Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottets åsigt åter är en sådan stadga och öfverensstämmelse uti regeringsärendenas behandling vida snarare att vänta af en styrelse, der en enda person bestämmer besluten, än då styrelsen består af flera personer, hvilka efter omröstning afgöra ärendena. Men icke blott i jemförelse med den nuvarande, af tjugu ledamöter bestående, Interims-regeringen, utan äfven i allmänhet betraktadt, torde det vara nyttigast och förmånligast, att åt Thronföljaren anförtro Rikets styrelse. Det är nemligen att förmoda det Thronföljaren städse har sin uppmärksamhet riktad på alla de förhållanden, som ligga inom verkningskretsen för det höga kall, han är utsedd att framdeles öfvertaga; och till följd af denna hans ställning torde hos honom säkrare, än hos någon annan, kunna förutsättas vilja och förmåga att, under en tillfällig utöfning af Konungainagten, så vårda ärendena, att väsendtlig rubbning i regerings-systerpet icke uppstår; och härtill kommer ytterligare den omständigheten, som icke saknar sin vigt och betydenhet, eller att Thronföljaren, genom att förestå Riks-styrelsen, sättes i tillfälle att vidga sin kännedom och erfarenhet om ämnen, hvilka i en framtid skola utgöra föremål för hans verksamhet. Utskottet anser således den föreslagna förändringen i berörda afseende vara ändamålsenlig; ett förhållande, som, i Utskottets tanka, inträffar äfven med de uti den nådiga Propositionen gjorda framställningarne, dels om bestämmelsen af Thronföljarens myndighets-ålder, i likhet med iivad för Konung eger rum, vid fyllda aderton år ; dels ock om utvidgning i mellantids-regerings rätt att tillsätta lediga sysslor. Enligt Regerings-Formens ursprungliga föreskrift, blef Konung myndig först vid tjuguett års ålder; men redan vid 1812 års riksdag fann Kongl. Maj:t nödigt att, medelst nådig Proposition till Rikets Ständer, i berörda stadgande föreslå den ändring, att Konung skulle vid fyllda aderton års ålder vara myndig; ett förslag, som vid 1815 års riksdag antogs till lag.
Med afseende härpå har Riksdags-fullmägtigen August Danielsson från Norrbottens län uti en hos Hedervärda Bonde-Ståndet väckt och till Lag-Utskottet remitterad motion anfört, att vid tillämpningen af nämnda lagrum å många orter skulle hafva uppstått tvifvelsmål om rättvisan af detsamma, i synnerhet då det bo, som skulle skiftas, . vore af ringa beskaffenhet. Fall kunde nemligen inträffa, då föräldrarne samtidigt aflede och efterlemnado barn af olika åldrar, några om 15 år och derutöfver, andra om l eller 2 år. Då skulle den fullvuxne, som åtnjutit föräldravård och kommit derhän, att han kunde sig sjelf försörja, dela arfvet i jemngoda lotter med sina yngre syskon, som ännu vore i behof af den noggrannaste vård. Vore nu arfvet så ringa, att endast ett eller annat hundratal riksdaler belöpte på hvarje barn, vore det klart, att de yngsta icke kunde dermed uppfostras, utan läge fattigvården till last, medan de äldre, såvida de icke vore genom naturfel oförmögna till arbete, kunde erhålla förmånlig tjenst och för framtiden bespara det erhållna arfvet. Få föräldrar skulle dela så orättvist emellan sina barn, som ifrågavarande lagparagraf, enligt motionärens förmenande, gjorde, och detta hade äfven lagstiftaren förutsett, då han i sista momentet af samma § tillagt: ”stånde dock föräldrarne fritt, om de vilja, deremot lägga de andra sina barn något till, som mindre njutit hafva.” Testamente kunde dock ofta icke upprättas. På dessa skäl föreslår motionären, att åt ifrågavarande § måtte gifvas följande lydelse: ”Hvad föräldrar kostat på sina barn till deras nödtorftiga föda, kläder och upptuktelse, intilldess de uppnå 15 års ålder, må beräknas, såvidt icke någon af dessa arfvingar är till arbete oförmögen. Bröllopskostnaden må ej beräknas; stånde dock föräldrarne fritt, om de vilja, deremot lägga de andra sina barn något till, som mindre njutit hafva.” Lag-Utskottets Betänkande N:o 10. 7 Lagstiftarens mening i detta fall synes Utskottet uppenbar. Man har velat förekomma de ändlösa tvister, som skulle blifva en följd af det stadgande motionären föreslagit.
Vi gästade i ett tält, som tillhörde Erere, en vänlig man med ett städse gladt utseende. Hans sofkammare var så stor, att den Kusten mellan Padljonna och Enjurmi. Till venster ön Idlidja, i fonden byn Tjapka, till höger den stora lagunen. Efter teckning af O. Nordqvist. kunde rymma mer än en familj. Vi funno der alla invånarne fullständigt nakna, Ereres hustru Kedlanga icke undantagen. Kedlanga var väl byggd, hennes bröst fylligt, magen något framskjutande, låren magra, benen spinkiga, fötterna små. Männen tycktes hafva större anlag för fetma än qvinnorna. Några af barnen hade oproportionerligt stora magar. Så väl män som qvinnor buro kopparringar om benen, handlederna och öfverarmen. På högtidsdagar pryda de sig med jernringar, med hvilka något minne tyckes vara förenadt, att döma deraf att de ej ville göra sig af med dem. Ereres familj var efter härvarande förhållanden ganska talrik. Han hade fem barn, hvilkas namn efter åldern voro: Hatanga, Etughi, Vedlat, Uai och Umonga. I alla tält, som jag besökt, har jag efterfrågat antalet barn. Blott två eller tre hustrur hade flere än tre; medeltalet kan uppskattas till två. Barnen äro ända från sina spädaste år bestämda för hvarandra; så var Etughi, Ereres andre föga mer än åttaårige son, bestämd för Keipteka, en sex eller sju års flicka. Etughi och Keipteka sofvo under samma tak, ehuru skilda åt. När de blifva större, sade mig Erere, skola deras säng platser föras bredvid hvarandra. Vid hvilken ålder detta sker har jag ej fått reda på, men antager, att det är mycket tidigt, såsom vanligt hos alla orientaliska folk. Armring af koppar. ½ af nat. storl. Midt emot Tjapka ligger en liten ö, af infödingarne kallad Idlidlja, som är omkring 800 meter i omkrets. Dess stränder stupa lodrätt åt alla sidor, utom åt den som vätter mot Tjapka, åt hvilket håll ön sänker sig med en brant sluttning.
Maj:t täcktes i Nå”der vidtaga sådane åtgärder i afseende på "FörfattningsSamlingen, att Förordningars ”kungörande, genom densamma, må kunna ”äga rum, och således allt vidare behof af ”Årstrycket upphöra; äfvensom att Kongl. ”Maj:t, i sammanhang dermed, behagade ”i Nåder föranstalta om en sådan reglering ”i afseende på Författningars fullständiga ”och ordentliga utdelning till vederbörande ”Embetsverk, att hvarje sådant och hvarje ”Domstol måtte erhålla sitt exemplar, oberoende deraf, attén Domare vore gemensam för flera Domstolar.” Denna redaction är till en del uppgjord af mig sjelf, och till en del af en annan, men måtte ej förringas deraf, att två personer hafva andel deri. Friherre Ehrenborgh: Jag får den äran förklara, att jag ej har något emot alt ReH. 7 Den i? Junii e. m. dactionen af Utskottens Utlåtande jemkas, antingen efter hvad Herr Hjerta eller efter livad Herr von Hartmansdorff föreslagit. Då förevarande ämne är ett önskningsmål, torde det vara nästan likgiltigt, hvilka termer man brukar uti den underdåniga skrifvelse, som kommer att till Kongl. Maj:tafgå. Utskotten hade gerna gjort afseende å Herr von Hartmansdorffs yrkande, att hvarje Domstol borde erhålla ett exemplar af hvarje Författning, oberoende deraf, att en Domare vore gemensam för flera Domstolar, men Utskotten fruktade, att denna anstalt genom den mängd exemplar, som blefvo nödige, skulle förorsaka en alltför stor kostnad. Om erforderlige medel dertill anslås, medgifver jag alltför gerna denna ändring. Herr Hjerta: På sätt jag hade den äran nämna i mitt förra yttrande, anser jag icke saken, såsom Friherre Ehrenborgh, i allo som ett önskningsmål. Jag vill påminna mig, att jag sett Årstrycket redan af i65otalet, och tror mig ej bedraga mig, då jag säger, att jag sett det redan af 1626 eller 1627.
Stats-Secreteraren uppläste till justering ett, pä Kongl .Maj:ts Nådiga befallning, förfatladt Förslag till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående liqvid emellan Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Allmänna Magazins-Inrättningen för det till Flottans i Carlskrona behof derstädes befintliga proviant-lager. På Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande af bifall till detta Förslag, såsom öfverensstämmande med Kongl. Maj:ts förut fattade beslut, läcktes Kongl. Maj:t samma Förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, i Nåder gilla, och befalla, att Pronosilion skulle, i enlighet dermed, till Rikets Ständers Stats-Utskott afgå. Ex Protocollo C. R. Kökeritz.’ Kongl. Maj.ts Kådiga Propos. K.o 27. N:o 2j. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott vid denna Riksdag, rörande gjorda anbud af Korsö och Landsorts Fyrbåkars försäljning till Kongl. Maj:t och Kronan; Gifven Stockholms Slott den 2g October 1828.
Stundom satte han sig då till skrifbordet: det var som om en dylik kris, vid hvilken hårda fingrar brutalt och smärtfullt grepo ned i hans innersta och ömtåligaste väsen, bragte annars dunkla och kaotiska områden upp till hans medvetenhet, så att han kunde skåda dem, öfveroch genom-skåda dem, skildra dem. Det var minimala och omedvetna processer inom honom sjelf, processer, hvilka egentligen ligga utanför allt tidsmått och hvilka undandraga sig de fem differentierade sinnena, fysiska förnimmelser och psykiska böljningar, hvilka han tvang att skälfvande ge sig sekunden i våld och hvilkas flygtiga arom han inneslöt i språkets ord. Såsom ett ingenting af ett fysiskt intryck hos drömmaren aflöper medels en hel bilderrik och dramatiskt uppbyggd handling, sammalunda togo dessa ursprungligen rent subjektiva processer gestalt och rörelse i den yttre verkligheten; och när han nedskref dem, hade de formen af små anekdoter, förinnerligade till lyrik och fördjupade till en teori om menniskonaturen. Det handlade om kärlekens metamorfoser, om det gåtfulla i hennes uppkomst och slocknande, om det skenbart grundlösa i könsliga attraktioner och repulsioner, om det instinktlikas absoluta öfvervälde i dessa menskliga mellanvaranden, om de små och meningslösa tillfälligheternas betydelse af utslagfällande faktorer i detta det vigtigaste af det menskliga lifvets förhållanden. Den brutala motsatsen i hans dagliga lif mellan enkelt könslif och subtiliseradt könslif; de tusen omärkliga företeelser af tilldragning och frånstötning, hvilka han dagligen konstaterade hos sig, der han flanerade genom gator och i sällskap, distinkt och klart vid hvarje kvinna, flygtigt mött på gatan eller sedd bakom ett fönster; – allt trängde i dessa stilla natt-timmar, då allt omkring honom sof, upp och fram i gripbar kroppvordenhet, som klarnande bild och som sjungande stämning. Men oftast efter en sådan kris tog han på sig och gick ut, utan mål och mening, allenast i en obestämd föreställning, att sålunda kunde ju alltid ett eller annat möta honom, som toge hans intresse i beslag och som åtminstone fylde ett par timmar.
O Denna, räkenskap, som innefattar redovisning för de, i följd af nämnda embetsverks Advokatfiskals-kontors och Öfver-revisions-departements väckta åtal, till betalning ådömde medel, har blifvit granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, Ben utvisar följande förhållande: Debet. Balans frun år 1858: Uppbörd: Af skrifn ingar: Leverering och uppdebitering: Balans till år 1860: I sammanhang med granskningen af denna räkenskap, hafva Revisorerne, jemlikt föreskriften i 6 § af den för dem den 17 April 1841 utfärdade instruktion, gjort s*g underrättade om de åtgärder, som blifvit vidtagna i afseende å redogörares propriebalanser. hvilka vid revisionsårets slut, enligt rikshufvudboken, uppgingo till följande belopp:' Statsmedel. Riksgäldsoch diverse verks medel. Summa. Gottlands dito . 26: 69. Christianstads dito «■_ 114: 63. Kongl. De betydligaste proprie-balanserna vid revisionsårets slut voro, enligt aktoratsräkningen, följande: F. d. Landträntmästaren A. M. Tollins 10,880: L » Uppbörds-tullförvaltaren M. F. Finérs 160,541: 71. » Kronofogden C. Ohboms 11,405: 23. » Bergsfogden J. A. Furtenbacks 9,248: 37. Aflidne Landträntmästaren E. G. Harlins 30,854: 92. » Länsbokhållaren C. Langlets 22,503: 73. F. d. Kronouppbörds-kommissarien J. A. L. Fristedts 5,414: 37. » Kronouppbörds-kommissarien G. II. » Redogöraren vid korrektionsinrättningeu på Långbolmer., Kamerera ren P. J. Weidels 3,168: 20.
Maj:t har nu deremot befallt, att en betydligare del, af hvad Staden betalar, skall afsättas för större reparationer, och blott den återstående delen utbetalas till CompagniCheferne såsom ersättning för Servicens underhåll. Med bil - Den i8 November e. m. 147 lighet kunde det ej begäras, att CompagniChefer, som inom de sista åren emottagit sine Compagnier, skulle påkosta en så betydlig reparation, som den nu mera öfvergångne, enär icke de, utan deras företrädare i tjensten, uppburit, under föregående tiden, Inqvarterings-ersättningen. Det var denna billighet, som föranledde Kongl.Maj:ts Nådiga förordnande, att ifrågasatte 29,064 R:dr borde af 3:dje Titelns besparingar utbetalas; och, då jag delar denna öfvertygelse, yrkar jag återremiss af StatsUtskottets Utlåtande. Grefve liom, Claes Fredrik: Visserligen tror jag, att ConstitutionsUtskottet baft full anledning att till Grundlagsenlig behandling anmärka det förhållande, hvarpå Friherre af Nordin fästat uppmärksamheten; men jag tror derföre icke med Friherren, att vi skulle upprifva ett redan fattadt beslut derigenom, att vi, med antagande af StatsUtskottets förslag, anhålla, det Kongl. Maj:t ville låta ersätta Statsverket, hvad vi efter föregången undersökning funnit hafva blifvit detsamma origtigt påfördt. Om det härom af Regeringen fattade beslut i sig sjelf är olagligt^ så kan det icke skyddas deraf, att det tillkommit i en laglig jorm Det blir Konungens ensak, att genom Domaremagten låta uttaga den Staten tillkommande ersättning för en utgift, som aldrig 5o H. 10 * i48 Den iB November e. m. tillhört densamma, och detta må blifva af hvilka vederbörande som heldst, vare sig Rådgifvare, eller upprättare af origtiga kostnadsförslag; äfvensom alt tillse, det Svea LifGardet efter sitt Contract underhåller Casernen.
Äfven är det nu icke blott tillåtet, utan äfven befaldt, att den blifvande officeren skall vid en och samma examen aflägga prof, så väl uti de praktiska militär-kunskaperna, som uti de humanistiska och förberedande studierna; och så länge denna ändamålsvidriga inrättning ovillkorligen mäste bibehållas, i brist på lämpliga publika skolor, torde det vara betänkligt att omstörta det enda läroverk, som af denna brist är oberoende, samt deri - Den iS Mars e. m. genom såsom lag oell norm sanctionera just den öfverklagade planlösheten. Mililär-skolorna, såsom publika inrättningar, äro visserligen vigtiga i och för bildandet af armedens befäl; men det liar visat sig i de lander, oell isynnerhet i Frankrike, der militär-skolorna blifvit vårdade celi längre tid varit i verksamhet, att från deni har utgått den egentliga högre mathematiska eultur, för hvilken detta land framfor alla andra utmärker sig. Polyteckniska skolan i Paris bildar icke elever för linien i allmänhet, utan Frankrike har för detta ändamål sina gamla institutioner, som ägde rum före revolutionen; och från dessa är det som dess vettenskapsmän, såsom Lacroix, härledt första impulsen till bildandet af den polyteckniska skolan, och hvilken Frankrike utvidgat i en scala, hvarom motionären bort underrätta sig, innan han föreslår oss att efterapa Frankrike. Cadetlskolan i S:t Cyr, hvilken är den enda för linien — och hvarifrån vid pass en tredjedel af det behöfliga antalet erhålles, likasom hos oss från Carlberg, — underhålles från 700 till i5oo elever. Dessutom äger Frankrike en särskild skola för cavalleri-officerare, hvars årliga anslag, 1839, utgjorde 174,000 francs; en annan skola, college royal militaire, med anslag af 136,000; en annan, gymnase militaire med 44>000 francs och en, ccole regimentaire, med anslag af 135,000 francs. Dessa skolor lemna inga elever till de vettenskapliga corpserna, utan endast till linien.
En dålig verld, det der .. jag har då bara en gång i mitt lif varit på väg dit, när jag skref på borg en för huset Rafs & C :i i Göteborg , och den resan kostade mig 25000 riksdaler, s å den gör man inte om! ( sätter sig vid pulpeten ) Jaså, den der målaren är brorson till den gamle procentaren Gahm! Det höjer visserligen hans ak tier något, 43 och han k an gerna f å f lickan om h ennes pengar få stå qvar hos mig, och som jag inte ger henne mera än 4 1 / 2 procent, s å är den affärn g anska god ( det bullar på dörrn ) Ses å, hvem är det der nu då! ( ropar ) Stig in! Femte Scenen. DEN FÖRRE. FRU PYLO ( från fonden i samma drägt som förut ). U rsäkta att gumman stiger på .. men j ag sökte grosshandlaren nere på kontoret, och der f anns h an inte.. R E D E R ( snäsig t ). Nej, efter som jag är här, så! Hvad vill ni? F R U P Y L O . Åhjo, jag ville bara ha min lilla ränta .. för se, sonso ns-son min har leg at sjuk i Gravesend, och kapten har seglat i från honom, så nu f år jag lof att skicka gossen pengar till att komma hem för! R E D E R ( som vän dt sig om under det föregående , säger någorlunda vän ligt ). Ah a! det är frun! Stig fram och sitt, kära f ru Pylo... Jaså, f run vill l yfta halfårsräntan på sina pengar? F R U P Y L O ( sätter sig på motsatta sidan af rum met ). Ja, och s å ville jag med detsamma sätta in litet till! F R U P Y L O . Åh, det är bara femhundra riksdaler .. men si , inte vill jag att de sk a ligga hos mi g .. jag bor så ens am .. och det finns så mycket dåligt folk bortåt nya väg en. R E D E R ( ö ppnar en bok och börjar räkna efter ).
Sedan Utskotten här ofvan vid 1 § förklarat sig vidblifva sitt tillstyrkande, beträdande tidens för bränvinsbränning indelning i sex terminer, och enär, uti förevarande § bör, genom uteslutande af orden: ”samt huruvida den är inrättad att drifvas med eld eller ånga,” göras den redaktionsförändring, sorn föranledes af Utskottens förslag, hvartill grunderna här nedan vid 28 § anföras, att uti en enda klass sammanföra och beskatta all bränvinsbränning med ånga, föreslå Utskotten för §:n följande lydelse: Vid de årliga mantalsoch skattskrifning arne uppgifvas så väl stället hvarest, som ock det eller de hemman, hemmansdelar eller lägenheter, för ■hvilka bränvinsbränning en skall utöfvas, äfvensom p anne rymden, enligt hela det af juster ar en åsatte kannetal, med utsättande af den klass, hvartill pannan, jemlikt justcrarcns betyg, hänföres; och vare del en hvar, till bränvinsbränning berättigad, obetaget att anmäla sig till bränvinsbränningens Bevilln.-, Lagsamt Allm. Bcsv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 3. 5 utöfvande, antingen för hela den lill bränvinsbränning tillåtne tiden af året på en gång, eller för en eller flera terminer deraf; skolande, i sednare fallet, bestämdt uppgifvas, hvilken eller hvilka terminer dertill begagnas; och kommer afgiften för bränvinsbränningen att i förhållande derefter beräknas. Ej vare skallskyldig förbunden att vid mantalsskrifningen uppvisa slämplingsattest, ej heller mätnings-betyg, undantagande å ostämplade tackjernspannor; och ege han dessutom rätt att hänvisa till den förra året uppgifna pannerymden, med åliggande att för uppgiftens riktighet ansvara; dock bör i den skattskyldiges debetsedel för hvarje år af vederbörande inforas så väl beloppet af den pannerymd, hvartill han sig anmält, som ock det fastighetsvärde, hvarefter bränvinsbränningen får ega runi, till upplys ning om den pannerymd, sorn, på grund deraf, får begagnas.
Jag katt r) annat än instämma sä wäl med Herr Grefwe ve 1» 6ar6ie, som med Herr stolklieir: ty sakcn är klar, att dä inga Protocoll öfwer Commando-mäl i Stats-Rädet förås, sä skulle Constitutions - Ulstottet, efter detta Moment, ej kunna sädane äska; och det afHerrstotkUel) förcstagne tillägg är likwäl fullkomligen enligt med Regerings, Formen, enär Constitutions - Utskottet, i kraft af 106 § kan äga att under tilltal ställa den Embetsman, som i Commando-mäl Konungen räd gifwit. Herr kslrlrNLri, Otto strestric; Deri att» Märkning jag i gär hade ben äran framställa, huruwi, da det ej borde wara en rättighet och en skyldighet för hwarje enskilt Ledamot af Constitutions - Utskottet atk i Riksens Ständers klena tillkännagifwa om hatt finnér nägoa Stats, Rädets Ledamot Hafwa sig emot Lag för. 4400^ Den 19 Octsber. firhällik, underställer jag om ben icke nu äfwen kunde komma under öfwerwägande och i propositionen intagas. Häruti förenade sig Grefwe ve is (Zarllie, Hans Lxcellence Herr Grefwe kuut!, och Herr k4orr»tk. HansExcellence Herr Grefwerr ochOrdfbranden gjorde derefter proposition pä z:dje Momentet med förändring af ordet äge till stall, samt bet af Herr käklmsn fbreflagne tillägg. RopabcS Ja och Nej. Friherre gellerström, ^scob, be» Zärte närmare underrättelse huru Momentet skulle komma att löta; förklarade sig instämma med Grefwe ve in 6arllie om förändringen af ordet äfle, men ön, skade att Herr kLKImsrm förflag mätte skrifleligen författas och uppläsas.
»Oill i tro’ne eller int’, men ja’ kaveer för, att en Anners får tre tusen och syv hondra blaankt nu, å hä jär nästan som hä syns på’n för int’ hav då sorga blåst opp’ en slikt ändå.» Det var Karl Pers Kalle, som temligen högt sade ut sin tanke till en fem, sex andra pojkar, som i en klunga veko in genom gårdsgrinden. »Jaa då, men nu vaar’ä nog lääng, tills våran Märta får ut årslöna ätter de hänne kalase ho hav int’ fått fjolårskängskorna än» hördes från en liten skarpögd gumma. Hon tystnade tvärt, när moster Kristina i detsamma röd och varm kom ut från salen och till alla utevarandes glädje förkunnade, att köttbullan’ va’ på bole å pastorns hade redan börja’ å varsågo’! Gubbar och gummor trängdes om hvarann’, och det ena fatet efter det andra bars in fullt och togs ut tomt. Det var köttbullar med bruna bönor och pepparrotkött med potatis och blodpalt med mjölksås och lika tyst var det nästan som där ute på kyrkogården. Maten är då också någonting, som det kan löna sig att tiga för. En gammal förgångskarl, som nog inte var så van att handskas med knif och gaffel, kröp in i en vrå och tog till med fingrarne för att inte förolyckas med köttbullarne. Gubbstackarn ville nog ändå, att det skulle vara ordning med det och slickade tallriken så ren att inte var det mycket att diska efter honom. Så kom soppan in. Det fanns både köttsoppa och saftsoppa med risgryn och sirup i, och var det ändå någon som tyckte det var lite af supanmaten, så stod där fem stora tillbringare med mjölk och hembryggdt dricka på dragkistan i lillkammaren, och de fylldes så fort de blefvo tomma. Tumtjocka sirupslimpskifvor lågo uppskurna i stora högar, och de, som tyckte det vara nog ändå, stoppade ned dem till den andra förningen. Efterrätten, som moster Kristina gjort sig särskild möda med, bars nu in.