Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allt i f rå rindet frågan om anläggande af ett landtbruks-institut vid Alnarp först blef föremål för R. St:rs pröfning, har jag deltagit i riksdagsförhandlingarne härom. Jag har härvid varit en af dem, som varmast nitälskat för sakens befrämjande. Mina grunder derför hafva, såsom lätteligen torde inses, icke varit härledda från något annat än min nitälskan för jordbruks-näringens förkofran. Det kan sålunda icke väcka förundran, att jag, med känslan af ett slags faderskärlek, mildare bedömmer de vid institutet förekomna förhållanden, som under föregående öfverläggning mött ett så bittert klander. Jag beklagar, att så betydliga kostnader blifvit erforderliga, för att ändamålsenligt ordna denna anstalt. Möjligen, ja troligen, hade det första grnndläggningsanslaget icke blifvit beviljadt, derest man då kunnat förese, att ytterligare statsutgifter för ändamålet i så väsendtlig mån skulle ifrågakomma. Men iustitutet är nu en gång anlagdt; och då detta skett genom statsmagternas åtgärd, så kunna dessa icke lemna anstalten åt sitt öde, då den kommit i förlägenhet. Oaktadt allt hvad man med mer eller mindre skäl kan'anmärka emot styrelsens förfarande med afseende å utgifternas ökande och deraf följande skuldsättning, så är det väl obestridligt, att de klandrade åtgärderna vidtagits endast i ändamål att vidmagthålla eller förbättra inrättningen; ty ingen kan tillvita styrelsens ledamöter hvarken vanvårdnad eller oredlighet vid inrättningens förvaltning. Att dennas bemödanden icke efter förväntan lyckats, är af flere orsaker vålladt. Men det är isynnerhet 2:ne faktorer, som härvid förtjena uppmärksamhet. Den första är det öfver höfvan höga arrendet, som vid Kungsgårdens upplåtande bestämdes, och hvarigenom jemförelsen med Ultuna institut, som icke är belastadt med något arrende, måste finnas haltande. Den andra omständigheten är det notoriska faktum, att institutet år efter år haft att kämpa med missödet af svaga skördar, som oundvikligen tillbakasatt institutets ekonomiska ställning.
•— hvilket såsom besparing å fångvårds-anslaget blifvit Kongl. Stats-kontoret tillgodofördt, enär detta embetsverk i hufvudboken debiterats för den uti Kongl. Maj:ts fastställda stat beräknade, i nyssnämnde tabell uppgifna, summa. Om deremot ifrågavarande utgifter 1,199,049: 42. 2. jemföras med de uti Rikets Ständers riks-stat uppförda anslag 770,000: — •—■ med tillägg af de i förestående tabell upptagna särskilda inkomster 249,532: 2. 2. j qjq 532- 2, 2. så uppkommer en brist af 179,517: 40. —, och då härtill ytterligare läggas de af andra förvaltningar direkt, bestridda och i deras räkenskaper formelt afförda fångvårdsutgifter 439: 20. 11. visar sig den i riks-hufvudboken å fångvårds-anslaget uppförda brist ..." I likhet med hvad för år 1855 egt rum, äro uti hufvudboken å särskildt konto redovisade de 4,000 R:dr af 7:de hufvudtitelns reservations-anslag till byggnader och reparationer i landsorterna, som Kongl. Majit ställt till Fångvårds-styrelsens disposition för underhåll af de äldre kronohäktena. Utgifterna för detta ändamål hafva under re visions-året uppgått till 6,804: 17. 8, men då års-anslaget, 4,000: —■ — tillika med uppbörden under året, 25: jemte den från föregående år reserverade behållning, 69: 10. 1. tillsammans utgöra endast 4,094: 10. 1. visar sig att en brist uppstått af 2,710: 7. 7, hvilken blifvit godtgjord af anslaget till fångars vård och underhåll. § 3. För de särskilda fängelseoch arbets-inrättningarne hafva under revisions-året inkomster och utgifter uppgått till följande belopp, nemligen: Straffoch arbets-fängelserna. Inkomst. Utgift. Fåstnings-fångelserna. Kronan i Götheborg 37,987: 26. 4.
– I morgon skall jag skicka eunucken till er med ett par de täckaste tofflor som finnas i Damaskus. – Men säg, hur finner ni min bostad? – Åh ... Äro alla hus i staden invändigt så präktiga som ert ... – Det äro de inte, ty mitt hus är ett arf från mina rika förfäder ... ehuru jag sjelf alldeles icke är rik. Hvar ni stiger in skall ni dock träffa trefnad och gästfrihet. Man skall bjuda er en sittplats och kaffe. Ni skall äfven hos den fattigaste mottagas med något som man hos er skulle kalla belefvenhet. Det kommer sig deraf att Orienten, strängt taget, icke har två himmelsvidt skilda klasser af bildade och obildade. Bildningen är här, om också undantag finnas, mer jemlik och oberoende af samhällsställning än hos er. – Har ni besett Velids moské? Han yttrade den sista frågan hastigt, fruktande att ett enda ögonblicks tystnad skulle återföra tankarne till de förargliga tofflorna. Nelly förstod detta fullkomligt. Hvart ögonblick ökade hennes förlägenhet och förvirring. – Min far har besett den tillsammans med serbiske konsuln, men jag har inte varit der ännu. Man säger att fruntimmer ... – Då bör ni bese den. Den är Damaskus’ öga. Våra bruk tillåta mig icke att ledsaga er dit genom gatorna. Jag är dessutom så upptagen just nu i dagarna ... Om ni kunde ana hvilka stora saker som här äro i görningen. Möt mig emellertid i moskén någon afton. Vid solnedgången är jag alltid der för att förrätta min bön. Det är visserligen ej heller alldeles i sin ordning, förstår ni, att jag förevisar er den heliga moskén. Men nu för tiden ... Man skall förlåta mig det; alla som vi kunna möta der äro mina vänner. Nelly kramade sina gula svenska handskar. Det föreföll henne som om han helt obesväradt i närvaro af alla sina – alla sina hustrur, bad henne om ett hemligt möte. – Hur kan ni sätta i fråga, att en dam – hon betonade särskildt ordet dam – skulle gå ensam till en moské, der fanatismen ... – I Österlandet antastas aldrig en kvinna, – svarade Emin strängt. Derefter: – Ni kommer alltså? Hon reste sig.
"att å allmänna byggnads-anslaget några dispositioner af främmande egenskap ej må äga rum,” har blifvit anmärkt, att den å samma anslag anordnade summa, till Casserners uppbyggande för PionierCorpsen vid Wanäs, icke innebure skälig anledning till en sadan framställning, enär denna inrättning, ehuru förlagd vid Wanäs, icke hade ringaste gemenskap med dervarande Fästningsarbete, samt då inom 8:de HufvudTitein icke funnits något mera lämpligt anslag alt tillita, sedan det visat sig att Fångvårds-anslaget icke lemnade full tillgång för denna nyttiga utgrening af Fångvårdsanstalterna inom Böket. Till stöd för Utskottets i detta ämne yttrade åsigt torde det endast vara nödigt upplysa, att K. Mits Nåd. Skrifvelse d. i. Mars 1826, hvarigenom byggnads-arbetet anbefalldes och förordnande örn medlens anvisande gafs, innehåller, det Casserner borde uppföras å Wanäs för så väl der blifvande 2:ne Compagnier Pionnierer som ock för den Garnison, hvilken der komme att förläggas, äfvensom att vid uppgörandet af Förslaget till fördelning af ÅrsAnsIaget för pu-> blike husen i Landsorterna, vanligen en hel klass af anmälda reparations-arbeten måste till påföljande år uppskjutas. — Förblifvande sålunda i hufvudsaken vid sia förut yttrade mening, får Utskottet, med ytterit'" 374 Stats-Utskottets gare hemtad anledning deraf, att PionnierCorpsen, på sätt i anmärkningarne äfven yttrats, utgör en Fångvårds-anstalt, vördsamt tillstyrka; det R. Sier uti underd. skrifvelse till K. M:t, må, jemte framställning af nu anmärkte förhållande, yttra den underd. förmodan att, sedan anslagen för Fångvårds-anstalterna i Riket blifvit vid denna Riksdag ansenligen ökade, det för Kronans hus och byggnader i orterna bestämda års-anslag hädanefter må endast för dess egentliga ändamål användas, Pen 23 Januari; t83o, Reservationer; Af Hr Grefve von Schwerin:
Till organisationskostnaderna R:dr 13,000 Till årligt anslag „ 4,500 Organisationskostnaden vid Alnarp kommer väsendtligen att tagas i anspråk a) af uppförandet af en särskild ladubygdnad vid försöksfåltet, i hvilken rum för de olika grödorna beredes; b) af uppförandet af ett särskildt försöksstall; c) af laboratoriernas ordnande i och för de för försöksstationen nödiga kemiska arbetena, och slutligen d) för att anskaffa de dyrbara apparater, som inom laboratorierna blifva för nämnda undersökningar behöfliga, samt till anskaffande af karl till förvaring af prof på de vunna produkterna. Arsanslaget deremot kommer hufvudsakligen att tagas i anspråk till aflöningen af en Assistent vid försöksstationen, samt af kostnaderna för försöks verkställande. Anspråkslösheten af denna summa visas bäst deraf, att en enda nyligen offentliggjord serie af med sällspord skicklighet verkställda utfodringsförsök vid försöksstationen Salzmiinde kostat 10,000 preussiska thaler. Skulle Alnarps Institut i nåder hugnas med anslag till en agrikultur-kemisk försöks-station, har Styrelsen förklarat sig villig att till densamma anslå ett åkerfält af 25 tunnlands areal och egna sina båsta bemödanden åt att gifva denna institution en så vetenskapligt-praktisk riktning som möjligt och företrädesvis söka att vid densamma finna lösningen af de frågor, som för vårt jordbruks utveckling kunna hafva en verkligt praktisk betydelse. 3:o. Till Lomma kyrkobyggnad. Slutligen har Styrelsen i underdånighet hemställt att det vid sistlidna riksdag beviljade anslag af 7,500 Riksdaler till ombyggnad af Lomma kyrka, nämligen för så stor del deraf, som skall af Alnarp bekostas, måtte få qvarstå oföråndradt, enär nämnda kyrkobyggnad med snaraste kommer att utföras. Landtbruks-Akademiens Förvaltnings-Komité, som genom nådig remiss den 13 sistlidne September blifvit anbefalld att, i anledning af Styrelsens för Alnarps Landtbruks-Institut ofvanberörda underd. framställningar till Kongl. Majit inkomma med underdånigt utlåtande, hade under den 19 sistlidne September ett sådant utlåtande afgifvit och dervid, hvad först anginge
Mars har Kongl. Msj:t täckts förklara, det ersättning väl skulle erhållas, men icke med någon rund summa, såsom Secretereren begärt och KammarCollegium tillstyrkt, utan efter meddelad och af StatsContoiret granskad uppgift på de lagliga sportler, sorn genom den skedde förändringen årligen gårt förlorade. Om samma utväg, hvilken jag tror vara den rättaste, vidtoges i afseende på AdvocatFiscalens i Götha HofRätt ersättningspretention, skulle man utan tvifvel lättast komma från denna sak, hvilken i alla fall efter mitt begrepp aldrig af Riksens Höglofl. Ständer kan afgöras så, att icke antingen Staten eller den enskilte derigenom skall blifva Den 27 Maji f. m„ lidande, hvaremot StatsContoiiet, enligt min tanka är i tillfälle att undvika båda dessa ytterligheter, enär detsamma af de dit årligen inkommande uppgifter äger en säker ledning för sitt omdöme, huruvida och till hvad belopp sportelersätlnirigeh lagligen bör äga rum. N:0 2. Herr Rothlieb, Axel'. Behöfligheten af dötl uti Christianstad «ri~ Ställda HofRätt har Höglofl. Lagutskottet i dess Betänkande erkänt, och jag för min del är af enahanda tanka» Kongl. Gotha Hof-' Rätt har med all både vilja och förmåga den ager, icke kunnat medhinna så skyndsamt som rättvisans kraf fordrar, afhjelpa de der atfchängige besvär långt före nya HofRättens inrättning, och det är nu omöjligare än förr, hälst de der anhängige mål mera till, än afÉagit; och en mängd Lagsökningsmål som öfverklagats, endast till vinnande af förlängd betalningstid, öka i betydlig mohn HofRättens arbeten. Jag tillstyrker derföre återremiss af StatsUtskottets Betänkande, med anmodan att uppgifva medel till anslag på Stat för den i Christianstad anställde nya HofRätt.
Jag tror att Rikets Ständer igenom sin local-kannedom af förhållandet på serskilta Orter, äro närmast i tillfälle att inse hvilka inder, som kunna blifva allmänt gällande och livad sorn bör lemnäs till afgörande efter tid och omständigheter, samt att Rikets Ständer, igenom ett i detta afseende uppgjordt förslag, skola både hafva visat en dem värdig omtanka att förekomma enskilta lidanden och tillika leninat den ifrågavarande Comiten en högst nyttig ledning vid dess framtida Arbetem Herr Grefven och LändtMarska/keti hemStalde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de vid Oeconoiiiice-Utskottets Betänkande framstälde Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet jemte Anmarkningarne till Utskottet återremittera, ined anmodan att inkomma med ett fullständigt Förslag till Författning, angående Allmänna Fattigvården$ hvilket bifölls. Föredrogs å nyo och bifölls LagUtskoltets den 17 sistledne Januarii afgifne, samt den ip dennes på bordet lagde Utlåtande, angående föreslagen inrättning af Föriiknings-Domstolar. Den 24 Februarii. 639 Vid förnyad föredragning af LngUtskottets den 3 dennes afgifne samt den 19 i samma månad på bordet lagde Utlåtande , i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 17 sistledne
Nåd och Ynnest anhåller Ridderskapet och Adeln i djupaste underdånighet, att städse få vara bibehållne. 2:0 Herr Grefvens och Landt-Marskalkens Tal vid Afskeds-uppvaktningen hos Hans Maj:t Konungen:. Stormägtigste AUer-Nådigste Konung! Då Eders Kongl. Maj:t nu tillåter Ridderskapet och Adeln, att efter lyckligen fulländadt Riksmöte aflägga deras underdåniga Afskeds-uppvaktning, är det för Ridderskapet och Adeln en dyrbar sällhet, att få förnya de löften af trohet och tillgifvenhet, hvilka nyligen vid foten af Eders Kongl. Maj:ts Thron af dem i underdånighet blifvit tolkade. Det i<ZZ Den SS December «. m. Sr för Ridderskapet och Adeln vid detta underdåniga afsked en tröstfull tanke, att veta Eders Kongl. Maj:t omgifven af de dyrbara föremålen för Eders Kongl. Maj:ts kärlek och tillgifvenhet. Eders Kongl. Majit skall derigenom åtnjuta den glädje och den sällhet, som af trogne och tillgifne Undersåtare i underdånighet tillönskas Eders Kongl. Majit, och denna sällhet, förenad med den säkra öfvertygelse om ett tacksamt Folks vördnad och tillgifvenhet skall för Eders Kongl. Majit utgöra den ljufvaste belöning för den osparda möda och oafbrutna omsorg Eders Kongl. Majit alltid ådagalägger för Fäderneslandets välgång och Medborgares trefnad och lycka, Med känslor af vördnad och tacksamhet aflägger Ridderskapet och Adeln i djupaste underdånighet till Eders Kongl. Majit deras underdåniga och ömma farväl med det glada hopp, att, då de sorn Redlige Svenskar sökt uppfylla de dyrbara pligter dem ålegat, derigenom blifva berättigade, att i Eders Kongl. Majits fortfarande Nåd och Ynnest alltid få påräkna, att i djupaste underdånighet vara inneslutne, 3io Herr Grefvens och Landt-Marskalkens
Öfningarne uti den egentliga sjörensten under uppfordringarne äro högst obetydlige och, derest de finnas nödige, kunde anställas närmare Båtsmännens hemvist, samt att, då fråga blifvit väckt om lindring för Rostoch Rotehållare vid Landt-Armeen medelst mötes-passevolancens upphörande, det äfven vore lämpligt att, genom bifall till hvad motionären föreslagit och som borde till samtlige stationernes Båtsmän utsträckas, bereda Båtsmanhållet en motsvarande lättnad uti dess åligganden. Då Båtsmännens användande tili arbeten för Flottans behof utgör den väsendlligaste tjenstgöring, som af dem i fredstid finnes beräknad, och begagnandet af private arbetare i deras ställe oslridigt skulle medföra högst be-* tydligt ökade kostnader, samt hvad angår anmärkningarne, att Båtsmännen under dessa commenderingar jemväl begagnas lill enskilde uppassningsoch arbetsbiträden åt Befälet, det skäligen synes kunna antagas, att, derest dylika missbruk skulle ega rum, de, i händelse af behörig anmälan, varda afhjelpte; men någon åtgärd å Rikets Ständers sida endast på de nu ifrågavarande anförandena icke lämpligen kan grundas, finnér Utskottet, som uti Utlåtandet Tv:o 44, angående reglering af Riks-statens 3:dje Hufvud-Titel föreslagit åtgärder, hvarigenom ej mindre Båtsmansän Kneckte-hållet skulle erhålla lindring uti dermed nu förenade kostnader, sig böra ånyo åberopa dess i detta ämne förut afgifne, af 2:ne Stånd bifallne och af Bonde*-Ståndet utan anmärkning lenmade, yttrande. Stats-Utskottets Utlåtande , N.o 2^6. 7 N:o 246. Ank. till Exp. Utsk. den 2S Julikl. o e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts remiss, angående aflöning för den, sorn utses till bestridande af Rikets Ständers Justitice-Onibudsmans förut innehaf vande tjenst. (U. A.)
Hvad anmärkningen i förra afseendet beträffar, får Utskottet, under åberopande af de motiv, som förra Betänkandet innefattar, vördsamt erinra: att det af Lag-Comilen antagna nya straff-system hufvudsakligen är grundadt på införandet af correctionella straff för brott, derå dödsstraff ej följer; att, angående verkställigheten af de för sådant ändamål föreslagna frihets-straff, som bestå af två slag, nemligen straff-arbete och fängelse, hvilket senare åter indelas i enkelt fängelse, ensligt fängelse och fängelse vid vatten och bröd, sådana föreskrifter äro meddelade, som, för att kunna iagttagas, ovillkorligen fordra total förändring af de nuvarande fängelserne, samt att följagtligen den närvarande bristen på tjenliga straff - 6 Lag-Utskottets Utlåtande, N:0 ~6. inrättningar utgör ett bestämdt hinder för bifall till Herr Cederschiölds motion, äfven om den deruti uttryckta princip gillas. Deremot och så vidt en straff-förändring, utan rubbning i det inbördes förhållandet emellan serskilda brott och straffen derför, kunnat ske, har Utskottet sökt tillfredsställa det erkända behofvet af skärpning i straffen för ifrågastälde brott, genom tillstyrkandet icke allenast af en betydlig förhöjning i böterne för vapens dragande i oträngdt mål, utan ock att, i stället för böter, urbota bestraffningar af fängelse vid vatten och bröd skola ådömas för den personliga misshandel, sorn i i, 2 och 3 §§. af 34 Cap. Missgernings-Balken omtalas. Några mera lämpliga och för närvarande antagliga straff-bestämmelser hafva ej eller blifvit uppgifna; och då man anmärkt, att dylik misshandel fordrade att strängare straffas, än Utskottet föreslagit, synes uppmärksamhet ej blifvit fästad derpå, att densamma på nämnde ställen i Lagen förutsättes hafva tillkommit i bråd skillnad, samt att, om den utöfvas emot någon, som blifvit med våld fasttagen för att misshandlas, brottet ikläder sig egenskapen af nidings-verk och, enligt 12 Cap. 2 §. Missgernings-Balken, straffas med döden.
Durch euchiigsic Ars Furstes Hertig af Södermanland! Ever Kongl. Höghet wärdes emottaga R!d derstapet och Adelns sista upwaklning under denna Ri sdag, och derjemte deras underdäniga önskan, att Eder Kongl. Höghet mätte fortfara pä lika sätt som hittills, att likna Desi Herr Fader, winna Swenskarnes hiertan och i Desi nåd bibehålla ett troget Ridderskap, som bland desi första skyldigheter räkna att upoffra sig för Eders Kongl. Höghets Person, och för de rättigheter Swensta Folker Eder Kongl. Höghet tillägnat, Grefwe körner, ^clolpch 6örsn, afgick, anförande Riddcrstapet och Adelns Afskeds - Deputation sill de öfrige Riks-Ständen. Änder Deputationens fränwaro, ankommo Afskeds - Deputcmoner fran det Högwördige PresteStLndet och det Wällofl. Borgare-Standet, anförde, den förre af Biskopen öfwer Carlstads Stift Herr Doctor Murbeck, och den senare af Riksdags-Fullmägtigen för Stockholms Stad, Radmannen Herr Lagmannen I^snstberZ. Deras 7Y3 Den i 8 Augusti. Deras Tal och Herr Landt-Marstalkens Sivar lydde som följer.- Walborne Herr Landr-Marffalk; samt Högloft. Ridderskap och Adel! Ander den Högstes milda onuvärdnad fluras nu ett Riksmöte, hwaraf rninNet sannolikt länge skall förwaras i Smenges annaler, sedan flera derutur förswunnit. Skistnaoens stund märker cn öm betänk, lighe^ ett alswarligt eftersinnande af menstlighetens öden; och när, inför Herr Landt>Marstalken samt Höglofl. Ridderlkapek och Adeln, PresteZtöndet genom osi fine Deputerade frambar sin wördnad, tacksamhet och förbindelse för de tankesätt och mödor, hwacmcd Herr L mdt-Marstalken samt Höglofl.
Om nu bland tjufnadsbrolten upptoges allenast sednare arten af tillgrepp och lagen om åverkan i öfrigt blefve oförändrad, skulle enheten i dpnna del af lagstiftningen rubbas, och då härtill kommer, att särskilda öfverträdelser af speciela, till beredande af en ändamålsenlig skogshushållning gifna föreskrifter äfven såsom åverkan bestraffas, följer deraf att en mera omfattande förändring af de lill allmän stralf-lag hänförliga stadganden om åverkan svårligen kan verkställas, utan att de ekonomiska lagar, som hafva afseende på skogshushållningen, i sammanhang dermed öfverses. Frågan om upphörande af den åt domaren i 5 §. af ByggningaBalkens 10 kapitel iemnade rätt, att mot åverkan af ifrågaställde art stadga vile, är jemväl beroende på den tillämpning förenämnda princip kan erhålla. Vid sådant förhållande och med fästadt afseende också å sammanhanget emel lan brottmåls-lagen i denna del samt den ekonomiska lagstiftningen, få Rikets Ständer, med hänsigt till sakens stora vigt och under tillkännagivande att, efter Rikets Ständers åsigt, skogsåverkan eller tillgrepp af växande träd bör såsom tjufnad anses och bestraffas, i underdånighet anhålla, det E. K. M:t måtte täckas i nåder låta utarbeta och för nästkommande Ständer framlägga förslag ej mindre till en lag i sådan syftning, utan äfven till de flera förändringar, som med anledning deraf blifva nödiga i lag och författningar. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 November 1854. Bih. lill B. St. Skrifvelse, N:o 205. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den so Nov. 1854. Presle-Slåndet den 30 Borgare-Siandet den 1 Dec. — Bonde-Slåndet den i Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående de för jernvägsanläggningar sä väl redan af sedda sorn framdeles ifrågakommande allmänna medels upplåning genom utgifvande af fonderade siats-obligationer.
Se der ett skäl hvarföre R. o. Ad. eger en ökad anledn. att åt dem, som på god tro köpt dessa hemman, vindicera deras gamla friheter, åtminstone i den mån det numera lämpligen kan ega rum. Vidare tillhör det mig att angifva hvarföre jag ej kan annat än ogilla Utsk:s sätt att bortförklara vigten och betydelsen af 1756 års riksdagsbeslut, medelst att ingå i bedömande af de skäl, som föranledt beslutets fattande, nemi. då Ulsk. förklarat såsom underhaltigt dävar. Landhrn Hummelhjelms inför SecretaUtsk. afgifna utlåt, i ämnet. Alt efter en så läng tids förlopp antyda, som skulle Statsmakterne den tiden hafva uti detta mål låtit leda sig af obehöriga motiver, synes mig nemi. vara ett åskådningsoch uttrycksält, som, enl. min åsigt, icke är tillfredsställande eller öfvertygande. De personer, hvilka dä verkade, äro, såsom längesedan med döden afgångne, urståndsalte att nu försvara sig; men de utgjorde likväl Sveriges dåvar. auktoriteter, och således synes det mig som 1851 års Stats Utsk. bordt och kunnat afhålla sig från de insinuationer, hvilka Utsk. icke aktat för rof att på de dödes mull framställa. Jag finnér för öfrigt visserligen, att man kan, för annullerande 550 Den 21 Jul i. af verkan utaf 1756 års beslut, åberopa det af år 1848, sora i motsatt riktning är af Konung och Ständer i laga ordning faltadt. Det är en sanning; och det kan å min sida icke heller falla mig in att i detta beslut tänka några oädla oell underhaltiga motiver inlagda; men om jag finner Statsmakterne icke hafva iakttagit i sina beslut all den varsamhet, all den ädelmodiga yttring af billighet, sora kunnat vara att önska, är det väl en skyldighet att, utan alt vilja rubba sjelfva åtgärden, dock söka bereda, åt dess verkställighet, den möjligast lindriga form.