Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr Cederschjöld: Som ingen understödt det förslag, jag framställt, så afstår jag derifrån oell förenar mig med Frih. Tersmeden, på det att icke för många olika förslager må uppstå. Ropen på propos. förnyades. Frih. Alströmer, Oscar: Jag hade icke tänkt yttra något i denna fråga, men då här har blifvit framställda temligen skarpa anmärkningar emot Utsk:t, och jag icke allenast deltagit i frågans behandling, utan äfven biträdt det beslut, hvartill Utsk:t kommit, så anser jag mig skyldig att försvara Utsk:ts motivering. Man har hufvudsakligen fästat sig vid Utsk:ts yttrande* att såväl frågan om, som sättet hvarpå Sverige egentligen bör ingripa i främmande länders angelägenheter, är och bör vara öfverlemnad åt regeringen. Med anledning af detta yttrande, har blifvit sagdt, att R. St:r ega i grundlagen en sig tillförsäkrad rätt att göra framställningar till K. Mit i hvilket ämne som helst. Man må läsa grundlagens bud huru man vill, så finner man dock icke på något ställe att grundlagen gifver R. St:r rättighet att göra framställningar i diplomatiska ärenden; dessa äro ofta af den vigt, att det icke är lämpligt att representationen der uppträder Vi må erinra oss den tid, då R. St:r skötte de diplomatiska angelägenheterna. Jag hoppas att denna tid aldrig måtte återkomma. Vidare har man ansett såsom särdeles vådligt det yttrande af Utsk:t, att R. St:r äro förvissade derom att regeringen skall handla Den 2 Maj f. m. 33 handla efter folkets för regeringen tillräckligt kända önskningar. Om man läser strofen till slut, så tror jag icke att någon kan misstaga sig om Utsk:ts mening, när det säger: »der dessa kunna göras gällande, utan att landets sanna intressen blottställas». Sammanlägger man början och slutet, så finnér man att folkets önskningar icke kunna vara något annat än att det hyser ett varmt intresse för Polen, men att det icke vill tillstyrka något i en fråga, som det icke känner.
Jag borde kanske icke upptaga tiden med besvarande af Herr Crusenstolpes yttrande i det vigtiga ämnet, rörande VetenskapsAcademiens Silfverjeltoner, isynnerhet som det kunde förebrås mig, att vilja tala i egen sak; men jag bör likväl förklara, att jag anser, det ingen af dem, 2 ^ 20 Den aa Maji, som erhålla dessa jeltoner, emottaga dem under benämning eller förutsättning, att de äro en drickspenning, gifven med en Statens mellankomst. Jag betraktar snarare deras utdelande såsom ett gammalt, från hvad vid andra Academier varit öfligt, hemtadt bruk, hvilket Rikets Ständer hittills icke ansett såsom en onyttig utgift; men som, för de Ledamöter, hvilka erhålla dem, likväl är en ökad inkomst. Då nu Staten icke ger något större bidrag, än utvexlingen af dessa jettoner, skulle jag tro hela anmärkningen icke vara af synnerlig vigt. Herr Crusenstolpe har äfven omtalat 4>5oo R:dr, som utgått till Dramatiska Spectaclet. Det är visserligen sannt, att om denna summa varit anslagen endast till underhåll af byggnaden, skulle anslaget vare ändamålslöst, sedan byggnaden uppbrunnit; men jag är öfvertygad, att det leder sitt ursprung från annan orsak, än blotta byggnadens underhållande, och om Herr Crusenstolpe täckes återkalla minnet af fordna dramatiska producter, skall han måhända deruti finna ett skäl att bibehålla detta anslag. Herr Crusenstolpe: Då Hans Excel lence Hr Grefve af Wetterstedt ansett Silfverjettonerne oumgängliga, att ge en ökad lustre åt de lärda Samfunden, vill jag visst icke vidare lägga mig emot deras bibehållande. Hvad åter anslaget för Dramatiska Theatern beträffar, skulle jag väl äfven vilja tro, att Den 11 Maji. 31 det icke blott varit ämnadt till byggnadens underhåll; mea att döma af de producter, vi i sednare lid sett uppföras, kan man åtminstone icke sluta, att det tjenat till något annat, än att upprätthålla grundmurarne af huset. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Om jag rätt påminner mig, och jag vädjar i detta fall till Höglofl.
Rikets sannskyldiga nytta, eller om någon Föredragande icke med oväld, nit. skicklighet och drift sitt förtroende-embete utofvat: anser Utskottet sig böra. utan att inga i närmare bedömande af sjelfva saken, hemställa, att Ola Jönssons ifrågavarande framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 23 Juli 1860. Reservation: af Riksdags-fullmägtigen Ola Jönsson från Malmöhus län: ”Genom det af Utskottet äskade Stats-Råds-protokoll, angående den anmärkta rädgifvare-åtgärden, har den upplysning vunnits, att de närvarande Konungens rådgifvare underlåtit att någon särskild mening till protokollet anföra, såsom i 9 § Regerings-Formen uttryckligen föreskrifves. De äro således för beslutet ansvarige, såsom hade de styrkt Konungen att det beslut lätta. Då Utskottet ansett sig böra, utan att ingå i närmare bedömande af sjelfva saken, hemställa, att min framställning icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda, har det såsom grunder för denna åsigt anfört: l:o att det redan granskat Stats-Råds-protokollerna för de närmast före riksdagens början förflutna tre åren; 2:o att Ständerna öfver utlåtandet om denna granskning fattat sitt beslut; och 3:o att den nu anmärkta rädgifvare-åtgärden icke är af sådan beskaffenhet, att ä densamma, betraktad ensam för sig, kan grundas ett omdöme, huruvida StatsRädets ledamöter, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller om någon Föredragande icke med oväld, nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat. För den otroliga händelse, att Utskottet med den i viss män tvetydiga redaktionen af tredje motivet velat antyda, att anmärkta rädgifvare-åtgärden, derföre att den är en enda och ensam, är af sådan beskaffenhet, att å densamma icke kan grundas ett omdöme, huruvida Stats-Rådets ledamöter uti deras rådslag om allmänna mått och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, så reserverar jag mig emot en sådan grundlags-tillämpning.
RonglMajus förbud den 22 October r?66, samt LonglRungörelserne den 24 NarS 179^ och 2:dra Augusti 1792. — Den oreda,-som för öfrigt stall upkomma derigenom, att ett mynt ar gängbart, som den ena tar och den andra wagrar, matie wal en hwar inse och hwilker jamwal ar sä lätt förfalstadt, hwaraf redan i rörelsen sä mänga salsta sedlar fin» nas samc flera redan blifwit stundeligen bedragne, dä direckion wagrar inlösa dem, hwarföre en hwar mä agka sig för defla sedlar. Jag sär således ytterligare yrka, att jämlikt den äberopade Z. i Regerings Formen samt anförde Lagens rum, alta Discont-. §3 Den 6 Julli - Discont assignalioner, z procents obligationer icke mätte tillätas akt såsom mynt sä circulera, utan Disconkerne killhallas, akt icke widare öfwerffrida föreffriften af Reglementet, men pä der stagnation i rörelsen icke mätte upstä, och inskränkningen blifwa för hastig och derigenom skadande, Banquen genom enskildt diScon ering mätte kunna hälla en sadan jemnwigt emellan rörelse capitalek och waru production, att den förlorade medelwagen äter mätte finnas, pä det desta disconter, som till näringars »Hjelpande och förekommande af ffadeligt ocker icke mätte werka just motsatsen, näringars förfall, och dek mast oförsynta ocker sa pä allmänheten som pä staken. Friherre Stael von käollstein killade muntligen: af det anförda finnes, förmodar jag, att mistbruket genast ar pulpet dermed, akt hwarje assignation Utbytes inom bestämd tid i Banque» emot dest sedlar. Ast bestämma sädant är Skändernes magt och ratt.
En porto-frihet finge således ej inskränka sig blott till Banken, utan skulle äfven utsträckas tiHCommissionairerne för de enskilda; och att tullförnsillningar och missbruk af alla slag dymedelst kunde befordras, tror Utskottet sig knappast behöfva antyda, än mindre bevisa. Banco-Utskottet, som i hufvudsaken alldeles är af lika tanka med Herr Biskopen af Wingårds att den hittills varande lån-rörelsen på Guldoch Silfver-pant, såsom en anstalt för mycket i smått, snarare borde efter hand, och så snart möjligt är, afledas från Banco-Yerket, än alt den skulle ännu mera utvidgas och ökas, finner sig ej af anmärkningarnej hafva fått anledning att frångå dess förra tillstyrkan i denna punkt; hvarvid Utskottet således, på redan anförda, och nu vidare utvecklade skäl, i alio förblifver. 2:0. Utlåning på Lån-Bankens egna Skuldförbindelser. Med anledning af Utskottets förslag Banco-Utskoitcts Utlåtande N.-o 82. 23 pag. 27, Lit. a, om fortfarande belåningsrätt pä Lån-Banco-Obligationer, till gg procent af Capital-summan, har, å ena sidan, den tanka blifvit framställd, att' utlåningen från Banken på sådana hypotheker borde helt och hållet upphöra, samt sjelfva Obligationerna , så vidt de tillhörde enskilde, uppsägas och infrias. A en annan sida åter liar blifvit yrkadt, att Obligationerne borde tilläggas full belånings-rätt till ersättning för Obligations-inneliafvaines, genom försämringar i myntvärdet, förorsakade lidande, sorn Banco-Utskottet i sammanhang härmed omnämnt. Vidare har, emot Utskottets å samma pag., under Lit. b, framställda förslag, att Räntan för dylika lifgifvande
Jag såg da endast på fördelen af att få Representationen förökad med åtta kunnige män, utan att erinra det vissa af dessa Faculteter äga ett alltför inskränkt personal, att, utan mehn för undervisningen, kunna från sig bortlemna Ledamöter, och utan att besinna åtskilliga andra svårigheter, som nödvändigheten att skicka ett så stort antal Representanter, skulle för Universiteterna medföra. Jag gillar således till alla delar Högloflige Utskottets förslag, att bestämma Un i versiteternas Representanter till tvänne från hvardera. Deremot är jag icke i stånd att inse, med hvad skäl VettenskapsAcademien kommit till Representations-rätt. Dylika lärda corporalioncr uttrycka ju uppenbarligen endast en slags dilletanlism för Litteraturen, icke någon fri och uteslutande sysselsättning med dithörande ämnen, hvadan Ledamotskap i dylika Academier vinnes och äges bredvid och jemte helt andra befattningar, och kan således icke vara af den natur; att det på något sätt betecknar Statens förvärfvade lärdomsgrad , eller gifver representations-rätt. Dessutom då en sådan rätt lemnäs åt en Academie, är det visserligen högst ensidigt, att en sådan icke äfven förunnats åt alla de öfriga, såsom Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-, Svenska, KrigsVettenskaps-, Fria Konsternas, Musikaliskaoch LandtbruksAeademien, liksom alla andra hvilka möjligen framdeles kunna blifva stiftade. Minst tror jag för min del, att bifall kan lämnas åt Ilögloflige Utskottets förslag om Ridderskapets och Adelns framtida organisation. Dels fattar jag icke hvarföre antalet af detta Stånds personal skall bestämmas, då detta icke är tillfället med något af de öfriga, dels kan jag icke inse huru ett sådant val, i synnerhet om, som måste förutsättas, man önskar det godt och ändamålsenligt, skall kunna verkställas. Adelns Ledamöter såsom spridda öfver hela riket, bo dertill alltför aflägset från hvarandra för att äga den inbördes kännedom om hvarje individue, som härtill erfordras.
Till öfversigts vinnande af Bankens ställning efter 1776 års realisation, torde följande, utur Grefve Schwerine ofvannämnde arbete lånade, tabell här lämpligen få ett rum. **) Af närstående tabell inhemtas: l:o) Att förhållandet mellan Bankens skulder och reela fon den var ganska tillfredsställande ända till 1802 års utgång, allt i följd af den under 1779, 1786 och 1789 årens Riksdagar gifne o ch följde plan för Bankens förvaltning. Att detta förhållande tvärt förändrades 1804, sedan riksgäldssedlarnes inlösande år 1803 lades på Banken, och således icke rättvisligen kan läggas Banko-förvaltningen till last. 3:o) Att förhållandet än mera försämrades år 1807 genom ytterligare inlösen af riksgnldssedlar. Att förhållandet 1808 betydligt förbättrades, hufvudsak skuilc nämna tvenne embetsman, att deltaga 1 administrationen: hälf ten af blifvande vinsten sknlle tillfalla Staten, en fjerdedel Stockholms stad, och en fjerdedel förbehållas innehafvarne af 1656 års privilegium. Denna plau synes hafva egt de i hufvudstaden vistande kunnigare embetsmäns bifall. Landtadeln deremot ville, att Banken skulle ställas under Ständernas inseende oeh förvaltning allena. *) Man varsnar i deras framställning och genomförande Presidenten Grefve Liljencrantz, den skickligaste och redligaste finansman i Sverige sedan Gustaf Bondes tider. **) Se följ:de sida. Den 2 No vemb er. År. LåneBanken. Vexelbanken. Metallisk tillgång. Procent, metallisk valuta med Lånebankens skuld. Procent, om Lånebankens skuld icke upptages. Oinlösta Riks' gäldssedlar. Utestående succesive inflytande. Obligation. Insatta medel. Utgifne sedlar. Den 2 November. 79 ligen genom reela fondens förökning med 2,500,000 speciel'. Det var då 29 å 31 proc. Bankens ställning är nu 317/io proc., och tillåtna förhållandet 25 promt 1!
Maj:t blifvit gillad den 16 Juni 1848 och till deras bekostande hafva bidrag af Handels och Sjöfartsfonden, i följd af Eder Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 23 Juli 1847, utgått med sam Berättelse öfver Stockholms Stad för uren 18A8—-1850. 3 18 manlagde 150,000 R:dr B:ko, hvarförutan af Grosshandels-Societetens medel blifvit till företaget utgifne 69,821 R:dr 9 sk. 11 r:st. samma sedelslag, inberäknad den del af fastigliets-köpeskillingen, som ansetts böra läggas pä kostnaden för skeppsdockorna, då en del af egendomen kunnat särskildt uthyras och jemväl framdeles torde inbringa någon afkastning. Dessa skeppsdockor äro en större och en mindre, den förra 250 fot lång, 56 fot bred i portöppningen och 21 fot djup vid vanlig vattenhöjd, och den sednare 150 fot lång, 30 fot bred i portöppningen samt 13 fot djup vid vanlig vattenhöjd.
Fartygsegare, om ersättning åt dem för förluster genom Lotsars förvållande . Litt. F. 54- Fattigprocent, fördelningen af den å confisque rade varor .. 63. Fattigvården i Stockholm, om anslaget dertill 144- i Landsorterne, dito — i Carlscrona , om understöd derför 37. Fem-års-Berättelser, Landshöfdingarnes, tryckning och utdelning deraf 5, 6, 3g. Fjerdingsman, deras löner och befattningar, angående 128, 287, 3i3, 347,348. Filial-Stuteriers inrättande 147. Fiske i Ångermanna-Elfven, om dess idkande n8- Flottans AflöningsStat, regleringen deraf i5i. Flottans bemanning, anslag dertill i5i. Flyinge Stuteris dagsverks-ersiitlniug, anslaget dertill . N:o Flyinge Stuteris förening med Dahlby Kungsgård ... 147. Fonder till Förlagslån 201. — ställde under CommerceCollegii förvaltning, granskning deraf 200. Forssel-ersättning för räntepersedlar till K. Fouragerings-anslaget j32, 289. Friberg, om arrendet för Lunda hemman . 223. FriCadetters underhåll, utbetalde medel dertill 62. FrirnurareBarnhuset, anslaget derför i44- Fulhnagters Chartering 267. Fyrbåkar, Landsorts och Horssö, deras inköpande ... 8, 78. — nya, anslag till deras uppförande 32r. Fyringsmedlen, deras användande Litt. F. 54, 123. Fångars skjuts och underhåll, ra. m., anslaget derför .. 147, 25o. Fångars lierbergerande under transporter, ersättning åt Gästgifvare derför 148, 343. Fångföringssätt, om förändring deruti 148.
Vid 1885 års riksdag fann denne man en lika talande som kort formulering för en del af svenska pressens dödssynder. Den svenska spanmålstullfientliga pressen består nämligen af tvänne hufvudgrupper, » af den revolutionära pressen, som gjort till sin lifsuppgift att undertrycka tron på deri treenige guden » och » af den press, som synes hafva tagit till sin uppgift att hetsa upp arbetstagare mot arbetsgifvare i afseende på deras olika intressen, då dessa intressen deremot borde vara gemensamma! » När hr Petersson, den jämförelsevis oerfarne offentlige mannen, från sin lilla landsorts vrå kunnat så pass fa ögonen öppna för den svenska pressens skuggsidor, hvad skall väl då icke en äldre man på samhällets höjder med sin af rik lifs-erfarenhet skärpta blick kunna anföra för hemska saker ?Bland vära offentliga män fins väl knappast någon, om hvilken man med mera fog än om vår hjelte, grefve Erik Sparre, kan säga att han och svenska pressen varit som hund och katt mot hvarandra. — Att han icke undgick andra aflidnas lot {att i tidningarnas minnes-runor disproportionerligt berömmas, inverkar ej härpå. — Var han ock enligt sin egen uppfattning en pressens martyr och besköts han från dess sida i decennier med smädelsens, illviljans och hatets projektiler värre än Paris af tyskarne, nog, sanningen att säga, refs och bets, skrek och flängde han reelt mot alla misshandlingsförsök och nog var hans sinne i regel okänsligare för den hvassaste ironis pilar eller den direktaste beskyllnings kraftigaste klubbslag än någon pakyderm i Afrikas floder. Och var han icke vid upphetsad sinnesstämning, utan i vanligt godt humör, nog mådde han då bättre, när han fick tillfälle göra sig påmint af tidningsskrifvarne genom någon gliring. Om än Dagskrönikans läsare skulle vara okunniga om en och annan Andrakammarman, känna de tvifvels-utan sin inhemska klassiska litteratur. Då minnas de helt säkert riksdagsscenen i » Röda rummets » åttonde kapitel, » Arma fosterland », då grefve von Splint i sitt tal får syn på. referentläktaren: » Der, der!
Hos Kongl. Maj:t har Styrelsen öfver Ultuna Landtbruks-institut gjort underdånig ansökning om anslag till nya byggnaders uppförande derstädes, men sorn berörde ansökning, hvaröfver Landtbruks-akademiens underdåniga utlåtande blifvit infordradt, men ännu icke inkommit, ej varit åtföljd af plan och kostnads-beräkning öfver de tillämnade byggnaderna, har Kongl. Majit funnit Sig för närvarande icke böra till Rikets Ständer göra någon framställning i ämnet. Med afseende dels å de lägre Landtbruks-skolornas nyttiga inverkan på jordbruket och det ådagalagda behofvet af tillökning i dessa skolors antal, dels ock å angelägenheten deraf att den i sednare tider betydligt ökade personalen af lärare vid landtbruks-läroverken och agronomer sättes i tillfälle att genom resor i främmande länder förvärfva ökade insigter i sitt yrke, vill Kongl. Majit härmed i Nåder äska att under ofvanstående rubrik må uppföras följande ständiga årliga anslag, nemligen: l:o för ytterligare 5 lägre Landtbruks-skolor i de orter, som Kongl. Majit finner vara deraf företrädesvis i behof och hvilka uppfylla de för dylikt understöd stadgade vilkor, 4,000 Ridr för hvarje, eller tillsammans . 12,000- 2:o till förhöjning i anslaget till rese-understöd åt personer, som egna sig åt landtbnikets vetenskapliga eller praktiska studium 3,000: C) Agronomer och deras Elever: Som antalet, af de i Statens tjenst anställda Agronomer visat sig otillräckligt, hemställer Kongl. Majit, att Rikets Ständer må bevilja: till arfvode åt ytterligare 3 Agronomer, å 1,500 Ridr för hvardera, tillsammans 4,500: » resekostnads-ersättning och dagtraktamente åt be mälde Agronomer 2,400: — Transport R:mt R:dr 5,175: 15,000: 6,900: 27,075: Kongl. Maj:ts Säd. Prop. N:o /, om Statsverket 1859.
LXIV. A. 3o. Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Iiospitals-hemman, att dem uppbjuda och inteckna låta. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. A. 166. — i anledning af väckt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar. XXXVI. B. 3oi. XXXVIII. A. 166. LVI. E. 45. — i anledning af väckt fråga om förklaring öfver Kongl. Brefvet af den 22 Maj 1819, rörande Åbooch Besittnings-rätten till Kyrkohemmanet! i Halland. XXXVI. B. 3ot. XXXIX. 277. XLI. A. 17, 173. XLII. Statsverket, rörande tvänne år 1829 derifrån lill Banken utbetalte summor, samt örn dess hos Banken förvarade skuldförbindelser. LXV. B. 216. LXVI. A. 45. — om skyldighet för, att öfvertaga uppbörden af åtskilige förvaltande Verks in - r»7G komster emot erläggande till samma Verk af bestämda årsanslag, m. m. LXIII. B. po. A. a47. LXV. E. 8. StatsVerket om 1825 verkställd granskning af dess förvaltning. I. 40. LVU. A. 266. A. 309. LVIII. LVI. B. S6. LVU. A. 266. A. 3op. LVIII. B. 220. XXVIII. LXVI. E. 270. — räkenskaper för år 1827, angående revision af. V. 99. VIII. R. 97. XLVI. B. 112. XLVIII. A. 202. — räkenskaper för år 1826, angående verkställd revision af. XLIX. B. 280. L. A. J45- LX. U. 275. LXII.
Den värde talaren torde ursäkta, att jag ej eger en riktig insigt i detta system, men det härflyter deraf, att Utsk:ts förslag är så ofullständigt, att om man tror, att derpå en obligat-ionshandel med nödvändighet skall grundas, så misstager man sig betydligt. Förslaget innebär ingenting annat, än att Riksbanken skall intill ett belopp af 11 million uppköpa af Dea 26 Maj e. ni. hypotheksbankens obligationer; men någon föreskrift för fullmägtige att sedermera återutsläppa dem i rörelsen förefinnes icke. Jag kan derför icke fatta, hvarifrån de Hrr, hvilka med sådan värma förorda förslaget, hemta den förutsättning, att, om detsamma antages, skall en verklig obligationshandel komma i gång och banken köpa och sälja obligationer. För den händelse förslaget åsyftar detta, så beklagar jag djupt, att det blifvit så illa uttryckt. Ar åter meningen endast, att banken skall för 1 i million uppköpa obligationer och sedermera skrinlägga dem, så hoppas jag, att jordbrukets ställning icke är så betänklig, att den med en sådan åtgärd kan upphjelpas. Man har sagt, att bankens fonder uteslutande äro disponerade till fördel för industriella företag. Jag vill emellertid hänvisa de Hrr, hvilka hysa en sådan åsigt, att taga kännedom om föredragningslistorna öfver beviljade lån; de skola då finna, att största delen af bankens fonder utgår till jordbruket. Allmänna diskontens medel, uppgående till 10 millioner, äro nästan uteslutande till jordbrukets tjenst; likaså handelsoch näringsdiskontens fonder, dessa dock ej på mer än 4 månader. Jag tror således, att den uppgift, att bankens fonder uteslutande äro disponerade till handelns och den större industriens tjenst, icke är på verkliga förhållandet grundad. — Hr Mannerskantz har påpekat den stora fördelen af att kunna sälja dessa obligationer i händelse af en kris. Min insigt i hithörande förhållanden är visserligen ej stor, men så mycket tror jag mig dock veta, att det ej är synnerligen fördelaktigt, att vid ett sådant tillfälle realisera obligationer; enligt min tanke är det då vida bättre att hafva korta papper till sin disposition. En talare har äfven framhållit obetydligheten af den föreslagna summan, 1 i million, då banken eger en grundfond af 29 millioner.
Februarii, angäen de - Den 17 Mars. 777 de Allmänna Brandförsäkrings-Werkst, har, genom Kemi88 ifrän de KespeÄive Gränden, LancoUtffottets yttrande blifwir infordradr. Kongl. Majit föreställer i Nader, ibland siere til Lrinciuen8 befattning icke hörande omständigheter, angelägenheten för berörde Werk, ar emot DireÄicmens reve>8, och l^/potbe^us til MVtswarande belopp, af de förffrifningar Werkst innehade, fä wid förefallande hastiga behof, til brandffadave ersättningars gäldande, ritöfwer den Summa af 100.000 R:d , som ffulle dertil altid hällas i beredskap, och i Götheborgs viborn-Werk insättas, Uti Rikö-vi8conten uptaga Län til högst Et Hundrade Femtio Tusende R'.d. Specie.