Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber att få tillägga några ord, med ani. af hvad Hr Åkerman yttrat ang:de Bankens kredit och vilkoren för realisationens bestånd, och deri jag hufvudsakligen fullkomligt instämmer. Om ett stadgande, likt det nu föreslagna, kunde åsyfta, att genom »små finesser» stärka Baukens vexlingsförmåga, så skulle jag äfven af alla krafter motsätta mig detsamma, emedan jag anser hvarje lag böra vara tydlig äfven till sin syftning och i sjelfva sitt innehåll innebära vittnesbördet derom. Min mening är dock icke att realisationens bestånd kan bero på en jemförelsevis så ringa sak, som den i fråga vide. Jag vill blott icke att vår Bank skall tillförbindas låta pregla mynt för utlänningens räkning. Att Svenska specieriksdalrar, en gång utförda, hit återförts i någon mängd, som förtjenar ringaste alside, är mig alldeles obekant, och jag tvifiar att någon kan bevisa, att så skett. Hr Akerman yttrade, att det icke skulle stärka Bankens kredit, om ej alltid alla myutvalörer höilos tillhanda. Jag återigen föreställer mig, att det skulle ännu mindre stärka Bankens kredit, om BankoFullmäktige skulle dag efter annan nödgas säga: vi hafva icke tillgång på den eller den myntsorten, ehuru det vore dem i BankoReglit ålagdt att ständigt vara försedde med och allmänheten tillhandahålla pregladt mynt af alla slag. Hr Akerman: Det har gjorts några annor emot mitt sista anförande, som jag ber att få besvara, så mycket hellre som de äro af beskaffenhet att kunna inverka på deni, sorn icke närmare gjort sig reda för förhållanderne. Man säger: det är rätt viii, att man får begagna specier till de liqvider, man har att göra utrikes, men specier' kunna förås ut såsom handelsvara, och det är detta, som man anser farligt. Jag frågar då: hvari ligger denna fara? För jag ut en summa specier till utlandet och icke kastar eller skänker bort dem, så får jag ju en fordran. Denna fordran är således en tillgång utomlands, med hvilken exportören kau betala en skuld eller göra ett upköp.
Det ringa anslag af 50 R:dr B:ko, hvarmed staten aflönar djurläkare, försvårar anskaffning af en skicklig person; men med tillökning af de 133 R:dr 16 sk., som länets Hushållnings-sällskap derjemte årligen tilldelar djurläkaren, har det varit möjligt att anskaffa en sådan. Täta ombyten hafva likväl skett, i följd af de förmånligare tjenster, som å andra orter stått till hands. Önskligt vore, att rikets ständer ville fästa närmare uppmärksamhet å behofvet af högre löneförmåner för skicklige djurläkare. Det kan visst inträffa, att sådane, till oberäknelig skada för orlerne, icke kunna erhållas. 14 Länets sparbank fortfar att gagna genom det odelade förtroende den tillvunnit sig. Fonden har årligen .stigit. Insättarnes fond utgjorde vid 1847 års slut 173,688 R:dr 19 sk. B:ko, och sparbankens enskilda , sorn vid 1837 års slut var 1,518 R:dr 5 sk. 10 r:st. B:ko, hade genom räntevinst förkofrat sig vid 1847 års utgång till 9,546 R:dr 25 sk. 7 r:st. B:ko. En afdelning af Smålands privatbank är här förlagd. Denna bank fortgår i sin rörelse med säkra steg, äger nu mera stadgadt förtroende inom orten och gagnar isynnerhet genom kreditiv-röreisen. Af denna låne-inrättning njuta delägarne betydlig räntevinst. Den med Eders Kongl. Maj:ts nådiga sanktion bildade hypotheks-förening, omfattande de trenne Småländska länen, samt Blekinge, Halland och Westergöthland, trädde genom sin här förlagde styrelse i verksamhet under 1847 års lopp, och det torde vara för tidigt att nu fälla ett omdöme om denna låneanstalts större eller mindre nytta. Säkert är, att denna förening, lika med förenämnde bank-inrättningar, afhjelper penningeförlägenheten för ögonblicket och lernnar tillfälle för den genom fastighetsköp eller misslyckade spekulationer skuldsatte jordbrukaren, att småningom afbörda sig sina skulder.
Ingen olägenhet kan, ester mic begrep, upkomma deraf, ak Riksens Ständer lara sina vs^uraraäs j Bewillnings - Urskortec bestämdt weta hwad de böra göra" eller icke göra; men at lemna dem utan all InliruLUon, utan alla reglor lör sit förhållande, kunde möseligen leda lil skadeliga följder och wore äcmindstone et wädiigt juchoat för framtiden. I följe häraf förenar jag mig med Lgrnn Oösrsträm uti desi begäran om ^ro^olilion af Inckiu5kiori för Bewillnings-Utskocret. Fragan om Be. willnings» Uifkottets förseende med en tjenlig InstruAicm, pa bordet sedan den i. April, har i mina ögon, ej wunnit anseende, genom denna liggtid. Ofwerstödig genast, är en InlirukUcm wld arbetsdriften nu mera alldeles olampelig, för et Utskott, som ifrän den 8:de i denna manad warit werkfamc. Den basta Infiru6ion för hwilket Utskott joni häldst, skulle icke möjeligen kunna förutsätta en iufAllibiliiä för samma Utskott.
Ja men ni är ju hors concours. BERGSTRÖM. Jo, Lind ville gerna slippa in i er atelier och kritisera gruppen, som ni håller på med. ALLAND. Det gör mig ondt, käre kollega. Men jag tål aldrig att någon ser hvad jag har för händer – med ett fint småleende – och naturligtvis allraminst en så talangfull yrkesbroder, som ni. LIND. Jag ber, jag ber! VIGGO ute i trädgården; knackar i bålen. Mina damer och herrar! Låt oss dricka ett glas med den sist anlände gästen! Allmän tillslutning. Alla strömma ut i trädgården med undantag af Erna, som blir sittande orörlig. HENRIK som gått ut med de andre kommer in igen från trädgården. Så ensam! Hvar har du din tillbedjare? Har han öfvergett Venus för Bacchi skull? ERNA vänder sig bort, utan att svara. HENRIK. Jaså, du ger den stumma! Aj, aj! Då står det illa till med samvetet. ERNA. Låt mig vara i fred. HENRIK. I fred med ditt onda samvete? En skön duett! ERNA vänder sig emot honom. Ställ inte till uppträde nu! Jag är inte i humör att tåla dina dumheter! HENRIK. Jaså! Du är inte i humör! Det var ju tråkigt, det! Hur kan det komma sig? Du skulle väl inte ha lagt ut dina garn förgäfves? ERNA. Gå din väg! HENRIK. Gå! Ja, det är just det, jag tänker göra. Men jag skall säga dig sanningen först. Jag låter inte sparka bort mig som en hund. Jag har tålt det alltför länge – akta dig nu, för nu bits jag! ERNA. Så bit då, om du törs, din byracka! HENRIK knyter händerna och far emot henne; hejdar sig. ERNA. Se bara! Du törs ju inte slåss en gång. HENRIK. Jag slåss inte med en kvinna. ERNA. Nej, åtminstone inte med en som är starkare än du. Kvartetten stämmer upp i trädgården och sorlet derute dämpas. LOUISE kommer hastigt in i ateliern och går fram till Erna och Henrik. Sch! Inte går det an att ni grälar så högt!
Jag anhåller, att denna min motion mätte varda remitterad till vederb. Utsk. Remitterades till Bcvilln.Ulsk. Hr Klingstedt, Gust. Fredr., hade inlemnat ett så lydande memorial: Sedan penningebristen i större delen af riket är rådande och, utom i de norra orterna, penningetillgången mest utgöres af privatbanksedlar, som hvarken kunna användas i Kronans uppbörd eller inbetalning af cassalän, och mig veltcrligcn blott en värd ledamot af delta Stånd talat i detta vigtiga ämne, så vågar jag vördsamt göra följande framställning. Enär, efter hvad mig är berättat, omkring 11 millioner r.dr bancosedlar sedan realisations början gått ur rörelsen, måste detta penningebelopp, lill afbjelpande af den allmänna förlägenheten, på ett eller annat sätt åter sättas i omlopp, hvartill förstärkning af bancodiscoutfonden torde blifva det lämpeligaste; men dä, till bibehållande af bancoscdelns värde, det blifver nödigt, att silfver till ett motsvarande belopp, efter realisationsgrunden, ingär i banken, får jag vördsamt föreslå: l:o Att R. H. St. till K. M. i und. ingå med föreslående, att II. M. ville genom en allmän kungörelse uppmana rikets innevånare att, till afhjelpande af den allmänna penningeförlägcnheten, i II. St:s bank insätta det silfver, de anse sig kunna umbära, såsom fond för en ny sedelstock, antingen emot statsobligationer med 4 proc:s ränta, eller ock genom försäljning till det högsta pris, banken anser sig kunna derföre betala. 2:o I sammanhang hvarmed cn und. framställning torde göras, att privatbankerna, så fort den dem beviljade oclroj går till ända, indragas, så att blott ett godt och solid bancomyut blefve i landet gängse, hvarigenom Slaten kan komma i åtnjutande af den ränteviust, som nu går i privata händer, hvaremot, utom redan befintliga filialdisconter i Götheborg och Malmö, sådana torde behöfva anläggas i Jönköping, Fahlun och Carlstad.
1 Qfra Canalen har åter en sträcka af 51 alu. blifvit upmuddrad, nemligen: med private arbetare 177d? Cub. Fr. och med Kronans Manskap 90 1.7 Cub. Fr. För Sluss anläggningen har på en sträcka af 120 aln. blifvit undanrymde, af private arbetare, genom gräfning 151 i Cub. Fr. och af Commenderingen 6t8^|- Cub. Fr.; tillhopa gräfning Cub. Fr.; samt af Commenderingen, medelst muddring, 83 7 2*7 Cub. Fr. Derforutan har för PumpWerkets nedsättning 137 ii Cub. Fr. blifvit af Arbets-Commenderingen genom gräfning uptagne och lör platsen till Angmachiushuseis upsättande 264 'J? Cub. Fr. roed privat Manskap bortforde. 334 StatsZftskotlétS Betiimariderii Hela den Jordmassa, som salunda intill Arbets-Commenderingens afmarch den 14 Otto-' ber nästledit år blifvit uptagen och bortförd, utgör sammanlaggt 3723 Gub. Fr. Ifrån denna tid har sedermera under vintermånaderne intill det Arbets-Commenderingen detta år ankom, med privat manskap blifvit i Nedra Canalen upmuddrade 595|f Cub. Fr. och för Slussen 5^ Cub. Fr. genom gräfning, samt 685|fCub. Fr., medelst muddring, undanrymde. Tillsammans 12865^ Cub. Fr. För hela Arbetsåret utgör den uptagne Jordmassan tillhopa 5010/7» Cub. Fr. De utaf Meclianicus Olvert, enligt hvad förledna årets Berättelse innehåller, ytterligare bestälde 2:ne ÄngMachiner till vattenpumpning för Slussbvggnaden, som, enligt Contraäet, skulle vara färdigupsatte och i gång bragte sednast den 15 September sistledit dr, liunno ej corn. pletteras till nämnde tid.
Skulle det komma i fråga att fatta ett sådant beslut, så förklarar jag, det jag kommer att anse hvarenda af dessa 85 punkter vara så angelägen, att jag nödgas begära votering deröfver. Frih. Hamilton: Jag begärde ordet i anledn. af Hr von Hohenhausens yttrande, att någon ledamot skulle hafva förklarat, att vi nödvändigt skulle votera öfver hvarje särskild punkt, och att vi följaktligen skulle komma till samma resultat, antingen det ena eller andra förslaget antogs. Detta är ett misstag, ifall den värde ledamoten hade afseende på mitt yttrande; ty jag sade att det blefve nödvändigt för mig att begära votering öfver hvarenda punkt, i händelse de blefve behandlade hvar för sig. Jag anhåller om samma propos. som Hr Gripenstedt, nemi. att ja-propos:n 312 Den 5 April f. m. måtte komma alt innefatta bifall till Bevilln.Utskts inbjudning, och att contra-propostn må innehålla mitt förslag. Gr. Mörner, Joh. Aug.: Hr von HartmansdorfFs förslag måste jag motsätta mig. Den som granskar tulltaxan, lärer icke undgå att finna hvilken betydlig skilnad det är emellan de särskilda exportartiklarna. Voterts-propostne angtde angelika, såsom af föga vigt, kan ganska väl försvinna; men så är icke förhållandet med propostn angtde trädvaror eller stäfver m. m. Der är saken af verklig betydenhet; och det går således icke an att slumpvis afgöra detta. För min del afstyrker jag åtminstone ett sådant sätt att tillvägagä. Hr von Hartmansdorff: Jag önskar att II. o. Ad. icke mätte af yttrandena om Hr von HartmansdorfFs förslag föranledas tro, att detta förslag är något annat än Bevilln.- Utsk:s eget. Det förefaller mig besynnerligt, att Gr. Mörner, som varit ense med Utslits flertal, alldenstund han icke reserverat sig emot Utsk-.s förslag, dock afstyrker mitt, som icke är något annat än Utskts.
P. 816. — om Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande, rörande en ny Författning emot Lurendrägeri och Tullförsnillning. P. 816. — om RiddarhusUtskottets memorial: i) om tillökning af Rid darhusSecreterarens lönevillkor; 2) om uppförande af en Brygga och Strandmur vid Riddarhusets tomt åt sjösidan; 3) om tillgång till de å Riddarhuset förvarade handlingar, i ändamål att desamma allmängöra. P. 816. ProtocollsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: Dec. 2, A. om Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Betänkande i afseende på jemkning i fråga om upphörande åf Landshöfdingarnes Domsrätt i Enskiftes-mål. P. 29. — om Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottens Utlåtande i anledning af yrkade ändringar i den nu gällande SeglationsOrdningen. P. 29. — om ConstitutionsUtskoltets memorial rörande sättet för slutliga behandlingen af frågan om Allmänna BrandförsäkringsVerkets Låne-rält i Banken. P. 29. — om ConstitutionsUtskottets memorial, i anledning af anmärkningar vid 472 Utskottets förslag till ett tillägg i 56 §. BegeringsFormen. P. 3o. •— om Förstärkta StatsUtskottets memorial i fråga om pensions anslående åt Riksens Ständers förre JustitiaeOmbudsman Friherre Mannerheim. P. 3o. — om Förstärkte StatsUtskottets memorial i fråga om inlösen af f. d. FilialDisconternes ännu utelöpande Skuldförbindelser.
Utanpå dettas foderal, upptäcktes med förgyllda bokstäfver i gris de lint maroquin, intryckt orden: af den renaste vänskap! min blick ilade ovilkorligt öfver till C., hvilken med nedslagna ögon härvid häftigt mumsade i sig en stor tårta. "Jag vet väl ej", stammade, jag med en tillbakatryckt tår, i det jag åter i sitt Couvert invecklade etuiet, "hvem jag egenteligen har att tacka för denna prägtiga skänk; men att den med ett äfven rent, och dertill innerligt samt varmt hjerta emottages, vill jag dock försäkra den vänlige gifvarn." C. öfverfor nu, liksom för att borttorka värmen, hvilken så plötsligt uppstigit på hans panna, sitt ansigte med sin fina näsduk; att likväl den förrädiske tåren i hans öga, i ögnablicket derpå frambröt, varseblef dock troligen ingen annan än jag. Sedan man nu alla åtskiljts, införde mig Friherrinnan i mitt rum; o! huru älskande visade sig här hennes hjerta, i de ofantliga packor af superfina lärfter, duktyger och parkumsbingor hon under den tid vi tillbringade vid bordet, låtit hit inbära. "Se här min älskade", yttrade hon, "detta blir min bästa julskänk till dig. Gud gifve dig lycka med alltsammans." Kan du fatta Emilia, hennes hjertas rikedom. O! den är outtömligare än den timmeliga och synliga hon besitter. Men nu, till dig sjelf, och mig. Min glädje, ja, min snart sagt ursinniga glädje, vid emottagandet af det bref jag på den första dag af detta nya år ifrån min själs syster erhöll. Du är Wilhelms lyckliga maka, o! huru öfverraskad blef jag ej af den ljufva underrättelsen. Ser du, känner du ej, huru öfver all tanke jag deröfver glädes; huru deltagandet i din sällhet är den sol, hvilken nu sprider lust och lif i min varelse. Jag har då ett foremål, till hvilket min tanke med begärlighet får ila; hvad jag tackar himlen, som under all min motgång gifvit mig denna rika anledning till fröjd.
Jern 1 gällande taxa ‘förekommande rubrik ”kettingar", med derå, alltefter länkjer.neLs större eller mindre diameter, bestämda högre eller lägre införsels-tull af 5 R:dr till 1 R:dr 24 sk. S/éi., hade Utskottet i sitt tull-bevillningsbetänkande icke föreslagit några förändrade bestämmelser. — Af de serskildta Riks-Stånden hafva ock Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden, lika med Utskottet, bibehållit 12 Bevillnings-Utskoltets Utlåtande, N.-o 26. gällande taxa i denna del, men Preste-Ståndet deremot återremitterat artikeln, på grund af gjorda anmärkningar derom, att under närvarande ogynnsamma conjunctur för jerntillverkningen de ifrågavarande införsels-afgifterna icke lemnade tillräckligt skydd mot utländsk och företrädesvis Engelsk medtäflan, hvadan så hög import-tull borde bestämmas, att derigenom utestängdes sistnämnde lands tillverkning af jernkettingar, framför hvilken den Svenska derjemte egde företräde i gcfdhet, i samma mon Svenska jernet i i allmänhet är bättre. Utskottet bör härvid erinra, hurusom vid laxe-regleringen serskildt afseende i allmänhet blifvit fästadt å sådane varor, som äro att hänföra till skeppsinventariér, hvilka, för så vidt de äro i taxan specificerade, vanligen äro åsätta en lägre tull än föremål i öfrigt för inhemsk tillverkning, samt till den del deraf, som icke finnes i taxan uppräknad, enligt 20 §. af underrättelserna, få införas mot 10 till 5 procent af värdet; i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet, ulan att vilja inlåta sig i bedömande af företrädet utaf det ena eller andia landets tillverkning af den nu i fråga va o Ö rande artikeln, finner sig icke böra föreslå ändring i gällande taxas af tre Stånd godkända föreskrifter, i afseende å införtullning af Jernkettingar. Kläder. Vid artikeln Kläder, nya, Fruntimmers-, af till inf örset lofgifna tyger, hvilka nu draga 33t procents tull af varuvärdet, hade
Bagsamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten: 1) Friherre von Höpkens, Nils, den 5 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial angående förändring af den nu gällande taxa för expeditionslösen m. m. 2) Herr Elgenstjernas, Johan, den 3 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, rörande jemkningar i nu gällande författning om Sockenstämmor m. m. 5) Grefve Sparres, Eric, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, om upphåfvande af Författningarne mot privata assignationers utgifvande. Ut supra, töen II Martu. 55i S. D. Remitterades till Bevillnings~ samt Allmänna Besvärsoch OecoTiomieUtskotten: Herr Thams, Wollrath, den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående ändringar i nu gällande BrännvinsFörfattningar. Ut supra. S. D, Remitterades till Lag-Utskottet: 1) Herr Marcks von Wiirtembergs, Gustaf, den 3 dennes förmiddagen på bordet lagde Memorial, ' angående ändring af i3 §. i Kongl.
Henrik hade inlemnat ett så lydande anförande: Den uti RegeringsFormens 109 §. såsom oförmodad föresedda händelsen, att Rikets Ständer icke hade Staten reglerat, eller någon ny Bevillning sig åtagit, inom den för Riksdag i Grundlagen bestämda tid, har likväl uu inträffat. Den iG Mars e. m. Tvänne månader äro redan förflutne, sedan jag trodde mig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å den händelse, hvilken kunde blifva följd af den ringa arbetsprodukt, som ifrån de Utskott, hvilka hufvudsakligast handlägga dessa ärenden, redan då visade sig. Det lyckades mig icke då att vinna något särdeles afseende å min begäran om påminnelse till befordrande af mera skyndsamhet. Vi äro ännu i saknad af ett InkomstBetänkande, som vid denna Riksdag näppeligen hade tarfvat mera möda, än att afskrifva den Kongl. Propositionen, och ett UtgiftsBetänkande har ännu, efter 4 månader, icke ens blifvit Rikets Ständer förelagdt. Jag anser mig under sådane omständigheter utaf min Riksdagsmannapligt uppmanad, att begära Rikets Ständers medverkan till Statsoch BancoUtskollens föreläggande, att ofördröjligen inkomma med de Betänkanden, som hafva Statens reglerande till föremål. Jag anhåller om Ridderskapets och Adelns beslut i sådant hänseende, och att, i händelse af bifall till min framställning, de öfrige Stånden måtte derom underrättas. Lades på bordet. 376 Den 16 Mars e. m. Upplästes följande från ncdannämnde Utskott inkomne Memorial och Betänkanden: Från ConstitutionsUt skottet: Af den G dennes: N:o 8. Öfver 2:ne anmärknings-anledningar mot Rådgifvande åtgärden, i afseende på nya RiddarhusOrdningen. Af den 10 dennes: N:o 9. Med förslag till ny redaction af 11 §. Riksdagsordningen. Från BevillningsUtskottet: Af den 6 dennes: N:o n. Om grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt för värdering af Fastigheter. Från Lagutskottet: Af den sistlidne Januarii: N:o 29.
Betänkanden. 841 för Embetsman vid Eegementer och Gorpser, hvilka så tidigt böra till ChefsEmbetet öfversändas , att Embetsmannens Ombud, med ti 11- godonjutande af Eaga Besvärs-tid, må-kunna deni inhändiga. 19 Morn. DebetsSedlarne skola specifikt, enligt hvarje Artikel upptaga hvad den Skattskyldige för sig, Hustru, Barn oell öfrige skattskrifne personer, samt Tjenstehjon, bör erlägga, jemte hvad honom i öfrigt för Egendom, Handtering, Börelse och Tjenst blifvit påfördt. ao Morn. Husbonde häfte för Tjenstebjons personliga afgift; men, innehar Tjenstehjon Egendom , Handtering eller Rörelse , som är beskattning underkastad, ansvare det sjelf för den deraf utgående Bevillning. 2 1 Morn, Husbonde häfte jern val för dess Eandtbönders, Torpares och andre Arbetares 3C ronoUtskylder vid bristande tillgång. Hock sträcke sig denna ansvarighet ej till Utlagorne för Backstuguoch Inhyses-hjon , eller sådane arbetsföre Personer af hvilka, ehuru på ägorne boende , Jordägaren icke njuter en motsvarande tjenstbarhet i arbete , penningar eller hvad det vara må. 2 2 Mom. Flytta Tjenstehjon, Landtbönder, Torpare och Arbetsfolk, eller byta de bostad, sedan Skattskrifning verkställd är, vidkännes likväl föne Husbonden det fornt stadgade ansvar för deras Kronoutskylder , med rättighet , att derföre njuta ersättning af den ^ *o'm dem sedermera under året antagit. 2 42 JBevillningstTtsk. Betänkanden. 23 Mora. Skattskrifvaren må till ersätt ning för DebetSedlarne njuta för hvar och en , som ej öfverstiger Fem R:dr, En Skilling, deröfver till och med Femtio R:dr, Två Skillingar, samt för
Ie»t, att kräftan både får och kan vidröras. Någon förklaring deremot bär jag atmindstone icke kunnat fatta af hvad Friherre Wirsen och StatsSecreteraren Grefve Mörner yttrat. Jag kan ej heller med Herr Grefve Schwerin instämma i dess anförande, att Ministrårne, i frågan om Tullumgälderna, förklara sig emot den allmänna rösten och föyå ett språk, som endast irnporteuren och utmånglaren af utländska ö f ver flöds varorskulle kunna tillåta sig att föra. Jag förbigår strängheten i detta yttrande, emedan den rör personer, och håller mig endast vid saken. Ager man ej rätt att hysa stridiga meningar öfver administrativa författningar, utan alt derföre sägas tala ett ensidigt språk? Skalf man nödvändigt väcka bedröfvelse derföre, alt man tänker olika med dem, som göra sig till tolkare af den allmänna rösten? Innan den fråsan är afgjord, om Riksens Ständer verkefigen äga rätt, att bestämma Tullverkets organisation, rättighet som för det Särskildta Ut.-kottet endast 5ynes vara ostridig, såsom, enligt min öfvertygelse, endast hvilande pä hvad 6o §. i Regeringsformen stadgar om Tullafgifternas Bevillnings-natur; så vet jag icke hvarföre det är smäl tande eller oroande, att Finance-Ministern yttrar sina betänkligheter Den 5 Juli. f. m. emot denna yrkade rättighet, den han bestridt, utan att deraf oroas. I anseende till den Statsoeconomiska Journalen , har Herr Grefve Schwerin medgifvit, att misstydning, genom framställningssättets korthet, lätteligen kunnat uppkomma. Exemplet af Nori" k a RiksTidningen är icke tillämpligt på närvarande fall. Deruti införas blott de författningar och stadganden, sorn från Regeringens särskildta Departementer utgå: mender är ej fråga om någon offentlig granskningsrätt, om Lagstiftande Mag t ens val af Redacteur eller dennes bestämmande af sin efterträdare. Herr Grefve Schwerin har äfven anfört ett honom enskildt rörande fall om vägrad portofrihet för en Journal, han efter 1812 års Riksdag ämnade utgifva.