Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fransar3 Galoner och Snören: 2 4 Guldoch Silfver*, äkta 1 lod 24 — T 1 20 oäkta . i lod 18 — 77 20 Silkes1 skål p_, 5 ri a. 4 andra slag Frugter och Bär ei specificerade: 1 skålp. 1 16 — > 3 friska jord1 tunna — 36 — \ 8 — träd1 tunna 2 / 46 inlagda i bränvin eller ättika. 1 skålp. ■— 9 — > F ri a. 2 24 — torra jord1 lisp. — 30 — 5 trädFrö : 1 lisp. 1 12 ' / Blomsteroch andra Trädgårds-, 1 skålp. F ri It F ri tt 5 — Ga liane. ... — 1 8 16 Hampoch LinH vitbetsKlöfveroch annat Gräs 1 tunua F F F ri ri ri It It tt F F 4 ri ri tt tt 1 8 16 — Rofoch Rapsat1 tunna — 4 4 — 20 — andra slag ej specificerade. 1 skålp. — 2 — F ti a. — 16 — __ - 16 — Fernbock, raspad och malen Guloch Ljus-ocker eller Kyllerfärg samt Ockergelb och Brun1 skålp. 4 2 ocker t 1 skålp. — 5 —. — 10 — Gurkmeja eller Curcuma 1 skålp. — 1 Fris, se Väfnader, Ylle-. 1 Får, se Kreatur. Frugter, insyltade, se Confityrer. I Fållar, se Pelsverk. Fxpedilions-Utskoltels Forslag till und. Skrifvelse j F.-o 3yj. Tullvärde. Qvantitet för Tuilber. Inf.- Tull. Utf.-Tull. Garn: Bomulls-: i skålp. 10 F ri a — 40 — Hvitt ; . i skålp. ■— 6 _ 1 T2 — 12 Färgadt, Turkiskt rödt . i skålp. — 8 — }* n a Galangarot, se Apotheksvaror. I Garn, tvinnad!, se Tråd.
Prop. N:o 1. om Statsverket 1862. Extra statsanslag. Årtilleri försök. skulle kunna betäckas med räntan, efter 5 procent, å den redan samlade till minst 800,000 Rdr beräknade fonden, eller årligen 40,000 Rdr, jemte ett årligt statsanslag af 60,000 Rdr; och hemställer jag fördenskull, att Eders Kongl. Maj:t måtte i den nu förestående propositionen om statsverkets tillstånd och behof upptaga anslaget för salpeteruppköp till endast 60,000 Rdr. Diverse Anslag. Reseoch Traktamentsptnningar. — Härom har Krigs-Kollegium upplyst, att bristerna i detta förslagsanslag under åren 1859, 1860 och 1861 utgjort tillhopa 140,838 Rdr 98 öre, eller i medeltal för år 46,946 Rdr 33 öre; i anledning hvaraf, och under åberopande af hvad redan of mig blifvit yttradt vid anslagst i teln: »Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar», jag i underdånighet hemställer, alt Eders Kongl. Maj:t behagade föreslå Rikets Ständer att i Riks-Staten upptaga förslagsanslaget till Reseoch Traktaroentspenningar med ett belopp af 58,000 Rdr, hvarigenom detta anslag, som nu finnes utlördt med endast 11,350 Rdr, skulle förhöjas med 46,650 Rdr. Beträffande härefter de föremål, hvartill endast tillfälliga statsbidrag eller så kallade extra anslag ifrågasättas, så förekommer dervid följande: l:o Artilleribehof. På grund af den i Christiania, efter Kongl.
Utskottet bar först och främst, i följd af StatsRådsProtocollens granskning, och yttermera med anledning af enskild Riksdagsmans motion, ägt, att bestämt yttra sig öfver, huruvida det ofta nämnde Kongl. Brefvet af den 29 October i8a5 företedt öfverträdelse af stadgandet uti RegeringsFormens 86 §, eller icke. Utskottet har noga aktat sig, att öppet och ärligt behandla frågan. I stället alt med uppriktighet besvara den, i stället att i hyllningen af rätt och sanning uppfylla det höga ändamål vår StatsFörfattning aao Den i8 Jul ii f. iij. för Utskottet bestämt, har en motsatt väg blifvit beträdd, och Grundlagens i sjelfva lagen bestämde väktare hafva alltför synbart öfvergifvit vården om Grundlagsbudens helgd, för att företrädesvis göra sig till förespråkare för det oskyldiga och oskadliga uti, ehler rättare sagt för nyttan utaf, de magtägandes förbiseende af hvad Grundlagen stadgar, såsom det mägtigaste stöd för friheten, nemligen tillgänglighet för offentliggörandet af Styrelsens allmänna förhandlingar, och förutan hvilken tillgänglighet all controll å styrelseåtgärder upphör. Det lagbundna samhällsskickets bestånd, kan i min tanka aldrig verksammare undergräfvas, än genom den olagliga magt, att godtyckligt förklara Grundlagen, som ConstitutionsUtskottet synes vid detta tillfälle velat tillvälla sig. Sjelfva tankeställningen uti Utskottets Memorial, rörande denna fråga, förråder en mera än synbar villrådighet i anseende till de uttryck man förgäfves sökt såsom tillfyllestgörande medel, att bortblanda sanningen och hufvudfrågans egenteliga innehåll och föremål. Hvilken tänkares uppmärksamhet stadnar ej, då Utskottet yttrar: ”1 hvarje lag”bundet samhälle måste likväl gifvas nägo?i ”gräns för nygirighetens inträngande i det ”innersta af Statslifvet, framförallt vid politisk beröring med främmande magter.” t Den 18 Juli i f. m. 321 Jag stadnar härvid uti den storsta förundran, i anseende till de slutsatser, sorn ifrån detta yttrande nödvändigt måste framkallas.
IVI^8:8'8 /'/V/ios^rv/r //// /r//v/s ,V5«7/e/e/', ////Ae/e/r/Ze /-e/i/e/se /o,' /.o//e/, <,'E/e/-)' «e//- /o/v/es/c/Z/cr /'ö,^er///////^ e//^ / /.//?/ö/-/'//"s 7)7/// 0/7/ OV//////r/e /.//// //^// ///Ao7<?////e c// so/7v/e^////^s-s////////?e// e//cv se/ /e///e?e/ s/o//////.//' /// s////-'/)// //// /,c?e/v/' oe// Oe-//eescr t577//)/w / // es/e/e/// O// ee// .57/e/7/c-///?s ^7o^ ///// <i >7//A//s/7 18// II08 Koiiol. ''!rrj:l 1,:,r l"i>lIi»riZsi»en vicl 8i8lloillcisnc, llili8i»<Ue söv iXoeecl oell 8öclici 1/li8t8 llr!i<>clei' nl Orilulrli^ Urin, ,/o///?//?/es ^/re/eesso/?, i ciil, leicläili«lles ciilliällil, cist, 80ll> Koll/;!. Nr>j:s, niecl gillriiicle c>sl1ilces8 8sci»clei8 xicl 1884- neli 1885) äeen8 lsl!c8t1:iA Fjoeclr» loi^IrlA, »icclei' cieil 24 lrliilluvi 1885, joi'c»'<luc>s, nll Dje!iile^eilinilor>l'll6 8^1 ille lirul oell meel nrinuxle äc iip^llöir>, Uollri oell Orinilellv ioi'8clmliilA!>l' mrlsse llilicillc>8 !iru> rlsl, ji:> 8cils 1xoli°l.
Den som, lika med Hr Tornerhjelm, anser 10,000,000 som en pris snus, tycker visserligen att det är ringa; men för den, som icke så betrakter millionerna, måste dock 16,000,000 vara af någon betydenhet, och då man vid de föreg:de riksdagarne beviljat så betydligt, så borde man stanna dervid. Dessutom finnes ett annat skäl för mig, nemi. att, om man skall bygga nya banor, så bör man åtminstone vara enig om, hvar den nya banan bör läggas; men då man står nästan med knilven mot strupen, om den skall gå öster eller vester, är det då skäl att nu göra det? Är det icke då skäl att hejda sig 3 år? Dessutom hafva vi begått ett stort misstag, då vi läto intressena få öfverhand genom jernvägens dragande söder om Mälaren. Det hade då icke kommit i fråga någon sammanbindningsbana genom Stockholm. För dem, som tro att ejt misstag då begicks, är det skäl att nu stanna. Af dessa skäl skall jag med min röst biträda Frih. Raabs förslag; men om på detta icke kan framställas någon propos., så möter alldeles icke något hinder för att nu afslå de iöreslagna banorna, på det att partierne måtte hinna lugna sig till nästa riksdag. Gr. Sparre, Erik: Den lifliga strid, som här börjat, kunde föranleda mig att tro, att här vore fråga om något som skulle afgöras, men denna punkt kan icke leda till något resultat. Yrkande om propos. har icke blifvit begärdt. Jag kan för min del icke fatta hvad som är ändamålet med denna diskussion, som icke kan tjena till någonting. Jag har här hört talas om utländsk skuldsättning, om sättet att upptaga inhemska lån, m. fl. saker, som icke stå i ringaste sammanhang med nu föredragna punkt. Diskussion derom kunde sparas till de punk - 166 Den 9 Maj f. m. ter, der en propos. och ett resultat kan följa. Jag hemställer derföre, om icke denna särdeles resultatlösa diskussion kunde ju förr dess heldre afslutas. Gr. Mörner, Carl Göran:
Tror du icke att han en gång kan låta det tredubbla mordet komma i dagen? Den stora grafven vid Pater-Noster-skären är allt bäddad djup; men Guds under äro än djupare. Det anar mig att allting en gång blir upptäckt.” Vid denna hemska profetia darrade en våldsam rysning genom den sinnessjuke ynglingens lemmar. Erika lät sitt hufvud sjunka emot handen. Hon led i tankarne hela den förfärliga ångsten af en sådan stund: vanärans – dödens. Anton fattade hennes hand: ”Stackars Erika, det är synd med dig! Om icke Gud i dig skickat en af sina goda englar till denna mördarekula, hvad skulle det blifvit af oss, och framför allt, hvad skulle det blifvit af vår ögonsten Gabriella? Du har förtjent himmelriket bara för den välgerningen att du räddat henne.” ”Låt mig äfven rädda dig, Anton! Låt mig få makt med din själ! Lofva mig, lofva mig, för Gabriellas skull, hvars enda stöd du kanske blir i framtiden, att motarbeta denna slöhet, hvilken förstör din kraft till sista gnistan.” ”Vi skola hoppas, Erika, att Gud skickar henne, som är alldeles oskyldig, ett bättre stöd. Hvad mig beträffar, så gagnar det ej att göra några försök. Lemna mig derföre åt mig sjelf, och låt mig gå min egen väg, för jag blir ändå aldrig något annat än en eländig sjukling, en börda för mig sjelf och dem jag tillhör, isynnerhet för far, som i mig alltid ser den, som håller mästermansyxan öfver hufvudet på honom.” ”Det roar dig,” sade Erika nästan strängt, ”att alltid nyttja de rysligaste uttryck. Men efter du nämner din far, så säg mig, om du någonsin talat med honom i detta ämne, sedan du blef äldre. Jag har ofta för mig sjelf undrat, om fars hjerta är så förhärdadt som det synes! Har du sett honom förråda något tecken till ånger?” ”Nej, icke till ånger, men väl till ångest. Han är, Gud hjelpe så visst, ännu en syndare, som icke vill se afgrunden – och det är min djupaste sorg.
Men detta är rent outhärdligt! utbrast Bertha en dag, då hon het och upprörd kom fram till Hanna, som satt ensam på klassen. Kan du icke tala, menniska, och rentvå ditt anseende? Jag har predikat för döfva öron. Naturligtvis ha de föga förtroende till mitt omdöme. Jag tror också, att man på visst håll söker undergräfva ditt inflytande, och ett par af de våra hålla sig fullkomligt neutrala. Talar du icke, så adjö med ditt förmynderskap på klassen Jag har aldrig eftersträfvat något förmynderskap, sade Hanna och reste sig häftigt från sin plats. Åtminstone icke medvetet, tillade hon halfhögt, i det en djup rodnad flög öfver hennes kinder. Hvarför skulle jag tala? Om de icke tro dig, huru skulle de tro mig, som måste föra min egen talan? Nej, låt mig vara. Terminen är ju snart slut och sedan slippa ni vidare se mig. Tänker du låta detta fortfara ännu dessa fyra veckor, så tager jag min Mats ur skolan. Jag kan ej fördraga dessa sura miner och denna trumpna tystnad dag ut och dag in. Ett ordentligt gräl vore mera i min smak. Och ännu en sak, Hanna. Om du inte rättfärdigar dig, så misstänker jag, att några, jag säger icke hvilka, komma att försöka få dig relegerad. Hanna blef alldeles blek, detta hade hon icke tänkt på. Men i detsamma vaknade också hennes gamla trots och hon utbrast bittert. Detta kunna ni gerna bespara eder. Innan jag låter det gå så långt, afgår jag frivilligt, i morgon dag Var nu ej tokig, Hanna, och ställ till något nytt spektakel. Betänk, hvad det för dig betyder att få ett godt afgångsbetyg! Du är den mest skengalna toka jag någonsin sett. När några ord kunna ställa allt på rätt Tyst, jag tigger icke om er aktning! Och Hanna gick ut med kinder, som brände af harm och förödmjukelse. Bella hade icke sett Hanna på två dagar och begynte blifva orolig. Det är bäst du går och ser efter henne, Bentu, kanske är hon sjuk. Bengt gick och fann Hanna som vanligt lutad öfver sina böcker. Han såg, att hennes ögon buro spår af tårar, men låtsade ingenting märka.
St:r disponera flere Hus, och således de - ll. St:rs Utskott och Klubbar. (Rsgs-A.) 3:ne serskildta PtotocolIsUtdrag äro från Den 28 November 1828. 3. B 25o StatsU (slottets ”ras Fullmäktiges åtgärder endast skulle blifva önskningar af troligen lika senfärdig och inskränkt på"föijd sorn den, hvilken en samlad Representation nu ”lönt,” — När Riksdag hålles uti någon ProvinsStad, ”har det varit vanligt, att Local-Auctoriteterne anskaffat rum äfven för Riksdagsmännen. Om detta icke ”behöfves eller icke anses behöfvas i HufvudStaden, ”kan dock Stadens Styrelse bereda lägenheter för de ”i GrundLagarne gifne och till antal af Ledamöter ”och vanlige Afdelningar kände Utskott. EmbetsVer”Len, som innehafva de publika Husen, ega troligen ”ett utrymme, som för tillfället kan inskränkas;” och i följd hvaraf Herr Biskoppen hade hemställt, om icke R. St:r borde i underdånighet hos K. M:t inhålla, att för hvarje Riksdag vederbörande anbefallas anskaffa tillräcklige och i öfrigt tjenlige Ruin till R, St:rs Utskotts sammanträden, så väl in plenis, sorn på Afdelningar och till deras Canzlier. Häruti hade Hrr Prostarne Hallström och Åstrand samt Profcssorerne Gravander och Bexel instämt. Deri 1 December hade Herr Professoren Bexell, uti ett skriftligt anförande yttrat, att de röster, som lioja sin klagan emot den långsamt framskridande behandlingen vid Riksdagarne, af Fäderneslandets vigtigaste angelägenheter, saknade, i Herr Professorens tanka, icke all rätt att blifva hörde och observerade.
Vid pensionering af Bankens embetsoch tjenstemän, vaklbetjening och konst-idkare, tjenar såsom grund den för deras vid afgången innehafvande tjenst eller befattning i Läne-staten uppförda lön; dock äro de personer, som på Jndragnings-slaten åtnjuta personella anslag, beräliigade att undfå pension efter det sammanlagda beloppet af deras lön på dessa begge Stater, äfvensom pensionerne för de å sistnämnde Stat upptagne öfvertalige tjenstemän bestämmas efter den lön, de å Ind.agnings-staten uppbära. § 2. Deri tjensteman , konst-idkare eller vaktbetjent, sorn uppnått Sjutio års ålder eller tjenat Femtio år, är berättigad att flyttas på Pensions-slat, med åtnjutande i dess öfriga lifstid al hela lönen såsom pension. § 3. Den tjensteman, konst-idkare eller vaktbetjent, som uppnått Sextiofem års ålder och tjenat Fyratio år, eger att undfå afsked, med bibehållande af hela lönen såsom pension, då genom Läkare - Banco-Uiskoltets Utlåtande, N.o t63. 7 betyg behörigen styrkes, ali lian befinnes uti ett sjukligt eller försvagadl helso-tillslånd. § 4- Den tjensteman, konst-idkare eller vaktbetjent, sorn, efter ådagalagdt välförhållande i och utom tjensten, sig om afsked anmäler, är, så vida han fyllt Sextio år och tjenat Fyratio år, berättigad att såsom pension för lifstiden åtnjuta Trefjerdedelar af innebafvande lön. Före uppnådda 60 lefnads-år, i förening med ijo tjenstår, kan afskedssökande, endast i händelse af bevislig oförmögenhet till vidare tjenstgöring, pension erhålla. Pensionsbeloppet bestämmes då efter tjenslåren allena, medelst afdrag å Tref jerdedelars lön af En Fjrationdedel för hvarje bristande tjenstår.
N:o 10, i anledn. af erhållen återremiss å förslag till und. skrifvelse N:o 54- Derjemte upplästes Utskts under N:o 64 bifogade förslag till R. St:s und. skrifvelse, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om medels anvisande till gevärsfabrikationen. Gr. Frölich, David; R. o. Ad. torde elima sig, alt Den 29 Augusti f. ra. 399 ett misstag ägt rum uti det nu upplästa förslaget til! und. skrifvelse, då detsamma passerade detta och de öfriga Stånden. Detta misstag rättades genom anmärkn. af PresteSt., i följd hvaraf skrifvelsen återremitterades till Utskottet. Då Utsk. återfick skrifvelsen, så upptäckte det ett misstag af vida större beskaffenhet , som befanns i sjelfva beslutet, hvarest stod, att 36,000 r:dr bevil jades årligen, i stället för att det blott skulle beta för innevar. år. Detta misstag är nu rättadt i skrifvelsen; men genom ett annat misstag bar denna rättelse icke blifvit anmäld uti det skrifvelsen åtföljande mern. från Exped.Utskottet. Jemte anhållan om Ståndets benägna ursägt för det felet, som likväl icke torde anses af särdeles betydelse, får jag lill prot. anmäla detta förhållande, under anhållan att denna erinran om förloppet härmed må meddelas de öfriga Stånden. Frih. Sprengtporten, Jac. W i I h.: Jag har, vid uppläsning af Exped.Utsk:s ifrågavar. förslag till und. skrifvelse lill K. M., trott mig finna beslutet vara på så sätt moliveradt, att ehuru R. St. finna det kunna leda till rubbning af de med de enskilda ingångna conlract, om icke den af K. M. begärda summa beviljas, så anslå R. St. icke desto mindre en mindre summa. Jag skulle tro att skrifvelsen bör återremitteras, för att, om möjligt är, få den annorlunda uppsalt. Hr Bråkenhjelm, Pehr Reinh :
Omkring 1778 befordrades han till Sekreterare vid Direktionen öfver Kongl.Maj:ts Spektakler: ty så kallas han redan i Theater-Almanackan för 1779. Man finner honom sedermera nämnd, än Sekreterare i Kongl. OperaDirektionen (så på titelbladet af hans berättelse ”Zamaleski”), än Sekreterare och Ombudsman. Till hans sista befordran öppnades honom vägen genom Bellmans död: han blef nämligen då – 1795 – Sekreterare vid Direktionen öfver Kongl. Nummerlotteriet. Ett lefnadsbröd, hvilket man alltså fortfor att för poeter – åtminstone af det muntra slaget – anse såsom särdeles lämpligt. Var Kexél icke ämnad att ingripa i det politiska samfundslifvet, så ingrep han deremot i det sociala med en icke ringa, om än i mångens ögon föga tackvärd verksamhet: såsom egentlige stiftaren af det ryktbara och ännu florerande Sällskapet Par Bricole. Anledningen dertill gaf honom i November 1774 ett sammanträde af några lustiga bröder på källaren Kejsarkronan, för hvilka Hallman höll ett parentations-tal, hvars föremål hette Sackenhjelm och hade varit ägare till flyglarne af Bergstralska huset. Det parodiskt-högtidliga i talet och i hela tillställningen roade Kexél så mycket, att han, sedan detta sällskap emellertid hade flera gånger samlat sig på nyssbemälta ställe, omsider 1777 företog sig att inrätta det såsom en Orden, med allahanda sinnebilder, ceremonier och vidgadt upptagande af ledamöter. Snart nog infunno sig deltagare, eller ”bröder”, äfven från samhällets högre och högsta kretsar. Hertig Carl blef ”Protector”; och på en maskerad hos Hertigen visade sig hela brödragillet såsom formligen inbjudet, hvarvid en af dess förnämsta medlemmar, Bokhandlaren Schildt, bar en bröstsköld eller crachan med två förgyllda svin uti.
Revisorerne hafva ej heller för öfrigt funnit något att anmärka i afseende på den redovisning af Riksgälds-kontorets inkomster och utgifter, som nämnde hufvudbok innefattar; varande denna räkenskap förd med ordentlighet och noggrannhet, och hafva de under ifrågavarande år till Riksgälds-kontoret influtna eller derifrån utbetalda medel funnits behörigen verificerade. — 95 — Vid anställd jemförelse mellan Riksgälds-kontorets af Revisorerne nu granskade räkenskaper samt de, enligt reglementets föreskrift, sammanfattade och med allmänna tidningarne meddelade utdrag af samma räkenskaper, hafva Revisorerne funnit dessa räkenskapsutdrag, hvilka innehålla utförliga uppgifter om Riksgälds-kontorets samtliga inkomster och utgifter samt tillgångar och skulder, öfverensstämma med sjelfva räkenskaperna. I sammanhang med granskningen af Riksgälds-kontorets hufvudbok, hafva Revisorerne genomgått de s. k. liggare, som. enligt Rikets Ständers beslut, i Riksgäldskontoret föras öfver de för åtskilliga städers uppbyggande efter dem öfvergångna eldsvådor dervarande tomtegare tilldelade lån, äfvensom öfver beviljade statsbidrag förväganläggningar och väg förbättring ar samt sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag; varande dessa räkenskaper, hvilka äro för flera år upplagda, genom deruti skedda anteckningar, för sistlidet år vederbörligen fortsatta. Revisorerne hafva jemväl tagit kännedom om den af Fullmäktiges Sekreterare upprättade och fortsatta anteckningsbok öfver alla, på grund af gällande reglemente, till utgående från Riksgälds-kontoret anvisade statsutgifter samt öfriga detta verk åliggande utbetalningar; och, efter hvad Revisorerne härvid funnit, är omförmälde anteckningsbok, deruti hvarje af Fullmäktige mottaget Kongl, bref äfvensom andra rörande Riksgälds-kontorets utbetalningar meddelade underrättelser cch fattade beslut, till sitt hufvudsakliga innehåll antecknats, förd på ett både fullständigt och noggrannt sätt.
\Jtdrag sens Ständers Lagutskott den 17 Ju-, lii 1823.. S. D. Vidare föredrogos de flere till gUtskotteis handläggning remitterade, på; bordat hvilanda Motioner, angående yrkade förändringar och rättelser viri nu gällande CriminalLagar, i afseende dels på de deruti upptagne straffbestämmelsers skär», pande eller mildrande,dels ock Rättegångsaältet och formerna för bevisningen i brottmål, häktade personers behandling inom fängelserne, jemte flere dermed gemenskap, fgaude frågor. Uti de fleste af Motionerne föranledde frågor förenade sig Utskottets Ledar»ö/er 9m de Beslut, sora uti det särskildt författade Betänkandet N:o 136 innefattas; hvaremot i frågan, att den som för Stöld är Straffad, icke må antaga tjenst hos en antia n person, sorn undergått Straff för detta filer giöfre Brott, meningarne voro skiljagtige, i det Herr Borgmästaren Hjertström, Ibedamöterne af l-ogvPresteStåndet, Heri;. Häradshöfdingen Silfverstråle samt Herr Grefven och Ordföranden ansågo eit sådant stadgande icke böra tillstyrkas; men åtef Ledemöterne af Hederv. BondeStåndet, Herr Lagman von Hauswolff och Herr Häradshofding Ribbing funno, att er år föremålet för all Lag bir vara ett skydda eller förbättra, och för det förra uppstår större Ilinda genom flere vanartade personel s samt lagUtskottett Btiinkanden. 787 ^ansättning, samt det sednare åtminstone icke lårer vinnas för den tjenare, sorn sjelf böjd till otrohet, i sin Husbonde deral eger ett efterdöme; så borde, med hänsigt till de vådliga följder erfarenheten i detta afseende ådagalagdt, det stadgande tillstyrkas, att en lagford och strafFad Tjuf ej matte få antaga tjenst hos en sådan eller grö/re brottslig. Herr Borgmästaren Cederborg var väl af den tanka, att
Och då dessa fångtransporter syntes kunna, utom i det Call, då målseganden fordrar fångens inställande till ransakning , helt och hållet upphöra , och samma upplysningar , som genom forslandet åsyftas , i det närmaste vinnas, dels genom brefvexling och dels genom undersökning i orten , der de personer vistas, som kunna hafva något att i saken yttra, utan att den , såsom saker till brottet sig sjelf angifvande , och för andra brott redan i fängelse förvarade, missdådaren behöfde med dessa confronteras ; ansåge Herr Friherren sig böra framställa denna sin åsigt såsom ett till förbättring af fångvården, och hvad dermed gemenskap eger, ledande förslag ; och Herr af Wingård: att ofvananförde Stadgande i Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823» hvilket åsyftade förekommande deraf, att å fästning insatte brottslingar skulle kunna, på sätt förut ganska ofta inträffat, genom osaanfärdiga uppgifter om begångna brott, bereda sig tillfälle att, under forsling från en Domstol till en annan, komma på flygten , visserligen i ganska väsendtlig mon, och utan att någon olägenhet försports, motsvarat sitt ändamål; men för att bringa detsamma till ytterligare full - LagUtshoitets Betänkande N:o 37. 17 fullkomlighet , syntes det tillägg böra göras , så väl i förra som i senare Momentet af nämnde Kongl. Kungörelse, att, dd någon antingen för brott redan dömd , och d fäst-■ ning eller allmän arbetsinrättning insatt, eller under ransakning varande person, uppgifvas hafva d annor ort brott föråfvat, och ransakning deröfver icke, enligt nyss åberopade Kongl. Kungörelse, vägras kan, sådan ransakning må, efter Konungens Bef allningshaf vandes föranstaltande, i den uppgifne brottslingens frånvaro, vid Domstolen i orten, der brottet blifvit begånget, företagas, hvarefter det på Domstolens bedömande md bero, huruvida, f ör rån-. sakningens f ullbordande och af slutande, nådigt är, att brottslingen blifver till hörande inför