Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har vidare anfört, att genom förslaget icke skulle åstadkommas någon högre beskattning på det hela, utan blott en öfverflyttning och rättvisare fördelning af det bevillningsbelopp, som nu utgår, så att den, som hittills gjort en oskälig förlust, skulle få lindring, och deremot den, som hittills haft en oskälig fördel, finge betala något mera. Jag erkänner mycket gerna riktigheten af detta sträfvande, och det är ingalunda i motsatt syftning deras önskningar gå, hvilka, lika med med mig, yrka på uptagande af arealen, såsom en af faktorerna vid fastighets upskattning, utan är deras hufvudändamål att söka skydda såväl den ene som den andre för godtycklig behandling. Gr. af Dgglas har lagt särdeles vigt uppå, att man skalle underka' stas beskattning af en samvetsnämnd. Hvad äro då de nuvarande TaxeringsKomitéerna, om icke samvetsnämnder, ehuru de äro sammansatta på olika sätt, än de nya, som af Utsk:t blifvit föreslagna? — Enligt detta förslag, skall BeredningsKomitén sammansättas så, att Kronofogden, eller annan af Konungens Befalln:shafv:de förordnad person, blir sjelfskrifven ordförande, med tvenne valda ledamöter sig till biträde; och den mening, som af ordföranden framställes, skall alltid antecknas i protokollet, såvida den ej kan göra sig gällande genom biträde Den 12 Maj f. m. 79 af endera af de valda ledamöterna. De skattskyldige skulle således, emot hvad nu är förhållandet, icke ens få sjelfva tillsätta den främste ledamoten i den samvetsnämnd, som har till updrag att beskatta dem! —- Man har, såsom ett ytterligare skäl för bifall till förslaget, anfört, att Utsk:t icke skulle fästa något afseende vid en återremiss af E. o. Ad. i denna fråga, men jag kan icke föreställa mig möjligheten af ett sådant förfaringssätt.
Å dessa omständigheter anser jag niig, såsom medlem af Banco-Utskottet, böra, uti realisationsfrågan och hvad dermed eger sammanhang, fästa synnerlig uppmärksamhet, emedan häraf den vigtiga slutsats måste dragas, att silf ver, såsom vara och såsom liqvidationsmedel, blifvit icke blott inom Riket utan i hela verldsliandeln senare tider dyr och rar, men att deremot, genom nationernas stigande arbetsamhet och konstflit, produetionen i flesta länder märkligt tillväxt, så att varorna, sorn der blifvit fram alstrade , kunnat eller mäst säljas till ett successivt fallande) silfvervärde. Om, med denna sanning utredd, man vill föreställa sig, att Sverige, under förflutna 28 åren, bort endast ega i omlopp ett sedelmynt, som stundeligen blifvit med metalliskt realiseradt, och att Jordbrukaren, hvars egendom är i allmänhet mycket och beständigt skuldsatt, bort under tiden med silfver betala skatter, räntor, och gälda uppsägbara capital, så måste med detsamma de öden hafva af tidens och händelsernas gång blifvit ofelbart framkallade, dels att Jordbrukaren, då hans produeter och följaktligen hans fastighet stundeligen minskats och gälden deremot ökats i silfvervärde, slutligen , oaktadt all ansträngning , förfallit från välstånd i fattigdom, dels att Industriidkare, som uti mera af naturen gynnade länder kunnat för lindrigare pris förfärdiga sina fabrikat, skulle, vid afyttring af dem hit,; egt en bestämd öfvervigt emot yåra inhemska näringar, dels att, under dessas då do Hor till Banco-Utskottets Utlåtande N.o 16. aftynande skick, silfvermyntet kommit att ännu mera försvinna ur landet och derigenom, såsom ett för liqvidationerna inom oss nödvändigt bytesmedel, blifvit än ytterligare fördyradt mot hvad det redan gällde, i och för sig sjelf betraktadt såsom vara.
Ridderskapet och Adeln, af Högvärdige Prest-Ståndet, af Vällofl. Borgare-Ståndet och af Heder - Den 3 Mors. Hedervärda Bonde-Ståndet, den 15 sistlidne September i Banken sammanträdt. Sedan vi livar för sig befunnits till den oss anförtrodda fö irätting behörigen legitimerade, håfve vi samfäldt lifligen aflagt den för Revisionens förrättande i Banken föreskrifna Eden, och samma Eds-formulaire jemväl undertecknat, för att vid vara Handlingar förvaras. Tili efterrättele vid den oss åliggande befattning, håfve vi låtit oss föreläsas Kongl. Maj:ts, under den 10 Juni ar 18lif-, utfärdade Nådiga Kungörelse, angående den af Riksens Ständer fastställda Instruction för deras Revisorer öfver Stals-, Bancooch RiksgäldsVerken. Ett med flera påtryckta Sigill försedt och i Banken förvaradt Convolut, under påskrift: Att icke af Herrar Iianco-Fullmägtige fä öppnas förr, än Kungl. Maj.t, efter Stats-Radets hörande in Pleno, samt efter utfärdad och i Hufvudstadens Kyrkor publicerad Riksdagskallelse, om Convqlutets Öppnande gör Ranco-Fullmägtige Nådig föreställninghar för oss blifvit Uppvist och befunnits i alla delar orubbadt. För nödig kännedom af de till vår granskning och eftersyn hörande ärender, håfve vi samfäldt låtit oss föreläsas Herrar Banco-Fullmägtiges, Commissariatets, Revisions-Commissariens och Banco-Fiscåls-Embetets till oss afgifne Berättelser: vidare den delen af 1779 års Reglemente, som innefättar alla för Verkets financiel!» förvaltning då meddelte och ännu gällande föreskrifter; samt i sammanhang dermed, Riksens Ständers Banco-Utskotts för Banco-Förvalt nin - 6 Den 3 Mars, ningen utfärdade Reglementen, under den sfi A-, pril ar igio, under den 15 October samina år, och under den 17 Augusti år 1812.
Ridderffapets och Adelns ompröfning, om icke -^nco-Utflottet snart mätte gitwäljas, och dest forsta göromål blifwa, at tilse och yttra sig, huruwida bangusn kan wara i den belägenhet, at genast lemna nägot ytterligare biträde ti! förswarswerket, än bwad den bittilö förffjutit, dä, efter denna uplysning, Rcklens Ständer kunna närmare utläta sig om medlen at i närwarande belägenhet understödja Riket. Bifölls. Den 17 Maj. Herr Laron och Landtmarskalken uptog til öfwerläggning den af Friherre Uullbeciv, ^jexanctLr, i sista Ltc!UU:n gjorda och pä bordet lagda Motion, at om en Listor ffulle genom de öfrigas sammanstämmande förtroende hädanefter kallas til Utffotts-Ledamot, och han en fädan np befattning ffulle emottaga, han dä genast mätte anses säfom ffiljd ifrän sin cominission som Lwecor. Grefwe Uörnsr, Gil'! QLbillel, förmälts sig såsom en af hörsta L1a58NN8 llllectorer, och ehuru alla hans medbroder ej wörö närwarande, likwäl kunna Zarancera, at denna ca8N8 ej inom första L1:I88L'N ffulle inträffa, emedan alla desi llwctoi^r fast öfwerenskommit, at icke wälja pä sig sjelfwa. Herr ^Ve8tfelk, Larl jemte ätffillige !llec!orer ur andra och tredje clL88erna gjor» de för sig och sina medbröder samma förklarande. I anledning häraf gjorde Herr L^ro-i och Landtmarffalken propo3icioo, at, om en Listor ffulle til Utskotts Ledamot wäljas, han i och med detsamma ffulle uphöra at wara um-mor. Bifölls.
R:dr värde, att utgöra contraproposition ; Hvarefter liufvudsakliga voteringen kommer att verkställas efter följande proposition: 232:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att Pelsverk och Pelterier: alla andra slag böra för tullas efter vigt med 1 R;dv 12 sk. värde 6 sk. införseloch 6 rst. Pennor, skrifta slag. Penslar. Forts, af Bevillnings-Utskoltets Memorial j N.o 4f. it uLförsel-tall per skålp., voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, (l:a alternativet) antages Ridderskapets och Adelns beslut (2:a alternativet) antages Preste-Ståndets beslut. alTrenne Riks-Stånd hafva godkänt den af Utskottet å pennor föreslagna redaction; men som Ridderskapet och och Adeln ansett dervid böra tilläggas ”utom af stål eller andra metaller,” får Utskoltet, i händelse de öfrige Stånden icke skulle vilja medgifva berörde tillägg, hvilket Utskoltet för dess del tillstyrker, enär redactionen derigenom obestridligen vinner mera bestämdhet, samt för det fall, att icke eller Ridderskapet och Adeln frånträder det ta sitt beslut, föreslå att deröfver må röstas på följande sätt: 233:o. Den, som godkänner Utskottets förslag till redaclion å artikeln Pennor, nemligen Pennor^ Skrifalla slag, voterar ja; den det ej vill voterar nej; vinner nej, kommer redactionen att lyda sålunda: Pennor> Skrif - alla slag utom af stål eller andra metaller. Utskottet har föreslagit och trenne Riks-Stånd gillat, alt Penslar böra förtullas efter värde med 25 procent vid införsel; men som Ridderskapet och Adeln det i 1835 års Taxa antagne förtullningssätt per dussin och bestämmelserna i öfrigt derstädes, nemligen 36 sk. värde och 12 sk. införsel-tull, böra bibehållas, så kommer, ifall sistnämnde beslut vidblifves, omröstning att anställas enligt en så lydande voterings-proposition : 234:o.
Om en och samma person röstar med sex röster i Skåne, sex i Upland och sex i Norrbotten, så ser jag deraf svårligen någon våda kunna uppstå för fäderneslandets eller de röstandes sjelfständighet. Man kan göra sina fordringar på eftergift af de förmögnare i landet så stora, ali desse bli all förbättring obenägna. I öfrigt oberopar jag hvad Grefve Spens i sin reservation anfört emot verk ställbarheten af Utskottets nu afgifne förslag och emot det nya slags brott, som i vårt på missgerningar icke fattiga land dymedelst tillskapas. Likaledes instämmer jag i bemälde Grefves betänkligheter emot tre sorter röster. Hvad serskildt de af Utskottet föreslagna hvarje 10 R:drs fasta egendöms-värde en så slipprig bana vara beträdd, att äfven den varsammaste fot der lätteligen slinter öfver det allvarsammas gräns, om innehafvare!! af 1/1024 hemman skall på detta sätt erhålla röst - 38 Hör till Constitutions-Utskottets Memorial, N.o 85. rätt för det oansenligaste uthus, hönshus eller dylikt, han på sin lilla täppa egenhändigt uppförer. Till § y. Då man på ledamöterne i den andra kammaren gör det anspråk, alt de böra ha bevistat flera Riksdagar, synes två Riksdagars bevistande icke böra till afsägelse från Riksdagsmanskap i någondera kammaren berättiga. Till § 8. Jag inser icke skälet, hvarföre det skulle vara vådligare att nu, än att en annan Riksdag, föreslå Riksdagsmännens fördelning emellan Länen. Vi lefva icke i ett sådant hvimmel af inoch utländska folkvandringar, som de Nord-Amerikanska Fristaterna. Heldre må hvar och en genast se, hvad som bestås. Lika antal ledamöter i begge kamrarne har Ridderskapet och Adeln Önskat; och vill man hafva begge kamrarne tillsamman i vissa fall, i fullt tal och icke i förstärkt nämnd, så blir det, efter mitt förmenande, mycket angeläget att efterkomma delta beslut. Sju ombud är här antaget såsom maximum. För öfrigt är för det mesta, men icke uteslutande, folkmängdsförhållandet afsedt för landsbygden.
Jag skulle icke vilja motsätta mig, hvad Frih. V. Schulzenheim begärt, och tror icke , att StatsUtsk. gjort det; öln det stätt Utsk. öppet att deruppå ingå; men betänk, inriehållér: ”k den här ofvan upptagna delen utaf Prot.secrét. Romans underd. ansökning har Utsk. erhållit K. M:s nåd. reiriiss, med nåd. förklarande derjemte, att, genom ecclesiastikverkets inkomsters och utgifters förenande med statsverkets, någon annan indragningsstat änden allmänna ej för sökanden finnes att tillgå,” Således stod det ej Utsk. öppet att tillstyrka, det han matté erhålla något arfvode på ecclesiastikverkets stat, utah blott på allm. indfagningsstaten; och ett sådant tillstyrkande tror jag hade värit både oriktigt och orimligt. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg de vid StatsUtskis utlåt. Nio 4^2 gjorda anmärknir hindra désS äötägande,1 samt utlåt, således böra återremit-’ teras. Ropades starka nej, tlandadé med ja. StatsUtsk:s utlåt. N:o 4^2 blef derefter af R. o. Ad. bifallet. Föredrogs ånyo Constit.Utsk:s d. 6 dennes e. m. på bordet lagda mentor. N:o iio till R. o. Ad. samt Borgareoch BondeSt:n i anledn. af återremiss på memor. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Detta memor. är en fortsättning af Goustit.Utsk:s vanliga förfarande den sednare tiden, att icke göra afseende på ett eller flera Stånds afslag till det förslag, Utsk. framställt. Jag har inom Utsk. reserverat mig deremot och har äfven till RiksSt:n uppgifvit förslag, huru de, enligt min tanke, kunde förhålla sig dervid; men RiksSttn hafva ej velat antaga det förslag, jag framställt
Den konstiga tolkning, som Hr Bildt gjort, af en ganska simpel reglementarisk föreskrift, tror jag vara lika oriktig som obehöflig, och då således hufvudskälet för Utsk:s ogillande af Adv.-Fisk. Printzenskölds anspråk i sm fulla kraft qvarstår, yrkar jag bifall till Utlåt. Frih. Tersmeden, Willi. Fredr.: Enl. mitt omdöme har denna fråga blifvit af StatsUlsk. fullständigt och väl utredd. När man genomläser Utsk:s Utlåt., finner man frågan i dess helhet utvecklad och är i tillfälle att bedömma densamma. Hvad först beträffar den tillstyrkta afskrifningen till förmån för Kanslirådet Valerii enka och barn, så har ingen af Ståndets ledamöter hittills densamma bestridt och mitt uplrädande är icke heller deraf föranledt. Men, vidkommande åter StatsUtsk:s yttrande i anledn. af Adv.-Fisk. Printzenskölds yrkande att vara bibehållen vid actorats-arfvodet ä det till afskrifning föreslagna beloppet, hafva flere medlemmar af R. o. Ad. ansett StatsUtsk. hafva orätt förfarit, då det lemnat berörde påstående utan afseende. Jag deremot finner Utsk. härutinnan handlat rätt. En föreg:de talare har förmenat, att StatsUtsk. genom sitt yttrande afskurit den rätt, Adv.-Fisk. Printzensköld kunnat å laglig väg sig förskaffa. Jag för min del kan icke finna att så är förhållandet. Har Adv.- Fisk. Printzensköld rättighet att utbekomma ifrågavar:de arfvode och kan denna sin rätt inför vederbörlig domstol styrka, lägger Ständernas bifall till detta Utlåt, intet hinder deremot. I afseende å beräkningen af den summa, hvaraf actorats-arfvodet, i händelse det Adv.-Fisk.
Sanböting för att efter beraö om* pröfroanbe anmänbaö. $ör att Befrämja fpribningenitt om 3ti?et af en på febnare tiber genom åtgärber för enffitba perfoiterö åtgärb från xittanbet l)it iitförb färbeteö matnyttig fågelart, ^etartenf Benämnb Sftoripa, ^aftoa föreffrifter, åfpftanbe nåmnba fågelartö frebanbc in* U>Upa' titt flutet af innetoaranbe år, Blifvit mebbetabe, t)marförutom på ©fogöftp* retfenö ^emftättan Beviljatö ett minbrc anftag af ©tatömebel att an* vänbaö för omförmätba fågelartö ntptanteranbe på bertill tjeniiga ftätten inom tanbet. ©eban inrättanbe för ©tatenö räfning af en itp ffogöffota i föbra beten af Stifct Blifvit Beflutab, men fvårigljet uppftått att bertill erhålla ^ tjenlig tolai å någon grottan tillhörig egenbom, t)ar meb JtBngl. Sftajdö tittåtetfe lågenheten SDanielötunb i närheten af (ängelholm Blifvit för än* bamåtet fört)prb och ffotan berftäbeö öppnab ben 1 näfttibna DltoBer. Stntatet eteoer toib ©fogöinftitutet jamt lärlingar toib ©tatenö od) meb ftatömebet unberftöbba enffiiba ffogöffolor, beriBlanb bod ide inBe* räfnabe 2lfva Dd) yttertafle tanbtBrulöflotof, hutlin jemväl åtnjutit flatö* anflag för mebbelanbe af fuUftänbigare unberviöning i ffogöhuöhållning, hafva vib flutet af nebannämnba år utgjort: 1862. 1863. 1864. SBib ©fogöinftitutet
Jag anser derföre, att, i enlighet med hvad härutinnan iakttagits uti Tyska Sjölagens 452 art., ordet »redare» bör begagnas i stället för »rederiet», såsom äfven torde böra ske uti 43 S 77- I stället för den af Utskottets pluralitet beslutade förändring af sista mom. i denna § anser jag att deråt, i nära öfverensstämmelse med hvad inom Högste Domstolen föreslagits, bort gifvas följande lydelse: »Ar aflastare eller lastemottagare för befälhafvare ej känd eller icke att träffa, räknas liggetiden från den dag anmaning att god"set aflemna eller emottaga blifvit på i orten brukligt sätt gjord.» § 81. Efter hvad inom Utskottet förklarats, skall uti denna § innefattas den mening, att vid lossning liksom lastning å öppen redd lastegaren skall vidkännas kostnaden och äfventyret, om ej annorledes öfverenskommits; men anser jag dock att härom, i enlighet med hvad upptagits i 1847 års förslag till ny Sjölag, bort uttryckligen stadgas, helst § 77 innehåller, att befälhafvare skall på rederiets bekostnad förhala fartyget till den lastningseller lossningsplats, som inom hamnen anvisas, samt, liksom bestämmelser härutinnan finnas meddelade uti 15 Kap. af nu gällande Svenska Sjölag, Norska Sjölagen i dess 62 § stadgar: »Er Skibet saa dybgaaende, at det ikke kan komme heelt op til den Havn, paa hvilken Befragtningen lyder, bör Ladningen dog for Skibets Regning dertill frembringes, med mindre det enten er vedtaget i Befragtningen eller saedvansmaessigt, at den kan leveres paa et andet Sted. Inden den Havn, i hvilken Afleveringen skal foregaae, er Skipperen ikke forpligtet til at frembringe Ladningen laengere end Skibet kan Hyde, naar ikke udtrykkelig Vedtagelse eller den paa Stedet gjaeldende Ssedvane medförer en större Förpligtelse.» § 100.
Hufvudsaken är att de äro lagliga innehafvare af vexeln och att vexeln af acceptanten godkännes. Skulle lagstiftaren såsom ett väsendtligt vilkor vid hvarje öfverlåtelse för vexelns giltighet föreskrifva erkännandet af bekommen valuta, så skulle följden deraf blifva att, om ett sådant erkännande saknades vid någon af de många öfverlåtelser, som under en vexel-affär kunna förekomma, (hvilka öfverlåtelser ofta äro 30 å 40 till antalet) vexeln icke vore gällande. Svårigheter skulle således häraf uppstå. Då nu dessutom, såsom sagt är, en vexelaffär icke är eli så kalladt essentiale contractus, så har man i sednare tiders vexellagar t. ex. den Preussiska uteslutit merberörde stadgande. Öfverläggningen om 1 § ansågs härmed vara fulländad, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han, då §:n i sin helhet kunde godkännas, utan att ett sådant godkännande uteslöte det tillägg under litt. k, som Hr von Hartmansdorff ifrågaställt, ansäge sig böra först framställa propos. på bifall till §:n med Ståndet förbehållen rätt att sedermera pröfva huruvida berörde tillägg af ett nytt mom. borde inflyta, samt att emot Utskis redaktions - 336 Den 18 September. förslag blifvit anmärkt, af Hr von Hartmansdorff, att i momme litt d, och i orden ”den persons” borde utbytas emot ordet ”dens”, samt af Hr Printzensköld att orden ”den persons namn” i mom. litt d, f, och i borde förändras till ”namnet å den”. Hr von Hartmansdorff: Den anraärkn. jag gjort gäller icke allenast för momme d och i utan äfven för f, fastän jag måhända underlåtit att förut fästa uppmärksamheten derpå. Då nu Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle 1 § af Ulsk:s förslag, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande.
Flera än engång var jag på vägen att kasta mig för hennes fötter, och besvärja henne att återvända till Kaschmir och evigt lefva för mig. Ständigt hyste jag dock ett hemligt hopp, att hon kanhända skulle bevekas af min tysta, eftergifvande lidelse, och om ej förr, åtminstone på Ceilon, tillåta mig behålla en hand, som jag redan ägde laglig rättighet till. Hvarken i Barutsch, eller i Surat, eller i någon af de öfriga nordligare hamnarna funno vi något segelfärdigt skepp, som ämnade sig åt den verldstrakt, hvaråt vi styrde kosan. Fatme, hvars otåliga längtan efter sin far ständigt tilltog, ville ingenstädes gifva sig tid att afvakta sjölägenhet, utan fortskyndade alltid resan längs kusten, under beständigt hopp, att i den nästa sjöstad eller senast i Bombay finna ett segelfärdigt fartyg. En qväll, då vi befunno oss på en framskjutande tunga af Mahratternes område, träffade vi det allmänna härberget redan besatt af resande, men erhöllo dock en egen boning i en aflägsen del af byn. Vi påtände en eld, emedan vinden blåste kall och regnet slog på de igenstängda luckorna, och satte oss deromkring förtroligt. Huru mild var ej i qväll Fatme; hvilken tjusning spridde icke hvar och en af hennes rörelser, då hon sjelf tillredde och framsatte vår lilla aftonmåltid! Redan kände jag mig ej längre äga styrka, att bära min olyckliga hemlighet: odrägligare tycktes det mig att sväfva mellan en himmel och en afgrund, än hvarje missöde som en förklaring kunde bereda mig; då min uppmärksamhet hastigt väcktes af flera röster, som hviskade utanför huset. Ljudet drog sig närmare dörren, vid hvilken jag ställde mig med en pistol i hvardera handen. – Här! här! ropade en stark röst och en tropp vilda, halfnakna menniskor instörtade genom den inslagna dörren. Den förste stupade för min kula; men snart blef jag öfvermannad och hårdt bunden, under det anföraren närmade sig till den afdånade Fatme. Så finner jag dig änteligen, ropade han, afslet slöjan och tryckte en kyss på de bleka, liflösa läpparna.
Majit meddelat decharge, Revisorernes grauskningsrätt oförkränkt qvarstår, dock till formen sålunda förändrad, att de anmärkningar och det deraf möjligen härrörande ansvar, sorn kan uppstå, drabbar icke den redovisande Departements-chefen, men det eller de Statsråd, hvilka tillstyrkt den beviljade dechargen, samt det Statsråd, sorn kontrasiguerat en så beskaffad regeringsåtgärd. Man må nemligen härvid icke förbise, att den af Kongl. Majit uti Statsrådet och på dess tillstyrkan meddelade decharge, likaväl som hvarje — 273 — annat regeringsbeslut, kan, enligt grundlagen och ansvarighetslagen, göras till föremål för anmärkning emot den eller de af Statsrådets ledamöter, som ett sådant beslut tillstyrkt och kontrasignerat. Denna min åsigt torde vinna ytterligare stöd deraf, att Kongl. Majit, jemte ofvannämnde nådiga bref, till Kongl. Stats-kontoret öfverlemnat Departements-cliefens räkning med dertill hörande verifikationer, hvilken åtgärd svårligen torde kunna nöjaktigt förklaras, så framt Kongl. Majit ansett sin meddelade decharge utgöra hinder för Revisorernes granskningsrätt. Slutligen vill jag i förbigående hafva omnämnt, att jag, vid det förhållande att Departements-chefen först uti Mars 1860 aflemnat sin redogörelse och undfått decharge, anser dessa räkenskaper icke utgöra föremål för innevarande års Revisorers granskning, enär densamma omfattar 1859 års räkenskaper och förvaltning, ehuru jag anser denna formella invändning ej inverka på frågans hufvudsakliga lösning.» b) af Herr Grefve Cronstedt, Fredr.
Taube föreslagna tillägget borde, på sätt Hr Grefven sjelf funnit, vara öfverflödigt, emedan i frågor om besvärshänvisning det är klart att hänvisningen innehåller efter hvad tid beslutet vinner laga kraft. Efter detta förslag är besvärstiden 21 dagar; men jag hoppas all R. o. Ad. antager samma tid, som i allmänhet gäller för ekonomimål, nemi. 3o dagar. Jag anhåller om ■j38 Den 10 Mars f m. propos. på forsla momentet , med den förändring jag ii! Ist yrk I. Gr. Ta lilie: Jag bör visserligen icke vara envis att yrka det ifrågavar. tillägget, elmin, såsom jag nyss nämnde, del icke kan skada ali 'allmogen upplyses derom, att beslutet vinner laga kraft, i händelse det icke öfverklagas , oell redan uti 1817 års förordn. ett sådant åliggande för ordföranden linnes (01 eskrifvet uti 8 Jin, hvilken handlar i öfrigt ungefärligen om detsamma, som förekommer uli g §:n af detta lagförslag. Gr. .Spens, Carl Gust.: Jemte det jag instämmer uli hvad Frih. Cederström mot den sisle värde talarens yttrande anmärkt, anhåller jag alt propos. icke matie framställas l il antagande af hela första mom. på en gång, utan alt, sedin den af Hr Frih:n väckta frågan om tilläggande af ordet ”skall” blifvit af R. o. Ad. afgjordt, det må tillåtas mig alt yttra några ord i afseende på de sisla raderna af forsta morn., der det heter —• ”eller vägras underskrift” etc.: i afseende hvarå en liten rättelse efter min tanke erfordras. Frih. Roye, Ludv.: Visserligen har Frih.