Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr 7 hästar b vid hvardera af Cathrineholms och Christianstads stationer ;>) samt 14 hästar vid hvardera af öfrige 30 stationer eller tillsammans 434 hästar å 400 R:dr 3 postiljoner vid hvardera af Cathrineholms och Christianstads stationer samt 5 postiljoner vid hvardera af öfrige 30 stationer eller tillsammans 156 postiljoner k 400 Kalr6) Ärlig kostnad för 2 k pär selar vid Cathrineholms och Christianstads stationer samt 5 par sélar vid hvardera af öfrige 30 stationer, eller tillsammans 155 par selar, å 50 Ralr 7) Årlig vinst för hvarje Posthållare k 1,000 Kalr 8) b) Postoch Per sovhefor äring. 1 Öfverkontrollörå linien Cathrineholm—Jönköping, arfvode R:dr 3,000 till skrifvarebiträde 1 Dito å linien Jönköping - 500 Ralr » » » » 1,500 1,000 400 1,000 200 och ■ Christianstad . Administrationskostnad vid Cathrineholm: 1 posttjensteman k 1 d:o k 1 postdräng k . hyra för embetsrum . ved, ljus och expenser Dito i Norrköping, Linköping, Jönköping, Wexiö Christianstad å Ralr 4,100 - . Dito i Skenninge: 1 posttjensteman k R:dr 1,000: 1 postdräng ä » 400: hyra för embetsrum » 200: ved, ljus och expenser . Dito i Grenna och Wrigstad å Ralr 1,700 • 1 Tillsyningsman vid hvardera af öfrige 23 stationer å Ralr 200 12 Konduktörer å Ralr 1,000 W Ärlig kostnad för 12 Hufvudpostvagnar I2) . Posthållningskostnaden minskas med omstående lega — Förlust på posthållningen Kalr 122,485. Med beräkning att i Hufvudpostvagnen 4 täckta platser alltid äro af resande upptagna U inflyter i afgift för dessa k 1 R:dr milen för 33,853 mil R:dr 135,412:
På dessa skäl tillstyrker Utskottet vördsamt, att hvad Herr Braun i denna del yrkat icke mätte till någon vidare åtgärd föranleda Herr Grefve Taube har andragit: att, enär omständigheter kunna göra nödvändigt för den, som önskar bevaka fordran i konkurs, att anlita domstol för erhållande af bevis öfver aflagd borgenärsed, men det ofta torde inträffa. att arbetare och tjenstefolk, för utbekommande af en obetydlig fordran i ett gäldbundet bo, måste i lösen för ett dylikt bevis erlägga större delen af hvad ur boet kunde slutligen erhållas; samt då det i allmänhet syntes vara skäl, att så mycket som möjligt lindra kostnaderne för den, af hvars eget godtfinnande det icke berott att begära domstols 6 Sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 30. eller embetsmyndighets åtgärd, yrkades, att lösen för bevis öfver aflagd borgenärsed, då särskildt protokolls-utdrag deröfver icke begäres, utan anteckning om edgången endast sker å bevaknings-inlagan, måtte nedsättas till 50 öre Riksmynt. »Med afseende å så väl den förlust, borgenär kan blifva underkastad uti sjelfva konkursen, som kortheten af ifrågavarande bevis, ehvad de såsom protokolls-utdrag utfärdas, eller, hvilket ofta inträffar, skrifvas på bevaknings-inlagan», har lösen för dylika bevis blifvit i nu gällande expeditions-taxa bestämd till endast 32 sk. b:ko; således, när de utfärdas genom protokolls-utdrag, till lägre belopp än förut. Någon vidare nedsättning, för den händelse att beviset skrifves å bevaknings-inlagan, anser Utskottet icke böra rimligen ifrågakomma. Utom öfriga skäl, som föranledt utarbetandet af den nya expeditions-taxan, var det ett, att beloppet af tjenstemännens sportel-inkomster, i följd af de sedan år '182'! stegrade priserne å lefnadsförnödenheter, betydligt nedsjunkit.
Norin: ”Då sednaste Rikets Ständers beslut, att Riks gälds-Contorels hus skulle öfverlåtas till Riks-Archiv m. m., på sätt kändt är, ännu icke blifvit efterkommet, och enär, genom Kongl, Majus Nådiga Proposition om uppbyggandet af ett National-Museum, i fäll Rikets Ständer härtill lemna sitt bifall, Riks-Ajchiveis återstående behof af vidare utrymme sannolikt genom ledigblifvandet af den för Kongl. Bibliotheket nu begagnade local, skulle kunna fyllas, har jag, under sådane förhållanden icke kunnat förena mig uti det af Utskottet aflåtna förslag, att Riksgäids-Contoret skulle tills vidare för sig hyra local, hvilket, utom den sannolikt till Eib, till R. St. Jläft. 10. 2 10 Slats-Vl»Jio1ttts Utlåtande, K:o 2H. högt belopp uppgående årliga hyran, också skall medföra stora kostnader för localens ändamålsenliga apterande. Tänker inan sig härvid äfven den möjlighet, att Contoret, efter en kort tid, blef uppsagdt, och måstese sig om efter en annan local, så skulle ett sådant beroende förhållande kunna komma att kosta Staten ganska mycket. I öfrigt synes det mig icke väl passande, att ett sådant Ständernes Verk som Riksgälds-Contoret, öfver hvars tillgångar man finner så stora beräkningar uppgöras, icke skulle kunna ega «n fast bostad, och har jag derföre, samt med anltduing af hvad i öfrigt anfördt blifvit, hvartill ock må läggas Utskotts-Afdelningens tillkännagifna åsigt, att Riksgälds-Contorets local icke skulle blifva, utan tillbyggnad, tillräcklig för Riks-Archivets Samlingar, ansett frågan om Riks-Archivets flyttning till Riksgälds-Contorets nuvarande hus icke bordt till afgörande företagas förr, än utgången af Kongl. Maj:ts ofvancmförmälda Proposition om uppbyggandet af ett NationalMuseum blifvit af Rikets Ständer afgjord,” STOCKHOLM, tb»c*t hos W. F.
För min del är jag förhindrad att vidare yttra mig härom, efter jag sjelf har äran att vara bänkman. — Dernäst öfvergår Utsk. till de 4:de och 5ite punkterna, hvilka jag gillar; — de stödja sig på nödvändigheten att bringa Ridd.Ordn. i full öfverensstämmelse med 41 §:n Riksd.Ordn. Detta yrkar jag, och derföre föreslår jag vördsamt, att frågan derom måtte återremitteras, på det Utsk. må komma i tillfälle, att, utan rubbning i närvar, sättet för bänkm.valet, likväl föreslå ny redaction af 18 §ln Ridd.- ali Den ii April f. m. Ordn., hvarigenom denna ordn.stadga koinrae alt subordiI nera under grundlagen. 1 Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Som jag förutser, att I propos. och volering komma att följa pä hvarandra ganska I nära, anser jag mig böra, hellre för hillida än för sent, 1 anföra hvad jag 1111 liar äran att framlägga; men jag anhäl1 Jer, att det icke måtte fordras af mig, att jag skall stämpla 9 mina motståndares motiver, ty dertill har jag ingen hvarken I vana eller fallenhet. Jag löper visserligen fara att blifva I ansedd som conservativ, då jag kommer att önska afslag å I den punkt af Utsk:s betänk., som nu utgör föremål för R. I o. Ad:s öfverläggning. I Man har talat om Regeringens inverkan: utan att iniaI ta mig i någon bekännelse, huruvida jag tror eller icke I tror på densamma, anhåller jag att herrarne, hvar och en, I måtte söka i historiens annaler, och jag medgifver äfven, i I den hemliga historiens, om någonsin denna inverkan ägt I ruin på bänkm.val. Ifall det någon gång, kanske ulan att I jag derom fått kunskap, handt, att man sökt verka på våra I val, har väl förr sådant skett på electorsvalen, men icke sträckt sig ända ned till bänkm.valen.
På lådan, hvari de utstälda leksakerna bruka få nattherberge, sitter en medelålders hustru och stickar på en långstrumpa. Hennes ansigte är solbrändt som en sjömans, men det hvilar en godmodig trygghet deröfver, som försonar en med dess brist på skönhet. Det syns, att händerna äro vana vid arbete. Om qvällen, när handeln är slut, är det hon, som styr och ställer för man och barn. Hon är icke fattig, var säker på det, och icke ängslig heller, det syns nog på minen. Denna godlynta säkerhet är ett uttryck af medvetandet om, hur äfven hon i sin mån bidrager till husets välmåga, och drägten är tarflig, men bastant. Se, hur ansigtet ljusnar! Ah, det är den lilla dottern, som kommer på sitt vanliga förmiddagsbesök. Man skulle aldrig tro, att de två hörde tillhopa, om man icke såge det i moderns blick och på den lillas tillförsigt. Hon är klädd som ett herrskapsbarn, har ett lifligt litet englahufvud – leende, lockigt – med gropar i kinderna, samt fina små armar, på hvilka armbågen betecknas af fördjupningar i hullet. Det syns på det koketta sjelfsvåldet, att hon vet, hur söt hon är, och att hon är bortskämd. Hon skall gå i stadens bästa skolor, skall bli slägtens stolthet, en fulländad fröken, en riktig hjerteklämma. Nu begriper man, hvarför modern ser så belåten ut, som om aldrig vintern skulle komma med grådaskig himmel och hvinande vind. Hon gör allt, hvad hon förmår, och tror, att det är nog. Nu kommer kaffegumman kånkande med korgen i ena handen och kitteln i den andra, och torgmadamerna samlas kring henne för att få sig en styrketår. De komma i små grupper af tre eller fyra, ty flera koppar har icke gumman, och efter hvarje omgång torkar hon dem med en medhafd handduk. Hon är medveten om renlighetens dygd, men anser icke vatten vara af nöden.
Men enär ifrågavarande, af Konung och Ständer medgifna arfvode utgjorde en väsendtlig del af Magistraternas aflöning och vid bestämmande af magistratspersonernas löner, hvilka bekostades af städerna allena, tagits i beräkning, så har häruti städse funnits ett hinder emot. förändring af ifrågavarande lagstiftning. En sådan förändring har nemligen ansetts påkalla förutgående åtgärder för betryggande deraf att någons tillförsäkrade rätt icke blefve inskränkt, och att sådana löner i annan ordning komtne att utgå, att städerna kunde påräkna att fortfarande ega skickliga inagistratspersoncr. Afven Utskottet anser väl å ena sidan de sålunda anförda omständigheter fortfarande utgöra giltigt hinder för ett enkelt bifall till den af motionärerna nu påyrkade lagförändring. Men å andra sidan har Utskottet trott tiden vara inne, att från representationens sida taga initiativ till åstadkommande af sådana åtgärder, sorn, enligt hvad nyss blifvit antydt, synas böra förutgå en ny författning i ämnet. Det nedbrytande af de emellan städernas innevånare frän fordom uppställda skrankor, som nyss begynt, och det deraf betingade jemnandet af rättigheter och skyldigheter dem emellan synes oafvisligen kräfva likställighet jemväl i nu ifrågavarande hänseende. Utskottet anser ock de för frågans lösning nödiga förberedelser säkrast och snabbast kunna vinnas, derest Kongl. Majit med anlitande af de utvägar, som stå regeringsmakten till buds, vidtager verksamma åtgärder till beredande af ersättning åt städernas Magistrater för ifrågavarande sportler; och Utskottet har derföre, med föranledande af förevarande motioner, ansett sig böra föneslå en underdånig skrifvelse i sådant syfte.
Deste Commistarier utses och tillförordnas af Fnllmägtige, och wäljas halst ibland Riksgalds-Contoirecs samt General Astistence - Contoirets Emberss och Tjenstemän, hwarwid afseende endast göres pä bepröfvad skicklighet, nit ochdrift» L. 3- De befattningar, hwilka i allmänhet tillhöra Commistarierne arv' att iagttaga och bewaka RiksgZids-Conrvireks rakt och säkerher, i afseende pä dest Fonder och Inkomster: att emottaga och redowisa den till Conkoirer inflytande upbörd: att uti den ordning, som närmare stadgas, besörja Contoirets Utgifter: att sköta de befattningar tvid Credit-Sedel-Werket, hwilka hittills ar särMia Commistarier warit updragne: afgifva utlakande kill Fullmäktige uti förekommande mäl, uprätka försiag till alla systlor, utom dem hwilka kiähöra Fnllmagkiges Expedition samt Ombudsmans-systtan, förestå och till Fullmägtige hemställa hwad Commistarierne anse i någon matto kunna lända kill Contoirets säkerhet och förmän, hälla noga tillsyn öfwer Betjeningen samt stuteligen wärda Contoirets hus och öfrige tilihörigheter. r.o Ms - Den 14 Zebrnarii649 no jskomCommistarierne äligga fördenstull, att uti alt h.vad, enligt Författningarne pä Riksgälds-Conkoiret ankonimer, noga och med upmarksamhet controllera och maka deröfwcr, akt de RiksgäldsContoirec lillstagne Fonder och Inkomster af h,vilken beskaffenhet som hälst, warda indrifne, redowisade och till Contoiret lefwcrerade. Hwadan Commistarierne böra tillse, akt atla redogörelse - räkningar och förslag inom sörestrifwen tid ifrån wederbörande as» lemnäs, sann innestäcnde behållningar af Conroiretis medel i behörig ordning leswereras.
Nsj:l den 18 8i8l1idne Oeloder allätne 8liviivel8e, rned n^pAiil pä den Ii08lnsd, 8oin syr 8tal8-VeiIi«l iuilde uppdonllns Aenorn V6lli8läili»llel sk iivä^sställd fördelning si Oslmsr dan, pä lied 8stt, alt idoria ocii 8odra dju8t8, 8äkvede8, dunsläii8 oell ^5psland8 Härader 8dn11e utgörs ett liän, oell Alt det andra dånet 8linlle de8tä ak öiriga Häraderns, neinligen 8trands, IIandörd8, l^orra oell 8ödra Nöre 8Arrll Öland. dilliörordnade 8tgt8-8eeret6raren oell 8tat8-ldädet snxägo elen iirägsIcornne fördelningen »5 Ordinär dan var» iör de liiorra Häraderna iö>inon1ig, oell siven i ai86ende pä ärendena8 gäng gagnelig, oell 8älede8 irägan döra till Hi!i,el8 8tänder, lör devil^ande si nödiga sn8lag, öfverlemna^ Ds dongl. Naj:t redan cleo 19 Oetoder 1838 fördlarat de88 l>adiga si8igt VAIS, sll deveda verll8tä11igll6t si elen iirägg8tällda delningen, dadé tillförordnade 8tat5-8eeret6raren upp8att iördag lill dongl. Mdigs dropodtion i ämnet till Kilret8 8länder; Ilvildet iör8lag nu si tilliörordnade 8tst8-8eeret6raren upplä8t68. dongl.
Men då man ej lärer vilja påstå , att begreppet lönfyllnadsanslag till tjenstemän skall vara liktydigt med ”inrättningar till enskildas gemensamma 113'tia och beqvämlighet, ” hvilken bemärkelse det efter allmänna språkbruket icke erhållit, torde nvssberörda medgifvande i och för sig tillika innefatta ett erkännande af riktigheten utaf mitt omförmälda anförande, samt något ytterligare bevis för det sammas enlighet med verkliga förhållandet ej erfordras. I öfverensstämmelse med hvad nu ytterligare är andraget och så vida, likmätigt den af Konstitutionsutskottet tillkännagifva mening, äfven antagas kan, att, sedan tolag å ull blifvit i allmänhet i grundlagsenlig ordning afskaffad, dess påbjudande ånyo till förmån för en viss stad, måste betraktas såsom en ny pålaga; finner jag mig föranlåten fullfölja anmärkningen, att de Herrar StatsRådsLedamöter, hvilka tillstyrkt det stadgande, att inqvarteringstolag å till Norrköping inkommande ull finge beräknas, härvid handlat i strid emot Regeringsformens föreskrifter i 57, 60 och 73 §§. Beträffande a: dr a punkten , eller anmärkningen emot det rådslag, hvar igenom en del Ledamöter af Konungens StatsRåd i underdånighet tillstyrkt påläggande af en afgift å alla till Stockholm sjövägen ankommande målbara 195 väta varor i fat; torde, för ådagaläggande deraf, att beskattningsrätten i allmänhet, äfvensom stadgande af nya pålagor, är inbegripen under den lagstiftning, som tillhör Rikets Ständer allena, de skäl till större delen finnas tillämpliga, som i nästföregående punkt blifvit å min sida anförda, och hvilka jag således här får vördsamt åberopa. Enligt den i förklaringen yttrade åsigt, skulle anmärkta afgiften å käril, innehållande våta varor icke kunna anses såsom en alldeles ny pålaga, enär en fullkomlig enahanda slags afgift från äldre tider egt rum för så kalladt lakegods och ingen giltig grund funnes, hvarföre ett fat vin eller bränvin, upplag* It på Stockholms kaj, skulle vara fritt från en pålaga till staden, som utginge för en bredvid liggande tunna sill eller kött.
Af sådan anledning och till åstadkommande af ökad kontroll samt dittills saknad enhet uti redovisningen för den å särskilda orter verkställda stämpling af tidningspapperet och för de i följd deraf influtna medel, hafva Fullmäktige, ej allenast uti ett, i Författningssamlingen infördt, Cirkulär till Kongl. Majrts samtlige Befallningshafvande sammanfattat de stadganden och bestämmelser, som härvid skola tjena till efterrättelse, utan äfven lastslällt och på enahanda sätt till vederbörandes kännedom meddelat formulärer till de uti ifrågavarande hänseende erforderliga redogörelser och sammandrag m. m. Likaledes hafva Fullmäktige, beträffande slämplingen af papperet för de här i hufvudstaden utkommande tidningar, utfärdat en särskild Instruktion för den RiksgäldsKontoret tillhörande personal, som skall besörja denna stämpling; varande alla sålunda meddelade nya och förändrade föreskrifter tillämpade från och med den tid, då nu gällande stämplade Pappersförordning, i fråga om tidningsstämpelafgifternas belopp, trädt i verkställighet. Till upplysning om resultatet af de vid sednaste Riksdag vidtagna beslut rörande nyssnämnde afgifts beräknande, få Revisorerne tilllägga, att, enligt Riksgälds-Kontorets räkenskaper, har den till detta Verk influtna tidningsstämpelafgift, från och med den 1 Juli 1846, då det nya beräkningssättet tog sin början, till samma dag innevarande år, utgjort 15,311 R:dr 5 sk. 8 rst., hvilken summa med nära 5,000 R:dr öfverstiger enahanda afgifts influtna belopp, 10,451 R:dr 46 sk. 11 rst., under tiden från och med den 1 Juli 1845 till och med den 30 Juni sistlidet år.
St:r uppgifva den enda utväg som finnes att bispringa Canalen, densamma som af i8?.3 års Ständer begagnades, nemligen: CassaLän mot 3 procents ränta} upptagne af R.g.-sContorct; och om jag ej derjemte, lika med öfrige Ledamöter af StalsUtskottet kände, att StatsRegleringen till nästa Riksdag lan verkställas, utan att öfver höfven generas deraf, att utgifterne för Canalarbetet på så sätt betäckas, och utan att Banken derföre beliöfver tillitas på annat sätt än genom det redan existerande Creditivet, att begagnas vid de tillfällen då invexlingen af 3 ProcentsSedlar för någon gång vore starkare, än insättningen af penningar på 3 procents-läkningen. Om man antager anslaget för Canalen till 85o,ooö R:dr att utgå på 5 år, så skulle behofvet för året blifva 170,000. Räntan för första året blefve då 5,100. — andra året — io^bo. — tredje året — i5,3oo. 1— fjerde året — 20,400. samt — femte året — i5,foo. Summa 7ti,5oo. — - n6 S t a t s - U t s k o 11 c t s Skulle raan nu vilja antaga, hvilket hvar oell en, som hal' kännedom om SlatsYerkets tillstånd lärer nödgas medgifva, att denna skuld på de 5 år som följa på nästa Lagtima Riksdag kan afbetalas med 170,000 R:dr årligen, så minskas räntan i samma förhållande som den under de 5 första åren stigit och hela Ränteutgiften blifver således i53,ooo R:dr, en summa som, ehuru visserligen ej obetydlig, likväl ej motsvarar den ökade kostnad som skulle uppkomma i fall Canalarbetet, om det nu nedlägges, efter 5 års hvila åter skulle upptagas; den skada oberäknad att Canalen 5 år sednare blefve segelbar.
En värd talare har anmärkt billigheten af nedsättningen. Håller man sig blott till sjelfva skattebeloppet, så har den talaren visserligen rätt. Men då man kommer ihåg hvad som med böterna skall åstadkommas, nemi. att förmå den skattskyldige inställa sig vid uppbördsstämman; så torde något hvar finna alt 4 sk. äro för litet: ty då någon med sitt dagsverke kan förtjena mer än 4 sk., nemi. 16 eller q4 sk. eller derutöfver, så (inner han naturligtvis med sin fördel öfverensstämmande att uteblifva från uppbördsstämman och afbida kronobetjeningens ankomst, emedan han derpå vinner icke så obetydligt. Jag anser derföre riktigt, på sätt en talare redan yrkat, att lägsta bötesbeloppet blir 12 sk., molsvar. eller af ett dagsverkes värde den årstid, då uppbördsstämman hålles. Att slämmoböterna höjas i förhållande till utskyldernas större belopp, är äfven riktigt och nödigt; ty, på sätt en talare redan har anmärkt, linner den, hvars utskylder utgöra en större summa, för sig fördelaktigare att underlåta betalningen vid uppbördsstämman , begagna den stora summan till dess fogden kommer och då erlägga sina 12 sk., knappt motsvarande resan till uppbördsstämman, ännu mindre räntan på den summa han emedlertid innehaft och begagnat. Om således närvar, förhållande komme att fortfara, blefve följden den, att vid uppbördsstämmorna inga andra betalde utskylderna än de, hvilkas skatt utgjorde ett så ringa belopp, alt räntan derå under tiden från uppbörds - Den a.r> April. 36j stämman til! dess kronofogden infunne sig för att uppbära skatten, icke öfverstege 12 sk. Jag har sett sådana exempel både på landet och i städerna. När de förmögnaste icke blygas, hvarken för att uppskjuta betalningen öfver uppbördsslämman eller för uppläsningen från predikstolen af deras namn på restlängderna; så förlora äfven de ringare och fattige blygseln för denna kungörelse.
Städerne synes ci eller en sä dryg Bcwillning, som ben nuwawarande, böra erläggas, sedan fasta Egcndomarne derstädes lika med dem pä landet, blifwa upskattade och procent deraf utgjord; och derföre hemställes om icke den till hälften kunde nedsättas, och detta äfwen sträcka - 904 Den 2Z September, , kas kill alfa dem som äro lil; Städerne tilt Bcwillning upförde, Z:o Beträffande äler Hemmani-ägare af Ali, mogen och andra pä landet, sä bör all Äbo - och Hem» mans-afgift uphöra, och under den procent innefattas, som utaf Hemmanens upffattade wärdén skall utgä, Härifrän kikwäl undantagit den delen af Bewillningcn för Rusttjenst - markerne, som skall ersätta befrielsen jfrän Adels-rustningens utgörande jn natura, och hwit» ken dcrfö.r sä länge denna befrielse räcker icke kan upi höra. I fräga om Arbetsfolk i Städer och pä Lan, tet som icke hafna Jordbruk eller äro i tjenst, utan arbeta för dagspenning, sä skulle det icke wara obilligt om de säsom en gärd till Regeringen för det beskydd de äga att ostörde fä sig sill nytta anwända deras arbets» förmäga, crlade wärdct efter ortens markegängs-taxa, för ett eller 2rne dagswerken, som dä zoo arbetsdagar räknas pä äret", icke blefwe mycket betungande. En lika afgift borde äfwcn i fredstider indck, te Ryttare och Soldater kunna utgöra, hwilka af sina Rustoch Rsthällare njuta hemkall och andra betydliga förmäner, och äga dessutom tilfälle att utom nägra »veckor som de tillbringa pä möten, hela den öfriga tiden af äret genom arbete öka deras förtjenst, sä att denna afgift blefwe ocksä dem obetydlig, men öktc täm, mcligen de allmänna intraderne.
Jag har tillförene aldrig beklagat mig; mea Den 6 Junii e. m. 69 jag gör det nu med upprörd känsla, eftersom jag finner den belägenhet förkrossande, att i stället för uppmuntran och belöningar, som blifvit andre tilldelade, mista omkring hälften af de inkomster, som åtföljde mitt Embete den tid jag derå erhöll Kongl. Maj;ts Nådiga Full magt; och detta slag har träffat mig då jag redan inträdt på ålderdomens gibiet och sedan jag genom öfverspända ansträngningar i Statens tjenst förlorat hälften (Tit. A.), och försummat allt hvad som tillhört vården af min enskilta hushållning. Jag har, må hända, icke uppfyllt hela vidden af de pligter, sorn åligga mig; men mitt samvete säger mig, att jag gjort allt hvad jag förmått; Och i öfrigt vågar jag åberopa de vittnesbörd som ej mindre Kongl. HofRätten (Lit. B.), än äfven Hans Excellence f. d. JustitiaeCaDzleren m. m. Herr Grefve Trolle Wachtmeister behagat meddela (Lit. C ). Jag dristar och hoppas, att nu tjenstgörande JustitiasCanzleren, om han tillfrågas, täcktes lemna intygande, sorn icke motsäger, att jag, på uppsåtets sida, äger någon förtjenst. Enligt allmän Lag och serskildta Författningar, njuter AdvocatFiscalen f:de 1 af Treskiftes samt hälften af Tvåskiftes och Ensaksbö ter, som falla i HofRätten. Hosfogade utdrag af Saköreslistan för de sist framflutna 6 åren visar, att min anpart uti Sakören från Skåne, Bie - 70 Den 6 Junii e. m. kingen och Halland *), bestigit sig öfver hufvud räknadt till 426 R:dr i 6k. 6 r. Banco årligen.
Förordningen af den 8 Maji 1775, samt Kongl. Brefwet a^den ir Februarii i8vo tydligen' föreffrifwa; åliggande det under Riksdagarne Riddarhus-Utskottet samt deremellan Riddarhus-Directionen att noga tillse och handhafwa uppfyllandet af hwad salunda härom uttryckligen stadgadt är. §. 52. Skulle Riddarhus-Utffottet finna n.igon ändring eller tilläggning wid denna RcddarHus-Ordning nödig, eller wäckes fräga derom in kleno, hwilket till Utffottet remitteras bör, äge Utffottet att derom öfwerlägga och med sitt Betänkande till Ridderffapet och Aoeln in, komma. Sedan Riddcrffapet och Adeln tagit sitt beslut om någon ändring eller tilläggning, vfwerlemnas det till Konungens stadfästelse, för att wid nästföljande Riksdag blifwa gällande. §. 3Z. Att de ä Riddarhuset befintliga Genealogiffa Tabeller warda i rigtig ordning hällna, enligt Kongl. Majlls Kungörelse af den io Aug. 1762 fich den 2Z Februarii 1765, äligger emellan Riksdagarne Riddarhus-Directionen. Under warande^Riksdag blifwer detta en owilkorlig skyldighet för Riddarhus-Utffottst. Ej ma nägon upptaga annan Ätts namn eller wapen, den mä wara lefwande eller utdödd. lwarraenom ej allenast oreda i Ätten förorsakas, utan äfwen Genealogierne blifwa misitag och irringar underkastade. §. 55.