Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lör den af förettäm-e Lägenheter:: till och med orden: betales af« giften till fulla 20 procent samt pag 5; frän och med orden: Lör de Gevarnar ! Stä-ecne och pä Landet, till och med orden: betalas afgifterna till fullo, böra ut« gä eller för intet gällande anses, helst desamma af mist» tåg kommit at stä qwar, sedan Ven af Ukstottet först projecterade Minimi Tariffen upprättades, dä det nu antagne sättet för Embetsmäns taxerande ej war faststäldt. Pag. zy, 60, 6r och 6g. Z anledning af sä wal emotstäende Anmärkningar, hwilka finnas wara grundade, som ock i följd af hwad frammanföre är omnamdt, samt Högwördige Preste-Ständets Den ss Sepkemder. 687 fotti enligt uttryckeliga föreskriften i Art. i. §. 7, mom. k uppgiften böra upptagas. Rättelse häruti är sä mycket mera nödig, som lemlikt 4. mom. i samma Art. taxeting kill Skyddsafgift alltid bör ste i enlighet med för. hällandet w>d Mantalsstrif. Ningen, matt afseende ä dt förändringar med egendomar stier annat, som kunnat inträffa Under ben emellatt Mantalsskrifningen och Taxeringen förslutne tiv. Pag. 6 l och 6?. Dä i g. Art. 2 § 10. mom. sa. ges att frän inkomst af egen. domar, hwilka den stattstyl, dige ä andra orter innehaswer, ej mä afdragas ranta ä stullder, dem ägaren deremot uti Summariska Uppgiften öfwer hela sin bthällning z» ger att afräkna, sä följer deraf, att han bör wiv in. gifning till Berednings, eller Taxerings. Committee, meddela en sä beskaffad Summarist Uppgift öfwer hela fin behållning.
Med svår kroppsskada förstås i denna författning sådan skada, som i 9 eller 10 § sägs. % 72. Har man vid mord, dråp eller annan misshandel, träffat annan, än den man döda eller misshandla ville; straffes som vore gerningen föröfvad mot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej å särskild egenskap hos denne eller å särskildt förhållande emellan honom och gerningsmannen afseende göras. Ar för embetseller tjensteman, som gör våld eller misshandel å annan, särskildt stadgad embetets eller tjenstens förlust för viss tid eller för alltid, lände ock det till efterrättelse. % 74. 1 fråga om dråpares rätt till arf, morgongåfva eller giftorätt, gälle hvad derom i lag är stadgadt. § 73. Har någon genom en handling begått två eller flere af de i denna författning omnämnda brott, och är straffet å ettdera svårare, än å annat; då skall det svåraste straffet tillämpas: är hvartdera brottet belagdt med samma straff, varde det straff tillämpadt. I båda dessa fall skall brott, hvarför särskildt straff ej ådömes, betraktas såsom försvårande omständighet. Der för någotdera brottet, sådan påföljd, som i 73 § sägs, bör ega rum, varde ock den ådömd. 64 Kongl. Maj:Is Nåd. Proposition JYi 39. Innefattar en handling brott, som i särskilda afseenden är med olika straff helag dt; vare ock lag, som i denria § sägs. § 76. De i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 för vissa fall gifria föreskrifter till Kyrkotuktens upprätthållande skola tillämpas jemväl å den, som gjort sig skyldig till ansvar lör dråp, som ej är med dödsstraff belagd t, eller för vållande till annans död. § 77.
Utsk. ”att samma införselfrihet endast må, efter sundhetscollegii, vetenskapsakademiens eller vederbör. universitets fakultets hörande, tillgodonjulas”. Likaså i afseende å arsenik tillstyrker Utsk. en underd. skrifvelse om att försigtighetsmått bör vidtagas i afseende på handel dermed. Det är i afseende härpå som jag velat fästa Ståndets uppmärksamhet på alt förslag finnas dertill i betänk., och att det således vore af vigt för R. o. Ad. att ej genom ett beslut på förhand afklippa för sig, att tillstyrka dessa skrifvelser eller ej. Hr Rosenblad: Så vida jag rätt fattade Frih. Palmstjernas förslag, tror jag det rättast och bäst upplaga de der serskilda omständigheterna som Frih. Raab omnämnt; enär Frih. Palmstjerna föreslagit alt R. o. Ad. också skulle förbehålla sig att serskildt besluta hvad som rörer de s. k. underrättelserna till taxan, hvilka just upptaga de der omnämnda serskilda sakerna, som före - 232 Den 31 Maj f. m. komma hvar för sig på den ena eller andra sidan af Utsk:s öfver dylika ämnen afgifna utlåt. Ronde det att Hr von Hartmansdorff undantagit kaffe, sä ber jag att få anmärka att tullen på denna vara är lika stor både i 1845 års tulltaxa och Bevilln:sUtsk:s nn afgifna förslag. Men i afseende på kaffesurrogat är föreslagen nedsättning, och i afseende derpå får jag förklara, att jag kommer att votera lika med Hr von Hartmansdorff, nemi. för att det bär såsom i andra länder bör behandlas lika med kaffe. Hr Printzensköld: För den möjliga, men af mig ingalunda önskade, händelsen att Bevilln:sUlsk:s så liberala förslag skulle kunna få pluralitet inom Ståndet, så, för att åtminstone i vissa delar kunna göra en mot Utsk:s tillstyrkande motsatt åsigt gällande, anhåller jag att till serskild öfverläggning få undantaga äfven artiklarne filar, knifvar, saxar och bleckslagarearbeten och leksaker.
Innan discussionen i sjelfva saken företages, anhåller jag att få yttra några tankar 0111 det sätt mig synes vara lämpligast för detta ärendes behandling. Ingen fråga är genom discussion så utvecklad som denna. Den har blifvit det så val på delta rum, smil inom öfriga Stånden, uti allt hvad de allmänna principerna angår, ganska fullständigt, och så att förmodligen ingen finnes, som ej stadgat sin öfvertygelse derom. Jag hemställer derföre till R. o. Ad., om ej både lämpligt och ändamålsenligt vore, alt li. o. Ad. icke fördjupade sig uti en ny princip-discussiou, som dock ej kan tjena till annat än alt omsäga hvad vi något hvar sagt i somras, då frågan förevar, utan genast öfverginge till sjelfva tariffen, då det står en hvar öppet att vid hvarje princip uttala sina äsigter deröfver. Jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts propos. till bR fall härtill. Hr Skogman, Garl David: Utsk. instämmer i den åsigt, som vid 2:ne föregående riksdagar blifvit af 3 RiksSt. yttrad, nemi. alt, i stället för förbud, genom siffror söka bereda det skydd, sora för våra inhemska näringar anses erforderligt. De, som gynna denna mening, och anse det åsyftade ändamålet, nemi. näringarnes förkofran, derigenom skola befordras, torde dock linna lämpligt att ej i förväg binda sig genom något allmänt beslut, utan borde det hellre vid hvarje särskildt fall bestämmas huru förhållas skall, och lö i5 års tulltaxa skall måhända ofta finnas utgöra en skälig medelväg emellan de olika meningarna. Ur denna synpunkt förenar jag mig uti Hr Frih. Hamiltons förslag lill detta måls föredragning. Hr von Hartmansdorff, Au g,:
Man torde nu medgifva, att åtskillnaden mellan Thorilds egna satser, och dylika anhängares, ingalunda var oväsendtlig; att han icke obefogadt ville afsöndra sin sak ifrån deras; och ej utan skäl näpste dem med så ”hårda tillmälen”, som t. ex. dessa: ”Sådan är en oförståndig högfärds lust att blänka; som, i alla ämnen, tjenar att oreda det sanna; att bönhasa bort det sköna till ett fånigt prål; att förbödla det allvarsamma; att phebusera det stora; att göra allt det stötande och vämjeligt, som i Naturens första skick var så intagande som sannt” 43. Gustaf den Tredje hade mellertid afträdt från skådeplatsen. Hans baneman Ankarström, i grunden ett slags varulf, mera mordverktyg än mördare, var vederbörligen parenterad i Parisiska Jakobin-klubben, och blef det sodan i National-Conventet; sjelf ogement värdig ett ledamotskap i bäggedera. Om sammansvärjningens egentliga medlemmar stodo i någon förbindelse med Frankrikes Jakobiner, är outredt; man har funnit det sannolikt ej blott af saken i sig sjelf, utan äfven emedan det rykte kringlopp i Brüssel och Paris nyss före Gustafs död, att han vore fängslad af sitt garde och skulle afsättas. Troligt är i alla fall, att vid denna mord-tillställning samverkade två slags frihetsprinciper: inhemska från 1720, och fransyska från 1789. Bägge hade dock visserligen, om anläggningen lyckats, kommit att samsas; och den frukt, som lockande föresväfvade tillställarnes inbillning, skulle då näppligen visat sig vara någon annan, än ett stycke ny-polsk adelsrepublik, med ett titulärt kungadöme i spetsen. Hos de flesta tycks likväl planen, hurudan som helst, varit högst omoget och lösligt uppgjord. Den skulle tvifvelsutan strandat, äfven om Konungen, enligt beräkning, hade strax uppgifvit andan. Att han öfverlefde skottet i nära fjorton dagar, och det med full sinnesstyrka, – förbryllade deras förehafvanden alldeles.
Dtsöknings-Daiken, som innebälter, att om förskrifning är stallrk ä viss man, oeb gälcienärsn cleri gikvit iok att iäta rien bomma i annans boruk, cien, som korskrikniugen i bourker bakver, skall njuta kuli utmätning, varit unclerkostori ulika tolkning okDomstolarne i krägon, buruviria ett, till viss man eller orrires utbänciigsöt skulcisbrek, kär att vora utmätningsgilcit i annons än clen visse personens bonrl, mäste vara kärserit merk cien sistnämnöes äkveriäteiss, eller om rist cierkäruton bon vora uti innebakvarens banck gällancie, bakven I, Dorke Herror oeb Lvenske Afän, bvillca onsett kärro tolkningen ukverensstömma meri Dagens rätta mening, genom unrierciänig skrifvelse rken sc-sistlicins luli, köreslogit att berörcke ma, i ealigbet bärmsci, kärt^clligas, samt i säclant akseencke, erlrälla käljancie köränäracle i^rielse:" är förskrifning stöllci att betalas till innebokvaren; »jute ban kul! utmätning, som cien l bäncier bakver. Dinnes kör - §ncrr a ^V.o Z. .-»briknin^, 8tsllb 5 nZAon vi88 msn, ocb bsr Aslbensren beri Zikvit lok stt liomms i snnsn8 bsnb; vsre lbs^ 8smms, be,68t beböri^ ökverlätel8e kinne8 5 kör^lrriknin^sn teclinsb. I be88a ksll ms borgenär 8öbs Zslbensr ebvsr bsn kinner" Is^ snser wob novsrsnbe l^belge sk /j Lsjr. ^ §.
Då hon där njuter ett välförtjänt otium cum dignitaie, kan hon glädja sig åt för hennes år synnerligen goda kroppsoch själskrafter samt särskildt åt att kunna blicka tillbaka på ett lif, som mer än mången annans varit den praktiska omtänksamhetens och den trogna pliktuppfyllelsens. Den 2 9 februari i år fyller fru Wennberg ' 8 0 år, och hon har därvid det sällsynta tillfället att äga en födelsedag, den sista under det nuvarande århundradet. Denna dag är den 2 1: a i ordningen af hennes födelsedagar, oim man medräknar den dag, då hon föddes. Och till den dagen, liksom till kommande fridfulla dagar, ägnas hon af många vänner de varmaste lyckönskningar. John Neander. 1 * Tvänne planscher — den af förut angifna orsaker försenade januari-planschen samt planschen för innev. februari månad — åtfölja detta n:r i st. f. det sedvanliga romanarket. Den äkta nordiska einterbild, som vår framstående djurmålare Bruno Liljefors gifvit oss i sin » Råf och hare », liksom den engelske mästaren L. Fildes ' gripande skildring: » Mellan lif och död » torde ulan alla kommenlarier tala för sig själfva. Bägge autotgpierna äro utförda hos W. Silfeersparres nga aktiebolag efter gravyrer från hrr Nordin $• Josephson, Stockholm, i hvilkas bokoch konsthandel dessa finnas att tillgå. IDUN 18 % det praktiska lifvets erfarenheter. Från min ännu obemärkta galleriplats på lifvets teater iakttog jag åtskilligt, som förde mig till den åsikt, att ifall en fornegyptisk vicekonung haft någon släkttycke med nutidens svenske män, så hade han, i stället för att skänka efterhängsna kvinnor en reglementerad extra skottdag, helt visst utfärdat en förordning, att alla i bakhåll och försåt liggande kvinnliga krypskyttar skulle dela den bekante egyptiske hofbagarens öde. Min nästa — också på historiska studier grundade — åsikt rörande denna vår märkliga friskyttedag vittnar dock ännu om mina ungdomligt höga tankar om mannens ädelmod. Jag antog nämligen, att skottdagen var ett hvart fjärde år inträffande synligt utslag af mankönets kroniska samvetskval öfver det förtryck, hvari det alltid hållit det svaga kvinnliga kärilet.
Gegerfelt har lemnat en af sina för vattenfärgens klara och lätta behandling, nobel fargstamning och känslig luft utmärkta vinterbilder; Lindström en tilltalande pastell, en furuskog mot rodnande aftonhimmel, skugga och uppstigande dimma nere i träsket kring trädstammarne, starkt ljusfull luft emellan kronorna. Allvarligt melodiös fargskala — enhet och känsla i bilden. Många dukar har jag här nödgats förbigå, men hoppasdock, att man af det i korthet anförda kan inse, att hvarken fosterlandsvännen eller naturiakttagaren har rätt att klaga öfver att den svenska naturen försummas. Denna riktning har ock synts mig ett sa märkligt tidens tecken, att jag lockats till mångordighet och måste nu endast knapphändigt omtala landskapen från främmande land. Norge kan väl knappt kallas ett främmande land, åtminstone ej i återgifvandet på 4uken. Norrmann och Morten Müller hafva äfven i år hitsändt ett par af dessa dukar, som för länge sedan gjort oss förtrogna med de norska fjordarnes skönhet Skramstad har ett par stora, allvarliga stämningsbilder, en senhöst och en vinter, med synnerligen bra målade himlar, både den tunga november-himlen och den löftesrika töhimlen öfver snövidden. Om Thaulows vårdag är från Norge eller ej, vet jag icke. Den afbildar en solbelyst ström mellan bara träd, som stå och luta öfver den och till hälften skymma för himlen. Förmodligen är den nordisk, ty snösmulor ligga ännu qvar i skuggan, — men säkert är, att just så skall den målas en tidig vårdag, då allt glittrar och glänser och står så friskt och klart i det skarpa solljuset En sådau tafla är en riktig predikan mot allt hvad kammarpessimism ' heter. Så ock Thaulows vinterbild i pastell » från Elbpark i Hamburg ». Man må komma den så nära som helst, se kritstrecken och papperet — man störes dock icke i sio illusion att vara ute bland den nyfallna snön, se handelsstaden, med allt det oroliga lifvet dämpadt, långt nedanför, gripas af hela det stilla vemodet, den rena hvilan af en så dan vinterdag.
Jordeboksoch Hemmantalsränta. Arrende medel. Kostnad fö Rustning och Rotering Klereci-Statens underhåll. Summa. Folk-Skole afgift. Väghåll ning. Summa Stats-bidrag. På Landshöfdinge-Embetets vägnar: Till Berättelsen 'öfver Westerbottens län för åren 4851—1855. C* Cygnaeus. L. C. J. O. Hamrin. KONGL. MALTS BEFALLNINGSM A FY ANDES UTI JElf IiAIBS LÄN TILL IDli^ MI Ht: t t mh sle »'*1 d mi gg f» e t nfgifttft FEMÄRS-BERÄTTELSE för åren 1851, 1852, 1853, 1854 oell 1855. -oOOOfl'Ck&o**—- STOCKHOLM, 1856. i>. A. NOBSTEDT & SÖNER, Kongl. Boktryckare. Underdånig Berättelse om tillståndet i statistiskt och ekonomiskt hänseende inom Jemtlands Län, för åren 1851, 1852, 1853;, 1854 och 1855. § 1- lAinets allmänna beshaffenhet. Under den tid, denna underdåniga berättelse kommer att omfatta, hafva någre andre anmärkningsvärda förändringar uti Länets allmänna beskaffenhet icke ägt rum, än som varit en följd af de derstädes numera hufvudsakligen afslutade afvittringarne, jemte en stigande odling samt underlättade kommunikationer, hvarom allt anteckning här nedan kommer att ske; och då i öfrigt föregående femårsberättelser fullständigt upptaga Länets gränsor, vidd och indelning jemte jordens beskaffenhet m. m., torde, för undvikande af öfverflödig vidlyftighet, jag derom nu endast böra i underdånighet åberopa hvad samma berättelser innehålla.
Men då Utskottet vid dess ofvan uttalade åsigt, alt dagsverks-räntan i allmänhet borde till annan hufvudränte-persedel förvandlas, anser sådant jemväl för Helsingland böra ega rum, och alt denna förvandling lämpligast torde ske till kött, såsom varande en persedel, som vid prisförändringar plägar lemna en motvigt mot spanmål; så och då, med afseende på de i sednare tider gällande pris af omkring 26 sk. för ett dagsverke och 4 sk. 6 r:st. för 1 skålp. kött, ett dagsverke ungefärligen motsvarar 6 skålpkött, kunna de för helt mantal upptagna 8 dagsverken utbytas emot 2 lisp:d 8 skålp. kött och dessa tillag36 Stats-Utskottets Utlåtande, M 92. gas de förutnämnde 1 lisp:d 12 skålp. kött, hvilken persedelränta sålunda skulle utgöra 4 lispul för helt taantal. På grund häraf och i öfverensstämmelse för öfrigt med hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer måtte, för deras del, besluta, att: l:o Såsom hufvudränte-persedlar inom Helsinglands båda fögderier bestämmas: spanmål, smör, kött och hö; 2:o Af dessa hulvudpersedlar utgöras på hvarje helt mantal: 2 tunnor spanmål, bestående till en fjerdedel af råg och tre fjerdedelar af korn, 1 lisp:d 12 skålp. smör, 4 lisp:d kött och 24 lisp:d hö samt i förhållande derefter på mindre hemmantal; hvaremot de för närvarande hemmanen åliggande persedelräntor af spanmål, smör, kött, oxar, får, strömming, lax, jern, hö och dagsverken försvinna och upphöra.
För ett ändamålsenligt användande af den sjökrigsmateriel, landet eger till sitt försvar, vore det, enligt Komitéens åsigt, jemväl af största vigt, att den för samma materiel afsedda personal egde en någorlunda detaljerad kännedom om landets kuster och dem omgifvande farvatten. En utväg, serdeles väl egnad att bibringa en sådan kännedom och åt Flottans Officerare redan i yngre åren bereda befäl under eget ansvar, voro de s. k. kustbevakningsexpeditionerna från åren 181G och 1817 till omkring 1830, äfvensom de expeditioner af likartad beskaffenhet, som i sednare tider stundom egt rum. Dylika kustexpeditioner hade Komitéen trott blifva af stor nytta, särdeles för det yngre befälet, i synnerhet om dermed åtföljde skyldighet att öfver någon viss del af kusten i sender afgifva beskrifning efter en för alla sådana rekognoscerings-expeditioner uppgjord plan. Derjemte hade Komitéen ansett expeditioner med större fartyg, än de, med hvilka kustrekognosceringen kan och bör verkställas, vara nödvändiga och derföre böra årligen utrustas, på sätt hittills skett, för bibringande af närmare kännedom om de våra kuster omgifvande farvatten, äfvensom för öfning i sjömanskap, artilleriets handterande, kännedom om skeppsordningar, landstigningars utförande med ett större antal manskap m. m. Emellertid och så nyttiga ofvannämnda expeditioner, afsedda hufvudsakligen att ega rum vid våra egna kuster, än vore, hade Komitéen likväl icke ansett dem Stats-Utskottets Utlåtande N:o 81. 23 ensamt tillräckliga för att i väsendtligare grad utveckla sjömanskap hos befälet och hos den del af manskapet, för hvars tjensteduglighet sjömanskapet utgör ett oundgängligt vilkor. Härtill erfordrades expeditioner af längre varaktighet och större omfattning, än som kunde företagas i de närmaste farvattnen.
Min mening har icke varit, att äfven sådana obligationer, som Riksg.- cont. kan komma att utfärda mot 4 procrs ränta och varierande capital, skulle få belåningsrätt till fulla nominalbeloppet; och jag har redan vid ett föregående tillfälle i afseendn på Armeens Pensionscassas obligationer yttrat samma åsigter, som Hr Lefre'n nu framställt. Min tanka i denna fråga är, att man borde öfverlemna åt Bancöstyrelsen att bestämma lill hvad belopp de särskilda slagetr af publika papper kunna belånas; men om man vill reglementera, är det bättre att bestämma lågt, än högt värde. Skälen härför hafva redan blifvit fullständigt utredda; och då ämnet egentligen tillhör mom. lit. c, torde det vara för tidigt att nu vidare ingå deruti. Hr Tham: Efter Hr Lefrdns omständliga och fullständiga utredning af ämnet anhåller jag blott att dervid få göra några få tillägg. Jag måste först bestrida, att tillgångarna för belåning på publika papper inskränkas till en viss summa; ty då det stadgas, att denna belåning skall ske i mån af tillgång, måste detta rapportera sig lill föregående beslut, och innehåller sårledes tillräckligt correcliv emot för stor utsträckning i denna del af lånerörelsen. Hvad åter angår de i sista meningen af mom. lit. a förekommande orden: före sistlidne riksdag, gagnar det till intet, sedan dpt blifvit upplyst, att af Riksg.eonUs före sista riksdagen utfärdade obligationer numera finnes utelöpande blott ett belopp af 10,000 }\:dr, sorn dessutom redan äro förfallna och uppsagda, så att belåning deraf aldrig kommer i fråga. Men beträffande de obligationer, som Riksg.cont. sedan sista riksdagen utfärdat, instämmer jag med Hr v. Troil, att de åtminstone icke böra belånas öfver go proc., och skälet är, att om Banken skulle nödgas försälja dem lill fägre pris, än hvartill de blifvit emottagna, skulle detta nedsätta deras värde i publiken. Jag instämmer också med Hr Lefren, att Banken ej bör hafva något åliggande att uppe - D e 11 31 Juli f. m.
Ridderskapet och Adeln, vid förslagets väckande, deremot framställde betänkligheter och invändningar, äfvensom af Kongl. Maj:is, vid i8a3 års Riksdag, i afseende på tullmedlens levererande lill Riksgälds-Contoret, yttrade åsigter, förklarade Utskottet, att då, enligt Utskottet meddelade speciella utredningar öfver förhållandet med öfverskotten å Statsverkets inkomster under den förflutna tiden samt öfver de i Riksgälds-Contoret innestående belopp af de årliga statsfyllnadssummorna, det blifvit upplyst, att den fördelagtiga verkan på Riksgälds-Conlorels cassa-tillstånd, som med förslaget hufvudsakligen åsyftades, derigenom icke vunnes; alltså och med afseende derjemte å de flera skäl och omständigheter, som emot den föreslagna förändringen blifvit anförda, syntes det Utskottet både onyttigt och olämpligt, att uppbörden af stora sjötulls-, post-, chartas-sigillalaeoch hus - Stats-UlskoUets Utlåtande, N\o 355, 7 beliofsbrännings-medlen mera, än den af lika egenskap varande salu-accisafgiflen, som icke i förslaget blifvit omnämnd, verkställdes i annan, än derför redan stadgad ordning. Della Slats-Utskoltets Utlåtande blef också af Rikets Ständer bifallet. I anledning af den genom Herr Friherre J. A. Rantzou, hos Rikets sist församlade Ständer förnyade framställningen om verkställigheten af beslutet vid 1823 års Riksdag, angående lullbevillningens ingående till Riksgälds-Conloret och det i sammanhang dermed ånyo väckta förslag, att alla öfriga bevillningsmedel måtte till samma Verk inlevereras, förklarade dåvarande Stats-Utskolt, uti eLt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Preste-Ståndet samt Vällofl. Borgare-Ståndet bifallet utlåtande, att
Utestående fordringar . 102,200: — Inventariers värde circa 12,000: —- Restantier omkring , . i5,ooo: \\ii Stcils-Utskottets Betändekahn. Jemte ett förskott till Eskilstuna Gevärs.Factori . 55,ooo: -—• Sedan derutaf vid denne Riksdag blifvit, till andra Rikets utgifter, af Piiksens Ständer disponerade 3oo,ooo R:dr utgör återstoden ett belopp af . « 383,102: 10. b vartill vidare kommer den del af innevarande års Saltpetters gärd, som i Contant erlägges, jemte hvad sorn icke erfordras af de till Krono-betalningen för in natura utgående Saltpeter, å Tredje Hufvud-Titteln anslagne 58,000 R:dr hvilke intrader sammanlagde, i förhållande till föregående årens, kunna beräknas utgöra pmkring 90,000: •—. Tillsammans Hvilken summa i enlighet med hvad Kongl. Maj:t i Nåder föreslagit, skulle reserveras för de utgifter, som för den kommande tiden böra af Saitpetter-Fonden bestridas nemligen: till inlösen af den öfverlopps Saltpeter som i vissa orter utöfver gärden tillverkas, och, efter hvad förhållandet varit de sist fÖrflutne åren, kan förslagsvis upptagas lill 3,5oo Lispund, hvartill å 7 R:dr 24 sk. Lispundet fordras 26,25o: — samt kostnaderue vid den qvarblifvande Skattens uppbärande och Transport, jemte aflöningar Siats-Utskottets Betänkanden. 14a3 åt Tjenstemän, Verkmästare och Betjening 3o,ooo: — R:dr 5ti,35o: •—•