Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 44. i anledning af verkställd omröstning angående ifrågasatt särskild bevillnings—afgift för Cigarrer oell Cigaretter, sorn lill salu hållas. Lades lill handlingarne. S. D. Föredrogs och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 dennes bordlagde Betänkande N:o 34, i anledning af väckta motioner om ändringar, tillägg och förtydligande af Kongl. Förordningen angående egors fredande mot skada af annans kreatur och om stängselskyldighet den 21 December 1857. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 22 dennes bordlagda Betänkanden: N:o 178, i anledning af väckta motioner 0111 nedsättning i arfvodet för Landtmäteri-förrättningar; samt N:o 179, i anledning af väckta motioner om föreskrifters meddelande rörande vården af Civila och Ecklesiastika boställen samt om tillägg till nu gällande Militie-boställs-ordning. Frän Högt. Presle-Stdndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets Utlåtanden; N:o 184, angående ersättning för sådana af Kongl. Stats-Kontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka Statsanslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade; Fröt.- Utdrag dm 26 September 1860. 759 N:o 185, i anledning a! Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets Stän der angående dispositionen al medel, som influtit för skedd expropriering af jord från den Landshöfdingen i Stora Kopparbergs län på lön anslagna kungsgården Noret; N:o 186, i anledning al väckt fråga om ersättning af Statsmedel till delegarne i laga skifte uti Grimstorps by för förluster i följd af jernvägsanläggning; N:o 187, i anledning af väckt fråga om inköpande af boställe åt Härads höfdingen i Helsinglands Norra Domsaga; N:o 188, i anledning af Kongl.
Alla konstpannor böra icke tillåtas, utan endast enkla klarningsapparat och mäskvärmare blifva bibehållna; och, för att förtydliga, hvad man menar med konstpannor, bör man sådant noga dechiffrera. Jag menar sådana sorn de pistoriska, hvilkas egenskap är, att ångorna, som uppkomma genom den egentliga pannans uppkokning, inledas i en annan panna eller machin, hvaruti äfven tillmäskning linnes, och uppvärmer denna ända till kokning, hvarifrån ånyo ångor utgå i apparaten o. s. v.; äfvenledes finnas andra, t. ex. de uti sista Brännvinsförfattningen i 4;de classen anförda, hvilka oundvikligen böra afskaffas. Jag anser således en af punkterna i den blifvande brännvinsförfattningen bör innehålla, att ingen redskap må hädanefter begagnas, med hvilken man kan, medelst en och samma uppeldning under den tillåtna, uppgifna brännvinspannan och deraf följande uppkokning, eller genom tillsatser af rör, eller hvad annan invention som helst, afverka, emellan hvarje urdrankning eller s. k. ombyte af pannor eller ny ifyllning af tillmäskning, större kannetal tillmäskning än det, hvartill pannan är stämplad, som naturligen bör vara i öfverensstämmelse med hvad man uppgifvit sig vilja och äger rätt elter hemmansvärdet att begagna. Med enkla klarinrättningar bör förstås sådana rectificatorer, machiner eller redskap af hvad benämning som helst, uti hvilka de ur pannan genom kokningen uppstigande ångorna kunna omkokas eller klaras uti 1 a 2 särskilda rum. Hvar och en, som lagt hand vid bandteringen, skall finna, att denna ide är ett medium. Pannans beskaffenhet i form och construction af halsar och falsar, proportioner till höjd och bredd må i öfrigt bero af en hvar att efter godtfinnande bestämma; ty hvar och en, som kommit till närmare bekantskap med brännvinsbränningen, vet, att redskapens construction icke betyder det ringaste, då hvad här förut blifvit föreslaget iakttages, utan tvärtom känner, att alla sådana föreskrifter äro grundade på mindre goda theorier samt göra bråk och oredor.
Med hänsyn till hvad sålunda och i öfrigt blifvit anfördt samt jemväl, i fråga om landtmätarnes fördelning å vissa lönegrader, till de nuvarande landtmätarnes tjensteålder vid 1867 års ingång och under loppet af de derefter följande tre åren, har Landtmäteri-styrelsen föreslagit följande stat för storskiftesoch afvittringsverken, att lända till efterrättelse från 1867 års början: Stora Kopparber"* län: Till styresmannen, med vilkor att ej tillika utöfva annan tjenstebefattning, arfvode R:dr 3,500: men eljest såsom hittills 2,500 R:dr. „ 11 landtmätare i 3:dje lönegraden, arfvode efter 2,500 R:dr „ 27,500: „ 3 dito i 2:dra dito dito efter 2,000 R:dr „ 6,000: „ 4 dito i l:sta dito dito efter 1,500 R:dr „ 6,000: Transport Maj:ts Nåd. Proposition Jfå 60. Transport R:dr 43,000 Till resepenningar åt styresmannen „ 600 „ dito åt landtm ätarne, efter 200 „ 3,600 „ jordebtoksarbeten och inköp af papper förslagsvis ... „ 600 dock att, derest Kongl. Maj:t skulle pröfva det vara för storskiftesgöromålens behöriga gång nyttigt och nödigt att, såsom vederbörande i länet föreslagit, landtmätarne skulle för visst arfvode årligen fullgöra visst arbete och för hvad de derutöfver kunna i tj ensten uträtta, eller för s. k. öfverarbeten, ersättas med högst 500 Riksdaler till hvar, — de bestämda arfvodena borde utgå endast med 2,000 R:dr i tredje, 1,500 R:dr i andra och 1,050 R:dr i första lönegraden. Jemtlands lån: 1 dito dito i l:sta dito förste landtmätarens inspektionsresor.
Det yttrar sig som en skälfvande kraftlöshet och en lyssnande beklämning, någonting likt den bäfvande stillheten i naturen före ett oväder. Tankarna kretsa ängsligt: Hvad vet väl en människa om sig själf, om sin egen kropp och dess lidanden? Griper dödens hand om ett af hennes inre organ, förnimmer hon kanske till en början ingenting annat än detta allmänna illamående; eller på sin höjd en smula feber, af stridens hetta, af lifvets motstånd mot den begynnande förstörelsen. – Vår kropp är ett okändt land! Och vår själ? På de dunkla djupen under medvetandets yta röra sig många underliga sinnets gengångare, tankevålnader och känsloskuggor, som glida om hvarandra och stöta samman och kämpa med hvarandra och uppsluka hvarandra. Hvad veta vi därom? Allt är som en dröm. Hvarför känns det som om hjärtat darrade i stället för att slå? Det är icke af fruktan för döden; döden inger blott den djupaste vördnad och resignation. Döden är lik en hög, sträng läromästare, som med sin hvita hand pekar på vårt förflutna och säger: sådan var du! Allt detta onda har du begått och allt detta goda har du underlåtit. Och nu kan ingenting godtgöras och ingenting försonas. Och vi våndas i ånger öfver vårt förspillda lif; och vår själ är som en slocknande låga, flämtande af inneboende längtan efter fortvaro. Tanken känner ingen fruktan för det oundvikliga; hela lifvet ha vi ju sett döden stå väntande i fjärran. Han har kommit helt nära nu, alldeles inpå oss, men det skrämmer oss icke, vi ha vant oss vid hans åsyn, och vi äga ännu förmåga att glömma honom för stunden. Han är försynt till sitt väsen, han pockar icke på vår uppmärksamhet. Kunna vi icke undvika hans blick, böja vi vördnadsfullt våra hufvuden för hans majestät, kyssa hans hårda hand och vilja så gärna lära oss att älska honom. Endast nerverna skälfva af mörkrädsla, och anden trånar i ångest efter försoning. Någonting måste fortvara för att godtgöra, och därför är själens odödlighet ett postulat, utan hvilket en barmhärtig Gud knappast kan tänkas. Å, Esther, Esther!
Broby-prästen satt vid vägkanten, gammal och förfallen. Han satt och plockade på de torra stickorna och lade dem samman i rader och högar, lekande med dem, som om han blifvit barn på nytt. Gösta blef bedröfvad öfver hans elände. »Hvad gör pastorn?» säger han och hoppar raskt ur åkdonet. »Åh, jag sitter här och plockar. Jag gör just ingenting.» »Pastorn skulle gå hem och inte sitta här i vägdammet.» »Det är nog bäst, att jag sitter här i alla fall.» Då slår Gösta Berling sig ned bredvid honom. »Det är inte så godt att vara präst,» säger han om en stund. »Det går väl an här nere, där det finns människor,» svarar prästen. »Det är värre där uppe.» Gösta förstår nog hvad han menar. Han känner till dessa församlingar i norra Värmland, där det stundom ej ens finns ett boställe åt prästen, de stora skogssocknarna, där finnarna bo i rökstugor, de fattiga trakterna med ett par människor på milen, där prästen är socknens ende herreman. Broby-prästen hade varit i en sådan socken i öfver tjugu år. »Det är dit vi sändas, då vi äro unga,» säger Gösta. »Det är omöjligt att stå ut med lifvet där. Och så blir man förstörd för all framtid. Det är många, som ha gått under där uppe.» »Det är det,» säger Broby-prästen. »Ensamheten fördärfvar en.» »Man kommer,» säger Gösta, ifrig och eldig, »talar och förmanar och tänker, att allt skall bli väl, att folket snart skall gå på bättre vägar.» »Just så ja.» »Men snart märker man, att ord ej hjälpa. Fattigdomen står i vägen. Fattigdomen hindrar all bättring.» »Fattigdomen,» upprepar prästen. »Fattigdomen har förstört mitt lif.» »Den unge prästen kommer dit upp,» förklarar Gösta, »fattig som alla andra. Han säger till drinkaren: ’Låt bli att supa’!» »Då svarar drinkaren,» infaller prästen: ’Gif mig då det, som är bättre än brännvin! Brännvinet är päls om vintern, svalka om sommaren. Brännvinet är en varm stuga och en mjuk bädd.
Ständer framhärda rc - Uppläst hos Ridd och Adeln den z Juli, l Prest-Ständer den z - Borgare-Ständer d. z Bonde-Ständer den z Stormägtigste 2ll!ern6digste Ronur-g! ^)enom Nådig Proposition af d. rz ststl. Maji, har Eder Kongl. Majtt i Näder täckts för Riksens Ständer föreställa nödwandigheten af medels anstäende till en ny wägs anläggande, emellan Wermeland och Jämtland, sälön! hörande till en närmare communication med Rikets nordligare Provincer, hwarigenom näringar, handel, arbetsstit och population st rille i belydlig mon befrämjas, samt Vermll östat en ärlig summa af 22,002 R:dr; Riksens Ständer som i anledning deraf, genom sitt Stols, Utstött, latit taga en noga kännedom af de tillhanda komne Cyactor och Handlingar, halma insett den nytta, som denna wägs anläggande i en framtidsa roal i Economistt stin Militaittstt afseende stall bereda Riket; fa i underdänighet anmäla, det de bewiljat de af Eder K nalMajtt ärligen östade SOO2O R:dr, in en att de ölmen funnit att de saluma, emedan S^ars-Wernes rstnvarande behof, stin ak RiksenvStänder vundwike igen mäste syllas öro marga ock betydliga, icke böra blifwa en orsak till Buvillnmgens ökande med ctr säestildt anstag, helst detta företag icke torde tarfwa lika styndfam 972 Den z Julik. handläggning. De fa derföre i underdånighet hes Eder Kongl. Maj:t pä denna grund hemställa, om Icke Eder KonglMajit i Noder täckres af den fond, som under Nionde Hufwud-Titeln ar bewiljad till allmänna företag, för handelns, näringars och jordbrukets understöd, anmanda till detta företag hwad icke för andra angelägne och snarare ftugtgtfwande behof kan blifwa af nöden.
Dä förhållandet ännu är sådant, och dä det onekligen mäste lör landel och för den enskilda krediten och aflars-redbarheten vara af synnerlig vigt, att omtänksamheten att försäkra sig emot olyckshändelser vinner möjligen största uppmuntran, samt ingenting dertill kraftigare bidrager än liflig tällan emellan dem. som gifva försäkringar, och hvilkas hela sträfvan naturligen mäste gå ut pä att vidga sin verksamhet, sä ser Utskottet häri en stark uppmaning att med synnerlig varsamhet beträda den väg lill restriktioner emot utländska försäkrings-bolag, som nu blifvit ifrågasatt. Den omständigheten ali måhända 150,000 R:dr, såsom motionären beräknat, i försäkrings-premier årligen härifrån utgå, är visserligen förtjent af uppmärksamhet; men det får likväl icke förbises, alt derest denna utländska verksamhet hämmades, och de inhemska premierna i någon män höjdes, allmänheten kanske finge vidkännas vida betydligare uppoffringar i premier lill inhemska bolag och, hvad än värre vore, till undvikande af en förhöjd afgift, äfventy - 20 Bevillnings-Ulskoltels Betänkande iY;o 8. tilde egendom til! mångdubbelt högre värde. Om Englands mångfaldiga föfsäk ringsinrättningar först nu ansetts hafva uppnått den styrka oell talrikhet, alt deras inbördes täflan funnits tillfredsställa landets behof och tillåta inskränkning i utländska bolags verksamhet derstädes, så återstår visserligen ännu lång lid, innan liknande åtgärder härstädes må med landets fördel blifva förenliga. Något a f erfarenheten bekräfladl behof alt göra utländska 1'örsäkrings-bolags verksamhet härstädes beroende af Ilegeringens pröfning, har Utskottet sig icke bekant ; Och ehuru andra länders föredöme i dylik riktning icke saknas, hyser Utskottet den åsigt, att del lämpligast bör bero på den enskildes pröfning, om och i hvilket utländskt bolag han må taga försäkring, der han icke finner sin fördel vid anlitandet af något inhemskt.
Ehuru en så nyskapad inrättning, med oöfvad personal, utan inhemtad erfarenhet af de egenheter, sorn åtfölja yrket, naturligtvis skulle hafva sina stora brister, var det likväl en af denna inrättnings telegraf-depeeher, som, icke fullt ^ timme gammal från det ögonblick deli var daterad i Gefle och intilldess den aflemnädes å K. Slottet, lemnade den glada underrättelsen, nit den länge saknade skärgårdsflottan syntes utanför Gefle styra in ål Öregrundsgrepen. Efter krigets slut 1809 (ingo dessa telegraflinier åter 320 Den 3D November e. m. förfalla, och den del af materielen, som då tillvaratogs, har, så vidt möjligt varit, blifvit begagnad till de nuvar. telegraflinierim. Sedan denna lid bar något hufvudsakligt ej blifvit vidgjordt för den telegrafiska correspondeneen förr än år i834t då K. M. anbefallde att en telegrafinrattning åter skulle bildas, under chefens för R. Topographiska corpsen befäl. Sedan försök hade blifvit verkställda, för att utröna hvilka slags telegrafer som voro mest ändamålsenliga, antingen den Engelska , eller den Svenska af framlidne Presidenten Baron Edelcrantz uppfunna, och fördelarne af den sednare befunnos vara obestridliga, ej allenast vid jemförelse med den Engelska, utan äfven med de flesta andra nationers kända modeller, antogs den Svenska med några små förbättringar i afseende å byggnadssättet. Den Svenska telegrafen utmärker sig framför andra nationers, genom machinens enkelhet, snabbheten att kunna uppsätta olika tecken, lätthet alt kunna ölläsa desamma, samt hufvndsakligast genom rikedom på variationer; ty då den Engelska telegrafen har 28 tecken den Fransyska 206 så bar den Svenska 1024 på en tabell. Enligt K.
1 tillhört kejsarinnan Augusta af Brasilien och ge18 stora skåp är inrymdt » linne och duktyger », nom arf öfvergått till drottning Josefina och från från det dyrbara vapenduktyget, duktyger af henne till konung Oscar II. Till denna finaste damast (holländskt, skotskt, sachsiskt, JM brasilianska servis hör ock en silfverservis. Kinna-Backa), damast-dräll och dräll till köks(" ^^ A f denna må nämnas en bordsprydnad, handdukar, köksförkläden och » vedbärare ». _ » af hvilken midtelpartiet utgöras af Pärlan i detta storartade linneförråd utgöres " T3J %3 raycket höga bilder föreställande de dock af det nämnda vapenduktyget. Detta betre gracerna, uppbärande en blomstår af 44 större dukar, af hvilka de största sterskål, sidopartierna, fristående, utgö- hålla 22 alnar i längd och 5 alnar i bredd ras af segergudinnor, framräckande en utan söm, 48 tedukar och 1,000 servietter. På krans. samtliga är i deras botten inväfdt svenska riksBland konungens enskilda tillhörighet i vapnet; bårderna äro väfda i smakfulla mönsilfvermagasinet må särskildt framhållas ster i fornnordisk stil. Enligt uppgift har detta ett etui, innehållande: äggställ, saltkar, vapenduktyg betingat ett pris af 22,000 kronor. matsked, knif, gaffel och märgsked, allt af Det begagnas endast vid furstliga, diplomat20 karats guld, vägande tillsammans 151 / s och större hofmiddagar. dukater. Fem ä sex månader hvarje år är en person I silfvermagasinet förvaras ock en del dyrsysselsatt med sömnad för magasinet. Märkbara porsliner. Bland dessa må nämnas såsom ningen, bestående i broderande af kungligt det dyrbaraste: berlinporslinet af hvilket hvarje namnchiffer, år och antal, verkställes af till tallrik kanske kostar 100 kronor; armétallriden vanliga personalen icke hörande kompetenta karne, så kallade, emedan å desamma äro personer.
I densamma var detta grundtanken, nemi att äktenskapet var en naturlig, borgerlig inrättning, och icke, såsom man sedan ville förvandla det till, en helig sak. Det är lika litet en helig sak, som hvar och en annan institution på jorden, men blir helgad i mån som kontralienterne låta Kristendomens ljus och sanningar genomtränga sig. Som sagdt är, af påfvedömet betraktas äktenskapet som ett sakrament, men detta bestrides just af protestantismen, och i detta afs. hänvisar jag Frih;n till en skrift af D:r Luther, som heter »Om äktenskapssaker, af år 1530», hvari han så tydligt uttalar, att äktenskapet är en helt och hållet verldslig sak, en borgerlig inrättning, och bestraffar på det strängaste presterne att de inblanda sig uti, och befatta sig med huru 5?8 D«n li Mars f. m. menniskor ingå dessa förbund, hvilka han tydligen uttalar .såsom tillhörande den verldsliga makten. Jag vill icke längre uppehålla R. o. Ad., utan slutar under vidhållande af mitt yrkande. Sedan öfverläggningen härmed ansetts afslutad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels återremiss af Utskits ifrågav:de förslag och dels afslag derå, framstälde H. Exc. propos. å förslagets återremitterande och, då dervid svarades starka ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja haft öfvervigten. Föredrogs ånyo Allm. Besv.* och Ekon.Utsk:ts den 7 och ] 0 dennes bordlagde Betänk. N:o 38, i anledn. af väckta motioner om åtgärder till beredande af Sabbatens värdiga firande. Frih. Posse, Joh. August: Jag utbeder mig, såsom mo tionär i ämnet, att en stund få taga Ståndets upmärksamhet i anspråk, för att söka visa, att denna fråga, ehuru den vid första betraktandet kan förekomma mången såsom oansenlig, likväl icke är af mindre vigt än de största frågor, hvilka ådraga sig allmänt intresse.
Enligt den tydning och tillämpning af sistnämnde Nådiga stadgande, som blifvit följd vid den ifrågavarande aflöningen och tractamentsersättningen, skulle det besynnerliga resultat uppkomma, att ehuru Kongl. Maj:t förklarat detjiStatens tillgångar icke medgifva den af Förvaltningen föreslagna Sjö-aflöning, och hvilken derföre blifvit till ?:delar af det projecterade beloppet nedsatt, Kongl. Majit likväl, genom det stadgade valvations-sättet för sedelmynlet, i Nåder medgifvit icke blott den af Förvaltningen föreslagna aflöningen utan ock en tillökning på densamma, af ej mindre än 33^ procent i silfver; ty enligt Förvaltningens underdåniga förslag skulle en Chef å fartyg af 60 Canoner och deröfver få i daglig aflöning 7 R:dr Svenskt Banco, jemte 25 procent förhöjning derå eller 1 R:dr 36 sk., och således tillsammans 8 R:dr 36 sk. Banco, hvilka efter Förvaltningens förslag borde utgå i Hamburger Banco eller i Svenska Silfver Riksdaler med 4 R:dr 18 sk. Enligt den af Kongl. Majit i Nåder gjorda nedsättning erhölle åter samma Chef tvåtredjedelar af 7 Ridr Banco eller 4 R:dr 32 sk. jemte 25 procents förhöjning derå 1 Ridr 8 sk. eller tillsammans 5 Ridr 40 sk. Banco. Om nu denna summa skulle såsom silfver anses och således i enahanda numeraire i Svenska SilfverRiksdaler utgå med 5 Ridr 40 sk., så utgör skillnaden, till Kronans förlust, emellan dessa begge aflönings-belopp dagligen 1 Ridr 22 sk. i Silfver eller 331 procent. Och då det icke kunnat vara Kongl. Majits Nådiga afsigt alt genom det för sedelmyntet stadgade valvations-sättet höja sjö-aflöningen till elt betydligt högre belopp, än det Förvaltningen föreslagit, få Revisorerne på detta märkvärdiga förhållande fästa Rikets
Palmstjerna afstått ifrån sitt förslag, så följer deraf äfven, att min begäran om bordläggning af detsamma kommer alt förfalla. Föredrogs StalsUlsk:s d. ,3 dennes på bordet lagda mern. N:o 304, med uppgift å stalsfyllnadssumman samt det för Riksg.- cont:s årliga utgifter erforderliga belopp. Pri b. Palmstjerna, Carl Otto: I det nu upplästa Stals Utsk:s utlåt, är endast upptaget hvad som olficielt är kändt geom Ständerncs beslut, elier de framställningar, som Utsk. förut gjort. Särskildt tror jag mig likväl vela, att, i följd af de voteringar, sorn på f. m. i dag inom förstärkta BaneoUlsk. ägt ruin, något större summor från R. St:s Bank komma all öfverlemnas till Riksg.cont. än de som i det nu upplästa StatsUtsk:s ulliit. äro upptagne. Visserligen har, i min tanka beklagligtvis, det förstärkta BancoUtsk. beslutat att bancovinslen för de 3:ne kommande åren skola stanna i Banken, och således icke till Riksg.cont. öfverlemnas; men genom det beslut, alt reservfonderne för discontutlåniugen och discontvinsten icke skola utom beräkning utgå i disconllånerörelsen, så lärer, som jag förmodar, en betydligare tillgång i Banken upppkomma utöfver de 10 millioner, som skola utgöra dess grundfond, och således några hundratusen r:dr, 5 eller 6, elter hvad jag förmodar, komma att 3G0 Den 5 Maj. af detta skäl från Ranken till Riksg.cont. öfverlemnas såsom öfverskjutande den förutnämnde grundfonden; hvilket jag trott mig böra meddela, enär jag är öfvertygad att så kommer att ske, ehuru i StatsUtsk:s utlåt, ej kunnat upptagas mera, än hvad som är olficielt beslutadt. Uppå härefter af II. Ex. IIr Gr. o. Landtm, framställd propos. behagade R. o. Ad. bifalla StalsUtsk:s mern. N:o 304. Föredrogs
Denna bestrider jag ingalunda, men tror, att den bäst utöfvas genom Ständernas rätt att stifta beskattningslagar, och Folkets rätt att utse Deputerade, sorn verkställa dem; och jag tror det vara nyttigt, att en auctoritet finnes, som oberoende af personliga förhållanden och utan kännedom af de personer eller lägenheter, som äro i fråga, tillämpar författningarne, utan alla considerationer. Derigenom anser jag Folkets rätt bäst bevarad. Herr Tham: Jag ber om ursngt, att jag för tredje gången uppträder i denna Deri 12 Augusti f. ru. fråga,‘men jag finner mig uppkallad, genom påståendet att alla controller skulle vara borttagne, till följd af Utskottets förslag. Jag frågar, örn ej Ständernas förordning finnes, och om ej detta ar en controll? Jag frågar, om ej Kronans Ombud finnas? Om ej den enskildte har rätt till klagan, och om ej KammarRätten äger rätt att upptaga klagomål, så väl från den ena som andra sidan? Och jag frågar, hvilka ytterligare controller man då önskar, om icke den, att personer, sorn sitta här i Stockholm, utan kännedom örn persönerna och dea egendom, som skall taxeras, såsom en värd Ledamot sjelf nyss yttrade sig, skola ägä rättighet att opåkallädt ändra PröfningsComtnittéernes beslut? Jag tror ej på ofelbarhet hos Municipal-inrättningar; men när tillräckliga controller finnas derigenom , att klagan å ömse sidor är öppen, tror jag faran vara inbillad. Jag beklagar för öfrigt, att Herr af Billbergh nu meddelat den upplysning, alt KartimarRätferi alltid pröfvar RevisionsContorens anmärkningar, innan de communiceras ; ty jag skulle kunna framvisa tvenne convmunicerade anmärkningar, som äro så rakt stridande emot nu gällande Bevillnings och andra förordningar, att jag icke skulle hafva trott, det de före communicationen undergått någon KammarRättens pröfning. Efter den erfarenhet jag har om åtskilliga anmärkningars orimlighet, åtminstone rörande den ort, hvarifrån jag ärj ig* Den 12 Augusti f. tn. torde det derföre tillåtas mig; att tro, det denna föregående pröfning af KammarRätten är ganska lege're.