Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men denna benämning är derjemte hos ost, i afseende pä Claster ätföljande Stats-inrättningen, till sin bemärkelse trefaldig: l:o utmärker den en elahfördelning i afseende pä olika Tjensteoch Näringsbefattningar, säsom Civil-Ständet, KrigsStändet, Kyrkv-Ständct, Läro-Ständet, Handels-Ständct m. fl.; 2:o skillnaden emellan twänne i anseende till födseln olika Medborgareclaster, Frälse-och Ofrälse-Ständen; ll:o still - 454 Expeditioner till Riks-Ständen naden mellan de 4 afdeluingarne i National-Representationen, i htvilket sista fall Frälsc-clasien ensam . lltgör en afdelning, Adels-Staudet, och Ofrälse-clasien innefattar trenne asdelningar, Preste-, Borgareoch Bonde-Standen. Det är för hwartdera af desia fyra RiksStänd, som tid efter annan Neter blifvit ntfärdade, hwilka äro kända under namn af StändsPrivilegier. Under föriltsättande att man allmänt erkänner ordet Privilegium betyda uteslutande förmän, will jag nu bjuda till att ådagalägga med hwad rigtighet och redighet detta ord Privilegium, äfvensom ordet Ständ, i desia Actcr finnas nyttjade. Till en början ma anmärkas, att wära sa kallade Ständs-Privilegicr innefatta ej allenast stadgandeu tillerkännande förmäner, utan ock, hwad sällsammast är, stadgandeu ej tillerkännande förmäner. Af den förra elasien — utom de fa eonstitutionella rättigheter för Ständen såsom delar af Representationen, hwilka rättigheter böra hafwa, och hafwa, sitt särskilda och rätta rum i wära Grundlagar, innefattas i Ständs-Privil»gierna ute - slutande förmäner af twänne slag, personliga och oeconomiska; och ännu ett annat stag förmäner icke uteslutande, utan gemensamma för alla Medborgare i Staten.
Detta är en rättighet, som måste ligga hos hvarje regering, ty föreställom oss t. ex., att dessa pressjästfabrikanter hade genom förbättrade methoder updrifvit deras bränvinsafverkning till en sådan höjd, att vid hvar je bränneri omkring 100,000 kannor bränvin dagligen afverkades och dertill användes sunda och tjenliga födoämnen, skulle vi, om hungersnöd eller krig inträffade, tolka dessa fabrikanters tillståndsbref så, alt K. M., ehuru han fann att de meddelade liceuserna föranledde till nödiga, ja oundgängliga lifsförnödenheters upbrännande. likväl 328 Den 13 Juli e. m. icke egde makt att dessa tillståndsbref återkalla? Nej, M. H.l så skulle vi icke tolka dessa resolutioner, utan vi skulle finna, att denna höghetsrättighet, hvars användande understundom framkallas af ett till naturnödvändighet gränsande tvång, är oskiljaktig från Konungamakten och icke kan under några vilkor derifrån afsöndras. Man torde vilja invända, att då K. M. vid föregående tillfällen icke funnit skäl alt suspendera tillverkning af bränvin i förening af pressjäst, ehuru allmänt brävinsbrännings-förbud varit utfärdadt, så bör en sådan åtgärd icke eller nu vidtagas. Jag ber likväl att få fästa npmärksamheten derå, att om äfven tillförene, under vauliga förhållanden, K. M , med fästadt afseende derå, att i höga spannmålspriser ligger ett korreklif emot en alltför utsträckt bränvinsbränning, enär det icke är en fördel för bränvinsbrännaren att upbränna en dyr råvara för att tillverka ett bränvin, som icke står i något högt pris, icke funnit så trängande omständigheter vara för handen, .att K. M. ansett sig böra begagna sitt oftanämnde prerogalif, så äro likväl f. n. omständigheterna helt annorlunda. Nu har, med afseende å det inträffade förhållande, att R.
För En ytterligare i hvarje af Rikets 18 län, med boställs ersättning 8,100: » 6 skogs-skolor 13,500: 86,200: 42,600: Till dessa utgifter uppger Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse befintlig årlig tillgång R:dr » 128,800: 64,000: Hvadan behofvet af nytt anslag skulle i sjelfva verket vara » 64,800: Om jag till oförutsedda omkostnader beräknar » 10,200: så måste en summa af R:dr 75,000: vara tillräcklig för nasta statsreglerings-period, så mycket hellre, som KongL Maj:t yttrat, att »tillsättning af skogs-staten i landsorterna endast kan komma att ske i den »mån tillräckligt antal personer med vitsordad skicklighet blifver att tillgå». På dessa skäl yrkar jag kreditivets nedsättning till 75,000 R.dr årligen». af Riksdags-fullmäktigen P. Hedström från Wester-Norrlands län. »Öfver det beslut, som sammansatta Stats-, Lagoch Ekonomi-Utskottet fattat genom stadgandet i 5:te punkten af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om skogs-hushållningen i riket, och hvaruti pluraliteten fastställt, att allt svedjande i skog och betesmarker jemte getters utsläppande i skog förbjudes, nödgas jag härmed afgifva min reservation. Hvar och en som någorlunda känner förhållandena i de norra orterna, samt huru det tillgår med bosättningar för kronohemmans-åboer, som fått tillstånd att till nyhemman upparbeta kronans marker, torde finna, att dessa stadganden, synnerligen i de norra länen jemte Dalarne, äro så olämpliga, att de knappast kunna efterlefvas. Hvar och en finner, hvilka svårigheter möta en nybyggare, som skall bosätta sig i en skogstrakt, belägen på flera mils afstånd ifrån närmaste grannar Först och främst måste han vanligtvis förse sig med någon slags boning, hvartill begagnas såkallade jordkulor; vidare nödgas han afrödja någon terräng för upparbetande af åker jemte uppförande af nödiga byggnader.
Då Grefve von Lantingshausen begärde Proposition om Ridderskapets och Adelns ogillande af uttryck, som blifvit fälde om Götha Canal Discont-Direction, var jag ej närvarande, och var således ej i tillfälle att försvara mig. Som jag var ibland dem, hvilka anmärkte Directionens förfarande, får jag underkasta mig Höglofl. Ridderskapets och Adelns ogillande, ehuru jag alltid haft för regel att ej fälla yttranden om perso* ner utan blott om saken. Hafva andras yttranden varit skarpare än mina, så nödgas jag likväl upprigtigt erkänna, det jag icke hördt någon yttra annat än hvad jag verkeligen tänkt i detta ämne och i sådant afseende nödgas jag äfven dela tyngden af ogillandet, om det äfven icke ifrån Herr Grefve von Lantingshausen varit åt mig directe ämnat. Skulle likväl något uttryck vara fällt, som möjligen kunde hänföras till en personlig förolämpning, så har sådant undfallit mig; och då jag aldrig deltagit i något sådant, utan, som jag redan yttradt, blott i sjelfva saken, anser jag mig i denna del icke kunna vara inbegrir pen uti Ridderskapets och Adelns ogillande. Hvarefter Friherre Anckarsvärd, uppläste följande: Då jag uti Plenum den 17 dennes hade äran afgifva några Anmärkningar emot Utskottens Betänkande rörande Discont-Regleringen^ 7° Den i April. fann jag den omständigheten, att Utskotten för Gotha Canal Disconts utredning e| kunnat s som t I gång beräkna, det till Cunal-Byganaden Itmnade förskott af x .100,000 R:dr, vara af sa betänk ig nnur, att den borde påkalla en formel g undersökning, huruvida Görba Chra! Discont
Till ådagaläggande af barnhusets progressiva utveckling och dess närvar, tillstånd, hvaraf kan slutas lill, huru betydligt nyttigare del kunnat vara, får jag anhålla att få meddela följande upplysningar. — Första barnhusbarnet emoltogs 1776, och 1780 var barnens antal 38 st-, hvilka alla kläddes, föddes och undervisades pä barnhuset. Men sedan erfarenheten funnit kasernlifvet mindre tjenlig! för ändamålet och skadligt för barnen, uppgjordes år 1791 contracter med barnhusets underlydande äboer, att de, emot minskning i hemmanskatten, skulle emottaga baruhusbarnen såsom fosterbarn, hvarföre de alltsedan på barnhuset inhemtat vanliga skolämnen, meri öfvas i jordbruket hos fosterföräldrarue. Genom denna förändring vuono barnen till helsa och seder och deras antal kunde äfven härigenom ökas; så att år 1800 funnos 54 barn, 1820, 71, 1830, 87, 1840, 133 och vid sista mönstringen den 23 Oct. 1S43, 157 st., hvilkas underhåll, undervisning och vård, godsets förvaltnings - 244 Den 17 Augusti f. m. kostnad inbegripen, förlidne är gick till 5410 r:dr 16 sk. 8 r:st. b:co, eller inemot 34' r:dr st. Härtill bär östads landtegendom bidragit nied en summa af b:eo r:dr 474!): 32. 8. mea det i banken insatta eapitalet 100,000 d:r s:mt, eller samma summa, som till egendomens inköp blifvit använd, blott med 0(56: 32. — således är skillnaden emellan del i banken insatte capitalets oell egendomens bidrag . b:eo r:dr 4083: — 8. Genom della anförande hoppas jag tillräckligt hafva upplyst förbii Ilandet oell är öfverlygad, att 11.
S. D. Upplästes Bevillnings-Utskottets tinder den i3:de sistledne Maji afgifne Memorial, af innehåll: att sorn Högvördige Preste-Stan det, med bifall till hvad Utskottets Betänkande af dea i Maji angående 'Post-inrättningen och. de deraf till Stats-Verken inflytande inkomster , i öfrigt innehåller, uppå anförde skäl förklarat sig, anse den deruti föreslagne förhöjning i Post-Taxan, hvarken lämpelig eller billig och derföre nekat bifall till Utskottets derom gjorde framställning, samt tillika hemställt att den af Post-Taxans förhöjning påräknade inkomst för Stats-Verket, må i stället sökas genom en förhöjd afgift för consumtionen af Bränvin och Tobak ; Men deremot de Trenne öfrige Riks - Stånden till alla delar gillat Utskottets ifrågavarande Betänkande, så hemställer Utskottet, sorn ej funnit skäl att frånträda dess redan yttrade mening, det må, i handels0 Högvördige Preste Ståndet, ej skulle täckas, att jemka dess tankar i enstämmighet med dte öfrige RiksStåndens , detta ärende, med anledning af 71 §. Regerings-Formen och 31 §:n Riksdags-Ordningen, Förstärkta Stats-Utskottet ti II afgörande uppdragas; Och hade Utskottet till tidens vinnande derjemte föreslagit den proposition och cotitraproposition, hvaröfver i sådant fall bör voteras.
Deparlements-chefen, Statsrådet Fåhraeus, föredrog i underdånighet de ärenden, hvilka, utom den, enligt, Stats-råds-protokoll den 23:dje sistlidne September, redan af Kongl. Majit pröfvade frågan om förändrad organisation af Bergs* och Kommers-kollegierna, voro, i anledning af nedan upptagna underdåniga ansökningar och förslag eller eljest förekommande omständigheter, att taga i öfvervägande i afseende på det förslag till reglering af utgifterna under riks-statens sjette hufvud-titel, hvilket borde rikets Ständer vid nästa Riksdag uti Kongl. Majlis nådiga Proposition om stats-verkets tillstånd och behof foreläggas; nemi. hvad angår anslagen för Landtmäteri-Staten. c) Öfver-direktörens vid landtmäteriet underdåniga skrifvelse af den 3 sistl.
Förrän min hustru kunde blifva det varse, hade barnet fallit på gatan. Man kan föreställa sig en mors förskräckelse, och hvad grymma ögonblick hon räknade, förrän vagnen stannat, och hon var i tillstånd med det andra barnet på armen att utstiga. Medlertid hade vår flicka lyckligen blifvit upprest ur fallet af det förbigående folket och var äfven i tillstånd att på vägen möta sin mor, som ej vågade tro sina ögon. Icke en lem på barnet var skadad, icke en gång en blånad kunde skönjas på hela dess kropp under en tillkallad läkares nogaste undersökning. Efter ett års förlopp, då icke någon olycklig följd af fallet kunde längre fruktas, blef jag först därom underrättad och har antecknat dagen af denna underbara frälsning den 24 juli till årligt prisande af Guds mäktiga beskydd och omvårdnad. Min första angelägenhet efter riksdagens slut var att återhämta min familj till Stockholm. Jag hade ändtligen de käraste ansigten för mina ögon och ingen annan omsorg än om det lilla kapital, jag ryckt ur röfvares hand och med full säkerhet blifvit mot årlig ränta deponeradt i grilliska comptoiret. Med ökad inkomst kunde jag med någon bekvämlighet lefva i Stockholm, men det var ej där, jag var sinnad att fästa mitt ständiga hemvist. Kärlek för landsbygden var mig medfödd, och från den tid, jag ingått i tjänst, hade erhållandet af en behaglig reträtt på landet utgjort min ständiga önskan. Jag fann mig nu i tillstånd att uppfylla denna önskan. Mot stora förslager voro mina penningar icke svarande, men tillräckliga för inköp af någon liten egendom nära till Stockholm, där jag, en tid af året entledigad från tjänsten, kunde andas en fri luft och råda mig själf. Förslagen på en sådan egendom felades icke. Allmänna dagbladen meddelade dem till öfverflöd, bifogade med de härligaste beskrifningar. Mina vänner, sorgfällige att förnöja min åstundan, förskaffade mig äfven andre mera pålitlige, emellan hvilka jag hade att välja. Med denna omsorg uppfyldes intervallen emellan den allmänna revolution och en enskyldt i min lefnad, ett omskifte, som bortblandade alla mina idéer, suspenderade mitt beslut och från en önskad reträtt återförde mig till sånggudinnorne och flyttade mig tillika i konungens sällskap.
Kammar-Collegium har derom wedett den uplysning, att Gränsta 2 mankal inbegripes under stelfwa Kongsgärden Johannisberg om 9 mankal. Och kommer följaktligen med detta Hemman att förfaras pä lika satt, som Riksens Högloft. Ständer vm Johannisbergs Kongsgård, hwar öfwer StatSUtstottet redan afgifwit utlåtande, kan förordna. Riksdagsmannen ^sonss käL^snston frän CalmaLän anmärker att Paulströms Järn-Bruk med underliggande Hemman och Lägenheter icke af Stats-Ut> storlek blifwit omnämndt. Paulströms Bruk innebegripes uti Arrendet af Ädelfors Guld-grufwa; Och da Stats-Utstoltet i denna del till Riksens Högloft. Stände» afgifwit serstildt Utlärande har någon anledning ei förekommit att uti detta Betänkande något derom widröra. Riksdagsmannen justera ^osclnmslon ifrän östergöthland yrkar äfwen närmare upplysning under hwad willkor Stegeborgs Kongsgärd i Östergöthland frängädt Kronan. Kongl. Kammar-Collegii aflemnade uppgift innehäller, att Stegeborg till föije af Ständers Beslut d. n Juuii 1734 blifwit till Skatte försäldr; Att Räntan sedermera moro urbytl till Frälse af framledne Kammarherren Grefwe Lckverm jemlikt KonglBrefwet d. n November 1788 och Bykks-Brefden 29 December samma är, Riksdagsmannen Lric Ölimsu frän Upland hild anmärkt,att wid Norra Stäket fordom warit en BätFärja - Den 2i Februari». rooi Färja af hwilken Kronan dä genom Arrende hade inkomst, men att, sedan nu mera en Bro derstädes blifwit anlagd, winsten af Bropenuingarne tillfölle ägaren af Stäkes Säteri, Förhällaydet härmed ar sädant att öfwerfarien pä sarja nu mera upphört, derigenom att agaren af Stäkes Säteri, Hans Excellence m. m.
Fogde och Länsman i likhet med Subaltern-Öfficer och Fjerdingsman lika med Under-Officer. 3:o Vid inqvartering svarar en högre Militaire till och med Regementsofficerare mot 2 Capitainer, 4 Subaitern-Officerare, 8 Under-Officerare och 16 Soldater. 4:o Manskapet erhåller till underbädd halm, saf, löf eller färskt granris efter tillgång och årstid, med påbredde grofva enkla lakan eller täcken. 5:o Med meubler förs|ås endast erforderlige stolar och bord, om inqvarteringen räcker blott en eller två dagar, såsom under tåg; roen fortfar den längre såsom uti vinterqvarter under krig, eller vid förefallande arbeten i fredlig tid, böra de inqvarterade förses med meubler, jemlikt tariffen Litt. D. 6:0 Gemenskapen erhåller ljus och värma med värden i hans stuga, om han så vill, eljest i serskildt rum. Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande JV.o 3j. 37 Litt. F. Provianterings-Stater. t mans portion. N:o 1. 1 *- qvarter ärter med | mark salt kött eller I mark färskt kött och | mark sill eller f mark salt fläsk. N:o 2. i| qvarter korngryn med \ mark torrt kött eller 5 mark salt kött. 1 mark rågmjöl med 1 mark sill och | mark smör eller ? mark torrt fläsk och | mark sill samt | mark smör. Underrättelse: Med hvarje portion åtfölja 2 marker mjukt eller marker torrt bröd. *8 Stalslamt Allm. Besv.- och Oeeon.-Utsk. Betänkande JY.o 47' Litt. G. Fourragerings-Stater. För hvarje häst bestås om dygnet. N;o i. Då tillgång är både på säd, hö och halm. kannor hafra 5 marker hö 1 a kannor hackelse N:o a. Då mindre tillgång är på säd, och mera hö och halm finnas, kannor hafra l o marker hö 16 kannor hackelse.
Skantssundet vid inloppet till — Bg. 233 4 i 141 53 SeStatsbidr. till ström rensningar m. m. 1 Nynäs och vestra stambanan, om ersättning af kostnaderna för undersökning i och för en föreb. 17 Jan. slagen jernväg mellan — Bd. 444 4 i 24 b. 17 Jan. b. 17 Jan. g. 17 Jan. Nyqvarns bro öfver Sagan i Up| sala län, angående medel till ! 91 N. Kongl. Proposit. eller Skrifvelse!1. Motioner inom Riks-Stånden. (Elfte Samlingen.) Samling. > c£ (T Utlåtande, Betänkande N:o 1 N:0 N:0 Sid. ombyggnad af, äfvensom till 1 deraf föranledd vägomlägg ning 44 4 i 141 18 Nyroterad jord i Blekinge, om vissa förmåner åt den s. k — Bd. 204 4 2 13 — Nysätra socken, om öfverlåtelse åt, af lägenheten Ängstorp under Ryda Kungsgård, se Ryda Kungsgård. Nämnd, om ändring i nuvarande föreskrift rörande dess beslutande rätt i frågor, hvarom oltka åsigter vid domstol uppstå — Bd. 60 Nämndemän, angående rätt till ersättning för extra förrättningar åt fjerdingsmän och 95 4 1 176 — » om inskränkning i deras antal vid laga syner och urtima ting — Bd. 167 » angående reseersättning till, vid vissa syner m. fl. förrättningar i kronans ärenden — Bg. 246 8 — 86 — I> angående vai af, se Rättegångsbalk. Näringsflit, om upphjelpande af den inhemska, genom ändringar i tulltaxan — Bd. 310 5 1 8 4 Näringsfrihet, om införande af fullständig f A. 35. Bg. j 8 119 » angående utvidgad, jemte för\ 55.
Pen 29 Åfors. nu ej disponerade indragningar och besparin* gar , samt flera blifvande, t. ex. vid Indelnings? verket, VederlagsSpannmålen , på några ställen öfverflödig Kyrkotionde, och andra Kyrkors inkpmster, sapit utomdess genom sjelfva Etnbetenas till en del indragning och samman* slående I)et är visst obehagligt, att Kyrkor förlora en del af deras öfyerflödiga inkomst, mep den förlusten är mycket obehagligare Och tillika mycket skadligare, som ej blott tusende Embetsman, utan heja Nationen kan lida genom Embetsmännens för rnga löner, och emellan två onda ting är bäst välja det mindsta. Jag hoppas, att Rikets Allmoge gerna skall se Kyrkorna erhålla ett mindre öf.' verskott af sin inkomst, då den sjelf derigenom kan undgå afgifter i spannmål och penningar, m. m. till Befallningsmän, Länsmän, LandsFiscaler, Häradsskrifvare, allt Embetsmän, som hafva så ringa lön af Staten, att de erhålla den förnämsta just af de personer, hvilka de äro tillsatte att närmast styra och hålla uppsigt medj hvarlöre ock dessa Embeten ej alltid besättas af män med nog odling, moralité och kunskaper ; det är ett bevis på massans af vår Nation större moralité, än kanske i något annat land, att ej flera brott och lagstridigheter begäs, under en genom usla löner och äfven genom för litet anseende, i synnerhet i den executiva Styelsens yttersta grenar, fprlamad Embetsmanna-åtgärd. Låtom oss derföre tillräckligen löna våra Embetsman, och vi kunne dåhoppas^ att den Pen 29 Mars, 185 vishet och kraftfullhet, som lifvar hjerta! af Rikets förvaltning, äfven skall sträcka sin lifgifvande verkan åt förvaltningens mindre grenar. I vår RiksdagsOrdnings 36:te §, tillåtes , att, om Riksens Ständer finna flera Utskott vara af nöden, de må af Ständerna obehindradt til-, låtas.
Att sysselsätta sig med theologien var således ett behof för tiden, och der det icke kändes såsom sådant, var det en modsak. Allt var färgadt af theologien: kejsarens drömmar, hofvets kabaler, skolornas skriföfningar, damernas konversation, samtalen på torg och gator, larmet på cirkus, de enskilda tvisterna, de inbördes krigen. Kunde Annæus Domitius med sin gammalromerska trollformel bortmana figuren i badlakanet, så återstodo honom otaliga andra af samma slag, ty de hvimlade som mygg, hvarhelst en anständig Kristian kunde sätta sin fot. Och dit hörde väl äfven badhusen, ehuru många Kristianer förvisade renlighetens hedniska dygd till litanian. Sedan Annæus Domitius och Karmides genomgått badslafvarnes sista manipulationer och derefter blifvit iklädda de drägter, som deras egna i samlingssalen väntande slafvar hållit i beredskap, uppgjorde de ett gemensamt program för den nästkommande dagens nöjen och skiljdes åt. Karmides gick med några andra vänner till det i grannskapet af tepidariet varande biblioteket, der Olympiodoros väntade dem, för att uppläsa sitt nyaste skaldestycke: en lättsinnig skildring af hvardagslifvet i Olympen. Annæus Domitius var nu som alltid jägtad af statssaker. Han ilade till biskopliga huset, ty Petros hade genom en diakon framburit sin önskan att samma afton få tala med prokonsuln öfver Akaja. Skymningen var redan inne, då Annæus Domitius lemnade thermerna. I tempelportikerna voro lamporna tända: facklor brände vid alla offentliga byggnader, kring gudarnes och heroernas stoder: gator och torg voro öfversållade af fotgängares lyktor. Annæus Domitius svepte sig i sin mantel. Hans panna var rynkad. Redan Karmides hade hos prokonsuln upptäckt en viss tankspriddhet, en viss kallsinnighet, när de öfverlade om bästa sättet att döda morgondagen. Prokonsuln var i sjelfva verket upptagen af ganska allvarsamma saker. En skara af demoniska Om och Men sleto hans hjerna. Se här ungefär hans tankar: Fördömda skrifvelse! När emottog jag någonsin en sådan?
Det finnes likväl en annan icke mindre vigtig del af frågan, nemi. huru pass minskning man genom dessa bestämmelser må kunna åstadkomma i rättegångarne och edgångarne, samt i hvad mån man må kunna bålla de sednare i helgd. Det är beklagligen en allmän erfarenhet hos alla domare, att s. k. bränvins-advokater på ett ganska svårt och förderfligt sätt missbruka rättegången, hvarigenom rättvisans helgd förnärmas. En annan beklaglig erfarenhet är den, att under dessa rättegångars utförande 100-tals vittnen måste höras, ofta 10 å 20 i ett enda åtal ang:de oloflig bränvins-försäljning. Det är i sanning, Mine Hrr, skäl att kasta en blick på dessa förhållanden, och jag tror, alt det just nu är på. sitt ställe. Kommen ihåg, först och främst, att ju flere minutiösa bestämmelser J intagen i denna försäljningslag, ju flere tillfällen att anställa rättegångar lemnäs dem, som deraf hafva sin födkrok, och för det andra: att under det man med sådan sorgfällighet utför och beifrar berörde slags förbrytelse, gör man ett intrång på rättvisans gebit i allmänhet, ty intet försvagar helgden af edgångar sä mycket som just bevisningen om öfverlrädelser af dessa minutiösa bestämmelser. Det är vådligare än man föreställer sig, och det vore orätt af hvarje domare, som vet, huru härmed förhåller sig, att icke göra till en pligt för sig, att vid detta tillfälle sådant inför Statsmakterne vittna och bekänna. Med afseende härpå vill jag blott hafva yttrat, att,/ ehvad man talat och än vidare kommer att tala om bestämmande af det minsta belopp, som å utminuterings-ställen får försäljas, man bör akta sig, att stifta lagar, som måste förefalla vittnena, så väl som andra, obilliga, då vittnena, vid vittnesmålens afläggande, ofta söka rätta hvad lagstiftarne synes dem hafva felat och hvarigenom de i sjelfva verket uphöja sig till domare i st. f. vittnen. Jag önskar, om än minuterings ställena öfvergå till krogar, att något minimum icke utsattes, hvarföre jag tillstyrker antagande af Hr von Hartmansdorffs förslag.