Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, hafva Rikets r Ständer beslutat, att för nvssbemälda enka å allmänna Indragnings-staten uppföra en årlig pension af 300 R:dr.” 36:o. Den af Utskottet i 78:de punkten gjorda hemställan, att aflidne Biskopen Carl Adolf Agardhs enka, Charlotta Lindskoug, måtte tilläggas en årlig pension af 2,000 R:dr, att från allmänna Indragnings-staten utgå ifrån och med månaden näst efter den, då hennes nådårs-förmån upphör, är af Presteoch Borgare-Stånden godkänd: men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet hafva, med bifall till punkten i öfrigt, nedsatt den af Utskottet föreslagna pensionen till 1,500 Rxlr; —och då således jemväl denna fråga måste genom omröstning algöras, får i sådant hänseende Utskottet föreslå följande voterings-proposition: 'Den som vill, att — enligt Stats-Utskottets af Presteoch Borgare-Stånden godkända hemställan — Biskopen Carl Adolf Agardhs enka, Charlotta Lindskoug, på allmänna Indragnings-staten tillägges en årlig pension af 2,000 R:dr, att utgå från och med månaden näst efter den, då hennes nådårs-förmån upphör, röstar Ja, Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, är pensionen för Biskopinnan Agardh, i enlighet med Ridderskapet och Adelns samt Bonde-Ståndets beslut, bestämd att utgöra endast 1,500 R:dr.” 37:o. Uti 81:sta punkten hade Utskottet afstyrkt Rikets Ständers bifall till en inom Preste-Ståndet genom derstädes väckt motion gjord framställning, att det på 9:de Hufvudtiteln för Professores emiriti vid Universiteterna uppförda lönebelopp af 4,000 R:dr måtte höjas till 4,500 R:dr; äfvensom Utskottet i samma punkt af förekommen anledning hemställt, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det behagade Kongl.
Att möjligtvis föreskrifter af Ständerna vid förra riksdagen blifvit lemnade, i afseende på dessa medels förvaltning, hvilka vid detta liksmöte kunna påkalla förändringar, och att måhända er. friare dispositionsrätt öfver dessa-medel, än som hittills ägt rum, bör lemnäs Regeringen, bestrider jag icke. Men då torde det vara bäst all börja en liv läkning i detta fall, och uppskjuta nya anslags beviljande, till dess man fått tillfälle att pröfva hvartill de skola användas. Det är tvifvelsutan ett misstag af Hr von Hartmansdorff, då lian föreställt sig, att i Utskrs alsing ligger någon slags obenägenhet för statsmedels användande lili så beskaffade företag, som de ifragavar. TJtsk bar icke ingått i bedömmnnde af företagens nytta, ulan blott, — hvilket Hr von Hartmansdorff medgifvit, — behandlat ämnet formenlig!; och då Utsk. formenlig! behandlat saken, torde det icke vara skal alt återremittera betänk. Att så må ske, i enlighet med hvad sorn vid föregående riksdagar ägt rum, då betänkta återremitterats, när anmärkningar dervid blifvit gjorda, vill jag icke bestrida; men må det tillåtas mig nämna, att jag betraktar det såsom ett mindre godt omen-sitt snart komma till slut med våra riksdagsförhandlingar. Hr Lagerhjelm, Pehr: Oaktadt de upplysningar, en ledamot af StatsUtsk. meddelat, kan jag icke annat finna, än att, i händelse delta StalsTJtskrs mern. N:o 5 skulle bifallas, K. M. vore betaget att disponera medel lill de ändamål, som omtalats, nemi. Degefors» och Forsshaga slussanläggningar: och då Ständerne vid sista riksdag stadgat såsom grundsats, alt de anslagna medlen icke skulle få disponeras förr, än menigheterna hunnit bestämma sig för deltagande till minst hälften af sjelfva kostnadsbeloppet; så bör det icke förefalla underligt, om någon del af detta anslag icke kommit alt genast användas, enär det behöfts tid för några ledamöter uti de menigbeter, sorn voro i begrepp att företaga sådana arbeten, att öfvertyga de andre örn nyttan af företaget.
Vidkommande dernäst sjelfva införselsafgiften å bränvin; så enär den tullsats, som under de begge sista statsregleringsperioderna varit gällande, nemligen 45 öre för I skålp. alkohol (vattenfri sprit), motsvarar 2 Ridr 20 öre per skålpund alkohol eller 1 Ridr 10 öre per kanna bränvin af 50 pröcents styrka, och således med 50 öre kannan öfverstiger den tillverkningsskatt af 60 öre per kanna, som, efter att jemväl hafva under samma tid varit gällande och med hänsigt hvartill införselstullen blifvit bestämd, Rikets nu församlade Ständer äfven beslutat böra oförändrad bibehållas, har Utskottet, som anser berörda tullsats innebära tillräckligt skydd för den inhemska bränvinstillverkningen och tillika vara den högsta, som utan fara för betydligare tullförsnillning kan denna vara åsättas, icke för artikeln bränvin och sprit kunnat någon tullförhöjning tillstyrka, utan hemställer att den nuvarande införselstullen må bibehållas. Men emedan, genom sammanförandet uti en gemensam rubrik af de flera tillförene specificerade olika slagen af bränvin och sprit, svårighet uppstått att tillförlitligen utröna införselsqvantiteterna af de särskilda sorterna och förhållandet i delta hänseende emellan de slag, som utgöra föremål för en allmännare tillverkning, inom landet och dem, som hufvudsakligen äro af utländsk produktion, föreslår Utskottet, att, i stället för taxerubnkens nuvarande lydelse »bränvin och sprit alla slag», må åt denna artikel gifvas följande förändrade redaktion: »Bränvin och Sprit: »af säd, potates eller andra jordfrukter — - »af annan frukt: »Cognac »andra slag — 4 Bevillnings-Utskottets Betänkande JV2 17.
Drottningen återkom förliden lördag från Norge och mottogs vid Centralstationen af prinsarne Carl och Eugen, änkehertiginnan af Dalarne, prinsen och prinsessan Bernadotte samt medlemmar af ministéren och hofstaten m. fl. Hon lämnade den kungliga waggonen, stödd vid prins Bernadottes arm, samt hälsade de å perrongen församlade damerna och herrarne. Drottningen begaf sig omedelbart ut till Drottningholm, dit hon åtföljdes af prinsarne Carl och Eugen. Vigseln mellan grefvinnan Stephanie von Plåten och f. d. tyske ministern i Stockholm grefve Carl von Wedel kommer att äga rurn den. 27 d:s i tyska kyrkan härstädes, Efter vigseln afresa de nygifta med extratåg till Kungsör och vidare till Stora Sundby, där de torde komma att vistas omkring en månad för att sedermera begifva sig till Berlin. * J sitf hem härstädes har aflid.it fru Anna Louise Lund, född Munthe, i en ålder af nära 82 år. Hon var den sista kvarlefvande af tio syskon, barn till ryttmästaren, sedermera öfverjägmästaren i Kalmar län J. L. Munthe och hans maka, född Regneli. Den aflidna hade i nära 56 år varit i ett lyckligt äktenskap förenad med sin efterlefvande make, förre rådmannen i Vimmerby Anders Lund. Duglig och praktisk husmoder samt kärleksfull och uppoffrande maka och mor, utgjorde hennes största sorg på gamla dagar den tvungna sysslolöshet som pålagts henne dels genom en svår ögonsjukdom, dels genom andra kroppsliga lidanden, hvilka hon eljes bar med ovanligt tålamod och lynnesspänstighet. Hon sörjes af sin 87 årige make, tre söner och en dotter samt barnbarn. Inom kretsen af anförvandter och närmara umgängesvänner efterlämnar hon minnet af en finkänslig, hjärtegod och ädel kvinna. * Anjovis-jubileum. 30åriga jubileet af sin tillvaro firar i dessa dagar i bohuslänska skär gården anjovisindustrien. Det var nämligen år 1864, som efter otaliga konserveringsförsök firman J. J. Hallgren, Gullholmen, beslöt att i marknaden föra den s. k. anjovisen (skarpsill
Vid 1809 års riksdag föreslogs hos R. o. Ad. de s. k. koncessionerne eller jemkningarne i RiksSt:s privilegier, hvarigenom R. o. Ad. afstod rättigheten att uteslutande besitta frälseegendomar, under villkor att hvarje Svensk man, af hvad klass han vara må, skulle tillerkännas rätt att förvärfva all slags fast egendom, så på landet som i städerne, med samma egendom åtföljande förmåner, att idka all slags näring emot åtagande af deremot svarande borgerlig tunga. Jemväl skulle tillerkännas samtlige medborgareklasser att all oroterad jord i riket skulle med extra rotering beläggas m. m. Detta allt gillades Den 30 November f. ni. 97 gillades och fastställdes af Konungen genom allmän kungörelse d. (» April 1810. Specifikationen öfver koncessionerna igenfinnes i 9 § af riksdagsbeslutet d. 2 Maj 1810. Härigenom funno rikets 4 Stånd att de personliga privilegierne borde vika för allmän nytta, men deremot jordnaturens olika förmåner förblifva oförändrade, utan afseende på hvilken som deraf blefvc ägare. Särskildt åtog sig R. o. Ad. och föreslog, att säterier skulle under krigstid deltaga till ^ i sådana real-onera, som angingo kronoskjuts och inqvartering, emot det att clereciets boställen och bergsfrälset likaledes åtoge sig enahanda börda. Häraf torde H. St. finna, alt icke liden bortnött dess fordom ägande rättighet alt uteslutande besitta säterier, utan dess egne beslut för tillvägabringande af begreppet inom Svenska folket, att alla ägde lika rätt att komma i åtnjutande af de fördelar, de olika jordnaturerna medförde ägarne af privilegierad jord. Hr Gr. Anckarsvärd har sökt styrka sine yttranden om de tryckande grundskatterne för kronoskattehemman genom uppgifter på den behållning någre heraman lemnat och antalet personer som der skulle åtnjuta sitt underhåll, och vändt sig till mig i egenskap af f. d. president i Kamm.colhm med den frågan, huruvida något vore att invända emot den tafla han framställt öfver kronooch skattejordens grundskatter.
Uppenbar eller offentlig kyrkoplikt, som, enligt 10 Kap. i 1086 års Kyrkolag, är ålagd den, som genom den större bannlysningen blifvit skiljd från församlingens gemenskap, eger nemligen i öfrigt runi: l:o för den, sorn obetänkt och af hastighet lastar Gud, Hans heliga ord och Sakramenten; 1 Kap. 1 § Missgernings-balken: 2:o för den, sorn efter lag gjort sig skyldig till dödsstraff, men njuter förskoning derifrån, dock med undantag för ett brott, eller tidelag, enligt Kongl. Brefvet flen 27 Juni 1/65; KonglFörklaringen deu 23 Mats 1807, 4-3 Dunkten 1 morn.; 3:o' för den, som begår stöld eller står tjufsrätt; ibid. 7 mom. 4:o uti tvegiftesbroll lör den förut gifte personen; ibid. 13 morn.; 12 Lag-Utskottets Betänkande, N:o ST. - 5:o för den, som föröfvar blodskam eller lägersmål i förbjudna leder, derå dödsstraff är utsatt, mea af-Nåd eftergifves; ibid. 14 inom.; 6:0 för den, som varit drucken eller eljest gjort oljud i kyrka under Gudstjenst; ibid. 16 morn; 7:o för den, sorn drucken eller oskriftad går till Nattvarden, eller gör det_, oaktadt lian af Presleu är varnad att afhålla sig derifrån; ibid. 17 mom.; 8:0 för den, som i kyrka under Gudstjenst öfverfalletnågon med hugg och slag; ibid. 18 moni; 9:o för den, sorn skuffar elier stöter annan eller kifvar och träter med honom i vredesmod i kyrka under Gudstjenst elier annorstädes, der Gudstjenst hålles; ibid. 19 morn ; 10:o för den, soin slår eller smädar sina föräldrar; Kongl.
illnstratiou till clen gainla satsen, att inom h i - stendoinen nicke fins jnde eller grek, utan alla iiro ett i 1i; ristiis. Och hvad soin siirslrildt inom kvinnov#rlden borde uppfnttas son1 ett gliidjnnde tidens tecken: den Icristaa stndentrorelsen liar gjort allvar iifven af clen F A ofta citerade fortsiittningen nf denna sat.s:)) hi.ir 2r icke mall eller l ~ v i n n a ~ Piireningen. bar, trogen sin grundsats, e1111eteiz, nellnrz uiirldeus slw7eiatet. i personliy t r o pd Erislrls, lyckats bol-tse icke blott fr5n splittringen mellnn de olilrn lryrkor~las hekiinnelser, utan lifven fr5n en nf samhfillenas inest inrotnde foiclomnr och - iclre af)) ridderligt gnlanteri mot damerna)), utan fif allvarlig ofve~ ' tyge1se om den hogre Iivinuobildningens stora Betyclelse for Quds ri.1re utan tvekan gif vit de 1cvi.nliga studenternn plats i ledet, ja Rfven blnncl hefhlet. Sii~.slrildt i. England ~ p e l e lzvinnornn en stor roll inom dennn stmdentrorelse, nr ' igot som atdler den kiistna frisintheten i en lysnnde cleger, hiilst om den scs mot den rnorlro bnli~runden uf visss bypermodel na reaktionsfiireteelser i)) de stora knlturl&amp;nderua~. Jag tanker 1-6rvid nirmnst. 138 Cambridge ' s nniversitets nekan att bevilja livinnorna de 15irdo111sgrader, till hvilka deras aflagda exauiina gora dem beriittigacle.
Frih. Cederström, Rudolf: Under villigt erkännande af de svårigheter, med hvilka denna fråga haft alt kämpa, enär R. St:r vid flera föreg:de tillfällen alslagit de i ämnet gjorda framställningar, och ehuru jag medgifver att det nu förev:de förslaget har ett stort företräde framför det vid sista riksdagen afhandlade projektet ang:de Geijerska husets användande för ändamålet, kan jag dock icke finna mig tillfredsställd med detta Utsk:ts förslag. Nu ifrågav:de hus ligger nemi. omgifvet af flera andra hus, deribland af K. boktryckeriet med dess ångapparat, hvilken kan blifva ett ganska farligt grannskap för dessa dyrbara samlingar. Vidare skulle, i följd af detta förslag, 3:ne embetsverk få lemna sina lokaler. Hvart skulle de flytta, och hvartill skulle kostnaden för deras förflyttning uppsa? Detta har Utsk:t icke uppgifvit, hvilket dock varit önskligt att få veta. Hvad man dock kan taga för gifvet, är att nämnde kostnad skall blifva ganska betydlig. Kan väl nämnde kostnad betäckas genom försäljning af det spruckna och snart ramlande s. k. Ridderstolpeska huset? Jag tror det icke. Ett stort misstag begås vanligen deruti, att man för nya ändamål vill aptera gamla hus. Olämpligheten i byggnadssättet å dessa hus och ständiga förändringar derå vålla nemi. de största kostnader. Frih. Nordenfalks motion torde derföre böra uppmärksammas. Då biblioteket ytterligare erhåller ett exemplar al hvarje verk, torde allt utrymme, som kan erhållas, blilva behöfligt. Redan lära från K. biblioteket åtskilliga tryckta arbeten, som man antager vara Den 17 Juni e. m. 2i3 af mindre värde, hafva blifvit förpassade till f. d. slaktarhuset, der de sålunda utgöra en begärlig spis för hungriga råttor, hvilka nu, i saknad af oxkött och dylikt godt, få åtnöja sig med de klistrade ryggarne på böckerna, hvilka ryggar till stor del utgöras af kalfskinn och följaktligen hafva en strykande åtgång. Icke destoinindre har Utsk:t icke letnnat någon allvarlig uppmärksamhet åt nyssherörde motion eller åt frågan om anordnande af en ny lokal för ett K. bibliotek.
Hela brigaden samlades från sina kantoneringsqvarter fram på S:t Mickels malm; kanonsluparne i Christina uppbrändes, och de derstädes förlagde volontärer förenades med brigaden. Alla trupper stodo hela natten under gevär, och oaktadt den strängaste köld, tilläts dem likväl icke att upptända någon eld. Många soldater blefvo derföre så öfverväldigade af kölden, att de, stående vid geväret, föllo till marken, och detta onödiga nattvak kostade brigaden öfver 100 man, hvilka måste skickas till sjukhuset. Den olyckliga ställningen fortfor intill morgonen kl. 8, då hvar och en ändteligen fick återgå till sitt qvarter; hvad truppen denna natt ändamålslöst uthärdade, kan ej beskrifvas. Följande dagen utskickades på vägen åt Jokkas små dragon-patruller; dessa upptäckte blott några Kossacker. Föröfrigt syntes och hördes ej af någon fiende. Den 29 Februari uppbröt hela brigaden ifrån S:t Mickel. Före aftåget vidtogos goda åtgärder för deras skötsel och vård, som qvarlemnades på sjukhuset. Regements-läkaren vid Savolaks jägare befalldes att der qvarstadna. Före uppbrottet voro alla de bondhästar uppbådade och hopsamlade, som möjligtvis kunde erhållas; en del nyttjades till trossens framförande, de öfriga användes att forsla proviant, hvaraf så mycket som kunde medföras togs ifrån magasinet. Resten af de vackra spannmålsoch höförråderna uppbrändes; men hvarföre magasinet med de kasserade gevären icke förstördes, är mig obekant; hvad jag med säkerhet vet, är att Ryssarne sedermera begagnade dessa vapen, samt nyttjade dem emot oss. En del af brigaden tågade, under öfverste-löjtnant Lodes befäl, åt Jokkas, derifrån till Jorois, o. s. v.; resten gick till Haukivuori, och fortsatte den 1 och 2 Mars sin marsch till Pieksämäki, samt den 4, 5 och 6 till Leppävirta, tretton och en half mil från S:t Mickel, och hvarest nu brigaden återförenades.
Fjerde d:o Femte d:o » » » » » 20 » 10 » 5 » 3 Commissionskont or s-föreståndare och Commissionärer, som icke äro borgare se handelsexpeditör. Direktörer, Theater-, vid andre än konungens spektakler, erlägga årligen minst R:ko R:dr 25: — Entreprenörer, Renhållningsoch Ly/cltändnings-, i fyra klasser: Första klassen B:ko R:dr 20: — Andra d:o » »10: — Tredje d:o » » 5: — Fjerde d:o » » 2: Faktorer, vid städernas bruk, manufakturier och boktryckerier, se handelsexpediter. Fiskare, ehvad do äro borgare eller ej, i nio klasser: Första klassen Andra d:o B ko R Tredje d:o^ Fjerde d:o Femte d:o Sjette d:o Sjunde d:o Åttonde d:o Nionde d:o För säljer skor', sä kallade brödjungfrur, samt alla öfriga personer af qvinnokönet, dr 20 15 12 10 8 5 2 24. i 12. 32. 12 Bevillnings-Utskottets Betänkande, Jfff 4. som förestå försäljning i bodar elior på näringsställen för andras räkning, i fyra klasser: Första klassen B:ko R:dr 10: — Andra d:o » » 8: — Tredje d:o » >J — Fjerde d:o » » 2: — Gästgifvare, likasom på landet, § 27. Handelsexpediter, Föreståndare för kommissionskontor och Kommissionärer, som icke äro borgare, Kassörer, Bokhållare och Betjente samt Inspektörer och Faktorer, med flere vid bruk, manufakturier och boktryckerier, jemte Provisorer: i Stockholm och Götheborg samt första klassens städer, i åtta klasser: Första klassen B:ko R:dr 30: — Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Sjette d:o Sjunde d:o Åttonde d:o Första klassen
Det kommer dä icke att bero på socknarnes budskickningar till Häradsskrifvaren, utan de vända sig till K:s Befhide, af hvilken mau bör kunna förvänta, att tiderna och orterna för mantalsoch skattskrifningarne blifva så bestämda, att ingen har skäl att klaga deröfver. Det af mig nu föreslagna stadgande torde, efter lokal-auktoriteteruas bedömande af de olika orterne, vara lämpligt för hela riket. Hr Ribbing, Arvid: Det förra stadgandet innehöll, att mantalsoch skaltskrifningen skulle ske inom hvarje pastorat, men då stora olägenheter för de skattskyldige upstätt genom deras bostads aflägsenhet från skattskrifningsstället, sä har Ulsk. ansett sig nu böra föreslå, att dessa förrättningar skulle verkställas inom hvarje socken, ”dock med rättighet för flere socknar att förena sig om gemensam mantalsoch skattskrifning”. På sätt Frih. Palmstjerna anmärkt, vore del kanske icke riktigt att öfverlemna åt socknens innevånare rättigheten att endast bestämma, hvarest dessa förrättningar skola hållas. Då, såsom man vet, del ofta händer, att olika socknars kyrkor ligga hvarandra nära, så hemställer - Den 26 Maj. 337 ställer jag, om det icke vore lämpligt att, till lindring för allmogen, sammanträdena höllos vid dessa socknars kyrkor, och skulle i sådant fall redaktionen af punkten blifva nästan alldeles lika med hvad Utsk. i början föreslår, eller: ”Mantalsoch skattskrifning på landet skall förrättas inom hvarje socken, dock med rättighet för K. M:s Befh:de att för flere socknar utsätta gemensam mantalsoch skattskrifnings-ort, der det beqvämligast ske kan.” På detta sätt tror jag att allas rätt skulle befrämjas och inga olägenheter uppstå. Hr Hjärne: Den som har någon erfarenhet af huru det på landet tillgår med mantalsoch skattskrifningarne, är, såsom jag skulle tro, icke benägen för att antaga det förslag, Utsk. framställt. Såsom det nu tillgår, anser jag vara det. lämpligaste.
Instruction ej kunna till något ansvar derföre fällas, ej allenast dömmas att böta 1200 R:dr Banco, utgörande ett års lön för Gener al-Adju ta pet vid Flottorne, utan ock kännas skyldig att gälda ali genom detta felaktiga förhållande åstadkommen skada, om hvilken ersättnings partiella utgörande och bestämmande till ziffran Riks-Rättens pröfning ocb utlåtande likväl icke äskades, enär ofvannämnde Handelshus, som först anmodat mig 0111 bevakande af dess ersättningsanspråk, uti en till mig sedermera insänd Skrift, förklarat sig hafva erhållit full ersättning för det dem åbragte lidande. Öfver dessa mina påståenden bar Herr General-Adjutanten afgifvit svar ocb erin dringar, deruti lian vidare sökt bevisa både behörigheten af sin föredragning ocb lagligbeten af i frågavarande Instruction, hvarjemte Herr General-Adjutanten bestämt deducerat de skäl, han ansett sig ega till det förut blott antydde tvifvelsmål, om Riks-Rättens doms-* rätt i detta mål. cjcjf Riksens Ständers Uti särskild ingifven Skrift liar Herr General-Adjutanten hos Riks-Rätten begärt, att mitt ytrande om de olyckor, som kunnat öfverdragas Fäderneslandet och den misssämja med fremmande Magter, som kunnat uppstå af den klandrade Instructionens verkställighet emot utländska Skepp, måtte genom formeligt beslut ogillas, såvida jag igenom dessa uttryck skall hafva utsträckt min åtals magt utöfver laglig gräns och denna framställning, liksom påkallande ett omdöme öfver möjeligheten, att under Konungens le 1- ning ett politiskt steg kunde tagas, som motverkade Fäderneslandets interesse i förhållande till fremmande Magter, ej kunde anses påfordrad af behofvet, att få skäl till Herr General-Adjutantens fällande. Sedan jag på denna Inlaga äfven skrifteligen svarat och ytterligare förklarat, det Konungens höga rätt aldrig af mig blifvit i fråga stäld, att Konungens gerningar aldrig borde sammanblandas med Ämbetsmannens Friherre
Penningar’’ne äro nu inbetalte jemte räntan, utan att något annat afbrott skedde i näringarnes "vidare fortsättande, än att en och annan "Sågverksägare minskade sitt Timmerförlag, "och kanske sin tillverkning, intills bättre 17 H. i3 Den a3 Mars f. m; ”conjuncturer inträffa. Endast min innerliga öfvertygelse om nödvändigheten försmådde mig, att fästa Eder Kongl. Maj:ts ”höga uppmärksamhet på en sådan åtgärd, ”ty i allmänhet har jag trott mig finna, att, ”blott vid utomordentliga tillfällen, Stats”magtens hjelp bör mellankomma; emedan ”näringarne egentligen böra bedrifvas med ”de capitaler, som en gång i dem blifvit ”instuckne, eller också falla såsom icke väl ”grundade företag. Erfarenheten har dock ”visat mig, att tillfällen kunna inträffa, då ”denna grundsats tål modificationer vid til”lämpningen, äfven då en orts näringar äro ”fullkomligt med localen och naturförhållanden öfverensstämmande. De 100,000 ”R:dr, som Eder Kongl. Maj:t Nådigst af ”egne tillgångar täcktes 8 år förut, vid ett ”dylikt tillfälle, utan all ränta, lemna Werm”lands Bruksidkare, inbringade denna ort ”en ren behållning af minst 2 R:dr pr hvarje ”S@ Stångjern, utöfver hvad som bjöds i ”början af marknaden för tillverkningen, ”och således 160,000 R:dr på ortens smi”desbelopp: en summa som hannat fall ha”de stadnat i Götheborg, eller troligare i ”utlänningens hand. Att temporaira understöd för näringarne, vid vigtiga epoquer, ”ovedersägligen behöfvas, hafva dessa tven”ne händelser bevisat; men hvad beträffar ”sådane, som med bestämda omsättningstider medgifvas, och snart öfvergå till stående lån, bibehåller jag min öfvertygelse, Den 23 Mars f. m. ”om deras ringa gagnelighet, ehuru den tor”de vara stridande mot mängdens åsigter.