Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti en hos Borgare-ståndet vackt och till Utskottet remitterad motion, deruti Herrar Colle’n och Almgren instämt, har Herr Gustafssonx med afseende å ej mindre de outtröttliga, mångåriga bemödanden, som fabriksidkaren Custaf Ekenmark och hans hustru ådagalagt för husväfnadsinduslrieus upplifvande och fullkomnande inom fäderneslandet, än äfven & Slats-Uisliollets Utlåtande, N:u 125. 19 den af dem nyligen uppfunna 11 ytliga linspinningsmethod, livar igenom så väl en kraftig häfstång lill linföl ädlingens löi kofra 11 och upphjelpande, som ett försörjningsmedel oth en nyttig sysselsättning för den aibetaude k lasste n blifvit beredde, hos Bikels Ständer anmält nämnde personer till erhållande af en årlig pension å 3oo b ko för deras nära tretioåriga-bemödanden att genom kostsamma försök och vidsträckta resor, beslridde af egna medel, sprida nyttiga uppfinningar och kunskaper lill befrämjande af en bland rikets vigtigaste b näringar, äfvensom för ulai betandet och utgifvandet från t rycket och lithografien af en lät obok i väfnadsoch linspinningskonsten, hvilken lärobok, stödd på vetenskapliga grunder, hade till föremål näringarnes och arbelsflitens befrämjande inom del husliga lifvet. Af motionen bilagde och deruti åberopade skiifteliga intyg inhemtas, alt Ekenmark och lians hustru under loppet af 25 år med utmärkt nit, skicklighet och framgång å ålskil lige orter inom i ils et besörjt frumtimmers undervisning uti väfnadskonslen efter en föi bättrad method, äfvensom att den sistnämnda, nu 62 år gammal, vore af obollig sjukdom urståndsalt att lemna sängen; varande dessutom upplyst, alt desse peisoner, som gjort sig kände för en hedrande vandel, befinna sig uti knappa omständigheter.
landshöfdinge-embetets skrifvelse till pastors embetet i Lith, af den 17 sistl. febr. voro så väl rustsom rotehållare inom socknen kallade och samlade för att utse ombud till sammanträdet inför Konungens befallningshafvande i Östersund den 18:de innevarande månad kl. 10 f.m., för att med landets öfrige deputerade, anställa val af ledamöter i beklädnads directionen samt deltaga i förvaltningen af roterings-kassan, och utsågos för cavalleri rotarne, bonden Erik Olofsson i Österåsen samt för infanteri rotarne bonden Erik Snygg i Kougsta. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid vederbörligen 14 dagar förut utlyst Sockenstämma, med Häggenås socken, uti dess sockenstuga den 28 mars 1858. § 1 S.D. Utsågs bonden Lars Larsson i Kougsta till ombud vid gällstämman i Liths sockenstuga, nästinstundande annan-dag påsk, rörande milstolps murarnas uppförande och milhällors uppsättande, inom tingslaget. § 2 Sedan kr. fjärdingsmannen Jonas Jonsson i Carlsgård, den 12:te uti denna månad, skriftligen afsagt sig befattningen at vara sockenskrifvare i Häggenås, hvilken befattning han i 13 år bestridt, voro nu socknemännen kallade och samlade för att välja Jonas Jonssons efterträdare, hvarvid, efter åtskillige project, församlingen slutligen förenade sig om skolläraren N. P. Åsell, hvilken ock skrifteligen förklarat sig villig åtaga sig sockenskrifvare befattningen härstädes emot åtnjutande af förr vanligt arfvode eller lön 12 sk. b:co per rök. Och eger således Åsell sockenskrifvare befattningen från denna dag och tills vidare innehafva och bestrida. §3 Upplästes, godkändes och underskrefs mantals-längden för innevarande år. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA.
o c h tydligt, också den del, han operan som tjänt. » det att som önska en lysande k. som att af här ej han platsen. all s ä k e r h e t firar åren så anses texten Nämna vi så därvunnit betydligt måste erkännas, k o m m e r hr årsdagen kan den varmaste instämma att värdig kedja fund och Härtill med honom alla, fullt är minsta kritik. » civilt », gångna ett svårighet lätt värderade i än väl k ä n d t k. lyriska uppträda de nu mindre hvar af I d u n r e d o g ö r a för, h v a d A r v i d karaktäristik bar blott att tacksamhet, läsarinnor. operascen under utfört däri, säkert skola framkalla d e flesta b l a n d v å r a är heller in, d å v i i detta n u m m e r skepnader, k. ej kvinnohjärtans hr Ödmann länk tenorer hyllningen. i den vid vår ännu länge måtte af Och kunna stå operascen, s o m i n o m sig i följd r ä k n a t P e t e r Sällström, Julius Giinther, Olof Strandberg och Oscar Arnoldsson. Någon vidare A^^eS y^-^&lt; P^o^-^ese vi ju damerna b i o g r a f e r i n g anlikaledes här vid Ödmann att han deras » p å sina ej förgätit beundran förgäfves, öfverflödig, naturligtvis därpå då hafva fem ». ArOch d e m, eller att för h o n o m ej varit ha de bevis i hr Ö: s e g e n handskrifvelse här b r e d v i d. J R. För derna, efter öfrigt hänvisa som allesamman f o t o g r a f i e r från Flormans välbekanta v i till biläro tagna kapten Gösta atelier. 4 I TAMINO I » TROLLFLÖJTEN » DEBUT. 18 / .&gt; * 1898 IDUN Arvid Ödmann, i några af hans hufvuduppgifter, med datum för första uppträdandet. IDUN 46 Skaldernas kvinnor.
13 ärende bereda, jemlikt 43 § Riksdags-Ordningen, med annat Utskott sammanträder, hvadan förevarande fråga icke eller förändrar naturen af civillag derför, alt LagUtskottet gemensamt med Banko-Ut. kottet densamma handlagt. 1 öfverensstämmelse med den af Utskotten nu uttalade åsigt, har 1 § uti nedan intagne lagförslag blifvit uppställd; dervid Utskotten icke ansett behöfligt, att, på sätt Finans-kommiltéen föreslagit, inlaga någon föreskrift derom, att det lill inrällande af enskild Bank erhållna tillstånd må innan förloppet af den tid, hvarunder detsamma är gällande, kunna på viss tid förnyas, helst sådan föreskrift ej förefinnes uti nu gällande lag för Privat-banker, och ej heller bland sladgarne för s. k. Filial-banker.» I öfpgt hafva Utskotten, vid utarbetandet af sitt förutnämnda förslag till lagstiftning i ämnet, såsom tillman grundsats iakttagit: alt å ena sidan bereda allmänheten säkerhet emot förluster på de enskilda Bankernas, såsom medelbara myntrepresentativer, cirkulerande kreditpapper; men å den andra lemna Bankerna all den frihet i deras verksamhet, som med nämnda säkerhet kan vara förenlig, på det Bankernas uppkomst måtte underlättas, och deras ändamål, alt förse landel med dess naturliga behof af rörelsekapital, icke genom hinderliga lagbestämmelser förfelas. Då Utskollen ansett, att cn sådan bestämmelse skulle innefattas uti det af Finans-kommiltéen föreslagna stadgande om ett maximibelopp af 10,000,000 riksdaler banko, hvarutöfver de härefter uppkommande enskilda Bankernas sedelstock tills vidare icke skulle få sliga, hafva Utskotten icke tillstyrkt en sådan begränsning.
Decimalsystemets införande i myntet, skulle öfvergången till dess införande i mått, mål och vigt förberedas och lättas; men jag är öfyertygad, att just genom de svårigheter, hvilka genast yppa sig vid det nya myntets användande i liqvid för varor efter nu gällande mått, mål och vigt, skall fruktan för ännu större oredor af Decimal-systemets fullkomliga antagande i all slags för? delning snart uppkomma och i icke ringa nion motverka det mål man åsyftar. Man har trott alt det nya Kopparmyntet eller Slantarne kunde gå i bredd med det gamla, och således hvar och en ega frihet att efter godtycke räkna i krona och slantar eller R:dr, sk., r:st, då skillnaden emellan en slant och en halfskdling R:gs är så obetydlig, att någon verklig förlust å ena eller andra sidan icke egentligen kan och bör beräknas; men utom det att enformighet i detta vigtiga fall är både nödig och nyttig, visar sig lätt att vid hvarje liqvid, sorn understiger hela kronans belopp, en förden minst bemedlade classen icke så obetydlig skillnad kan uppkomma, ledande till vinst för den betalande och förlust för den som får liqvid, och ovillkorligen är skyldig att emottaga den myntsort, honom bjudes, då den är Statens lagliga mynt.
Ser man alltför mycket på r:drn, då man vill göra ett nytt arrangement, kunna vi lätt blifva missbelåtna, och saken förfela sin goda verkan. Boktryckaren kunde måhända icke komma ut med sitt åtagande, och vi derigenom blifva, om jag så får säga, strandsatta, samt våra betänk:n otryckta. Detta synes Gr. Cronhjelm äfven hafva befarat, då han sagt, att boktryckaren borde ställa borgen; men jag hemställer, huru belåten man kan vara dermed, och hvartill den föreslagna garantien tjenade. Yi erhålla i alla fall icke de tryckta Utskrs-betänkandena, 'och ehuru box-gen visserligen skulle medföra en svår ledsamhet att utbetala för boktryckaren, hade vi likfullt ingen nytta dex-af. Jag vet icke heller, hvem denna borgen skulle komma till godo. I anledning af dessa grunder och på de skäl, Gi\ Snoilsky framställt, får jag anhålla om proposition till bifall å Utsk:s betänkande. Frih. Cederström: Exped.Utsk. har i sitt första betänk. äfvensom i sitt sista, nogsamt aktat sig för att göra redo för åtföljden af R. St:s beslut vid sista riksdagen. TJtsk. har icke en gång ansett nödigt redogöra, huruvida R. St:s beslut, hvai-igenom HofCancellei-sEmbetet anmodades att infordi-a anbud å ifrågav. tryckning, blifvit fullgjord. Af HofCancelleren har jag direct begärt underi-ättelse derom och erhållit den upplysning, att sådana anbud endast af någi-a få boktryckare blifvit gjorda. Jag lemnar derhän, huruvida TJtsk. fullgjort sin pligt att i tidningarna annoncera, att anbud å tryckningen kunde afgifvas, samt tagit till pröfning de anbud, som inkommit. Detta beträffar ena fi-ågan. I afseende på den andra har TJtsk. jemväl icke iakttagit
Derjemte har från Hederv. Bonde-Slåndet till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens gemensamma behandling öfverlemnats en motion af Riksdagsfullmägtigen Matts Pehrsson från Stockholms Län, hvilken yrkat, att, enär angelägenheten af fyrbåkar å Understen och på Holmöns norra udde å skäret Fjäderägg, äfvensom af en steneller träkännings båk - Statssamt Ålim. Bese.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 28. båk på klippan Bonden länge varit insedd, sedan en mängd skeppsbrott inträffat vid dessa farliga klippor, Rikets Ständer måtte Ros Kongl. Maj:t i underdånighet begära, att Kongl. Maj:t ville låta undersöka verkliga beliofvet af de utaf motionären föreslagna båkanstalter samt koslnaderne för desamma, och, i den nion lotsoch båkmedlen dertill lemnade tillgång, låta de ifrågasatte Irenne Räkarne uppsätta» Desse begge motioner hafva i ett sammanhang hos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten tili handläggning förevarit; och få l isko) ten anföra, att Rikels Ständer i sin ofvanåberopade underdåniga skrifvelse afår 1841, jemte anmälan, att de beviljat ett extra Stals-auslag af 160,000 Ridr Banco lill förbättring af båkoch fyringsväsendet, anhållit, bland annat, att Kongl. Majit läcktes låta anbefalla vederbörande att sig yttra, dels huruvida, utöfver de i Förvaltningens af Sjö-Ärendena förslag uppgifna, af behof vet påkallade, nya fyr-inrättningar vid Morups-Tånge, Ölands norra udde med flere ställen, fyrbåkar på Gottska Sandön, Sandhammarsudde, Skäret Understen,klippan Bonden samt på Bohuslänska kusten mellan Marstrand och Norrige kunde anses nyttiga och erforderliga, dels öfver den med anläggning af desamma förknippade kostnad, samt att Kongl. Majit tillika mätte meddela föreskrift om de förändringar uti föreslagen arbetsplan, hvilka möjligen kunde, i följd af skeende undersökningar, anses böra ■eg a rum.
På landtmannaprodukter saknar staden icke tillförsel, som, vid ofvanberörde förhållande med stadens eget jordbruk, är snarare öfver än under behofvet. Stadens inflytande på kringliggande landsorts kultur och näringar kan således icke vara betydligt och faller åtminstone icke starkt i ögonen. I staden hållas ärligen fyra marknader, som äro temligen besökte af trafikerande. Inom staden är en lärdomsskola, som befinnes i godt skick, under tillsyn af rektor och tvenne kolleger, hvilka njuta lön af allmänna medel och enskilda donationer samt husrum af staden. Äfven finnes der en vexelundervisningsskola, som rymmer 150 barn, gemensam för staden och landsförsamlingarne samt grundlagd genom Eders Kongl. Maj:ts frikostighet och några enskilda bidrag. För läraren har Alingsås socken anslagit räntorna af trenne små jord - 36 lägenheter, som blifvit från Kronan återvunne; men dessutom saknas hvarje annan lönetillgång, än den pastor kan årligen insamla genom frivilliga bidrag af församl i ngarnes invånare. Fattigförsörjningen, hvartill stadens invånare sammanskjuta medel, vårdas sorgfälligt af en derför inrättad komité och har ådragit staden betydliga kostnader. För helsovården lönar staden en särskild läkare, hvarförutan extra provincial-läkaren uti det efter 1828—30 årens riksdag inrättade tredje provinciailäkaredistriktet här är stationerad. Stadens drätselverk förvaltas af en särskild kommission i öfverensstämmelse med derom af Eders Kongl. Maj:t faststählt reglemente; och hafva flera nyttiga förbättringar å stadens gator, broar och allmänna platser i sednare åren skett genom denna kommissions försorg. c) Borås. Staden är anlagd under Konung Gustaf II Adolfs regeringstid år 1622, förnämligast med afseende på den reseoch gårdfarihandelsrörelse, som derstädes än i dag idkas och hvaraf stadens bestånd hufvudsakligen beror. För öfrigt grundar sig detta på vanlig bodoch minuthandel, fabriker oell handtverkerier samt endast i mindre mån på jordbruksskötsel.
Då jag förordar att denne man skall få bibehålla dessa löneförmåner, tyckes det, som om jag stridde för ett enskildt intresse, men så är det ej. Jag söker att i denna fråga endast bevaka det allmännas gagn och fördel. Ty, som jag förut haft äran yttra, statistiken är såsom vetenskap ganska litet odlad i vårt land och således är det ganska svårt att till Sekreterareplatsen i centralbyrån få en man, som jemte embetsmanna-routine förenar vetenskapsmannens studier, och då jag anser att staten funnit i den närv:de t. f. Sekreteraren en så qvalificerad embetsman, så tror jag att man bör bibehålla honom och icke genom dylika löneafprutningar drifva honom ifrån en för det allmänna gagnelig verksamhet. Se der skälet hvarföre jag deltar i denna diskussion. Jag vet alltför väl, att då hela detta embetsverk endast är grundadt på ett tillförordnande, så äro R. St:r fullt berättigade att förändra dessa lönesummor huru de för godt finna; det är också icke om laglig rätt jag talar, utan jag stödjer mina åsigter endast på billighet och rättvisa! Hr von Qvanten: Det var icke blott med afs:de åden person, som f. n. bestrider sekreterare-tjensten i statistiska centralbyrån, jag förra gången begärde ordet, ehuru det väl ock måste förefalla besynnerligt, att, på samma gång det äskas löneförhöjning för chefen och de öfriga tjenstemännen, man vill nedsätta lönen för sekreteraren, en erkänd utmärkt förmåga; utan var det derföre, emedan jag är öfvertygad att, ifall den organisation, som Regeringen föreslagit, skulle bifallas, statistiska byrån kommer att derigenom förlamas i sin verksamhet. Man har icke kunnat bestrida hvad reservanterna sagt: att det är af vigt att inom ett sådant verk finnes tillgång på åtminstone 2:ne vetenskapliga förmågor. Men ingen vetenskapsman lärer vilja åtaga sig sekreterarebefattningen, då han hotas med att förvandlas till endast en räkenmachin. Om derföre ingen annan plats, än chefsplatsen, reserveras åt de vetenskapliga insigterna i statistiken, hotar hela den ifrågav:de inrättningen att snart sjunka långt under sin sanna bestämmelse.
En bedröflig erfarenhet hade nemligen visat, hurusom sjöskador derstädes ofta timat, hvarvid varor samt äfven menniskolif gått förlorade; — och hade motionären derföre hemställt, ”att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes å nämnda omständighet fästa nådig uppmärksamhet och att, derest det uppgifna behofvet funnes verkligt, en fyranläggning å omlormälda klippa måtte, så fort ske kunde, ega runi.” Vid föredragning af denna motion inom Borgare-Ståndet till remiss hade herrar Bönblad', Bjuhr och Brinck deruti instämt. Såsom stöd för motionen har dessutom till Utskottet blifvit öfverlemnad en skriftlig förklaring i ämnet af befälhafvarne å Norrländska bolagets ångfartyg, af följande hufvudsakliga innehåll: att å klippan Björn och nära deromkring skeppsbrott ganska ofta inträffat, de flesta gånger utan möjlighet af fartygets eller lastens bergning; alt, till förekommande häraf, ifrågavarande fyr blefve serdeles jtllmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottels Betänkande, N:o 49. 7 tjenlig, enär den skulle gifva en högst nyttig ledning för alla seglare, hvilket, kommande från norra orterna och sökande Öregrundsgrepen, genom storm och strömsättning, under mörker eller mist, råkat så långt vestvart, att Örskärs fyr ej syntes, eller ostvart så, att fyren å Eggegrund vore utom synvidden, hvilket inträlfade midt för Björnklippan; samt att, om en fyr der klefve anlagd, hvars lysningskrets utsträcktes till 2:ne tyska mil, den äfven skulle utgöra en god ledning för fartyg, som komme norrifrån och ämnade segla öster om Gräsön, då en sä kallad krysspejling å Örskärs och Björns fyrar lemnade en vinkel, hvarigenom verkliga nordliga afständet från den förra fyren kunde bestämmas och kursen sättas så, att de manga och högst farliga klippor, hvaraf Gräsöns hela östra sida är omgifven, med mera säkerhet undvekes.
Fornsagan derom skall efterverlden med nöje höra; och säkerligen då äfven gladt upprepa de sköna ord, de förträffliga verser, som till dess chorsånger och skålar diktades af två skaldebröder155, med broderlig täflan. Blott en enda ärebevisning återstod, – en, som kanske af mången väntats tidigare uppfylld: den, att af det vittra Samfund, som var den Tredje Gustafs stiftelse, och som redan under sina första år offentligen betygade sitt erkännande af ”Bellmans sällsynta snille”, omsider bedömmas jemväl i hela sin skaldestorhet, med en alltså både högtidligare och fullständigare hyllningsgärd. Äfven denna har blifvit gifven. Svenska Akademien, sedan hon lyckats utspana och för efterverlden beteckna den i förgätenhet fallna platsen af hans graf, har ock på en skådepenning låtit afbilda den längesedan ofvan molnen uppflugne svan, som i sin Gustafs dagar lät öfver Sverige ”nya skaldeljud frambrusa i djerfva dithyramber” 156. Det vådligt hedrande uppdrag, att i ett beledsagande ”minne” förklara meningen häraf, kom genom en egen händelsernas fogning att lemnas åt en med både Kernell och Sondén lika närbeslägtad man, som just i umgänget med dem hade erhållit det yppersta tillfälle, att till fullmognad utveckla sin åsigt af Bellmans lif och skaldskap. Rättmätigt hördes fordom i nyssbemälta samfund Schröderheim instämma med ”Plinius, som erkände för Gudarnes yppersta gåfva den dubbla förmåga, att göra hvad som förtjente beskrifvas, och att skrifva hvad som förtjente läsas” 157. Att Bellman har gjort bäggedera nästan utan all kamp och möda, frånröfvar det ej en hårsmån af dess förtjenst.
reaktion har, som så m b g a andra, blifvit ett slagord, hvillict tager färg och betydelse af den fisigt, i hvars tjcnst det användes. Det f %r sålunda galla som uttryck för ganska olika, stundom hvarandra motsatta begrepp. Hvact som från e z sida betraktas som framsteg, blir ur en annan synpunkt tilll~akaskridande, hvad som för den ene ter sig som revolutionl blir för den andre reaktion. Detta ar icke minst fallet på q~innofragans oinride, s5rskildt i iiarvaraiidt. tid. En liten öfversigt af denna verkliga eller förmenta reaktion, s5 vidt som den ar riktad mot det af qvinnofriigans förkampar uppstalda aktenskapsidealet, och ett försök att karakterisera de olika hufvudriktningarna af densamma torde derför har vara pH sin plats. Först likväl en inledande blick p i detta aktenskapsideal, hvilket flertalet af qvinnofrågans vänner i norden, och vi bland deni, hylla. Det var några af Englands förnämsta författarc, en Stuart Mill och hans hustru, en George Eliot, en Elizabeth Barret Browning, som först antydde i hvad riktning qvinnans frigörelse skulle komma att inverka på äktenskapet och i lifvet förverkligade sina iisigter haroni. Af Mill i hans epokgörande arbete om qvinnans underordnade stallning blef, ur vissa synpunkter, äktenskapet enligt den nya uppfattningen först närmare belyst. - I Norge har fru ' Camille Collett fzllt rnanga markliga ord i ämnet. Senare har en anonym dansk författare i ett siirskildt, inycket beaktansvardt arbete sökt att ur utvecklingsteorien belysa aktenskq~sfrågan. ' Men för oss svenskar ar det likviil först genom de stora norske diktarne och deras svenska kornmentatorcr, soin det nya aktenskapsidealet blifvit klargjordt, dels negativt i skildringen af dess motsats, dels ur denna dess vrbngbild utlöst eller s3 att siiga &gt;) framalskadt~ och uppvisadt för tänlrande lasare.
Jag har deraf kommit till den åsigt, att å ena Den 11 Januari e. m. 107 sidan Hrr BankoFullm. väl icke vid alla tillfällen handlat stricte' efter föreskrifna former, hvarföre det äfven vackt förundran, att en Ledamot af BankoStyrelsen på detta rum uttalat sådana anspråk på ofelbarhet, att intet enda för Fullm. obehagligt ord bort inflyta i Bet:det, men på den andra sidan anser jag Utsk:t hafva betraktat de vigtigaste af Fullimges åtgärder alltför mycket ur juridisk synpunkt, i hvilket hänseende det icke tillhör It. St:r utan domstol att afgöra på hvilken sida rätten bör ligga. För min del tror jag fördenskull, att frågan om de af BankoFullm. vidtagne financiela åtgärder bör, enär de icke ansetts föranleda till åtal, betraktas ur financiel synpunkt och således upställas på det sätt: om dessa åtgärder icke blott varit nödvändiga och nyttiga för Bankens säkerhet och bästa, utan äfven väsendtligen bidragit att rädda landet ur en fruktansvärd financiel kris? Vi erinra oss, mine Hrr, den verkliga öfverraskning, med hvilken denna kris föll öfver landet, likasom en lavin. Vi erinra oss, huruledes vid de gemensamma sammanträdena i jernvägsfrågan, endast några få månader förut, landets både financiela och kommerciela ställning afmålades på det mest lysande och blomsterrika sätt. Om jag icke orätt minnes, var jag då den ende, som tog mig friheten varna för alltför hypeiboliska föreställningar, bland annat af den anledning, att silfret i ovanlig myckenhet strömmade ur Banken; men ingen ville lyssna härtill. Vi erinra oss, huruledes R. 8t:r vicj samma tid nästan blindt förkastade ett i mångas tanka högst fördelaktigt anbud å det stora jernvägslånet, i säker förväntan att penningeställningen i Europa skulle bibehålla sig särdeles gynnsam och vi derföre framdeles erhålla bättre vilkor.
Majit vélät till Riksens Ständers öfverläggning i Nåder föreslå det tillägg i 9 Capitlét 6 §. Håndels-Balken, att samma Lagrum hädanefter ina blifva så lydande: ’’Ingen tage eller late förskrifva sig större renta än sex för hundrade om året; hvar sorn thet gör, eller tager renta på renta, håfve förbrutit hela rentan och bote tiondedelen af hufvud. Den 7 Jutu vudstolen till da fattiga. Ät vid försträckning af penningar visst vite utfäst, ther gäldenären med betalningen ofver förfallodagen skulle fördröja, vare thef ogildt.” Detta, jemte hvad de handlingar i ämnet innehålla , dem Kongl. Maj:t låtit vid högstberörde Nådiga Proposition bifoga, har Dag-Utskottet i öfvervägande tagit; och som det af Kongl; Majd i Nåder föreslagna tillägg vid nyss om. förmäldta Dagrum, icke allenast länder till tydlig föreskrift i en fråga, hvarom något bestämdt stadgande för närvarande icke gifves, utah ock, efter hvad Utskottet trott sig finna, är öfverensstämmande med den grund , hvarifrån Dagstiftningert utgått i afseende å stadgandet till hvad belopp renta å försträckta penningelån må af förstfäckningsgifvaren få tagas ; alltså tillstyrker Utskottet det må nämnde tillägg, såsom gällande Dag, af Eiksens Höglofl, Ständer antagas. Detta varder dock till Eiksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 4 Juli 1815. På Höglofl. Eiddersk. På Högv. Prest-Ståndets och Ad, Dedamöters Dedamöters vägnar vägnar H. F. Strömfelt, Joli. Olof Wallin. På Vallo fl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets ledamöters Ståndets Dedamöters vägnar vägnar JE..G, Hol/n, Petter Jernström. A, J. Wablstjerna. tjpp. lien 7 lull. 7 5 3 tJppläst hos Höglofl.