Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samtalet fortgick hviskande under hela kistläggningen och då alt var undanstökadt och mor Esra med sina två barn åter satt allena i den mörka stugan kunde hon lämna sina känslor fritt lopp. Tårarne rullade utan afbrott nedför de bleka kinderna och den ena sucken djupare än den andra bröt fram ur hennes beklämda bröst. Penttu hade en lång stund suttit försjunken i sina tankar äfven han. Nu kunde han ej längre se att hans mor satt där allena med sin djupa sorg. Han trefvade sig fram till henne, slog sina armar om hennes hals och hviskade till henne: Moder, hvartill båta tårar? Hafva vi ej armar ännu att arbeta med? Världen är vid. Där skall väl finnas en vrå äfven för tre hemlösa stackare som vi. Hon svarade intet. Hennes hjärta var så fullt af de senaste tidernas många motigheter. Likväl kunde hon ej underlåta att i sitt inre egna en osynlig högre makt en gärd af tacksamhet, för att hon i all sin bedröfvelse hade sina barns kärlek att trygga sig till. Och Niilonen fick påföljande dag sin plats i fattiggrafven; men kyrkklockorna ringde hans stoft till den eviga hvilan. Där var visst mången, som menade, att det aldrig stod rätt till med det fiskarfolkets fattigdom, då man så slog sig på stort; men andra funnos ock, hvilka ansågo, att det där måhända bestods honom, för att han i så många år varit fiskare på det rika adelsgodset. Kirsti hade emellertid fått ögonen än mer öppna och oförtöfvadt afsändt bud till bolmannen att hösta in hvad där stod att taga i skogstorpet, innan man hann göra af med altihop. Kirstis regemente på det Kurckska godset växte dag för dag; hon betjänade sig ock af allehanda finter för framgång i detta hänseende. Men huru klokt hon än manövrerade kunde hon likväl ej undgå att omsider förråda sig. Flerfaldiga gånger hade hon för herr Klas framhållit, att husets angelägenheter ej nu kunde ordnas med samma energi och framgång som om en husfru funnes, ty dennas bud och order hörsammades vida bättre än den underordnade tjänarinnans.
Transport 66,5oo: 78,320: — —- 1,727,502: 41* 9* 3:o anslaget till Ullsorterings-anstalter i Göthebo g och Malmö 2,000 R:dr ärligen, och således lör 3:ne år 6,000: Då sammanräknade beloppet af nu anförda anslag lör ifrågavarande tidrymd 73,500: äfvenledes afgår från den i Memorialet N:o 465 upptagne summa af 1 10,320 R:dr, återstå endast . „ R:dr 5,720: eller anslagen lill understöd för rustningsocb roterings-skyldigheten inom Jemtland 4,ooo R:dr; till befremjande af Skandinaviske Naturforskarnes sammanträde år 1844» '>000 R-'dr; samt till Garnizonsskolans i Christianstad ersättning för portpenningarue derstädes, 720 R:dr. Deremot tillkomma följande 2:ne, lill utgående af Riksgälds-Contoiret, nu ytterligare föreslagna årliga anslags-summor, nemligen: 1:0 till ersättande af den ifrågaställda förhöjningen i postskjulslegan, (enligt Statsoch Ekonomi-Utskottens UtlåtandeN:o 189) • R:dr i5,ooo: och 2:0 till understöd för fattigvården i de släder, der garnizoner äro förlagda, enligt Stats-Utskottels Utlåtande N:o 529 r0,000: Summa R:dr 25,000: eller för 3:ne år - . 75,000: . 80,720: Utgörande alltså de Riksgälds-Contoiret under åren i843—1843 åliggande utgifter, oberäknadt Statsfyllnadssumman och extra Statsregleringen tillhörande anslag, ett sammanräkuadt belopp af * . Transport Dd uli Utskottets Betänkanden Knis 5oS oell 55 1 tillstyrkta anslag för Lag-beredningen böra, efter Utskottets åsigt , utgå af de lör extra Slatsregleringen nu disponibla tillgångar.
Förlidet år, t. ex., var dea fasta skolan i en socken inom mitt kommittentskap vakant, hvartill såsom sökande anmälde sig flera för duglighet allmänt kända personer, hvilka likväl allesammans falefvo förbigångna, emedan ordföranden särskildt gynnade en åt honom rekommenderad person, hvilken i orten var så mycket mindre känd, sorn han icke ens tillhörde stiftet och som, för att kunna uppföras i första rummet på förslaget, fick tiilgodoberäkna de betyg, han, såsom klockare och orgelnist, erhållit; och sedan detta förfärande oöfverklagadt fått passera, var det lätt att ingifva en del okunniga personer inom församlingen den föreställningen, att den å första förslagsrummet uppförde, äfven vore den skickligaste, hvarföre de, på ordförandens inrådan och understödde af ett par ansedde män, hvilkas barn redan lemnat skolan, gåivo denne sin röst; med anledning hvaraf och då, i följd af ofvan åberopade Kongl. Folkskolestadga, ordföranden egde lika röst med hälften af församlingen, den första å förslagsrummet uppförde sålunda erhöll röstpluralitet, ehuru hela den öfriga församlingen röstade på den å andra förslagsrummet uppförde sökanden, hvilken, emedan han under någon tid varit lärare i en ambulatorisk skola inom församlingen, redan för duglighet gjort sig allmänt känd. Detta förhållande kan här så mycket heldre framställas, som valförrättningen blifvit öfverklagad och sålunda redan eger en slags offentlighet. I följd häraf får jag anhålla om följande förändring i Folkskolestadgan: !;o att församlingen sjelf väljer ordförande i skolstyrelsen, och 2:o att ordförande icke får utöfva störie rösträtt vid val af skollärare, än kommunalförfattning medgifver. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukligen. Stockholm den 8 November 1862. Nils Olsson, från Malmöhus län. 44 Motioner i Bonde'Ståndet 1862. Af Kils Olsson från Malmöhus län, om lingspredikans hållande A tingsstad i vissa fall.
Lag-Utskottet, som till granskning förehaft denna motion, har icke funnit skäl att densamma biträda. Grunden till stadgandet i a5 Cap. I §. Rättegångs-Balken, sådan denna § lyder i Kongl. Förordningen den 12'Mars i83o, att ”Lagman utsätter, då första uppropet slutas, genom anslag å Rättens dörr, viss dag derefter, inom klockan 7 eftermiddagen, såsom den sista tid, hvarå kärande parter måga deras käromål fullfölja, och svarande parter, till svaromåls afgifvande, sig anmäla, och att den, som ej då sig infunnit, häfver sin talan vid Lagmans-Rätten förlorat,” inträffar icke i afseende på sådane till Härads-Rätts befattning hörande ärenden, hvilka motionen egentligen afser, nemligen lagfarter, inteckningar, förmyndare-förordnanden, bevakningar af testamenten och äktenskapsförord, med mera dylikt. I dessa mål finnes antingen icke någon vederpart, eller påkallar hans rätt åtminstone icke den ifrågavarande Lagförändringen; och frågorne äro sällan af den beskaffenhet, att Domaren för dem behöfver enahanda beredelsetid, som för vademålen i allmänhet erfordras. Vid Stads-Domstol kunna ofvanberörde bevakningsoch ansöknings-ärenden upptagas så länge Rättens Ledamöter äro tillsammans; och det synes vara desto mera skäl att, i enlighet härmed, Allmänheten må ega öppet att hos Härads-Rätt anmäla sig i dylika angelägenheter, så länge Tinget påstår, som Härads-Rättens alla sammanträden vid ett och samma Ting äro, efter Lag, att betrakta såsom ett enda rättegångs-tillfälle, och behofvet af omförinälde tillåtelse jemväl visar sig störst å landet, i anseende till de emellan Tingen förefallande långa uppskof. Sker ifrågavarande anmälan så kort före Tingets slut, och inträffar i öfrigt sådana omständigheter, att Domhafvanden ej kan medhinna expeditionen före afresan ifrån Tingsstället, då den af embetsgöromål eller andr* giltige orsaker påkallas, lärer stadgandet i Cap. 5 §.
Hrt. lii. §. §. lis—no* 67 b »15- Hcabemlffa Sayeringar förrdffaS unber StedorS orbföranbe ocf) jMa tttgöraS af Små Sebamöter af 9iibberf?ap ecb Slbel, oSmå_af grefie* ©tånbet, Små borgare ocf) Små ©tånbSperfoner famt Wits af Slcabemte. ©taten, be°tt fdbane, forn dga gaftigbet i ©tabén; od) pola SaperingS, Idngberne för Stcabemien aflemna* titt hector, för atf ^röfningS.gommit# leen mibare tittfldflaS. b ®e Smdnne Sebamötetne af ttcabemie.©taferne i ttpfala 0$ Sunb, fora mdljaS att beltaga i befc ©tdbers SaperingS.gommitteer cd) be Smdnne borgare, &roilfo * famma ©tdber utfeS att beltaga uti ?(cabemtffa Saperingarne, böra fåforn Sebamöter öfmermara bdba befla Saperingar, för att på båba befla fidflen funna mebbela nöbige upplysningar. §. 117. gör ©tdberne gdtler, att, bå fuflt antal SaperingSmdn af någon glaf? fafnaS, britten må ifrån annan fyHas; bmarmib iafttageS, att, om britten uppfommer irvom 9?ibber|fapet od) Stbeln etter 3)refle*@tånbet, ben erfdtteS genom ©tdnbSperfoner* inmdljanbe. é §. 118. SBtb famma tiafdae fora Sebamöter utfeS till ©tdberneS SaneringsCommitteer, fiola Suppleanter utmdljaS till minjl en trebjebel af l)marje Sayetingémanna.glatt.
Utskotten hafva tagit detta ärende i noggrannt öfvervägande, och, med afseende derå, att Småland är ett af de hårdast roterade bland Rikets landskap, enär det underhåller, utom Hussar-Regementet, trenne Infanteri-Regementen samt en Grenadier-Bataillon, ansett den lindring uti roteringsbördan, som för provinsen kan åstadkommas, äfven böra densamma beredas; hvarföre, och då Riksdagsfullmägtige från Småland inför Rikets Ständer nu uttryckt Rusthållarnes i orten önskan, i afseende på sättet för lillvägabringandet af en sådan lindring, Utskotten trott sig böra tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Majit göra den underdåniga hemställan, att Kongl. Majit måtte, i sammanhang med den förändrade organisationen af Rikets försvarsverk, hvarom Rikets Ständer vid innevarande Riksdag gjort underdånig framställning, och derest Kongl. Majit sådant finnér lämpligt, i Nåder tillåta, att Smålands Iiussar-Regemente får, i likhet med hvad för Smålands Grenadier-Bataillon förut egt rum, afsitta, mot erläggande af hästvacance-afgift. Stockholm den 11 September 1840. Ank. till Erp. Utsi;, den 14 Sept,'.kl. 10 t. ra. Betänkande, i anledning af vackt fråga om f ördelning emellan tvänne tjenstemän af de Polismästaren i Stockholm tillhörande befattningar, såsom Polisdomare och Polismästare. Uti en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad motion, har Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm an - Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N\o 33. 19 markt det, efter Herr Grefvens tanka, oriktiga och olämpliga deruti, att Polismästare-tjensten i Stockholm tillika omfattar de åligganden, som tillhöra en Polis-domares embete, enär den förra befattningen hör hafva till föremål helt och hållet andre ärenden och sålunda förutsätter helt olika egenskaper hos den, som förvaltar densamma, än den senare.
Spanien var ett välmående Rike, innan Perus och Mexicos guld förstörde det; sedan förföll idogheten, som lemnade rum åt lättja och fattigdom hos Allmänheten och öfverflöd hos några få. Hos oss erlar genast producenten kännbar förlust vid hvarje Ski liing Coursen fälles, emedan j och med detsamma Pcnningemängden i Silfver kan anses större; ty endast Guld och Silfver äro Penningar, papper dess representant: När då igenom Coursens fällande representativa värdet af papperet ökas; blir ju det samma som mera Silfver korhme i rörelsen. Häraf inses huru stor förlust Näringsidkaren och i synnerhet den, som tillverkar Jernet, skulle hafva vid fallande Cours, som endast gagnelig för Importeuren och Luxkrämaren samt den Den 17 Martil, f. in. ii5 som lefver af Räntor, till hvilken C'ass jag Siven hänför de Tjenstemän , hvilka endast hafva PenningeLöner. Häraf är klart , att då man allt ifrån slutet af förledne Seculum ökade PappersMyntet i Riket, fick Silfret mindre värde, och var Åkerbruket samt Odlingar vid 1813 stigit till en ovanlig höjd; så att, oaktadt en fri Brännvinsbränning, Sverige med en ansenligen ökad Folkmängd , om man i tid vidtagit rigtiga anstalter, icke behöft utländsk Spannmål. Det var före 1810 en okänd sak i mitt Ort att betala öfver 6 Procent lör Lån ; men ä andra sjdan var Capitalistens ställning då mindre hrillant. Af hvad jag nu anfört, synes tydligen att tvänne stridiga Intressen kämpa mot hvarandra , Capitalisternas ä ena sidan och Massan af Nationen å den andia. Jag skall bju* da till , utan fruktan för de förras mägtiga inflytande och utan att missledas af partiskhet, enligt min öfvertygelse föra Sanningens språk. Tidpuncten är nu inne, då det skall afgöras, om hundrade tuseildetals Medborgare skola uppoffras för en liten, men magtig Glass Detta ankommer nu på Riksens Ständer, hvilkas beslut 2 Millioner människor hittills förgäfves väntat öfver trenne månaders tid.
rum i en tredje och värdfolket själft i en fjärde Inköp och beställningar böra dessutom alltid stil; men det hela saknar stil. göras med tanke på hemmets totalverkan och Vidare hafva vi dessa » pittoreska » hem, öfdet helas anordning, detta såväl beträffande verfyllda af öfverraskande anordningar och piform som färg. Hemmet må gärna ordnas på kanta grupperingar, som dock ha en viss biett pittoreskt sätt, men i anordningen bör allsmak af finare möbelmagasin, något som ej är tid ligga någon plan, någon förnuftig tanke, att undra på, då de oftast äro tapetserarefanannars blir det hela » villervalla » och oreda. tasier och ägaren kanske ej haft med det hela Man bör eftersträfva omväxling, men bibehålla mera att göra, än att han betalt räkningarna lugn och samklang, hemmets dyrbaraste klenoder. — om han ens gjort det! Så ha vi de hem, som likna antikvitetskabiTill den egentliga stommen, som utgöres af netter, fyllda som de äro med mer eller minmöblerna och de större föremålen, ansluta sig dre dyrbara föremål från alla tider och folk, en mängd småsaker och konstföremål, som och där knappast något mera än familjens medkunna förtälja hemmets historia. Så hafva vi lemmar, och deras dräkter förstås, äro från vår t. ex. gåfvor af olika slag från och med de tid — moderna. s. k. » lysningspresenterna », mer eller mindre Men intet af dessa exempel kan uppställas presentabla, till födelsedagsoch julgåfvor, minsom efterföljansvärdt, och lika litet kan man nen af familjetilldragelser, från resor, af släkframhålla någon särskildt typ såsom allmängiltingar och vänner o. s. v. Till de senare höra tig. De faktorer, som alltid måste vara tilläfven minnen från förfäderna, dessa gamla hefinnandes för att göra ett hem till hvad det dervärda familjeklenoder, som bära traditionen bör vara, äro: renlighet, ordning, bekvämlighet från farfarsmors och mormorsfars dagar, hvilka och prydlighet.
Såsom här ofvan i relationen om Kongl. Stats-kontoret jemväl omförmäles, har, på grund af Kongl, brefvet den 9 November 1849, den förändring i afseende a Kongl. Krigs-kollegii verksamhet, från och med början af är 1850, ägt rum, att detta, embetsverk emottagit .bestyret med förvaltningen af och redovisningen för samtliga anslagen under riksstatens 4:de hufvud titel; i följd hvaraf Krigs-kollegium, — sorn "dittills endast disponerat de under följande titlar upptagne anslag, .nemligen militär-bostälis-kassans reservhemmans-räntor, exercis-sqvadronernas underhåll, möteskostnader, ersättning för utöfver markegångspriset förhöjd betalning till inqvarteringsgifvare för dagportioner vid indelta regementenas marscher till och frän möten, beväringsmanskapets vapenöfning, försvarsverket i allmänhet, lifmundering för indelta infanteriet, ved och ljus för fästningsoch garnisonsorter, reseoch traktamentskostnader, enahanda kostnader för städernas Magistratspersoner och Borgare vid besigtningar, skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium m. fl. verk, jemte samma slags utgifter för Landtförsvarsdepartementets Kansli-expedition, fått, från förenämnde tid räknadt, från Stats-kontoret öfvertaga förvaltningen af alla de öfriga i riksstaten under ifrågavarande liufvudtitel uppräknade anslag.
Lån förblifva, der en liten personal af olycklige dårar ej tillåta den omkostnad, som till deras botande erfordras och endast i en större scala kunna verkställas. Det år äfven i denna hänsigt SeraphimerGillet nu sysselsätter sig med en plan, att i stället för de många LånsHospital för dårar nu finnas, föreslå ett vida mindra antal, men hvarest de medel 60m i andra länder användas för att till förståndet återställa alla olycklige vanainnige kunde införas och användas. I London och Paris år ej sällsynt att se folk, som varit galne till den ytterlighet, att kunna anses alldeles rasande, och som begått de största våldsgärningar, efter en klok och planmässig behandling inom en kortare eller längre tid fullkomligen friska återställas till allmänna sammanlefnaden. Hår åter hafva dårar instängde i våra dårhus, oftast fjettrade då de visat minsta elakhet och utan afseende å deras förbättring, ansetts mera som lifstidsfångar ån som olycklige, hvilka endast genom en mild och förståndig 53 8 Den 17 Februarii, vård kunde återföras Om jag medger, det n§- gra kräft en sådan behandling, och de fleste på Dårhusen ånnu lemna föga hopp att kunna till förståndet återställas, bör det likväl ej afskräcka ifrån att använda alla medel till deras förbättring. Den inre tillfredsställelse jag och mina öfrige kamrater skola kånna öfver hvar enda olycklig sorn återvunnit sitt förstånd genom de medel som vidtagits af Seraphimer-Gillet skall han oss rikligen ersätta de omsorger som pligt och böjelse oss lika ålägga vid vården af varelser, som i högsta måtto olycklige, af oss äga rått att den fordra.
Sy-silke, är från Väfnadsfubrikanters sida det inkast gjordt, att allt uppspunnet Silke, äfven det finaste, som för blotta ögat förekommer enkelt, i sjelfva verket utan undantag är »tvinnadt;» och då det ifrågavarande Silket är såsom råämne för vissa väfnader användbart, och vid det anmärkta förhållandet, om hvars verk - 40 BeviUnings-Utskottets Betänkande J)i 23. Skor: ”af yllefilt. Skyfflar, m. m. Socker. lighet Utskottet gjordt sig’ förvissadt, svårighet möter för bestämmande af gränsen, der tullpligtigbeten skulle vidtaga, hemställer Utskottet, att tullfriheten för tvinnadt Silke, som icke är färgadt, mfltle få fortfara, och tarifen sålunda i denna del förblifva oförändrad. I enlighet med General-Tullstyrelsens förslag hemställer Utskottet, att i noten måtte tilläggas »Skor af yllefilt, utan lädersulor; förtullas såsom Yllefilt»; äfvensom alt, på enahanda grund, som härofvan blifvit i fråga om Liar anförd, i noten jemväl måtte införas: »Skyfflar, Skäror och Spadar; se Jern, Manufaktur-och Handtverkssmide, ej specificeradt.» Uti -1854 års tulltaxa var artikeln Socker upptagen på följande sätt: Mascovad-, eller brunt och gult, ordinärt Terresoch Tetes samt hvitt puder-socker I ® 2 sk. 3 rst. Krossadt lump-, Havanna-Terres-, samt andra till sockerhalten lika slag » » 5 » Topp-, Kandiock Kak» » 5 » Uti det af ofvanbemälde Kommitté år 1856 afgifne underdåniga förslag till ändringar i nämnde tulltaxa hade Kommittéen i afseende på denna artikel föreslagit följande bestämmelser:
5: — ett pris som måste betraktas som synnerligen moderat, då hänsyn tages till vår upplagas ovanliga storlek och den jämna och utbredda spridning tillkännayifvandet därigenom erhåller. Hedaktionen af Idun. * I n g a kraf. Berättelse för Idun af Agathe Lind. (Forts. o. slut.) er ingenting! » inföll doktorn ironiskt. » Nej, låt mig slippa de där moderna teorierna. Jag fruktar du har rätt, Ebba, att vi äro lika skilda som förr. Men är du då så lycklig nu, som ensam? » Hon dröjde med svaret. » Mitt lif har flutit lugnt, » sade hon slutligen. » Inga krossade illusioner, jag har mamma att lefva för och min målning att intressera mig för. Och sedan » » Sedan? » upprepade han. » Ja — när jag en gång blir ensam, » sade hon sakta, » har jag tänkt att ta ett litet fosterbarn. Det skall ge mitt lif innehåll. Men, » fortfor hon lifligare och vände sig emot kusinen, » detta barn, som du har bnndit vid dig, Fredrik, tag vara på henne! Du är allt för henne, och hon är nöjd, bara hon får veta din vilja. Och jag tror, jag har insett det under dessa dagar, att en sådan hustru passar bäst för dig. Men vårda henne, Fredrik, hon är som en vårblomma, skydda henne för frosten, och — och glöm ej att hon har en själ! » Han skrattade till: » Och det är du, som ger mig dessa råd. Duh Han dolde ansiktet i händerna och skrattet öfvergick till en snyftning. Ebba vred oroligt på sig. » Fredrik, » sade hon matt, » jag är så trött, jag tror ej jag orkar tala mer. » Han blef genast läkaren. » Ja, du har rätt, jag borde ha tänkt på, huru svag du är ännu. Förlåt mig! » Han böjde sig ned och kysste henne på pannan. » Farväl Ebba! Tack för, » han kunde ej fortsätta, utan vände sig hastigt om och gick. Hon följde honom med ögonen, och när han tog i dörrvredet, ville ett rop tränga sig fram öfver hennes läppar, men hon kväfde det med sin näsduk. Så hörde hon hans röst i rummet utanför. » Snart " ha vi sjuklingen uppe igen, som väl IDUN 9T5 är.
Föredrogs till remitterande Friherre Boijes, Ludvig, den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående förklaring öfver 18 och 19 §§. uti Kongl. Förordningen den i3 Julii 1818 rörande inteckning å fast egendom. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Uti den af Friherre Boije yäckta motion instämmer a4 pen 29 Pecember f, m. jag i afseende på nödvändigheten deraf, att vidtaga en Författning, hvarigenom bestämd föreskrift må vinnas, huru en i flera egendomar gemensamt intecknad summa skall dem emellan fördelas. Vi sakna för härvarande en sådan föreskrift. 18 §. uti Intecknings-Förordningen innehåller väl: att då man för sin fordran erhållit inteckning uti flere fastigheter, och vill eftergifva densamma uti endera af dem, manj dertill icke äger rättighet, utan att de, som erhållit sednare inteckning uti den eller de fastigheter, hvilka skola fortfara att utgöra pant för lånet, blifvit hörde och lemnat sitt samtycke; och 19 §. säger: att borgenär, som i flera fastigheter fått sin fordran intecknad, må ej till minskning af annors rätt, som å samma tid, eller efter honom låtit dess fordran intecknas i endera fastigheten, njuta ur denna sednare betalning för mera, än som i de andre fastigheterne brister. Men ingendera af dessa innehåller, efter mitt omdöme, någon bestämd föreskrift, huru, då fördelningen af den gemensamt intecknade gälden blifver nödvändig, dermed bör tillgå, och, hvad grund dervid bör följas. Saknaden af en sådan föreskrift har förorsakat, att Oomare och Executorer i allmänhet tillämpat det i 19 §. förekommande uttryck, att utur den fastigheten hvari sednare inteckningar finnas, ej får tagas mera än som i Den 29 December f. m. 2S den andra brister sålunda, att liela köpeskillingen för den, Iivari ej annan inteckning än den gemensamma finnes, borde först åtgå, innan något finge tagas utur den med sednare inteckningar besvärad.
Det är utan allt tvifvel, att vårt lagverk beliöfver den omarbetning, som är föreslagen, om just icke så stor, dock tillräckligt stor för att berättiga lill de farhågor han yttrat; men det är äfven utan allt tvifvel, alt Sverige äger många andra lika vigtiga förhållanden uti sin statsinrättning, som äfven behöfva stora reformer: vårt grundskattsverk behöfver en förändring och vårt r> Da n a December f. m. indelningsverk kan äfven framdeles behöfva det. År t8a3 framställdes ett förslag om en förändrad organisation af styrelseverken, hvilket vid den riksdag, som var samlad i i3 månader, blef pröfvadt af ett särskildt Utsk. och slutligen ej befanns möjligt att medhinna, utan måste R. St. öfverlemna målet till K. M:s ompröfvande, efter fastställande af några allmänna satser. På detta satt visar sig tydligt för hvem som tänker i dessa ämnen ett stort antal frågor, för hvilka den närvar, riksdagsformen felar uti ett af de största elementer, som kunna fela i en representation, nemi. tidselementet. Jag vill ej disputera, att vår representationsinrättning brister äfven uti ett annat element, nemi. enigheten och kraften, genom de olägenheter som fyrkammarsystcmet medför; men detta fel skulle undanrödjas genom en representationsförändring. Att åter undanrödja fyrkammarsystemet partielt för de större frågorna, innan man undanröjt det för de mindre och för alla; det skulle inleda oss på den vådliga bana, som jag antydt vid slutet af min reservation, den bana hvarigenom vi knnna komma derhän, att man öfverlemna!1 åt en mindre delegation af R. St. atti högsta instans afgöra alla vigtiga mål.