Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I hvad skick rättegången med Westerlunds Borgersman nu befinner sig, är mig obekant, men hvad jag vet är, alt desse redan i början af år 1842 deponerade summan i Rikets Ständers Bank, så att faran för förlust af densamma icke lär vara så särdeles betydlig. Afskrifning för råttfrat, intorkning och spillsäd sker nu på enahanda sätt, som fordom, och billigheten häraf har ännu aldrig af någon revision blifvit satt i fråga. Den beräknas vid Tumba lill 2^ procent på råg och 3 procent på malt, men äger icke rum på öfrige sädesslag, ehuru de äro underkastade samma förminskning; således är afskrifning mindre här än på andra ställen, der den beräknas till en kappe på Tunnan. Den förlust lör hvilken ifrågavarande afskrifning skall utgöra en ersättning, beror på liden; och den Spannmål man möjligen kan ha inne från det ena året till det andra torde smaka rållor och mask lika bra, som den man under året i magasinet inlägger, så att de alllförväl kunna 2:ne år å rad af samma Tunna tillfredställa sin lystnad, ehuru jag visserligen måste medgifva att de ej kunna förtära samma korn 2:ne gånger. Skattningen af Mjölqvarnen sker icke på en gång vid årets slut, ulan flera gånger om året, och de af Herr Prosten åberopade veiificalionerne af den 31 December, utvisa allenast huru mycket brukets behållna andel af qvarnlullen under årets lopp utgjort. Qvainlulls spannemåln bokföres efter markegångsvärde, af hvad beskaffenhet den må vara, och qvarstår till detta pris i boken intill dess den är slut, äfven om markegångspriserne under tiden skulle förändras. Det omförmäldta hvelet var sådant det i qvarntull erhållits, och lärer man icke kunna ålägga de mäldsökande alt tulla med annan spanmål än den de låta förmala.
Hofrätten väl ansåge honom i berörde afseende hafva origtigt förfarit; men då, i betraktande af de utaf honom anförda och å andra sidan ej bestridda förhållanden, dels att vid hans tillträde af embetet sådana förteckningar icke funnits upprättade, samt att företrädarens arfvingar, hvilken medan lian embetet innehade allidit, vistats utom riket och sålunda icke kunnat tillhållas att fullgöra, hvad i nämnde afseende blifvit eftersatt, dels att det inskränkta omfånget af Edsbergs och Lekebergs härads arkifvers förvaringsrum icke förr, än vid den utvidgning deraf, sorn till följd af derom vid 1850 års hösteting fattadt beslut skolat äga rum, medgifvit arkilvernes ordnande, antagas måste, att Domhafvandens anmärkte uraktlåtenhet icke tillkommit af annan orsak, än ofullständig insigt hos honom om vidden af hans pligt att på ett eller annat siitt föranstalta, det omförmälte bristfällighet i arkifverna blefve afhulpen, funne Kongl. Hofrätten annan påföljd icke kunna honom åläggas, än att enär han så länge försummat att beifra den felaktighet, hvilken möjligen legat hans företrädare till last, att genom åtal emot dessa eller deras rätts innehafvare rättelse nu mera svårligen stöde att vinnas, och Domhafvanden dessutom i närvarande stund vöre för arkifvemes skick ansvarig, förpligtades han att öfver alla de i domsagans arkifver befintliga handlingar, som böra i häradskistan förvaras, uppsätta samt. hos Konungens Refallningshafvande förete förteckningar samt bevis deröfver till Kongl. Hofrätten ingifva inom sex månader (efter Kongl. Hofrättens utslags dag) allt vid vite af femtio daler silfvermvnt eller ock att, i händelse laga hinder derföre mött, sådant inom samma tid uppgifva och styrka. Ofver detta utslag äro af Domhafvanden anförda underdåniga besvär, hvilka af nådig pröfning bero.
Pligt att förwärfwa sig tillracklige insigter uti de till Läkare -Wetenstapcno utöswande hörande delar, derä wedcrbörande wid Acadcdemierne böra hafwa en noggran tillsyn; tillfölje hwaraf, i händelse en sädan yngling, sedan han njutit sädant Stipendium skulle ändra sin föresats att bliswa Prest, honom dä äligger att äterbära de ätnjutne Stipendii' medlen; hwarom wedederbörande likaledes böra wid answar foga skyndsam och werksam anstalt. Z:o Till inrättande af ett Institut, för dymedelst -ana sädane ynglingar att i Transport 2S,r7S Den 14 April. 489 Transport 22,175 en lägre werknings-krets kunna blifwa för det allmänna npttige, hwilka icke hafwa råd och lagenhet, att till skicklighets minnande begagna sig af den med större kostnader förenade Acadcmista underwisningen; förflagswiF - ^ zoe>2 I förening med detta högst angelägna Institut, hafwa Riksens Ständer funnit inrättningen af ett Garnizons Sjukhus eller Lazaret äfwen blifwa gansta nödwändig, fästom den tjenligaste Schola förunga Fältstärer att winna erfarenhet och öfning; hwartill kommer den serskilda omständigheten, att Hufwud Stadens talrika Garnizon, för hwilken Scraphimer - Ordens Lazarettet icke är inrätkadt, och hwarest högst sällan ncjgon af desi manstap kan fä njuta sjukwärd, saknar all tillgäng p8 en sädan inrättning, samt i och med detsamma den närmare tillsyn och wärd wid upkommandc sjukdomar, hwarpä den äger ett billigt anspräk, och hwarmed Eder Kongl. Maj:t yttrat Dest Nädiga önskan att Troupperne mätte förses.
När jag, med sådana tänkesätt, betraktar det betänkande ConstitutionsUtskottet nu i denna fråga afgifvit; och när jag eftersinnar hvad Riksens Ständer af samma Denl/j Juli./. m £*99 Utskott begärt, och hvad de deruti .rf detsamma fatt, så mäste jag» med ali den myckna aktning jag hyser för Gonstitutions Utskotteis Ledamöter, likväl yttra dtn öfvertygelse, att samma 'Utskott icke, på sätt sorn man tilläfventyrs kunnat vänta, fullgjort Ständernas begäran., ConstitutionsUtskottet börjar sitt Betänkande • med vipptagande af |Ständernas åläggande för Utskottet, alt a nyo företaga utarbetningen af förslag till en förbättrad Representation, och derpå öfvergår Utskottet till framläggande af de grundsatser, hvilka borde tjena till ledning af företaget. Utskottet anser då, att först borde en nogare undersökning och pröfning anställas, huruvida de fördelar, som åtfölja en ny organisation af representationssättet, motvägas af de olägenheter, som kunna uppkomma genom upphäfvandet af den gamla. Utskottet uppgifver derpå de fördelar, sorn borde sökas; och förklarar derefter, att om ock grunderna vunna Nationens Röst, foidrades dock till Systemets uppgörande erfarenhet och kännedom af flera locala omständigheter. Det vore, i Utskottets tanka, ett Onyttigt arbete, att sammanfatta och förete ett förslag, som ej stödde sig på säkra beräkningar; och Utskottet tillkännagifver derpå, att det befinner sig i tam.cna belägenhet, som dess företrädare Den 14 Juli. f. m. vid 1309 och 1810 årens Riksdag, att sakna erforderliga Statistiska upplysningar; hvadan ock Utskottet ansett sig böra ännu ytterligare lemna åt framtiden ett arbete, sorn det gerna hade fulländat, om det trott sig kunna gifva detsamma mognad och fullständighet. Utskottet inskränker sig alltså nu att blott tillstyrka det Ständerna ville hos Kongl. Majit anhålla om samlandet af dessa upplysningar, dem Utskottet uppgifver.
slöa och trötta och småningom likgiltiga för Man har ofta sagt, att, för att herska, må- andliga sysselsättningar, men orsaken härtill ste man kunna tjäna. Alldeles riktigt! — är icke, att arbetet är materielt, utan att det När de förutsättningar, som samhället uppFör att kunna vara rättvis i allt, som man uppfattas på ett materielt sätt. ställer för de olika individerna, från början fordrar af andra, och för att vara tacksam för All mänskligt arbete har en yttre form och blifva de samma: likartade grundstudier, med de tjänster, som bevisas en, måste man själf behöfver ett material för att uttrycka sig, men samma rättigheter som mål, då blir det natuha försökt, hvilken tid och hvilka krafter, som en hnsmoder har i sitt arbete det mest omren, som kommer att afgöra, huruvida kvinfordras till det arbete man pålägger audra, fattande material till sitt förfogande; — hon norna på de olika områdena kunna kappas med men det fordras ICKE, att man oupphörligt skall har lifvet själft i hela dess omvexling. gå och göra alla detaljer själf. männen. När man vet, hur många andliga resultat Arbetets fördelning är lika nödvändig i husett synbart materielt arbete kan ha, borde man Naturen har, en gång för alla, lagt större hinder i vägen för kvinnan. Så länge hon är ensam hållet som i staten. icke nedsätta det materiela arbetets värde. En hel mängd husmödrar ha den föreställoch fri, finns det ingenting, som skulle kunna Man vet, hur mycket lyckligare de männihindra henne i att utveckla alla sina egenningen eller den vanan att oupphörligt sysselskor äro, som få ordentlig mat, när de äro skaper med samma energi och till samma höjd, sätta sig med allt, som tillfälligtvis kommer i hungriga, en väl bäddad säng att ligga i, när — kanske på ett annat sätt än männen. Men deras väg, och att därpå släppa det, om de de äro trötta, som lefva i renlighet och med en kvinna, som blir hustru och mor, skall alhändelsevis få ögonen på något nytt.
Dess närmaste enkla lösning är, som man vet, att äktenskapets bestånd förutsätter full och medveten frihet hos dem som skola välja. Sådant säger man med skäl är en * Oaktadt vi redan en gång haft en analys, hafva vi velat bereda plats för denna uppsats, då som man vet, förf. star den talangfulla fram-stallarinnan af Elltdas roll s&amp; nära som möjligt, och som derför bör hafva ritt intresse. Bed. af D. Kr. Ur Dagens Krönika. 24 » truism », som ej tarfvar många ord. Hvad som uppfordrar till en förklaring är deremot den egendomliga uppställningen af problemet, framförallt hufvudpersonernas karakteristik, ty den utpekar tydligt nog, att skalden syftar fjär-mare än den första lösningen ger vid handen. EUida är skildrad som slägt med hafvet I henne framgår en sådan mäktig personlighet som känner tvånget som en kväfvande luft från hvilken hon längtar ut till det fria otämda, hvars symbol är hafvet Eller med en annan i stycket förekommande bild, vattnet inne i de fängslade fjor-darne blir henne ljumt och slappt, det gör henne sjuk: det äktenskap hon lefver i är henne vordet till ett fängelse. Hon gick in i det, eller lät sig dragas in i det som i en förmånlig affär. Hon stod der så hjelplös och rådlös, och hvad gjorde hon så när Wangel kom och erbjöd sig att försörja henne? Hon lät sitt fria val fara, höll sin fria vilja inne, gick som en bedöfvad och sålde sig. Och nu är Nemesis här. Ett äktenskap utan äktenskapets förutsättning kunde ej i längden tillfredsställa hennes fria ärliga själ. Hon lider af det, fast hon sjelf knappast vet hvaraf. Hon känner sig som en fånge och som en fånge går hon i sitt hem sluten, enstörig, sysslolös. Hon tror i sjelfbedrägeri att det är Den främmande mannen som bär skulden, ty hon är » en menska som tänker i bilder ». Och hon samlar på honom all den ängslan och förfäran som steg för steg drar henne mot vansinnets brant. Då, i räddningens kanske sista ögonblick kommer denne » som skrämmer och lockar » sjelf, och löser genom sin blotta närvaro och med ett enda ord förtrollningen och försvinner så, lik en fantom som han är.
Att uti enahanda taxerings-frägor, med afseende endast å utgången hos Pröfnings-kommittéerne, än tillåta talans fullföljd, än icke; samt att dervid sätta, i ena fallet, sådan tillit till Kommittéernas omdöme, att rätt till besvärs anförande förnekades och att, i ett annat, icke fästa mera vigt vid deras beslut och åtgärder, än att rättelse deri må sökas, kunde icke bidraga till reda och enhet i bevillnings-målens behandling. Om det borde antagas, att, dä Pröfnings-kommitté bedömt ett af Taxerings-kommitté antaget taxerings-belopp och detsamma fastställt, beslutet derom vore så noga öfvervägdt, att det borde blifva beståndande, sä funnes ej något giltigt skal, hvarför, då taxerings-beloppet af Pröfnings-kommitté höjes, eller då en bevillning, hvarifrån Taxerings-kommittéen uttryckligen befriat, varder af Piöfnings-kommittéen påförd, ett dylikt beslut deremot skulle, efter anförda besvär, kunna ändras, fastän utredningen i alla dessa full måste förutsättas vara lika noggrunnt verkställd och besluten med lika urskiljning öfvervägda och fattade. Efter att hafva ytterligare utvecklat ämnet samt föreslagit den ordalydelse, Kammar-rätten ansett nu ifrågavarande stadgande böra erhålla, derest vid Pröfningskommittés beslut i tuxerings-frågor i allmänhet borde bero, har Kammarrätten erifirat om de betänkligheter, Rikets Ständer, vid riksdagarne 1840—1841 och 1847—1848, uttalat mot inskränkning uti Kammar-rättens pröfningsrätt och dervid jemväl citerat hvad Bevillninjgs—Utskottet vid sistnämnde riksdag i Utlåtandet J\2 9 § 12S i detta ämne anfört; och har Kammar-rätten slutligen yttrat, att införandet af ett sådant förfaringssätt, som det af Kammar-rätten angifna, vore önskligt, men att om detta ansåges förenadt med våda, man då hellre borde underkasta sig de mindre olägenheterna och utan rubbning bibehålla hittills gällande stadgande angående rättighet att mot Pröfnings-kommitléernas beslut anföra besvär, än ingå på det lörslag, som af Kommitterade blifvit framstäldt.
Sjelf mä godkänna at min afsigt warit och är redelig, Den 21 Julik. 377 lig, samt at mina anmärkningar icke skulle ästadkomma uppehäll uti detta angelägna ärendets skyndsamma afgörande enligt med Kongl. Majcks och troligen hwarje för Fäderneslandets säkerhet ömt tänkande medborgares önskan, såsom ock pä det lycksökaren och den illa sinnade icke skulle fä tilfälle at med swartå färgor beskugga mina wain enta , fastän nu med största enfald framställde tankar. Dä jag jämför 54 §. uti' wär antagna Regeringsform, synes mig som den sednare gäft me full anledning, at, dä de mä! sorn förewarit uti et eller annat Utskott, til afgörande uti Plena skola förekomma, de§e icke pä annat sätt kunna Plena föreläggas än ge norn Utskottens skrifteliga Betänkanden; ty 56 §. lyder lälunda : Utskottens fönst«g stola först i Ständcns plena framställas til antagande eiler förkastande m. m. Jag tycker wäl at, hwad de ärender angär, som uti Hemliga Utskottet förekomma, Riksens Ständer, i-anseende til dessa sakers wigt och dermed förenade hemlighet, wist icke ba rättighet at fordra en fullständig uplysning om stäk och ordsakerna hwarföre Utskottet i underdänigbet tilstyrker det ena eller andra; men at Riksens Ständer uti alla mäl, som frän Hemliga Utskottet meddelas Plena , csiridigt böra erhälla en af dem alla underskrift wen handling, som innehölls at uppä dcn af Kongl. Maj t i Näder framställde fräga rörande det eller det, har Utskottets pluralitet i under - Z73 Den derdantghet tilstyrkt det eller det.
Pitt conscriptions-systeme, som ej erbjuder tillräcklig garanti för kostnaderna, tillhör icke mina åsigter; och dessa torde rättfärdigas genom de sorgliga minnen, som från vår sednaste statshvälfning framtränga genom de ljusare färgerna, hvarmed taflan af militärväsendets organisation och försvarsverkets ordnande blifvit belagd, sedan i4 §:n Reg.- F:n nedlade befälet öfver krigsmakten i de händer, sorn ännu innehafva det. Under de angifna förhållandena finner jag ännu för tidigt att sätta conscriptions-systemet till motvigt af de fördelar, som indelta arméen, i afseende å försvaret, erbjuder, och att hvarje indragning af den sednare icke minskar folkets skatter, men väl styrkan af försvaret. Utan tvifvel ökar det laga försvar , som nu äfven är den laglydige medborgaren ålagdt, lättnaden för den värfvade armeens complettering, men då man bör hoppas, att närvar, förhållanden i sådant fall må upphöra, emotser jag äfven derigenom kostnadernas betydliga förökande i och för den värfvade delen af armeen, och hvilket, efter min åsigt, förespeglar nödvändigheten alt ej göra indragningar af den indelta. De ll 7 Maj c. :.-i. 37l Hvad cavallcriets minskning betril ilai', så lior jag ruride det indelta, alt i allmänhet de ruslandcs sannskyldiga båtnad ej berndes genom vacanee-afgilter, oell hoppas, att K. M., så godt som någon af oss, skall veta alt bestämma den nödvändiga proportionen af nurnerären, de olika vapnen emellan, och tillåter 111ig den anmiiikn., att , oni Representationen tilltror sig sjelf att utöfva en Krigsministers kall, genom för vidsträckta organisationsplaner, den collision, hvarvid de möjligen kunna råka med dem, som böra utgå från den Krigsminister, sorn har sitt säte inom Styrelsen, ej kan lända till fäderneslandets gagn. Jag har äran begära återremiss på betänkandet. Gr. Ridderstolpe, Carl, uppläste ett så lydande anförande : Då jag nu uppträder på bänken , inser H.
Enär antagande af förenämnde föresjagne förändrade tid, inom hvilken tilltänkt Revisions-sökande skall i Hof-Rätter tiUkännagifvas, ändock återstår en månad för mål ifrån Svea Hof-Rätt och tvänne månader för dem ifrån Götha Hof Rätt, innan parterne böra sia hos Eders Kongl, Majit inställa, 40 Den a Juli. ställa;, anse Riksens Ständer detta tids-tatryimme vara tillräck ligt för den sökande parten, att Kinna fullgöra allt hvad honom åligger, förrän honom kan tillåtas att målet hos Eders Kongl. Majit fullfölja, helst i afseende å de parter, hvilka, på sätt 6 §. af 30 Cap. medgifver, söka att utan penningar få underställa Eders Kongl. Majits Nådiga pröfning Hof-Rättens Dom och Utslag, de här ofvan omförmälte svårigheter för dessas ombud icke inträffa , att , då de icke Jeunna sakna kännedom af hufvudmännens fattigdom, genast efter det Domen eller Utslaget fallit, begära tillstånd att deruti hos Eders Kongl. Majit söka ändring; hvarföre Riksens Ständer Funnit någon förlängning af den i nyssberörde §. stadgade fatalie-tid icke erfordras; men i sammanhang härmed hafva Riksens Ständer äfven ansett den i Eders Kongl. Majus Nådiga Förordning den 24 April 1754 föreskrifne tid, inom hvilken, efter det Revisions-sökandet af Hof-Rätteu blifvit beviljadt, det åligger den sökande parten att ingifva penningar till lösen För handlingarne och Hof - Rättens Protocoli jemte stämplade pappers afgiften, böra förkortas , helst då, enär denna tid är i berörde Nådiga Eörordning utsatt till 14 dagar för handlingarne och en månad för Protocollen, vid äfventyr af talans förlust i saken, Svea Hof-Rätt icke skulle kunna, innan inställelsedagen hos Eders Kongl. Maj:t, verkställa den i 7 §. 30 Cap.
Häjtet 3'z~. 5 34 Hur till BancoOch Lag-Ufskottens Utlåtande N.o 4- Låneoch Sedelbankers operationer, för hvilket ändamål det ock varit angeläget att stadga ett visst minimibelopp, samt att utvidgningen af en Banks rörelse bör blifva en otvungen följd af sådana omständigheter, sorn sjelfmant framkalla densamma, anser jag den åt Konungen i denna §. öfverlemnade pröfningsrätt vara öfverflödig. MelUnmeningen från ordet pröfvar lill och med ordet belopp bör således, efter min åsigt, utgå. 24 • mom. bör, efter min åsigt, erhålla följande tillägg: ”Och va re den lottegare, sorn sålunda måst godtgöra Bankens skuld, berättigad, att, på grund af det inlöste utslaget, hålla sig till den eller de bland öfriga lottegarne, han för godt finner, för återbekommande af den utbetalda summan, med afdrag likväl af hans andel i den gemensamma skulden. Det mätte icke erfordras någon vidlyftig deduetion för att ådagalägga rättvisan och billigheten deruti, att lottegare i solidarisk Bank, som måst betala densammas skuld, skall ega rättighet att bålla sig till öfrige lottegarne, de der ingått i Bolaget uitder enahanda äfventyr, som han. Att lian likväl icke bör kunna utsöka sin egen andel i skulden måtte äfven vara ternligen klart, och svårt kan det aldrig blifva alt få denna andel bestämd A till exempel, som måste betala Bankens skuld å ioo R:dr, eger 4 lotter i Banken. Han återsöker således detta belopp, minus A_:delar eller ^-tdelar, allt efter lotternes antal, hos B, som sedermera procederar på enahanda sätt, om lian så för godt finner. Hvar och en lottegare får sålunda vidkännas sin andel i skulden, men icke heller mera.
Bibliotbekarien, Kanslirådet Per Adam Wallmarks enka, Hedda Elisabeth Wallgren, som med en 1 2-årig, sjuklig och för lifstiden ofärdig dotter befunne sig i nödställd belägenhet, måtte, med afseende på hennes mans långvariga och i flera hänseenden utmärkta verksamhet såsom skriftställare, å Allmänna Indragnings-staten uppföras till erhållande af en årlig pension af 100 R:dr; att, med afseende pä det rastlösa nit och den gagnande verksamhet, Kommendörkaptenen vid Kongl. Flottan, Inspektören öfver Rikets Navigations-skolor, Abraham Wilhelm Lavén i lifstiden ådagalagt såsom lärare vid Krigs-Akademien, äfvensom å hans både litterära och praktiska förtjenster om Sjö-krigsvetenskapens utveckling, hans sjukliga och med , fyra minderåriga barn i behöfvande omständigheter efterlemnade enka, Mathilda Palmstedt, som till sitt och de sinas underhåll egde att påräkna blott ett gratial af 180 R:dr från Amiralilets-Krigsmanskassan, måtte på Allmänna Indragnings-staten tilldelas en pension af G00 R:dr om året; att Befallningsmannen på Upsala slott, Öfverste-löjtnanten Jacob Magnus Nordencreutz efterlemnade två döttrar, Chrislina Malhilda och Gustava Wilhelmina Nordencreutz, hvilka ä Allmänna Indragnings-staten åtnjutit årliga pensioner, Christina Mathilda af 120 R:dr samt Gustava Wilhelmina af 60 R:dr, måtte få på sig öfverflyttad den pension å sistnämnda belopp, som deras i nästlidne Augusti månad gifta syster Augusta Nordencreutz derförinnan egt att uppbära, och hvarigenom Christina Mathilda, som ur 52 år gammal och ofärdig samt lider af svaghet i synförmågan, skulle komma att erhålla 150 R:dr samt Gustava Wilhelmina, som är 43 år gammal och sjuklig. 90 R:dr årligen, med beräkning från den tid, då Augusta Nordencreutz’ pensionsrätt upphörde; att, som Öfverste-Löjtnanten Jonas Gabriel Schander, hvilken sedan år 1816 varit i Statens tjenst samt från och med 1827 anställd först såsom Kompanioch Bataljons-chef vid Pionnier-corpsen och sedermera i sistnämnde egenskap vid Kronoarbetskorpsen intill sin död den 13 Juni innevarande år, med utmärkt nit, ordning och skicklighet förestått denna befattning, Rikets Ständer, med afseende jemväl derå, att Schander, som varit berättigad att sedan år 1856 uppbära en honom å Allmänna Indragningsstaten tillagd pension af 1000 R:dr, af denna förmån sig icke begagnat, måtte bevilja hans efterlemnade enka, Lovisa Tornqvist, hvilken, lidande af kronisk lefversjukdom och försvagad synförmåga, befunne sig, med en äfvenledes sjuklig, oförsörjd dotter och en 84-årig moder,
Friherre Amilton, carl, utbad sig säsom Ordförande för Stats-Utskottet och derigenom närmare i tillfälle att känna detta mäls beskaffenhet och behandling, fä lemna den upplysning, att ett betänkande 'isrän Stats-Utskottet, rörande anflags-summorne, med det snaraste skulle till Ridderstapet och Adeln inkomma; att deraf torde synas, bwarföre Utskottet ansett en tillgäng genom Pommerska Regementernas flyttning kunna uppkomma; och att Utskottet trott det antingen detza Regementer skulle kunna frän allmänna indragnings-staten till Pommerska Staten öfwerflyttas, eller ock behofwet genom tillök - Den 29 September. Z2Z ning i bewillningen behöfwa fyllas: bemställandes i anledning häraf, om icke förewarande mäl lämpeligast kunde hwila till desi betänkandet om Stats-anflagen hunnit Ridderffapet och Adeln föredragas. Denna hemställan blef,uppä gjord proposition, af Ridderffapet och Adeln bifallen. Upplästes ett ifrän Stats-Utffottet inkommit Memorial, af den 24 dennes, innefattande utlätande öfwer Kongl. Majtts Nådiga Proposition, angäende förwaltningen af Kungsoch Kungsladugärdarne, jemte de till detta Memorial hörande bilagor: warandes af ULffottet föreflagit sättet och wilkoret för detza lägenheters utarrenderande, samt Krono-dagswerkenas utgörande med penningar. Lades pä Bordet. Upplästes Stats-Utffottets utlätande, af d. 27 September, öfwer Konungens Nädiga Proposition, angäende betalning af Hamburgffe Banquiererne ^vLi-Koll8 Arfwingars, K. von L §0N8, och k.ui8 L fLnguelg fordringar ; innefattande tillstyrkande i hwad mon och under hwad wilkor Swenffa Kronan synes Utffottet böra för betalningen af desia fordringar häfta. Lades pä Bordet.