Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade ämnat begära äterremiss af denna punkt, men då den föregide talaren icke gjort ett dylikt yrkande, så skulle det å min sida vara aldeles utan ändamål. Jag får derföre inskränka mig till att med honom förena mig uti reservation emot det motiv, som StatsUtsk. begagnat för vägran af bifall lill Hr Brincks motion. Hvad StatsUlsk:s tillgångar beträffar, så medgifver jag, att Utsk. varit så välvilligt alt medgifva anslag för medicinal-slaten, så alt hvar och en som intresserar sig derför, måste på det högsta vara tacksam, men i afseende på det andra motiyet för Utsk:s afstyrkande, nemi. att andra tillfällen f. n. ej torde saknas för unge läkare att inhemta de för behandling af ifrågavar:de sjukdom nödvändiga kunskaper, så måste jag bestrida delta. Jag påstår nemi., alt om också läkare hafva tillfälle att se syphilitiska sjukdomar, så är detta icke tillräckligt. Jag vet icke för min del någon sjukdom, som är så svår att diagnostiera, och så förfärlig lill sina följder, då den oriktigt behandlas, som denna. Jag hade derföre för min del trott, alt om tillgångar gifvils, detta anslag varit lika mycket af behofvet päkalladt, som behöfligt. Jag anhåller således få förena mig med Hr Ekströmer i hans reservation emot de motiver som Utsk. begagnat. Uppå härefter frarastäld propos., biföll R. o. Ad. Utsk:s yttrande i förevaride punkt. 27:de punkten, an g: de inrättande af en ny undervisningsanstalt för Barnmorskor; 28:de punkten, ang:de anslag för Orthopediska institutet; och 29:de punkten, atig:de anslag för Veterinär-inrättningarne i Riket. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 30:de punkten, ang:de förhöjning af anslaget till vaccinationens befrämjande. Hr von Hartmansdorff: Afven här anser jag anslaget böra höjas till de 3:ne sista årens medelbelopp. Eljest upkommer här samma förhållande, sora vid föreg:de tillfallen, der Utsk. tagit till för litet. Hr Estenberg, Carl Christian:
Ej skall nägon skrift kunna före dep utgifwande Boktryckare, Utgifware eller Författare affordras, ej eller uägot för tryckningen 24 370 Expeditioner till Niks-Ständen. eller utgifningen hinderligt inseende öfwer Boktryckerier eller Författare och lltgifware wara tillätet; Lärowerken dock deras förra rättighet förbehållen, att öfwerse och gilla sädane afhandlingar, som skola pä deras Lärosalar offentligen förswaras. 3:o Jnga Privilegier pa skrifters utgifwande, af hwad forin och beskaffenhet de wara ma, skola hädanefter behöfwas, utan ware för hwarfe Författare eller Förläggare, thy förutan, utgifningsrätten af trycket fri, andras redan erhällna uteslutande rätt dock oförkränkt. Sädan uteslutande rätt mä hädanefter ej förunnas pä längre tid än Tjugu är; pä obestämd tid redan förunnad, galle endast för deus lifstid, som den erhällit. Privilegier pä skrifters utgifwande, förlänta till allmänna Inrättningars understöd, äge ej kraft för längre tid än Tjugu är, räknade frän denna Lags datum; Kongl. Majit dock obctaget att dem hwarje gäng pä högst Tjugu är förnya. 4:o Privilegier pä Boktryckerier skola ej behöfwas, utan stände hwar och en fritt att utan hinder af någon författning eller Boktryckeri-Reglemente samt utan att wara underkastad nägon skrävrdning sädane Tryckerier i Stad, eller pä högst en half mils afständ derifrän, dock alltid ställde under Stadens Jurisdiktion, anlägga, af hwad beskaffenhet eller widd honom lämpligt synes, likwäl under det förbehäll, att han.
Skälen till möteskostnadernes öfverflyttande till ett allmänt besvär igenfinnas äfven deruti, alt Styrelsen anser de större lägren böra nu oftare komma i fråga, än fordom, och att det hvarken är Rotebålla - DenaöOctoberf. m. 61 rens eller. Soldatens åliggande, att bestrida trouppens kosthåll vid dylika tillfällen, och ännu mycket mindre, att d er vi tl aflöna Staber och allt Befäl, och att bestrida ej mindre exercitiefältens planering, än dyrbara byggnaders uppförande och underhåll, så väl för de Kongl. Personernes emottagande, som för inrymmandet af de betydliga förrådsbehofven vid sådane större Öfningsläger. Om Rusthållare icke kunna åberopa enahanda rättighet till befrielse ifrån möteskoslnadernes bestridande, som Rotehållare, så knnna de åtminstone förete ganska bevekande omständigheter till lindrings sökande. Att Rusthållare under Kongl. LifRegementet till exempel äro skyldige att bekosta 14 dygn Regementsmöte, kan ej bestridas, men författningarne lyda äfven, att Kongl. LifRegementet, såsom vida kringsprida sammandrages icke på ett ställe, ulan 2 eller 4 Compagnie!’i Provinsen, der de slå, samt Södermanlands och Westgötha Corn pagnicrna, hvar för sig, på de dertill förordnade mötesplatser. Den förändring tidsfordringarne äfven härutinnan påkallat har i betydlig mån ökat mötes-undei hållskostnadcn, under det de Rustandes ekonomiska förhållanden, genom öfrige Rustningsskyldighetens fordringar, ögonskenligen aftagit. 6a Den 26 O c t o b e r f. ni. Ryttarens beklädnad uti kyller varade mansåldrar, då den För landets Cavallen nu mera allmänna Husar-uniformen är mycket kostsam, utan någon jemförlig varaktighet. Strängare fordringar af hästen under exexcice förkortar äfven tiden för dess uthållighet, under det en total brist på tillgång å duglige Remonter inom landet lill den grad fördyrar häst-inköpet, att det blifvit mången Rusthållares ruin.
Under dramats fortgång hade vädret förändrats och förmörkats. Nu på eftermiddagen drefvo tunga, svarta skyar på himlen, kastande sin skugga öfver de kvalfyllda scenerna. Det växte upp i sinnena en oerhörd beklämning. Marias skrik af förtviflan, när hon igenkände sin son släpande på korset, genljöd inom en själf. När så den med en förfärande om också ej oskön realism framställda korsfästningsscenen upprullade sig för ögat, blef intrycket öfvermäktigt. Det gick en rysning öfver det dödstysta auditoriet, och äfven de, på hvilka detta intryck ej kunde verka religiöst uppskakande, erforo en art förkrosselse inför denna bild af smärta. Med en stämning af blygd och svårmod, som de följande ljusa återuppståndelsescenerna icke förmådde skingra, trädde man vid sextiden på eftermiddagen ut från teatern, och i detta första ögonblick, innan hvardagsbullret åter ryckt en med i sin hvirfvelgång, kändes lifvet meningslöst, kallt och tungt. Passionsspelen i Oberammergau hafva gamla anor. En sägen berättar, att de inrättats 1633, då byns befolkning med anledning af den då grasserande pesten skulle hafva lofvat att hvart tionde år uppföra ett gudligt spel. Men många omständigheter tyda på, att de äro vida äldre och helt säkert hafva de redan kommit i gång under medeltiden troligen under inverkan af de andliga i de närbelägna klostren Rothenbuch och Ettal. Den som emellertid hoppas, att återfinna spår af denna gamla härstamning, måste erinra sig, att Oberammergaus passionsspel först i vårt århundrade vunnit Europeisk ryktbarhet. Själfva texten är flera gånger öfverarbetad sedan seklets början, sist af Oberammergaus pastor mellan 1835–60 Daisenberger, hvilkens fromma, outtröttliga nit haft ett stort inflytande på spelen. Någon egentlig poet var däremot den goda pastorn icke – och där texten såsom i körsångerna icke anlitar bibelorden är den både platt och uppstyltad.
Detta medel är i dylika fall ännu för litet pröfvadt, för att vi skola kunna med bestämdhet besvara er fråga. I de flesta fall torde dock försöket misslyckas. Ja. Första vilkoret är naturligtvis, att er » nervösa magkatarrs (och er allmänna nervositet?) behandlas. Adéle. Drick under några veckors tid ett punschglas Porlavatten fyra gånger dagligen till måltiderna. Förtär under denna tid blott mjölkmat, ägg och godt färskt kött, väl (ej fett) tillagadt. Se i öfrigt svar till Souma A x. 1) i n:r 5 och till Isedora i n:r 11. Andtappa. Som dylik » andtäppa » förekommer som ett symptom vid en mängd olika sjukdomar ss. hjertfel, lugnsjukdomar, njurlidande, bleksot o. s. v., så är det oss omöjligt i detta fall gifva er råd. Blott en läkare, som har tillfälle att undersöka er, kan föreskriiVa lämplig behandling. Af hypnotism har ni i detta fall helt säkert ingen hjelp att vänta. Snarare torde en badkur vara lämplig; med bestämdhet våga vi dock ej yttra oss härom utan tillfälle till undersökning. Bäst vore, om ni hade tillfälle att vända er till specialist. Azema. Då det visade sig, att den omnämnda sommarvistjlsen hade ett så godt resultat till följd, så gör ni klokast i att äfven i sommar besöka Jemtland eller möjligen nå- gon annau högt belägen kurort, t. ex. Ulricehamn. Ombytet af vistelseort torde blifva det enda säkra medlet äfven för de öfriga symptomen, som ni omnämner. — Angående er sons sjukdom hänvisa vi till svaret till Vera i n:o 7. Använd den nämnda tincturen hvarje q väll, men gnid strax derefter in följande hårolja: 2 delar salicylsyra, 100 delar IDUN att äta — välj dervid helst mjölkmat och ägg och, när aptiten Ökats, annan stärkande föda. — Gif er dotter litet Carlsbadervatten; skaffa henne om möjligt amma. Fru Z. Sannolikast syneB oss vara, att det onda beror deraf, att han hela dagen har stillasittande, ansträngande arbete.
För landt-transporter af dels förtullade, dels oförtullade varor, som ifrån Götheborg expedierats till andra Svenska Städers mest för att utskeppas, har i iorlöner , Den 29 Mars. 251 efter den måttligast tilltagne calcul, blifvit utbetalt, 1810, 300,000 R:dr; t8ii, 186,000 R:dr; t8i2, 250,000 R:dr och 18(3, 140,000 Rdr: för år 1814 känner jag ej beloppet, men förmodar det vara hälften mot föregående året. Före Transitohandelns liflighet uppgingo sådane forlöner , härkomne från Götheborgs rörelse, aldrig till 5000 R:dr Banco om året. Fragter för de Skärgårdsbåtar, som förr nyttjades till fisket, hafva aldrig saknats sedan 1809, och torde mindst kunna upptagas till ett annuelt medium af 100,000 R.dr Bai co. Consumtionen i Götheborg har genom en mängd anlöpande Skeppsbesättningar betydligen ökats, följaktligen äfven de nästgränsande orters production och afsättning, hvilket bäst bevisas derigenom, att Bohus Län, som under den bästa Sillfångst tiden hade betydliga restantier på Kronouppbörden, har sedan 6 år betalt sina skatter nästan till fullo, och att Halland, der uppbördsverket stod på ändå sämre fotter, äfven liqviderat den gärd det varit skyldigt Staten. Till Skeppsbyggerihandräckningar vid i och urlastningar, m m. huru många tunnor Guld hafva icke dessutom blifvit ufbetalte ibland den arbetande hopen!
I går talade vi allvarligt med hvarandra, jag sade henne helt uppriktigt, att jag var fästad vid Marguerite » » Rikard, hur kunde du? » » Var ej detta rätt? Jag har försökt att glömma Marguerite, men hon har i stället blifvit mig allt kärare. Elsa och jag hafva varit som ett par goda kamrater, vi hålla af hvarandra, men ej med den djupa kärlek som är så viktig, om man skall genomiefva ett helt lif med hvarandra. Ej är det väl mammas mening att fasthålla den gamla planen? Den måste offras. Hvarken Elsa eller jag skulle blifva lyckliga. » » Hvad svarade Elsa? » » Hon svarade, att hon från min hemkomst känt, att hon och jag ej skulle passa för hvarandra. Åh, mamma, jag är outsägligt lycklig att vara fri och att nu vara på väg till Marguerite » » Du skall tycka om henne, mamma, » fortsatte han efter en stund, under hvilken fru D. suttit tyst och fundersam, » hon är den älskligaste varelse du någonsin skådat. » &gt;Må Gud göra vår väg lyckosam! » sade fru D. sakta, » och må Elsa blifva lycklig, äfven hon, ty hon förtjänar det i sanning. » Hur lycklig Rikard kände sig, då han ånyo befann sig i Paris, och hur han längtade att blifva ledig för att söka upp Marguerite. Först måste han dock ordna för sin mor. Men på aftonen efter deras ankomst ilade han den välkända boulevarden framåt, och snart stod han vid det hus, där han tillbragt så många oförgätliga stunder. Ett nytt namn stod nu i stora bokstäf ver, där bankirens namn förut stått, detta var han beredd på, men han kände det ändock svårt. Han ilade med snabba steg uppför trapporna och ringde. Allt såg sig så olikt ut. En bäfvan att Marguerite ej längre fanns i detta hem bemäktigade sig honom. En betjänt öppnade. » Bor mademoiselle de Chevret här? » » Nej! » » Dottern till bankiren, som för ett par år sedan ägde detta hus? » » Jag vet intet om henne.
N:o 123, i anledn. af väckt motion om anslag till befrämjande af slöjd-expositioner. Frih. Raab, Adara Christian: Sällan har för något vigtigl ändamål en så liten summa blifvit hegard, som den ifrågavarande, för befrämjande af slöjderna i riket. StalsUtsk. har likväl afslagit motionen, med lillkännagifvande, alt om K. M. finner ändamålet sådant förtjena, kan K. M. dertill anvisa tillgångar af de 12,000 i':dr, som på 6:le hufvudtiteln för slöjdernas räkning vore lill K. M. öfverlemnade. Denna summa af 12,000 ndr är för sitt ändamål så otillräcklig, att jag visserligen icke skulle tvekat att tillstyrka, att R. o. Ad. ville, med ogillande af Utsk:s utlåt, i detta afseende, bifalla Hr von Hartmansdorffs förslag om 1000 r:dr för befrämjande af slöjdexpositioner. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag får tillkänna gifva, att jag icke var närvarande inom Utsk. när detta betänk, afgafs, och att, om jag det hade varit, så hade jag tillhört reservanterna. Lika med Frih. Raab anser jag, att ändamålet är ganska godt och summan liten, så att det är allt skäl i verldeu att bifalla densamma. Detta anslag af 12,000 r:dr för slöjderna i allmänhet är visserligen så litet, att jag är öfvertygad om, att detsamma redan är taget i anspråk, och della anslag skulle snarare behöfva höjas, hvarigenom man hade tillfälle att komma till samma mål. Fastän icke det är i den vidsträckta scala, som jag skulle önska, så kan jag icke annat än tillstyrka bifall till Hr von Hartmansdorffs motion, likväl med den förändring, alt 1000 r:dr årligen beviljas på tre år och icke på fem, såsom Hrfvon Hartmansdorff föreslagit. es O Hr Få hrmus, Olof Immanuel:
”Var du lugn – jag har redan mitt sätt.” ”Och du släppte icke till ögonen, sedan jag gått?” ”Fy då – tycker du jag ser ut som jag behöft låna ditt rosenvatten?” ”Hvad du alltid är katig, Margreta! Och hur besynnerligt är det icke att din man, fast han verkligen är bra tokig, visar dig så mycken aktning ... Mig gjorde han en fråga, som, minst sagdt, var oförlåtlig.” ”Tänk, icke på de der i häftigheten uttalade orden! Blif modig och kraftig du också – det skall bekomma dig bättre än något annat.” ”Jaså, du vill också förkrossa mig! Är det icke nog att höra Falken jemt citera lilla svägerskan: ’Så skulle icke Margreta ha gjort!’ ’Jo, Smithen har hustru med gry i sig,’ och mera sådant ... Men jag ser att du blir ledsen, och bra tokig är jag också, som kan tänka på sådana småsaker, när jag fick min högsta önskan uppfylld att ha dig gift här i samma stad.” Denna afton vardt intet kalaserande af med vännen Boman. Den nygifte mannen blef icke en af de sista herrarne vid bjudningen. Men förr än han inträffade der, hade han varit synlig på ett annat ställe i staden, nemligen nere vid strandbugten, der, i ett litet nätt hus, gamlefar bodde; och om någon vid afskedet hört sonens sista ord, så hade de haft ungefär denna lydelse: ”Ja ja, far, gammal är äldst – kanske blir det icke så rasande ändå!” ”Det går ju förträffligt!” tänkte den unga hustrun helt förnöjd. ”Men ännu räkna vi blott månader.” Under några år. Från samma stund som kapten Rutger Smith för kärlekens skull öfvergaf begäret att blifva naturaliserad engelsman – slägten härleder sig eljest från Skottland – hade han beslutit att idka handel jemte sjöfarten, hvilken senare upptog tiden från våren till hösten. Också var det från giftermålets ingående afgjordt att verksamheten skulle delas så, att ungafrun under gamlefars ledning skötte boden, korrespondansen och räkenskapsböckerna hemma, medan husbonden var ute och grundlade den oberoende ställning, som det unga huset sedan skulle antaga.
Hvad jag yttrat om rättigheten att transportera Bancolån, är verk - Den 27 Ju lii e. m. 99 ligen icke grundadt på något missförstånd. Jag förstår ganska väl hvad Utskottet och Herr Hjerta derom sagt; men om Herr Hjertås förklaring antages, så blifver följden den, alt länetransporten icke mera beror på öfverenskommelse mellan enskilte, utan hela lånet måste till Banken inbetalas; och då skall visserligen aldrig någon inbetalning ske utan nödtvång; tj den, som har Bancolån mot 4 procent, lånar ut medlen åt andra för 6 procents ränta, i stället för att han annars genom transport af lånet skulle understödja en annan. Transporträttighetens fortfarande på det sätt jag föreslagit, skulle vara en utväg till inbördes understöd privata emellan; och ett litet arfvode till en Commissarie i Banken för en sådan transport, betydde ej något. Icke eller kan jag inse, att Banken skulle hafva någon olägenhet af en sådan transport af lånen. Herr Hjerta har också tillstyrkt, att Bancolånen ej må gäldas genom afbetalningar med amortissement; men då skulle det snart vara slut med alla nya Bankens fastighetslån; ty det är just amortissemenlet som hufvudsakligen befrämjar tillgången till lånerörelsen. Friherre Cederström: Jag vill endast, i anledning af Herr Hjertås anmärkning mot gäldande af Bankens fastighetslån genom afbetalning med amortissement, göra den 35 H. 7* i oo De 11 27 Ju I i i e. m. erindran, att, om fastighets-lånerörel&en i Banken skall bibehållas, är det alldeles nödvändigt, att lånen liqvideras genom afbetalning med amortissement, emedan Banken i annat fall skulle inom få år vara ägare af största delen af Sveriges landtegendomar. Herr von Hartmansdorff, August:
— N:o i5>. i anledning af väckt motion om bestämmandet af rätt domstol för upplagande af åtal emot Ofvrrslålhållaren för fel i embetet. XVII. B. 251. XVIII. A. 124. — N:o 154. i anledning af väckt motion om behofvet af åtskilliga föreskrifter rörande polisgöromålens ordnande i Stockholm. XVII B. 252. XVIII. A. .24. —: N:o 155. i anledning af väckt motion om granskning och ändring af de lagens rum, enligt hvilka ledamöter i Krigsrätt dömmas till ansvar för felaktiga domslut. XVII. B. 202. XVIII. A. 124. — N:o i56. i anledning af väckt motion om ansvarsbesläm - ( *68 ) melsev för dem, sorn eftergöra andras arbeten i gravyr eller lithographi. XVII. Ii. 25 XVIII. A. 124. LagUtskottets Meniorialer, Betänkanden oell Utlåtanden: — N:o 157 öfver gjorda anmärkningar vid Utskottets betänkande JNT:o 1 13, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts nådiga proposition, med förslag lill förändrade stadganden rörande bysättning, sorn oek särskildt i detta ämne väckta motioner. XVIII. B. 46, 168. XIX. A. 217. E. 355. — N:o 158. i anledning af åter-remiss utaf Utskottets betänkande N:o 1 .7, öfver väckt motion, angående villkorliga ut mai elings resolutioner. XVIII. B. 46, 168. XIX. A. 236 E. 355. N:o i5g. i anledning af väckt motion om ett lagstadgande, som berättigar fordringsägare att bos Konungens Befallningshafvande erhålla så kalladt promotorial i lagsökningsmål. XVIII. B. i^6. Å. 168. XIX. U. 2t5.
D-uf öre hade Utskottets 2:ne Ledamöter.» särskildta Betänkanden med anmärkningar ej Hort fä blifva ett ventilationsämne i Ständens plena; men detta hade ej kunnat hindra dem, att meddelas ad notitiam och så läggas till handlingarna. I allt fall kan Utskottets förklarande, att det ej vöre berättigadt lemna den äskade upplysningen om skälen för sitt beslut ej en gång försvaras genom deductioner af lagens esprit. Detta ConstitutionsUtskottels egenmägtiga förfarande kontrasterar allt för mycket med den liberalitet, som Riksens Ständer vid denna Riksdag fatt röna frän Regeringens sida. Jag reserverar mig derföre mot ConstitutionsUtskottets beslut såsom ett farligt prejudicat. Den 20 *• m - 907 Herr Våhlman, Otto Fredrih: Ehuru jag med uppmärksamhet af hört ConstitutionsUCskottets nu upplästa förklaring, är jag dock, långt ifrån att finna de af Utskottet framställda skäl tillfredsställande, än mer öfvertygad att bemäldta Högloft. Utskott gjort verkliga misstag och afvikelser frän Grundlagarnas tydliga föreskrift. RiksdagsOrdningens 57 §. lemnar ganska bestämdt hvar och en UtskottsLedamot rättighet, att låta sin särskilda mening till Riksstånden åtlölja Utskottets Betänkande. När i Grundlagarna icke ett enda ord förekommer, sorn frän denna rättighet utesluter Ledamöter af ConstitutionsUtskottet, så vet jag icke med hvad skäl ConstitutionsUtf kottet tillåtit sig vägra några dess Ledamöter begagna denna deras i Grundlagen förvarade rättighet. Om det kan medgifvas, att ClonstitutionsUtskottet sålunda äger, tvärtemot RegeringsFormens ordalydelse, förklara dess mening par analogie af andra slutsatser eller med åberopande af dess esprit, så sluta vi med att icke äga någon Grundlag elier åtmindstone med att icke efterlefva den vi besvurit.
Litt, A specifikt äro upptagne, blifvit tillökade med sammanlaggdt 898,157: 44. 3, hvarifrån dock böra afgå skedde minskningar 8i,o 15: 26. — så att på det hela en tillökning uppkommer af . 817,142: 18. 2. Summa Inkomster R:dr 7,286,000: Och hafva R, St:r, i sammanhang med beräkningen af Statsinkomsterne fattat följande beslut: 1:0 Vid förnyad pröfning af den förut väckta frågan om Mantal spenningar nes samt Lagmansoch Häradshöf dinger antaris utgörande till lika belopp öfver allt i Riket, äfvensom om indragning af den såsom Bevillning för HofRätternes Aflöning anslagne Sterbhusproccnten. a) att någon förändring uti de för Mantalspenningarnes utgörande inom Götheborgs och Bohus Län, Nerikes, IVermlands, kVestmanlands, Stora Kopparbergs, Wester'Norrlands, Jemtlands, Westerbottens och ]' y / ■'' Betänkande n, N:o 335. Norrbottens Län hittils följda grunder för närvarande icke skall äga ruin; men att, om framdeles en allmän undersökning för beredandet af ali jords lika beskattning i fråga kommer, då äfven närmare må utrönas grunderne, hvarefter mantalspenningarne böra, med mera likhet, än nu äger rum, öfver hela Riket utgöras. b) att den redan stadgade Sier hhusafgiften må bibehållas ej mindre å Landet än i Städerne och fortfarande såsom hittils utgå; och att, då R. St:r funnit orsakerne böra utredas hvarföre Städerne Stockholm och Götheborg blifvit ifrån denna allmänna afgift befriade och deremot icke erlägga till StatsVcrket mera än i§ sk. af hvarje icke fattigt matlag eller hushåll bland Borgare och Ofrälse Ståndspersoner, underd. anhållan hos K. M:t skall göras, det undersökning i detta afseende må i Nåder verkställas samt, efter det nämnde Städer hörde blifvit, de derutinnan erhållne upplysningar R.
Ingångna underrättelser gåfvo anledning till den förmodan, att dessa oordningar hade sitt upphof från stämplingar i en för allmän och enskild säkerhet vådlig syftning. Kongl. Maj:t ansåg Sig alltså af Dess Konungsliga pligt uppkallad att vidtaga alla de åtgär der, som kunde leda till ordningens upprätthållande. De försök, som till en början gjordes, att i godo återföra orostiftarns till stillhet och laglydnad blefvo dock fruktlösa, och Kongl. Maj:t fann Sig slutligen försatt i den beklagliga nödvändigheten att anbefalla användandet af vapenmakt. Detta bar ock medfört, att lugnet, åtminstone för Ögonblicket, åter inträdt; men då för dess vidare befästande erfordras en strängare vaktgöring, än som skäligen kan fordras, eller under någon längre tid fullgöras af den i hufvudstaden, såsom ständig garnison, förlagda truppstyrka, hvilken redan under flera på hvarandra följande nätter måst förblifva under vapen, har Kongl. Majit sett Sig föranlåten att låta inkalla trupper af indelda arméen, till förstärkande af hufvudstadens garnison. Kongl. Majit, som funnit Sig lill denna årgärd uppmanad äfven af angelägenheten att afböja hvarje försök från illasinnade personer alt störa fri heten i Rikets Ständers öfverläggningar, har velat om hvad sålunda förelupit och tillgjordt blifvit, Rikets Ständer härmed i nåder underrätta: förbi i fvande Kongl. Majit Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra, OSGAR. /. F. Fåhraus. Utdrag Kongl. Mnj:ts Nådiga Skrifvelse, No 77. 17 Utdrag af protokollet öfver Civil-ärenden , hållet inför H. M. Konungen i Statsrådet å Stockholms Slott den 2/ Mars 1848. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för utrikes ärendena, Herr Friherre Ihrej Statsråden: