Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag säger, lika med flere ledamöter, att det vore illa om man i detta fall ville afslå ölsk:s betänk. emedan sådant ej kunde hafva annat ändamål, än alt sätta sakerna på spetsen genom privatbankrörelsens tillintetgörande. Jag afstyrker en sådan ytterlighet; men då fråga är, huru man skall ersätta deras rörelse, så har Utsk. uppgifvit ett sätt, hvilket på det hela icke blifvit beslridt. Emedlertid har fråga uppstått, huru högt man skall beräkna de medel, som böra användas till deras ersättande. Jag anser oss visserligen böra beräkna medlen till det belopp, som de verkligen utgjort, men rörelsens bibehållande fordra, alt man uppgifver hvad som är det verkliga beloppet. Frih. Palmstjerna har uppgifvit 7 millioner. Men i privatbankernas cassör ligga 2 millioner af Bankens sedlar; derill vill han lägga 4 millioner r:dr, tillsammans 6 millioner. Den 7:de millionen, säger Frilen, behöfver icke gå ut, derföre att ett deremot svarande belopp kommer att insättas på crediträkning. Jag tror, att Frih. Palmstjerna räknat rätt, och enär den summa af nya sedlar, som han uppgifver, är öfverensstämmande med hvad Utsk. föreslagit, så är jag färdig att i detta fall antaga hans beräkning. Då återstår likväl frågan, huru skola de nya sedlar betäckas, hvilka Banken på detta sätt komme att utgifva? Gr. Horn och Frih. Raab hafva ansett oss kunna slå nya sedlar på Bankens credit, utan någon fond, emedan begge dessa talare hafva i sedelstocken inräknat privatbankernes sedlar. Det är visserligen sant, att dessa sedlar trycka på Bankens silfverfond, såsom vore dt^ bancosedlar, men att erkänna dem verkligen vara sådane, att Bankens silfverfond för dem skall ansvara, — det är en sats, som jag hörer för första gången. Det är märkligt att höra en sådan bekännelse af en man, som så försvarat privatbankerne, som Frih. Raab.
En sådan allmän åsigt måtte också legat till grund för Utsk:s yttrande, att det af Utsk. för armeen uppgifna och här ofvan anförda ”ändamål icke kan uppnås annorlunda, "än genom én utsträckning af beväringens vapenöfningar;” men den allmänna åsigten har lidit ett undanlag, eller ett afsteg, genom Utsk:s antagande, att vid den allmänna nedsättningen af arme'ens'numinerär, ”cavalleriet, inberäknadt det ’’värfvade, icke bör öfverstiga ett antal af 4ooo man, syn”nerligast om exercis-sqvadronerne kunde erhå 1— ”la en utbildning, att de vid ett inträffande krig ”vöre att anse som de'pot för exce reér ing af det ”manskap och hästar, som erfordrades för att bi”behålla cavalleriet vid behöflig styrka.” Sedan jag nu genomgått de af Utsk. framställda allmänna åsigter, skall jag söka följa Utsk. vid tillämpningen i den ordning, som af utlåtandet föranledes. Utsk., som anser ”några andra angrepp, än dem som "kunna anas och förutses, icke kunna ingå i beräkningen på ”annat sätt, än att de böra mötas med nationens samlade ”krafter,” har funnit ett medel att låta en för betryggandet af landets säkerhet tillfyllestgörande alinde uppkomma, genom minskning i samma armees redan befintliga styrka. Den skulle komma att, förutom bevärm, bestå af indelt och värfvad! infanteri, 20,000 man effective och med afräkning af alla vacancer — ett i sanning ganska mörkt uttryck — cavallen 4o°° man och artilleri 3ooo man, eller tillsammans 27,000 man. Denna armees uppkomst åstadkommes medelst indragningar af befälsplatser, indragningar eller sammanslagningar af reg:ter, samt upphäfvande af med rustoch rotehållare ingångna contracter, på sätt bilagorna litt. A och C utvisa; Den -t
För min del kan jag icke tro, det vara möjeligt, att i ett Stånds Plenum redigera en LagparagraphJag skulle derföre hålla före , att, i händelse svårighet möter vid att antaga Utskottets förslag helt och hållet, det åtminstone är nödigt, att dit återremittera de §. §. som icke kunna genast .godkännas; emedan det i annat fall skul. le kunna hända , att man vid framställningen af §. §. funne sådsne stridigheter, som undfallit uppmärksamheten. Men jag finner äfven betänkligt att antaga vissa §. §. och förkasta eller återremittera andra, helst en ändring i en §. kan göra jemkningar i andra §. §. nödvändig». Jag skulle derföre tro det vara bäst och lämpeligast, att, på sätt Herr Riben yrkat, så vida anmärkningar vid en elier annan del af Utskottets Förslag göras, af beskaffenhet att hindra Förslagets antagande, det samma då varder i hela sin vidd dit återremitteradt. Men jag skall utbedja mig att dessförinnan få fästa Högloflige Ståndets uppmärksamhet på en annan sak i Utskottets Memorial, i afseende pä de allmänna grunderne för Utskottets förslag. Där står nemligen, att RiddarhusOrdningen borde fördelas i tvenne hufvudafdelningar, den 202 Ve» 11 Junti J. m, den förra, angående utö/ningen af Ridderjkapcts och Adeina reprefentanonsrätt, och innefattande 18 §. §., som nu äro under pröfning; och den senare rörande Ståndet c organifation och fättet för öfverlaggningarnts Jdrande m. m. Utskottet tror att Konungens sanction bör sökas å båda dessa afdelningar. Deruti kan jag ingalunda deja Utskottets öfvertygelse, ty likaså oundgänglig jag anser Konungens sanction vara för giltigheten af den förra afdelningen, likaså onödig och öfverflödig finner jag den vara vid den senare , då fråga blott är om sättet att vidmakthålla ordning under Ståndets öfverläggningar.
Jag anser tillika delta mål icke vara af obetydlig vigt, nemi om lagen skall bibehålla §§, hvilka lala om iy3o års Riksens Råd, på samma gång, som en § i Tryckfr.förordn. nemi. 3 §:n 8 mom. innehåller: ”Smädliga uttryck om Rikets embetsoch tjenstemän, i och för embetet. Brottet skall straffas efter allmän lag.” Då här i Tiyckfr.förordn. på ett annat ställe hänvisas till den allmänna lagen, är det farligt att låta i 1734 års lag qvarstå benämningar, i anleda, af hvilka det möjligen kan sältas i frå ga, huruvida de nuvar. Statsråden hafva inträdt i de förra Riksens Råds ställe. Jag tror att man kan taga fram prae judicater, att andra 55 i lagen hafva blifvit och ännu blifva så tolkade, alt ett sådant trädande i stället anses äga rum, och detta kunde möjligen leda till en tolkning af 8 inom. 3 5:o Tryckfr.förordn., som ej vore enlig med åtminstone min önskan. Frih. Boye: Jag Ur ej ovan vid det missöde att missförstås och att till följe deraf få emottaga rättelser, hvartill jag sannerligen icke trott mig gifva anledning. Jag trodde mig ej förbigå Hr Hallenborgs yttrande, då jag verkligen började mitt anförande med de orden, alt, om jag ej vore oviss huruvida de straffbestämmelser, som vi här skulle sätta i stället, komme att öfverensstämma med den förändring i staffsystemet, som jag hoppas att vi snart hafva att emotse; så skulle jag genast bifalla Hr Hallenborgs fiamställning. Jag har, mine herrar! ej yttrat ett enda ord om farhågan för alt straffbestämmelserna skulle blifva skärpta eller lindrade. Mitt enda skäl för bifall lill betänk, har legat deruti, att jag befarat, alt få ett straff bestämdt, vare sig strängare eller lindrigare, som tilläfventyrs skulle komma att rubba det nya st 1 alfsysteme, som vi snart skola antaga.
Den förra af dessa rättigheter erkänner jag vara ett correctiv. Det är radicalt, så framt man kan antaga, att aldrig några förolämpningar emot Konungens person skulle komma att åtalas; men då förhållandet ej alltid kan blifva sådant, utan förbrytelser af ifrågavar. beskaffenhet någon gång måste underkastas lagen, qvarstår denna, med all sin grymhet, lika oblidkelig för domarens tillämpning, och correclivet verkar ingenting. Då åberopar man det andra s. k. correctivet, eller Konungens benådningsrätt; men delta, långt ifrån att för ifrågavar. förbrytelse under närvarande förhållanden vara, hvad det för alla andra fall är, ett correctiv mot en sträng lag, är tvärt - Den 20 December f. m. 3;5 om här den trappa, uppå hvilken förbrytaren, pockande på strafflöshet, nedträder från schavotten. En vidlyftigare undersökning till ådagaläggande häraf torde vara öfverflödig, då dagens händelser visa, hvartill henådningsiattén här gagnar. Den af lagen för ifrågavar. brott sednast dömde förbrytaren förstod detta. Förlitande på det Kungliga ädelmodet, visste han, illsiugt nog, att, begagnande den brottslingen i grundlagen medgifna, alt jag så må kalla den, sjelfspillingshandling, afsäga sig den rundligen beskärda nåden och föredraga det lagligen ådömda straffet, sjelf dicterande strafflöshet, såsom det enda vilkor, hvarunder allmänheten skulle förskonas från en blodscen. Strafflöshet följde ock, ehuru förbrytaren från början till slut trottsade Styrelse, hädade dornaremagt och hånade sjelfva nåden. Exemplet, en gång gifvet, torde locka till efterföljd. Det är för dylika oformligheter Sveriges Jag blottställer Sveriges regenter. Det är på sådant sätt lagen betagit Konungen ett skydd, som den annars så rikligen tilldelat hvarje undersåte, och hvarmed Svenska folkets representanter ej försmått att omskansa deras egen säkerhet. Se här, mina Hrr, hvarthän en samvetslös lag leder. En Konung med hjerta kan ej låta verkställa den.
Utgift: TjenstemUns Aflöning och Arfvoden samt Myntarbetares Dags verks-Penningar 8,949:46, 4. 10,912: 9. 8. Mynt-Machiner, Gjutgods,^ Olja, Ljus och Talg, Smiden, åtgängne Deglar, Yed och Kol, Koppar till lojering m. m 8,702: 32. 3. 11,621:36. Byggnads-Arbeten Revisorerne, hvilka vid desse räkenskaper icke haft nugot att anmärka, anse sig böra hos Rikets Ständer anmäla följande: Myntningskostnaden har utgjort år 1834 nära 2 procent af det myntade Guldoch Silfvermyntets värde, men år 1835 blott något olver 1~ procent. Den lägre kostnaden det sednare året skall egentligen härrört deraf, att koppar-myntning, till ett antal af 1,324,800 st. större och mindre myntstycken derunder ägt rum, och hvarigenom en del af 45 — underliålls-kostnaden för den Kongl. Myntet tillhörige arbets-personal kunnat bestridas af vinsten på koppar-utmyntningen. Det förmodas att de år då koppar-myntning sker till större belopp, densamma skall kunna betacka största delen af förlusten på silfvermyntningen, hvilken i öfrigt Mynt-Verket måste vidkännas, enär myntskatten är | proent och kostnaden för myntningen uppgår till omkring dubbelt. Kopparmyntningens öfverflyttade från Avesta till Kongl. Myntet härstädes, lärer, förutom den prydligare och noggrannare präglingen, sorn deraf blifvit en följd, äfven medfört den fördel, att Mynt-Verkets tillöfvade arbetspersonal der kan oafbrutet bibehållas och Kongl. Myntet derigenom vara i stånd att när som helst bedrifva silfvermyntningen med ali den skyndsamhet som från Bankens sida kan äskas. Med hvardera af nu befmtelige 7 prässar skall för närvarande kunna myntas från 30 till 60 myntstycken i minuten.
Med korta, hastiga steg kom hon mot honom. «Hvad är det?» Truls hörde rösten helt ångestfull strax invid sig. Han vred sig otåligt af och an i gungstolen. «Du får säga mig det.» Han svarade icke. «Du gör mig rädd,» hörde han tätt bakom sig. «Hvad är det? — Har du varit hos fruntimmer?» «Nej.» «Hvad är det då?» En paus; klockan slog inne i föräldrarnes rum; en glöd föll ut på jernblecket, – en lång paus, en kort paus, ingen visste det. «Åh, jag har bara varit kär,» sade Truls. «Gudskelof, ingenting annat,» – Truls kände moderns händer trefva efter sina. Sturm und Drang i Stockholm. Truls hade blifvit hemlös i det enda miliö, som varit honom hem i lifvet. Det hade väl, när allt kom omkring, varit detta, som han älskat i sin kärlek till den unga flickan af hans eget stånd och från hans egen hembygd, – klassoch lokalinstinkten i honom, samhörighetskänslan med den skånska naturen, poesien i densamma, hemkänslans ro och råga, – detta och förutom det icke stort annat. Han hade lokaliserat alltsammans i henne, hade vant sig vid att genom henne hålla af allt omkring sig: menniskorna, bland hvilka han lefde, hvarje pil vid vägen, dagarne och nätterna; och när hon föll ut ur taflan, fans icke längre något i denna. Det hade alltsammans liksom mist sin mening; banden voro med ens lösta; menniskorna voro vordna likgiltiga för honom, och naturen stod stum och apatisk, grå och tom. Han hade förlagt sin instinktiva och rika hembygdskärlek utom sig, deponerat den ända till sista öret, gjort den till ett med en annan menniska; och med henne hade den försvunnit. Det var tomt inom honom, tomt utom honom, leda och tomhet. Han ville bort. I samma dagar grundades uppe i Stockholm ett stort blad, som annonserade sig ämna införa fäderneslandet i kulturens Kanaan och till detta ändamål vände sig till «de unge», hvilka representerade «det nya». Äfven Truls uppbådades högtidligen nere från sin skånska landsända.
I detta afseende är den Kongl. Propositionen likväl icke fullständig; den har nemligen väl ställt Regerings-Formen ock Riksdagsordningen i öfverensstämmelse med Riks-akten, men den har deremot icke vidrört Successions-Ordningen, Ett fullständigande torde Propositionen äfven derutinnan erfordra att bland de Regerings-ärenden, hvilka icke få afgöras utaf Regent eller Interims-Regering, bordt upptagas afgifvande af Kongl. Proposition till Grundlagsändring eller slutligt godkännande af sådant utaf Rikets Ständer antaget förslag. Konstitutions-Utskottet hade derföre bordt, med tillstyrkande af ifrågavarande Nådiga Proposition, för egen del föreslå förändring, ej mindre uti 2 och 9 §§ af Successions-Ordningen, motsvarande hvad den Kongl. Propositionen föreslår i afseende å Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen, än äfven uti 81 § Regerings-Formen, till ordnande af det sätt, hvaruppå Grundlags-ändrings - 16 Konilitulions-Ulskolttlt Memorial, A:o 47. förslag må behandlas vid de tillfällen, då Riks-Styrelsen föres af Regent eller Interims-Regering.» Häruti hafva instämt: Herr Friherre Lagerfelt, I. C. A., Herr Friherre Stjernstedt, A. IVHerr Bildt, Ii., Herr Stjerngranat, G. G., Herr Biskop L ahlcr antz, Herr Doktor IVallin, Herr Doktor Broman, Herr Kontrakts-Prosten Tegnér och Herr Professor Lindgren, den sistnämnde hufvudsakligast i afseende på reservationens tvänne sista momenter. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. 1854. KonstitutionsUtskottets Memorial, M 48, 1 M 48 Ank. (ill Exp.-Utsk. den 8 Sept. 1854, kl. 2 e. m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af tvä Stånds återremiss af Memorialet JVi 40, innehållande förslag till ändringar i 50 och SI §§ Regerings-Formen samt 29 § l mom.
Af de fartyg, som strandat inom Skanörs och Falsterbo strandterritorium, hafva: är 1856: 3 utländska fartyg blifvit bergade ocb 1 svenskt totalt förolyckats, » 1857: 6 utländska och 1 svenskt blifvit bergade och 3 utländska och 1 svenskt totalt förolyckats, » 1858: 6 utländska bergats och 1 utländskt totalt förolyckats, »> 1859: 4 utländska och 1 svenskt bergats samt 2 utländska och 1 svenskt totalt förolyckats, » 1860: 1 utländskt bergats och 2 utländska totalt förolyckats. Vid dessa tillfällen har likväl ingen person omkommit. På kusten af Oxie, Skytts och Wemmenhögs häraders fögderi hafva under qvinqvenniet strandat 8 fartyg, alla utländska. Ett af dessa har totalt förolyckats, ett bergats af egen besättning, och 6 med kustboarnes hjelp. Så vidt kändt är, har ej heller något menniskolif blifvit spilldt vid dessa olyckstillfällen. Sedan Malmö Sjöassuransförening numera upphört, är ”Kullens enskilda Assuransförening” den enda, som är bildad inom länet. Den stiftades år 1848 och upptager till försäkring fartyg från Höganäs, Wiken, Lerberget, Nyhamn, Lerhamn, Mölle, Arildsläge, Jonstorp, Domsten och Rå i Luggude härad samt Helsingborgs stad. Rörande nämnde inrättnings verksamhet åberopas nedanstående Tab. Litt. U. Tab. Litt. Om länets hufvudsakliga varubyten samt afsättningsorter är föga att säga. Afsättningsorterne äro förnämligast städerne. Der afyttras säd och bränvin samt kreatur och ladugårdsprodukter mot timmer, stenkol, sill och salt, specerier m. m., som dock äfven tillhandahållas allmogen af landthandlare. Från norra delen af länet föryttras spanmål till Christianstads län och Småland mot utbyte af timmer och skogsprodukter. Länet besökes årligen af Westgötahandlande och krämare från Småland, som afyttra tyger, smiden m. m. dylikt. Aderton marknader hållas årligen i länet samt så kallade torgdagar å några få ställen. Tal». Litt. T. Sj öskador i Kullatrakten.
Äfvenså anser jag RegementsSkrifvarnes löner för mycket nedsatte; enär Utskottet icke tillstyrkt den af K. Mrt föreslagne förändring med Indelta lönernes disponerande och hvilket hade minskat RegementsSkrifvarnes ansvar och göromål, utan dessa förblifva desamma som förut, så finner jag att derpå bör göras afseende vid bestämmandet af Lönevilkoren. 4ro Anser jag att vid slutet af den del af 3:dje Titeln som angår Indelta Armcens Lönereglering, böra alla de tillstyrkanden, hvilka Utskottet funnit skäl alt, spridda emellan flerahanda meningar af olika syftning, framställa för R. St:r, uti en kort mening sam - 2^4 Stat s - U tskottets manfattas; och derjemte att uttryckas bör, det Utskottet tillstyrker det alla detaljerna vid den, efter förenämnde grunder verkställde Lönereglering må af R. St:r fastställas, på det den icke uti framtiden må vara underkastad täta förändringar som lätteligen åter orsaka nya brister. Jag anser derföre, att Utskottet bör sluta med att ”tillstyrka R. StJr att till K. M:t ”framställa de af dem antagne grunder för Arrne'ens ”Lönereglering, med underd. anhållan, att K. M:t ”täcktes i öfverensstämmelse dermed låta densamma ”verkställa i den mohn tillgångarne dertill blifva dispo”nible och på sätt K. M:t finner lämpligast; K. M:t öp”pet lemnadt att dervid, genom öfverlemnande af Boställen från ett Regemente till annat och från en ”Tjensteman till annan och genom anslående till Löntagare af förut till Kronan indragne Boställen, eller ”i öfrigt göra de raodificationer som locala omständig”heter kunna göra nödige; dock allt med beräkning, ”sorn Contant, utaf sådane Boställens år 1827 upp”gifne afkastning, och med afseende derpå, att nu ”gjorde Anslagssumma i det hela icke öfverskrides. R.
De öfrige skolorna äro nemligen fullständiga läroverk, och i detta afs:de torde, hvad konseqvensen fordrar beträffande den ena, äfven böra tagas i betraktande rörande den andra; men i Helsingborg finnes icke något fullständigt läroverk, utan endast på real-linien; och om det för Statskassan är högst betungande att öfvertaga skyldigheten att bygga hus för de fullständiga läroverken, så blir det så i än högre grad, om den skulle åtaga sig en sådan förpligtelse i afs:de på de icke fullständiga. Det återstår dä de å real-linien fullständiga, ieke de mindre fullständiga; och intilldess vi hafva de förra väl ordnade, torde det väl få anstå med de sednare, eljest kan lätt hända att det inträffade hvad man vill undvika, nemligen att de icke fullständiga läroverken finge lika rätt med de öfriga bättre inrättade. Jag instämmer i det af Gr. Mörner gjorda yrkande. Efter härmed slutad öfverläggning samt upptagande af de derunder gjorda yrkanden om dels återremiss af och dels bifall till Utsk:ts ifrågav:de hemställan, framställdes först propos. å bifall till densamma, dervid svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utföllo med många nej och några ja, samt slutligen propos. på afslag å merberörde hemställan, hvartill svarades flere ja jemte ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Den 23 Juli. 105:te punkten. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, fästat upmärksamheten å de uti Utsk:ts nu föredragne hemställan förekommande, i ett sednare häfte rättade tryckfel, anmälte sig och yttrade Hr Bildt: Som R. o. Ad. förut återremitterat 102:draoch !03:dje punkterna samt den uti nämnde punkter gjorda framställning om anslag till Strengnäs och Orebro läroverks-byggnader sålunda kommer att tagas under ny pröfning, anser jag att rättvisan fordrar att äfven denna punkt återremitteras. Hr Nordenfelt:
Vid förnyad föredragning af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-J]iskottets Utlåtande N:o 31, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, n ed det af särskilde kommitterade afgifna underdåniga utlåtande och förslag, angående åtgärder för befrämjande af en förbättrad skogs-hushållning, dels ock af väckta motioner i samma ämne och dermed gemenskap egande frågor, återremitterade Ståndet Prot.-Utdrag den 7 November 1857. 621 lista och 3:dje af de å sidd. 8 och 9 förekommande tillstyrkanden, begynnande det förra med orden: "att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t anmäla” m. m., och det sednare med orden: ‘‘‘‘att den rätt till begagnande af boställs-skog, som blifvit föreslagen''' m. m.; hvaremot förevarande Utlåtande i öfriga delar bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial N:o 53, i fråga om öfverlåtande lill Tumba pappersbruk af det till komministers-boställe i Botkyrka och Salems församlingar nu anslagna hemman Nedra Tumba eller Tumba N:o 2. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 50, i anledning af väckt motion om Svea och Götha Hofrätters fördelning i särskilda mindre Hol-rätter.
S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-UIskottets nedan omförmälda Memorial: N:o 60, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det af Konstitutionsutskottet uti Memorialet N:o 54 framställda förslag till ändring i 5 och 6 §§ Regerings-formen, angående ett nytt Stats-departement. Med vidblifvande af sitt i frågan fattade beslut, lade Ståndet Memorialet till handlingarne. N:o 61, med utlåtande öfver Bonde-Ståndets Talmans vägran af proposition å bifall till åtskilliga af Stats-Utskottet framställda förslag till voterings-propositioner. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets följande Utlåtanden: N:o 195, angående väckt fråga om ersättning till Majoren G. M. Stjernsvärd, i anledning af ett honom meddeladt, men sedermera återkalladt uppdrag att utgifva en samling gällande författningar rörande krigsmakten till lands; N:o 194, i anledning af väckt fråga om skattläggning och rotering af bergsfrälse-jorden i Stora Kopparbergs län; N:o 195, i anledning af väckt fråga om försäljning eller utarrendering af alla åt tjenstemän anslagna boställen; och 756 Prot.-Utdrag den 5 Januari iS58. N:o 196, i anledning af vackt fråga om utverkande af nådig befallning till vederbörande embets-verk att meddela Stats-Utskottet general-förslag öfver Arméens och Flottans samtliga förråder. Frän Vällofl. Borgare-Ståndet.
Enligt ankomne Protocolls-Utdrag frän Högvordiga Preste-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet har förenämnde Betänkande blifvit af bemälde Riks-Stånd den 17 och 22 sisth Julii bifallet; hvaremot Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet detsamma lill Utskottet återförvisat på grund af framställde anmärkningar, nemi. inom Häglof.
Presentationer försiggii, dansprogram aflemnas, namn antecknas, en mera aosprAksl6s orkester uppspelar en introduktion, derefter en " Walsteuffel " - och liksom gripna af - en yrande hvirfvelvind, s6 flyga krigare och t8rrior genom salen. Htlr &amp; r icke fraga om ett sgdant ord som blaserad; det fins icke. I ingen dörrpost stAr niigon blek och iikgilig figur, undrande om han orkar dansa eller ej. Alla kavaljererna dansa af hjtirtans lust och i sitt anletes svett. Deras ögon straoch la, kinderna Iiiga och munnen ler: det iir dansen for dansens skönhetens skull. Ja, ty det miste medgifvas: kadetterna bjuds nastan uteslutande vackra flickor. Det &amp; r ytIigt, m&amp; s&amp; vara, men battre dock den kadett, som i &amp; r frsgar: " hur ser hon ut ", an den löjtnant som sedermera girigt spörjer: nhur mycket har hon? " SI snart on kadett med sin dam dansat det reglementerade ena hvarfvet kring den ovanligt stora salen, vandrar paret och efter + '. dem i tur och ordning hundrade andra par - ut genom den ena a l salens till en niistgransande shning hörande dörrar, skrider under liflig konversation igenom rum efter rum och kommer slutligen in genom salens a n d r ~ dörr, endast genom en kolossal kakelugn skild frhn den förra, och s i dansar man Ater ett Bivarf och furetager en ny promeroad, anda tills orkestern spelar sista takten af valsen. Detta Ir en aiödvhdig anordning, minskande trbogseln och ökande trefrmaden. S % dansas fransber p&amp; alla möjliga hi11 i salen, en sex, i t t a At gangen; derelter polka, hambopolka och alla moderns hoppsansaker, under det stamningen blir allt lifligare.