Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bef:h:de, sora, med vitsordande af den kostnad Sökanden användt å verkställde odlingar vid egendomen, i allo understödde den gjorde ansökningen, än ock K. KammarCollegium, sorn tillstyrkte nedsättning af arrendeafgiften under vissa år. I anledning af hvad sålunda förekommit, och med bifall till StatsUtskottets då afgifne yttrande i ämnet, förunnade R. St:r Sökanden, till en början under 10 års tid, arrendets nedsättande till det gjorda anbudet af 45o T:r Spanmål årligen, med underd. anhållan hos K. M:t derjemte, att laga undersökning måtte i Nåder anbefallas, till utrönande af Kungsgårdens alla förmoner och utgifter, på det Sturne vid nästa, eller nu påstående Riksdag måtte komma i tillfälle pröfva, om den sålunda beviljade nedsättningen, efter de 10 årens förlopp, för Sökandens återstående arrendetid, borde fortfarande ega rum eller egendomen på ny arrendeauclion utbjudas. Betänkande n. 22g Af den undersökning, som, i öfverensstämmelse med nämnde Beslut och, till följd af Nådig Befallning, verkställts d. 6 Junii 1827 af Kronofogden i orten J. Lagercrantz, biträdd af tvänne i orten bosatte erfarne Landtbrukare oell tvänne Nämndemän, inhämtas, att Kungsgården skall, enligt en år 1814 författad Charla, bestå af iof M:tal och innefatta, utom gårdstomt och backar, till ett areal innehåll af 113 Tuni. 3i^ K:pl.; Åkerjord 313 Tuni. 24 K:pl.; Äng 293 Tuni. 6 K:pl.; Skog 123 Tuni. 23 Krpl.; hafva jemn och god jordmon, men sakna skog för gårdens alla behof, äfvensom tillräckligt bete i hagarne, sedan i de sistnämnde, ifrån år 1816, blifvit till åker upptagne 5i Tuni. 20 Krpl. Och finues Inkomsternes förhållande till Utgifterne bestämdt på följande sätt: Inkomster:
Men onekligt är, att om, på sätt Utskottet jemväl visat, i flere på hvarandra följande år en mindre fördelaktig conjunctur för jernhandeln inträf - Den 25 N o v e rn L> e r f. m. 47 lade, skulle, då omsättning af lånen på samma pant kunde äga rum, slutligen en ganska ansenlig sedelmassa komma att utgifvas mot hypothek af jern och våg-effekter; och jag hemställer, om icke våda för Banken skulle kunna uppstå, i händelse landels jernproduction för flere år belånades lill nära fulla värdet med sedlar, som hvar och en ägde rättighet att presentera i Banken lill inlösen mot silfver. Jag tror, att Banken på delta sätt skulle förvandlas till en jernbank, i stället för en silfverbank, och att den händelse, som jag hört omtalas, anjo kunde inträffa, nemligen att eu gäldenär, i brist på penningar och afsättning, betalte sine skuldförbindelser med stångjern, hvarmed långifvaren troligen var lika litet belåten, som Bankens Greditorer skulle blifva belåtne, att för sine sedlar få anvisning på Bankens hypothiserade jern. Om derföre Bankens vinst ock skulle blifva något mindre, kan jag likväl ej annat än afstyrka en så vågsam åtgärd, att utsträcka lånerätten på jern utöfver hvad den för närvarande är, och jag tillstyrker således för min del bifall till Utskottets förslag i den nu förevarande första punkten. Herr Tham: I anledning af den siste talarens anmärkning, får jag upplysa, att den största påkänning Banken haft i denna låneväg, var under sista kriget med Ryssland, utan att man likväl kan erindra sig, Den i5 November f. m. att denna påkänning orsakat någon olägenhet för Banken. Vexlingen fortgick i alla fall utan rubbning, och det var först derigenom, att Rikets Ständer år 1809 beslöto utgifva en mängd sedlar, utan valuta hvarken af jern eller något annat, som myntförsämringen uppkom. Jag tror således icke, att någon fara för Ranken skall uppstå deraf, att antaga Herr Rosenblads förslag. Herr von Hartmansdorff:
Öfriga delar af förevarande utlåtande ansågos å Preste-Ståndets sida icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Memorial, M 130, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut uti åtskilliga frågor rörande anslagen under Riks-statens 2:dra, 4:de, S:te, 6:te och 7:de Hufvudtitlar. Med anledning af Utskottets hemställan i punkten 16 beslöt Preste-Ståndet lemna sitt bifall till Utskottets i l,8:de punkten af Utlåtandet JVs 99 gjorda och uti förevarande memorial vidhållna tillstyrkande, att, för uppförande af en utaf Ultuna Landtbruks-instituts Styrelse föreslagen, till boningshus med lärosalar, laboratorier, ruin för elever m. m., afsedd större byggnad, ett belopp af 109,000 R:dr måtte anvisas|att, enligt Kongl. Maj:ts disposition, från Riksgälds-kontoret utgå. Punkterna 4 och 18 lades till handlingarne. S. D. Föredrogos anjo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden och Memorial: - Prol.-Utdrag den 25 Juli 1863. 483 M 131, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående begrafningsoch öfriga kostnader med anledning af Hennes Maj:t Enkedrottning Desiderias dödliga frånfälle. Bifölls. M 132, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om vilkoren för det till byggande af en jernväg mellan Köping och Uttersberg anvisade lån. Yttrandet å sidan 16 lades, med godkännande, till handlingarne och den föreslagna voteringspropositionen godkändes. M 133, angående fortfarande understöds beviljande för Riksgälds-kontorets Enkeoch Pupill-kassa. Bifölls. M 134, i anledning af väckt motion om inlösen för Statens räkning af det s. k. Köping-Hult-bolagets jernbana.
Lätom oss nu eli ögonblick uppehålla oss vid några punkter af den tillämpning, som Disk. framställt i sitt förslag. Såsom ett medel alt öka Bankens säkerhet och betrygga realisationen, har Utsk. föreslagit, all grunfonden skulle förstärkas, sä att densamma utgjorde 10 millioner, deraf 5 millioner borde bestå i lätt realisabla papper. I förbigående vill jag anmärka, att denna föreskrift om hvad som skall utgöra grundfonden är oegentlig och hvilar på ett oklart begrepp, ty grundfond är ingenting annat än öfverskottel af behållningen, och dä denna behållning består af lösa oell fasta panter, skuldebref, silfver m. m. så kan hvilken del som helst häraf hänföras lill öfverskottet. Delta beror på huru man räknar. Rättast hade väl således varit att uttrycka sig bestämdt, och säga, att sä och sä mycket skall Banken alltid hafva disponibelt af sina tillgångar. Men, för alt återkomma lill den s. k. grundfonden och dess föreslagna ökning, så tror jag, alt såsom en åtgärd till Bankens säkerhet tjenar denna ökning lill föga eller intet, och i andra afseenden är den skadlig. Den enda nytta, som Banken deraf skulle kunna hemta för sitt bestånd, kan aldrig vara någon annan än den indirecta, alt dess credit derigenom skulle stärkas i allmänna opinion, ty direct utöfvar den ingen verkan pä Bankens förmåga att uppfylla sin första förbindelse, d. ä. att vexla med silfver. Först om Banken kommer på obestånd och en utredning skall ske, då först blir grundfonden behöflig, ty vid en forcerad reulisering skulle lätt kunna hända att tillgångarna ej uppgingö till sitt beräknade och verkliga värde, och eli deficit skulle således uppslå, om intet öfverskott d. v. s. ingen grundfond fans. Men allt hvad grundfonden innehåller utöfver detta behof, tjenar till intet, och Banken kan med 100 millioners öfverskjutande fordringar likafullt spela bankrutt, om den icke äger silfver för sitt vexlingsbehof. Hvad som garanterar
Berättelse af Banko-Fullmäktige. 7 än äfven 750 st. hänglås till ifrågavarande skåp, jemlikt aflemnad modell, emot ett pris af 1 R:dr 10 sk. 8 rst. B:ko per st.; hvarom allt Kontrakt blifvit iipprättadt med Direktören Muncktell, som med anledning af samma Kontrakts innehåll, den 10 Juli nästlidet år, emot godkänd borgen, af Banken erhållit ett förskott, stort 4,500 R:dr Banko. Angående Banko-Verkets Organisation samt Embets-och Tjenstemännens ansvarighet. % 13. Den vid sednaste Riksdag fastställde reorganisation af Banko-Verket har i allmänhet visat sig vara ändamålsenlig. Och sedan uti de för Afdelningarne och Kontoren inom Verket fastställde Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningar nödige ansedda jemkningar och förändringar, hvilka närmare omförmälas uti 1841 års Revisions-Berättelse pag. 5 och 6, blifvit af UnderStyrelsen föreslagne och af Fullmäktige godkände, äro af samma Redovisningsoch Tjenstgörings-Ordningar 500 Exemplar tryckte, hvaraf ej mindre Bankens samtlige ordinarie Embetsoch Tjenstemän jemte Extra ordinarierne undfått ett exemplar hvardera, än äfven till hvarje Afdelning och Kontor serskilda exemplar blifvit utdelade. Genom beslut af den 5 Juni 1841, behagade då församlade Höglotl. Banko-Utskott godkänna en af Fullmäktige föreslagen anstalt för beredande af en skyndsammare inlösen ef Publika Verks och enskilde personers på Banken utställde Assignationer, för hvilka inlemnarne åstunda endast kontanta medel. Denne anstalt, som, till följd häraf, från och med början af Juli månad sistberörde år varit i verksamhet, har, enligt hvad sig visat, städse motsvarat det dermed åsyftade ändamål. § 14. Någon fråga om tillämpning af den uti § 32 af Banko-Reglementet intagna Ausvarighets-Lag för Banko-Statens Embetsoch Tjenstemän har icke förekommit. 8 Berättetse af Banko-Fullmäktige. Frågor rörande löneregleringen. § 15.
Financeberedningen ej befunnits antaglige, återstod naturligtvis inga andra åtgärder att föreslå , än inköp af myntbara metaller af Guld och Silfver för en del af Bankens årliga räntor till förstärkande af dess xeela Fond, samt Sedelstockens bestämmande vid en viss summa, hvilka jag äfven tror såsom motverkande det representativa myntets ytterligare försämring till nästa Riksdag vara ganska ändamålsenliga, i synnerhet om någon anstalt vidtoges, icke att styra VäxelCoursen,' hvilket erfarenheten visat äfven med stora uppoffringar vara omöjeligt, men att genom uppköp af Växlar vid öfverflödig tillgång och å - Den i4 juli i. terförsäljning af de samma vid brist, förekomma de för Handel och Näringar så högst skadlige betydligajfluctuationcr sf densamma. Möjligheten häraf bevises af de obetydliga variationer Coursen undergått, under loppet afförledit och detta år, hvilket kan tillskrifvas de af tillförordnade StatsSecreteraren för Handelsoch Financeärenderne gjorde trasseringar. Om man äfven skulle antaga att Banken utan säkerhet för myntvärdets orubbeliga be# stånd i framtiden, bunde få den Credit, att en realisation med fidelars Silfverfond beräknad efter t. ex. 128 sk. Cours, af utelöpande Sedelstocken 30 millioner blir möjelig, hvilket jag dock ej vågar hoppas, så erfordras dertill 7|:dels millioner i Silfver, således 2|;dels millioner utöfver Bankens nu varande redbara fond; om vidare antages att till uppköp häraf årligen anslås en summa af 416,666 R:dr Banco* Sedlar,så åtgår dertill omkring 17 år, innan nå4 gon Realisation kan komma i fråga, af hvilka skäl, man , enligt hvad jag förut haft äran yttra, mera synes böra anse de sf Höglofl.
St., uti allåten underdånig skrifvelse den 4 October samma år, anfört, huruledes de nogsamt insett, att en förändrad reglering af Grufvedriften vid Sala Silfververk borde ega rum, så vida Staten skulle kunna erhålla en billig ersättning för sina betydliga uppoffringar till Verkets fortsättande; men enär härvid förekomme, att Bergslags-Interessenterne, under åberopande af innehafvande Contract, bestridt all rubbning, utan deras samtycke, i Silfver verkets närvarande författning, samt förklarat någon jemkning af de utaf Bergscollegium och Bergslags-Interessenterne uppgifne, från hvarandra i väsendtlig mon afvikande förslag, icke kunna af R. St. företagas, elier pröfning utaf verkan af det emellan Staten och Bergslaget om Silfververket afslulade Contract den Lagstiftande magten tillhöra; så hade R. St. i underdånighet anhållit, del E. 316 Exp. Etsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 134. K. M. ville låta utarbeta ett förslag till en sådan af oeconomien vid Sala Silfververk jemkad reglering, soln med Statens fördel instämde och af Bergslags-Interessenterne, efter deras hörande, funnes antaglig, samt derefter vid nästpåföljande Riksdag meddela R. St. resultatet, jemte Nådig Proposition om de åtgärder, E. K. M., på grund af då befunnet förhållande, ansåge närmast ledande till ändamålet. Till följe häraf fann E. K. M. i Nåder godt anbefalla Bergscollegium att, med dertill i behörig ordning utsedde befullmägtigade Ombud för Sala Berslags-Interessenter, uppgöra ett så beskaffadt förslag, som R.
Maj:ts nådiga befallning utfärdade, bref af den 24 Januari 1823, hvilket bestämdt och uttryckligen förbjuder, att strömfall å kronohemman eller annan kronojords områden, hvilka till farleders öppnande kunna för den deraf härflytande allmänna nytta för landet i framtiden behöfva användas, få genom skatteköp kronan afhändas; att det måst® varn xf vigt, att i nödfall, vid möjligen inträffande skada å den nu begagnade slussen, trafiken lika litet vid Edet, som, i likartade fall, vid Trollhättan, behöfver alldeles afstanna; att om slussen linge begagnas till anläggande af vattenverk, så att en ständigt öppen vattenränna der aningges, skulle vattnet derigenom »fledas från den gamla strömfåran, till stort men för de befintlige skattlagde sågverken; att om således båda statsmakterae lemnade en sådan tillåtelse, som den, hvilken i Kongl, brefvet dan i© December 1840 blifvit gifven, så måste deraf följa, att kronan blefve förbunden till ansvar för den skada, som derigenom förorsakas, och således kan hemian stt vidkännas en utgift, som kan blifva betydlig och hvars belopp nu icke ens han beräknas; •arnt slutligen, att köpeskillingen vore alltför lag och att det rätta priset med afseende k hvad audra vattenfall i orten betiagat, bordt kunna uppskattas till ett 1 depp emellan 30,000 r:dr och 70,000 r.dr; i följd hvaraf äfven blifvit yrhadt, att lägenheten borde medelst offentlig auktion till den mestbjudande öfverstås. Hvad först beträffar det hinder för skatteköpet, som cssotts ligga VA\ lågenhetens behöflighet för trafiken, så får Utskottet upplysa, att innan grr.c::« Kongl, brefvet den 10
År i833 3,119 Skålpund Tenn; „ l834 ... 3,102 ,» , „ 1835 ... 4>935 >, » , i836 ... 4,385 , , , 1837 •.•••...4,125 . , , samt att Tenngjutare-Embetets, enligt egen uppgift, fortfarande förfall härledde sig, ibland annat, ifrån det mer och mer tilltagande bruket af porcellaine. Trädgårdsmästare-Embetet: att Trädgårdsmästare yrket, betraktadt såsom borgerlig näring, vore i aftagande, sedan, enligt öfver-Ståthållare-Embetets Kungörelse den 17 Februari 1819, hvarje Egare eller Arrendator af Trädgårdar eller Plantager éger samma rättigheter som tillförene, i stöd af Författningar, varit Trädgårdsmästare-Embetet ensamt förbehållne; emedan, i Följd af denna rättighet, få af Embelets Gesäller eller Lärlingar vilja ingå i ett Embete, der utskylderne till Kronan och Staden, andre onera oberäknade, äro mångdubbelt högre, än hvad de, med åtnjutande af lika rättigheter, kunna anses skyldige att. såsom Arrendatorer erlägga. 52 Till de fleste öfrige Handtverks-Emhetens förminskning i deras yken äro såsom skäl hufvudsakligen uttryckte enahanda omständigheter, som de, hvarpå uppmärksamheten fastades vid Femårs-Berättelsen 1833, och hvilka anfördes vara: förökad införsel af utländske tillverkningar, som dels, ehuru stundom af sämre beskaffenhet, än de inhemska, likväl i anseende till lägre pris snarare funno afsättning, än de sednare, dels inbringades under benämningar, som föranledde missbruk: ett för stort antal af vissa Embetens Ledamöter:
Dessa äro de allmänna bestämmelser, Lagen innefattar i afseende pa bötesstraffet och dess tillämpning. Att böter skola tillfalla Kronan, hanvisar rätteligen på den grundsats, alt böters ådomande och utkräfvande ar en utöfning al statens straffmakt, utan att dock ett sådant i lagen intaget allmänt stadgande hindrar Statsmakterna att serskildt besluta om böternas fördelning efter de olika ändamål, som för dylika beslut kunna hgga till grund; och då böter endast böra komma i fråga för sådana förbrytelser, som äro af lindrigare eller annan art, än de, som ansetts böra fo,sonas med det frihetsstraff, hvartill omedelbarligen dömes, synes man lätteligen hafva gjort skilnad emellan sistnämnda straff och det fängelse som den sakfallde vid oförmåga all gälda böter bör undergå. Men °ehuBih. till R, St. Prot 184 5., 7 Sami 1 Ajd. 29 Höft. 4 26 Lag-Utslcottets Betänkande, N:o 93. ru Utskottet således gillar grundsatsen, att detta fängelse bör vara mildare, än urbota fängelset, bar likväl Utskottet funnit vissa modifikationer i bestämmelserna för det förra böra ega rum. Så anser nemligen Utskottet den, som undergår förvandlingsfängelse, ej böra tillåtas förskaffa sig bättre underhåll eller större beqvämlighet, än i häktet allmänligen bestås, eller vara berättigad att utöfva annat arbete, än det, hvartill tillgång inom häktet finnes. Båda dessa inskränkningar i bestämmelserna uti 3 och 4 §§ al 2 JK.ap. Fängelselagen påkallas af ordning och sakens beskaffenhet. Den brottslige måste såsom sådan betraktas och ej lemnas friheter, som skulle komma honom att glömma sin belägenhet och att lian, för öfverträdelse af lag, gjort sig hemfallen under dess straffande hand. Derigenom synes jemväl likhet inför lagen endast vara möjlig, hvilket likväl så vidt ske kan måste eftevslräfvas.
Lindö hemman skall sedermera genom Kongl. Majits Nådiga Bytes-Bref af den 29 Januari 1810 blifvit alldeles skildt från Grubbensköldska Bytet, så att ingen ting i Bytesvägen hindrar, att derom förordna, hvarförutan Collegium under den 9 October 18X0 pröfvat och fastställt den derå verkställda skattläggning; förmälandes Collegium vidare, att de af Den 7 Jutt. af Bergs-Rådet Wahrendorff och Contrölleutert Blåvik uppgifne Skatterätts-fordringar; hvarföre de sökte ersättning i detta hemman, härröra från Tullgarns-Godset, samt att otts sådana for« dringar. för detta blifvit af Kongl. Maj:t förord» nadt, att för dem linge sökas ersättning i Kongsgårds-lägenhetel4 j då Kongl. Majit, uppå derom skeende underdånig anmälan , ville sig derom utlåta. Men örn Hindön skulle pröfvas ännu böra anses såsom en från Kronan oskiljaktig Kungsgårds lägenhet, och följakfeligen ej för hvad Skatterätts-fordringars orri heldst kunna lemnäs i ersättning; så anser Collegium för Kronan bäst och förmonligast , att detta hemman, pä lika sätt sorn Kungsgåidar, blifver å öppert Auction till den mestbjudande på 30 år bort-arrenderadt. I öfrigt har Herr Bergs-Rådet Wahrendorff till Stats-Utskottet ingifvit ett särskildt härjemte i afskrift bilagdt anförande, deruti han söker ådagalägga sin rätt, att vid åbo-rätten å detta hemman blifva bibehållen. Hvad först angår den frågan , huruvida Herb Bergs - Rådet von Wahrendorff är för öfrigt i Haga ordning antagen åbo å hemmanet Hindö att anse , så enär Kongl.
Pastor tillagda rättighet, att vid Socknestämma föra ordet, h ar en Molionair ansett böra sålunda inskränkas, att i alla mål, som röra Prestegårds byggnad eller andra angelägenheter, af hvilka Pastor såsom boställsinnehafvare kan hemta nytta eller skada, Ordförande-befattningen måtte åt annan af Församlingen utsedd person uppdragas. Pastor bör, eller Motionairens tanka, i dylika mål betraktas såsom part, och med det inflytande vid en Municipal-öfverläggning, som en Ordförande vanligtvis eger, skall det ofta vara tvifvel underkastadt, huruvida ifrågavarande ämnen blifva med tillbörlig oväld behandlade. I g:e §. har blifvit yrkadt, dels upphäfvande af stadgandet om Protocollets uppläsande från Predikstolen, såsom öfverflödigt, då beslutets kungörande är det egentligen magtpåliggande, dels det tillägg i afseende på rättegången i mål, som angå Socknestämmo-beslut, att den klagande må tillförbindas, ej blott att inom föreskrifven tid hos Pastor styrka, det han anmäldt missnöje behörigen fullföljt, utan ock att inom viss tid anförde besvär genom påminnelsers afgifvande slutligen utföra, samt att af Konungens Befallningshafvandes Utslag lemna Pastors-Embelet del genom afskrift. Det skall nu ej vara ovanligt, att Socknestämmo-beslut flere månader, stundom hela år, sakna verkställighet, och anförde besvär pröfning, i anledning af den klagandes underlåtenhet att, sedan förklaring inkommit, densamma uttaga och besvara, eller, i anseende till Pastors bristande kännedom, om besvär verkligen blifvit anförde, samt huru de blifvit afgjorde, för vinnande af upplysning hvarom, Commissionairer, ofta med dryg kostnad, måste anlitas. ■ 4 Lagsamt Allm. Besv.- och OeCon.- Utskls Betänkande AT.-o /fo.
Kommittéen sålunda i ena och andra hänseendet föreslagit, har Hans Kongl. Höghet, General-Fält-Tygmästaren till alla delar i underdånighet tillstyrkt; äfvensom Hans Kongl. Höghet, med anledning af de alltför ringa lönevilkor, Tygstatens handtverkare åtnjuta, och hvarigenom svårighet uppstår att dem vid artilleriet qvarhålla, underdånigst hemställt om en behöflig förbättring jemväl i dessa handtverkares aflöning, och såsom lämplig grund för bestämmande af löneförbättringens belopp föreslagit den daglön, de ifrågavarande handtverkarne hittills åtnjutit under öfverbetings-arbeten, eller, då denna utfallit olika inom samma grad vid olika yrken, såsom fallet varit med gesällerna, den minsta daglönen inom graden, deraf de, emot fortfarande skyldighet att förmiddagarna arbeta på kronans verkstäder, borde såsom lön åtnjuta halfva beloppet, utan afdrag för helgdagar eller sjukdom, helst sådant, serdeles för den gifte arbetaren, skulle medföra ekonomiskt obestånd; och då daglönerna för öfverbetings-arbeten nu utgå efter följande bestämmelser, nemligen: för en Tygstatsmästare R:dr 1: 4. — » » Trädarbetare eller Sadelmakaregesäll . 1: » » Smedsgesäll ... — 42. 8. » » Gevärshandtverkare 1. — —- Transport R:dr 65,938: 40. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop, om Statsverk. 1850. Transport il:dr 65,938: 40. skulle, efter den uppgifna heräkningsgrunden, lönerna, spanmålen inberäknad, således blifva: för en Tygstatsmästare, i stället för 118 11:dr, Hulr 197: 34. — » •
Majit, genom Nådig kungörelse måtte förklara, atL alla de åtgärder, som blifvit vidtagne för ifrågavarande hemmans ordinarie rotering, endast voro att anse såsom förberedande undersökningar i frågan, äfvensom alt berörde åtgärder icke grundlägga något anspråk Lill påförande af sådan rotering, eller deremot svarande afgifter, samt att således utgörandet af ständig rotering för dessa hemman icke kan ifrågakomma, med mindre Kongl. Maj:t och Rikets Ständer finna den böra en dylik tunga utgöra.
Häraf belöpte särskildt för städerne 412 fatiighjon, med en utgift af 7,621 R:dr 33 sk. 4 rst. eller i medeltal för hvarje understödstagare 18 R:dr 23 sk. 4 rst., då deremot om utgiften å landsbygden fördelas å der uppgifne falligpersonal af 5,624, på hvardera endast belöpa 3 R:dr 12 sk. och 191 kappar spanmål. Särskildt anser jag mig, i afseende å den skiljaktighet, som förefinnes emellan förestående uppgifter om fattigvården och det belopp, hvartill kostnaden för densamma är uti tabellen öfver de olika statsbidragen beräknad, böra i underdånighet upplysa, att hvad denna berättelse derom innehåller grundas på särskilde uppgifter, dem jag, för vinnande af fullständigare utredning, infordrat ifrån samtlige fattig vårds-styrelser; men hvilka icke innefattat sådane upplysningar, att omarbetning af den redan upprättade tabellen med de fördelningar, som der ifrågakomma, kunnat verkställas. Fattigkassornas behållningar utgjorde vid 1850 års slut, i städerne 10,234 IRdr 45 sk. 5 rst., och på landet 124,083 R:dr 34 sk. Hvad beträffar sedligheten, så synes någon anmärkningsvärd förändring, under den period, förevarande berättelse omfattar, icke hafva inträffat. Fylleriet utgör fortfarande källan, ej mindre till en stor del af de fattiges nödställda belägenhet, än ock lill en mängd brott, som deraf mer eller mindre omedelbart framkallas. Det är således af högsta vigt, att alla bemödanden riktas åt hämmandet af denna last. Läns-styreisen söker ock derföre att, i allt hvad på den kan ankomma, verka för detta ändamål, genom åtgerder alt 14 åtminstone i möjligaste måtto förhindra oloflig bränvinsförsäljning och således undanrödja anledningen till de många oordningar, som, efter hvad erfarenheten visat, deraf uppkomma. De vid länshäktet förde journaler utvisa följande förhållande: Ransakningsfångar. Straff-fångar för undergående af t* O: H SJ ÖS SJ (T. C 3 För hvarjehanda grofva brott. För stöld. förbrytelser. För andra