Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det torde kanhända dröja ett halft sekel, innan den tidpunkt åter inträffar, som man låtit förbigå obegagnad. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: En värd ledamot har yttrat, att det först vid denna Riksdag blifvit brukadt att bordlägga anmärkningar och således skilja dem från sjelfva motionen. Jag anser mig derföre böra upplysa, att denna gamla praxis blef åtminstone redan i8i5 d. 4 April hos R. o. Ad. liksom sanctionerad och har alltsedan blifvit följd. Denna praxis är också endast en ordagrann tillämpning af följande stadgande i 49 §• ■ mom. af Riksd.-Ordn.: "Om "en genom muntligt anförande gjord framställning lägges "på bordet,” &c. Häraf finner man ju tydligt, att ej blott motioner, utan äfven muntliga anföranden kunna läggas på bordet. Gr. Lervenhaupt, Maur.: Jag ämnar ej bestrida hvad Hr Riben sagt eller Gr. Cronhjelms förslag, utan emedan jag blifvit uttryckligen nämnd, hade jag velat framställa skälen, hvarföre jag i ett föregående plenum begärt bordläggning af anmärkningar mot min motion; men jag har blifvit så fullständigt förekommen af Hr Cederschjöld, att jag icke har något att tillägga. Frih. Ehrenborgh, Casp. Wilh.: Jag ämnar ej ingå i någon discussion om sjelfva motionen; meri jag torde få anmäla, att det var jag, som gjorde anmärkning mot Gr. D c n 3 Mars f. m. Ql9 Lewenhaupts begäran alt få Gr. Gyldenstolpes yttrande bordlagdt, och jag fästade då R. o. Ad:s uppmärksamhet på olämpligheten af en sådan åtgärd. Man klagar öfver långsamhet vid våra Riksdagar och tillskrifver ofta vår constitution orsaken dertill; men det är ej alltid i grundlagarna, som felet ligger, utan oftast i sättet, på hvilket de tillämpas. Genom den förklaring, som man nu vill göra af 49 §•
Lag för enskilda Banker, sora. uti närlagde förslag innefattas, oell hvilket Rikets Ständer härmed få till E. K. M. i underd. öfverlemna, med underd. anhållan, att, efter Nådig pröfning deraf, E. K. M. täcktes derå meddela dess höga stadfästelse. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 19 Maji i835. Förslag till Lag för Enskilda Banker. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den ig Maji i835. Preste-Ståndet den 19 Borgare-Ståndet den 19 Bonde-Ståndet den 19 I. Allmänna bestämmelser. 1. §. Bankrörelse med rättighet att utfärda tryckta eller graverade creditsedlar må utaf enskilde personer, endast i förening till Bolag, bedrifvas, efter derå af Kongl. Majit meddeladt privilegium; börande, vid ansökningen härom, till granskning och stadfästelse bifogas, ej mindre de för Bankbolaget uppgjorde grundreglor och ullånings-reglemente, än äfven prolblanketter till creditsedlar; och ankomme på Kongl. Majit att, efter pröfning, huruvida Bank-inrättningen kan vara för landet fördelaktig eller menlig, det sökta privilegium bevilja eller förvägra. Ej må privilegium för sådan enskild Bank förunnas på längre tid, än högst 20 år; Bolaget likväl obetaget att, minst 18 månader före privilegii-tidens utgång, söka hos Kongl. Majit förlängande deraf. Bank-privilegium kommer att intagas det uttryckliga förklarande, att Banken ingalunda mera än andra enskilda företag må kunna påräkna understöd af allmänna medel, eller alt Staten på något sätt skall bidraga till Bankens upprätthållande eller utredning. ctlz Bil. lill Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o 348. 2. §■ Grundas Bank-inrättningen å delegarnes ansvarighet endast för beloppet af deras tecknade actie-summa, kallas den Actiebank; grundas den på delegarnes ansvarigliet, en för alla och alla för en, för fulla beloppet af Bankens förbindelser, kallas den Solidarisk Bauk. Är Banken af det senare slaget, vare
Uti ett förut afgifvet Betänkande, har Lag-Utskottet förklarat sig ogilla användandet af sådane kroppsstraff, som förnedra menniska n samt verka icke till den brottsliges förbättring, utan till hans förhärdelse, hvadan inskränkning i begagnandet af de så beskaffade spö- och ris-straffen äfven blifvit af Utskottet tillstyrkt, samt af Rikets Ständer bifallen. Ehuru prygelstraffet icke är i lika grad grymt och kränkande, som spö- och ris-straffen, hörer det likväl onekligen till ofvannämnde art af straff; hvarföre Utskottet ej skulle tveka att föreslå dess afskaffande helt och hållet, om ej Utskottet funne åtskilliga betänkligheter deremot möta , hvilka till en stor del äro af samma beskaffenhet, som de, hvilka hindrat Utskottet att tillstyrka spö- och ris-straffens försvinnande ur allmänna Straff-lagen. Sedan nemligen, genom ofvanberörde Nådiga Circulär, de i Krigs-artiklarne utsatte straff af gatulopp och spö blifvit, det senare dock med vissa undantag, utbytte emot prygel, och detta straff alltså numera utgör en hufvudsaklig beståndsdel af straffen för brott emot Krigs-lagarne, synes detsamma ej kunna alldeles borttagas, utan en sådan omskapning af dessa Lagar i deras helhet, hvarigenom stadgas andra straff, som afpassas efter hvarje brotts olika art, och alltid kunna vara verkställbara, hvilket senare icke är fallet med de af Herr Cederschiöld föreslagne fängelse-straffen, då de icke under alla förhållanden, såsom då indelda Arméen Lagsamt Allm. Bes v.- och Elcon.-Utskottens Betänkande, N:o 48. I y Armeen vistas hemina pä roten, eller under marcher, lämpligen kunna användas.
Samtliga de prisbelönade torde nu godhetsfullt meddela sig med redaktionen i och för prisens öfversändande. Eörutom de prisbelönade skrifterna, hvilkas införande i Idun egentligen ej kan taga sin början förr än strax på nyåret, önskar redaktionen till införande behålla följande skrifter: I n o v e l l g r u p p e n: » Pröfning », » Pliktkärlek », » Efter långa år », » Vårväder », » Eru Elsas reskamrat », » Branden vid Hakonsborg », » Gamla Kajsa », » När löfven falla », » Julglädje », » Ettbref », » Det tysta », » Ofvervunnen », » Att skiljas » och » Upprättelse ». hälsans bästa vårdanstalt », » Bildade tjänarinnor », » Några tankar angående kvinnans ställning förr och nu », » Det gamla och det Blomberg foto. nya », » Kvinnan », » Ett gif akt för vår tids I HUSMODERSKOLAN. uppfostrare », » Våra flickors framtid », » Några allvarsord om den svenska kvinnan », TET FÖR UNDERVISNINGENS MEDDELANDE SYNES BÖRA GIFVA GO» Några barnkammarfunderingar », » Kvinnan DA RESULTAT OCH HVAR OCH EN, SOM INSER DET STORA GAGNET EN » HUSMODERSKOLA ». och äktenskaplig diagnos », » Hedersbegrepp » AF EN SÅDAN UNDERVISNINGSANSTALT, MÅSTE KÄNNA SIG och » Den dagliga husandakten ». TILLFREDSSTÄLLD, ATT EN SÅDAN FINNES; MEN DEN BORDE I MEDDELA I DAGENS NUMMER AF IDUN EN AFLÅTA MER HÖRA AF SIG, TY FÖR DEN STORA ALLMÄNHETEN ÄR Stockholm den 4 december 1899.
Börande jag likväl härvid anmärka, dels att t afbidan på ett slutligt jemnande af de 6 förstnämnde professors-lönerne lill normalbeloppet 2,493 R:dr, de nu utgå till 3 professorer med 1 R:dr 50 öre utöfver samma belopp samt till en med 3 R;dr och till en med 1 R:dr 50 öre derunder, dels ock alt 3 af Institutets professorer, såsom tillsatte förr än det vid 4840 och 1841 arens riksdag fattade beslut angående beräkning af den under lönerne inbegripne spaninål, trädde i verkställighet, uppbära lösen för de under hvardera,s löper beräknade 65 tunnor spanmål, enligt förut gällande grunder, sa att lönerna för dem under sistlidet år uppgått till 2,616 R:dr 5,5 öre. 14:o I sammanhang med förenämnde framställningar bar Sundhets-Kollegium Anslog till fästat Eders Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på otillräckligheten af det för l^vidbiirnmorfrilärlingar vid den i Stockholm varande undervisningsanstalt för barnmorskorskeunderviså stat uppförde anslag af 864 R:dr B:ko eller 1,296 R:dr R:mt, motsvarande^ierne!^ 8 R:dr B: ko i månaden för hvarje elev under nio månaders lärotid. Detta understöd, hvilket allt sedan år 1824 varit till enahanda belopp bestämdt, har nemligen alltid, men synnerligast under de sednare åren, då priset å alla lifs*?. Bil. Jfå 7 till Kongl. Majus Nåd.
Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Konst.-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Mern. N:o 4, med anmälan om Riks-St:ns beslut ang:de det hvilande förslaget till ny R. O. m. m. Föredrogs och lades till handlingarne Konst.-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Mern. N:o 5, med anmälan om Riks-St:ns beslut i ani. af åtskilliga sedan sistlidna riksdag hvilade Grundlagsändrings-förslag. Föredrogos och bilöllos Lag-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Retänkm: N:o G, i ani. af väckt motion om upphäfvande af lagens stadgande!! ang:de morgongåfva; N:o 7, i ani. af vackt motion om förändrad lagstiftning ang:de äktenskaps-förord samt mannens målsmansrätt för hustrun; N:o 8, i ani. af väckt motion om förändring i lagens stadganden ang:de giftorätt i bo; N:o 9, i ani. af väckt motion om ändring af K. Förordnm den 24 September 1861, ang:de vård af död mans bo; och N:o 10, i ani. af väckt motion om ändring af 12:te kap. 10:de §:n Ärfda-balken. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Lag-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Retänk. N:o 11, i ani. af väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka. Föredrogs och bifölls Lag-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Betänk. N:o 12, i ani. af väckt .motion om ändring af lagens stadgande i 15:de kap. l:sta §:n Ärfda-balken, ang:de danaarf. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Resv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Betänk.
Uti den berättelse Utskottet af Bankens Fiskals-Embete emottagit, angående de till dess befattning hörande ärenden, har hemställan blifvit gjord derom att 3:ne, enligt Banko-Utskottets beslut den 7 Maj 1835, inom linien förda odlingslån mätte få till nu återstående belopp afskrifvas, nemligen: N:o 422 å 580 R:dr, upptaget af Ofverstelöjtnanten B. Oxehufvud, mot borgen af Majoren Carl de Frese och Stallmästaren Carl Westfeldt, å hvilket län kapital-återstoden ulgör 570 lUdr; N:o 836 å 2,000 R:dr, upptaget af Majoren G. von Schantz, mot borgen af Majoren C. von Segebaden och Kapiten B.
I anledning al det sälund» upplyst» förbällandet emell»» markegängsprisen omkiing den tidpunkt, dä Kongl. !^laj:t förordnade, att 100 tunnor spanmäl skulle anses till, äek liga sör en K/rkoberdes skäliga bergning, oell det belopp, bv»rtill sömm» pris under de senare ären uppgätt, bar lionel. ^K,j:ts oeb Ilikets 8tats-6ontor väl funnit den egentliga grunden sör ?re8te-8ländet8 underdäniga »iibällan om ändring uti Kongl. l>Iaj:ts K^ädig» beslut af den 29 -kpril 1812, vara undanröjd; men dä lefnads-kostnadern» i allmänbet nu vore större än är 1812, bvadan oek ämbetsoeb Vjenstemäns penninge-löner blifvit ökade, samt söiäirdrade sörlrällanden jemväl päkallat en n^ oell förbättrad lönings-stst för Kär», ne vid Ilikets KlementarKäroverk, dervid medeltalet al Keotors-lonern» upprätt till ibo tunnor spanmäl, oeb K^ikoberdarne syntes, sä väl i värdigbet, som i bebos »s inkomster sör oundviklig» lefnads-kostnader, kurin» med O^mnasii-Keetorer jeinirföiiiS, tillika underdänigst beinställt, om ieke p> este-8tändet8 underdäniga begär»» mä vinn» Vädigt bjs»li, doek utsil »ii tillämpning till de pastorat, lrvarest indragning redan blifvit i ljäder »nbesulid, genom bvilket fälliga bifall en inkomst, svin i framtiden kunde 8t»ts-verket tilld^ta, väl komme »tt söi' cletsamma gä förlorad, men som likväl vo e minclie b tydlig, enär med större delen »s den bebaglig tids sörlänings-spanmäl, som, elier gällande författningar, varit indragning underkastall, eir sädan ZIgärd redan blifvit vidtagen; b varemot Kongl. Napts oel, pikets Kammartdolleginm, pä giund al den obetvdliga skillnaden i medelpriset, Irva, med spanmälen nu rmderstege det värde den egde är 1812, su-nit, det uppgifna egentliga skälet för l?reste-8tändets ansökning sörfalla, samt, med anledning dera! oeb iler» i öfrigt anförda skäl, ansett sig bör» afstyrka ledigt bifall till dess underdånig» snbällan.
Äro ej flere tillslädes, skrifve de under, som å stället finnas. 5) Förrättas districtets val på flera ställen, då skall protocollet tvefuldt sluifvas, och det ena exemplaret till den stadsrätt, som valdagen bestämt, ofördröjligen från öfriga valförrättare insändas. Nu hafva alla protocoller, som vid districtets val förda äro, till den rätt inkommit; sammanräkne rätten sist nästföljande dag de röster, som i de serskilta protocollen räknade äro. 16 §’ Till Riksdagsman för districtet är den vald, som vid valet flesta rösterna erhållit; så ock der districtet flera Riksdagsmän välja skall, hvar som i röstetal närmare honom kommit, tills det tal är fullt, som i fördelningslängden utsatt är. Hafva flere fått lika röstetal, och är valet derigenom oafgjord!; anslälle den stadsrätt, som valdagen bestämt, lottning mellan dem, hvilkas val oafgjordt är; och vare då den, lotten utvisar, till Riksdagsman vald. 17 §• Nu är man till Riksdagsman vald för district, hvars val å ett enda ställe förrätlas: får rätten, innan den förklarat valförrättningen slutad, kunskap om laga skäl, hvarföre den valde ej vill eller ej kan uppdraget antaga; varde valförrättningens afslutande uppskjutet till nästa helgfria dag, då till ledighetens fyllande ny omröstning anställas skall. Underrättelse derom, så ock om ledigheternas antal, skall, då förrättningen uppskjutes, meddelas af rättens ordförande så muntligen, som genom anslag å rättens dörr. Skälets laglighet eger rätten pröfva. 18 §. Hvar, som för stads valdislrict till Riksdagsman vald är och ej, enligt hvad kändt är, har laga skäl, hvarför han uppdraget ej vill eller ej kan antaga, skall en så lydande fullmagt erhålla: ”Stadsrätten (Rådhusrätten) i N. N. stad gör veterligt, att vid i dag anstäldt val N. N., på sätt i protocoll som vederbör närmare upplyses, blifvit af denna stad (N. N. valdistrict) till Riksdagsman utsedd för den tid, Lagen om val till Riksförsamlingen i 37 §.
Eder underdåniga förfrågan uti skrifvelse af den 2o nästlidne Junit, huruvida någon af de poster som finnas upptagne uti aflemnade förteckningar öfver de summor, hvilka under åren 1819, 1S20 och 1821, blifvit på vår Nådiga befallning, af Statsmedlen anordnade till åtskillige personer för visse af oss kände behof böra serskildt redovisas, eller om vid den inför oss aflagde redogörelse må bero, vilje WI harige* nom hafva Eder i nåder förständigat, det Wf förordnat, att utdrag af ifrågavarande förteckningar skall, genom StatsSecreterarne för de Expeditioner, som medlen anordnat vederbö - Den 7 julii e. ml rande tillställas, till erinran, att, efter skedd redogörelse inför Oss,förde disponerade medlens användande, begära och erhålla nådig decharge. Då jag nu vidlyftigare omförmäler förhållandet med de så kallade allmänna Extra utgiftsmedlen under en längre tiderymd , sker det i ändamål att upplysa så väl att desfe all. tid haft Statens behof till föremål, forn att blott med undantag af jifla regeringsfättet) redovisningen derföre alltid varit öppen. Af äldre handlingar inhämtas, att snart i etthundrade år, en Stat för Rikets Extra utgifter haft benämning af Extra utgiftsstat, och Kongl, Brefvet till StatsContoretafden 1709 upplyser Extra utgifternes föremål i följande uttryck: 5Satt nemligen den för år 1740, anslagne summan af 100,000 D:r Silfvermynt borde hädanefter hållas orubbad till de behof hvartill den egentligen är anslagen, nemligen till fådane förnödenheter, forn viel Statens reglerande icke kunnat påtänkas Anslaget för desse utgifter var i mångå år 100,000 D:r Silfvermynt, och desse medel begagnades hushållsamt under frihetstiden. Efter 1772 års
Jag känner mig öfvertygad om, att, på hvilket sätt jag än nämner det, kommer hans ansikte att mulna — de fleste män äro visst så — och kan någon undra på, att jag ville se blott hans ljusa ansikte de korta stunder, han kan vara hemma? Andtligen tar jag mod till mig och kastar helt lätt fram (som om det skulle vara den likgiltigaste sak i världen): » Ja, i morgon är det lördag; då får du tänka på mig med litet mynt igen, vännen min. » » Ja visst, » svarar han, » du skall fä. » Men nästa morgou, när jag påminner honom om hans löfte, far en sky öfver hans panna, och hans vänliga stämma blir torr och affärsmässig: » Ja — det var sant. Hur mycket skall du ha? » Han knäpper upp sin rock och tar fram plånboken. (Åh, den som kunde få 100 kr., tänker jag, eller bara 5 0 — 4 0!) Men högt säger jag: » Om jag skall betala skomakarn, måste jag ha minst 30. Annars kan jag hjälpa mig med 1 0. » » Det är bäst att betala — var så god, här äro 30 kr. » » Tack! Adjö då! » En kyss, och så går han. — Ja, jag är ju lättad, men på måndag måste jag antagligen plåga honom igen. Ibland går det också hvassare till. En dag efter middagen börjar jag: » Du — om du kunde ta med dig litet pengar i afton, vore det mycket bra, för här var räkning på rödvinet, du vet, oeh jag bad pojken komma igen i morgon. För resten behöfver jag pengar till andra saker också. » — Han svarar också helt vänligt: » Ja, jag skall se till. » — Men på kvällen gör han ingen antydning om, att han har pengar åt mig, och jag öfvar mig i tålamod och tänker, att jag behöfver dem ju inte heller i kväll! Men nästa morgon — då måste jag åstad: » Hur var det — tog du med dig några pengar åt mig i går? » — » Nej, det gjorde jag inte. Jag skall ta med mig i dag.
Och för att ett sådant arfvode mätte stå i riktigt förhållande till arbete och ansvar, finner Dom-Kapitlet i underdånighet säkrast, att det utgår med vissa piocenf af de redovisade medlen; hvilket är desto mera skäligt, enär lönerna på stat äro allestädes ungefärligen lika, ehuru platserna äro sig emelian i arbete och ansvar ej obetydligen olika. Under antagande således, icke allenast att Konsistoriel tias Notarier boia erhålla särskilt arfvode för medels uppbörd och redovisning, utan oek att detta arfvode bör utgå med vissa bestämda procent af de redovisade medlen, är Dom-Kapitlets underdåniga tanke, att dessa procent böra vara lika vid alla Konsistorierna och af alia medel, så vida ej, genom särskilta författningar, någorstädes och om några medel redan finnes annorlunda stadgadt. Beloppet åter af dessa procent anser Dom-Kapitlet i underdånighet, emedan sådant synes så väl skäligt som ©ck det hittills i allmänhet ägt rum , böra bestämmas till 6 af alla byggnadskassornas årliga inkomster, vare sig kaduk-och vederlagseller räntemedel. Hvad angår de, med tillämpning af Kongl. Brefvet den 17 Mars 1768, af alla Konsistorie-Notarierna innehållna 6 procent af kollektoch stam boks-medel, anser Dom-Kapitlet underdånigst, att detta Bref, genom dess intagande i den, på Kongl.
Usta Afd. af Bihanget till Rikets Ständers protokoll) gifver vid handen, hade, uti en till Kongl. Maj:t genom dess General-tullstyrelse redan år 1844 öfverlemnad och med nämnde styrelses förord beledsagad skrift, direktionen af den vid tullverket bildade enskilda pensionsinrättning för tulltjenstemäns och betjentes enkor och barn, i underdånighet anmält, huruledes denna välgörande inrättning, som, stiftad redan år 1805, då den utgjorde en förening af endast frivilliga delegare, sedan år 1826 fortgått med förbindelse för hvar och en i tullverkets tjenst på ordinarie stat anställd person att deruti ingå, numera, i följd af pensionärernas ökade antal, kommit i den betänkliga ställning, att inkomBih. till Ii. St. Prot. 181?
Der betages institutet rätt att bestämma utsträckningen och formen för licentiatexamen — den enda examen som enligt 1861 års Kongl Stadgar får vid institutet afläggas, — ty hvad som är föreskrifvet för denna examen vid universitetens fakulteter, gäller (enligt nämnde Kongl. Stadgar) äfven för den vid institutet, utan afseende derpå, att det sednare kan verkställa en fullständigare examen än de förra, till följd hvaraf och då universiteternas fakulteter äro de bestämmande, denna examen, den vigtigaste för läkaren såsom praktikus och embetsman, icke numera kan blifva så fullständig och betryggande för det allmänna, som den vid institutet med dess större lärarekrafter kunde åstadkommas. Men det för institutets verksamhet mest hämmande och skadliga i nämnda Kongl, beslut är stadgandet, att Medicinekandidatexamen endast får afläggas vid universiteternas medicinska fakulteter, ett stadgande, för hvilket det torde blifva svårt att uppvisa fullgiltiga skäl. Det synes mig tvärtom innebära en så beskaffad “söndersplittring“ af läroverket, för hvilken Kongl. Sundhets-kollegium så tydligen och så varmt varnar. Derigenom blifva 6 af dess lärare (3 Professorer och 3 Adjunkter), om icke försatta i overksamhet, i icke ringa mån hindrade att genom sin verksamhet gagna samhället så som de höra och kunna, och de rika resurser, hvilka stå dem till buds förblifva till större delen utan användning. Ifrån ett nära fullständigt medicinskt läroverk, det fullständigaste i Norden, har institutet blifvit reduceradt till ett halft, och detta, såsom allmänneligen kändt är, icke tillföljd af någon försummelse å detta läroverks sida, då det ju högeligen lofördas af Konung, Rikets Ständer och Kongl. Sundhets-kollegium. Denna inskränkning i dess verksamhet kan icke heller föranledas af bristande lärareantal, ty detta antal är, äfven för undervisningen specielt till medicine-kandidateller theoretisk medicinsk examen, större än vid fakulteterne. Någon vinst för fakulteterne synes mig icke heller kunna härigenom förvärfvas, ty lärarne vid dessa mäste genom denna examens uteslutande förläggande till fakulteterne få ökadt ansvar i motsats till institutets ofvannämnde lärare, hvilka få sin verksamhet inskränkt.
Landtmannen bar i synnerhet ansetts sakna sådana spannmålsköpare, som samla större lager och derigenom få lika interesse medlandtmannen emot spannmålsprisens häftiga fall, hvilket förmenats icke kunna förekommas, så länge spannmålshandeln är inskränkt till mer eller mindre närbelägna orters behof för dagen, då mer eller mindre tillförsel nödvändigt skall förorsaka ständiga fluctuationer; hvaremot, om stadga skulle vinnas, spannmålshandeln icke ensamt borde bedrifvas af Åkerbrukaren och Minuthandlaren för fyllande af dagliga behofvet, utan förnämligast af Grosshandlaren, som med större capital speculerar ej allenast på inhemska behofvets fyllande vid inträffad brist, utan äfven på Utländningens förseende med denna nödvändighetsvara, då det lönar sig, men att, om ett i detta afseende lämpligt system skulle kunna verkställas, det måste ordnas på det sätt, att äfven utländsk spannmål, under vissa oföränderliga restrictioner, kan få ingå i köpmannens större beräkningar. Exp. TJtsli. Förslag till imV. Shrifv. Detta syftemål har likväl ansetts alldeles icke kunna vinnas, så länge tullen å spannmål är underkastad godtyckliga, obegränsade förändringar, hvarunder köpmannen aldrig vågade ingå i större upphandling, aldraminst af utländsk spannmål. För att bereda möjlighet och säkerhet för en stadgad fortfarande spannmålshandel, har föreslaget blifvit, att Tull-Taxan på spannmål måtte uppgöras efter de grunder, hvilka nedanstående tariff anvisar, och för närvarande äro i England tillämpade, nemi.: när B;co E:co 1 T:a Hvete kost. loRd. utbetalasi TullRd.3: 16. 1 T:a Råg 8 2:53. 1 T:a Korn 6 2: — 1 T:a Hafra . 4 1:16. När priset går till 10: 3a. betalas i Tull Rd. 2:52.. . 8. 32. . 2: ■ . , 6:52 1:16. 4* 5^* • * - • • • 32. UtiJi. Förslag tili una. ö'hriJ-V, N:o .^OQ, B:co B:co