Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan har tid efter annan Riksens Ständers Herrar Revisorers befattningar blifvit betydligt ökade: med användande af den yttersta flit är det dem sålunda numera oniögl igt at åstadkomma de dem åliggande grannlaga förrättningar, med den fullständighet som wederbör; ofta se de sig af tidens otilräckelighet föranlåtne at endast slumpvis genomgå böcker och handlingar, hvilka för en fullständig behandling fordrade en specielare granskning. Såväl förrättningens Vigt, som Herrar Revisorers egen tillfredsställelse påkallar således en förändring uti denne del af grundlagen, ledande till det med Revisionerne åsyftade ändamål. Detta kan endast vinnas endera genom tilökning i personal eller uti en längre tid: det förra torde likväl, i min tanka mötas af flere betänkligheter, hvarföre jag endast vågar föreslå det senare. I betraktande af Herrar Revisorers tilökade arbete, hemställer jag derföre, at tiden för Revisionens fullbordan ökas till Fyra månader samt at deras förrättning bör taga sin början den 15 Augustij: Om Höglofl. Constitutions Utskottet gillar detta förslag til förändring af Riksdagsordningens 68 § anhåller jag at Riksens Höglofl. Ständer däraf lämnas så skyndsam del, som förslagets behandling ännu före Riksdagens slut, i likstämmighet med samma lags 56 § föreskrifver. Utskottet trädde genast til öfverläggning i anledning af detta förslag, och beslöt at, til behandling efter 56 § R. F. et förslag til ändring i 68 §. Riksdags Ordn. skulle anmälas, at tiden för Revi 1 Justeringsformeln saknas, 2 Stycket fr. o. ra. orden Föredrogs et t. o. m. orden den 15 Aug. är tryckt i C. U. M. 1810—1815, sid. 1050 ff, 3 Det av Wegelin undertecknade mern. är bilagt protokollet. Den 4 Augusti 1815 741 sioner borde utsättas til fyra månader, och deras början til den 15 Aug. Uplästes et memorial ingifvet af Gr: Gyllenborg, Johan Henning, så lydande: (införes)1 Remitterades til Beredningen. Iusterades Protocollen för den 18, 19 och 20 Iulii.
Proposition, A o 64. betydliga nedsättning i manskapsstyrkan inom provinsen, som, på sätt ofvan förmäldt är, genom den nya indelningen föranledes, i hvilket afseende förslag komma att här nedan till Rikets Ständer framställas; och har, vid omförmälda förhållande, den af en del hemmansegare i Jemtland, uti anförda besvär öfver roteringsförrättningen, väckta fråga om sådan ändring i den vid provinsens omrotering följda grund, att roteringsbördan uteslutande blefve ålagd jorden, desto hellre fått förfalla, som på sådant sätt rotarnas antal skulle ytterligare blifva betydligt nedsatt och för öfrigt hemmansräntan af ålder i Jemtland varit till understöd för roteringsbesväret anvisade, äfvensom den i anledning häraf gjorda framställningen om fortfarande befrielse för kronans i nämnde provins indelade manskap från arbetskommenderingar af Kongl. Majit lemnats utan nådigt afseende, enär berörda åliggande utgör ett af hufvudvilkoren, under hvilka den nu åsyftade lindring i provinsens roteringsbörda af Kongl. Majit och Rikets Ständer medgifvits; viljande Kongl. Majit tillika Rikets Ständer härmed tillkännagifva, att Kongl. Majit äfven i öfrigt hufvudsakligen gillat hvad Krigsoch Kammar-Kollegierna i afseende på så väl den verkställda roteringsförrättningen, som det med provinsen Jemtlands vederbörligen utsedda ombud afslutade knekte-kontrakt äfvensom det afgifna förslaget till reglemente för förvaltningen af den blifvande rotenngskassan underdånigst yttrat och föreslagit.
Aktiebolag, förslag till lag derom - 2^,44*55- Andaktsöfningar, angående upphäfvande eller förändring af Kongl. plakatet den 12 Januari 1726 jemte öfriga emot olofliga sammankomster till andaktsöfningar utfärdade författningar - 81. Arf, angående upphäfvande af författningarne om tiondepennings erläggande för arf, som föres utom stad, se Tiondepenning. „ om oäkta barns rätt dertill efter moder, se Oäkta. Arfvejord, angående förbud att densamma genom testamente bortgifva; se Ärfdabalken. „ angående vederlag, då den blifvit såld, se Ärfda balken. Arfoden, om ökade åt kanslipersonalen it. Assignationer, om upphäfvande af Kongl, förordningen derom af den i3 Juli 1818 qQ. a Banker, enskilda, angående vissa lagbestämmelser derom. - 5ö.. Barn, oäkta, om deras arfsrätt, se Oäkta. Barnamord, angående ändring i Kongl, brefvet derom af den 17 Oktober 1778 — - 87. Bergstingsrätter, om deras indragning - 92, io5. Besvärstid, om förlängd sådan för fullföljd af mål från West erda Is fögderi - 80, Bolag, aktie-, förslag till lag derom, se Aktiebolag. Borgenärs-ed, om förändring i formuläret derför 70. Borgmästare, om rättighet för dem att kalla till polisförhör vid vite och påföljd af hemtning, se Polisförhör. Brottmtilsdomstolar, om inrättande deraf — - 91. Brottmåls-lagstiftnihg, se Strafflag. „ angående åtskilliga motioner om förändring deri — 58, . 64? Brottmuls-ransakningar, se Ränsakningar. Bysättning, angående förändring i författningarne derom - 6, aoi. Börd, angående förändring af 5 kap. 12 § Jordabalken, i fråga om tid för afträdande af i börd dömd fastighet, se Jordabalken.
Itts^. (leil 6 ^UZ-, lil. l «> m. /v 0»^ /. /Vttc/kFK .5/vv/Dc'/^ k/7/ /?z/e^ H>cr,rc7c^, «//F«e/rc/6 Z-e/cr7c/tt'/rA6,t cr/' t/cretcrz/lc/r/e/r /o> ^ac/c-zv/»^ McrA'z^7'crr^-/-ez^c)zrez' oo/z vz>/ ^/re,' oc/z ttzrc/z-cr /oz'z-crttzzszrA»z' /o/' /D'Ozrcrzr>5 /-ä/czzzzrA',' 7vz/7>ezz ^7cze/7zo/m^ F/cztt c/czr 4 ^r^«Ltr 18/^0. I^li nncleiclänig Lkiisvelse 8en 22 ^uli 183/^, tillk»nn»gäsvo Dikets 8ä tÖi8»mI»ile 8t»ncle>' clsias s»tt»cle beslut, till. N»gi8ti-»t8^ei söner ocli Loigaie, Ilvilk»s bitiäcle lör Dronans räkning sorör»cles vici s^ner, v»r8eiing»r, inventering»,' m. m. (br»ncls)'ner » Kronans ilu8 likväl uncl»nt»gne), mätte, ciä lörrättningen v»r»cle längre än en cigg, un85ä lik» ti »et»meiite, som lin dem tillagdt, d» besigtnillg eller värdering sker ntom stad, eller Ilin Diksdaler Danco om cilken; l,v»> jemte
Herr Lagman Montan, sorn ansett ostadigt vara, att all Städernes jord, af hvad natur som helst, bör till Städernes Båtsmanshåll roteras och bidraga, har på sadan grund hemställt, att Rikets Högloflige Ständer ville i den till Kongl. Maj:t algående underdåniga Skrifve Ise, förklara, att de funnit den, till följd af Kongl. Brefven den 25 Junii, den 1 j Augusti och den 5 November igir, fri dtl Städers jord ålagda extra Rotering vara obillig och orättvis samt derföre böra genast upphäfvas; men då, på sätt Utskotten jemväl, p. 30 i det först afgifna Betänkandet, föreslagit, den fiel af Städernes jord, sorn före 1897 års utgång är vorden anslagen till Kyrkor, Fromma Stiftelser samt Städernes ecclesiastiqpe och civile Tjenstemäns aflöning, bör från ordinarie Rotering undantagas och till extra Båtsmanshåll indelas, hvilket jemväl med Rikets Ständers vid 1810 års Riksdag fattade beslut örn extra Roteringen öfverensstämmer, hafva de förenade Utskotten, med anledning af Herr Lagman Montans ifrågavarande hemställan, blott skolat vördsamt tillstyrka Rikets Högloflige Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet begära föreskrift för samtlige Dess Befallningshafvande, att å de orter, der extra Rotering kan vara annan del af Städernes jord, än Statssamt Oec.- Utsfi. Ull.
Jag ber Utskottet afse, om icke en väsentlig säkerhet i controllen kunde vinnas vid Domstolarne, i händelse det bestämdes, att alla lagfartshandlingar skola skrifvas på Charta. Stats-Utskottet borde sammanträda med BevillningsUtskottet för att derom rådslå, Lagfartschartorne skulle då kanhända gå till den största summan. Slutligen bör jag hafva den äran nämna, i anledning af hvad Herr Grefve von Platen anfört om StrÖmrensnings-fonden, att jag finner de framställningar han gjort visserligen förtjena all uppmärksamhet af Utskottet; reen ber att få tillägga, alt vid det tillfälle, då Strömrensnings-förvaltningen afgaf sin Berättelse, hade den bordt iakttagit hvad Rikets Ständer 1823 i deras skrifvelse angående Strömrensningsmedlen begärt, att nemligen en bestämd plan för Strömrensningarne skulle uppgöras; att denna plan 236 Den 5 Mars f. m. vid nuvarande Riksdag bordt infordras, och att man först efter den kan bestämma anslagen. En sadan måste finnas, om man. ej ofta skall nödgas att rensa om, der man förut arbetat; tj om man ej börjat Strömrensningarne, der de böra börjas, blir arbetet af intet gagn. Slutligen underställer jag hvar och en, om den sats är riklig, att Utskotten blott äro Referenter, och ej böra yttra sin öfvertygelse. Denna satts finnes ej i Grundlagen föranledd. Den säger, att Utskotten skola granska och utreda målen, och att de skola till Rikets Ständer med förslag inkomma. Dessa förslag kunna ej första gången utan genom afslag eller bifall inom Stånden afgöras. De måste då grunda sig på öfvertygelse, ej på meddelanden blott, ty sådant skulle onödigt försena arbetena och försvåra Rikets Ständers Öfverläggningar. Då menniskan handlar i samhälle, och synnerligast såsom politisk person, får hon ej göra sig så ljum, att hon ej kan äga någon egen öfvertygelse, någon politisk åsigt af samhälls-angelägenheterne. Ilon kan aldrig en gång, med skäl af Lagar, tillförbindas en sådan ljumhet, derest ej det allmännas väl i ett bestämt fall, eller ett bestämt kall, sådant af henne fordrar.
Farbröder singe eniorttaga er sädant bewis asRidderjiapets och Adelns Mlwillja, anser Kongl. Maj.t ingen vieting i keira ämne böra äga runi, salom ej förenlig med wördnaden för Konnnga Hastr, aitan wille Herr Grefinen och Landt. 'Ma-l?alken hälare hemställa kil Riddefskapkt äch Adeln or blorc assia den gjorda propofi»onen. Herr 8rLä«, Jobsn A'xel. H'rr Artliven 'och Landt-Marstalkeu lärer ej sncnäers», ar VMerinx blifwii begärd; men efter denna förklaring rörde ej 'widare blifwa fraga derom. Friherre LljernelZ-, Aäolpb l.uävi§, "Hm dr Herrar som med Nej besvarar prv^»ostkionsn, wihr Ost ben rvänjVapen, at derifrån assia, torde wi svin snarast winna, hwad wi sä högeligen önska. Herr 6rijrenäva!6k, Jacob Lric. Med s8« chan r'urnure som denna sak nu tagit, afsiar jag sök wiu del ifrän Vorerili§, enfarnt afwördnad för Kongl. Majtt.
De dis. cussioner jag här förut i dag afhört, rörande de åtgärder, h villi as beskaffenhet föranledt Con« stitutionsUtskottet till anmärkningar mot Konungens Rådgifvare, hafva sträckt sig till sådana speciella undersökningar om vissa EmbetsVerks förhållande, eller enskilte mäns disposition; af deras egendom, 'att de, så vidt jag förstår 90 §. RegeringsFormen, synts mig obehöriga. Får man här i detail försvara Collegierna, eller andra myndigheter af andra Instantien, till hvilkp. Riksens Ständer icke stå uti ett så omedelbart förhållande, som till Konungens Rådgifvare, så borde man äfven å andra sidan få likaledes tadla dessa Verk. RiksStåndens öfverläggningar skulle då icke blifva olika sakdrifvandet inför en Domstol, der man advocerar än för den ena, än för den andra parten; hvilket icke kan vara annat än oriktigt. För min del vill jag endast hålla mig till Konungens Rådgifvare, emedan Den lo Julli a. m. det endast är emot dem, soia Utskottet kunnat göra anmärkningar. Men innan jag talar om dem särskilt, bör jag framställa de allmänna grunder, enligt hvilka jag tror deni böra be~ d öin mas, GrundLagen stadgar tvänne slags ansvar å Konungens Rådgifvare: det ena för öfverträdelse!' af gifven Lag, enligt 106 §. RegeriugsForinen; det andra för uraktlåtenhet att iakttaga Rikets sannskyldiga nytta, och för brist på o. väld, nit, skicklighet och drift i Embetets-utöfning. Det förra är ansvar å den, som Jiräcker sin myndighet utöjver dess lagliga gräns; det andra innebär ansvar å, eller utväg att blifva af med den af dessa Embetsman, som visat sig icke■ kunna eller vilja uppfylla sitt vigtiga kali. Med> det förra ansvarets utkräfvande har endast ConstitutionsUtskottet att göra, oell vi hafva emottagit underrättelse örn hvad detsamma i sådantafseende företagit.
Sedan jemväl Tracteurs-Societetens Ledamöter och en del SpisqvartersIdkare åtagit sig berörde afgift, bär denna inkomst till Police-Betjeningens aflöning ansetts kunna beräknas till 3,000 Rrdr B:co örn året; och med begagnande dels deraf,dels af ytterligare beviljade bidrag från Stads-Cassan, har sedermera någon, ehuru långt ifrån tillräcklig tillökning i Police-beljeningens antal och löner kunnat lill vägabringas; men då de härtill yidlagne åtgärder 61 egt rum efter den tid förevarande Berättelse omfattar, anser Öfver-Slåthållare-Embetet icke lämpligt, alt desamma här vidare omförmäla. Organisationen af Stadens Militaire-Compagniei öfverensstämmelse med det af Öfver-Ståthållare-Embetet gjorde förslag, som blifvit genom Eders Kongl. Maj:ts Kådiga Bref den 16 Mars 1833 i Kader bifallet, oell ifrån och med den £ derpåföljde Juni bragt till verkställighet, är uti sista Femårs-Berättelsen omförmäld. Enligt samma organisation, blef compagmet ställdt under Öfver-Ståthållare-Einbetets öfverinseende och styrelse; och tilt detsammas underhållande har Öfver-Ståthållare-Embetet fortfarande, för år beräknadt, under den tid, som utgör föremål för nu ifrågavarande FemårsBerältelse, uppburit af Borgerskepet genom Bemedlings-Commissionen iS.ooo R:dr Banco, och serskildt äfven af Borgerskapet, i enahanda ordning, till beklädnad och aflöning för Vaktknektar, hvilka verkställa häktade Qvinnors bevakning, goo R:dr B:co.
Men som denna fråga icke har egenskap af en blott lagfråga, för hvars afgörande tre Riks-Slånds sammanstämmande beslut och Konungens sanction äro til 1 racki ige, utan rörer ett Preste-Slåndets Piivilegium, hvars förändrande eller jemkande beror på samtliga Riks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, så hafva Utskotten, för den händelse alt Högvördige Presle-Ståndet skulle finna för godt atl för framtiden ifrågavarande rättighet sig afsäga samt de öfrige Riks-Stånden och Kongl. Maj:t en sådan afsägelse gilla, ansett sig böra i denna mening framlägga Förslag till Förordning om upphäfvande af friheten för Presteoch och Klockare-bol frän skyldighet att deltaga i byggnad och underhäll af tingsbyggning och fånghus. Sedan Högvördige P reste-Ståndet, med öfrige Riks-Ståndens samtycke och Kongl. Ma fits bifall, af sagt sig den i 26 Cap.Gff. Byggninga-Balken stadgade frihet för Presteoch Klockare-bol frän skyldigheten att deltaga i byggnad och underhåll af tingsbyg göing och fånghus j varder, med uppliäjvande af Lagens berörde stadgande , förordnadt att innehaf vare af dylika boställen hädanefter skola vara pfigtige alij lika med andra hemmansegare i Häradet, efter hemmantal, tingsbyggning och fånghus bygga och uppehålla; dock att nu varande innehafvare af Presteoch Klockare-bol från detta besvär, för deras tjenstetid, frikall as. Stockholm d. 12 November 1834- 6 Lagsamt Allm. Besvoch Oecon.- Utsk:s Betänkande IV-'o 28. Antora till Exp.-Utsk. d. J-a Ner.
Ett sådant vilkor synes mig, helst om undantag derifrån icke göres för de så kallade norra länen, innefatta betänkligt binder för ändamålsenligt begagnande af den i landet befintliga myckna jord, som är till odling tjenlig och således icke torde böra uteslutande till skogsbörd afsättas; och häraf kunde, efter min tanke, högst menliga verkningar föranledas, särdeles i de orter, hvilkas fortsatta uppodling och bebyggande måste ännu och under en lång framtid afses och befordras.» Beträffande den af kommitterade föreslagna förändring af 13 Kap. 7 § Skiftes-stadgan, åberopade Högsta Domstolens fleste ledamöter det utlåtande, Högsta Domstolen redan den 24 April innevarande år afgifvit, i anledning af den utaf Rikets Ständer ifrågasatta ändring af samma stadgande. Justitie-Rådet Engelhart åter yttrade: »I allmänhet lärer det väl vara med rättvisa och billighet mest öfverensstämmande, att ersättning för besparad skog, som vid laga skifte en delegare måste till en annan afträda, bestämmes uti samma slag, som den ena mistat och den andra vunnit, det vill säga skogs-effekter, hvaraf, genom skiftet, de fått, den förre en mindre och den sednare en större tillgång, än dem rätteligen tillkom. 1 annat fall, eller om, emot enderas bestridande, ersättningen bestämdes i penningar, kunde den obilliga och menliga påföljd inträffa: för ersältningstagaren, att han finge antingen allt för mycket anlita den redan otillräckliga skog, som han emot sin afstådda ymnigare tillgång derpå erhållit, eller ock af andra delegare i skifteslaget eller från mera aflägsna orter möjligen till stegrade priser köpa sitt skogs-behöf; och för ersättningsgifvaren, att om svårighet mötte för anskaffande af penningar till ersättningens gäldande, han nödgades på en gång eller inom kort tid afverka den rikare skogs-tillgång, som han vunnit. En sådan grund för ersättningens afbördande skulle aldrig leda till hushållning med skogen, men ofta till förödande deraf.
N:o 20 föreslås nemi. i alside på frågan om ansvar för mord genom förgiftning livad 21:sta g innehållen »Förgiftar någon, i uppsåt att skada andra till lif eller helsa, varor, som till salu hållas, eller hvad annat som helst, så att allmän fara för menniskors lif eller helsa deraf kommer; dömes till straffarbete från oell med 6 till och med 10 år. Får någon af den förgiftning död elier svår kroppsskada, vare lag, som i 20 g skils.» Att verk ligen bränvinet är ett gift, som inom samhället anställer de förfärligaste härjningar, det tror jag man kail blifva öfvertygad om vid aktgifvandet uppå de utmärkt skicklige oell vidtberömde Läkarena och Naturforskarens Carl v. Linnés och C. W. Hufelands tankar härom. Archiater!! v. Linné yttrar sig nemi. sålunda: »Ett rent bränvin (säger han) är alltså ett starkt förgift för menniskans kropp, ty det coagulerar vätskorna eller gör dem sega och alla Jtöttrådar styfva och sköra i kroppen. Således förorsakar det alltid förstoppningar i menniskans inelfvor. Men då denna flygtiga ånga till några droppar blandas med vatten och intages, så retar det alla de finaste nerver, spänner dem och upinuntrar kroppen; tages några flera droppar, hettar det kroppen; äi nu mera, gör det en yr och galen; ännu mer, förskämmer det hela kroppen och dödar. Det är med sådana spirituösa saker och våra spända nerver nästan som med regn och tacklen på ett skepp. Tackleu stå spända, och då regn kommer, spännas de ännu mera, att de nästan må springa, men så snart vätskan är uttorkad, blifva tacklen slappare, långt iner än de först voro, så att master och stänger sedan runka och luta, till dess en ny regnskur kommer, som åter gör dem lästa.
Den medborgare-class, som vid valen egde eller kunde ega öfvervigt och således uttryckte nationens vilja, hade i sin band att välja aktade män af alla classer, verkliga fosterlandsvänner, som vid öfverläggningarne icke blott ledd*s af sin egen inneboende känsla för Statens val, utan ock voro bundna att motsvara i handling det höga förtroende, nationen dem visat. Om denna åsigt gjort sig gäliande inom Utskottet, skulle jag i en efter folkmängden uppgjord Tabell hafva visat, huru valen bordt classvis anordnas, men Norskhels-ifvern, så foga lämplig till våra inhemska förhållanden, segrade öfver alla betänkligheter och alla bevisningar, så rent rationella, som empiriska. Detta om valbarheten. Sedan Utskottets majoritet afgjort frågan om representationens qvantitativa och qvalitaliva förhållanden, vidtog den äfven så vigtiga om dess fördelning i Kamrar. Mot beslutet att på Norrska viset antaga en Kammare med utbrytning till en Öfre eller andra Kammare, bar jag reserverat mig till protocollet och fortsätter nu denna reservation. Enkammar-systemets olämplighet, så i nya som synnerligast i gamla Stater, är så tillräckligt både i theori och practik bevisad, alt derom visst icke behöfver mera ordas. Norriges beprisade erfarenhet är för färsk alt kunna gälla som regel; den är på sin höjd ett undantag, som gäller, hvad det kan. Dess stånds-förhållanden, politiska antecedentia m. m., ega ingen jemförelse med våra. Alt i folkförsamlingen inlägga ett modererande, eller, om man så behagar, återhållande element, blir alltid en nödvändighet, som inses af hvarje sansad medborgare och borde behjertas af äfven den ifrigastc frihetsvän. Bilaga. N:o 2 till Constitutions-Utskottets Memorialj N.-o 38. 5 J:ig Inde derföre trott, att, om den valda representationen utgjordes af a5o eller högst 3oo personer, borde den slraxt vid Riksmötets början inom sig vidja hälften eller två tredjedelar af den Öfre Rammaien, som kunde bestå af 5o eller 6o
"Då jag till alla delar instämmer uti Utskott* ts förslag om indragning af Kämners-, Lagmansoch Riddaresynerätter, anser jag min pligt fordra att fästa uppmärksamhet vid ett förhållande, som endast lösligen blifvit uti betänkandet vidrördt, det nemligen att genom den föreslagna förändringen i domstolsorganisationen någon minskning i statsutgifter icke är alt påräkna, utan att dessa, åtminstone till en början, komma att ökas, emedan Hofrätten», som redan äro af göromål öfverhopade, icke kunna medhinna att afgöra inkommande mål så skyndsamt, sorn parter skäligen böra kunna fordra, med mindre än att antalet af ledamöter förökes, hvartill kommer alt nu varande innehafvare af de Lagmansembeten, som skulle komma att indragas, icke lära underlåta att framställa anspråk å ersättning för föilorade inkomster, hvilka svårligen lära kunna alldeles afvisas. Om än af de skäl, Utskottet anfört, det må anses för tidigt att nu ifrågasätta anslag af löner för ett tillökt antal Hofrättsledamöter, vore det dock icke olämpligt alt, på sätt Rikets Ständers Justitieombudsman i dess motion föreslagit, medel ställas till Kongl. Maj:ts disposition för aflönande af de adjungerade ledamöter, hvarmed Hofrätterna till en början kunna komma att förstärkas”. Af herr doktor Säve, med hvilken herr Grefve Sparre, E, herr lektor JVallman samt herr prosten Odelberg sig förenat: ”Rikets Höglofl. Ständer hafva, såsom i ofvanstående memorial är au ford t, vid trenne föregående riksdagar uttalat sin öfvertygelse om rättegångsordningens i vårt land behöfliga förenkling genom Kämners-, Lagmansoch i sammanhang dermed Riddaresynerätternas afskaffande, utan att förslagen dertill, i deras då oförberedda och bristfälliga skick, kunnat vinna Kongl.
Nu förstås med allmänt onus å hemman sådan afgäld af fast egendom, som Kronan tillkommer; och denna afgäld utgår ur egendomen med den förmånsrätt, som bestämmes i 6 § af 17 kap. Handels-Balken. Då emellertid, efter hvad ofvan är anmärkt, en, angående betydelsen af omförmälde ord, afvikande mening inom lagskipningen gjort sig gällande, linner Utskottet, lika med motionären, lagstiftningens mellan - Lag-Vtskottets Betänkande, N:o 62. 3 komst nödig för undanrödjande af den osäkerhet, som en^ fortsatt tillämpning af denna afvikande mening kunde komma att medföra; och får således Utskottet vördsamligen tillstyrka en författning, hvarigenom förklaras: att, dd odlingslån, likmätigt Kongl, hungörelserne den 13 Juni 1835 och 5 November 1838, blifvit i jordebok antecknadt, eger Kronan för de årliga ofbetalnings■ och ränte-beloppen lika rätt i det hemman, hvilket länet blifvit på för dt, sorn för annan afgäld eller ränta af fast egendom, efter thy i 17 kap. 6 § Handels-Balken sägs. Slockholm den 16 November 1854. Vo Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Nov. I8ä4, kl. 12 m. * Betänkande, i anledning af v acki motion angående verkställighet af Honungens Befallning shafv andes UIslag Uti ett till Högvördiga Preste-Ståndet ingifvet memorial har Herr Prosten Arosenius, PC., föreslagit, det måtte, med ändring af gällande lag, stadgas: — »att Konungens Befallningshafvandes utslag i alla mål genast må gå i verkställighet, utan hinder af deremot anförande besvär, så vida icke besvären derigenom onyttige göras, dock emot skyldighet för den vinnande parten, att hos exekutor ställa vederhäftig borgen för den kostnad och skada, som motparten skulle kunna tillskyndas, i händelse högre Rätt upphäfver Konungens Befallningshafvandes utslag.»