Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
DiscontDirectionens mogna bepröfwande ankdmina, akt enligt Discont-Rcglcmrntet, detta behandla till förmän för Vanquen, och hwarje Länsökande. 3:0 Widkommande Stats - Utskottets hemställan, om icke nödigt more att bestämma nägon wist Cours, t. cch. pä Hamburger Banco, hwaröfwer Riksgälds - Contoiret icke agde göra nägra Remisier kill gäldande af Inkeresicn pa Utländska Län, fann Ständct betänkligt, att härom lämna Fullmägt-ge ut! Niksgalds-Contoiret nägon bestämd och omillkorlig förestrift, utan ansäg Ständet lämpeligast, att ät bemälde Fullmägtige ökwerlemna, att i enlighet med den särskildta Instructionen, som Stats - Utstottet härom kommer att Fullmägtige meddela och pä dct sätt hwartill omständigheterne kunna föranleda, stg härutinnan förhälla. 4:0 Be - Den 17 April. 651 4>o Beträffande äter Stats-Utskottets försrägan, hu, rnwida det ät Fullmägtige i Riksgälds - Contoiret mä up« dragas, att i händelse högst wigtigr omständigheter skulle göra det aldeles nödwändigt, emot billiga willkor och utt sträckt äterbetalnings-Termin, negoticra ett nytt Utrikes Län, swarande emot de nu oliqviderade Zntcrctzcn och Amalgams afbetalningarnc, för att desamma dermed godtgöra, pröswade Ståndet skäligt att dertill sitt bifall leni* na. 5:0 Hwad angick Stats-Utskottets Förslag att Vc« willningcn för innewarande är borde utgå i ta. enne Ter, niiner den i inom Juni!
Hr von Hartmansdorff: Om en återförvisning skulle för anleda dertill, att de öfriga Stånden jemväl ändrade sina beslut i öfverensstämmelse med R. o. Ad:s, så vore detta naturligtvis bäst. Men jag befarar, att Med-St:n redan afgjort saken oell bifallit Utlåt. vid hvilket förhållande en återförvisning härifrån ej skulle till något tjena*, utan vore det då rådligare att genast i ämnet besluta. Hr von Troil: Derest R. o. Ad. skulle finna lämpligt, att genast vidtaga de rättelser, Ståndet kan finna nödiga, vill jag hemställa till Hr von Hartmansdorff, huruvida han icke skulle vilja inskränka sig dertill alt endast fordra, det Kousistoiierna skola komma i åtnjutande af bihangeu till RiksStms prot.; emedan det icke torde vara lämpligt att, lill följd af Hr von Hartmansdorffs första anmärkn., frångå Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Jag har ingenting emot alt Koll.-na få för mycket. Men eller all anledn. taga de icke mot mera än ett exemplar, emedan de hafva ondt om utrymme. Jag inskränker mig derföre alt begära, det äfven Konsistorierna måtte få sina exemlar. Medan jag har ordet anhåller jag alt få göra en ytterligare anmärkn., som jag förra gången underlåt. På sid. 25 är det föreslaget, alt högst fyra kompletta exemplar af riksdagshandlingarrie skulle tillställas Kongl. Bibliotheket, för all öfversäudas till några 108 Den 22 Augusti. andra länder i utbyle mot de gåfvor Kongl. Bibliotheket från dem undfår. Jag befarar att 4 exemplar äro alltför få. Om vi länka oss, att af dessa 1 går till våra grannar i Norrige, 1 lill Danmark, 1 till Preussen och 1 till Hannover, så är det medgifna antalet redan slut. Men som flera andra samhällen finnas, hvilka kunna vilja tillbyta sig våra riksdagshandlingar, hemställer jag, huruvida det icke vore skäl att öka exemplarens antal till 10, naturligtvis under förbehåll att tillgång derå finnes.
Han var en » f lärdlös och enkel man », som ägde » djuphet i tankar » och » ihärdighet i handling », en man af » få ord och många gärningar ». Modern skildras som en fint bildad kvinna med utpräglade konstnärliga anlag och intressen. Tillsammans med fyra bröder växte Anna von Sydow upp i ett lyckligt och gladt hem. Ute på Skeppsholmen förde hon dessutom ett i kroppsligt afseende friskt och härdande lif, obundet af allt skoltvång. Modern var heDnes första lärarinna och gaf henne omsorgsfull undervisning, bl. a. i teckning, för hvilket ämne hennes dotter tidigt visade afgjorda anlag. Båda föräldrarne voro varmt intresserade af allmänna frågor, och dotterns smak riktades redan i barndomshemmet åt de verksamhetsfält, där hon sedermera lagt ned en stor del af sitt arbete. Vid faderns död, år 1850, flyttade familjen in i staden. Men ej heller då skickades Anna v. S. i skola. Hon fick taga lektioner i åtskilliga ämnen, men för öfrigt genom själfstudium under moderns ledning skaffa sig bokligt vetande. En vinter tillbragte hon i en pension i England. Det bör väl märkas, att de många tillfällen att erhålla kunskap, hvilka i form af föreläsningskurser och dylikt, stå nutidens unga kvinnor till buds, då hade inga eller nästan inga motsvarigheter. Vi som snarare ha för mycket i den vägen, så att vi ej på långt när kunna begagna oss af allt som erbjudes, förstå knappast, att inrättandet af en » Lä- rokurs för fruntimmer » af den tidens vetgiriga unga damer mottogs med verkligt jubel. En dylik kurs anordnades nämligen år 1858 af P. A. Siljeström och Martin Schiick m. fl. Den öfvertogs sedermera af staten och bildade grundvalen till det år 1861 inrättade Högre lärarinneseminariet. Anna von Sydow var en bland dem, som med begärlighet grepo detta tillfälle att öka sina kunskaper. Samtidigt utbil I D U N 98 1898 Sådana dina vanligaste tankar äro, sådant är o c k din själs skaplynne; ty själen får färg af tankarne. Marctis Aurelius.
I N L A G - L Dieliskt medel för det uppväxande slägtet. Benbildande, Magstärkande, Blodrenande och i viss mån Blodbildande. Säljes a 1 kr. Nya modeller efter Rönisch och Steinway &amp; Son. Enda försäljare för Siavenows &amp; C:s omtyckta instr. EKDAHL, Kongl. Hofbalmusikdirektör. [2326] C I BILS är, hvad smak och godhet beträffar, oöfverträffad, emedan den buljong man däraf bereder ej kan frånskiljas den, kokt på färskt kött. Bruksanvisning på hvarje flaska. Cibils finnes att tillgå hos de flesta specerihandlare i riket. En-gros-försäljning för Stockholm hos herr Nils Ulin, Allm. telef. Enda importörer för Sverige: J. LAGERVALL &amp; C:i, [2583] Göteborg. I DUN 500 kanel samt 25 cl. mjöl blapdas till grädden. D e 8 hvi LORNA vispas till skum och iröras sist. Blandningen i ugn. Elin. t R. Blaedel 1890 &amp; Co. ' s Förlag, Stockholm. mjölk kokas upp med 115 gr. sötoch 25 gr. bitter-mandel, 12 äggulor vispas med 166 gr. potatismjöl, som blötes upp i litet AF mjölken, sedan vispas 9 hvitor till hårdt skum, som iröres, hvarpå allt FÅR ett hastigt uppkok. Det uppslås i FORM, som är sköljd i vatten. Puddingen lagas dagen fÖruti Ates med saftsås, Elin. tu. ' i ÏI ' !I " MÏÏJJ ' ÏJÎI ' !W !I ' !A Cyclamen, Tuberoser och Ormbunkar från 50 Öre till högre pris. • Rosförteckning på begäran franco. Se utförligare annons i Idun N-.r 36. E R. På konvolutet sättes ordet: Täflingsskrifi.)
I Stockholm såg man konung Bernadotte, på sin kröningsdag 1818, klädd i samma slags tyg – till häst, och ingen fann detta anmärkningsvärdt. Josef hade således orätt att roa sig och sina Tyskar på bekostnad af den kungliga svenska nattrocken. Gustaf och Josef sammanträffade ånyo i Rom, der ett skådespel utan like uppfördes för den christna verlden. Samma dag – påskdagen den 11 April 1784 – katholsk messa första gången offentligen hölls i den svenska lutherska hufvudstaden, med dess konungs begifvande, firades i den katholska kyrkans hufvudstad, med påfvens tillåtelse, offentligen luthersk gudstjenst, bevistad af Sveriges konung och alla i Rom då befintlige protestanter. Enkom för denna ceremoni hade Gustaf efterskrifvit från Stockholm sin öfverhofpredikant baron Taube – också en svensk att förevisa –, hvilken medförde en från Upsala lånad fornåldrig kalk af guld med ädla stenar. Eljest heter det om Gustaf: «att han i Stock«holm var andäktig Lutheran, och i Rom så flitigt «afhörde högmessan, att många inbillade sig, det han «i själ och hjerta var en ifrig katholik: omgifven af «sina förtrogne gunstlingar, bespottade han både ka«tholska och lutherska sekternas« 100 dårskaper. Imedlertid gjorde han ett riktigt underverk, som med sina inskränkta tillgångar kunde åstadkomma så dryga utgifter, som hans storartadt kungliga lefnadssätt erfordrade. Visserligen förde det med sig i släptåg 86 års riksdag, 88 års krig och 89 års Säkerhetsakt; men möjligheten att dertills kunna bestrida de oerhörda omkostnaderna qvarstår i alla fall som någonting förvånande. Under denna utrikes resa ålade han sig också i sitt enskilta lif umbäranden ända till småaktighet, hvaremot han vid offentliga tillfällen i prakt fördunklade alla andra 101. Öfverallt blef han emottagen med den största utmärkelse, hvartill i Versailles särskilt lades gåfvan af ön Barthelemy, hvilket läsaren redan förut inhemtat.
Då han af den lilla förtjensten för dagens mödor, insatt och mångdubblad i en sådan bespari gsanstalt, möjligen kan hoppas i framtiden att se en boning upprest, en Maka förvärfvad, sjelfbeståndet tryggadt, eller åtminstone ålderdomen försäkrad för nöden, så är det mer än troligt, att en sådan förhoppning skall afhålla honom från att tanklöst förstöra hvad han förvärfva*, i utsväfningar och förströelser. Må hända begås dessa ofta just af felande förtröstan på bättre öden. Dea hopplöse arbetaren eller tjenarsn, i ständigt beroende, slösar ej sällan, under förtviflan om ändring af hans tunga lott, dea sista penningen, på en döfvande njutning eller förströelse, för att åtminstone ett ögonblick bringas till glömska af hvad han är, och hvad. han icke kan upphöra att vara. Om vidare en sådan anstalt är nyttig i allmänhet, så mäste den vara det så mycket mera i en nation, tiLl hvilkens karakteristiska lynne man ej utan skäl räknar den svagheten att ej kunna spara. Det torde således ej behöfvas någon bevisning, huru vigtigt hvarje förslag till sparsamhetens uppmuntran bör vara, och att deruti torde linnas det kraftigaste medel till utrotande eller förekommande af den sedelöshet hos de ringars folkclasserna, hvaröfver en allmän icke ogrundad klagan höres i synnerhet i de större Städerna. Förgäfves söker man genom allmänna anstalter inplanta sedlighet hos uslingar och tiggare, bland hvilka alltid behofvets röst tvingar till tyst - Bcsv. och Ekon, IJtsJi. Eetänkanäen. 551 nåd Moralens. Ett visst Physisbt och Ekonomiskt sjelfbestånd måste grunda hvarje moraliskt, så val för Stater, som för den enskilda. Hoppet och öfvertygelsen att genom arbetsamhet och flit ej allenast för ögonblicket utan för framtiden medelst egna krafter kunna blifva oberoende af andras hjelp, är den kraftigaste uppmuntran för det nyttiga användandet af arbetarens tid, som betager honom tillfället att förstöra den genom dårskaper och laster om icke brott.
Den 20 November f. m. 505 af statsmedel åtnjuta kontanta löne anslag; lG:de punkten, lön för Amanuensen vid Stockholms Stads Konsistorium; 17:de punkten, ang:de anställande af en Svensk prest i New-York; och 18:de punkten, ang-.de förslags-anslags afskiljande från bestämda anslag, samt upförande under rubrik af särskilda förslags-anslag till Clerccict. Dessa punkter biföllos. 19:de punkten, ang-.de anslaget af skeppund koppar för Pastor i Fahlun. Denna punkt Indes till handlingarne. 20:de punkten, angtde Lappmarks Ecklesiaslikverlc. Denna punkt bifölls. 21 :sta punkten, ang-.de anslag lill löneförbättringar ål lärare och tjenstemän vid Upsala Universitet. H. Exc. Hr Gr. Sparre, Gust. Adolf: Uti denna punkt har Utsk. föreslagit, att Professors-lönerne skola bestämmas till 4,500 R:dr för de äldre och 4,000 Itdr för de yngre, och att ett förslags-anslag skall ställas till K. M:s disposition. St. vid denna Itiksdag i allmänhet bebjertat löntagares ställning och liöjt lönerne till ett belopp, som närmare motsvarar lefnadskostnaden, gör jag mig förvissad, att så äfven i detta fall kommer att ske. Enligt min åsigt hade lönerne för de äldre Professorerne bort bestämmas till 5,000 Rdr och för de yngre till 4,500 Itdr jemte Akademiens Räntmästare och Bibliothekarie. Enär nu så icke skett, anser jag de 2:ne sistnämnde tjenstemännen böra erhålla samma löneförmåner, som de äldre Professorerne eller 4,500 Rdr. Jag gör mig så mycket mera förvissad, att R. o. Adin bifaller detta, som R. o. Adin nyss bestämt lönerne för Bibliothekarien i Stockholm till 4,500 Rdr. Han har ett mindre bibliothek att vårda och kan dessutom bereda sig extra inkomster, hvilket ieke är förhållandet med Bibliothekarien i Upsala.
Först det ensamma ljuset, som satt framför raden af de andra sju i en särskild pipa och som betydde Israels eviga förhoppning. Och med det ljuset tände hon sedan tre af de andra: Judiths låga, skälfvande såsom en blodstår, Deborahs, som flammade likt ett hjärta i brand och Judas Maccabæus’, hvilket sken liksom en lansspets af eld mot bergets dunkel. Skimret från de fyra ljusen föll öfver hennes höga gestalt. Hon var en ännu ung kvinna, men håret hade hvitnat på hennes hjässa under en enda natt, och isgrått låg det nu viradt i en tjock bindel kring den smala pannan. Hennes svarta ögon lyste tårlösa och stora, och med en röst, som kom långt bortifrån och ljöd såsom den svarta vinterrymdens egen, läste hon tacksägelsebönerna öfver hjältarna i Juda. De blott halft förstådda, hebräiska orden susade för barnets öron såsom en aflägsen ströms slag mot den solgula stranden – de sorlade och söfde. Men när modern slutat bönen, tog hon fram ur väggskåpet, som gömde det fattiga hemmets fåtaliga klenoder sabbatslampan och högtidsbägaren, en stor, aflång sten. Med den här stenen dödades din fader,» sade hon, »men jag har suttit kväll efter kväll och år efter år och slipat den hvass, som en knif och den knifven skall du, Kalonymos, få i myndighetsgåfva.» Så tog hon stenen och med dess som en egg skarpa kant skar hon i barnets hand, så att huden fläktes upp och det blödde. Barnet snyftade högt. Men modern förband icke såret utan tog gossen upp i sitt knä och lugnade honom med att berätta. Hon berättade hur Judith gick till Holofernes’ läger. Det var en klar sommarmorgon, sade hon, och lärkan sjöng. Små lätta, hvita moln dansade öfver himmelen, och daggdropparna blänkte, där de hängde på grässtråna, som veko undan för fållen på hennes kjol. Judith såg upp mot den blå luften med stela, bundna ögon, som om hon ville vakna ur en dröm. Hennes strupe fick en obetvinglig lust att jubla, och hon ville dansa fram öfver ängarna, så de gyllene fotringarna blänkte mot hennes vrister.
Uti denna reservation instämde herr Coijet och herr Prosten Arrhenius; Af herr Berg ron Linde'. ”På de af herr Uggla* anförde skäl har jag ansett någon underdånig skrifvelse rörande ifrågavarande ämne icke vara lämplig eller af behof påkallad; men då de förenade Utskottens pluralitet annorlunde beslutat, synes mig den underdåniga skrifvelsen hafva bordt erhålla den lydelse, herr v. Hohenhausen föreslagit.”' Häruti instämde herr Cedelstråhle. Sih. tilt Erot 1817 och 1818. T Sami. 2 A/d. 4 häftet.' 2 STOCKHOLM, f. d. ScbalUe’s Boktryckeri, 1848. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 19. V» 10 Ank. till Exp.-Utsk. den 20 Juni, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckta frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser, rörande stängselskyldigheten. Genom serskilda remisser hafva Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskotten fått till behandling emottaga följande framställningar i detta ämne, nemligen: från Häglof. Bidderskapet och Adeln: af Herr Friherre Baab, Adam Christian, som anfört, hurusom, med frånträdande af det hittills antagna sättet att genom kostsamma hägnader freda för fremmande eller instänga egna kreatur, den åsigt, till följd af sednare tiders stigande kultur, börjat vinna insteg, att vården om kreatur tillkommer egaren, som det i följd häraf bör åligga att, antingen genom djurens tjudrande eller vallning, såsom inom mera odlade länder och jemväl inom åtskilliga delar af rikets bördigaste provinser härmed tillgår, en dvlik vård handhafva. Jemte instämmande i öfrigt uti de motiver, som uti en hos Vällofl.
Härtill åter fordras följande olika slag af fartyg, nemligen: 1:o grundgående, hvilka, då de äfven böra ega en viss grad af rörlighet, men åt dem svårligen genom byggnadssättet torde kunna i någon högre mån gifvas förmåga att motstå skott, måste göras så små som må finnas förenligt med de ändamål, för hvilka de äro afsedda, dels för att blifva svårare att träffa, men dels ock hufvudsakligen på det att den icke osannolika förlusten af ett eller annat ej på samma gång må vålla en alltför stor uppoffring af både folk och penningar; 2:o djupgående, dock endast så mycket som nödigt är för att erhålla fartyg med de bästa medel, nutiden erbjuder till skydd emot fiend t liga skott, utan att. dem beröfvas möjligheten att med hastighet och lätthet röra sig i våra lolsmansfarvatten, och egentligen afsedda att i första hand möta fiendens fartyg; 3:o snabbgående, hufvudsakligen afsedda för trupptransporter; samt 4:o fartyg till ett ringa antal, försedda med såväl ångsom full segelkralt samt ämnade till inöfvande af sjömanskap och utförande af längre resor på aflägsna haf.» »Alla dessa fartyg böra vara bestyckade med artilleri af den kraftigaste beskaffenhet, och alla, utom sista klassens, föra betydligt minskad täkling.» »Ångkraft bör finnas anbragt på olla fartygen, med undantag möjligen för någon del af de grundgående, för hvilka då bogsering medelst ångfartyg mäste kunna påräknas, samt alla fartygen, utom de af sista klassen, hvilka åtminstone tillsvidare hyggås af trä, vara byggda hufvudsakligen af jern på sådant sätt, att de så mycket som möjligt må kunna motstå fiendens eld utan uppoffring af andra nödiga egenskaper.» »Fartygens antal måste blifva beroende af de anslag, Rikets Ständer anvisa, men den bestyckning, de skola föra, efter min åsigt ej understiga: Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd.
§ 1 Med anledning af herr häradshöfding Hasselbergs kungörelse, af d. 21 sistl. junii, valdes och befullmägtigades härads-domaren Nils Svensson i Häggesta, att å socknens vägnar, infinna sig vid afoch tillträdes husesyn i Liths prestgård den 16:de uti innevarande juli månad, kl 10 f.m. för att med afseende å den församlingen åliggande byggnads skyldighet vid prestgården, Häggenås socknemäns rätt bevaka, hållande socknemännen för godt, hvad fullmägtigen dervid gör och låter. § 2 Till revisorer af detta årets sockenjämnadsräkningar utsågos och valdes h:r ingeneuren P. Hägglund i Högen och bonden Erik Hansson i Storgård. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socken uti dess sockenstuga den 12:te augusti 1860. § 1 S.D. Enligt Konungens befallningshafvandes kungörelse af den 14 sistl. juli woro församlingens ledamöter wederbörligen kallade för att utse ett ombud wid landstinget i Östersund den 10:de instundande september, för att inför Konungens befallningshafvande med landets öfriga deputerade samråda och besluta angående inrättande af en landtbruksskola för länet, samt öfrige frågor, hvilka omförmäles uti Konungens befallningshafvandes kungörelser n:o 10 och 12. Till detta ombud waldes och utsågs med enhällig röst häradsdomaren Nils Svensson i Häggesta hvilken befullmägtigades att i öfverläggningar på socknens wägnar med full beslutande rätt deltaga. § 2 Upplästes ett af cantorn och byggmästaren E. P.
Den 29 Maji. gareStåndet tillagt, att enahanda förmäner och rättigheter, som medgåfvos Kronohemmans och Nybygges-åboer i de Norra Länen, äfven måtte tillkomma Skattehemmansegare derstädes, hvilkas skogsområden icke äro afvittrade. 4:o Antagande till Grundlagsenlig behandling vid nästkommande Riksdag , af ConstitutionsUtskottets afgifne förslag till ny redaction af 11 §. Riksdagsordningen. 5:o Instämmande uti Högvördige PresteStåndets inbjudning, att genom underdånig uppvaktning inför Kongl. Maj:t uttrycka Rikets Ständers underdåniga deltagande i den djupa sorg och saknad, som, genom Hennes Kongl. Ilöghets Prinsessan Sophia Albertinas den 19 i denna månad timade högst beklagliga frånfälle, träffat det Kongl. Huset och hvarje trogen undersåte, med anmodan derjemte till ExpeditionsUtskottet, alt uppsätta förslag till en underdånig Skrifvelse, uttryckande Rikets Ständers känslor och tänkesätt vid detta sorgliga tillfälle. 6:0 Föreskrifter i afseende på återbesättandet af ledigheter, som emellan Riksdagarne sig yppa, af Directeurer eller deras Suppleanter vid Province-LåneContoren. 7:0 Ogillande af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande angåen - Den 29 Maji. 387 de uppsägning af burskap för medellöse Borgersman i Städerne. 8:0 Af slag å StatsUtskottets Utlåtande, i anledning af väckt Motion, angående Statens ordinarie räntors utgörande i Skåne, Blekinge och Bohus Län. pro Beroende vid nedannämnde Utskotts Betänkanden: StatsUt skottets : Angående raserandet af en gammal Kyrkogård vid Landskrona Stad samt dess ordnande till en allmän trädgårdseller promenadplats. BancoUt skot tets: Om utdelning till RiksStåndens Ledamöter af det genom BancoStyrelsens föranstaltande från trycket utgifne arbete:
Med anledning af förena milda anmärkningar, deröfver nöjaktig förklaring icke meddelats uti det af kuratorerne för ifrågavarande stipendii-inrättning afgifna utlåtande, och hvilka anmärkningar följaktligen nogsamt ådagalägga behofvet af bestämda föreskrifter, hvarigenom, å ena sidan, den tillökning mä beredas uti fondens årliga inkomster, sorn, äfven med iakttagande af arrendatorns och åboers billiga anspråk, bör kunna påräknas, i förening mtd ökad säkerhet vid utlåning af fondens medel, samt, å andra sidan, användandet af stipendii-inrättniugens tillgångar i möjligaste måtto inskränkas tili befrämjande af dermed afsedda • ändamål, få Rikets Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, det instruktion tor slipendii-iurättuingens styrelse och reglemente för utlåning af inrättningens medel må, så lort ske kan, varda upprättade och till efterrättelse fastställda. Konvoy-Kommissariatet. De år 1847 församlade revisorerne hafva anfört, hurusom, under de är, revisionen omfattat, Svenska bidraget tili de förenade rikenas gemensamma handelsoch sjöfårts-fond varit betydligt högre än förr, under det att Korsk astais verkets årsbidrag till berörda fond ej blifvit i samma förhållande ökadt,. utan fört fa rit att såsom förut utgöra årligen endast 15,000 JNorska speciedaler, hvilket förhållande revisorerne ansågo förtjena uppmärksamhet.. 406 Expeditions-Utskottets Förslag tilt und. Skrifvelse, N.-o ig2.
Ikläder sig sö« leanden ansvarighet hos Församlingen för all deri Fattigvård, sorn henne i afseende på den anmäld» te personen' enligt 2 Art. kan tillhöra,] och eger sökanden fastighet i Staden eller Församlingen, ehvad den innehafves under eganderätt eller besittningsrätt, som till arfvingar eller rätts inne» hafvare öfvergår, samt vill derjemte vid någon sådan fästa nämnde Fattigvårdspligt; då må icke inflyttningen vägras: men eger han icke fastighet, utan har i ansökningen endast er budi t sin personliga ansvarighet, eller, jemte dem, endast någon bifogad borgen eller annan säkerhet; så »kall det af Öfver-Ståthållare-Ambetet eller Församlingen bero örn, med godkännande deraf, inflyttningen kan bifallas eller icke. Sålunda vid fast egendom fästad Fattigvårdspligt åtfölje densamma med lika rätt sorn andra derå löpande allmänna utskyhier; och hvarken personens elier egendomens ansvarighet upphöra , utan Ofver-Ståthållare-Ambetets eller Församlingens frivilliga samtycke, för antigen den inflyttade i någon annan Församling Mantalsskrifves eller, hvad personliga ansvarigheten angar, när den tillika är i Fastighet försäkrad och Fastigheten äf ny egare tillträdes, i hvilket fall personliga ansvarigheten på nya egaren öfverflyttas. §. 4.