Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af fruktan för Dykeriets Monopolium blifva Svenska Kusterne skydde af ioordetals Skepp, hvilka eljest skulle besöka Hamnarne och derigenom bereda en säker fordel åt Invånarne. Oagtudt nu anförde skäl och bevekande omständigheter, tror jag likväl icke någon hufvudsaklig ändring för närvarande lagligen kun - $52 Ven a 4 Februarii. na göras i 180a års Dyl<eriStadga, såsom ägande lika kraft med livad annat Contract som hellst till säkerhet för Enskildtas rätt; men då Utskottet ansett de föreslagne ändringar eller förklaringar blott röra icke nog bestämda Reglementariska föreskrifter och således icke förnärma de genom Qctroyeo förundta rättigheter, samt i följd häraf tillstyrkt Herr Eckhoffs Motion; så anmärkes: I nu omtalte fråga lyder orden: Upphäfvande af Djkeriets befattning med sådana Svenska Fartyg, som under Lötsman och i Lotsmans farvatten kunna af KronoLots blifva satte på grund m. m. Jag hemställer vördsamt om icke ordet Svenska må uteslutas och rättigheten att icke begagna Dyleriets så kallade hjelp, då den är öfverflödig, må utsträckas äfven till andra Nationer; det ägnar en ädel Nation, att, i sådant fall som detta, behandla hvarje nödstäldt såsom Landsman, Likaledes får jag hemställa, om icke meningen af Lotsmans farvatten, må närmare bestämmas genom följande Redaction: Uppliäfv ande t af Dykeriets befattning med sådana Fartygy sorn under segling och kryssning längs Svenska Kusten , pä längre eller kortare distance från densamma y eller under Lotsning, eller i Lotsmans farvatten komma på grund m. m., ty på flera ställen nyttjas sällan Lots utan vid inlopp i Hamn; till exempel under Segling emellan Götheborgs Skären, Kullen och Sundet, der ganska många Skepp råka på grund, helt nära Svenska Vallen, utan att med skäl kunna räknas vara i Lotsmans farvatten.
Ty ville jag göra falskt mynt redan, så inte behöfde jag gräfva guld först! Det är märkvärdigt i. alla fall; att om en annan skulle göra det jag nu inte kan förmå mig till, så skulle jag frikänna honom, men mig själf skulle jag inte kunna frikänna. Jag skulle kunna hålla ett lysande försvarstal för tjufven, bevisa att detta guld var res nullius eller ingens, då det kom i jorden på en tid, då ingen eganderätt fanns, att det icke nu heller egdes af annan än den förstkommande, då jordegaren icke haft det beräknadt i egendomsvärdet och så vidare! HERR Y. (Paus.) Och du skulle detta sannolikt desto lättare om, hm! tjufven icke stulit af nöd, utan till exempel af samlarmani, af vetenskapligt intresse, af äregirighet att få ega en upptäckt. Inte sant? PARIA. 109 HERR X. Du menar, att jag icke skulle kunna frikänna honom, om han stulit af nöd? Nej, ty det är just det enda fallet, som lagen icke ursäktar! Det är simpel stöld det! HERR Y. Och det skulle du inte ursäkta? HERR X. Hm! ursäkta! Det kunde jag väl inte, när lagen icke ursäktar det. Och jag må bekänna, att det blef mig svårt anklaga en samlare för stöld, om han tog upp en i andras jord hittad fornsak, som icke fanns i hans samling! HERR Y. Alltså fåfängan, äregirigheten skulle ursäkta hvad nöden icke ursäktade? HERR X. Och likafullt skulle nöden vara den starkare, den enda ursäkten. Ja, det är så! Det kan jag lika litet ändra, som jag kan ändra min vilja att icke stjäla i något fall som helst! HERR Y. Det räknar du då som en stor dygd, att du inte kan, hm! stjäla! HERR X. Det är hos mig lika omotståndligt, som lusten att stjäla är omotståndlig hos andra, och alltså ingen dygd. Jag kan inte, och han kan inte låta bli! Du begriper väl, att be PARIA. 110 gäret att ega detta guld icke saknas hos mig! Hvarför tar jag det inte då? Jag kan inte! Det är en oförmåga, och en brist är ju icke en dygd. Så!
Sedan Referendarien, hvars på interimsstat öfverflyttade lön uppgick till 1,080 Rdr, under sistlidet är med döden afgått och den föreskrifna Ijensteindragningen verkställts, hade den nya Notarie-tjensten i stället blifvit tillsatt. Som nu lönen för denna tjenst med 100 Rdr understeg det för Bokhållaregraden inom håde Banken och Riksgälds-kontoret för närvarande bestämda belopp, så och under åberopande af Rikets sednast församlade Ständers beslut angående löneförhöjningen för Bokhållarne vid Riksgälds-kontoret, har innehafvaren af meranämnde tjenst, Notarien G. Höglund, anhållit, att hans lön, från och med innevarande års början, jemväl måtte förhöjas till 800 Rdr, helst samma tjenst, till följd af dels göromålens allmänna ökning inom detta verk och dels tillkomna nya åligganden, vore af trägnare beskaffenhet, än som afsågs, då indragningen af den med 380 Rdrs högre löneinkomst försedda lleferendarie-tjensten utaf Rikets Ständer beslöts. Då vid ofvanberörde förhållande någon framställning om löneförhöjning för den sedermera tillsatta Notarie-tjensten icke kommit att ske i sammanhang med den under sistförtlutna riksdag sökta och tillstyrkta samt 'äfven beviljade tillökningen i Bokhållarelönerna, och då nuvarande innehafvaren af denna, tjenst skulle ega grundad förhoppning om den löneförbättring, hvilken hans vederlikar inom Banken erhållit, samt en löneförhöjning för honom syntes destomera billig, som han hade mindre utsigt till befordran och ej vore i åtnjutande af sådane sportler, som tjenstemännen vid sistnämnde verk, så hafva Fullmäktige tillstyrkt, att Notarielönen måtte från och med innevarande års början få utgå med ett från 700 Rdr till 800 Rdr ökadt belopp.
Gräddningstemperaturen för gröfre bröd är 250, för finare 200 gr. Utanpå får brödet själft ej vara varmare än 200, inuti endast 100 gr. 1DUN 351 S v e n s k a teatern bjöd i tisdags kväll åter på ett nytt program. En obetydlig lever de rideau, » Polykrates ring » af H. Teweles, inledde det. Det lilla skämtet saknade icka esprit, och br Hedlund gaf en lustig tolkning åt sin uppgift som utomordentligt nygift och hygglig äkta man. Det tyska skådespel » Törnestigen » (Der Dornenweg) af Felix Philippi, som därpå följde, kunde väl ur konstnärlig synpunkt gifva anledning till förbehåll, men erkännas må, att det i sin bredt allmänmänskliga anläggning och i sin skickligt knutna intrig ägde förutsättningar att fängsla en omedelbart kännande publik, förutsättningar hvilka på premieren ej heller sveko. Dessa inneboende egenskaper stöddes af en god iscensättning och ett i det hela ypperligt spel. Försöket att låta fru Sandell spela gumma slog visserligen icke helt lyckligt ut: rollen var, som man kunde vänta, intelligent anlagd, men hennes ungdomliga temperament och dito fysiska förutsättningar ville icke trovärdigt intvinga sig i den misspassande uppgiften. Däremot bjöd flertalet af de närmast biträdande högst lofvärda prestationer: så hr Biego i en utmärkt träffsäker gammal hedersgubbe, hr Lindberg i en skarpt utmejslad karaktärsfigur, fröken Holmlund, hrr Byström och Barcklind i sina respektive uppgifter. Den Ranft-Molanderska regien har alltså med detta sitt senaste prof åter bringat ett arbete, som förtjänar den teaterkära publikens erkännande och uppmuntran. Vasateatern har med sitt nya operettprogram otvifvelaktigt fått en trumf på hand af de bästa. Awen Halls och Harry Greenbanks » operabuffa i 3 akter » Geishan har gått ett snabbt segertåg från scen till scen genom Englands och kontinentens storstäder. När vi sistförflutna september sågo den på Centralteatern i Berlin, gafs den där för bortåt 200:de gången, fortfarande inför fullsatt och högst animerad salong. Ett så långt lif torde den japanska lilla danserskan — ty en » geisha », det är en offentlig danserska på de japanska tehusen — vä!
Jemföres detta med de till Minister-staten ingående bidragen från de båda rikena, hvilka för de nyssnämnde 2me åren utgjorde från Sverige omkring 65 procent och från Norrige circa 34 procent, så synes deraf, att någon rationel eller bestämd beräkningsgrund ej finnés uppgjord för utgåendet af de båda rikenas gemensamma utgifter. Revisorerne få, med anledning häraf, fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på det mindre formenliga i ett sådant förhållande, hvilket, enligt Revisorernes åsigt, borde undanrödjas genom att bestämma den lämpligaste beräkningsgrunden för utgörandet af Sveriges och Norriges gemensamma utgifter, vare sig, att detta sker, sedan åt utsedde Komrnitterade från de båda rikena blifvit i nåder uppdraget att uppgöra ett förslag i detta hänseende, i likhet med hvad nyligen skett i fråga om beredande af ytterligare lättnader i Sverigesoch Norriges ömsesidiga handel och sjöfart, eller att sådant på något an/nat tjenligt sätt verkställes. j § 2. Beträffande en af den år 1852 i nåder tillförordnade Sveriges och Norriges Interims-regering vidtagen åtgärd, innefattande förändring af vilkoren för lyftning af ett Norbergs jernvägs-aktiebolag från handelsoch sjöfarts-fonden beviljadt lån, få Revisorerne anmäla, att Kongl. Maj:t, dels genom särskilda nådiga bref af den 21 December 1850, den 12 Juni 1851 och den 7 Februari 1852, i nåder förklarat, att det bolag, sorn bildats för anläggning af en jernbana för hästkraft emellan Norbergs odal-grufvefält och sjön Åmäriningen, för hvilket företag kostnaden, enligt af Kongl. Maj:t fastställd arbetsplan, beräknats till 156,491 K:dr, skulle äga att, emot vissa i nåder föreskrifna vilkor, från handelsoch sjöfarts-fonden bekomma ett lån af 100,000
Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt samt lill Statsoch Lagulskotten remitterad motion, har herr H/erta, Lars, anfört, att, då nyttan af förbättrade kommunikalions-anslalter vore allmänt insedd och ytterligare erkänd genom det deltagande, som visat sig för anläggandet af en eller flere jernvägslinier genom riket, det vore nödigt att, under afvaklan på denna storartade plans verkställande, och jemväl såsom ett kraftigt understöd åt densamma, icke förbise något, som möjligen med mindre uppoffring kunde åstadkommas för samma hufvudändamål; att det i sådant afseende nödvändigaste och närmast behöfliga torde vara: en reform af sjelfva systemet for landsvägarnes byggnad och underhåll i al!mänhet, helst det vore kändt, alt landsvägarne, ifrån förhöslens början, äro i det skick, att längre transporter af tunga varor derå på hjuldon, väl icke öfverallt, men på ganska långa sträckor ytterst försvåras, och att det vore omöjligt att här åstadkomma sådane formans-inrättningar, som i åtskilliga andra länder, hvarest landsvägarne föga lida af regnets inverkan och der man på ensior 4 Stats■ och Lag-Utsk:ns Utlåtande, N:o 36, vagn kunde forsla ända till 8,000 skA 1 p ; samt att sådane landsvägar vore ordentligt byggda och anlagda på en fast grund och sedan väl underhållne, hvarföre också föga eller ingen skillnad i transportkostnaden egde rum under de olika årstiderna
Verkställigheten vore dessutom, om icke omöjlig, åtmindstone ganska svår, så vida afseende skulle göras på den likhet i rätt, som familjerne tillkommer, och hvartill hitintills hört, att en familj af 20 Ledamöter icke haft mera rätt, än en familj af en enda, Jag vill minnas, att förra Betänkandet föreslog nedsättning af ?5® Dm i S Juni i /. m. Riddarhusets personal till 200; men jag tror ej heller, att det var rätt. En personal af l2oo vore visserligen felaktig, såsom för störj snen en af i oo vore lika felaktig, såsom för liten. Det är en sanning, att ofullkomligheter gifva», hvilkas correctiv just ligger i sjelfva talrikheten; och jag åberopar derföre gerna det yttrande, jag hort en aktningsvärd Ledamot af ConstitutionsUtskottet gifva, att personalen aldrig borde vara mindre än 300 å 330, Innan iag lemnar detta ämne, ville jag framställa en erinran, sorn iag tror vara angelägen, ©th som jag hoppas icke förnärma någons län kesätt. Då man lenmat någon uppmärksamhet at vissa så kallade IJtterateurers bemödande, att gifva riktning åt vår rids anda, så kauman ej hafva undgått att märka, huruledes detta bemödande synnerligen går ut på, att sätta tidsandan i rak stridighet emot andan af vår Constitution. Med en förtrytelse, som jag tror borde hafva varit hvarje Svensk mans, läste jag för någon tid sedan, i ett af våra mest allmänna Dagblad en Artikel, deri man midt under påstående Riksdag temmeligen tydligt fordrade, att hvarje Riksdagsman, som tillika var Embetsman, borde först taga afsked från Embetet, innan han tillät sig att, i någon fråga, tillhöra oppositionen inom sitt Stånd; emedan ärligheten af Embetsmanna-kallet icke borde tillåta annat, än medhåll åt Ministeren. Denna djerfva Sophisme, som skapade en ärlighet till Mtaisteren, j strid mot ärligheterj till bjatit^
M:t i öfrigt i detta ämne föreslagit hafva Rikets Ständer icke funnit något alt erinra, hvadan det förslag som förekommer under lo § i bilagde laxe underrätlelser, blifvit af Rikets Ständer antaget. Lii delia förslag finnes, bland annat, i öfverensstämmelse med E. K. Mils Propo sition, föreskrifvet, alt den i allmänhet medgilna tull-restitulionen icke skulle ega rum vid utförsel lill Norrige. Denna föreskrift föranleddes af de förändringar i sladgandena, angående jani handeln emellan Sverige och Norrige, sorn innefattades i förslaget till ny mellanrikslag. Nu har väl detta förslag för närvarande icke blifvit i Norrige anlaget: men, efter hvad Rikets Ständer inhemta!, har icke heller derstädes någon t ul i-rest il ut ion blifvit m.edgifven lör de artiklar, som här äro i fråga, och så länge någon annan åtgärd icke i Norrige vidtages, vore del, enligt Rikets Ständers lanke, ur flera skäl önskvärd! att härstädes undvika särskilda förfoganden, genom hvilka, i förening med den rikena emellan redan, enligt gällande stadganden, ömsesidigt medgifna tull-lindring, tillförene öfverklagade förvecklingar kunde komma alt fortfara. Rikets Ständer hafva derföre, oaktadt förslaget till liv mellanrikslag icke blifvit i Norrige godkänd!, ansett sig böra bibehålla ifrågavarande stadgande, men tå tillika hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, alt, för den händelse I u I l-rest i I u t ion vid utförsel frän Norrige lill Sverige blelve medgifven för en eller annan af de artiklar, sorn härstädes i allmänhet åtnjuta (ull-restitution, E. K. M:t täck tes utsträcka denna förmån jemväl till den sjöväga utförsel, som härifrån till Norrige eger ruin. 16 § af gällande taxe-underrältelser är oförändrad bibehållen under § 14 i det bilagda förslaget. I 11 §, motsvarande den 15 i hosföljande förslag till taxe-underrältelser, hafva på sätt E. K.
Att motionärens afsigt icke är den sistnämnda, tror jag mig likväl böra förutsätta, då jag tager i betraktande hvad han i slutet af motionen yttrar, och jag gör detta så mycket heldre, som det skulle förefalla mig och säkerligen, med få undantag, äfven hvarje annan högst oväntadt, om man skulle vilja motsätta sig upfyllandet af ett behof, hvars behörighet jag förmodar att ingen, under hvad synpunkt som helst, lärer kunna förneka, och som tillhör en Hufvudtitel, der de hufvudsakligaste anslagen qvarstå vid samma belopp, som för mera än 30 år sedan bestämdes, oaktadt omständigheterna, dels i allmänhet, dels särskildt, med hänsigt till denna Hufvudtitel, äro så väsendtligen olika mot hvad de då voro. Då jag således anser mig böra antaga, att motionen endast afser en förändrad upställning af ifrågav:de Hufvudtitel, anhåller jag, att i korthet få yttra min åsigt om den sålunda upfattade motionens tjenlighet. 302 Den 22 November. Hvad då först vidkommmer motionärens yrkande, att de ä Hufvudtiteln upförda personnella anslagssummorna skulle sammanföras under några få upgifna rubriker, så får jag fästa upmärksamheten derå, att en sådan förändring, långt ifrån att medföra några fördelar, tvärtom skulle vara förenad med åtskilliga bestämda och lätt insedda olägenheter. Motionären medgifver nemi. sjelf, att, med fästadt afseende å beskaffenheten af dessa anslag, någon nedsättning af den summa, som för Konungens Hofhållning en gång blifvit beviljad, icke gerna kan ifrågakomma. Men det torde då ej undfalla Eder, Mine Hrr, att om den af motionären framställda principen antages, så skulle, derest Hofhållningens hufvudsumma en gång vore bestämd efter de behof, som vid detta tillfälle förefunnos, men dessa behof, genom någon förändring inom den Kongl. Familjen, förminskades, en sådan händelse ändock icke, enl. den nyssnämnda regeln, föranleda till någon jemkning i Hufvudtitelns anslag, utan denna qvarstå oförändrad.
Allt nog, resultatet är, att begreppet om hvarjo mans rättighet att få yttra sig i tal och skrift i Sverige, är redan så stadgadt, att hvar och en känner dess grän sor och tillika de vilkor, under hvilka den i allmänna omdömet förverkar denna rättighet, som missbrukar den. Yid sådant förhållande får jag säga, att jag hoppas att af den dynasti, med hvilken vi nu äro så lyckliga att finna oss nöjda, om vi också icke vore det så alldeles före år 1844, ingen någonsin vidare skall vilja framkomma med ett förslag att i hufvudsaken vidröra det skick, hvaruti tryckfriheten f. n. befinner sig enl. våra lagar. Nu, mine Hrr, är det med tillförsigt som jag tror* att dessa få enkla ord, om de rätt upfattas, äfven skola kunna leda till en försoning och till ett slut på den bitterhet, som för en stund sedan tycktes mig vara färdig att upblossa på den första bänken mellan tvenne ledamöter. Det yttrades ett ord på ett främmande språk, sorn kanske icke var strikte så som jag hörde bär nere i salen yttras; men det sades, att det vore ett brott, att vilja vidröra tryckfriheten. Hvarifrån komma dessa öfverdrifna yttranden, om icke derifrån, att man icke insett hvad tryckfrihet egentligen är, utan i stället tvistat om, huruvida man på ett eller annat sätt skall kunna genom lagstiftning jemka saken efter hvars och ens åsigter. En sådan öfvertygelse har Gr. Lagerbjelke haft; han tror att ändamålet kan vinnas med en förändring och borttagande af sådana bestämmelser, som icke tillhöra grundlagen. Hans öfvertygelse måste vi respektera, och vi hafva hört åtskilliga, ja, nästan alla, som yttrat sig mot förslaget, icke kunna frikänna sig från att till en del gilla riktigheten af Gr. Lagerbjelkes argumentation. Jag gör det icke, emedan jag hade önskat, att Ordf:den i vårt Const.Otsk. skulle hafva förklarat att: vi vidröra icke denna sak, utan vi låta den anstå.
S. D. Uppå derom af Herr Rosenblad, Rernhardj gjord framställning beslöt Rid - Den 14 April f. m. 127 derskapet och Adeln anmoda RiddarhusUtskottet, att, innan d&L af Utskottet utarbetade förslag tillen ny Riddarhusordning, hvilket, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, blifvit, den g dennes e. m., till Utskottet återremitteradt, från Utskottet till Ridderskapet och Adelil återkommer, låta, under form af Bilaga till det Ridderskapets och Adelns Protocoll, som kommer att innefatta Utskottets förnyade Betänkande och Förslag till en ny Riddarhusordning, till trycket befordra ej mindre 5oo exemplar af berörde Betänkande och förslag, tillhörande den bestämda upplagan af Ridderskapets och Adelns Protocoll, än ock derutöfver serskildt, på Riddarhuscassans bekostnad, 5oo exemplar deraf, för att bland Ridderskapets och Adelns vid Riksdagen närvarande Ledamöter utdelas. Ut Supra. Justerades 13 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 31 dennes f. m. i öfrigt fattade beslut. Justerades 7 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 21 dennes e. m. fattade beslut. Öppnades Herrar Electorers lista till val af 2:ne Ledamöter i BevillningsUtskottet, efter 128 Den 24 April f. m. N:o 318, Friherre Liljehorn, Gust.; och N:o 4p6, Herr Stålhammar; Fullmägtig, Herr Heijkenskjöld, Carl Wilhelm. Och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 1,848, Herr Wirgin, Clas Ludvig; och N:o 1,867, Herr Stenfelt; Fullmägtig, Grefve von Rosen, Axel. Herra/ Uhr, Gustaf, uppläste följande:
Rättegångs-Balken och Concurs-Lagen den 12 Mars i83o stadgade rättighet att få mål, om afstående af frälsemans egendom till borgenärer samt urarfvagörelse och afträdande af makas egendom i frälsemans bo, handlagde i Hof-Rätt, såsom förste Domstol• så varder hvad derom finnes stadgadt, härigenom upphäfvet; skolande dessa mål hädanefter tillhöra vederbörande Under-Rätt och efter allmänna rättegångsordningen behandlas. Stockholm den 7 Augusti 1840. Antom till Exp. Utsk. d. 7 Aug., kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om ändring af 14 Cap. y $ Rättegångs-Balken. Under förklarande, att, enligt senare tiders erfarenhet, personer, som undergå ransakningen vid domstolarne, skola visa ett tilltagande öfvermod, i det att de förgripa sig mot domare, åklagare och målsegare genom vanvördnad, hot, otidighet och smädliga åtbörder, hvilket kunde ske antingen mot en ringa bestraffning af böter eller enkelt fängelse, eller ock alldeles ostraffadt, i händelse den felande dömdes till högsta kroppsplikt för andra brott,* har Riksdagsfullmägtigen från Örebro Län Nils Persson, uti ett till Hederv. Bonde-Ståndet ingifvet och derefter till Lag-Utskottet remitteradt memorial, yrkat, att de i i4 Cap. 7 § Rättegångs-Balken stadgade böter måtte fördubblas samt, vid bristande tillgång, förvandlas till fängelse vid Lag-Ulskotlels Betänkande, JV.o 107. 13 vallen och bröd, hvilket straff borde gå i verkställighet utan afseende derpå, att den felande a Ibid a de dom för andra brott. I anledning häraf, får Utskottet vördsamt erinra, att motionären synes icke hafva fästat tillräcklig uppmärksamhet på bestämmelserna i Cap. 7 § Rätlegångs-Balken, eller på skillnaden emellan de förseelser, som der bestraffas, samt de i 18 Cap. 8 § Missgernings-Balken omförmäldte brott.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 24. i anledning af väckt motion derom att allmogens målkärl och vigter skola endast hvart femte år krönas. — N:o 25. i anledning af väckt motion, om bestämmande af hvilka afgifter eller besvär må såsom kommunala anses. VII. B. 47, 310, 378. A. 379. — N:o 26. i anledning af väckta frågor om förändring eller förklaring af nu gällande stadganden angående skyldighet att bygga och underhålla kyrka, prestgård, tingshus och härads-fängelse. VII. B. 282, 311, 443. A. 446. Vili. E. 103. •— N:o 27. i anledning af väckta motioner om förändrad lagstiftning rörande hemmans klyfning och jordafsöndring. VII. B. 537, 538. VIII. A. 45, 58, 60, 70. 93, 99. E. 197. — 3ST:o 28. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefven den 9 Februari 1S02 och d. 17 Aug. 1804, rörande besutenhet å hemman i Dalarne. VII. B. 537, 538- VIII. 70. A. 77. E 197. — N:o 29- i anledning af väckt motion, om ändring af Kongl. Kammar-Kollegii cirkulär den 5 Maj 1843, rörande klyfning af kronoparker, som blifvit till euskilda under skattemanna-rätt försålda. VIII. B. 125. A. 174- — N:o 30. i anledning af väckta motioner om ändringar uti Kongl. — N:o 31. i anledning af framstälda förslag, dels om förhöjning af Häradshöfdingars samt Borgmästares äfvensom extra