Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
U"vläst>.s Lag-Utskottets uti Memorial, af den 15 dennes, afgifne utlåtande , i afkende vä R ksdagsmannen ll«?nge silict-r^xons frän Bobus Län till Utskcktet remitterade Förflag till förekommande af den osäkerhet, som kunde härflyta frän en Landtmätarcs försummelse att till Pro - Den 29 September. 327 Provincie - och Landtmäteri - Contoiren insända Conceptoch Renoverade Chartor: att Ueffottet ansäge detta ärende höra till de allmänna hushällningsmäl, hwilka, enligt 89 §. i Regerings-Formen icke tillhörde Lag-Utskottet att bereda. Lades pä Bordet. Sluteligen upplästes Lag-Utffottets betänkande af nnstberörde dag, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande förklaring öfwer 1 §. 7 Cap. Rättegängsbalken, tillstyrkandes Lag-Utskottet wista jemkningar och tilläggningar uti hwad af Kongl. Majit i detta ämne blifwit i Nader föreslagit. Ladcs pä Bordet. Justerades följande: Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protocoll, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 29 September i8ro. S. D. Föredrogs ä nyo Stats-Utskottets den 2A sistledne September pä bordet lagda Me. morial af den 21 i samma manad, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående nägra wid Statsregleringen förekommande omständigheter; och blef hwad Stats-Urjkot» tet föreslagit'och tillstyrkt, af Högloft Ridderffapet och Adeln till alla delar gilladt och bifallit. vt 8uyra.
Till det första hade jag trott, att EkonTJtsk. bort underrätta sig om hvilka åtgärder i detta afseende vid Kieler-tractatens uppgörande vidtogos, då .Svenska makten hade så betydlig öfvervigt emot den Danska, att då säkerligen lidpunkten var inne, att bereda några för framtiden verkligen förmånliga resultater af de förhållanden, som då voro för handen. Jag vill icke föreställa mig, att en så vigtig fråga, som den 0111 Öresundska tullen, kunnat vid ett sådant tillfälle rent of genom glömska eller förbiseende blifva förbigången, likasom händelsen bestämdt var i afseende på Svenska postföringen inom Danmark, i anseende hvartill resultatet af vår vapenlycka vid tractaten i Kiel blef, att den postföring, som förut kostade några tusen r:dr, sedermera, efter den förmånliga Kieler-tractaten, kostade Svenska statsveiket en summa af 100,000 r:dr. Detta är något som jag med säkerhet vet, och som bela Huset känner, emedan ämnet för längre tid tillbaka här blifvit discutcradt, och derföre tillåter jag mig att nu omnämna det. Hvad som blifvit gjordt i afseende på Öresundska tullen, vet jag icke, och således är min önskan, att, ifall en återreniiss, såsom jag hoppas, äger rum, det må uppdragas åt Ekon.Utsi;., att görn sig underrättadt om huru förhållandet var vid Kieler-freden, och hvilka binder då mötte för att komma till ett mera bestämdt stadgande, än blott att Svenskarne skulle stå i jemlikhet med de mest gynnade nationer, eller stå under skydd af den för långliga tider tillbaka med Holländarne afslutade tractaten. Men jag tror äfven, att när en folkrepresentation af sin Regering begär några kraftfulla åtgärder, så mäste man, såsom en talare yttrat, icke inskränka sig till blotta ord.
Men detta stadgande hade dock ett stort fel, nemligen att endast de gifta fruntimren blefvo rangbestämda, men det lemnade helt och hållet å sido alla de många, som icke voro försedda med män. Konung Carl XI var dock icke rådlös i detta af-seende heller. Han stipulerade nemligen, som följer: » de, som ogifta äro, hafva rangen sinsemellan efter ål dem och som de äro gamla ». Den fyndige konungen visste nog, att det på detta sätt icke skulle blifva någrarangstrider fruntimren emellan. För närvarande gäller hvad gift qvinna angår samma stadgande som i 1680 års resolution, och det har fått sitt uttryck i 9 kap. gif-termålsbalken, att » hustrun följer mannens stånd och vilkor ». För de ogifta damerna har lagen deremot icke lika visligt sörjt, och de få väl sålunda ännu slitas med den gamla otäcka åldersrangen från den oartiga en-våldsperioden. Endast några vid hofvet anstälda fruntimmer hafva särskild rang. Detta för de ogifta damerna så förargliga förhållande har i viss mån under den nyare tiden förvärrats. Litet hvar torde påminna sig ett prerogativ, som kallades fröken titeln. Titeln har höga anor. Under Gustaf I: s tid bars den af de kungliga prinsessorna, och drottning Kristina sjelf försmådde icke denna titel. Efter trettioåriga kriget, som förde in en del tyska vanor, och isynnerhet efter Fredrik I: s tid tillegnade sig adeln utan några som helst privilegier och utan något i författningar gifvet stöd denna titel såsom ett adliga döttrar uteslutande tillkommande prerogativ. Men tiden, som nivellerar allt, har också bland andra försvunna privilegier att räkna detta, och nu tillkommer i Sverige likasom i Norge, Danmark och Tyskland denna titel alla ogifta qvinnor af det bildade ståndet och detta med rätta, ty » frökenreformens » anhängare hade, hvad adeln icke egde, att åberopa sig på en kunglig författning, nemligen, att » de som ogifta äro hafva rangen sinsemellan efter åldern och som de äro gamla » .En amerikansk tidningsman. Chicago-bild. Af Magnus Elmblad.
Maj:ts i ofvan åberopade skrifvelse af den 9 sistlidne Juni derom meddelade nådiga föreskrift, omfattat den delen af den äldre linien, som sträcker sig mellan Christinehamn och den punkten vester om Frykarnas vattendrag, hvarifrån liniens fortsättning vester ut till Arvika bör blifva gemensam för båda alternativen. Undersökningarna hafva gifvit vid handen att den i tekniskt hänseende fördelaktigaste linien, som derunder kunnat erhållas, är den, som § bifogade generalkarta finnes med en svart linie uppdragen och hvilken, utgående från Christinehamn, sträcker sig förbi Warnumsvikens norra ända, och derifrån fortgår i mera vestlig rigtning nära intill Olmehäradsvikens norra ända, norr om Ölmehärads kyrka, och söder om Pankfjärden till norra ändan af Grensviken, hvarifrån den följer stranden af Wenern ända till Carlstad, hvarest linien är dragen söder om staden. Härifrån gör linien en nära rät vinkel och följer nära intill Klarelfvens högra strand till 16 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 47. Krutbruket, vidare förbi södra ändan af sjön Hyen, öfvergår Norselfven i närheten af Harsäter, och förenar sig med Nilsby—alternativet vid Glänneuddarne. Den afviker således icke i någon betydligare mån från den äldre linien öfver Carlstad, och är den största afvikelsep derifrån vid sjön Pankfjärden, hvilket vattendrag den sistnämnde linien passerar norr om, då den nya linien deremot går söder om detsamma. Hela den nya liniens längd ifrån Christinehamn till Arvika utgör 10 mil 13,724 fot, hvaraf 6 mil och 25,000 fot mellan Christinehamn och föreningspunkten med alternativa linien öfver Nilsby. Den kostnadsförslaget bifogade tabell öfver lutningsförhållanden och kurvor utvisar, att den brantaste lutning, som å den nya linien förekommer, är 1: 100 och att ej någon kurva af mindre radie än 2,000 fot derå förefinnes.
Majit hänskjuta pröfningen af företrädet emellan denna och en jernväg från Dalarne till Westerås, reserverar jag mig, icke derföre att jag ett ögonblick befarar, att den slutliga pröfningen kan utfalla på mera än ett sätt, men emedan frågan nu är tillräckligt utredd och så litet invecklad, att Rikets Ständer äro fullkomligt oförhindrade att med sakkännedom derom besluta, samt emedan hvarje ytterligare dröjsmål med frågans afgörande och jernvägsarbetets vidtagande innebär hotande faror i 6 Stali-iililiollels Memorial, N o 334. synnerhet för den j:del af Sveriges hela stångjcrnsexport sorn i dessa 2:ne provinser tillverkas och hvaraf på Fahlun-Gefle jernvägen en hufvudsaklig del skulle finna en derförutan snart omöjlig transport till lastageplats. De till Kongl. Majit ingifna underdåniga ansökningar om understöd för ifrågavarande 2:ne jern vägsförslag äro genom trycket offentliggjorda och för Rikets Ständer väl bekanta. Fahlun-Gefle jernvägens förslag har icke mindre än 2:ne gånger blifvit granskadt, godkändt och förordadt af Styrelsen för vägoch vattenbyggnader, äfvensom Kouungens Befallningshafvande både i Stora Kopparbergs och i Gefleborgs län deröfver afgifvit underdåniga utlåtanden och varmt understödt förslaget. Annu saknas all sådan granskning och allt officielt utlåtande öfver Westerås-vägförslaget. Om detta vid sådant förhållande och med det anspråk på fullständig utredning, som Stats-Utskottet i allmänhet fordrar för anslags beviljande, nu icke ens bordt ur formell synpunkt komma under pröfning, såZcrbjuder dock samma förslag tillika med andra allmänt kända förhållanden vissa hufvudmomenter till jemförelse med Fahlu-Gefie väganläggningen, hvilka ensamme torde vara fällt tillräckliga för sakens bedömande. Våglängden Gefle-Fahlun är 8' mil, men Westerås-Fahlun deremot 14i mil; Och om begge vägarne utsträckas till insjön blifver Gellevägen lif mil, men Westerås vägen med grenbana tili Fahlun 1GJmil.
Att, på sätt Herr Ekerman och flere med honom hemställt, Staten, till hvilken Fyroch Båk-afgiften ingår, skulle i första rummet hålla Godsoch Fartygsägare skadeslöse, då olycka, genom Lotsens förvållande, inträffar, med rättighet att af den utkräfva ersättning, kan Utskottet, för sin del, icke understödja, enär en enda sådan olycka skulle kunna medtaga ej allenast hvad som blifvit afsatt för förbättrade anstalters vidtagande utan äfven hvad som oundgängligen erfordras för nuvarande Fyrars och Hakars tillbörliga underhållande å Rikets samteliga kuster, och hvarigenom det resultat skulle uppkomma, att genom en eller annans skadeslös hållande, alla öfrige till sjöss trafikerande lemnades utan ledning och skydd. Då i öfrigt bör förutsättas, att mera nit och skicklighet å Lotsarnes sida är att förvänta, sedan deras vilkor blifvit förbättrade genom Lotspenningarnes förhöjning och förändrad reglering med dessas fördelande, samt de i LotsFörordningen utsatte straffbestämmelser för felaktige Lotsar synas afpassade efter ej mindre vigten af det uppdrag dem lemnäs, utan äfven deras oförmåga att ersätta hvad genom deras förvållande förloras, tror Utskottet något ytterligare åtagande å Statens sida till de enskiltes betryggande för förluster i berörde fall ej skäligen böra komma i fråga.
Vill man en konstitutionel Regering, önskar man konstitutionella institutioner, lämpade på våra förhållanden, då måste man inrätta LänsNämnder, och det är i anledn. häraf, som jag tager mig friheten väcka denna motion, som jag anser vara bland de vigtigaste ämnen för Riksmötets behandling och för det konstitutionella lifvets utveckling af största behof. Remitterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Eöredrogs Hr Åkermans, Fredrik, d. 12 dennes på bordet lagda motion, ang:de beviljande af ett anslag för en gång af .25,500 R:dr rint, till byggnader, grunddikning och gödning å LandtbruksAkademiens experimental-fält. Hr Adelborg, Anders Otto: Under en tid, då allting i industriel väg så betydligt går framåt och tager en lyftning, som fordna tider aldrig skulle anat, bör också allt göras för att underhjelpa och rikta till en lycklig lösning af detta framåtskridande. I vårt samhälle äro äfven derföre alla krafter i rörelse, och med glädje emottager man allt hvad som med fördel kan bidraga dertill. Den motion, som nu blifvit framlagd inför R. o. Ad., är äfven ett foster af denna anda och bör behjertas, såsom af behofvet påkallad. Den åsyftar en förbättring af LandtbruksAkademiens experimentalfälts verksamhet, ett mål väl värdt att vinnas under tider, då landets modernäring, jordbruket, mer än väl behöfver all den verksamhet, som för dess utveckling kan påräknas. Meri ett Den 15 November f. m. 191 är, att riktigt syfta åt det håll man~vill komma, ett annat är, att slå in den rätta vägen dertill. Efter min tanka, har Hr Åkerman, genom den motion han här framlagt, icke gifvit någon garanti för en nytta, svarande emot de betydliga summor af 25,500 K:dr rmt han begär, och anhåller jag derföre, att emot hans förslag få göra följande anmärkmr. Till en början vill jag här nämna hvad jag anser, att landet bör hafva rätt att fordra af ett dess LandtbruksAkademies experimentalfält.
Detta kom henne väl tillgodo i mer än ett politiskt ögonblick af hennes lif, då hon så att säga blef gripen på bar gärning under utöfvandet af sin roll såsom de italienska protestanternas politiska mellanhand. Först 1860 tilldrog hon sig större uppmärksamhet. Hon utgaf då tvänne böcker under det författarnamn, som nu blifvit allmänt kändt i kultureuropa, så mycket mera som de flesta af hennes arbeten utkommit på n olika språk, hvilka hon alla är mäktig: tyska, engelska, franska, italienska och grekiska. På sätt och vis tillhör hon genom börd, uppfostran, äktenskap och vistelseort alla de länder, som representeras af dessa språk, ett i och för sig ganska märkligt förhållande. Den ena af de 1860 offentliggjorda böckerna var » Garibaldis memoarer », upptecknade af honom själf, men öfversatta till tyskan och utgifna af fru Schwartz; den andras egendomliga titel lydde: » 1 0 0 dagar till häst och en utflykt till ön L a Maddalena. » Båda dessa arbeten väckte stor undran. En längre artikel vid denna tid i den kända tidskriften » Revue des deux Mondes » juin 1861, 3 livraison p. 578, dryftar utförligt frågan: hvem är Elpis Melena? Hvem är väl denna kvinna, som i så hög grad äger den mans förtroende, på hvilken världens blickar just voro riktade med beundran eller fruktan? Hvem är denna amazon till häst, som i dessa krigiska tider ensam ströfvar genom hela Italien? Och som till valspråk satt det arabiska ordstäfvet: » Jordens paradis är på hästryggen eller i böckernas innersta? » Och man kom till den slutsatsen, att Elpis Melena måste vara en af dessa sällsynt begåfvade grekiska kvinnor, som man finner på ön Korfu, en af dessa » korfiotiska entusiaster, » som på en gång tillhöra » occidenten och O r i e n t e n », Italien och Grekland. Det dröjde dock icke länge, innan man fick veta, hvem hon verkligen var. Hon har själf berättat om sin första bekantskap med Garibaldi.
Begarcla tillökliirgen cteri är ciesto mera af irelrofvet s-Lkallacl, sool ej Blott åtskilliga clerä törnh anvisacte angelägne utgifter, säsom til! mälskjutnings-sli smier oel, l>Iilitäiilillliotllekets i Wlslr^ förökaucle, ieke kunnat utgä, utan ock tillgång saknas till gocltgörancls af rese-oell traelamentskostnacler ät ilen clerstäcies seclermera, för iXational-Beväringeiis Beliof, liilclacle Lxamens-0 immission , linne! jag mig ega f,ill anleclning att i unclerclanigliet tillstvika, ilet Lcleis Kongl. ^Iaj:t täekes föreslå Bikets 8tämler att Bevilja Nclcliga ineilel till nu iliägaställöa Beilok, llvartill , clä a, fvocieslöi liöjniogs» tor slnilerBefälet oel> 8s,sls!. »rigör ett sammanräknaclt BeIo>lsl af 1,5<)^: 3-^. ^s. ^ransslort i,5c)^.' 3^/. iZ dVansslort 4. 8äledes ined tillä»^ af -len be^ärda tiIIökninAe>, i evtia anslaget . 3oo: erfordras oeb bär utlores tillsammans » . .1,807: 3^ 3. ^ ' 00.020: 2<). 10.
Afven ur denna synpunkt anser jag således saken vara af beskaffenhet, att icke böra af E. o. Ad. bifallas, och jag kan ej annat än förundra mig öfver att komiterade velat föreslå en lagstiftning, som icke är af behofvet påkallad. Jag anhåller således om afslag å ingressen, i hvad den rörer 8 kap. 2 g RättegisBalken. Gr. Sparre: Den siste värde talaren började sitt yt trande dermed, att det icke är första gången som denna fråga utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning. Jag tror att han misstager sig deruti; ty det är verkligen första gången, som den här förekommer. Tillförene har det varit fråga om Adelns forum privilegiatum i allmänhet; men nu blott om forum i konkursmål, och således ingalunda om andra delar af 8 kap. 2 g Rätteg:sBalken. Detta förklarar också anledningen, hvarföre den person, hvars reservation Hr Printzensköld här åberopat och som vid ett föreg:de tillfälle motsatt sig saken, nu icke uppträder emot densamma på detta rum, utan i stället såsom föredragande i högsta domstolen gjort allt för att genomdrifva den. Således torde denna omständighet tillräckligt vederlägga den ifrågavarande reservationen, och då Hr Printzensköld har sagt, att till denna reservation ingenting finnes att lägga, så har ju allt detta förfallit. Förhållandet är att de flesta frågor, der tvifvel eller tvekan kan upstå om adelsmans behörighet att här representera, röra, huruvida han är omyndig förklarad. Den omständigheten deremot, om man gjort konkurs, är någonting, sora blir till den grad officielt, att det sällan slår felt, att icke Riddarh.Direkt:n derom eger kännedom; och om också så icke är förhållandet, så står det alltid öppet, att ålägga Advokat-fiskalerna i Holrätterna att derom göra anmälan hos Direktionen. En underlåtenhet härutinnan vore också ett groft tjenstefel. Jag ber nu att få yttra några ord om saken i allmänhet.
Enär det genom nu gällande stadgande åt taxeringskomitéerna lemnade tillfälle, att vid granskning af man talslängderna, och, derest dervid skulle visa sig. att någon antingen utan giltiga skäl blifvit från kronoutskylder befriad, eller fått sig utskylder ålagda, från hvilkas utgörande han, på grund af sin nödställda belägenhet, bort frikallas, i sådant hänseende meddela nödig rättelse, endast gifver ökad visshet om rättvis hänsyn till den skattskyldiges förmåga att erlägga berörda utskylder, och den äfvenledes nu gällande föreskriften, att sådana beslut, likasom skälen dertill, alltid skola i taxeringskomitéens protokoll intagas, torde vara tillräckligt betryggande mot missbruk af ifrågavarande rätt, så har Utskottet, som vid sådant förhållande funnit den af motionären föreslagna ändringen af 53 § icke vara behöflig eller lämplig, skolat hemställa, att berörda förslag måtte lemnäs utan afseende. Instruktion för tnxcriiigsförriittningar. Uti sin förut omförmälda motion (N:o 68 hos Eidderskapet och Adeln) bar Herr Liljenstolpe, A. F., föreslagit, att eden för ordförande och ledamot uti taxeringsoch pröfnings-komité måtte åter införas, möjligen med förändrade ordalag, men i samma anda med den, som förefanns uti äldre bevillningsförordningen, så att ”hvarken Kronan eller den skattskyldige förnärmas i deras tillständiga rätt”, emedan en påminnelse härom för så väl komitéernas ledamöter som Kronans ombud, enligt motionärens förmenande, icke torde vara utan gagn. Då Utskottet icke anser någon föreskrift om dylik eds afiäggande böra erfordras, för vissheten derom, att vederbörande ordförande och ledamöter i taxeiingsoch pröfnings-komitéerna, vid fullgörande af de dem anförtrodda vigtiga uppdrag, ställa sig till efterrättelse gällande författningar och i öfrigt iakttaga all den samvetsgrannhet, som deras pligt fordrar, så hemställer Utskottet, att motionärens ifrågavarande förslag icke måtte bifallas.
Fröt, 1847 $ 1848, 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 19 Uuft. 2 10 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 214. återbetalning verkställas genom en af vederbörande efter serskild öfverenskommelse bestämd amortering; och 3:o Lars )Venanders, från samma län, framställning derom, att de delar af nämnde län, hvilka saknade tillgång på byggnadsmaterialer, nemligen ön Hisingen, 5 socknar inom Inlands södra och 5 socknar inom Inlands nordre härader, äfvensom Oroust och Tjörns härader, måtte till sockenmagasiners uppförande af bankovinsten eller andra disponibla medel erhålla ett, under fyra års tid ränlefritt, lån å 25,000 rd:r, hvilket derefter kunde återbetalas på samma sätt, som för bankolån vore föreskrifvet. Utaf detta lån borde de socknemän företrädesvis komma i åtnjutande, hvilka hos Kongl. Maj:ts befallningshafvande sig härom först anmälde, och, medelst aflemnandet af vederbörligt sockenstämmo-protokoli, styrkte: ej allenast att några byggnadsmaterialer inom socken icke funnos att tillgå, utan ock att socknemännen åtagit sig gemensam ansvarighet för lånemedlens återbetalande i stadgad ordning, samt förbundit sig att uppföra ett ändamålsenligt samt efter socknens hemmantal och folkmängd lämpadt sockenmagasin och i detta magasin, under ett visst antal år, insätta spanmål för samlandet af en fond, i öfverensstämmelse med derför upprältadt och lånehandlingarne bilögadt reglemente.
Men samma fördelaktigare förhållande skulle äfven inträffa i Stockholm, om borgerskapet eller dess elektorer, utan inskränkning till klasser, egde att bland stadens borgare eller magistratspersoner välja sina tio riksdagsmän efter de grunder, som i allmänhet för öfriga städer äro medgifna; och af ett sådant medgifvande äfven för hufvudstaden skulle ej heller någon egentlig rubbning af grunderna för nuvarande representationsrätt uppkomma, då icke dess mindre valrätten blefve borgerskapet i dess helhet förbehållen och valbarheten, med afseende å personerne, i det hela äfven oförändrad. I dessa delar vore det således nyttigt, att föreskrifterna om valsättet i hufvudstaden bringades till likhet med dem, som gällde för andra städer i riket. Med afseende deremot derpå, att hufvudstadens borgerskap är vida mera talrikt än borgerskapen i de andra städerna, och att, såsom naturligt är inom en större mängd trafikerande uti olika näringsgrenar på samma ort, en betydlig olikhet i förmögenhets-vilkoren emellan medlemmarne af de olika yrkesklasserna sig företer, borde likväl de nu fastställda olikheter i valsättet för Stockholm, som uti dessa förhållanden hafva sin grund, äfven framgent bibehållas, helst fråga nu icke är om en fullständig ombildning, utan endast om jemnkning af val-ordningen uppå de redan bestämda hufvudgrunderna. Dessa olikheter ligga uti föreskrifterna för hufvudstaden om valens verkställande medelbart, eller genom elektorer, och om en minimicensus för valbarhet till så väl elektor som riksdagsman bland borgerskapet. Konslitulions-Utskottels Memorial, N:o 20. Uti den första af dessa föreskrifter är någon ändring nu icke föreslagen; men då, hvad den sednare angår, upphäfvandet af klass-skillnaderna vid valen, derest det blefve godkändt, nödvändigt skulle leda till den följd, alt den för de nuvarande olika klasserna till olika belopp beslämda census äfven borde förändras till en för bela borgerskapet gemensam census, bar dellim nu blifvit utsatt till det belopp, sorn motsvarar det lägsta uti den för det närvarande bestämda skalan.
Sjelf fick hon nu lof att ge sig till tåls till qvällsbåten. » Och så har jag ju nu dig, kära Ruth! Herre Gud, det går rundt i mitt stackars hufvud efter all sinnesskakningen ... » (Forts.) Från Iduns läsekrets. Flere än en tacksamhetsskrifvelse ha ingått (ill » Fröken Margareta ». V i meddela här nedan den först insända: Till fröken Margareta! Fullt öfvertygad om att uttala Sveriges hela små- skolelärarinnekårs åsigt, tager jag mig friheten tacka eder för edra sanna, hjertliga ord och varma önskningar för oss. Måtte de senare vinna anklang hos dem, det vederbör! Huru mången ensam, tårfyld stund efter dagens tunga skulle icke då gestalta sig annorlunda! Mången gång har jag tänkt vända mig till Idun för att genom » vår tidning » (d. v. s. alla redliga qvinnors) försöka väcka intresse och välvilja hos bildade och bättre lottade personer för oss, som ofta få se oss både tillbakasatta och förbisedda, trots att vi med bästa vilja arbeta på grunden för bildning och vetande — men jag har icke vågat. Men nu, då jag ser, att åtminstone en bildad qvinna vill föra vår talan härutinnan, måste jag stiga fram och säga: Tack, ett hoppfullt tack! Hur mycket skulle icke svenska småskolan vinna derpå, att dess lärarinnor hade tillträde till bildadt umgänge. F. I. Småskolelärarinna. För dem, som ej hafva första delen af berättelsen JEtt storstaäsbam, hvars andra del begynner i detta nummer, finnes den samma att tillgå hos redaktionen mot insändande af en (1) krona i sparmärken eller ännu hellre i postanvisning. För 1 kr. 50 öre kan 1888 års årgång från och med n:r 11 (i hvilket nummer den längre följetongen begynner) till och med n:r 52 erhållas. Lösa permar dertill ä 1 krona. Redaktionen. Med Iduns expedition är förenad Iduns uträttningsbyrå, hvilken gratis verkställer alla uppköp åt Iduns abonnenter I landsorten samt för öfrigt M a t l a g - n i n g -. Läcker fyllnad till fastlagsbullar.