Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den höga rodnaden på hennes kind ger h o n o m mod, o c h helt behärskad af den gamla kärleken, som blir ännu mäktigare nu, då h o n står inför h o n o m såsom en annans maka, hviskar han m e d samma orubbliga lugn, som verkade så kylande förr, då han blott var en yngling, m e n s o m har en öfverväldigande makt, när det nu framträder hos mannen: » Ulrika, jag skulle anse det som ett särskildt ynnestbevis. » Han bugar sig o c h skyndar bort. D U 301 N » Mamma, är du h ä r? Hur de lifliga, klara barnaögonen stråla, hvad det glada lilla ansiktet är vackert, en afbild af henne själf. » Har du varit ute o c h åkt kälke nu, K r i s? Känner du h o n o m? » Ja, h o n kände h o n o m o c h hade ofta medlidsamt betraktat den lilla parfveln m e d det lockiga håret. H o n kände äfven hans mor, den lättsinniga, föraktade kvinnan, s o m öfvergifvit man o c h barn för att följa en främling. » De stora pojkarne retade h o n o m så! D e sade någonting o m hans mamma, o c h då blef han så ond, så o n d och rusade uppför trapporna. H o n darrar litet på rösten. » O m dig har ingen något att säga, eller hur, mamma? Ingen af pojkarne har någonsin sagt något o m dig, » fortsätter han m e d stolthet. Han är van vid moderns smekningar o c h slår armarne om hennes hals. De ha alltid varit goda vänner. Slutligen gör han sig lös. » » Nej, » svarar hon, medan hon reser sig upp o c h knäpper upp kappan, » jag går icke ut. » H o n är m y c k e t blek, de fylliga läpparne äro hårdt sammanpressade, o c h hon andas tungt. M e n striden är utkämpad o c h segern vunnen för alltid. Hur kunde hon glömma bort, att h o n aldrig skulle kunna se in i dessa klara barnaögon, o m något brott tymgde henne; att h o n aldrig skulle kunna bära förebråelsens ord från dessa läppar.
Förr fick man resa deremellan och fasta landet huru han behagade. Men detta gaf anledning till ett oerhördt prejande mot den, som nödvändigt måste öfver Calmar-sund. Sedan nu deremot vissa färjställen blifvit bestämda, derifrån man har tillfälle att mot viss bestämd taxa blifva fortskaffad, har man blifvit särdeles belåten med denna inrättning och inga klagomål öfver oordning och svårighet att blifva förd öfver sundet, afhörts. Den 26 Augusti. 151 Gr. Sparre: Det kan ingalunda vara någon förmenadt att från den ena station till den andra låta fortskaffa sig med egna hästar, lika litet som att låta afhemta sig. Det är endast förbudet att tränga sig emellan entreprenören och de skjutsbegagnande, och detta förbud är alldeles oundgängligen nödvändigt. Hr Stedt: För sådana fall, som Hr Montgomery omnämnt, måste man rätta sig efter omständigheterna: men hvad angår egna hästar, så kan ju hända att dessa för dagen är i skjutsskyldighet, och att jag då måste betala skjutsen alltför dyrt. Jag instämmer i Frih. af Ugglas’ förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att som särskilda yrkanden blifvit gjorda i afseende å den förra och den sednare delen af Utsk:ts ifrågav:de hemställan, komme dessa delar att göras till föremål för särskilda propos:r, hvarefter Hr Gr. o. Landtm., med förmälan att, hvad förra delen af samma hemställan beträffade, bifall dertill endast blifvit yrkadt, framställde propos. derå, att denna del skulle af R. o. Ad. godkännas. Ropades ja.
Jag får underställa Ridderskapet och Adeln, om ej, i afseende på zink, det blifver nödvändigt att införa en ny artikel nemligen arbetad zink, och att den må uppsättas till något högre tull, än den råa, till exempel till i o procent, ty vi kunna sjelfve valsa plåtarne. Och blef denna Friherre Cederströms hem.' ställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. tirri' J 5 An-fusli f. nh 9 Herr Cederfelt' öld, Pehr Göji eif: Bland trådslagen af ved åro ej -bok oelu > k upptagne. Jag förmodar, att det år en förgätenhet i tariffen. Jag hemställer således, om man icke antingen bör tillägga dessa trädslag,' eller ock sätta ved af alla Jlcig. Friherre Cederftrorn: Jag tillstyrker det sednare, ty utom bok och ek linnas mångå andra trädslag, ån de uti tariffen specificerade. Jag anser det derföre vara bäst, att utesluta alla benämningar. Herr Grefven och Landt Mar/kalken hemställde, om icke, vid artikeln trädslag af ved, de gjorde specificationerne kunde uteslutas, samt i stället införas orden; af alla Jlag. Bifölls. Härefter godkändes ofvanberÖrde ProtoeollsUtdrag, så lydande: Utdrag af Protocollet, hållet hos Högh Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 25 Augusti 1823. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevill - mngsUtsköttets den 3 i sistlidne Julii under N:o 29 afgifne, samt den 5 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets den 5 sistlidne Junit under N:o 12 meddeldte Betänkande, rörande da *0 Ben 35 Augusti /. m. genom Stora Sjötullen inflytande Bevillningsmedel, stadnade Ridderskapet och Adeln i föl. jande beslut: 1) Att irsta, 4:de och 5:te punkterne af Ridderskapet och Adeln biföJlos. 52) Att 2;dra pupkten skulle erhålla följande lydelse:
Beträffande åter hans p nsion för år 18I1 och den sedermera förflutna tiden, finner Utskottet likaledes att Åkerström ej må betagas sin rät t dertill ; men då, i saknad af den uträkning, hvarå bestämmandet af pensionsbeloppet och utbetalningen deraf beror, Utskottet ej kunnat föreslå den summa, hvartill denna pension bestiger, tillstyrker Utskottet, att Riksens Ständer hos* Kongl. Maj.t i underdånighet anmäla detta ärende till d n åtgärd, hvarigenom Åkerström må komma i åtnjutande af pensionen från och med 1811, och hvartill besparingarne å RiksStatens sjunde HufvudTitel för de sednare åren lemna tillgång. 12:0 Från OeconomieUtskottet, af den 21 Juni, angående vidtagande medel till Vaccinationens befrämjande; föreslåendes Utskottet hufvudsakligen, att alla barn öfver två år, hvilka ej äro vaccinerade , måtte betala en afgift, lika stor med de vanliga mantals-penningarna, hvarjemte Utskottet föreslår de i detta afseende nödiga controller. 13:0 Från OeconomieUtskottet, af den 21 Juni, rörande väckt fråga om Indeldta Regementernas beklädnads sätt; föreslåendes Utskottet, i afseende härå, de stadganden detsamma lämpligt ansett.
Till följd af det Herr Bönblad, såsom stadens nuvarande Riksdags-ombud, meddelade uppdrag och då omförmälda företags utförande skulle komma alt medföra fördelar ej blott för denna stads handel, utan för hela ortens varutralik samt den mängd resande från skiljda delar af liket, som med ångfartyg färdades från och till samma stad äfvensom de inre delarne af Westerbotten, har han framställt det, i ett sedermera till Utskottet jemväl remilteradt anförande sålunda jemkade och förtydligade, förslag: all Rikets Ständer, för Umea elfs nppmuddring till 10 fots djup, mätte bevilja nämnde stad ett anslag utan ålerbetalnings-skyldighel, motsvarande tvåtredjedelar utaf den för detta företags verkställande lill ‘20,000 R:dr Banko beräknade kostnad. Innan Siats-Utskottet afgifver sitt yttrande angående detta förslag, anser sig Utskottet böra erinra, hurusom Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, på sätt motionären jemväl omnämnt, för upprensning af Umeå eif från stadens hamnbrygga till elfvens utlopp i saltsjön beviljade ett anslag af 8.000 R.dr B:ko, hvilket skulle utgå med 2,000 R:dr årligen under åren 1841 —1844, emot vilkor att Umeå stad för delta arbete lillskjöte minst 1,000 R:dr årligen under samma tid; men sedan undersökning angående sältet för sagde uppmuddi inps-arbeles verkställande skett och plan dertill uppgjorts, förklarade meranämnde stads borgerskap sig icke kunna under de vilkor, Rikets Ständer stadgat, begagna detta anslag.
»Micaela,» sade han svagt afvärjande, likt en som ej vet hur han skall försvara sig. Men hon var ögonblickligen lika allvarlig och oskyldig som nyss förut. »Man har berättat mig,» sade hon, »att Gela för några år sedan höll på att gå under. Alla människor där äro vinodlare, och då phylloxeran kom och förstörde deras vingårdar, så voro de nära att svälta ihjäl. Åkerbrukssällskapen sände dem då sådana där amerikanska plantor, som ej angripas af phylloxeran. Folket i Gela planterade ut dem, men alla plantor dogo. Hur skulle Gelafolket förstå att sköta amerikanska vinstockar? Nåväl, så kom någon och lärde dem det.» »Micaela,» det kom nästan kvidande. Donna Micaela tyckte, att hennes far redan såg ut som en slagen man, men hon fortsatte, som om hon ej märkt något. »Det kom någon,» sade hon med starkt eftertryck, »och han hade låtit sända sig nya plantor. Han började plantera ut dem i deras vingårdar. De skrattade åt honom, de sade, att han bar sig galet åt. Men se, hans plantor växte och lefde, de dogo ej. Och han har räddat Gela.» »Jag tycker ej, att denna historia är underhållande, Micaela,» sade cavaliere Palmeri med ett försök att afbryta henne. »Den är lika så underhållande som fornforskning,» sade hon lugnt. »Men jag skall säga dig något. En dag gick jag in i ditt rum för att hämta mig en bok om fornforskning. Då fann jag, att hela din bokhylla var full med skrifter om phylloxera, om drufodling, om vinberedning.» Cavalieren vred sig på stolen som en trampad mask. »Tig, tig,» sade han svagt. Han var mer generad, än då han anklagades för stöld. Men nu blixtrade åter hela den kväfda skalkaktigheten fram i hennes ögon. »Jag såg ibland på de bref du sände af,» fortfor hon. »Jag ville se med hvilka lärde män du brefväxlade. Det förvånade mig, att brefven alltid voro adresserade till åkerbrukssällskapens presidenter och sekreterare.» Cavaliere Palmeri var ur stånd att få fram ett ord.
Jag gläder mig deremot deröfver, att en temligen allmän opinion yttrat sig inom detta Stånd emot den form för förslag till löneförbättringar, hvilken jag ansett mig böra högligen ogilla. lie - Den 3 Mars e. m. 265 Beträffande de förändringar, som skulle beliöfvas i grundlagen för att afskaffa en sådan form, ämnar jag icke begagna n>in rättighet att föreslå dem, öfvertygad, att åtminstone i en framtid hvar och en skall finna mindre lämpligt, att sådana förslag, hvarom fråga nu är, framkomma, utan att vara understödda af Styrelsen. Gr. Lewenhaupt: Det är blott för att nämna, alt jag ganska mycket värderar Gr. Gyldenstolpes consequens, då han opinerar mot löneförbättringar för Artilleriet, som jag nu begärt ordet. Men jag bör tillägga, att jag omnämnt Artilleriet endast för att uppdraga en parabel emellan detsamma och Lif beväringen, ehuru jag visserligen anser, att en löneförbättring för Artilleriet äfven kan vara af behofvet påkallad. Remitterades tilt StatsUtskottet. Ånyo föredrogos och remitterades till LagUtsk. nedannämnde, den 27 sisth Febr. och d. 1 dennes på bordet lagda motioner af 1:0 Hr Rosenquist, Fred. Leonh., om förändring i författningarna, ang:de bysättning; 2:0 Hr Montgomerie, Gust., om förändrad organisation af KrigsHofrätlen samt öfra och nedra Borgrätterna. Företogs till remitterande Hr Montgomeries, Gust., d. t dennes på bordet lagda motion, med anhållan till SlatsUtsk. att undersöka beskaffenheten af de vid hufvudstaden befintliga correclionsanstalter samt den större eller mindre våda, som genom dem kan för hufvudstaden uppkomma. Frih. Åkerhjelm, Gust. Fredr.! Motionären har framställt, att de härvar. correctionsanstalterna verka bekymmer och oro i hufvudstaden, derföre att åtskilliga rymningar den sednare tiden derifrån inträffat; och han påminner således StatsUtsk. att, vid granskningen af K.
Lag utgjorde föremål för allmän åklagares beifran, samt en skeende undersökning, derigenom rätta förhållandet blefve närmare utredt, utan tvifvel skulle afgöra, huruvida öfverklagade händelsen endast borde tillräknas den eller de ibland manskapet, hvilka personligen sig förgått och hvilka för befälhafvaren, såsom sjelf å stället närvarande, troligen ej kunde vara. okände, eller om icke tilläfventyrs äfven någon anledning till anmärkning emot befälhafvaren, antingen härutinnan eller i öfrigt, vid verkställighet af den beordrade patrulleringen förefunnes, ansåg jag detta mål, oberoende deraf, att Blanxius dåmera återkallat sin klagan, böra genom allmänna åklagaremaktens försorg till laga undersökning och dom befordras, samt anmodade derföre, uti skrifvelse den 3o Juli förenämnde år, KrigsFiskalsEmbetet att härtill, i hvad på dess åtgärd ankomme, laglikmätigt medverka. Till följd af Kongl. KrigsHofRättens förordnande har ransakning rörande angifna förhållandet blifvit verkställd af KrigsRätten vid Konungens Lifgarde till häst, som, efter det Aktor derstädes tilltalat venstra flygelafmarschen eller sex man af ofvannämnde patrull, för det emot Blanxius föröfvade våld, samt slutligen, sedan en af de tilltalade aflidit, yrkat, alt Bih. till R. St. St. Just. Qmbudtm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. de fem öfrige måtte med ed sig fria, dels enligt Utslag den i5 Januari sistlidna år ålagt sistbemälde tilltalade alt, hvar för sig, med ed betyga, om de gitte, det de på aftonen den 22 Juni 1838 å Munkbrotorget här i staden, under det de från den dit beordrade patrull varit afskiljde, icke med hugg och slag öfverfalla
Äfven anhåiler jag få göra en anmärkning emot ett yttrande af Herr Lefién, Han säger att man bör åse ändamålet med hvad man gör och att första ändamålet med Statshushållningen är Landets sjelfbestånd ; men jag hemställer till hvar och en huru sjelfbestånd skulle kunna äga rum om inbyggarne ej äga förmögenhet att bibehålla det sammaEhuru jag blott uti en punct frångått Utskottets Betänkande, nemligen i afseende på de Fabrikakter som ej inom Landet fabriceras, får jsg contradicera mig sjelf, då jag motsäger hvad Herr Lefrén förut i ämnet anfört Herr Lefrén har tagit en period af 20 år och pa ett förledande sätt visat alt våra productsr under den tiden mera ökats än emellan 1807 och 1814, då vi hade ea friare handel. Att så är, måste jag med honom instämma uti; ty uti Halland, en af de magraste orter i Sverige, der inbyggarnes största förtjenst hvilar på industrier, är det en sanning, att under denna period mindre Vadmal för lärdigades än i dessa sednare tider, men tillika kan jag heligt försäkra, att den Hallandska Nationen, likasom den Skånska, var vida mera förmögen då än nu. Men hvad var orsaken ? En friare handel, mera lif i näringar, detta talar ju deremot för fri handel och om man vetat för öfrigt, att hushålla, hade aldrig Nationalförmögenheten, på lika tid ökats mer än då. Hvad än TuIlT^xan må blifva, så är det ett villkor för att den skall kunna lyckas, nemligen att tuHbevakningen skall förbättras och tullstyrelsen ej vara så compliquerad. Det Den 28 Junii e. m, 6.07 är att förmoda, att denna önskan blifver uppfylld, äfvensom att, om hvar och en sorn gör beslag får behålla det, ingen skulle då undandraga sig Lagaroes påbud. Äfven skulle jag önska att förändringen och öfvergången skedde långsamt; det viii säga att författningen ej tog sin början förr än alldraförst år 1825.
Då flere än tvänne valmän i ett gäll utses, bör halfva antalet deraf väljas bland dem, som utöfva hel rösträtt eller derutöfver, på det sätt, att t. ex. af två och tre valmän minst en, af fyra och fem minst två, af sex och sju minst tre o. s. v., skola innehafva sådan rösträtt. *} När Pröfnings Comiteen &c.” —• Af Prosten Ödmann: ”Sedan genom votering i Förstärkt ConstitutionsUtskott blifvit beslutad t, att Svenska folkets Representanter borde utses genom samfälda val, anser jag det vara oförenligt med principen för sådana val att indela Svenska folket i två serskilda classer, Stadsboer och Landsboer, samt efter denna dass, fördelning bestämma så väl serskilda valdistricter för stad och land, som ock antalet af de ledamöter, hvardera classen skulle till Riksförsamlingen insända. En sådan anordning synes mig icke blott stå i rak strid med det redan fattade beslutet, utan ock synnerligen skada just den medborgareclass, hvars missförstådda interesse man velat inom Utskottet förfäkta, hvarföre jag i dubbelt hänseende mig deremot reserverar. *) Stadgandet i denna del för valmans-valen torde, i större gäll, böra utsträckas, på grund af ofvannämnde förhållanden, ännu något längre, så att en del valmän inom sådana gäll komme att utses bland innehafvarne af 2 röster eller derutöfver, o. s. w. Bih. till R■ St.
Dagligen öppnade Herren mina ögon, så att jag, fullt vaken, såg hvad som passerade i andra verlden och kunde när jag ville träffa tillhopa och samtala med englar och andar.“ Ifrån denna tid sysselsatte sig Svedenborg nästan uteslutande med andliga ämnen. Redan i Augusti 1745 återkom han till Sverige, der han genast egnade sig åt ett flitigt studium af hebreiskan och genomläsandet af Gamla Testamentet. Svedenborgs frieri. Svedenborg var aldrig gift, men i sin ungdom förälskade han sig i Polhems andra dotter, den sköna Emerentia, som då endast var 14 år gammal. Olyckligtvis förmådde han ej väcka någon genkärlek hos den unga flickan; detta oaktadt lofvade dock Polhem sin dotter åt honom och gaf honom derpå ett skriftligt kontrakt, hvarunder flickan nödgades skrifva sitt namn. Emellertid dröjde det icke länge förrän den stackars flickan började ansättas af svåra själslidanden, hvarigenom hon dagligen mer och mer afmagrade. Hennes bror, kammarherren Gabriel Polhem, intagen af medlidande för sin syster, bemäktigade sig då i hemlighet det olyckliga kontraktet. Med djupaste bedröfvelse upptäckte Svedenborg sin förlust. Hans oro deröfver var så stor, att den observerades af sjelfva den gamle Polhem, som nödvändigt ville gifva honom en ny förbindelse. Detta undanbad sig dock Svedenborg. Han hade nämligen förnummit den unga flickans ovilja för hans person och beslöt derför, ehuru påkostande det var, att för alltid slå henne ur hågen. Han tog alltså ett varmt afsked af henne och lemnade Polhems hus med en dyr ed, att aldrig mera tänka hvarken på qvinnor eller giftermål. Troget höll han äfven denna sin ed och sökte genom utländska resor förströ den häftiga sorg som förlusten af Emerentia i början förorsakade honom. Aldrig kunde han dock glömma denna sin första och enda kärlek. Emerentia blef sedermera gift med ett hofrättsråd Rückersköld, med hvilken hon hade flera barn. Ännu i sin högsta ålder emottog Svedenborg ofta besök af sin forna älskade Emerentias söner och mågar, och försäkrade dem, vid ett deras besök i hans trädgård i Stockholm, att han när som helst kunde få träffa och samtala med deras då redan aflidna moder.
Landtm, yttrade, att då Hr von Hartmansdorff nu ånyo sökt för R. o. Ad. utreda, att H. Ex., genom sin på förmiddagen afgifna förklaring, i afseende på föredrag* ningssättet, skulle beredi R. o. Ad. tillfälle alt handla i strid med dess beslut, alt detta betänk, skulle punktvis föredragas, H. Ex. icke vore berättigad att lemna della yttrande ohesvaradt, men icke behöfde annat än anföra, att R. o. Ad. beslutit, att betänk, skulle punktvis föredragas; att i följd deraf förslå punkten blifvit föredragen; att denna punkt innehöll Utskis utlåt., ang:de K. M:s nåd. skrifvelse, hvari K. M. föreslagit R. St., alt för blifvande tiden intill nästa riksdag i de väsendlligaste delar bibehålla nu gällande tulltaxa, och att det således svårligen torde kunna förvägras någon, att, i följd af Ulsk:s ut Int. i denna del, yrka bifall till K. M:s nåd. förslag, med eller utan modificationer. Någonting annat vore det ej eller, som Gr. Cronhjelm begärt, och II. Ex. för sin del funne deruti ingenting grundlagsvidrigt. H. Ex. styrktes så mycket mera i denna mening, som det var icke mera än några veckor sedan R. o. Ad. hade godkänt ett sådant behandlingssätt, nemi, i fråga om bränvinsbränningen, ty dä bade R. o. Ad. genast vid föredragningen, af den puukt, som angick en af Riksdagsm. Strindlund vackt motion, beslutit, alt nu gällande bränvinsbränuingsförfattning skulle bibehållas oförändrad, således ungefärligen detsamma, som nu vore i fråga. Då bade Hr von Hartmansdorff icke talat deremot, utan förenat sig dermed, och II. Ex. trodde icke, alt K. M:s nåd. förslag, som föranledi Ulsk:s ifrågavar. utlåt., vore af mindre inverkan, än Riksdagsm. Slrindluuds motion, som föranledt det förra. Många bifallsrop hördes efter delta yttrande. Gr. Posse, Erik Arvidsson:
Den forsta af dessa torde komma att sammantrada Qr 1899 i London. Den svenska afdelningen af det internationella kvinnoforbundet, till hvilket fil. d: r froken Ellen Fries, sisom ombud for hufvudf orbundet, tagit initiativ, konstituerade sig den 1 1 januari 1 8 9 6, sedan villkoret for detsammas bildande blifvit uppfylldt, d. v. s. tillslutningen af minst sex foreningm. Som redan omnamnts omfattar Svenska kvinnornas nationdf orbund numera nio foreningar, hvilka hvardera erlagga en Arsafgift a.f 1 2 kr. Det ar genom sammankallandet till den konferens i Stockholm, hvarpb vi p i detta satt velat fasta vira lasares uppmarksamhet, som det svenslrn fiirbundet nu for forsta gkngen sol-er att ph ett mer rerk Vi 8fvergB nu till den utlofvade korta ofverkkten af de fareningar, son1 under konferensen iiro representerade, diiri foljande den ordningsf olj d, som i lronf erenscirkuliiret angifvits. Sveriges f. n. friimsta kvinnosalcsFrecll-ikn-Brenzer-ForB~~~det, siillslrap, stBr diirvid, enligt bokstaf sfoljden, friikst pH listan. Att i en tidskrift, som utgor detta samma sdlskaps organ, liimna en redogorelse for hvad det verkat och Bsyftar, a.nse vi som naturligt %r obehofligt. Under sin snart 13-Briga tillvaro har detsanlrna tillfyllest Bda.galagt lifskraften af de idker, for hvillra dess stiftarinna fru Sophie Adlersparre sa.tte in hela sin rika personlighets biista 1rra.fter. Forbundets talan kommer att pB konferensen foras af dess byrBforestBndarinna froken Gertrud Adelborg, hvillren foljt dess verk samhet nlltifrhn forsta &amp; ret txf dess upptritdande oih sBledes ilr viil ii,anad ntt gifvn den riitta belysningen.
— N:o 31. med förslag till bevillnings-summans fördelning. IX. B. 399. A. 400. ( 27 ) BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlenes Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden. — N:o 1. angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. V. B. 350, 481. VI. — N:o 3. i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 1, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. VIII. B. 585, 595, 598. A. 615. — N:o 4. i anledning af Riks-Ståndens olika beslut angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. — N:o 5. med förslag till redaktion af vissa stadganden i förordningen, angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. IX. B. 253. A. 255. Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande. — N:o 2. i anledning af väckte motioner om bestämmande af medelporto samt införande, i sammanhang dermed, af åtskilige andra förändringar i afseende å inrikes brefvexlingen. Beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, angående väckta frågor dels ora uphörande af, dels om införande af exercis socknevis, och dels om rättighet för beväringsynglingarne alt sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjenstgöra, antingen till lands eller sjös. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 57. Bibliothekarien vid Linköpings Gymnasii Bibiiothek, angående löneförhöjning åt. VIII. B. 517. A. 557. Bibliotheket Kongl., angående väckt fråga om tillsättande ånyo af den vid 1809 års riksdag indragna vice Bibliothekarie-sysslan vid, med å Riks-Slaten upfördt årligt löne-anslag 1200 R:dr banko. II. R. 233. VI. B. 137. A. 138.
som, enligt 120 § i gällande Reglemente för Amiralitets-krigsmans-kassan, för närvarande eger rum, eller att innehafvare af 430 R:dr riksmynt i lönefördelar eller derunder åtnjuta hela beloppet i pension; deröfver till och med 900 R:dr 93 procent, » » » » 1,200 » 90 » Bil. M 3 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1, om Statsverket 1859.