Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banken, om äfven tyr et för, genom omöjligheten att få upplyst huruvida dess Låntagare äro frie från Förmynderskap etc. LagUtskottets Betänkande, VII 2. s 1188 — 1226, återremit. af PresteStåndet, IX. s 1071, af BorgareStåndet, IX. s io83, bif. af Adeln, IX. s 1089, af BondeStåndet, IX. s 1121. Ytterligare Utlåtande, bif. af BorgareStåndet, IX. 3. s 13, af BondeStåndet, 1X3. s 18, af PresteStåndet, 1X3. s 44» af Adeln, IX. 3. s 67. Banken, om beläning i, af exportabla effecter. Statsoch BancoUtskottens Betänkande, IV 5. s 4^9—441, lagdt till Handlingar ne af BondeStåndet, IX. s 1199, lémnadt till BancoUtskottet af Adeln, IX. s 1211. — angelägenheter, om publicitet af. Motion remitt. till BancoUtskottet, II. s i i5o. Utskottets Betänkande, VI 1. s 69 — 78, återrem. af Adeln, IX. s 98, bif. af PresteStåndet, IX. s 100, återremit. af BorgareStåndet, IX. s 119. Ytterligare Utlåtande, VI 1. s n3 — i3i. Särskilde Meningar, VI 1. s i35— i85, bif. af Adeln, IX. s 211, af BorgareStåndet, IX. s 218, af BondeStåndet, IX. s 222, af PresteStåndet, IX s 228. — närvarande ställning, om.
Krigshistorien i allmänhet och särdeles Sveriges för sistförflutna och början af detta åt hundrade lemnar de mest sorgliga bevis, huru försummade eller ofullkomliga sjukvårdsanstalter förstörande inverka på krigshärarna och förlama deras krafter. Sveriges Regeringar och Ständer hafva ock, varnade häraf i sednare tider, sökt afhjelpa flera förut befintliga brister i den militära sjukvården, så att denna nu kan sägas vara för fredslillståndet väl och ändamålsenligt ordnad; men mycket återstår likväl ännu häruti att tillgöra för det fall, att armeen behöfver försättas på krigsfot. Jag tillåter mig i detta afseende åberopa det underdåniga betänkande, som den år 1S42 i nåder tillsatta kommitté för granskning af framställda förslag till regiel ing och förbättrande af arméens sjukvårdsaustalter afgifvit, hvaruti ämnet fullständigt utredes. Af hvad denna kommitté uppgifvit, såsom för omförmälda angelägna ändamåls vinnande erforderligt, hafva, uppå Eders Kongl. Maj:t nådiga framställning, Rikets Ständer vid sista riksdagen väl anvisat ett årligt rese-stipendium af 1,333 R:dr 16 sk. banko för mililär-läkare, men deremot vägrat bevilja Bil. N.o 1 till Kongl. Maj it Prop. 184.7* Haft. 1. 6 42 ett likaledes i nåder hegardt anslag af 6,000 R:dr årligen till arfvoden, å 300 R:dr hvartdera, för 20 reserv-läkare.
Strumpor bruka blott förnämt manfolk, fruntimmer aldrig, karläme bära en lång toga, ett par vida turkiska byxor, hvita, blå, röda, gula o. d., omkring midjan en gördel mer eller mindre rikt ornerad. Allmänt nyttjas en bournous, en sorts slängkappa med capuchong, väfd af silke och ylle, ett särdeles fint och vackert hvitt tyg; de förnäma bära dessa bournous oändligt fina, så att de kunna i pris uppgå till mellan 10 och 20 spanska piastrar. Denna bournus lägga de aldrig af sig hvarken i fria luften eller i rum. De, som ej hafva råd bestå sig bournous, hafva likväl alltid barukan, som äfven tjenar dem mot kölden. De förnäma nyttja den söm kappa oberäknadt bournousen. På gatorna gå de alltid insvepta i dessa barukaner, som de kasta om sig, så att den betäcker hakan, viras om turbanen eller röda mössan och faller sedan ner rundtomkring i draperier. ' För ett ovandt öga är det besynnerligt att ej se andra än dessa insvepta spöken, fruntimren isynnerhet se ej ut som menniskor. Om Grusenstolpe hade att utstå många svårigheter_4 afseende på utkomst och befordring under tre fjerdedelar. af sin lefnad, hade han deremot en ovanlig tur att vinna personers sympatier och välvilja. Gråbergs efterträdare, generalkonsul Hahr och dennes fru hade äfven i sitt hus upptagit honom som medlem och vän, hvilket framgår af hans varma erkännande, antecknadt i hans dagbok, då han lemnat Tripoli för att öfverresa till Italien. " Med hjertat brinnande af tacksamhet — skrifver han — lemnade jag detta ställe (Tripoli), der jag under mer än 2: ne års tid städse njutit de mest smickrande prof af utländska vänners godhet, och der jag af båda mina landsmän, först Gråbergsedan Hahr, emottagit ordentliga välgerningar, dem jag väl kunnat emottaga utan skrupler, ty de hafva erbjudits med vänskap och högaktning, såsom mellan far och son, såsom mellan brödera.
Men man bör härvid taga i betraktande, att, med all aktning för den enskilda välgörenheten — f och ingen lärer väl neka att gifva heder åt hvad som i så hög grad är heder värdi — dess yttringar likväl i de flesta fall genom sjelfva sin natur äro af tillfällig ari, äfvensom att hvad understöd ifrån kommunernas sida vidkommer, dessas tillgångar numera från alla håll så tagas uti anspråk, att de ej skäligen kunna påräknas att fylla sä vidtomfattande behof. Att folkupfostran sålunda är och allt mer och mer måste blifva ett föremål för Statens verksamma understöd, lärer väl svårligen kunna bestridas. Afven de som vilja inskränka statens ändamål ända derhän att endast utgöra en anstalt till skydd för medborgares personer och egendom, måste medgifva, all just till vinnandet af detta ändamål det säkraste medlet ligger i en god folkupfostran. Sjelfva Adam Smilh, hvilken i allmänhet afskvdde Statens inblandning i medborgares förehafvanden, och som ansåg konster, vetenskap och de rikas upfostran ligga utom kretsen af statens inverkan, insåg likväl de fattigas upfostran vara ett ämne, som hade det närmaste sammanhang med samhällets väl, och således böra utgöra ett föremål för statsmakternas verksamhet. ”Likasom öfverheten”, säger han, ”bör träda emellan för att hindra en farsots spridande ”ibland folket, så bör den ock träda emellan för all afvärja utbredandet af de moraliska sjukdomar, som äro oskiljaktiga ifrån okun”nigheten. Lemnäs massorna i okunnighetens mörker”, fortfar samme författare, ”så kan man snart vänta sig att få se religiösa ”strider åstadkomma de förfärligaste oordningar.” ”Upfostra folkel”, så förmanade redan William Penn den koloni han stiftat, och som ännu bär hans namn: ”Upfostra folkel”, var Washingtons testamente lill den nation han befriat. Det är på detta skäl, det är uti industriens, folkupfostrans och sedlighetens intresse, som jag här nå det varmaste får understödja Gr. Plåtens och Borgmäst. Hassehoths motioner, samt tillstyrka ett ostyckadt bifall till de vigtiga och fruktbärande förslag, som båda dessa motioner innehålla.
ÄrfdaBalken, i afseende å Förmvndares redovisningsskyldighet. VIII. B. 252. Å. 273. XIL U. 355, 377. XIII. A. 10. XXII. B. io,i. A. 109. — N:o 71. i anledning af så val Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring af 8, g och 10 §§., samt förklaring af 2 §. i 17 Cap. HandelsBaiken, som ock serskilde i dessa ämnen väckta motioner. VIII. B. 2Ö2. E. 272. — N:o 72. öfver väckta motioner, angående inrättande af förmyndare-kamrar. VIII. B. 202. Å. 288. A. 10. XVI. B. 141. A. 233. XVII. E. 3. — N:o 73. öfver Herr Erik M. Lefflers motion, att, då Förmyndare förordnas af annan Domstol, än den UnderRätt, i hvars Domsaga Förmyndaren bor, sistnämnde Rätt må erhålla del af förordnandet. VIII. B. 2Ö2. Å. 290. XIII. U. 29, 58. A. 71. — N:o 74- öfver RiksdagsFullmägtigen Petter Anderssons ifrån Halland motion, om bestämd föreskrift, huruledes förmyndare bör ansvara för ränta å myndlingens capital. VIII." B. 252. A. 291, XIII. U. 29, 58. A. 71. E. a35. Lag - t ( I29 ) LagUtskottets Memorialer, Betänknnden och Utlåtanden : N:o 75. öfver Herr Salomon Rubins motion, angående ändring af 23 Gap. 5. $. sista mom. U. 2g, 58. A. 71. — N:o 76. öfver Herr Salomon Rubins motion, om stadgande att, då Domstol förklarar någon böra slå under Förmynderskap utöfver den i lag bestämda myndighetsålder, sådant skall i tidniogarne och ifrån predikstolen kungöras.
Rudbeck, C. O. L., Kapiten-Löjtnant vid Flottan, angående pension å Allmänna Indragnings-Staten åt hans enka, Magdalena Rudbeck: se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde HufvudTitel. Rusthållare, i anledning af väckt motion om befrielse för dem från skyldigheten att till möte forsla munderings-persedlar, m. rn.: Rustnings-skyldighet, i anledning af väckt motion om utredning och ett närmare bestämmande af den, som må åligga mjöloch såg-qvarnar, hvilka, i förening med jordegendom, en sådan skyldighet utgjort, men blifvit derifrån befriade: B. III. 93, 475, 485, A. 485. Rustnings-skyldigheten, i anledning af väckta motioner, innefattande förslag till lättnad deruti: B. II. 621; III. 127, 377, A. 386. Rydqvist, C. M., Advokat-Fiskal m. m., Expeditions-Utskottets förslag till förordnande för honom att vara Rikets Ständers Justitie-Ombudsmans suppleant: V. 702. Rådstufvu-Rätt, i anledning af framställda förslag angående förändradt sätt för doms eller utslags utgifvande derstädes och hos Öfver-Ståthåilare-Embetets Kansli: B. II. 612, 620; III. 177, A. 177, E. 429. Räkningar å tryckning och häftning af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll, angående acceptering, efter Riksdagens slut, af sådana: B. V. 638, 657, A. 657. Ränta, i anledning af vackt motion angående skyldighet för sparbankerna i riket att å derstädes insatta medel lör närvarande gifva minst fem och en half procent ränta, m. m.: B, I. 526; II. 39, 44, A. 45. — å en till låne-kontoret i Göteborg inbetald skuld, i anled ning af Skräddaren G.
35 af dervid gjorda anmärkningar, till ji; Revillnings-Ut skottet återremitterad t. S. D. Föredrogos å nyo och biföllps följande Lag-Utskottets den i5 och 18 sistlidne April afgifna , samt den 7 dennes e. m, på bordet lagda Betänkanden i N:o $4 , öfver väckt Motion om vederbörande Under-Domares förständigande att, vid Inteckningars dödande , ställa sig till efterrättelse hvad i 54 §• af Kongl. Förordningen den 13 Julii i8>8, om Skuldebrefs företeende i hufvudskrift, är stadgadt ; N:o 55, Öfver väckt Motion om ändring i Kongl. Kungörelsen den 18 December 1823, så vidt den rörer ändring af s4 §. i Kongl. Förordningen den 13 Julii 1818 om Inteckning i fast egendom ; N:o 56, öfver gjord Motion om stadgande , att i de orter, der endast ett Lagti» ma Ting om året hålles, Lagfart och Inteckning må kunna å Urtima Ting sökas oell meddelas ; N:o 57, om utfärdande af en Författning, som föreskrifver, huru afhandlingar om «å kalladt undantag eller fördel , samtjTorn 36 Pral. Utdrag den 8 Maji 1829, upplåtelse af nyttjande-rätt ^ill jordandel , skola lagföljas. S. D« Remitterades till Statsi och Banco-Utskotten: Hans Excellence Herr Grefve von Plal tens, Baltzar Bogislaus, den 24 sisth April f. m. på bordet lagda anförande, angående nödvändigheten, att genast utbekomma det af Rikets Ständer, till förberedande åtgärder lill fortsättningen af Götha Ganal-arbete, beviljade förskott af 100,000 R;dz Banco. S. D. Föredrogos å nyo och gillades följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utr skottets den 2 dennes afgifna, och den 7 derpåföljde e. rn. på bordet lagda Utlåtanden :
Räkenskaperna, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskade för år 1846 utan, men för år 1847 med anmärkningar, utvisa : år 1846. ar 1847. II el» et. Uppbörd: Slats-anslag för året, å 5:te hufvudtiteln, 1,311,629 Dito dito uti indelningar och natura spanmål 102,471 Dito för föregående år 29,420 DR erse för 5:te hufvudtiteln influtna medel . 89,474 Från 4:de hufvudtiteln till Carlshamns kastell 105 „ 6:te dito till sjömätningar 2,000 „ Kongl. Konvoy-kommissariatet till sjöexpeditioner 20,000: —■ 20,000: „ dito dito till sjömätningar 3,199: 11. 10. „ spanmålskreditiv-fonden, för spanmåls transporter, 9,911: 26. 8. Utqifter: Indelning och spanmål in natura 102,471: 102,471: Lefvereringar till Flottans Stationer och Lotsverket 1,499,152: — 11. 1,321,618: 17. 2. Balans till påföljande året: Förvaltningens af Sjöärenderna hufvudböcker ej innefattade så fullständig redogörelse för de af Kongl. Förvaltningen och Flottans Stationer samt Lotsverket bestridda utgifter, att deraf kunnat utrönas, i hvad mån desamma öfverensstämde med anslaget för sjöförsvaret och de från föregående år deraf reserverade eller eljest disponibla tillgångar. Denna ofullständighet förefinnes äfven i räkenskaperna för nu ifrågavarande revisionsår. Emellertid har, såsom redan i sednasle Revisionsberättelse blifvit anmäldt, förslag till nytt hutvudboks-formulär för Kongl. Förvaltningen blifvit utarbetadt och till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnadt; hvilket förslag likväl, enligt hvad Revisorerne inhemta!, ännu vid revisionsförrättningens början var på Kongl.
Pröfnts-comiteen uti Stockholm skall hafva 24 ledamöter, nemi. tre af R. o. Ad., tre prester, tolf rörelse id - Don i Fo b r u a ri. idkande borgare, deraf tre tillhörande grosshandels-, tre minuthandels-, två fabriksoch fyra handtverks-elasserna; fyra ståndspersoner, samt två af Stockholms magistrat, de sistnämnde af Öfver-ståthållaren utsedde. § 142. fr. §§ 135, 142, Bev:s-f. Landskamereraren i hvarje län , samt Kamereraren vid Öfverståth.embetet i krono-uppbördsärenden skola, utan rösträttighet, vid Pröfn:s-comite'en vara tillstädes, i egenskap af allmänna ombud, och för att upplysningar meddela, men med skyldighet att anmärka, huruvida kronans rätt vid taxeringarna blifvit iakttagen. § i43. fr. §§ 139, 142, Bev:s-f. Att i comitden föra prot. och längder, utnämne Öfverståthålkn och Konungens Bef:h:de, hvar för sitt län, en person, sorn icke i annan egenskap derstädes är närvarande.
Götha Canal, i fall den fullbordas, skall visserligen utmärka sig som ett ganska prydeligt Monument, af Svenska Folkets anlag för vågsamma, alltför ofta illa beräknade försök; men att i egenskap af, Oeconomiskt företag, den aldrig skall löna kostnaden eller ens bestrida sitt underhåll, derom har local - kännedom länge öfvertygat mig, och tänker jag, att sedan derom controversen blifvit i det närmaste uttömd, meningarne måste vara någorlunda samlade. Om Canalens Militairiska nytta bör jag viii suspendera mitt omdöme, ehuru jag tillstår mig alldeles intet begripa den så beprisade stora fördelen, att kunna till förmån för den ena kusten, degamera den andra. Påståendet om Arbetets fullbordan, synes nu mera hvila endast på den Suppositionen, som skulle annars National-äraa råka i mistning; men hvilken mot slutkonst och erfarenhet stridande fördom är icke denna ? Har man då glömt hvad i allmänna Sentencer, som Axiom debiteras: Att utgången rättfärdigar: Att ändan krönar Verket, som vill i sammantagen andemening säga, att nyttorne allena åt välgörenheten stämplar företaren. Huru många skenbarheter, huru många bländande storheter, Den 30 April. hafva icke efter denna grund ’ blifvit af eftertiden ofördelagtigt omstämplade. För mia del kan jag ej igenfinna detta räddade anseende, denna eftersökta glans, uti att framhärda med hvad man, på goda skäl, erkänner sig aldrig hafva bordt börja, eller uti inconsequensen, att slösa så stora Capital-Summor på en sfi problematisk nytta, som den af Götha Canal, just då man tror sig böra pruta på den lumpna räntesumman af circa 20,000 R:dr för det efter SecJers erfarenhet så gagneliga Hjelmare Slussverket, eller uti den• andra inconsequensen af Patriotisk klagan öfver Hufvud-Stadens beroende af Finska Handeln och vårt PenningeVerks beroende af detta beroende, om min likafullt later dervid bero, för att från detta så ojemförligt öfvervägande intresse ägna både omtanka och ansträngningar åt det magra föremålet af Götha Canal.
Herr kotbl.leb kunde ej inse nätzot stäk, hwarföre icke detta kunde medgifwas: om nägon wille utläna sin koliet, wore det ju lätt at uplösa bandet, och aflemna densamma, och wore det wäl passande och möjligt, at Bankmän och kiscsl skulle gä omkring i rummet för at undersöka om hwar och en bure.sin kollet pä bröstet. 166 Den z Mars. Fr i herre L 6 6 ei'8tröm, ^acob, bewisade, at den befarade ordningen atdrig kunde förebyggas, nar det stöde hwar och en öppet, at, under förewändning hafwa förlorat sin koller, staffa sig en ny. Herr l^oräsnstolpe, ansäg detta wara förekommit, genom den för hwarje sadan (.asus föreslagna pligten. Friherre 6e6er8tröm ansag den alagda pligten för en bagatelle, om något wigtigt andamal skulle förmå någon, at söka pä Riddarhuset inskaffa obehöriga personer. Skadan wore dessutom obetydlig, om fadane personer tege. Skulle de äter tala, markte man nog latt om de wore behörige eller ej. Grefwe De la 6 a räls fann sjelfwa saken gansta obetydlig, men trodde at det wore lättare för Bankman halla ordning om kolletten bures pa bröstet. H err-8iI Ve? 8 to Ip e, kreärlc, trodde at ordningen lika wal kunde winnås, om kolletten i handen upwisades; hwarpa han aberopade sig alla ve manga Riksdagars erfarenhet han sjelf biwiftar. Herr Lilverstol pe, I^reäric Lamuel, medgaf at fragan wisserligen wore en smqfak, men försäkrade at det för honom och, som han trodde, för manga andra skulle wara rätt obeqwämt, om någon wunne rättighet at öpna hans kappa och pä bröstet söka kolletten.
Beträffande den af Eders Kongl. Majit äskade förhöjning utaf anslaget för sjukhusets materiela behof, så och dä Rikets Ständer såväl af den Nådiga Propositionen, sorn i öfrigt inherntat att, i följd af stegrade pris å alla förnödenheter, anslagen i allo blifvit otillräckliga, men det mäste anses vara af synnerlig vigt, att ifrågavarande sjukvårds-anslalt icke må, genom brist på medel, sättas ur stånd att uppfylla sin dubbla bestämmelse att lenina vård åt Stockholms garnisons-manskap och bereda tillfälle lill praktisk bildning för unga läkare, sorn sedermera beordras att bestrida vakanta Balaijons-läkare-beslällningar inom Arméen och Flottan, hafva Rikets Ständer bifallit, att nuvarande anslag för1 sjukhusets materiela hellof må, såsom Eders Kongl. Majit äskat, ökas med ett belopp af 8,298 Ridr 94 öre Riksmynt. Änslags-summan för Garnisons-sjukhuset har således på det hela blifvit förhöjd med 15.670 Ridr R:mt. 10:0. Under åberopande af upprättadt förslag till förändrad organisation af General-Staven, har Eders Kongl. Majit äskat, alt Rikets Ständer nu mätte bevilja nödige medel till organisationens genomförande samt låta, under nämnda rubrik, ett särskildt anslag härtill i Rrks-siaten uppföras. Då, enligt den beslutade organisationen, kostnaden komme alt uppgå lill 84,350 Ridr, men Landlforsvars-departementets Kommando-expedition, TopograGska korpsen samt de å Generalitels-stalen uppförda Adjutanter, af hvilka Expedilinns-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 194.
Derjemte förekommer hos oss farhågan för en annan slags nedsättning i penningevärdet, som kan verka både hastigare och starkare, nemligen en rubbning i det gångbara myntets metalliska värde. Jag för egen del eger visserligen det hopp, alt med närvarande tids allt mer och mer stigande insigt, i hvilken grad orubbadt bibehållande af en gång faststäldt myntvärde utgör vilkoret för tryggande af all rätt, af industriens utveckling samt för statens sanna intresse och huru ett noggrant bemödande å denna sida att bokstafligen uppfylla gamla förbindelser skall gifva den en kredit, som i behofvets stund bereder tillgångar på i verkligheten vida lindrigare vilkor, än genom sedelemissioner, att, säger jag, med denna insigt man ej mera bör befara de myntförsämringar, sorn kunde förlåtas våra mindre insigtsfulia fäder. Men jag kan icke förundra mig öfver att i vårt land, med så många och färska exempel å dessa myntförsämringar, och af ännu svidande minnen af deras verkan till enskildt lidande, farhågor för en ny myntförsämring ännu finnas; jag tror, att de fordra undseende och jag skulle anse det högst betänkligt att, vid förnyandet af en dylik myntförsämring, fästa premier för mäktiga intressen. Utskottet har visserligen sökt ett botemedel mot dessa farhågor i de nya penningeräntornas bestämmande i silfver, men ehuru välment detta förslag än varit, tror jag icke, att det kan uppfylla ändamålet, men tvärtom sjelf medföra uya betänkligheter. Om i en framtid än en gång inom vårt land ett sedelmynt skulle utgifvas, som icke blefve inlöst med bestämd metallisk valuta, så komme troligen, liksom alla förutgående gånger, samma magt, som framkallat detta beslut, att befalla detta mynts emottagande i uppbörden af kronans räntor, lika med silfver. Man erinre sig, att vid de fordna myntförsämringarne har man aldrig erkänt, troligen ej ens afsett en nedsättning af det gångbara myntets värde.
Banco valeur hädanefter må behöfva upplecknas till numer och data, dels om en snar revision af Poslförfattningarne; N:o 56, i anledning af väckt motion om befrielse för kyrkorna från vissa extra utgifter; N:o 57, i anledning af väckt motion om förändring af författninga rne, rörande tiggande fattighjons återsändande med skjuts till hemorten; N:o 58, i anledning af väckt motion om förbud för godsegare att hädanefter lägga hemman, som äro med åboer försedde, under eget bruk; oell Ko 59, i anledning af väckt motion derom, att personer från Arbetsoch Pionnier-corpserna hädanefter endast må förpassas till de församlingar, från hvilka de medfört prestbetyg, eller der de sist varit skattskrifne och bosatte. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkande, N;o 47, i anledning af väckt motion om indragning af den för den högre Skogsoch Jägeri-betjeningen fastställde aflönings-stat. Ståndet beslöt för sin del en underdånig skrifvelse, att Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna om indragning af Jägeri-betjeningen i de Län, der Kongl. Majit och Kronan icke eger några parker eller allmänningar eller, såsom i de norra Länen är förhållandet, der Kronans skogar äro till nybyggen afytträde, och att, hvad angår häradsoch socken-allmänningarne, såsom åt den enskildta egande-rälten upplålne, jägeri-betjeningens tillsyn deröfver må alldeles upphöra och denna tillsyn odelad åt häradet eller socknen öfverlemnas; och skulle öfriga respectiva RiksStånden genom Protoeolls-uldrag vänligen inbjudas att i föreslående beslut med Bonde-Ståndet sig förena. S. D. Föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekotiomi-Utskottets betänkande, N:o 51, i anledning af väckt motion örn upphörande af vägoch Hill. till R. St.
Jemväl jag har haft personlig erfarenhet af obehaget af deri utaf Hr von Troil uti dess reservation omtalade »listlöpning». Det händer nemi. ganska ofta, att personer föregna ändamål samla röster af andra röstberättigade personer, hvilka äro likgiltiga för egna och kommunens angelägenheter, och Den 3 Oktober e. m. 53 sorn följaktligen skrifva under hvad som helst. Man kan sannerligen på sådant sätt få en hel mängd röster genom att gå ur hus i hus. Slika röster äro likväl ganska sällan ett uttryck af kommunal-ledamöternas verkliga tänkesätt. Jag röstar för bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Då man förutsätter att fullmakter utgifvas derföre, att utgifvaren sjelf icke är intresserad för saken, har man äfven ganska lätt att bevisa åtskilliga af detta fullmakts-utgifvande följande olägenheter. De, som hylla en sådan förutsättning, måste, i full konseqvens dermed, fördömma ali fullmakts utgifning. A andra sidan bör man utan svårighet inse att, om icke fullmakter få gifvas, beslutande-rätten, isynnerhet i vidlyftiga församlingar, ovedersägligen kommer att ligga uti de närmast boendes händer. Icke heller kari jag inse nyttan för det allmänna deraf, att man tvingar massor af menniskor att personligen infinna sig vid dessa sammankomster, isynnerhet om det bestämmes, att sammankomsterne skola ega rum på arbetsdag. PA grund af nu andragne förhållanden synes mig tillägget om begränsnjng af rättigheten att rösta på grund af fullmakt vara både ändamålslöst och olämpligt. Hr Printzell sköld, Carl: Om man vid all lagstiftning skulle i främsta rummet utgå från den synpunkt, att missbruk i följd af lagen kunde ega rum, samt icke antaga en lag förr, än man egde bestämd visshet att icke något missbruk derifrån kunde härledas, så tviflar jag på möjligheten att någonsin kunna stifta någon lag. Ännu har nemligen aldrig meuniskosnillet i berörde fall visat sig vara så stort, att icke under tidernas lopp ett annat ingenium påfunnit möjligheten, att i något hänseende kringgå den antagna lagen. I likhet med Gr.