Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Commerce-Collegium, enär detta Embets-Verk i allt fall har sig ålagdt, att följa och bevaka Sveriges och Norriges handelsförhållanden, så utom som inom Riket, samt i öfrigt eger öfverinseendet öfver och således står i ständig beröring med alla Svenska och Norrska Consuler. Ur dessa skäl tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t 1 underd. anhålla: att det hittills varande Kongl. Convoy-Comissariatet må, så fort sig göra låter, blifva indraget, och dess hafda befattning, till besparing i de hittills dryga förvaltningsulgifterne, i allo ofver - Stats-Utskotlets Utlåtande N.-o 3g5. 17 öfverllyltas på Kongl. Commerce-Collegium, helst, om nödigt anses, ait Norrska Regeringen, genom Ombud, hädanefter deltager i förvaltningen af dessa medel, Kongl. Majit är oförhindrad sådant förordna äfven sedan den nu föreslagna förändringen blifvit verkställd; att Kongl. Majit derjemte täcktes anbefalla nämnde Collegium, att öfver förvaltningen af denna, hädanefter såsom hittills, under Kongl. Majits Nådiga disposition stående fond, låta föra serskild löpande IIufvud-Bok, samt att, efter dess årliga afsluLande, till Kongl. Majit afgifva underd. berättelse om Fondens ställning; äfvensom, att denna berättelse må genom tryck befordras lill allmän kännedom samt i öfrigt Räkenskaperne för Fonden, likasom fallet nu är med ConvoyCassans, tillhandahållas Rikets Ständers Revisorer och Statsutskott. Stockholm den 2 Januarii 1835. Bili. till R. St. Bil. General-Sammandrag af Convoy-Commis Debet. Ingående Ballance: Convoy-Coromissariatets Tillgångar den i Januatii Contant behållning i Rikets Ständers Bank . På afskrifning beroende medel — 23. 11. Ballancerade Inventarier 340: Ej till året hörande:
Dä vi först besluta öfver de allmänna frågorna och sedermera öfver de speciella, så ligger deruti en garanti, att det hela icke kan blifva så fasligt osammanhängande, enär de speciella besluten naturligtvis alltid mäste qvadrera med de allmänna. Dessutom är det icke blott på värt gemensamma beslut, utan äfven på de tre öfriga Ståndens gemensamma beiut, hvarpå Coust.Utsk:s åtgärd hvilar. Förhållandet emellan dessa tre Stånds särskilda anmärkntr blir troligen mycket mera osammanhängande, än de grunder, hvarom vi kunna oss förena, i händelse Frih. Sprengtporten förslag först antages. Man har trott, att genom detta föredragningssätt skulle man utestänga deras mening, hvilka vilja vidblifva det gamla; men de äga ju / Den 2j October f. m. 2^9 alllid den utvägen Stt 'afstå den ena pro‘pösfn' efter den andra, då vi slutligen komma att förblifva vid hvad sorn finnes. Hufvudsakliga fördelen af det föredragningssätt, som jag understödjer, består deruti, att man får en basis af allmänna grundsatser fastställd, hvarpå man sedermera kan bygga sina beslut; man vinner äfven den fördelen, som bör verka på Const.Utsk., nemi. att få se en större eller mindre majoritet för hvarje principfråga, och, om inom något Stånd finnes en liten majoritet för ett beslut, så blir man alltid villrådig, huruvida denna majoritet kan anses verkligen uttrycka Ståndets tanke, hvilket åter icke inträffar i afseende på de frågor, för hvilka majoriteten varit mera öfvervägande. Jag måste derföre högligen tillstyrka det föredragningssätt, som Frih. Sprengtporten och Hr von Troil föreslagit, samt hoppas och önskar, att Hr von Hartmansdorff äfven måtte förena sig derom. Jag anser det så mycket nödvändigare, som jag fruktar, att vi i annat fall sätta frågan på ett tärningskast, och kunna gå miste om det ändamål, sorn en öfvervägande majoritet uti en föregående votering ådagalagt alt Ståndet önskar. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig, i anledn. af delta yttrande, böra erinra, att nu icke vore fråga om föredragningssältet, emedan Fr ih.
Det tjocka trådknippe, som omknöts i 2:dra hvarfvet, delas midt itu. Två trådar i hvarje hälft ombindas de öfriga, så att därigenom två nya mindre knippen uppstå. Äfven detta hvarf 1 cm från det förra. I 2:dra, 3:dje och 4:de hvarfvet är det enklast att fasthålla de trådar, som skola ombindas, med tänderna. Så äfven i de följande. Med det 4:de hvarfvet är kullens platta färdigknuten. Denna utbredes nu på ett bord. En bit af koppartråden lägges i en ring ungefär 1 cm. från sista hvarfvet. Därefter afnypes denna så stölden behöfves jämte 2 ä 3 cm. därutöfver De sammanlagda ändarne omviras med en bastträd. Bingen lägges nu åter på det knutna. En af de knutna trådarna tages och fästes på förut angi f na afstand från knytningen genom att två gånger läggas om ringen på samma sätt som vid syning af languett. Midt emot på kullens andra sida fästes en annan tråd på samma sätt, hvarvid tillses att kullen hårdt spännes inom ringen. Sedan man fastknutit ringen ännu på åtskilliga ställen, så att man är säker på, att ringen kommer på samma afstånd från kullens midt öfver allt, kan man fästa plattan i sydynan och knyta alla de mellanliggande trådarna på samma sätt. l:sta hvarfvet på kullens sida. Två bredvid hvarandra liggande trådar fasthållas med tänderna. Dessa omknytas med den närmast till höger och närmast till vänster liggande med samma knut, som förut beskrifvits. En tråd öfverhoppas, och de två följande tagas i munnen. Med den öfverhoppade och den på andra sidan närmast liggande omknytas nu dessa. Så fortgår man ringen rundt. Två af de bredvid hvarandra liggande trådarna, med hvilka man i förra hvarfvet knöt, tagas i munnen och omknytas med de förut omknutna, en från hvarje håll. Med denna kn} ' tning fortsattes hvarf efter hvarf, tills n i a n fått kullen så hög, som m a n vill hafva den.
Såvidt jag kunde fatta Hr Gr. o. Landtrms framställning, var det 3:ne förslag och i den förhoppning att få Frih, Tersmeden och de med honom liktänkande att underskrifva den åsigt jag hyser om sjelfva vilkoren, framställde jag mitt förslag om delning. Jag trodde nemi. att det var 2:ne meningar som skiljde sig i afs. på summan men voro lika med afs. på vilkoren samt en mening som skiljde sig både med afs. på summan och vilkoren. Ar det icke flera meningar än Frih. Tersmedens och den jag slutar mig till, förfaller min anhållan om delning. Hr Gr. o. Landtm, uplyste i ani. häraf, att hans framställning innehållit, att, med undantag af Hr af Klints förslag, derå Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig icke kunna framställa propos., icke i afs. på redaktionens förändrande, något annat förslag vore i fråga, än det af Hr Stjernsvärd och Hr Bildt upgjorda, hvilket Hr Frih. Tersmeden biträdt med den skiljaktighet, att han ansett anslagssumman böra bestämmas till 9,900, i st. f. 18,000 Edr. Hr Hjärne: Jag ber att få erinra derom att jag framställde ett förslag till redaktion som var något afvikande från det af Hr Bildt och Stjernsvärd påyrkade. Jag önskade nemi. att ordet akliv måtte uteslutas, emedan detta ord som jag nyss nämnt kunde tydas på ett sätt, att Begeringen skulle råka i stort bekymmer när anslaget skulle kunna användas eller icke. När jag nu finner att mitt förslag varit af så ringa vigt att ingen af E. o. Ad:s ledamöter understödt detsamma och det t. o. in. undfallit Hr Gr. o, Landtm, Den t5 Juli 8. m. 369 Landtm:s upmärksarohet, vill jag gerna afstå från att begära propos. å detsamma, öfverlemnande åt framtiden att bedöma, huruvida jag baft rätt eller icke. I ani. häraf yttrade Hr.
— Hvad som'i 21 Gap. Rätteg. lialken af nu gällande Lag kunnat anses felagtigt och gifvit anledning till rättvisans eluderande, har Herr Grefven vidare ansett vara 4 §. deraf' men att hvad som oftast forts Lagen till last, varit ett hos Domstolar nog allmänt vedertaget bruk, att efter behag jä’mka Rättegångskostnad erne. Herr Grefven tror derföre Lagen i detta hänseende bäst uppfylla rättvisans fordringar, om deni allmänhet stadgade, att den, som slutligen vinner i hufvudsviken skall njuta ersättning för de kostnader han oumgängeligen derföre måste använda; samt medgåfve undantag, der saken varit mörk eller tvifvelagtig; och har Herr Grefven slutliden, vål ansett skadestånd för den särskildt lidande böra ega rum efter samma grund, som för kostnads-ersättning blifver gällande; men att skadeståndet bör bestämmas af Domaren, antingen i sammanhang med sjelfva saken, eller efter särskildt utförande, och bestämmandet grundas på särskildt bevisning; hvarvid gode Mäns omdöme må tjena till rättelse, men icke i sig sjelf utgöra ett bindande beslut. Högv. PresteStåndet åter har beslutat återremiss af Betänkandet, på den grund, att då upphörande af all värjemålsed vore föremål för Riksens Ständers pröfning, ansåg Ståndet, med afseende å hvad i 2 §. af nu varande Lagförslag blifvit angående sådan ed föreslagit, sig icke kunna ingå i LagUtskotttts Betånkanden, 479 pröfning af Betänkandet, förr än i sammanhang med LagUtskottets Betänkande i fråga om alla så väl i allmänna Lagen, som särskildte författningar föreskrifne Eders öfverseende och granskning, hvilket förut, i anledning af anmärkningar, blifvit till Utskottet åter-remitterat.
Hvad nu beträffar valsättet, så år i min tanka ett indirect valsätt aldrig lämpligt vid vigtiga val, så snart direct val år möjligt; orsakerne, * hvarföre jag icke kan frångå denna princip, hafva hår flera gånger blifvit framställde. Jag yrkar derföre, att Ridderskapet och A-' deln vid denna Riksdag må välja åfv«n till 1827 års revision, och torde denna motion, i likhet med Herr Berghmans, få ligga på bordet; an-, hållandes jag, att bägge rnä med första förekomma. Herr Hjerta, Guftaf: Då motionernes tid synes i dag åter börja, vill äfven jag väcka en sådan. Jag önskar nemligen att få till Protocollet dictera, det jag anser vigtigt, att de i Grundlagen anbefaldte val måtte förrättas inom den tid , vid hvars slut Riksdag lagligen tillåndalöper, eller inom fyra månader efter emottagandet af Konungens Nådiga Proposition rörande StatsYerkets tillstånd och behof; och anhåller jag, att denna motion må varda till Riddar-! husUtskottet remitterad. Grefve Spens: Jag får till den siste Talaren hemställa, om icke lämpeligaste tillfället att 94 Den Augusti e, hi. afgöra den af honom vickta fråga vore, når 4y §. i RiddarhusOrdningen till pröfning förekommer, i sammanhang med de Ö. iga förändringar uti samma Riddarhusordning, dem Riddarhusutskott i särskildt Betänkande föreslagit. Hvad 47 §. beträffar, så har Utskottet tillstyrkt en och annan obetydlig jemkning af ordställningen i densamma, och som Herr Hjertås tillägg dervid kunde inflyta, _ skulle jag tro det vara bäst, att derom besluta, enär hela för» slaget hår granskas. Herr Hjerta: Som Grefve Spens upplyst, att vid 47 §. RiddarhusOrdningen flera mindre omständigheter äro af RiddarhusUtskottet föreslagna till ändring, skall jag utbedja mig, att få förblifva vid min motion, emedan jag anser den innefatta en ganska hufvudfakelig omstån-r dighet. Lades på bordet.
Jag finner ej alls genant att skicka madamen och köpa för 5 öre af den och 5 öre af en annan sort O. Det ligger ingen misshushållning i det, ty hon talar i så ömklig ton om, att hon alltid får öfvervikt. Som jag icke, som sagdt, är någon husmoder, kan jag ej gifva råd åt » unga oerfarna sådana », men jag har efter bästa förmåga velat visa, att man kan låta bli att lefva på så stor fot som » Erfaren husmoder » och » Hilda — gren ». Erfaren husfader. Rekord i besparingsfrågan! Då det varit mig ett sant nöje att läsa » Erfaren husmoders » och » Hilda — grens » billiga recepter på god och närande föda, bar detta gifvit mig anledning, herr redaktör, att vända mig till Eder med begäran att få denna min lilla uppsats införd. *) Äfven jag är gift och består mitt hushåll af tre personer, af hvilka en olyckligtvis ej är person, som går till och från, utan en lagligen stadd tjänarinna, och därtill kommer en liten mops. Det måste dock vara en obeskrifligt god sak att ha en dylik madam, ty man kan ju då spara in åtskilligt, och som jag nu föresatt mig att jämte min familj slå ett rekord i den här 10-kronors-täflan med början den 27 april, har jag till denna tid uppsagt min lagligen stadda jungfru och vidtalat en hygglig person, som går till och från, utan att vilja ha kaffe eller dopp, men med det måttliga anspråket att få öfvertaga mina aflagda kläder och uteslutande monopol på min familjs tvätt, hvilken jag äfven med min makt som familjefader beslutat inskränka. Innan jag nu går att för allmänheten utveckla min plan — ty jag har matematiskt satt system i den — ber jag att få upplysa, att jag lider af magkatarr, hvarför jag må- ste hufvudsakligen lefva af mjölkmat, och mopsen tror jag nog att min svärmor tar hand om under den här täilingsperioden. Vidare inberäknar jag icke söndagarne, ty då går min hustru och jag antingen till min mor eller svärmor för att » äta upp oss » efter veckans ansträngningar.
Ehuruväl motiverna till den äskade publiciteten kunna vara oskyldiga, då de å åhörarnes sida torde vara blott nyfikenhet, och å vår sida en inbillad liberalité, skulle dock med tiden denna nyfikenhet kunna öfvergå till ett direct inflytande på diseussionerne, enär det torde böra medgifvas, att ett fremmande sällskap ofta kan imponera på den frie talaren inom ett slutet samfund. Om vidare detta intrång uti vår Ståndsfrihet skulle komina alt inverka på våra Protocoller, så att, genom denna förtidiga publicitet och dermed åtföljande immediata controll, de blefvo alldeles öfverflödige; huru skulle väl en sådan förändring kunna anses eller behandlas på annat sätt, än såsom grundlagsfråga? Då emedlertid saken hittills icke blifvit så behandlad, torde jag dock få åberopa RiddarhusOrdningens 20 §., som förbjuder hvarje obehörig att öfverläggningarne bivista; och, enligt RiksdagsOrdningens 23 §., tager jag mig friheten fråga, huruvida LandtMarskalken, eller den hans ställe företräder, uti någon del kan frångå den nu gällande RiddarhusOrdningen? Jag får hos Herr Grefven och Ordföranden anhålla 0111 proposition, huruvida Ridderskapet och Adeln vill tillåta publicitet eller icke; och i förra fallet, att det ifrågavarande Memorialet måtte återremitteras till RiddarhusUtskottet med alla dervid gjorde anmärkningar. Herr Riben, Carl Wilhelm: Jag har med skyldig uppmärksamhet af hört de anmärkningar, som blifvit gjorde mot RiddarhusUtskottels Memorial. Såsom Ledamot af Utskottet har jag deltagit i nämnde Memorial, och har derföre en moralisk förbindelse att redovisa de motif, som legat Den 3 Februari i f. m. 25 till grund för detsamma, oell att möta de erinringar, hvilka dervid blifvit gjorde. Med uppriktig tillfredsställelse har jag hört en värd Ledamot Herr Lefren, gilla de motif, sorn legat till grund för Utskottets yttande i hufvudsaken, och det är mig okärt, alt han icke äfven gjort det i det reglementariska.
Har rusthållaren laga förfall sätter han annan i sitt ställe, som har fullkomlig kännedom om allt, som gäller båtsmannens omständigheter. Böter som tillfaller Amiralitets krigsmans kassa uttas om någon inte infinner sig. § 8 När kompaniet är uppställt förklarar inspektören att Kongl Maj: ts vilja och befallning är, att varje man njuter sin rätt, som finns i kontrakt och författningar. Om någon tror sig orättvist behandlad, så äger han rätt att anmäla sina klagomål, som behörigen upptas, granskas och undersöks samt efter omständigheterna avgörs. §9 Inspektören underrättar sig noga om hur kontrakt och förordningar efterlevs och om skyldigheterna rotehållarna emellan uppfylls. Enskilda kontrakt får inte vara sämre än det huvudkontrakt som gäller för länet. I 1731 års resolution angående Allmogens Besvär skall rotehållare under båtsmännens kommendering vara deras hustrur behjälplig med skötseln av torpen, varvid rotarnas egen fördel beredes, då rekryteringen blir lättare. Rotehållarna får inte lämna ut kontanter istället för beklädnad. Skulle något vara fel antecknas det i generalmönstrings rullan och avgörs i överläggning med landshövdingen i orten eller överlämnas till förvaltningen av sjöärenden. Landshövdingen skall också se till att rotehållarna inte försummar att ge sina båtsmän nödvändiga hus. § 10 Inspektören tillser att dugligt manskap med goda kroppskrafter och utan synbara fel antas till båtsmanshållet. Rekryten bör vara välfrejdad, vara fyllda 16 år men inte över 36, avseende bör tas till hans sjöbefarenhet. Ingen bör kasseras även om han är liten till växten, men för övrigt är starkt bygd. De båtsmän, som tidigare undergått generalmönstring och för ålder och bräcklighet är oförmögna till sjötjänstgöring avskedas. För att detta skall gå säkert tillväga skall en fältläkare göra en inspektion, så att ingen karl med förborgade skador eller bräckligheter, som gör honom oduglig, kan dölja det vid mönstringen och på så sätt undgå avsked. Båtsmän, som av olika orsaker ställer annan i sitt ställe blir avskedade med s k legopass. De som sedan senaste mönstringen blivit insatta, men visat sig inte i anseende till kroppsstyrka eller andra orsaker kan kvarstå i tjänsten, skall inspektoren avskeda.
Sluteligen anmälte Hekr Landt-Marskalken atk i Stats > Utskottet more en ledighet efter Friherre De 6eer, Llarl^ samt eN i Allmänna Besvärsoch Lecoiiomiä-Utskotttt efter Herr 6^Uenkaa^ Dars ^ hwilka borde älerbesättgs, hwarföre han anmodade Herrar Elettorer» att Med der första sammanträda, för alt i dista Herrars ställe nya ledamöter ulwätja. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ^ til Dt laxra. In ficke m 6. /r. Lilvekliolxe - Lördagm den 20 Junii. Plenum klockan ro förmiddagen. Änmältes och infördes Konungens Hof-Eantz^ ler. hwilken asiemnade twäntte Kongl. MajitS nådiga propositioner. Sedan Herr Hof-CantZlekeN, pä wederbötligk sätt Utbeledsaqad, afträde, uplästes: Kongl. Maj>rs nädiga proposition till Riksens » Stan - 6^2 Den 17 Ilmi;. Ständer, angående straff för Smcnffa Undersåtare, hwilka nian Konungens tilstand sokn elser att» taga ljcnst hos främmande Herrffap-Giswen Orebro Slott den iy Junit 1812. Remitterades til Laq-Utffottet., Kongl. Maj^s nådiga proposition til Riksens Ständer om inrättande af ett Invalidhus» Gif» WLN Orebro Slott den »9 Juni, 18 l2. Remitterades lil S ats-Utskottet. SpnaveS Herrar ElectorerneS mållistor lik ledamot uti StalS-Ulffortet efter Friherre Oe6eer, Larl. N:o 54 Friherre von Llnr-srn 8terndor§, lrlatliias 06) till Ledamot liti Allmänna Beswärsoch Oecvnomia-Ulffoltet efter Herr Q^llenkLal, Uar8- N o IZZ Friherre 8taei von k^oIlllLin, Lorktrl UustviA.
Utom de anmärkningar jag nu tagit mig friheten framställa emot Utskottens Betänkande, torde det äfven tillåtas mig, att försöka vederlägga en del af de yttranden, som under denna discussion blifvit fällde. Till en början får jag vända mig till Friherre Boye, som åtagit sig, att för oss framlägga räkningar, hvilka intyga, att med en 5o kannors Pistorisk panna och tillhörande Apparat, blifvit på året tillverkade till och med 4°>O0° kannor Bränvin, och jag får förklara, att (fastän jag icke vågar laetvifla Friherrens uppgift) kan äfven jag med Bok bestyrka, att med en qo kannors panna af lika beskaffenhet blifvit hos mig, då verket gått oafbrutit hela året om, både nätter och dagar, icke tillverkade mera än 36,ooo kannor. Vidare vet jag af egen erfarenhet, att, med en enkel go-kannors panna, kunna på 8 månaders bränningstid tillverkas 8 å gooo Den 4 J« n i i f. ra - la nnor. Jag har ej mera än ett pistoriskt verk och skall nog nu akta mig att skaffa ånig flera. Jag kan icke med detsamma på lika tid producera mera än ungefär 3:ne gångor mer än hvad med det enkla verket blifvit tillverkadt, eller inalles knapt 24,000 kannor, men vi hotas med sexdubbel afgift. Det gifves visserligen skäl till skilnad emellan productions-beloppet vid JBrännerierna omkring stora städer och i aflägsna landsorter, emedan man vid de förra har lättare tillgång till skickliga handtverkare, som snart kunna reparera inträffande brister; Friherre Boije har sedermera tracterat oss med anvisning på en i Finland gällande Rysk författning, som han synts framdeles vilja tillämpa i Sverige. Långt vare från oss elen tankan, ännu mindre farhågan, att någonsin behöfva anlita lagar, som utgå från Kejsaren i Ryssland. Denna Monark, som äger rättighet att behandla sina Undersåtare godlyckeligt, kan omöjeligen blifva en ledning för våra öfverläggningar. Jag tror ett sådant förhållande ej vara värdigt Svenska Folket, som är fritt och sjelf lagstiftande. Våra beslut böra utgå från helt andra grunder.
Revisorerne, som funnit dessa räkenskaper vara med särdeles redighet och omsorg förda, hafva likväl ansett sig böra fästa uppmärksamhet ä angelägenheten deraf, dels att till slutligt afgörande befordras frågan, huruvida kassans, i begge arens räkenskaper utbalanserade, fordran för under år 1846 förskjutna resepenningar, 650 Spanska Daler, åt numera aflidne Kapitenen Lyon, till företagande af en resa till fäderneslandet, skall kassan godtgöras, eller förskottet i räkenskaperna afföras, dels ock att, då af de under titel: “reklamationer emot Kongl. Maj:ts och Kronans kassa", i räkenskaperna utbalanserade poster, till ett sammanlagdt belopp af 462,05 Spanska Daler, en del obestridligen utgör enskilda personer tillhörande depositionsmedel, men de öfriga posterna åter äro af beskaffenhet, att ovisst synes, huruvida de såsom enskildes tillhörighet kunna anses, förhållandet härmed må varda utredt samt åtgärder derefter vidtagas, att vederbörande rätte ägare skyndsamligen lyfta de deni tillhörande medel, så att det fortsatta balanserandet i koloniens räkenskaper af enskildes egendom må i möjligaste måtto undvikas. — 231 — örtopediska Institutet i Stockholm. Till understöd för detta institut, hafva Rikets Ständer, vid 1847 och 1848 års riksdag, anvisat ett årligt anslag af 1,500 R:dr, med vilkor, att medlen uppbures, förvaltades och, i öfverensstämmelse med hvad i afseende på statsmedel i allmänhet är stadgadt, redovisades af Direktionen för institutet under öfverinseende af Kongl. Sundhetskollegium, äfvensom emot förbindelse för institutets Föreståndare att vid dess gymnastik hålla 4 friplatser för medellösa patienter, och att utom inrättningen kostnadsfritt lemna ortopedisk behandling åt 3 sådana patienter; varande, i följd häraf, 1849 års anslag, 1,500 R:dr, af Kongl. Statskontoret till Direktionens disposition qvartaliter anordnadt.
Visserligen är den litet sjelfsvåldig, men medgifvas måste, att den i all sin enkelhet är ett mönster i sitt slag. En annan gång firar skalden på ett högst snillrikt sätt under festens gamman en allmänt beundrad skönhet, i hvars beröm, utom andra artigheter, antikens gudaverld ståtligt figurerar. Hon förliknas vid Diana, när gudinnan hvilar sina af jagten trötta lemmar i skogen, och hon fördunklar Frigga, så att man måste ropa: »Slekken Paphos' eldar uth, ok du, Cypern, var bedröfvad!» Den visa, som börjar »Så är dit hierta från mig vändt», är allt igenom sångbar och utmärker sig för sitt musikaliska välljud. En helt annan ton anslås i den till Fillis, »Låt hvem, som vill gå», der han öppet förklarar sig som nu mera endast könets goda vän utan att besvära sig med frieri och äktenskap. Den är skrifven på 5- och 6-fotade jamber med en den tiden ovanlig ledighet och dertill märklig för sin konstfulla rytm. Men bäst äro de sånger från hans ungdomsdagar, hvarest han lemnar mytologi och galanteri å sido och endast sjunger om sin saknad. »Mit hierta vil uti mit bröst mig brista» heter en, der han klagar: »En hiort, som uti mörka skogar vistar, Han löper oförhindrat med sin hind. Så leeker fisk i siön, fogl upå qvistar; Men iag kan see ock måste vara blind.» Etc. Och samma känslostämning genomgår dem alla. Den besjungna kallas ofta hans »andra iagh», hvars träl han är. Han vet att hennes skönhet förtär honom så småningom till döds, men han skall vara evigt trogen intill grafven. Nu äro de tvungna att lefva åtskills, men man måste dock till slut finna sig i hvad som är himlens vilja. Poemet till Margaris är lika framstående för sin passion som sin poesi. Dock har äfven här besannat sig, att poeter känna djupt, men tyvärr ej alltid ihärdigt, och att man tål mycket förrän man förgås. Lucidor är med alla sina ömma qväden ingen Petrarca-natur.