Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ytterligare har merbemälde motionär påyrkat, att allt samspråkande emellan fångarne borde vid äfventyr af prygel strängeligen förbjudas och att verkliga brottslingar, så vidt sig göra lät, skiljdes från blotta lösdrifvare och försvarslöse; men då de af Kongl. Maj:t den 7 Mars 1835 för embetsoch tjenstemanna-personalen vid allmänna arbetsoch correctionsinrällniogen å Långholmen samt vid allmänna arbetsoch correctionsinrättningen för qvinnor i Norrköping utfärdade Reglementen innefatta uttrycklig föreskrift derom, att fångarne skola tillhållas fullgöra, hvad dem Lagsamt Allm. Be sv.- oell Ekon-Utskottens Utlåtande, N:o 66. II blifvit aribefaldt, under iagltagande af stillhet och tystnad, och alt inga andra samtal må emellan dem ega rum, än sådane, som äro nödige för arbetenas gång, samt 7 momentet uti Kongl. Brefvet den 27 Nov. 1798, kungjordt genom Krigsoch Kammar-Collegiernes samt Slats-Contoirels Circulaire den 18 Jan. 1799, redan förmår, att de, sorn äro fängslade för mindre brott, icke böra insaltas i samma fängelserum med gröfre missdådare, och de, hvilka endast för lösdrifvande blifva häktade, följaktligen i serskilda arreslrum bevakas, synes någon Rikets Ständers åtgärd icke i anledning af motionen erfordras. Af en annan moLionär, Herr Härd af Segerstad, är föreslaget, att för bandhafvande af disciplinen inom corrections-inrältningarne lägre befäl borde tagas bland correctionisterne sjelfve, samt Öfveroch Underbefäl från Armeen. Den förstnämnde åtgärden har, ehuru visserligen icke i och för sig sjelf den bästa eller mest ändamålsenliga, i anseende till det samband, fångarne sig emellan ega, redan måst användas och för det manskap, som lill bevakning vid corrections-iniättningarne hittills varit commenderadt, har denna tjenstgöring ej sällan visat sig föga gagnande.
hvaruti Utskottet tillstyrker förhöjning i den delen af lönen, som Riddarhusoch StiftsKamreraren på Adliga JungfruStiftets Stat åtnjuter, ifrån 155 R:d. och 16 sk. till 200 R:d. B:co om året, ifrnn innevarande års början,samt efter uppläsande af de särskildta Yttranden, af Grefve Stackelberg, Reinhold, och fjerr Danckwardt Liljeström, 'Jacob Malcom, hvilka Memorialet åtföljde, och hvaruti bemf.lde Kamrerares satnmanräknadeårliga inkomster, £8oR:d. 42 sk. 3 rst. B:co, anses tillräckligen svai ande mot Kamrerarens besvär med båda sysslornas förrättande, yttrade sig Friherre Starl votz. Hallstein, Corfitz l udvig: Den Löntillökning, Commerce O c ~ Bådet Stråle begärt, finnér jag icke med skal kunna hos Höglo/!. Ridderskapet och Adelli vinna bifall. 338 R:d. äro redan 1 5^ Den 5 Juli. f. m. en betydlig summa, heldst då förhöjning gar utaf de medel, som äro anslagna ad pios usus. Sedan Herr Grefven och LanrhlHarsknlken gjort proposition till bifallpå RiddarhusUtskottets Betänkande, tnen densamma blifvit med Jn och Nej besvarad, och anmärkningarne ansedde hindra antagandet, blef detsamma till Utskottet återförvisadt. Vid förnyad föredragning af OeconomieUtskottets, den 2 dennes första gången* upplästa Betänkande angående Fyrbåkars anläggande på Östergarns Holmen, Holmön och Måsesten eller Svartkhibben , blef detsamma af Ridderskapet och Adeln bifallet.
Bevilln.-, Lagsamt Allm."liesv.- och Ekon.-Utskottets Bet. Herr Dahm har uti sin motion föreslagit, att det i denna § stadgade förhud emot bränvius utdelning i handelsbod äfven utan betalning, mil utsträckas jemväl till de ställen, der födoämnen eller icke spritkal tiga drycker försäljas till förtäring pä stället; men som uti ifrågavarande § förekomma orden: ”salubod för bandel med andra varor än bränvin”; hvadan det af motionären åsyftade förbud redan finnes, hemställer Utskottet, att berörda förslag icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 33. (ny 34.) Utskottet har redan anfört åtskilliga motioner, nemligen Doktor Sandbergs, Prosten Meléns och Herr Wants, uti hvilka omförmäles det kringgående af nu gällande författnings föreskrifter, som på många orter lärer sålunda föröfvas, att flere personer sammanskjuta penningar till inköp af det minsta qvantum bränvin, som säljaren lagligen får afyttra, eller 15 kannor hos partiförsäljaren och j kanna hos minuthandlaren, hvarefter det köpta bränvinet af köparen delas mellan dem, som tillskjutit penningarne, så att hvar och en får ett mot hans tillskott svarande belopp, hvilket dock är så ringa, att det icke kunnat lagligen få å försäljningsstället köpas. För att gifva en föreställning om de oordningar, som åstadkommas af detta förhållande, hvilket äfven öfverklagas i motioner af Herr Dahm och Johan Öström från Westmanlands län, äfvensom i de underdåniga memorialer, Konungens Befallningshafvande i Södermanlands och Calmar län angående detta ämne, till Kongl. Maj:t afgifvit och hvilka blifvit till Utskottet öfverlemnade, anser sig Utskottet ur Doktor Sandbergs motion böra anföra följande skildring: “Man ser numera dagligen utanför minuterings-ställena en vanligen särdeles ruskig samling af män, qvinnor och barn, af hvilka den ene önskar köpa 1, en annan i, A kanna o. s. v., när tillgångarne ej medgifva att betala hela stopet.
Visserligen hade Rikets Ständer vid någon af de föregående riksdagarne, i afsigt alt bereda Scheutz ersättning för de kostnader, som varit med utförandet af hans ryktbara uppfinning förenade, för en gång tilldelat honom en viss penningesumma; men då denna efter all sannolikhet icke varit tillräcklig för alt betäcka alla utgifterna, än mindre utgjort någon belöning för hans oegennyttiga ansträngningar och mödor, har hemställan skett, att Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse Å:o 206. 313 att Rikets Ständer, för alt bereda den lörljente vetenskapsidkare» en utmärkelse oell den åldrige, 74 år gamle, mannen eli behöflig! understöd för bans återstående dagar, mätte bevilja Scheutz en årlig pension lill belopp af 1,200 R:di. Då de understöd af tillsammans 10,000 R:dr, Rikets Ständer vid 2:ne föregående riksdagar beviljat Auditören Scheutz och hans son, Edvard Scheutz, för utförandet och fullbordandet af omförmälda räknemaskin, hvars tillvägabringande otvifvelaktig! ländt icke allenast uppfinnarna utan ock det land de tillhöra till ej ringa heder, säkerligen icke lemnat något öfverskott eller behållning, sedan utgillerne lör del invecklade och kostsamma arbetet blifvit bestridda, halva Rikets Ständer, såsom eli erkännande af de förtjensler,' Auditören Scheutz genom denna för vetenskapen gagnande och för fäderneslandet hedrande uppfinning lörvärlvat, funnit godt, att Auditören Georg Scheutz må på allmänna lndragningsstalen uppföras lill åtnjutande af en ärlig pension af 1,200 R:dr Ruut för sin återstående lifstid. 7(5:o.
S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Sammansatta Lagsamt All männa Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: JW 14. i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JV» 5, öfver väckt motion om antagande af ny kyrkolag; och M 15 i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande M 6, öfver vackt motion om vissa ändringar vid de för prester föreskrifna examina och lärdomsprof Fr ■än Hogo. Preste-Sländel. S. D Vid ånyo skedd föredragning af Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial M 5, angående afgiften för brån vinstillverkning, alslog Preste-Ståndet Utskottets inbjudning och godkände, med vidhållande af sitt i frågan fattade beslut, den föreslagna voteringspropositionen. S. 1) Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedan omförmäloa Utlåtanden: JVs 96, i anledning af erhållna återremisser å Betänkandet: - Ve 66, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Hufvudtitel Med anledning af Utskottets hemställan uti i punkten beslöt Preste-Ståndet för sin del, att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse skola anhålla, det Kongl 324 Prot.-Vldrag dori 23 Maj 1S66 Maj:t täcktes, efter vederbörlig utredning, för en kommande Riksdag framlägga nådigt förslag till förbättrande af akaderniadjunkternas löneförmåner. Utskottets hemställan i 2 punkten bifölls. Öfriga punkter af detta Utlåtande ladcs till handlingarne. M 4 00, angående ersättning för sådana af Kongl. Statskontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka statsanslag ej blifvit beviljade. Godkändes. S. D Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Bcsvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande JVe 16, i anledning af väckta motioner angående skogshushållningen i riket. S. D.
Då det synes vara det jemförelsevis stora beloppet af den genom reservationer å anslaget uppkomna behållning, som ingifvit Revisorergg tanken att göra medlen fruktbärande, bör jag i underdånighet anmäla, att omförmälda behållning, som vid 186! års slut, såsom Revisorerne rätteligen uppgifvit, utgjorde 1,440 R:dr 30 öre, vid 1862 års utgång minskats till 1,132 R:dr 62 öre samt genom utbetalningar i början af innevarande år ytterligare nedgått till omkring 670 R:dr. Sedan, på sätt ofvan nämndt är, detta års anslag i sistlidne November månad uttagits, utgör behållningen nu visserligen omkring 1,100 R:dr, men genom de utbetalningar, som i början af nästa år förestå, torde den åter komma att nedgå till 600 R;dr eller derunder. Att, på sätt Revisorerne ifragaställt, öka denna i sig sjelf obetydliga hehållning genom att på ett eller annat sätt göra densamma fruktbärande, synes vara en i afseende å medel af ifrågavarande beskaffenhet temligen ovanlig och, enär medlen böra för det med anslaget afsedda ändamål städse vara tillgängliga, äfven olämplig åtgärd, hvilken jag derföre anser mig böra i underdånighet afstyrka.
Börjas den tid, som räknas skall, på dag, mot hvilken ej någon svarar i den månad, hvarunder räkningen slutar; varde sista dagen i månaden för slutdag räknad. Är vexel ställd att betalas i medlet af månaden; vare då femtonde dagen i samma månad rätter förfallodag. 36 §. Vexel skall betalas i det myntslag, hvarå den lyder. Är det mynt inom landet ej gångbart; då må betalningen i inländskt mynt erläggas efter den å förfallodagen eller nästföregående vexeldag å stadens börs, eller der sådan ej finnes, å Stockholms börs noterade kurs för vexlar å förstnämnde mynt, ställde på 90 dagars betalningstid, med tillägg af ränta efter fem för hundrade, årligen. 37 §. Förmår icke den, som vexeln godkänt, att \id förfallodagen hela summan betala; tage då vexeliunehafvarén emot hvad han får, der han icke deremot har sin mans uttryckliga ordres; och skall sådan afbetalning å vexelbrefvet tecknas. 38 §. Innehafvare af vexel åligge att densamma å förfallodagen till inlösen uppvisa hos godkännaren, eller, då han ej är boende å den ort, der vexel infrias bör, hos den som af godkännaren å vexeln anvisad blifvit, att betalningen fullgöra. 39 §. Varder betalning å förfallodagen ej fullgjord, eller bar den person ej anträffas kunnat, hos hvilken penningarne uppbäras skulle, eller vill eller förmår ej denne erlägga mer än en del af vexelns belopp; då skall innehafvare», derest han rätt till återgångstalan förvara vill, protestera, uti stad senast å första dagen och på landet å andra dagen, efter rätta betalningsdagen, och förfare i öfrigt, på sätt i 7 kap. sägs. Vill han söka godkännaren; gälle hvad bär nedan stadgas. 40 §. "Brister godkännaren å förfallodagen i betalning antingen för hela beloppet eller någon del deraf; vare skyldig gälda innehafvaren ränta efter en för hundrade i månaden; så ock all åbragt kostnad eller skada. Och skall vid Expeditions-Vtshottets Förslag lill und. Skrifvelse, IV:o 213.
Den högdragne aristokraten Axel Fersen skulle anse något sådant för en skymf mot sitt blod, och den gunstige herrn är för mäktig att göra oss allesammans till fiende.« – «En skymf! Att bli hertiginna af Östergöthland, det kallar min mor en skymf « – «Hvad tänker du på, min son? Du ville således gifta dig! Det går för ingen del an.« – «Går ej an Och hvarföre icke Ni sjelf, min fru mor, tyckte likväl att det gått förträffligt väl an, om prinsessan af Sverige Sofia Albertina blifvit förmäld med en grefve Hessenstein, född till och med i oäkta säng.« Prinsessan skiftade färg och satte näsduken för ögonen. Den lilla flickan såg på henne, bekymrad, och omfattade hennes knän. Prinsessan lutade sig ned och kysste barnet. Enkedrottningen fästade oroliga och missnöjda blickar på sina barn. Ändtligen bröt hon tystnaden. – «Just det exempel, du anför, min son, visar omöjligheten för dig att tänka på en sådan förbindelse. Konungen, din broder, skulle aldrig samtycka dertill.« – «Men jag är myndig sjelf!« – «Men om du gifter dig emot konungens vilja, så blir du af med arfsrätten till thronen. Det är likväl något, som du ej bör afyttra för en ringa grynvälling. Gustafs äktenskap är och förblir ofruktsamt: i Carls hörs ej heller någon välsignelse af. På dig, min Fredrik, hvilar hela mitt och folkets hopp för framtiden. Och du vet, hvilkendera bland mine söner, jag helst hälsar som stamfar för Sveriges regentslägt.« (Prinsessan, smekande.) – «Söta Fredrik! besinna hvad mamma nu sagt dig.« – «Jag kan icke! Jag kan icke! Mitt hjerta skulle brista. Jag frågar hvarken efter krona eller framtid. Jag vill, jag måste, jag skall gifta mig med Sophie Fersen « – «Nu först är jag riktigt olycklig mor; nu först är jag frestad att förbanna den stund, då jag någonsin beträdde Sveriges jord, då jag blef mor. Du också, Fredrik! du min ende älskade! vill förbittra mina gamla dagar och träda i dina äldre bröders fotspår «
Efter en stund frågar Beda lätt med en nära nog omärklig, maliciös nyans i sin röst, om »skolfröken» var treflig. Joo, det var hon nog, svarar Kurt. Så tiga de plötsligen igen. De hafva en förnimmelse, som de hade något att säga hvarandra, men de få icke ett ord öfver sina läppar, icke ett ord – precis som deras strupar svulnat igen. De bara närma sig hvarandra litet, närma sig hvarandra. Så kommer vagnen till en stor sträcka svedjoland, der tunga rökmoln hölja dem som i den tätaste dimma. Man kan knapt se sin sidoman. Det är så hett. Kurts ögonlock vilja falla igen. Han kan icke tänka. Han är så trött, men bäst det är känner han en rund, fyllig arm med ett lätt smekande tryck lägga sig kring hans nacke. Hvad! Han höll på att skrika till, han höll andan ett tag, skälfde från topp till tå – hurrah der hade han ändock sitt äfventyr, hurrah. Och medan blodet cirkulerade häftigare i hans ådror, lät han i en blandning af lifslust, åtrående nyfikenhet och pojaktig vigtighet, som berusande slog honom åt hufvudet, sin darrande, varma hand med heta fingerspetsar sakta, sakta glida ner öfver hennes lena kind. Men i sitt lilla rum innanför skolsalen står Gerda och ser genom sitt öppnade fönster utåt nejden. Det är, tycker hon, som vore hennes rum i qväll dubbelt trångt, dubbelt fattigt – hon vet icke hvarför – så ensamt, så tomt. Alt det der, som var ovant för henne – omvexlingen, de många menniskorna, vinerna och Kurts hyllning, ja kanske mest den – alt detta, som plötsligen afbröt hennes sträfsamma dagars gråkalla enahanda, hade ledt hennes tankar ut på gömda, sällan trådda stigar, långt bort från de vanliga drömmarnes raka landsväg, bortåt, utåt.
Uti en öfver balansen emellan kända inkomster och utgifter i sistförlidne Januari månad, uppgjord och det Höglofliga Stats-Utskottet meddelad kalkyl, upptagande i tre särskilda kolonner förhållandet för det /örsta qvartalet, för del "andra qvartalet, och för det sednare halfåret, visades den kontanta behållningen den 30 Juni icke uppgå öfver R:dr B:ko 20,612: sk. 43. — Bland utgifterna upptogs utbetalningen af Kontorets samma dag förfallna skuld till Riksbanken för åtnjutet kreditiv; men ännu då hvarken bland inkomsterna beloppet af de medel, som genom realisering af de Kontoret tillhöriga, räntebärande hypolheksförenings-obligationer kunde inflyta, emedan någon upsägning af dem dittills icke egt rum, eller bland utgifterna den summa af 333,333 R:dr 16 sk. Banko, som omkring eller något efter samma tid för jernvägs-arbetena ytterligare på Riksgäldskontoret anvisades. I anseende till denna kassans ställning fattades likväl straxt derefter beslut om uppsägning af nyssnämnde hypotheks-förenings-obligationer, hvilka hade kommit i Kontorets besittning genom utbyte på olika vilkor mot medel, dem Kongl. Statskontoret, till följd af ofvanberörde Kongl. Bref den 29 Juli 1856 och för det der bestämda ändamål, till Riksgälds-kontoret öfverlemnat, och hvilka obligationers sam - Banko-Utskotléts Utlåtande jys 33. 7 marilagda kapital-belopp den 20 nyssförvikna April uppgick till 3,314,489 R:dr B:ko, förfallit till inbetalning till en del efter tre, till en annan del efter sex månaders uppsägning. Efter tillkomsten af Stats-Utskottets Betänkande N:o 55, som ligger till grund för Rikets Ständers beslut den 18 April, i följd hvaraf för jernvägs-arbetena på Riksgälds-kontorets kassa anvisats att utgå efter
Lifve’ satt i’na som en kil i en bräda, men dä fick väl gå för sej ändå – me’ guds hjälp, tänkte Johannes – som va’ liksom lite’ kristligt sinnad. Å så satte’n på sej helgdagsrocken en vacker da’, ba’ en liten bön å tog sej en stor sup, för att bli som humörad, la’ förstunyckeln unner brostege’ å begaf sej i väg för att fria. Hett va’ dä, så svetten drefs ut, men ändå drog dä som kallt öfver ryggen på’n, när han sto’ utanför döra å skulle öppne. Men i däsamme böla kon te ute på gärde, å då liksom moda han till sej. Petronella sto’ ve spisen å laga kaffe, när han klef på. Han tyckte just dä va’ som en lättnad att få se’na från dän sian först, för där fans dä då någe’ att se på. »Guds fred», hälsa han. »Dä samme tebakars», sa hon. »Ja’ skulle liksom titta in å hälsa på», sa han. »Ser dä», sa hon. Så for hon me’ förklä’ öfver en stol å ba’n sitta. – Men nu visste’n inte ett lefvanes grand hva’ han skulle säje. »Så pynta’ I ä», sa hon. »Då ä int’ fritt dä», sa han. »I ä bra ensam hanne», la han te’ ä hoste i däsamme så hon skulle begripe, att han mente’ någe apart me’et. »Int’ just», svarte hon. »Ja ha ’Docka’ i fängse, på vinna ha ja’ två sängar fjäderklä’r, i kista dänne ha ja’ två äkta sölfverskedar å på sparbanka’ ha ja’ tjugufem riksdaler kontant –» Johannes börja’ tycka att dä liksom ’lätta lite’. — Nu drack’n fem koppar kaffe.
Andre talare hafva redan före mig upptagit detta till besvarande, och då meningen icke är någon annan, än att i en blifvande lag få införd en föreskrift af så omisskännelig betydelse, som den jag föreslagit och hvilken blifvit förbisedd i nu gällande stadganden, tror jag alt det förtydligande jag önskar, icke bör förkastas. Det är icke utan stor varsamhet, man bör vidröra dessa frågor om vattenaftappningar. Det finnes andra utvägar att göra sanka stränder och trakter till odlingsbar mark, än att helt och hållet sänka vattenståndet i sjöar och strömmar. Vi veta att en stor del af Holland äfvensom Nordsjökusterna äro en inkräktning från hafvet, som vunnits medelst dambyggnader. Genom att anlita dessa utvägar, som jemförelsevis erbjuda ringa svårigheter utmed stränder, der vatten-variationen är så ringa, som vid våra sjöar, kunna alla intressen förlikas. Föröfrigt då flere värde talare understödt min mening, finner jag icke någon anledning att frångå densamma. Frih. Alströmer, Oscar: När man hos K. M. begär utarbetande af förslag till en lag, är det icke vanligt, att man ingår i alla de detaljer, som denna lag kan omfatta. Det är otvifvelaktigt att, då en lag i nu ifrågavarande ämne omfattar en mångfald af förhållanden, så bör man förutsätta att alla dessa förhållanden skola blifva noggrannt pröfvade. Jag medgifver visserligen, att Ekon.-Utsk:t, genom sista meningen i Betänka, gått litet öfver hvad som erfordrats, och att det rättaste hade varit att stanna vid ordet »vatten», utan att inblanda något om jordegares rättigheter. Men denna mening har influtit till följd af innehållet i motionen. Då jag är fullt förvissad om, att de omständigheter, hvilka Frih. Sprengtporten påpekat, skola af vederbörande blifva iakttagne, anhåller jag om bifall till Betänk:t. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det är måhända få föremål för den ekonomiska lagstiftningen, som äro af så kinkig beskaffenhet, som vattenverken. Jag tror icke att Ekon.- Utsk:t fullkomligt lyckats att lösa den frågan. Det är godt och väl att Utsk:t föreslår R.
Ständer hafva härvid icke funnit något giltigt skäl dertill, att de i Skånska Länen boende tionde-gifvarne till Stockholms Allmänna Barnhus skola vara underkastade hårdare vilkor, än andre tionde-gifvare, hvilkas spanmål blifvit till lika beskaffade ändamål anslagen; och då det öfverklagade förhållandet uppkommit derigenom, att tionde-gifvarne, i anseende lill den för berörde ort serdeles betungande forslings-skyldigheten, kunna af tionde-tagarne tvingas att ingå på sådana svårare vilkor, för att undvika lefvereringen in natura, synes rättvisa och billighet påkalla den rättelse härutinnan, att tionde-gifvarne i Skåne varda berättigade att, i enlighet med stadgandet i 12 § af Kongl. Instructionen för Seraphimer-Gillet den 18 April 1791, lösa jemväl den Stockholms Allmänna Barnhus anslagna spanmål efter markegångspris, med tillökning af den i lag föreskrifna forsel-lön. Rikets Ständer få alltså hos E. K. M. i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af hvad i Kongl. Brefvet den 19 Nov. 1799 serskildt för Stockholms Allmänna Barnhus i berörda hänseende blifvit föreskrifvet, stadgandet i sista mom. af 12 § uti nyss åberopade Kongl. Inslruction för Seraphimer-Gillet, angående rättighet för Skånska Allmogen att efter markegångspris och vanlig förhöjning få lösa den Barnhusen tillagda tionde-spanmålen, måtte äfven för tionde-gifvare till Stockholms Allmänna Barnhus blifva gällande. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 18 December 184-4. Expedäions-VtskoUcts Forslas, till uriel. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Dec. 1844. Preste-Ståndet den 18 Borgare-Slåndet den 18 Bonde-Slåndet den 18 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående granskning af de i Stats-Rådet Jorde Protocoll. (Coust.
Af rapporterna för elen 8:de nästlidne September inhemtas, dels att behållningen å postremissmedel s-räkningen i Deposi tions-afdelningen utgjorde Ihdr 176,938, 17. dels att kontanta behållningen, tillhörande nämnde räkning vid Låne-Kontoren, uppgick till 3,891,458, 05, nemligen vid Låne-Kontoret i Götheborg 3,145,687, 37. „ d:o i Malmö 713,671, 86. „ d:o i Wisby 32,099, 42. 3,891,458, oa. R:dr 4,068,396, &•>. och dels att till förstärkning af omförmäldta räkning i Depositions-Afdelningen blifvit å LåneAfdelningen anordnade förskott å sammanräknade R:dr 3,800,000. — § 35. För Depositions-hvalfvets begagnande år 1859 har influtit 868 R:dr 76 öre. § 36. Under år 1859 hafva af de från Banken utgifna äldre Lånebanko-obligationer (förr kallade Låne-banko-attester och Låne-bankokapitaler) blifvit inlöste: Obligationer ä 41 procent till ett belopp af . R:dr 970, — d:o k 4 procent „ 32,541, 67. d:o a 3 procent , 72,300, - . Tillsammans R:dr 105,811, 67. hvarigenom Bankens skuld i förbindelser af detta slag blifvit minskad till 477,852 R:dr 13 öre. Hvarken någon obligation för inlemnadt silfver (så kallad silfversedel) eller någon realisations-obligation har under ifrågavarande tidrymd blifvit hos Banken till inlösen företedd, utan balanseras ännu beloppet af sådana obligationer med 402 R:dr 34 öre af förra slaget och 337 R:dr 50 öre af det sednare.