laga husesyn å klockarebohl, genom nådiga Kungörelsen den 19 Juli 1841 meddeladt.