Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifall till Bcwillnings-Utskottets Memorial om wista omständigheters iagttagande ivid uppbörden af Bevillning utaf Officerare och Tjenstemän wid Regementerna. Upplästes Prottcolls-Utdrag frän det Hederwärda B nde-Ständet af den 2 October, innehällande: Gillande af Lag-Utskottets Memorial med utlåtande öfwer dcicinssons motion om Landtmätarcs skyldighet att till Provinceoch Landtmäteri-Con torren inlemna csnceptoch renoverade Gkartor Instämmande med Ridderskapet och Adeln uti hänwifandet till Stats-Utskottet af twänne frågor: ten ena, om tryckningen af Riks-Ständens Protocoller, den andra, om Riksdagskostnaderna för Ständens ock Utffottens Cancellier. Äterremist till Bcwillnings-Utffottet af dest Memorial, i anledning af i Bewillnings-Förordningen förcflagne anmärkningar afÄdvocatFiscalen raikmsn. med flere. Bifall Den 12 Oktober. 449 Bifall till Stats-Utffottets Memoria! om något ärligt understöd, för Öfwer-Commistarien I.in68teät8 Enka och Barn. Bifall till twänne Lag-Utffottets Memorial, det ena om en särskild författning till iagttagande i afseende pä inteckning i fast egendom, det andra rörande Landtmätares rättighet att täta utmäta sitt arfwode. Bifall till Stats-Utskottets utlåtande öfwer Capitaine» I^1se8tröm8 och Assessoren Oalins motioner om f. d. Konungens -vistelse.ort. Af den 4 October: Gillande af Stats-Utffottets utlätande öfwer Handelsmannen yttrande om lö ne-tillökning för Städernas Magistrater. Gillande af Stats-Utffottets Memorial, rörande Borgmästaren ^r5!-mi motion att benädnings-frägor i Balanceoch Ersättnings-mäl böra af Konungen ensamt behandlas.
Att i egenskap af vexel-bank till beqvämlighet för allmänheten utgifva papperspenningar, vill säga myntrepresantativer, och att dem vid anfordran till sitt åsätta värde med mynt invexla. För fullgörandet af dessa förbindelser fordras icke annat, än att tro och lofven icke svikes; det är ock för det allmänna nytta nog. Utom dessa hnfvudföremål, åligger jemväl il. St:s bank i sin egenskap af låne-bank, att, utan tryckande villkor, vara en säker tillflykt der de lånebehöfvande som drifva näringarne kunna finna understöd. Af denna låne-bank har icke blott tillförne varit, utan fortfar ännu för långlig lid, kanske alltid, att göras behof; ty bankoverket hemtar af densamma sina största inkomster och näringarne äga i den sitt tillförlitligaste stöd i låneväg; samt slutligen, att den behållna vinsten af alla dessa*bankens rörelsegrenar blifverjemlikt statuterne använd till K. M:s och fäderneslandets heder och nytta ”ad publieos usiis”. Sedan jag nu granskat premisserna till motionen, och dervid gjort de reflexioner hvartill denna granskning föranledt, kan jag utan stor vidlyftighet företaga pröfningen af de förslager som motionen innehåller och skall dervid följa den ordning,- i hvilken de blifvit framställda. Jag delar icke tillfullo motionärens yttrade belåtenhet med nu gällande föreskrifter för metalliska kassans förstärkning, har ock derföre väckt motion derom, att icke allt det silfver sorn anskaffas uteslutande må ske för nya sedlar, utan att framdeles jemväl en mindre del af den årliga bankovinsten i förening med skattebidrag från privatbankerna härtill måtte användas. Derigenom vinnes verklig förkofran att, med minskadt äfventyr, motstå kommande kriser, som säkerligen icke uteblifva och hvilka påfordra betydliga uppoffringar om banken derunder skall kunna handla icke blott för sin egen säkerhet, utan jemväl göra afseende på näringarnes bästa.
Jag har så tydligt uttalat min mening, att ingen tvekan om densamma kan uppstå, nemi. att icke något Stånds mening hade bort förbigås vid uppsättning af propos-.na, af den enkla orsak, att alla grundlagsstiftare hafva tänkt sig, att de voterande skola votera om sin mening, och icke om andras; När Utsk. funnit det vara lagligt att med s. k. tariffer, som Ur Biskop lied ren föreslagit, uppgöra ett annat sätt, så synes tiden icke vara inne att med ordföranden ingå i vederläggning, som i alla fall är öfverflödig; utan får jag blott önska Ståndet lycka till alt vidhålla icke blott sina beslut utan äfven StalsUtskrs voter:s-propos:r. Det skall icke fägna utan snarare smärta mig, om vi framdeles finna oss tvungne att ingå på BorgareStts inbjudning, som nu blifvit till obegränsad tid uppskjuten. Gr. Horn, Claes Fredr.: Gr. Frölich har ansett StatsUtsk. på ett Öfverflödigt sätt hafva tillvägagått, då det framlagt flera skäl i den nu föredragna punkten för dess antagande, enär frågan redan är afgjord genom 3:ne Stånds beslut. Jag vill med Hr Grefven medgifva, att det varit fullt tillräckligt för StatsUtsk. att med få ord blott anmäla hos Stånden, att frågan redan är afgjord; men månne icke Gr. Frölich, som synes äga full kännedom om denna frågas behandling utom Ståndet, kunde rättvisa StatsUtsk., i händelse några af dess ledamöter funnit skäligt att försöka att hos det utaf RiksSt:n, hvars ålerremiss syftade på förkastande af 2:ne Stånds beslut, göra den mening gällande, att detta Stånd oriktigt uppfattat grundlagens mening. När desse ledamöter af StatsUtsk., hvilka lika med mig ansett saken vara afgjord, önskat att komma till slut med denna fråga och icke möta en protest mot voteringen i förstärkta StatsUtsk. derigenom att ett Stånd saknade svar på sin remiss, så torde Gr. Frölich deruti finna ett antagligt skäl för Utsk:s sätt att gå tillväga i denna punkt.
Man hemtade harpor i rummen, nära det der de ledo, och spelte och sjöng dem ofta i en stilla slummer. Betraktade man dem, under dessa stunder, då själen i drömmarnes andeverld tar en friare flygt, ej mera mäter tid och rum, men, sväfvande på lätta vingar öfver underbara land, har en förkänsla af sin tillkommande friare och skönare tillvarelse, då såg man på det obeskrifliga uttrycket i deras hvilande drag, att de voro långt, långt ifrån jorden, och att för dem saligheters evighet var redan inne. Stundom om aftnarne sade de till hvarandra under milda leenden: „skola vi i morgon vakna i himmelen? Under en stormig October-natt sänkte sig sömnen, ovanligt mild och stilla, öfver de lidande englarne. Räknande hvarje pendelns knäpp, vakade mor och vänner i det tysta rummet. „Hvad de sofva godt!“ hviskade de som tordes tala. “Middnatt slår, – se hur de le under ljufva drömmar! Morgonen gryr, de sofva ännu! stormen är lugnad, himmelen klarnar, dagen blickar skön fram, ännu sofva de; – hör, de sucka, ... eller var det vinden som for förbi fönstret?“ Solen går upp, vänligt skimra de gyllne strålarna öfver tvillingarnes engla-anleten. De sofvo ej mer, ... de hade vaknat, men i himmelen! Rena flammor, tända af samma gnista, som förenade brunnit, skulle de höjas af samma flägt! Jordiska englar hade de varit, himmelska äro de nu; och då en oväntad tröst eller hugsvalelse vederqvicker en bekymrad och bedröfvad, säger han: „de ha bedt för mig.“ Och deras mor, deras stackars mor? Ser ni, nära kyrkogårdens mur, denna qvinno-skapnad, sittande på en sten och orörlig som denna? Vårdslöst falla länkar af grånade hår ned öfver hennes axlar, vinden leker med hennes sönderrifna kläder. Hon är gammal och stelnad, men ej blott af år. Gå ej kallt förbi, – gif henne en skärf; – länge skall hon ej besvära er, ... se hennes krycka, ... hennes slocknade ögon, smärtan omkring den tysta munnen!
Låt vara, alt fastigheterne, till betydlig del, gått ur Adelns händer; att den, i sammanhang med sin talrikhet, dels alltid varit, dels blifvit fattig; att fel i dessa afseenden kunna förebrås sä väl Adeln, som flere föregående Regeringar; mycket kan genom en förbättrad organisation härutinnan rättas, äfven i förening med allmännare förbättringar i national-representalionen. — Så länge en någorlunda massa af fastigheter, om än för det mesta afhändliga, finnes i Adelns band (och ännu år 1842 utgjorde den omkring 12,000 hemman), sä länge skalf ändock delta Stånd, lifvadt af en rätt fosterländsk anda, något förmå; ja, mycket förmå lill fäderneslandets bästa, om man förstår att sammanknyta Adeln med den högst aktningsvärda och betydande classen af de ofrälse jordägare, som nu äro orepreseuterade. Men dertill fordras, att äfven sistnämnde dass icke försvagas genom rubbning i arfslagarne till befordrande af jordklyfning och skingring. Antagas deremot de nya lagstadganderne, skall icke allenast Adelns nndergräfvande påskyndas, utan ock qvarhållandet af samlad ärfd fastighet i ofrälse slägters hand betydligen motverkas. BondeSt., öfverlemnadt ät sin naturliga drift, bibehållet vid ostyckade hemman, skulle i Sverige snarare böra räknas lill de återhållande, än till de jäsande krafterna. Men genom befordrande af jordens ytterligare styckning och afhändande ur odalsläglerne, skull denna vigtiga beståndsdel af Svenska samhället småningom undergå en så fullkomlig förvandling, att den faller med hela sin tyngd i den democratiska vågskålen; fordom ett kraftigt stöd för Svea Konungar, då ett beredt verktyg för demagogen. Sådan är syftningen af dessa förändringar i arfsrätten, och, minnens det väl, en gäng gjordt, kan steget aldrig återtagas. Men, sägen J, jag öfvedrifver, jag ser faror, der inga finnas.
På här anförde grunder vill jag vördsamt föreslå sådana förändringar i härför gällande stadganden, l:o) att förmyndare befrias från skyldigheten att inlemna summariskt sammandrag af förmyndare-räkning till Rättens ordförande eller den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör; och 2:o) att i stället gode mäunen, som hafva tillsyn å förmynderskap, föreläggas att årligen å bestämd lämplig tid till Rättens ordförande eller den, som å Rättens vägnar handlingar emottaga bör, ingifva förteckning 64 Motioner i Bonde-Ståndet 1865. N:o 41. öfver aflemnade och uteblifna förmyndareräkningar; börande den förteckning upptaga hvarje myndlings behållning i löst och fast enligt de lemnade räkningarne. Jag anhåller om remiss till vederbörligt Utskott. Stockholm den 8 November 1865. Sven Nilsson, från Christianstads län. Af Sven Nilsson från Christianstads län, angående, ändring uti Kongl. Förordningen den 11 Juni 1862, angående allmänt ordnande aj presterskapets inkomster. Uti Kongl. Förordningen den 11 Juli 1862, angående allmänt ordnande af presterskapets inkomster, stadgas i § 3, mom. 2, att vid den stämma, som af särskild prestman hålles, “sedan tillförlitlig uppgift å de löneinkomster, hvaraf presterskapet är i åtnjutande, blifvit lemnad af kyrkoherden eller den tjensten förrättar“, skall församlingen föreslå såväl aflöningsbeloppet som dess fördelning. Detta stadgande måste alltid åstadkomma svårighet och stundom grundlägga orättvisa för församlingen. På dot sätt och efter de grunder, som aflöningen till vårt presterskap utgår, lärer det vara högst sällsynt att någon församling vet hvad lön dess presterskap har, förr än den på en sådan stämma blifver upplyst derom; och det vore mycket begärt af en enskild, att han, omedelbart efter en sålunda erhållen uppgift, skulle göra ett, klokt och rättvist förslag om aflöningsbelopp och fördelning; men att fordra det af en menighet, hvari finnas många viljor, mångå åsigter och många beräkningar, som höra sammanjemkas, innan så vigtiga beslut fattas, det är att fordra en omöjlighet.
Jag får således nämna alt det icke så alldeles It. o. h. förhåller sig såsom Uisk:t sagt. emedan elfvens utskärningar icke allenast äro till skada för Ytterhiske byamän, utan för hela landet; ty om elfven får utskära sig utan motstånd, så tager han snart med sig stora stycken af landsvägen, som löper längs densamma. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. biel' Utsk:ts ifågavide hemställan af K. o. Ad. bifallen. Den vidare pröfningen af Utlåtit blef härefter uppskjuten till nästa plenum. Föredrogs ett från Vällod. Itorgare-St. ankommet prot.- ufdrag N:o 393, innehållande inbjudning till de öfriga RiksStånden alt förena sig om antagande af en utaf Borgare-St, vid behandling af 89:de punkten i Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 139, angide regleringen af ulgifterna under riksstatens åttoude hufvudtitel, beslutad underd. skrifvelse till K. M. Begärdes på bordet. R. o. Ad. åtskiljdes kl. * 10 e. m. In fidem, O. Brakel. Plenum kl. 6 e. m. Justerades protokollet för den 13 sisll. Maj e. m. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två suppleanter i Bevilln-lltsk:t efter N:o 400 Frih. Bergenstråle, fullni. Hr Törnehladh, Gustaf, och N:o 1255 Hr von Schantz, Malcolm Gustaf; och hefunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 2017. Hr Björnstjerna, Roger Magnus; » 393. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af två ledamöter i Banko-Ulsk:t efter N:o 114 Frih. Hummerhjelm, fullm. Frih.
Det är därför med en välgörande känsla af lugn, som man skrider till meningsutbyte med en motståndare, hvilken å sin sköld förer så ädel devis. Framför mig ligger den uppsats i Idun, angående kvinnors anställning vid järnvägsstyrelsens byrå, till hvilken hr H. G. fogat sina kommentarier. Är det då verkligen så otydligt, när däri skrifves, att hvarje kvinna, som söker anställning, skall förete betyg från genomgånget fullständigt läroverk för flickor eller äga kunskaper, som berättiga till afgångsbetyg från 6:te klassen i de högre gossskolorna. Detta eller står där just för att beteckna, hvad som för manlig sökande utgör kompetensvillkor. Må vara, att detta kunde sagts omständligare, men då den ifrågavarande artikeln hufvudsakligen afsåg kvinnorna, så ansågo vi antydnin gen tillräckligt klar. I de högre kvinnliga läroverken läses ju till dels andra ämnen än i gosskolorna och till dels större pensa. Det ställer sig därför ofta lättare för en kvinnlig sökande, som af en eller annan anledning ej genomgått fullständigt läroverk, att komplettera sina kunskaper med betyg från 6:te klass af gosskola än att återgå till den iäsplan, som i kvinnligt läroverk följes. Hon kan då få göra detta genom att taga fasta på de villkor, som för manlig sökande äro uppT7vfr &gt;Q J u X l - l * C - l • * — fi-TI Ä ~ * M n n C Q l Q ' A ställda. Detta till förtydligande af de ofvan citerade orden. Till oomkullrunkelig stadfästelse åter af den sanningen, att ingen studentexamen fordras för manlig sökande vilja vi hänvisa hr H. C. dels till: » Instruktion för Styrelsen för Statens Järnvägstrafik », stadfästad af Kongl. M:t den 5 nov. e., dels till » Tjänstgöringsreglemente vid Statens Järnvägar, » faststäldt af järnvägsstyrelsen d.
September, i anledning af Kongl. Masits den Zo nästförutgäende Augusti i Räder afgifne Pr-position till Riksens Ständer, angäende betalning af Hamburgiks Banquierernes Amer hoffs Arfwingars, E. A. don Halle 6- Sons samt Luis 6- Jenquels fordringar; Och blef vice Talemannens fram. ställning till bifall af Stats. Utskottets Betän. landen i detta ämne med enhälligt Nej beswarad. Ut rupr». kx ?rstocoIIo 6st»ris1 Ö6m»nn. Utdrag 862 Den ig October. Utdrag af Protokollet, hältet hos Bonde-Ståndet wto Urtima Riksdagen i Arebro den 15 Octobrr 1810. S. D, ^fter uppläsande af Stats. Utskottets den 12 dennes, pä äterremff gifne och följande dagen pä bordet kagde Attrande öfwer de an. märkningar, som hos Bonde. Ständet bliflv-it gjorde wid det Utlätande, Utffottet, i anledning af Kongl. Masits Nådiga Proposition om en Fond till Pensioner för smärt bletzerade Office, rare och U-ader. Officerare, redan den 29 Sep. tember meddelat, gjorde vice Talmannen framställning till bifall af Utskottets Betänkande», men hwilken med enhälligt Nej beswarades. U supra. kx krotooollo Tabris! ÖämLlln. Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde. Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 15 October i8lv. S. D. biföll Ständet Constitutions-Utskottets Memorial af den 12 dennes, angäende det pä allmän bekostnad ofördröjligen mätte genom trycket utgifwas Förflagerne till förändring i Grundlagarne, med hwad dertill hörde; ,Och Den iZ October. 253 ffulle Stats-Utffottct anmodas att härtill föreflä nödige medel. Ur supra. Lx ?rotocol!o Labrjsl Qämanv.
Derför ar det, som han kastat om språket och på sitt fyndiga satt sedan kryssar sig fram mot den vanliga ordström-. men, användande som typisk benämning för hvarje företeelse af ~oyelsen något sådant uttryck, hvarmed allmänna språkbruket betecknar en företeelse af tiZZsteZ~zandet, och tvärtom. Han vet nämligen så mycket, som att förkärlek för det naturliga numera beherskar allmänna medvetandet. Kunde nian dä bringa det derhän, att hvad som företrädesvis gör intryck af maturligti, stämplades med namnet d konstlad ta, och vice versa. s5 vore fälttåget vunnet utan strid. Då komme alla, utan att marka sin egen omvändelse, att läsa allting i nutiden pä hebreisk fason. Nar man politiskt tillhör kristallisationens meningsflock, den som alltid älskar och vördar såsom ett typiskt uttryck af det gudomliga förra utfallet af något ombildningsarbete i verldenl - samt alltid hatar och hånar sJsom ett typiskt uttryck af det sataniska samma ombildningsarbete mt af alldeles samma verld; dä är ej alls underligt, om man skulle visa sig glad öfver en sådan språklig uppfinning som pastor Fardens. Den ar mycket enkel. Den gemenskapen har den med stora uppfinningar. Likväl tror jag icke, att den kommer att bli allmänt antagen. Men, om an hela det godtyckliga språkbruket skulle lemnas i fred af kritiken eller få behålla sin häfdade ursäkt som ett gammalt teologiskt monopol, så lär icke den låtsade eller verkliga okunnighet, vid hvilken pastor Fzrden stöder sina utsagor om saKfo~h ' åZZa7zden, träffa på samma milda öfverseende. Det d r icke - såsom denne författare soker att intala sina läsare - kännetecknande för evolutionis ismen^ sjelf att hafva ursinnigt brådtom med utveckiingsarbetet, utan tvärtom, att hysa den djupaste religiösa vördnad för naturens långsamma sträfvan till rikare och allt klarare uttryckssätt, samt att särskildt betrakta förhastanden som hi7tde1 för utvecklingen.
Kostnaden för underhållet, så väl af hospitalet, som af dårhuset, bestriddes af de primitivt för hospitalet anslagna tillgångar och af de bidrag, som sedermera, utan företrädesrätt för den ena eller andra afdelningen, blifvit till inrättningen donerade. År 1816 utvidgades ytterligare denna stiftelse derigenom, att ett försörjningshus der inrättades för Stockholms stads embetsoch tjenstemäns enkor och döttrar i den ålder och torftighet, att de ej sjelfva kunde sig försörja; och genom en donation af numera aflidna Enkefru von Knigge å 10,000 R:dr, till beredande af husrum för ålderstigna fattiga och oförsörjda borgaredöttrar af grossoch kramhandelsklasserna i Stockholm, sattes Direktionen sedermera i tillfälle att för nämnde ändamål uppföra en särskild byggnad; uti hvilket s. k. enkhus en fristad öppnades afven för sådana enkor och äldre ogifta fruntimmer, som, ehuru torftiga, likväl kunde för sitt underhåll erlägga någon betalning. Vidare har, efter upphörande af ett vid Danviken tillfälligtvis uppfördt sjukhus för koppsmittade, lägenhet der öppnats för emottagande af sådana fattiga personer af mankönet, som voro behäftade med svåra benskador och derigenom oförmögne till arbete, hvilken sjukvårdsanstalt jemväl underhålles af hospitalets tillgångar; och äro slutligen, under loppet af år 1849, sedan Invalidinrättningen på Ulriksdal blifvit upplöst, å hospitalet, i en särskild dertill inredd sal, till försörjning emottagne 14 invalider, emot en årlig afgift af invalidhusfonden af 100 R:dr för hvarje invalid.
Man må icke åberopa att denna summa utgör en obetydlighet, hvilket, enl. min tanke, är ^aldeles oriktigt, ty man skall tillämpa en grundsats sådan den är, ( och dess riktighet ligger deruti, att man uptager anslaget sådant det i verkligheten visar sig vara. Jag kan således icke åtnöja mig med de skäl, som här utaf tvänne StatsUtsk:s Ledamöter blifvit anförde, utan jag anser en ålerremiss böra ega rum, på det att man må uptaga förslags-anslaget sådant, som det i verkligheten bör vara för att upfylla sitt ändamål. Man har äfven såsom skäl för bifall till StatsUtskrs Betänk, i denna punkt åberopat, att erfarenheten visat det stora öfverskott finnas, hvarmed Stals-Kont. kan. fylla de brister som uppenbart skola på åtskilliga förslags-anslag upkomma, men månne icke snarare en sådan grundsats borde tillämpas att man uptager förslagsanslagen lill hvad som verkligen erfordras och i samma mån öka beräkningen af iukomst-titlarne, så alt man äfven i det fallet kommer sanningen närmare. Då har man för R. St., för allmänheten, för en hvar, som vill granska förhållandet, framlagt saken i dess rätta dager, men alt uptaga förslags-anslagen till lägre belopp än de verkligen erfordra och sedermera omtala stora öfverskott', som kunna användas till fyllnad af de brister å anslagen, som måste upstå, det är enl. min tanke aldeles icke rätt, och under sådana förhållanden bestrider jag att Stals-regleringen innefattar någon sanning. Jag yrkar således återremiss, helst anledn. dertill blifvit hemtad från Revisorernes framställning till R. St. Ur Adelborg: Då den brist, som yppats å förevande för slags-anslag nu under trenne år fortfarit, och man icke upgifvit de tillfälliga orsakerna till ett sådant förhållande, så är del att förmoda att Stals-Kont. äfven framdeles skall få ligga i förskott för att fylla denna brist. Således är det också klart att anslaget bör till sin verkliga storlek beräknas, och att man icke på en sådan förutsättning, som här blifvit upgifven, bör sätta alltför stor tillit.
Till en början får jag yttra den oförgripliga tanka, att det vore visserligen ingen nöd, om verlden kunde omskapas med sådane beräkningar. Men undersökom något närmare huru verkställigheten skall komma att se ut. En med utmärkta anlag utrustad Adelig yngling blir genom ett af dessa Stipendier försatt i tillfälle, att under förvärfvandet af practisk konstfärdighet, äfven inhämta en theoretisk underbyggnad, hvilka båda sammanlagde göra honom öfverlägsen alla sina medtäflare. Vill man tro, att han derföre är närmare målet, så länge han saknar förlag till egen närings bedrifvande? Man invänder väl, att der den personliga skickligheten finnes, der infinner sig nog Capitalisten för att förlägga densamma. Men härvid bör erindras, alt Capitalisten ej underlåter förbehålla sig så stor vinst af sitt Capital, att den andre får åtnöja sig endast med en torftig utkomst, och kanske förvandlas till den förres förvaltare. Ett sådant offer åt tidens orättvisa vill väl Ridderskapet och Adeln icke bereda. Detta skulle dock ofelbart ske; ty iGo R:dr kan väl vara en ansenlig summa nog för RiddarhusCassan, isynnerhet för närvarande, men de äro att betrakta som sandkorn i hafvet, i fråga om förlag 9,86 Den 23 Mars e. m. till en närings bedrifvande. Exempel pä sådane offer saknas ej heller. Vi se dagligen den talangfulla förtjensten gå nästan som tjenstehjon hos Capitalisten. Och äfven der skickligheten och förmögenheten äro förenade hos samma person, har man så ofta sett dem duka under, att man synes ej utan skäl börja betvifla den så kallade vetenskaplige näringsidkarens fortfarande bestånd, och i stället antaga, att hans credit är i omvändt förhållande mot opinionen om hans theoretiska underbyggnad. Orsaken? Hvarken vill eller kan jag söka den i någon nedsättning af den vetenskapliga underbyggnadens värde, den må finnas hos hvem som helst. Man kan ej neka att dessa nya experimenter, nya methoder och arbetssätt medföra beständigt nya upptäckter och fullkomna konsten. Men de ruinera anställaren deraf.