Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då Utskottet såsom ett oeftergiflig! vilkor dervid häftat den omständigheten, att den genom nämnde afgift inflytande summan, som år 1821 beräknades till 301,452 R:dr 28 sk., icke på något sätt minskades, har Utskottet ej trott sig böra föreslå qågon annan lindring eller nedsättning, än den sorn, génom jemnkning, inom de af den föfre Ta.- riffen bestämde afgiften kunde uppkomma. Torvid har det icke undfallit Utskottet,’ huru dryga och hastiga öfvergångarne i afgif» terne äro för olika kaqnetal, hvarpå såsom exempel endast må anföras, att när afgiften för en Brännvinspanna om 60 kannors rymd utgöres med 15 Rdr, uppgår den för 61 kannor till 25 R:dr 20 sk., och för 70 kannors panna, till 29 R:dr 8 sk., men för 71 kanders panna, med 47 R:dr 16 sk. Då anleda BetyllnwgsrUt$kaUets, Retäukanden. 4 55 bingen härtill igenfinnes i den progression, gqm blifvit yiti 3 §>. af Kongl. Kungörelser^ under den 6 September 3815 antagen, har Utskottet trott sig höra uppsöka en annan. Denna liar Utskottet förmodat sig finna i en framskridande förhöjning, i samma mati., som ett okadt kannetal gaf anledning till en högre ■Vinst af inrättningen, Härvid har Utskottet antagit, att de Brännvinspannor, som finnas linder samt till och med 35 kannor, endast liinna med skäl betraktas sä.sqm tjenande till Husbehofs-Bränrtyinsbränning, samt sällan och med fä undantag begagnade för tillverkning fill afsalu. I sådant fall synes, efter Utskottets mening, en förhöjd afgift g desse så my«- let orättvisare, som
Söhne och Gebrilder Bethmann i Frankfurt arn Main samt H. J. Merck & Corop. i Hamburg äfvensom Nordtyska banken derstädes, medelst kontrakt om upptagande af ett fonderadt amorteringslån å nio millioner Vereinsthaler, motsvarande 24 millioner Rdr Rmt, och å hvilket kontrakt Kongl. Majit under den 15 sistlidne December behagat meddela Sin nådiga garanti. Anledningarne till denna min reservation mot Stats-Utsk:ts beslut, att ej för Rikets närvarande Ständer framlägga denna ofvan antydda låneoperation, äro följande: l:o. Tror jag det vara Rikets Ständers rätt att erhålla en på sanna förhållandet stödd kännedom om det sätt, hvarpå Fullmägtige fullgjort sina åligganden, så nära som möjligen kan ske intill den tid, då décharge för dem och nya val till Fullmägtige skola ega rum. 2:o. Ar det af vigt för Rikets Ständer att veta i hvad mån och på hvad sätt Fullmägtige i Riksgälds-kontoret bevakat Rikets fördel och iakttagit de af R. Skr i 171 § af Reglementet för Riksgälds-kontoret gifna föreskrifter rörande ifrågavarande låns upptagande, på det Ständerna kunna bedöma, huruvida det sednast negocierade lånet fullt är att påräkna till dess nominal-belopp, eller om endast en del deraf och huru stor, är ställd på option, och kanske först efter längre tid erfares att denna del ej utgår, i hvilket sednare fall den felande summan af lånet genom andra af R. St:r beslutade åtgärder torde böra asskaffas. Vidare, hvilka förbindelser till ränteoch amorterings-liqvider kontraktet innehåller, på det nödiga medel måtte dertill kunna i tid disponeras. 3:o. Mig synes äfven såsom borde det vara angeläget för R. St-.r att kunna bedöma, på grund af Fullmägtiges ifrågavarande låneoperationer, huruvida Ständerna kunna eller böra anförtro åt desse Fullmägtige nya, kanske större, låneoperationer, för den händelse nya lån äfven under denna statsreglering skulle ifrågakomma.
Det är visserligen icke min mening, att 107 § kan och bör tillämpas i och för ett enstaka fall; och jag blir således äfven en bland dem, som med nej vill besvara den propos., som jag af Hr Gr. o. Landtm, begärt, nemi. huruvida R. o. Ad. anser Rikets väl kräfva Statssecretrs för krigsärenderna entledigande; men då jag, lika med Grefvarne Cronhjelm och Hern samt Frih. Cederström, anser af vigt, att en sådan propos. för prejudicatets skull blir framställd , interesserar jag mig mycket för att densamma af Hr Gr. o. Landtm, erhålla. Frih. Ehrenborgh: Jag nödgas än en gång uppträda för att försöka öfvertyga Gr. Cronhjelm, att lian i sitt sednare anförande åter framställt tvenne fullkomliga oriktigheter. Det är en tillfällighet, sorn är ledsam både för honom och mig, att han icke haft med sig afskrifterna af de K. brefven: men till lycka för den sats, jag drifver, upplyser 8 H.' 52 Den 3o Juni c m. Constit.Utskls så illa sammanfattade betiink. hela förhållandet. Uti mentor.
Hvilka tider på dygnet vöre .således de lämpligaste att förbjuda utskänkningen af bränvin eller andra spirituösa drycker? Vore det billigt kanske alt föreskrifva förbud mot denna varas utskänkande under natten, som förhållandet är med näringsställena i staden? För min del tror jag, att en resande, som t. ex. vintertid ti11- ryggalagt några timmars väg under nattens kyla, ganska väl är i behof af att, vid framkomsten till en gästgifvaregård, uppvärma sig mod något, och då vöre det ganska hardt att förvägra honom en sup bränvin eller någon annan spirituös dryck, som vanligtvis har den egenskapen att göra kroppen mindre känslig för kyla. Detta har hufvudsakligen varit Utskits skäl för ifrågavarande förslag, och som jag i allo gillar detsamma, kan jag ej annat än yrka bifall till denna af Utsk:t föreslagne §. Hr Olivecrona: Hvad beträffar det af Hr Hjärne, mot Gr. Lagerbjelkes föreslagne redaktionsförändring af ifrågavtde g, åberopade skäl, att det nemi. skulle vara förknippadt med stora svårigheter att förvägra de resande bönderna att intaga förfriskning nattetid, så ber jag blott som genmäle deremot få anmärka, att samma olägenheter äro de, trots detta stadgande, redan utsatte för, då de nemligen komma till gästgifvaregårdar, der ulskänkningsrätt icke förefinnes; så att hittills har jag icke funnit något argument anfördt, som hos mig kunnat uppväcka betänkligheter i att antaga Gr. Lagerbjelkes förslag, hvarföre jag förenar mig med honom om yrkande på bifall å detsamma. Sedan öfverläagningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats, af Hi Hjärne bifall till Utsk:ts hemställanden och redaktionsförslag, samt af Gr. Lagerbjelke bifall dertill på det sätt, att den ifrågavide 26:te <§:n skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Vederbörande myndighet ege att bestämma, hvilka tider å dygnet minuthandel med eller utskänkning af bränvin må vara tillåten.
Ilun 8i'^ ^illu^cili, 3n8äA Vililoi oi <1m,<le 8LuI.8-86crei6nui en i j)etnullll>ncte lillis st' lill^än^un »68 oUlli-äellliAliet kon isiZ^u vununcle ul^iV, 8i^ ielie liunnu i unclerelsni^liel: liil8^iVg elen si:!M8igIInin^ lill killei.8 8liinl1er, livin om ^iuneen8 VuIImgllii^e osvunomsorm!ilcll.i> 8äli. i under-lä ni^lie!, unliällit. 8tut8-Häde>.8 83Ml.HZe I^edumoier in8i.ämde i Vilis. 8lril8-8eeretei'nren Mtt?l/./re>5 underdäniAg yltisnde; ined Äl8Lende l) vui ä lionel. lunn liims)- li^d Ull8 vidure uj)p8l-iutu j)iofnin^en, lluruvidu siun)8lullnin^ lill Hillel.-; 8runde>' mä ^öi'U8 un^äende lied 8lut8-^.n8iu^, lrvuroin Viineen8 VullmuliliAe nu viielrt srä^u. Vilis. 8>ul8-8eere!.e!'3ren i undei däni^ilet osvunniimnds nnderdäniAÄ tordgA till Vi opo8ition, un^äende 8tut8-Ve> !let5 till8tänd oell l)e1, of; oell delisAude l^onAl. Lx I^ioloeollo uV//)' «/ ATGCWWGLM.
De öppnade Voteringssedlarne innehöllo 75 Ja och 44 Nej; hvadan, och som Ja vunnit, blifvit bifallit Bevillningsutskottets Förslag om ehartering af Fullmagter och öppna Bref å Embete eller Tjenst till 5 procent af Lön-Inkomster, äfvensom af Afsked med bibehållande af lön eller någon del deraf; Betänkanden, N:o 267. 299 S.-le Voteringen. Den, som godkänner BevillningsUtskottets Förslag, alt öppet Bref eller Fullmagt, hvarigenom den, som förut varit eller är i Kronans tjenst, erhåller högre namn, heder oell värdighet af Embete eller Tjenst, skall charteras till dubbelt belopp, emot föreskriften för Fullmakter å lika beställning i verklig tjenst, eller, der detta ej kan äga rum, å sådane Embeten och Tjenster, sorn medföra lika värdighet, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej. Bör vid ofvannämnde Fullmakters och öppna Brefs chartering förfaras jemnlikt nu gällande Chartae-Sigillatae-Förordning. Voteringen häröfver har utfallit med 97 Ja och 22 Nej. Och är således, emedan Ja vunnit, bifallit BevillningsUtskottets Förslag, att öppet Bref eller Fullinagt, hvarigenom den, som förut varit eller är i Kronans tjenst, erhåller högre namn heder och värdighet af Embete eller Tjenst, skall charteras till dubbelt belopp, emot föreskriften för Fullmagterå lika bestallning i verklig tjenst, eller, der detta ej kan äga rum, å sådane Embeten och tjenster, som medföra lika värdighet. 6.te Noteringen. Den, som vill, att Cliartae-heloppet å Fullmakter, öppna Bref, Constitutorial m. m. skall beräknas ette1' beloppet af de löne-förmoner, som företrädare före - 3oo Stats-U t s k o t tets trädare föregående året uppgifvit, och för hvilka half bevillning enligt i Art. erlaggt, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej. Skall ifrågavarande
Sedan Rikets Ständer vid 1834 och 1835 årens riksdag, med bifall till Kongl. Maj:ts derom framställda Proposition, beslutat, att de tjenstemännen inom Kongl. Kansliet förut tillfallande sportler skulle emot förhöjning af lönerna upphöra, hafva tid efter annan åtgärder vidtagits, hvarigenom sportler, som åtföljt Bill. lill B. St. Ut sv.- och Ekon.-ilskottets Betänkande N:o 16 S. vissa tjenster, blifvit indragna elier till bestämda aflöningsbelopp förvandlats. Sednast hafva i sammanhang med den lönereglering, som vid sisthållne riksdagskedde, sportlerna vid flere embetsverk upphört, så att tjenstemännen endast åtnjuta till beloppet bestämda löner. De sportler, som numera återstå, äro egentligen sådana, som, utgående efter expeditionstaxan, utgöra de hufvudsakliga inkomsterna för domhafvande på landet och åtskilliga af städernas tjenstemän. Då emellertid en förändring i afseende på dessa icke skulle kunna verkställas utan en fullständig lönereglering för nämnde tjenstemän och Rikets Ständer, hvilka så nyligen förehaft en nästan allmän reglering af embetsoch tjenstemännens löner, då de härvid lemnat nyssnämnda förhållanden oförändrade, måste antagas hafva funnit en förändring i dessa fall icke vara af behofvet påkallad eller för närvarande lämpligen kunna ske, får Utskottet hemställa, att någon Rikets Ständers åtgärd icke må i anledning af förevarande motion vidtagas. Stockholm den 30 Augusti 1860. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1860. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottels Betänkande N:o 169. i N:o 169. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Sept. 1860, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckt motion i fråga om undersökning af de angående jord och skogar inom Norrbottens län utfärdade privilegier, frihetsbref, m. m.
Då likväl ett sådant fullständigt ordnande af mönsterverket och de dermed förenade göromål, som borde ingå uti expeditionen vid Länsstyrelsen, efter all anledning komme att erfordra en snart sagdt hela året fortgående verksamhet och i öfrigt blifva af den omfattande beskaffenhet, att deras bestridande icke lämpligen lärer kunna åläggas den redan förut med arbete svårt belastade Landssekreteraren, har Kommittén, såsom en oundviklig följd af sitt förslag i detta ämne, förutsatt anställandet af en särskild mönslrings-kommissarie ali hvarje län, med undantag af Gottland. Derigenom undanrödjes äfven stadgandet uti nu gällande Bcvärings-förordning, attt »i länen skall Landssekreteraren såsom mönstrings-kommissarie biträda,» men, om han är hindrad, annan person i hans ställe af Konungens Befallningshafvande utses; en föreskrift, hvilken endast undantagsvis och högst sällan kunnat tillämpas, i anseende till svårigheten att under Landshöfdingens frånvaro jemväl aflägsna Landssekreteraren från residensstaden, hvarföre dess uppställande såsom regel innefattar en oegentlighct. Mönstrings-kommissariens åligganden skulle blifva, såväl att biträda vid mönstrings-förrättningarne, sorn att deremellan under Konungens Befallningshafvandes lydnad och inseeude besörja alla expeditioner, rullor och förslager, som för mön - 46 slervekets ordnande kunna vara behöfliga. Antagligen skulle Mönstrings-kommissariens tjenståligganden kunna förenas med någon landstatstjenstemans i underordnande grader, till exempel Landskanslistens eller Landskontoristens; men, i händelse en sådan, på vederbörandes eget samtycke och Konungens Befallningshafvandes pröfning beroende förening icke lämpligen kan ega rum, borde befattningen åt annan passande person uppdragas. För att bereda önsklig besparing samt undvika en ny klass af pensionstagare, har Kommitén likväl ansett lämpligt, om för denna tjenstebefattning icke ansloges lön på stat, utan blott ett årligt arfvode att qvartaliter lyftas.
Det uplystes bland annat i Utsk., att en kyrkoherde i 260 Ben 21 April f. m. Wermland har en sfi ansenlig utmark, att lian sjelf föreslagit att deraf skulle upriittas ett komministersboställe. I Östergöthland finnes en pastor, sorn har en stor mosse, hvilken är oupodlad, emedan han hvarken liar tid eller lust att odla densamma; men om detta hade skett, skulle det icke obetydligt hafva ökat pastorns eller komministerns lön eller gjort för församlingen lättare att förskjuta lönen. Hr Cederschiöld, Gustaf: Äfven jag för min del finner, att K. M:s Propos. är vida att föredraga framför de af Hr von Troil yrkade förändringar , och jag anhåller på de af föregående talare anförde skäl om bifall till densamma. Hr Rosensvärd, Joli. Henrik: Jagar redan till stor del förekommen af en föreg:de talare. I 2:dra morn., 6:le punkten af K. M:s Propos., ligger så tydligt och klart hvad meningen är, att icke mycket för mig återstår att förklara. Den uttrycker nemi., att då boställen finnas så stora att. pastor skulle blifva alltför mycket betungad af landtbruk eller att. lian icke kunde sköta bostället sjelf eller för inventarier nödgas sätta sig i skuld, sä kan det vara en fördel för honom och församlingen, om bostället något minskades och en del deraf utarrenderades. Häremot har gjorts den anmärkning att pastors begifvande skulle fordras härtill och att detta icke skulle vara uttryckt i punkten, samt att pastor bland andra olägenhetef äfven skulle få vidkännas åtskilligt ohägn af arrendatorns kreatur o. s. v. Här står dock tydligen: Ar bostadsboStälle af den storlek att derifrån kan skiftas eller författningsenligt afsöndras en lägenhet tillräcklig att förse löntagaren med hans behof af jordbruksalster, må skifte eller afsöndring ske. Då det är meningen afsöndra en del af bostället, är också klart att denna del skall vara försedd med för dess brukande nödiga byggnader och derigenom upkominer just kostnaden för församlingen.
Ursprungligen hade öfverenskommits, att såsom hypotek skulle lemnäs 4i-procentsobligationer till ett efter ränteskillnaden lämpadt Belopp, samt att, i händelse sådana, tillhörande det engelska lånet, aflemnades, dessa skulle emottagas utan att hafva blifvit i England stämplade och försedda med låneöfvertagarnes påskrift samt få, om så önskades, utbytas emot andra; men i stället härför måste Fullmäktige slutligen förbinda sig att icke före 1865 års utgång i marknaden utlemna de hos Riksgälds-kontoret befintliga, till 1864 11 * — 82 - års jernvägslån hörande obligationer, dock att detta förbehåll skulle vara bindande endast så vidt detsamma stöde tillsammans med det angående ifrågavarande lån afslutade kontrakt eller derom ingångna aftal; och ändtligen skulle, enligt de först aftalade vilkoren, endast förbindelser å större belopp, men inga partialobligationer utgifvas; från hvilken vigtiga bestämmelse Fullmäktige dock måste afstå och i stället förbinda sig att aflemna partialobligationer med (i procents ränta å så små belopp, som 1.500 och 3,000 m$. Banko, motsvarande 500 och 1,000 specier. Den långifvarne i kontraktet medgifna rätt att uppsäga till inbetalning större eller mindre delar af lånebeloppet före de utsatta terminerna begagnades sålunda, att, utöfver det i Januari månad förfallna beloppet, m$. 1,500,000, uppsades den 10 och 18 i samma månad tillsammans 4,749,000 tn$. samt under den 6 och 9 Februari hela återstoden, 1,851,000 n$; hvadan Riksgälds-kontoret under tiden intilldess de betydliga ^belopp, hvilka icke genast för utgifterna erfordrades, dertill behöfde tagas i anspråk, måste söka göra desamma fruktbärande, hvilket icke kunde ske utan betydlig ränteförlust.
Ledamots yppade fräga om ofrälse män, hwilka antingen af personel förtjenst eller genom känd förmögenhet böra fä deltaga i Riksstyrelsen, sä har jag den äran at tilstprka, at den ofrälse man, som är känd för ära och förtjenst , och hwilken antingen äger soo sseppunds smide, eller motswarande förmögenhet, bör kunna fä rättighet at sitta pä Riddarhuset för Fullmagt: likasom om nägon wäljes af sä mänge ofrälse män, som tilsammans äga en lika stor förmögenhet, samt at desie med detsamma i allaRiksdagsmanna-rättigheter njuta samma förmoner som deras principaler. Härwid ropades mänga tTlej. Grefwe Hamilton, ^xel. Jag fär äfwen begära, alla Säteriägare af ofrälse Ständ mätte anses wara i samma predicament med dem hwilka äga goo ffeppunds smide. Ropades k7ej och Ja. Uplästes et Memorial af åtskilligt Ofrälse Husägare i Stockholm, sä lydande: lddmju - §26 Den 1 Junit. Admjukaste lVIemorml.'
Att i stället för der utsatte 10 år tiden måtte inskränkas till 5 år, räknade ifrån och med nästa års början: 2:0 att ej mindre Kronan än private, som förmena sig äga fordringar i bytes-, reductions-samt ersättnings-mål, böra sådana sina fordrings anspråk anmäla inom den 31 December 1817; och de som då icke äro anmälte, anses förfallna och ej kunna till vidare pröfning upptagas: 3:0 att älla byten böra vara utredde, afslutade och med Kongl. Maj:ts Nådiga Bytes-Bref faststälde inom den 31 December 1820, och de byten, som på ett sådant sätt då icke äro afgjorde, böra fastställas och för afslutade anses, ehvad Kronan eller private dervid vinna eller förlora: 4.0 att Kamrnar-Collegium vid hvarje års slut bör till Eders Kongl. Maj:t ingifva en underdånig berättelse örn hvad vid Bytes Verket för året tillgjordt blifvit, samt hvad som återstår, och af hvilka berättelser Riksens Ständer vid nästa Riksdag torde i Nåder lemnäs del: och( slutligen 5:0 att på det Jord - Den 11 Juli. 1027 Jordoch Hemmans-ägare mä blifva i tillfälle att erfara, huruvida deras hemman och lagen» heter kunna i något byte vara anhang iga, Karn-' inar-Gollegium matte undfå Nådig Befallning, att genast och sist inom detta årets slut låta författa en fullständig förteckning på alla oafslutade byten, sorn tillika utvisade alla hemman och lägenheter, som uti hvarje byte äro antingen utbytte eller till vederlag uppgifne, och hvilken förteckning bör af Kammar Collegium allmänheten meddelas, genom en allmän Kungörelse, som å Predikstolarna uppläses; hvilket allt Riksens Ständer till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning härmedelst i underdånighet öfverlemna. Riksens Ständer framhärda med djup undersåtlig vördnad , trohet och nit Stortnägtigste Allernådigste Konung!
Majit i nåder anförda omständigheter innefatta giltiga skäl att medgifva Lappmarks-innevånares befriande från omförmälda, i anseende lill deras torftiga lefnadsvilkor, för dem betungande afgifter; och då, i följd häraf, ersättning af statsmedel måste beredas för den inkomst, vederbörande domare och tingslolkar af berörde afgifter hittills uppburit, hafva Rikets Ständer be - 408 Expeditions-Utskottets Förslag till under d. Skrifvelse N:o i Sid. viljat det begärda anslaget 3,500 R:dr, att, under de i den nådiga Propositionen uppgifna vilkor och förbehåll, utgå enligt den fördelning E. K. Majit i nåder föreslagit; och hafva Rikets Ständer jemväl medgifvit, att den skjutsoch traktamenls-ersättning, E. K. Maj:t kan i nåder finna skäligt tillerkänna tingstolkarne uti olvanberörde sex Lappmarker af Norrbottens län, må utgå af Andra Hufvudtitelhs förslags anslag till reseoch traktaments-penningar.
Det kan i alla händelser icke för mig medföra något annat äfventyr, än att jag begått ett misstag. Gr. Sparre: Vid det förhållande, att Hr Gr. o. Landtm, tiIIkännagifsit sin åsigt om saken, och mig veterligen det ännu icke inträffat, att R. o. Ad. i sådant afs:de gifvit Hr Gr o. Landtm, dementi, samt då Hr Frih. Alströmers åsigt strider 'mot all praxis vid föregående beslut, äfvensom slutligen då han icke torde kunna bestrida, det han, genom sin egen reservation emot beslutet, ådagalagt, att han ansåg detta beslut definitivt, så hemställer jag till Frih:n, huruvida han icke skulle vilja bespara R. o. Ad. den ledsamheten att afgifva svar på en ledsam propos. Frih. Alströmer: Jag ber om ursäkt, att jag icke kan gå Gr. Sparres upmaning till mötes. Jag respekterar allas åsigter: men just derföre anser jag också, att man har rätt att få höra dessa åsigter, och med all vördnad för Hr Gr. o. Landtm, vågar jag ändock fortfarande yrka framställandet af den propos., hvarom jag anhållit. Hvad Gr. Sparre i öfrigt yttrat, tror jag mig i ett föreg:de anförande hafva besvarat. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag kan icke underlåta, att fästa Frih. Alströmers upmärksamhet på inkonseqvensen f?en 4 Februari. 203 f hans gjorda framställning. Det är ju alldeles påtagligt, alt derest han Önskat framställande af propos på sitt förslag, borde hanhafva varit nöjd med att R. o. A. förkastade den propos., som framställdes; enär det derigenom stod honom öppet att få sin önskan upfylld. Nu har han deremot reserverat sig emot Ståndets beslut, och det är väl ieke tänkbart, att han skulle hafva gjort detta, i fall han trott, att han derigenom skulle hafva fått fram sitt förslag. Han borde då hafva handlat tverlom och förklarat sin tillfredsställelse med utgången. Genom sitt uplrädande i dag protesterar han yu emot sin egen i går framställda reservation.
Slutligen och som hwatz Ulffottet i fräaa om Närings-frihetens utwidgande för Qwinnokönet nu tillstyrkt i huswudstkrlig arätto rörer de Stadgar och Författningar, som i egenskap af Ptiwileai r tillägga Städerncs Borg->rjk>p rättigycten, attmcd Handels, Hantztwerkeriers och andre Näringars ldkande sig !ör>ör>a, bemställer Utskottet wördsammUigeli, om icke tzel Wallof!- Borgare-Ståndets Beslut i detta ämne först dör afwaktas, innan de öfrige Rckpeciive RiksStänden sig derutinnan yttra. Hwitket allt till Nlkscns Högloft Ständers Eget ompröiwande wördsammcstgen öjwerlemnas. Stockholm den 4 Januarti l8ro. Pä Högloft. Ridderffa, Pä Höawördige Prestepcis och Adelns rrägnar. Släntzets wägnar O. Oxenk^srns. Limnelius. Pä Wällofl. BorgarePä Hederwärda BontzeSrändets wägnar. Ständeks magnar L. Lokönkero. L. ksticsson. ?. ). tziselLel. Lades pä Bordet. Upplästes följande. Ucdrag af prsrocoUec HZNet wrd Riksens Högloft. Gränders Allmänna Befwäls - ock) Oeconomie , Ucskotts samnianträdc den 4 Ianuaru 1810. ^ S - 550 Dett ro Januari»'. SDFöredrogs ett af nu mera aflidne Aflefloren och Bergmästaren Herr ^mon hos Höglofl Nidderskapet och Adeln ingifwit och kill detta Utskott ttmitleradt Memorial, hwari hufwttdsakeligen anföres, att ehuru Salt wore en betydlig Artikel för wära behof, hade den likwäl hittills warit lemnad utan synnerlig uppmärksamhet.