Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid den förberedande behandling hos Utskottets Afdelning för Statsverkets utgifter, hvarför denna fråga varit föremål, innan Utskottet till Rikets Ständer aflat sitt yttrande i ämnet, hade Afdelningen ansett att den besparing, hvaraf, genom ofvanberörda kassas indragning, Statsverket kommit i åtnjutande, lämpligen kunde användas för ifrågavarande, onekligen högst angelägna behof. I betraktande häraf och då det bidrag, som utöfver denna besparing för det åsyftade ändamålets vinnande, eller kathedralskolans utvidgande till nödigt omfång, ansåges behöfligt, vore af mindre betydenhet, helst Statsverket hitintills icke varit med någon utgift för läroverksbyggnader inom Lunds stift betungad, hade Utgifts-afdelningen — som visserligen icke förbisett, att något kostnadsförslag eller utarbetad och af ritning åtföljd plan för det byggnadsföretag, dertill anslag äskades, ännu ej blifvit upprättadt, man vid det föehållande, att fråga endast vore om en mindre betydlig tillbyggnad, funnit berörda omständighet icke lägga hinder i vägen för medels anvisande till ändamålet — funnit sig hafva anledning att deri derom väckta motionen understödja. Som nu denna åsigt, ehuru densamma icke vid frågans första behandling hos Stats Utskottet lyckades göra sig gällande, dock sedermera blifvit ej allenast af Preste-Ståndet godkänd, utan äfven omfattad och förordad af flere ledamöter inom de 2:ne Riks—Stånd, hvilka återremitterat Utskottets afstyrkande yttrande; så och då härtill kommer att, enligt hvad Utskottet af de till Kongl.
Det förflutna syntes honom som en qvalfull dröm, det närvarande bar idel rosor, och framtiden var ljus, som hoppet den målar i en älskande ynglings bröst. FJORTONDE KAPITLET. « Kiere Børn! «De blodige Rubiner om din Hals «Førhøjer din ungdommelige Hvidhet, «Og staae dog laangt tillbage før din Mund.» Oelenschlæger. Morgonsolens stråle lekte vänlig och «fager» på de nedfällda rullgardinerna i Arabellas sjukrum. Sömnen hade varit temligen jemn under natten; blott en gång hade den sjuka begärt dricka, hvilket hon mottog ur den älskade handen. Förgäfves bemödade hon sig att förlänga den hulda synen. Hon fäste sina matta blickar på sin vän, men krafterna sveko henne och ögonlocken sänkte sig; dock kärleken är clairvoyant, den ser med slutna ögon, och drömmer, och drömmer – Läkaren hade varit der flera gånger under nattens lopp. I början hade han trott, att baronen var en anförvandt till Arabella, men snart upptäckte han rätta förhållandet. Läkarne förstå sig gemenligen på dylikt. De äro i allmänhet stora filologer, och ögonspråket känna de i grund, med alla sina irregulariteter och tempora. Han rådde derföre, så snart han blifvit öfvertygad om det sorts skyldskap, som egde rum, baronen att draga sig undan, på det den sjuka ej måtte vid uppvaknandet, af hans närvaro bli allt för mycket öfverraskad eller upprörd, helst hon möjligtvis under sin långa slummer torde hafva förgätit deras möte dagen förut. Då baronen återsåg Arabella, var hon visserligen ännu ganska matt, men krisen var nu öfver, och man hade allt skäl att hoppas hennes tillfrisknande. Symptomerna voro goda, isynnerhet som den starka själsspänningen upphört. Ett behagligt lugn låg utbredt öfver hela hennes väsen, och liksom vid minnet af en angenäm dröm, smålog hon stilla som ett barn i sömnen, och med slutna ögon återkallade hon de orediga bilderna från den förflutna dagen. Baronen hade all möda i verlden, att underhålla sin passiva rol, den läkaren med vederbörlig myndighet ålagt honom.
Tullbevillningen beräknades vid 1841 års statsreglering till 2,990,000 r:dr, vid 1845 års dito till 5,700,000, och har under de bägge sista åren stigit till öfver 4,000,000 r:dr, till hvilket sistnämnda belopp den vid nu förestående statsreglering äfven säkert kunde beräknas, så vida inga betydliga förändringar göras i den nu gällande tulltaxan. — 80 Bevillnings-Utskottets Ullålande, N:o 15. Allt detta oaktadt har den lullberedning, som utarbetat det af Kongl. Maj:t i nåder afgifna förslag till tulltaxa, hvilket af utskottet blifvit till största delen antaget, icke blott tillstyrkt, att alla de förbud, som ännu qvarstå til! skydd för den inhemska industrien, skulle borttagas, utan äfven (oberäknade 63 art:r, hvilka blifvit helt och hållet befriade från införseltull) ä 276 serskilda varuartiklar nedsatt införseltullen till större eller mindre belopp, hvilken nedsättning, ehuru den å (lere varor icke kunnat beräknas, medför en årlig minskning i tullinkomsten af öfver 215,000 r:dr, om enahanda import-qvantiteler härefter, som för de sista åren, antagas (se Tab. Litt. II till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse, N:o 40). En så genomgripande förändring i tull-lagstiftningen synes mig, äfven under vanliga förhållanden, innefatta ett för landets näringar vådligt experiment. Ännu vådligare synes mig experimentet blifva under de förhållanden, som pä de 2:ne sista månaderne inträdt i flere länder inom vår verldsdel. De stora hvälfningarne i politiskt och socialt häuseende, som under de sista månaderne inträffat i Frankrike, Italien och Tyskland, hafva derstädes, som allmänt bekant är, haft på alla handels och kredit-förhållanden det menligaste inflytande. I dessa länder råder för närvarande en fullkomlig stockning i handel och rörelse. Inga affärer kunna der göras.
som jag förutser att de kunna göra, nemi. att med Sverige är ett helt annat förhållande än med de Nordamericanska staterna, som, näst England, äro det mest handlande folk i verlden. Men icke desto mindre känner Sverige detta inflytande i alla fall. Från den period, då Sverige gjorde sin realisation, har den metalliska valutan blifvit minskad. Sverige har från Finland indra - 51S Den 18 April f. m. git nära 1 million sedlar emot silfver. Således ser man, ali Svenska Bankens silfverfond har kunnat minskas, utan att nationen aftagit i välmåga. Detta kan man ytterligare se deruppå, att de män, som hufvudsakligast drefvo på realisationen, förklarade bestämdt, att capitaler derigenom skulle komma alt strömma till riket. Jag anser att de icke hade orätt, och om deras förutsägelse ännu icke inträffat, så har det sin grund i nationella förhållanden, men jag hoppas, att deras profetia kommer att gå i fullbordan, då Sverige rättar sina inkomster efter sina utgifter. Emedlertid följer häraf den satsen, såvidt jag har rätt tänkt, alt man icke bör föreskrifva Bancofullm. hvilken väg de skola begagna, utan det bör stå i deras skön att bedömma huruvida de skola börja med att draga in silfver genom lån eller genom lånerörelsens inskränkande. Vore B. o. Ad:s öfverläggning i detta ämne det första bland Ståndens, så skulle jag föreslå en annan redaelion af denna §, men nu vill jag endast inskränka mig att till B. o. Ad:s bepröfvande öfverlemna mina tankar om sjelfva ordningen bland dess momenter. Jag har ingenting emot, att litt. a) blifver det första, men deremot anser jag litt. b) böra bortflyttas, sä att litt. c) kommer närmast litt. a), hvarigenom man skulle antyda, att Bancofullm. kunde efter eget bedömmande vidtaga dessa operationer i bredd med hvarandra, och föreskriften icke blefve så rent af förstörande, som den eljest blir. Hr Rosenblad: Finis coronat opus, och slutstenen med denna § på Utsk:s inskränkande §§ är verkligen här lagd.
N:o 132. riksdag, i allmänhet beviljades förmedelst Kongl. Kungörelsen angående enskilda banker den 9 Januari 1846, hvilken, bland annat, stadgade: att till bankbolags stiftande erfordrades en teckningssumma af minst 1,000,000 R:dr R:mt; — att i rikets gällande mynt icke behöfde inbetalas mera än 25 procent af teckningssumman, ja! att banken finge öppnas om blott 10 procent deraf voro inbetalda, — att såsom säkerhet för den del af grundfonden, hvilken icke ovilkorligen borde bestå af kontanta medel, d. v. s. 75 procent eller adelar af hela teckningssumman finge begagnas ej allenast rikets gällande mynt samt kontrolleradt guld och silfver, utan äfven sådana fastighelsinteckningar, aktier eller allmänna verks och inrättningars räntebärande obligationer, som, för sådant ändamål, af bolaget godkändes; — att sådan bank finge utgifva egna tryckta eller graverade kreditsedlar (enligt sednare kungörelsen af den 10 November 1855, å 5 R:dr R.mt valör) till sammanräknad summa, motsvarande: 1:0 behållningen i bankens egna kassor af rikets gångbara mynt i silfver eller sedlar; 2:0 återstoden af depositionen i Rikets Ständers Bank; 3:0 sådana bolagets odisponerade tillgångar i guld och silfver samt hypothek, som utgjorde säkerhet för den del af grundfonden, hvilken ej blefve kontant inbetald, och 4:o innehafvande säkerhetshandlingar för lemnade kassakreditiver i den mån dessa anlitades; dock härför icke till större belopp än 50 procent af bankens hela grundfond. Sedan denna författning utkommit, uppstodo följande banker, alla med rättighet att utgifva egna sedlar, nemligen:
Dessa pärmar finnas af tvänne olika slag, afsedda att: antingen inbinda årgången i två band, då det ena bandet omfattar romanerna » Under Salomos insegel » och » Frihet », det andra bandet » Konstnärens kärlek » och » Kallia Kypris »; hvardera af dessa pärmar kostar 50 Öre, och går alltså hela årgången till 1 krona; eller ock inbinda hela årgången i ett band, som då omfattar alla de fyra nämnda romanerna; denna pärm kostar 75 Öre. Samtliga pärmar äro omsorgsfullt utförda i kloth med svarttryck och romanernas titlar i guld på ryggen samt tillhandahållas i tre färger, rödt, grönt eller brunt. Alla rekvisitioner, åtföljda af likvid, expedieras omgående. Iduns expedition. Äktenskapet är all kulturs början och slut. Det gör den råe mild, och den mest bildade har intet bättre tillfälle att visa sin mildhet. Oupplösligt bör det vara, ty det medför så mycken lycka, att all olycka ej kan uppväga den. J. W. o. Goethe. A. I DU N 1894 Det första fröet. Ett trettiofemårs minne. j l p F ö r 35 år sedan fanns ännu ej i vårt land Ä s * och ej ens i dess hufvudstad en enda högre undervisningsanstalt for kvinnor. Sedan den unga flickan vid konfirmationsåldern slutat sin skolgång, förekom ingen vidare undervisning, utan möjligen enskilda lektioner i språk för dem, som därtill hade håg och medel. Undervisningen i skolorna var äfven i de flesta fall ganska ytlig. Den unga kvinnan kunde således ej söka sin utkomst genom något intellektuellt arbete, därtill ägde hon ej förmåga, och några vägar stodo henne ej heller öppna. Utom åt hushåll och sömnad kunde hon endast ägna sig åt lärarinnekallet, och för detta var hon ej heller särdeles väl rustad. Vid riksdagarne hade visserligen förslag väckts om inrättande af ett seminarium för bildande af lärarinnor, men detta hade afslagits såsom ej af behofvet påkalladt. Då öppnades här i Stockholm af några för kvinnans bildning varmt intresserade män: rektor /. A. Siljeström, d. v. professorn, sedermera kanslirådet friherre A. H. Fock, professor F. A. Cederschiöld, magister Schiick, professor N.
För C as saA'fdelningen _, Sedel-Contoret och D epositions-Afdelningen j tillika med Controlloch Revisions-Af delningen uti dess förhållanden till förstberörde 3:ne Afdelningar, från och med April månad i836; För Lane-Afdelningen och ffuJvud-Afslutnings-Contoretj jemte dermed förenade Ekonomien samt för Controlloch Revisions-Af delningen i dess förhållande till Låne-Afdelningen, generella Controllen och Afslutningen för Verket i sin helhet, från och med år i83^; För Verkets Nja Under-Styrelse från och med den i Juli sistnämnde år, och För Låne-Canzliet från och med den i Februari i838.
Fria. s. k. krinolin-, öfverkladda, omspunna eller omväfda; se karkasser. ur-, hänföras till delar af ur, ej specificerade; andra slag, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå.» Kommers-kollegium och General-Tullstvrelsen hafva i underdånighet hemFormar. ställt, att, då Formar af jernbleck eller annat ämne för sockerbruken, äfvensom tryckoch pappersformar, enligt gällande taxebcstämmelser redan äro tullfria, en dylik förmån äfven måtte medgifvas för formar, sorn begagnas till pastellagearbeten. hvilka vanligen bestode af svafvel eller gips, och i sådant hänseende föreslagit följande förändrade taxe-rubrik : »Formar af jernbleck eller annat ämne för sockerbruken, tryckoch pappersformar, äfvensom formar, som begagnas till pastollage-arbeten; hänföras till Redskap och Machinerier.» Detta förslag tillstyrker Utskottet måtte af Rikets Ständer bifallas. Då Friklionsstickur och Friktionssvamp oj finnes i nuvarande tulltaxa F”™0on,~' särskildt nämnda eller kunde hänföras till någon af de i införsel-tarifen upppriktions tagna bestämmelser, utan följaktligen bort fullbehandlas med 20 procent af värsvamp. det, hafva Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen, som ansett berörda varor lämpligare böra förtullas efter vigt, i sådant afseende föreslagit, att nämnda artiklar matte, på sätt bilagda förslag utvisar, under en ny rubrik i taxan uppföras med en tullsats lika 22 Kevillnings-Vlskolttels Hctärtkande N:o 8. med hvad Norska tulltaxan för dylika varor stadgar, eller 12 öre per skålpund. Utskottet hemställer, att nämnda förslag måtte vinna Rikets Ständers bifall; dock att den främmande och jemväl mindre egentliga benämningen torde få utbytas mot den af Tändstickor, Tändsvamp.
Så människas hjälp och aldrig kunnat fördraga jag borde väl vara glad, att jag inte miste att bli beklagad, han fick nu ligga där som armarna också, ty då hade jag ju inte ens ett litet hjälplöst barn. Och huru måste inte haft den resursen. » den tankeu martera honom, att hon kommit Det var som om han sagt farväl åt en till honom bara af ädelmod och själfuppoffdel af sin egen personlighet. Ty huru hade ring. han inte älskat sina skogar och det friska, Nu förstod hon, hvarför de trott, att de kringströfvande lif hans yrke medförde! Och inte passade för hvarandra. Det var bara nu skulle han bli fängslad i ett kvaft, trångt det, att de liknade hvarandra för mycket. ämbetsrum utan sol och ljus, han, som knappt Ty huru förfärligt tydligt kunde hon ej känna, kunnat lefva en dag utan frihet och natur. hvad han måste utstå af allt detta, han, den Hon glömde med ens hela sin försiktigstolte, ömtålige Axel! hetstaktik. Hon kastade sitt arbete ifrån sig, Och hon hade stått vid hans säng, rådvill, knäböjde vid sängen, tog hans ena hand melolycklig, utan att veta, hvad hon skulle svara lan båda sina och tryckte den mot sina läppar. för att lugna honom. Om sin kärlek vågade » Axel! » hviskade hon. hon inte tala, ty han var allt för misstänk» Hvad vill du? Hvarför skall du ställa sam för att sätta tro därtill. Hon måste till scener? » vara försiktig, mycket försiktig, ty hon kände H a n försökte draga bort sin hand, men honom så väl. Och så hade hon blifvit tvunhon höll den kvar. gen att ta sin tillflykt till en nödlögn, hon, » Axel, hvarför kunde det inte träffat mig som älskade sanningen mer än allt annat. i stället för dig !« Hon hade lyckats intala honom, att hon inte » Se så, hvad är det där nu igen föröfverhade en aflägsen tanke på att återställa deras spändt känslopjunk? » mumlade han. gamla förhållande, utan att hon strax, då de» Nej, Axel, det är inte något känslopjunk, ras förlofning blifvit bruten, gått in som sjukdet är det inte. Men jag hade velat visa, sköterska.
Menniska! är du från dina sinnen! (skynAXELSON (sliter värjan ur hans hand och bryter itu den). Det biter inte jern och stål på en jernbästar stumparne på golfvet). afsigt? rare, när hans armar höjas af en förtviflad far! (kaDAHL (skälfvande). Olycklige! hvad är din AXELSON. Att hålla mitt löfte! att strypa dig, eländige! 36 DAHL (rusande till fönstret). Hjelp! räddning! bordet, hvarvid ljusen falla omkull och släckas, så att himlen eller afgrunden ställde sig mellan oss båda! mördare! mördare! DAHL (flyende in i sidorummet). Hjelp! hjelp! AXELSON (fattar uti Dahl och kastar honom mot det blir mörkt i rummet). Ingen räddning, om också (Axelson skyndar efter honom in i rummet. Buller, liksom af tvenne brottande, höres från rummet. Det blixtrar och åskar starkt. Efter en kort stund, blir det tyst i rummet, hvarefter Axelson utkommer, blodig om ansigtet och händerna, och går med stadiga steg till dörren, den han öppnar). Femte Scenen. AXELSON. JÄGER (inskyndande). tron Dahl! JÄGER (håller qvar Axelson). Hvar är brukspaAXELSON (pekande på sidodörren). Derinne. blodig! JÄGER. Hvad har skett? himmel! du är AXELSON (hånskrattande). Det är rosten af litet kallbräckt jern som jag kasserat (sliter sig lös och skyndar ut). med förstördt utseende). Rättfärdige Gud! hvad har jag icke upplefvat! _______ JÄGER (skyndar in i rummet, men utkommer straxt Tredje Akten. En trakt invid Danderyds prestgård. Scenen är ett nyss skuret rågfält, fullt med höga sädesskylar, dan nära avant-scen en lada med en dörr. Första Scenen. BONDFOLK AF BÅDA KÖNEN hvarvid liar och refsor äro uppställda. På ena si
Hon förde nu Vattu-sin till en stor sal, hvarest voro uppställda sju fagra qvinno-bilder. Rå-drottningen sade: »detta blifver ditt tredje prof, att du skall säga mig hvilken af dessa sju bilder är den förtrollade prinsessan, som rådde öfver kungs-gården, innan jag kom hit. Om du kan säga mig detta, då blifver din makt här större än min. Men kan du icke säga mig det, då kostar det ditt lif, såsom det kostat mången båld ungersvenns lif tillförene. I morgon, förrän sol rinner upp, skiftas begges vår lycka.» Så ordadt skiljdes de åt. Rå-drottningen gick sina färde; men Vattu-sin ställde sig att beskåda de sju qvinno-bilderna, och de tycktes honom så fagra, att hjertat rörde sig i hans bröst, när han såg på dem. Men bilderna voro så lika till drägt, skepnad och ställning, att ingen kunde skönja den ringaste olikhet dem emellan. Huru svennen ock måtte speja, förmådde han nu icke utgrunda hvilkendera bilden tillhörde den förtrollade konunga-dottern. När Vattu-sin märkte, att han icke kunde fullgöra Rå-drottningens uppdrag, blef han mycket bedröfvad, och tänkte vid sig sjelf, att han väl knappast skulle slippa derifrån med lifvet. Då rann honom plötsligt i sinnet: »kanske kunde bien hjelpa mig i min stora nöd.» Han hade knappast tänkt denna tanke, så stod Bi-konungen framför honom och sporde, hvi han var så bedröfvad och sorgmodig. Svennen genmälte: »Rå-drottningen har befallt mig utforska, hvilken af dessa sju qvinno-bilder är den fagra prinsessan, som fordom rådde öfver kungsgården. Om jag icke kan säga det i morgon, när sol rinner upp, mister jag här mitt unga lif.» Då sade Bi-konungen: ’var tröst! jag har icke förgätit den tjenst du gjorde mig. Nu vill jag löna dig igen.’ Derefter gick han bort, och kom straxt tillbaka med en otalig skara bin; men hela bi-svärmen flög fram och satte sig på den ena qvinno-bilden.
Län, instämt, angående nedsättning af Saitpetter-gärden till hälften eller en tredjedel af det belopp, hvarmed den fÖrututgått. 3:o Anders Pälssons, från sistnämnde Län, af de fleste fullmägtige från samma ort , understödde framställning, samt Eric Andersson Bångs, från Herjeådalen, särskilde anförande om nedsättning och lindring uti ifrågavarande skatt, med hvad i afseende derpå blifvit yttrat af Nils Månsson, från Skåne, Anders Joachimsson, från östergöthland och Johan Longberg, från Gefleborgs Län. 4:o Eric Janssons, från Upland, Memorial , angående nedsättning af Saltpetter-gär - Stais-Utskotteis Eetankandein t fot Ren till 5 marker på Hemmanet och att pri* set derpå måtte bestämmas i MarkegångsTaxorne, på det Saltpettern derefter kunde lösas , samt Saltpetter-Sjuderi-Tjenstemännen och Betjening indragas och skatten utgöras efter öretalet i hvarje by; deruti -Johan Mi* chaelssoti, från samma Län* instämt» samt 5:o Eric Nilsson Cederborgst från Örebro Län» Memorial» föranledt af Kongl. Maj:ts ofvan införde Nådiga Proposition, och innehållande framställning derom, att då i stället för nedsättningen af Skatten, i Nåder äskas motsvarande alislags-summa för Tredje Hufvud-Tittelns behof, synnerlig lindring för jordbruket härigenom icke Uppkomtne, ehuru någon direct tillökning i bevillningen eller Ökad beskattning för närvarande icke vöre i fråga, i anledning hvaraf åtskilliga Ledamöter af Hederv, Bonde-Ståndet yttrat sine tankar i ämnet, samt Eric Svensson, från Bohus Län, yrkat att Städerne böra i annan proportion än hittills deltaga i Sallpette t-gärden. Till närmare upplysning i detta ämne får Stats-Utskottet anföra, att enligt Räkenskaperne öfver den af Saltpetter-Gärdeli samlade särskilde Fond finnes densamma förslagsvis beräknad utgöra i Contante behållningen , fo8tfo?.: lo.
Hvad jag i det näst föregående yttrat angående de rörlige skatlerne och StatsRegleringen, har derjemte en så tydlig och lätt fattad tillämpning på Rikets penningeverk , och alla dermed i gemenskap stående ämnen, alt jag icke i detta afseende torde behöfva ingå i någon vidlyftigare utveckling af mina åsigter, helst på en tid, då det allmänna omdömet, ehuru måhända deladt i afseende på valet af medlen och tiden för ändamålets ernående, likväl tydligen uttryckt sig beträffande vådan af ett föränderligt myntvärde och en vacklande credit. På grund af nu anförda skäl, anser jag som en nyttig förbättring i de nu gällande Grundlagarne, att de Lagtima Riksdagarne må på bestämda tider ovilkorligen äga rum, men att deremot de Urtima Riksdagarne, som Kongl. Maj:t kan finna af nöden att dessemellan sammankalla, endast må äga att öfverlägga om de ämnen, D e 11 9 Mars f. m. i33 som Kongl. Maj:t till deras pröfning framlägger. Enär ändamålet med stadgandet i 56 och 8i §§ RegeringsFormen, att frågor oin ändringar i Rikets Grundlagar endast kunna beredas vi den Riksdag, då de blifvit väckte, och först vid den näst derpå följande afgöras, omisskänneligen varit, dels att gifva det allmänna omdömet ett nödigt rådrum att tillräckligen stadga sig, dels ock att genom formernes föreskrifna långsamhet motväga allt möjligt förhastande i behandlingen af så ytterst vigtiga och grannlaga ämnen, hvilka endast böra få tillhöra den lugna och fortsatta pröfningen; men detta ändamål likväl kunde löpa fara 3lt förfelas, örn dylika frågor, som blifvit väckte vid ett Urtima Riksmöte, finge afgöras vid en kanhända genast derefter inträffande Lagtima Riksdag, eller tvärtom; tror jag, lika med Utskottet, att Grundlagsfrågor i allmänhet böra helt och hållet undantagas från all handläggning vid Urtima Riksdagar.
Utsk:ts Utlåt. N:o 9, i ani. af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ook RiksStåndens skiljaktiga beslut i afg:de å andra delar af Betänk:t N:o 4, ang. vilkoren för hränvins tillverkning; Bevilln:s-Utsk:ts Mern. N:o 25, i ani. af återremiss utaf Betänkt N:o 18, ang. postbevilln:n och dermed sammahang egande frågor; Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 93, ang. regleringen af utgifterna under RiksStatens Sjette Hufvudtitel; Samma Utsk:ts Utlåt. N:o 94, ang. regleringen af utgifterna under RiksStatens Sjunde Hufvudtitel; och Samma Utskts Utlåt. K:o 101, dels i ani. af K. Skrifvelse i fråga om förändrade grunder för mjöloch såg-qvarnars beskattning, dels ang. enskild motionärs framställning i ämnet. Föredrogs Sammansatta Stats-, Lagsamt Allm. Besv:soch Ekon.-Utskts den 25:te och 28:de sistl. April på bordet lagde Betänk. N:o 7, i ani. af dels K. M:ts Nåd. Propos. ang. förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, dels ock enskilda motioner i samma ämne; i sammanhang hvarmed anmältes och upplästes ett från Hederv. Bonde-St:t ankommet prot.-utdr. N:o 281, innefattande dels bemälde RiksStånds vid pröfningen af ifrågav:de Betänk, fattade beslut och dels inbjudning till MedStånden att i samma beslut instämma. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag hemställer att R. o. Ad. måtte sålunda behandla ifrågav:de inbjudning, att den tages i öfvervägande på sådant sätt, att vid hvarje § såväl Utskts Betänk, som inbjudningen afgöras. Gr. Sparre, Erik: Jag förmodar att Gr.