Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Samma Uisk:s Utlåt. ang:de 4:de, 5:te, 6:le och 7:de Hufvudtillarne hafva förut blifvit för andra gången bordlagde, dervid R. o. Ad. beslutat, att dessa Utlåt.-n skulle npföras främst på föredragmslistan för det i nästkommande veeka först inträffande plenum. Jag får, med anledn. häraf, vördsamt hemställa, alt R. o. Ad. behagade besluta, att SlatsUlsk:s Ul!åt:n N:is 73 och 74 skola å föredragnalistan för omnämnde plenum upföras näst efter Utsk:s Ullåt. JVs 72. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från U(sk:n inkomne Utlåt:n, Mern. och Betänk., nemi. från Stats-Utskottet: JU 87, i ahl. af väckt motion om löneförhöjning för Presidenterne i vissa Rikets Collegier; JU 88, i ani. af väckte motioner om understödjande af Fabriksinrältningar för Hvilbets-sockers beredning; JU 89, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om eftergift af Kronans rätt till Dana-arf efter aflidna Enkan B. H. Sandelin; JU 90, i ani. af K. Propos. om beviljande af ett lån till förlag åt Handlande och Näringsidkare i staden Jönköping; Banko-Utskottet: JU 32, innefattande föreskrifter till undvikande af penningeremisser med posterne emellan Stockholm och de orter, der R. Sl:s Bank har lånekontor m. m. Serskildta Utskottet: M 8, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. samt åtskilliga hos RiksSt:n väckte motioner om vilkoren för bränvins tillverkning. Höglofl. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck.
Jag får i anledning häraf äran upplysa , att jag håller nu här i min hand en calcul, hvilken upptager, att tvenne fartyg, af 4° lästers drägtighet hvardera, kunna, med en ångbåt af endast 25 hästars kraft, släpas från Götheborg till Söderköping på endast 144 tirnmar, eller sex dygn, då af denna tid blifvit afsedde icke mindre än 4o timmar för väntning och uppehåll på olika ställen, till intagande af fraktgods och passagerare, och att likväl den erforderliga hastigheten icke varit upptagen högre 18 H. 11 i6i Den 26 Mars e. m. än till 3 i knop. Denna calcul är icke tilltotad. efter godtyckliga uppgifter och beräkningar, såsom jag Gud nås sett dylika, då fråga varit om ångbåtar, utan grundar den sig på rigtig beräkning af fartygens storlek eller yta i vattnet, deraf uppkommande motstånd med den gifna hastigheten, samt den erforderliga kraften att öfvervinna detta motstånd. Visserligen är jag sjöman och har framlefvat flere år på Sveriges kust, ömsom om bord på Kongl. Maj:ts och Kronans fartjrg, ömsom till Coopvaerdie, och till och med på främmande Örlogsman; dock har jag aldrig hört, alt något fartyg på den korta tiden af 70 å 80 timmar seglat från Stockholm till Götheborg. Jag vågar likväl ej betvifla möjligheten deraf, då det i dag blifvit sagdt här, men tror, att dylika exempel äro så sällsynte, att de icke kunna tjena till grund för någon beräkning af den erforderliga tiden för nämnde seglats. Äfven bar jag i dag hort, att det skulle vara möjligt, alt ett fartyg, tungt lastadt med bräder och jern, på sex dygn seglat från Öregrund till Scherness, och ändå kryssat öfver Ålandshaf. Huru detta varit möjligt kan jag aldrig inse; i fall det är en sanning, så är det åtminstone en skepparesanning, som vi sjömän kalla dem, och hvilka i tillförlitlighet äro att jemnföra ungefärligen med jagthistorier bland jägare.
M. är sinnad alt lemna byggnaderna vid det s. k. öfre Manilla till disposition för den afsedda inrättningen. Hr Prytz: Jag instämmer i de skäl, som af de 2:ne siste värde talarne blifvit anförde för äterremiss af denna punkt. De några tusende r:dr, hvilka Staten skulle uppoffra för den mest vanlottade class af medborgare, nemi. dels de blindfödde, dels de i spädare åren blindblcfne, tror jag snart skulle densamma återgäldas genom de utvägar, som genom en ändamålsenlig undervisning skulle desse olycklige beredas, alt blifva nyttiga både för sig sjelfva och andra. Jag har äfven hört, sä väl medlemmar af Directionen öfver institutet för blinda och döfstumma, sorn föreståndaren för institutet, beklaga, att 4 II. 12 90 Den 6 November f. m. anslaget för detta institut är sä otillräckligt, att någon undervisning icke kunde ät de blinde egnas, oell uägra sädane derföre icke uti inrättningen inlagas, utan ett anslag af Staten. Jag tror, att örn denna punkt återremitteras, så lärer StatsUlsk. derigenom finna skäl att infordra yttranden af ofvannämndc Direclipn oell af institutets föreståndare, hvarigenom sädane upplysningar torde vinnas, alt Utsk. möjligen deraf kan linna anledn. alt härutinnan ändra sina äsigter. Hr von Hartmansdorff: Jag är nu af samma tanka som jag alltid varit, att det nemi. åligger Staten först förskaffa undervisning åt de barn, hvilka hafva sina fem sinnen i behåll, innan han använder särskilda kostnader på deni, hvilka äro födda sä att säga ofärdiga. Man synes emedlertid mera intressera sig för det konstiga än för det nyttiga. Jag förutser således, att man snarare skall bevilja ett anslag till detta ändamål än lill vanliga skolor.
Butiken vid Brook Street befanns emellertid snart vara för trång och obekväm, hvarför affä- ren från och med detta års början flyttades till n:r 19 South Molton Street. Men äfven där är lokalen för liten, hvarför en ny förhyrts från 1 april i n:r 440 Oxford Street, som bekant en af Londons förnämsta och mest trafikerade butikgator. I ett rum innanför den nya butiken kommer det för engelska ladies oundvikliga eftermiddagsteet att serveras af flickor, klädda i skandinaviska folkdräkter. 71 Vasateatern ger i morgon lördag en med ej så litet intresse motsedd nyhet: Harald Molanders vådevill » Vasariddare ». Vi kunna först i nästa nummer, inberätta något från premieren, af hvilken man väntar sig så mycket vissare framgång, som hr Molanders nya stycke, då det nyligen föredrogs i en enskild literär krets, gjorde synnerlig lycka. Särdeles skall fru Anna Norrie i hufvudrollen ha en högst tacksam uppgift. SSdra teaterns nya program bar fått alla skrattarne på sin sida, och då väl åtminstone hälften af mänskligheten ej har något emot att hjärtligen le, bör detta betyda detsamma som en varaktig framgång. Den lilla inledande enaktaren » Gräshoppan » kan saklöst öfverhoppas, men Daschs lustspel » Neckens dotter » är genomgående lustigt och uppfriskande, nästan galliskt trots den tyska källan. Hr Bergström finner i hufvudrollen tillfälle att utveckla sin saftiga komik från dess allra bästa sidor, och bland öfriga medspelande må särskildt nämnas fruarna Chrisliemsson och Lambert, fröken Paldanl samt herrarne Wagner och Sternvall. Violoncellisten Henry Bramsen gaf i tisdags sin första offentliga konsert härstädes i Musikaliska, akademiens stora sal inför en sorgligt fåtalig, men dess mera tacksam publik. Den unge konsertgifvaren visade sig vara en verkligt framstående virtuos på sitt välklingande instrument. En solid teknik, känsligt föredrag och god uppfattning kännetecknade hans spel. Särskildt dokumenterade han sig som en mycket framstående flageoleltspelare. — Fru Dina Edling föredrog på ett förträffligt sätt några visor, och ackompagnementet sköttes förtjänstfullt af fröken Emelie Ulfsax. En andra konsert gifves i afton fredag med biträde af konsertmästaren F. Book och fröken Alfhild Larson.
Såsom Dionyser och Silener, Satyrer och Fauner, Mänader och Hetärer kunna här i Norden uppträda, – och särdeles uppträdde under nyss angifna tid, – har han låtit dem i sina målningar framstå: men dervid ock med dryckeslagens vilda vällust förenat sommarglädjen af folkhopens lustvandringar, med det hvimlande menniskolifvet det hvimlande naturlifvet, med sina karikaturer och deras upptåg de ljufvaste scener ur svenska landskap och svensk landtlefnad. Den enda fiskarvisan ”Opp, Amaryllis! vakna, min lilla”, vore nog att göra honom odödlig. – Med allt detta är dock den Bacchus, för hvars fröjder han gjort denna natur och omgifning till skådeplats, endast den skenbare genien ar hans sångdikt; eller endast den marionett, som den verklige skjuter framför sig, läggande ord i hans mun och efter sitt behag länkande hans krumsprång. Och just derför kan Bellman, ehuru yrt han tillåter sig tumla om med menniskor och seder tagna ur samhällets nedersta våning, blott sällan med något fog tillvitas, att hafva målat det Låga på ett lågt sätt. Af skiljaktiga egenskaper med den Bacchus, som dyrkades af Fredman, af Mollberg och Movitz, var visserligen den olympiske ande, som vid Grekernes folkfester upplöste alla jordlifvets motsägelser i den öfversvallande glädjekänslan af Naturens eviga harmoni; hvilken der yttrade sig i en till skönhet förädlad lefnadsnjutning. All skönhet består i, att vara sinnlig åskådningsform af en idealisk natur och mensklighet. Att till en sådan form äfven den sinnligaste lefnadsnjutning kan förädlas, – det bevisar den Bacchus, som var son af Zevs och Semele, drufvornas murgrönkransade gifvare; han, som i Aspasias, ja Platos symposier belönade för dagens mödor med en hvila, hvars uppfriskande ingifvelser täflade i själfullhet med hvar och en renmensklig känslostämning.
Staten godtgjorde ingen ränta förr än jernvägen blifvit fullbordad, och endast fyllde hvad i den bestämda räntan möjligen icke af den blifvande inkomsten beläckles, hvarigenom staten egde en borgen för arbetets skyndsamma verkställande ecb rörelsens ändamålsenliga bedrifvande; 3:o statens ansvarighet för räntan fort före i tjugu Ar, räknadt från den dag, då banan för allmän trafik definitivt öppnades; och 4:o den ränta, som af staten garanterades, bestämdes till 4 procent, hvilken ränta vore hvarken så hög, alt deruti läge en frestelse att draga knpitalerna från andra vigtiga näringar, eller så låg, att ju icke kapitalister skulle, med afseende å säkerheten för räntans punktliga utfallande, äfvensom å befrielsen frun omsorgen med bevakningar, uppsägningar och omsättningar af kapitalet, finnas benägne att insätta sina penningar i jernvägsföretaget, hvilket i synnerhet skulle gälla örn utländska kapitalister, sorn i sina egna länder under vanliga förhållanden hafva en lägre räntefot, än den i Sverige i allmänhet gängse. På sådant sätt skulle det högsta belopp, som kunde komma i fråga att något år af StaLen lill jern vägsbolaget utbetalas, uppgå till 1 29,600 riksdaler banko, hvilken utgift likväl komme att i samma mån, som rörelsen på jernvägen och deraf härflytande inkomst Lilltoge, successivt förminskas samt sålunda kunde efter få år helt och hållet upphöra.
Han kan det icke utan att skada sig sjelf. Af naturen är menniskan en individ, d. v. s. en liten verld för sig, en särskild organism, som känner sig besvärad, ifall den blir utsatt från tvång. Historiskt betraktad är menniskan en inveck * lad organism, på hvilken tre eller fyra religioner, fem eller sex civilisationer, 30 seklers andligt framåtskridande tryckt sin prägel. Äfven som sådan är friheten hennes mest trängande be-hof. Ju mera civilisationen skrider framåt, desto mera egendomlig och invecklad blir hon, desto mera utvecklar sig hos henne motviljan mot allt tvång och all enformighet. För närvarande är hon en i sitt slag allenastående växt, ett träd, som blott vill frambringa sina egna frukter och som lider, ifall man kvistar af grenarne eller på annat sätt stympar det. Hennes förnämsta intresse går ut på att tåla så litet tvång som möj * ligt. Har hon en gång genom upprättandet af staten pålagtaig ett officielt tvång, så har hon gjort detta blott för att skydda sig för ett ännu starkare tvång. Därför måste staten behandla individen med yttersta varsamhet och hänsynsfullhet, lemna det privata initiativet så fritt spelrum som möjligt, icke inlåta sig i någon konkurrens med den enskilde, eller, i korthet sagdt, så mycket som möjligt undvika att beträda privatlifvets områden, för så vidt han ej kan rättfärdiga sig därmed att han genom sitt ingripande vill förebygga ett annat svårare tvång. I annat fall skadar han individens intresse och därmed äfven samhället i dess helhet Sålunda se vi, att samma skäl, som talade emot individens fullständiga oberoende af staten, också låter använda sig emot en alltför stor utsträckning af statens myndighet; i bådadera fallen är det först det individuela och sedan det allmänna intresset, som lider men. Om man betraktar samhället såsom en andlig och materiel verkstad, så kan det ej förnekas, att det arbete, som be-drifves på denna verkstad, bättre utföres af fria individer eller fria föreningar än af staten. Detta är en regel, som eger giltighet inom alla de olika arbetsområdena, inom åkerbruket, handeln och industrien, lika väl som på konstens, vetenskapens och literaturens områden.
Förty er vänskap är mig angenäm, men dock Olycka vore, om min broder vaknade. Stilla, stilla! mjuka steg med kängorna | Str. 1 140 Tagen, och stojen ej, buller ej vare här! Viken härifrån fjerran, Fjerran från bädden hans! KHOREN. Se, jag hörsammar. ELEKTRA. Ack, ack, som pipans andedrägt 145 Ur fina röret, så vare, min vän, din röst! KHOREN. Välan, så stilla som herdepipans Min stämma är. ELEKTRA. Rätt så! Träd fram, träd fram, kom stilla hit, Kom stilla hit, och gif besked, hvarför 150 J ändtligen komne ären. Ty länge redan på sin bädd han ligger. KHOREN. Huru är det? Låt oss veta, du goda! | Motstr. 1. ELEKTRA. Hvad öde må jag nämna, och hvad olyckslott? Han andas ännu, 155 Med korta suckar. KHOREN. Ack, den olycklige! ELEKTRA. Du mördar honom, om du rör hans ögonlock. Som ljufvaste lisa i sömnen finna. KHOREN. Den arme, genom gudasända nidingsverk! den usle, 160 genom hjertqval! ELEKTRA. Ve, ve, förderf uttalte den förderflige, Ultalte, då min moders mord, Det afskyvärda, Från Themis' trefot bjöd orakelguden. 165 KHOREN. Ser du, i manteln han vrider sin kropp? | Str. 2. ELEKTRA. Du honom med ditt skri, osälla, har nu ur sömnen väckt. KHOREN. Jag tror han sofver ännu. ELEKTRA. Vill du ej från oss, från borgen 170 Strax tillbaka, slutande ditt oljud, Vända foten hän? KHOREN. Han sofver. ELEKTRA. Rätt du sade. KHOREN. Heliga, heliga natt, Str. 3.
Betänkande, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förnyad författning om utskrifningssättet och inrättningen af allmänna Beväringsmanskapet, dels ock enskilda motioner i samma ämne. Nämnde Kongl. Proposition har af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit remitterad till Lag-Utskottet, men af Högv. PresteStåndet och Vällofl. Borgare-Ståndet till Stats-Utskottet; hvaremot de enskilda motioner, som nu äro i fråga och hvilka samtlige blifvit väckte inom Hedervärda BondeStåndet, öfverlemnats till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; i anledning hvaraf, och med stöd af 43 § Riksdags-ordningen, ärendet blifvit behandladt af Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, som derunder haft tillgång till ej mindre protokollen rörande de diskussioner, hvilka inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet vid nyssberörde remisser egt rum, än ock ett underdånigt Betänkande, angående lämpligaste sättet för beväringsskyldighetens fullgörande samt om ordnande af dithörande frågor, afgifvet af dertill förordnade Kommitterade. Den omförmälda Kongl. Propositionen, hvilken är intagen i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll under N:o 67, innehåller följande ”Förslag till Författning'? angående Allmänna Beväringsmanskapet. Om tiden för beväringspligtens inträdande och upphörande. % Skyldigheten att till rikets försvar ingå i allmänna beväringen skall för hvarje Svensk man vidtaga med året näst efter det, då han fyllt 20 år, och fortfara till och med det år, då han uppnår 23 år; dock med den utsträckning och de undantag, som i §§ 3, 4, 5, 6 och 7 omförmälas. Bih. till R. St. Beväringsmanskapet användes dels för arméens, dels för flottans behof, enligt hvad här nedan bestämmes.
Utskottet beslöt äfven, att den 65:te § Riksdags-Ordningen, ang:de Justitise-Ombudsmannens åligganden samt Justitise-Ombudsmannens Instruction, skulle förändras i öfverensstämmelse med den förändring, som nu af Utskottet föreslås i 5:te § af TryckfrihetsLagen. Herr Professoren Doctor Faxe yttrade härefter: »I anledning af Högloft. Utskottet beslut att föreslå förändring uti definitionen på Tryckfrihet, torde mig tillåtas att föra Högloft. Utskottets upmärksamhet på några af de anmärkningar, som Högvörd. Preste-Ståndet vid sista Riksdag mot Tryckfrihets-Lagen anförde, och under hvilkas åberopande samma Lag af Ståndet antogs. Högvörd. Ståndet yrkade någon slags inseende vid theologiska skrifter, innan de till allmänheten utgifvas, somlige Ledamöter med vilkor af den vanlige theologiska censurens bibehållande, somlige med förbehåll af någon annan lämpelig granskning, begge gemensamt med förklarande, att den i Regerings-Formens 86 § influtne definition på Tryckfrihet icke kunde betaga Riksens Högloft. Ständer rättighet att vid sjelfva Tryckfrihets-Lagens bestämmande vidtaga nödige gränser till vårdande af allmänt lugn i förening med sann upplysnings utspridande. " Deremot ansåg då Högloft. Utskottet, att det i oftanämde beskrifning af Tryckfrihet intagne uttryck, att den vore en rättighet att, utan något af den offentliga Magten i förväg lagdt hinder, trycka och utgifva Skrifter, vara af den beskaffenhet, att det innefattade ett bestämdt förbud emot all både censur och granskning af alla slags afhandlingar, men medgaf, att frågan, om läroböcker och religions 1 Utskottets memorial är tryckt i Constitutions Utskottets Memorialer 1810—1815, sid. 53 ä. Den 10 Oktober 1810 81 tal skulle före utgifvandet granskas, kunde vid nästa Riksdag komma under närmare pröfning. Högvörd. Ståndet förblef dock vid sin tanka och förklarade sin anmärkning såsom vid förra Riksdagen väckt för att vid nästa Lagtima Riksdag pröfvas och afgöras.
Men såsom de af socknen till schol-lärarens lön nu utlofvade årliga bidrag tillsammantagna ej kunna anses utgöra mera än ungefär hälften af det bestämda minimum, hvartill en folkschollärares lön bör uppgå, helst i allmänhet korn här ej köpes under 8 r.d:r och rågen ej under 10 r.d:r 3 sk. b:co tunnan eller per medium bägge delarne till 9 r.d:r b:co; såsom ock allmänt är kändt, att Häggenås socken, som till stor del utgöres af nybyggen, är framför de flesta socknar i landet utsatt för frostskador och utan särskilda näringsgrenar, samt derföre i stor fattigdom stadd, så ansågo sig socknemännen ingalunda kunna utan stats-bidrag vinna det allmänt nyttiga ändamål, som Kongl. Maj:ts landsfaderliga omsorg genom folkschole inrättningen velat dem bereda, och begärde derföre att undertecknad kyrkoherde måtte till Kongl. Maj:t frambära deras underdånigaste och enträgnaste bönfallan om att få stort bidrag af de till folk undervisningens befrämjande anslagne medel, som möjligen må kunna i nåder beviljas. § 2. Till ledamöter i taxerings commitéen, som hålles i Hölje den 8:de nästkommande martii, valdes bönderna Olof Hindriksson i Grötom och Mathias Moberg uti Österåsen. § 3. Som bonden Erik Salomonsson i Häggesta begärt entledigande ifrån att vara föreståndare i socknens distrikts-magasin, hvilken begäran ej kunde honom förvägras, så valdes nu i hans ställe till föreståndare i nämnda magasin bonden Nils Nilsson i Backegård. In fidem N. Feltström På socknemännens vägnar underskrifvs och erkänns riktigheten af ofvanstående protocoll. Johan Mattesson Österåsen Nils [bomärke] Svensson Häggesta Lars [bom.] Pehrsson Österåsen År 1843 den 12 februari upplästes 1:sta § af näst förestående protocoll, offentligen från predikostolen i Häggenås kyrka, tillika med vanlig besvärs-anvisning; betygar N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll hållet i Häggenås sockenstuga den 26 februari 1843.
Docler clstsamma ökacles utelöpande seclelstockeo meci 771,943 L:clr eller omkring^, utvexlingen af kliogancis m^nt uppgick tili 9)7,292 eller omkring ^ ak lien förra vict tidskiftets körjan ock reeia ^oncieo ökacie sig till,L:ör 6,024,9)4, att lien till utelöpsnlie secielstocken förköil sig såsom 6 till 6. simier öe 12 är, kvilka utgöra kela clemia period, förminskades uteiöpanlie secielstocken kran L. 7,8)2,909 mecl L. 1,766662 till L. 6,067,267 eller omki ing A, cieremot, uncler samma ticl i rörelsen utgick i gulliock 2 2 ^latsocii Lane o-Utskottens silfvermpnt k. 5,792,96g ellen k. 4,027,^17 men än Nyssnämnde sedelstockens förminskning, Vini jemförelse fts bvilket fö>bällaiids vell dä i betraktande tages, att eburu föne realisationen posten gammalt sillverm^nt funnos inom Landet, <le likväl icke j nönelsen egde omlopp, msn knnen, alt, oaktadt de stränga inskränkningarne i Länkens IZnerörelse, kilsets RörelseLapital, ebvad afdrag ä öst uttagna gulclocb silkverm^ntet, fän uppsmältning ellen utfönsel, ma kunna göras, vson under denna period en betydlig tillökning, Ilen andra perioden, omfattande de i4 sien frän peli med >789 till oel, mell >8o3, utmärker sig genom Uppkomsten af ett n^tt Lieditm; nt, saknande all Rond till inlösen oell utan annan mattstock fän beloppet än ,8tatsLassans bebok
— I åtskilliga andra af motionären specificerade hänseenden bade Styrelsen för Alnarp begärt mindre än i staten för Ultuna vore upptaget. I följd häraf, och under åberopande af hvad i fråga om behofvel af anslag lill ekonomi-byggnaden blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet anfördt, hemställde motionären, att Rikets Ständer måtte bevilja de anslag, hvilka uti Styrelsens för Alnarps Landtbr uks-institut ofvanberörda underdåniga framställningar vore Slats-Utskotlets Ullålande Jtä 99. 49 voro upptagne, med undantag endast af det till aflöning för en anatomi-vaktmästare beräknade belopp. Af motionen bilagda handlingar har Utskottet jemväl inhemtat att, oaktadt Institutet genom enskild donation under nästlidet år erhållit en gåfva af 20,000 R:dr samt Malmöhus läns Hushållningssällskap, jemte det 6,000 R:dr användts till anskaffande af omtyckta får-racer och 8,000 R:dr till inköp af ulmärktare åkerbruksredskaper, hvilka blifvit vid Alnarp uppställda, tili understöd för trädgårdsodlingen vid Institutet anslagit årligen 3,000 R:dr, Styrelsen likväl måst för Institutets förvaltning förskjuta medel till ej obetydligt belopp.
Med anledning af hvad sålunda blifvit erinradt, få Utskotten först yttra, att det ingalunda varit Utskottens mening, att den tillstyrkta utsträckningen i beväringsskyidigheten för sjöfolk vid handelsflottan skulle gälla äfven de beväringsskyldige, som, till följd af sitt hemvist eller sin vistelse inom vissa områden, enligt hvad Utskotten hemställt, borde för tjenstgöring vid flottan afses; att Utskotten finna en sådan tolkning af sitt tillstyrkande destomindre kunna med skäl göras, som dels sådant icke öfverensstämmer med de motiver, Utskotten i betänkandet framlagt, samt dels till det begagnade uttrycket sjöfolk icke kunna bänföras andra än de, som idka sjöfart eller af näring å hafvet hafva sin bergning. Det var således endast dessa, för hvilka Utskotten tillstyrkte, att en utsträckt bevä ringspligt borde ifrågakomma. Utskotten hafva redan till stöd för sitt förra tillstyrkande i denna del anfört, att, i afseende å handels-sjöfolk eller dem som å hafvet hafva sitt näringsfång, andra grunder för beväringsskyidigheten göra sig gällande än för dem, hvilka hafva sin sysselsättning och sitt arbete å landet; att, då de sednare skola i krig fullgöra sin beväringspligt genom inträde i arméens leder, de nödgas lemna sitt löregående lefnadskall, för att omfatta det dermed skiljaktiga krigareyrket, och att bland de många kännbara uppoffringar, som dermed kunna vara förenade, en lullkomlig förändring af föregående lefnadsvauor icke är den minsta, men att i detta hänseende företedde sig en stor olikhet med handels-sjöfolket, eller den medborgareklass, som har sjöfart till sitt näringsfång, då desse i krig skola tjenstgöra å rikets flotta, enär för dem sjökrigstjenstens omfattande vore föga annat, än en fortsättning af deras eget yrke i statens tjenst i stället för i enskildes och Stalssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcotlens Utlåtande, N:o 24. 3 med bibehållande af yrkets hufvudsak, eller alt genom sjötjenst förvärfva sitt uppehälle.