Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Änkling utan barn eller ogift man får inte burskap, utan att kunna visa upp att de tre år för den förra och sex år för den senare tjänat och lärt handel. Vid antagandet av handelsborgare eller deras drängar skall behörig prövning ske inför magistraten, protokoll föras och utdrag sändas till befallningshavande. Varje halvår skall landshövdingen få förteckning på de personer, som har pass för resehandel. En vanlig borgare med hushåll får endast ha högst två handelsdrängar. Ogift äger rätt att ha dräng endast om han är över 50 år eller av sjukdom oförmögen att själv driva handel. Enligt resolution av den 31 maj 1639 har Borås stad rättighet till resehandel på utrikes orter. J LILJECRANTS. Resereglemente. Hälsingborg den 27 oktober 1807. Detta reglemente är indelat i 12 klasser och skall visa skjuts och traktamente för varje tjänstegrad. Första klassen. Skjuts för tolv hästar. 3 riksdaler 16 skillingar i traktamente för riksämbeten och rikets herrar. Andra klassen. Skjuts för åtta hästar. 2 riksdaler 16 skilling i traktamente för fältmarskalkar, presidenter, överståthållaren i Stockholm, chefen för sjöförvaltningen, generalguvenörer och överste kammarherre. Tredje klassen. Skjuts för sju hästar. 2 riksdaler i traktamente för generaler, generallöjtnanter, generalmajorer, Kongl Maj: ts generaladjutant, vice amiraler, kontraamiraler, direktören över fortifikationen, generalkvartermästare, överhovjägmästare, överhovstallmästare, förste hovstallmästare, förste hovmarskalk, överhovkammarherrar, justitiekanslern, hovkanslern, statssekreteraren, landshövdingar, vice presidenter, underståthållaren i Stockholm, överintendent, överpostdirektör, ärkebiskop. Fjärde klassen. Skjuts för fem hästar. Traktamente 1 riksdaler 32 skillingar för överstar, generlafälttygmästare, secondchefer kaptenslöjtnanter, hovmarskalkar, hovstallmästare, förste stallmästare, överceremonimästare biskopar. Femte klassen. Skjuts för fem hästar.
Det synes alltså vara skäl att erinra 470 Den 27 Augusti e. m. sig hvad Sländerne vid sisll. riksdag beslutade i nyssberörde jern - vägsft aga, och huruvida icke dä i beslutet om den garanti, Staten beviljade, inflöto hvarjehanda stadganden, hvilka då förtiden dels lemnades obestridda, dels infördes i enlighet med flertalets åsigter, och hvilka stadganden, da de ånyo förekomma, man tyckes anse såsom alldeles oantagliga, helt och hållet afskräckande. Jag torde jemväl få fästa upmärksamheten derpå, att jemte den garanti, som då lemnades, förunnades det blifvande bolaget åtskilliga fördelar deni StalsUtsk. nu icke trott sig böra i sin tillstyrkan medgifva det nu i frågakommande arbetsbolaget. flit hörer t. ex. den utsyning af trädmalerial, hvarom bolaget då för erforderligt behof erhöll anvisning å kronans skogar, för så vidt de ej vore till andra ändamål disponerade; och denna utsyning, denna skogstägt, lofvades att bolaget finge utan ersättning påräkna. Vi dare inskränktes bolaget dä förtiden icke genom stadgande af viss tid, inom hvilken arbetet skulle vara färdigt: men nu harman deremot utsatt i sådant hänseende tidpunkten af 1855 års slut. Staten hade förra gängen icke förbehållit sig ett så bestämdt öfverinseende, som nu är tillämnad!, å vägens tillstång; ty uti SlatsUtsk:s här föreliggande betänk, är sagdt att Slaten skall genom urliga besigtningar utöfva tillsyn öfver att arbetet befinnes i fullt ändamålsenligt skick. Alla dessa inskränkningar torde hafva giltiga skäl för sig; jag anmärker dem blott såsom exempel derpå, att StatsUtsk. sökt iakttaga än mer försigtighet och sparsamhet, än hvad R. St. 1848 ansågo oundgänglige, lietta oaktadt är man å motsidan full af farhågor för de af den föreslagna garantiens härflytande, förespådda och förmenade vådliga följder.
Då bekostandet af broar och färjor, enligt gällande Författningar, år ett åliggande för ortens invånare, emellan hvilka underhålls-skyldigheten af så vål dessa, som öfriga delar af allmän landsväg blifvit fördelad och det bidrag af Statsmedel, som för nu ifrågavarande brobyggnad blifvit Stats-Utskottets Utlåtande, N',o 435., Litt, C, 11 af StorAmirals-Embetets Tredje Afdelning uppfördt, följaktligen icke skolat komma att ega rum, på grund af någon rättighet dertill å invånarnes sida, utan för att derigenom befrämja och påskynda ett allmänt nyttigt företag, till hvars utförande invånarne ansetts vara i behof af understöd, anser Utskottet ofvanberörde anmärkning ej kunna föranleda någon förändring i Utskottets förra yttrande. 7:0 Vid Utskottets förslag, i afseende på upprensning af Indalselfven, har inom Riddershapet och Adeln blifvit erinradt, dels att Utskottet, som erkänt företagets vigt och nytta, saknat skäl att föreslå nedsättning uti det ifrågasatte anslaget, helst arbetet skulle komma att fördyras i samma nion, som utförandet deraf drogs ut på tiden, dels att, såsom vilkor för anslagets utgående, bordt af Utskottet, i likhet med hvad för andra sådane företag blifvit stadgadt, bestämmas ett visst bidrag af dem, sorn flotta varor utföre floden, äfvensom af de strandegare, hvilka genom upprensningen af Lits-elfven skulle komma att vinna en ej obetydlig jordrymd. Presteoch Borgare-Standell hafva lemnal punkten utan anmärkning, och Bonde-Ståndet återremitterat densamma, på grund af de i allmänhet vid detta Utlåtande gjorde anmärkningar.
Att till Stars -Werket indragas alla i Räder fvriänie Kron»-Räntor af Socknarne. 2:0 Att Bergslaget säsom en statt af Silfwer-Werket ärligen beralar 200 Lödig Marker Silfwer. zw Att Bergslaget häremot Nädigst mätte förunnas 4500 Skeppund Stångjerns Smide, med dertill hörande Tackjerns bläsning emot enkel Hammarsta» e-'ler procent, fritt frän o!l Be, rvillmng och Tionde afgift af Tackjern», och Bergslaget under ewärdelig nyttjande rätt upvläkas Kyllinge Mjöl och Sägqworn, sä att TLatrenfallen i samband med O.warnarne kunna upptagas till Bergsbruk. 4:0 Alt fä wäl Bergsmans som Grufwejorden stuile förklaras för Bergslagets enstiidta egendom med ewärdelig ägande rätt och ort Staden sä wäi i anseende till jorden tom andre frioch rättigheter mä oqwald njuta sine Priwrlegier ech de genom flere Kongl. Resolutioner förunte förmäner tillgodo 5: Att Smidet mä i sä mätta sammanbindas med Silfwer-tiilwerkniugen att det blifwer Tvmtewls förde», utan alt sedermera wara widare förbundet med Tomterne, än att d.t kan till dwem som hälst innom Bergslagen i likhet med Lotter i Fahlu Grufwa öfwerlätas. 6:0 Att Silfwer-Werket mä öfwerlemnas till Bergslagets egen disposition, i likhet med andre pri - Den ro Ianuarii. 48Z priwate Werk i Riket och akt när Embeksmanna styrelsen uppfört, säsom Byggnads-Fond för de noa Jern, Werten, Bergslagen mätte förunnas, ott i trenne är uppbära de Räntor det nu för Silfwer-Werket innehafver. 7:0 M Silfweroch Jern - tillwerkningm mä stäilas under Bergmästaren i orten och att all den Betjening Bergslagen finner nödig till Mertens drift mä af dem ijelfwa fä till och afsattas. 8:0
Ständers pröfning framlagt ett förslag att, med hänsigt till det sålunda antydda ändamålet, i öfverensstämmelse med Sveriges Styrelseform reglera dess beskattningsoch myntväsende, handel, näringsflit, allmänna uppfostran och försvarsverk, hvilket förslag är sammanfattadt under följande punkter: 1:0 att all jord bringas till samma natur ; 2:0 att alla Stats-bidrag utgöras i mon af inkomst; 3,0 att alla Lagar och Författningar, hvilkas åsidosättande bereder enskild fördel på samhällets - Siats-,B:co-,hevilla-.Lag-s.Oec.Utsk,Bet.N:o &g. 17 hälleis bekostnad; alla sorn inskränka industriens utveckling och nienniskokraftens fria användande till eget underhåll ; alla hvilka isolera vissa Gasters interessen från Nationens gemensamma; alla som för vissa näringar innebära förmynderskap; alla som inskränka allmännelig rättighet att sälja hvad man eger der det gäller mest, och köpa hvad man behofver der det gäller minst, böra afskaffas; 4:0 Myntbenämningens förändring till vanlig vigt i Metall; 5:0 Nationens allmänna bildning i Schölorna till förmågan att verksamt deltaga i Landets försvar, anfallsoch försvars-vapens ändamålsenliga användande, så väl enskildt som i förening med andra, samlade i trupp, med dertill hörande Krigs-Lagar och Reglementen; 6:0 att Stats-anslagen göras tillräckliga; 7:0 att öfverskott och besparingar, jemte ett årligt anslag, bestämmes till bildande af en National-tillgång vid påkommande be? liof, såsom missväxt, pest, krig; A, 1, Riki-Si.
För att lemna ett ungefärligt begrepp om mängden och omfattningen af de göromål, sorn åligga Läns-styrelsen, torde böra nämnas, att de vid Lands-kanslioch Lands-kontors-Expeditionerne incaminerade och anmälda målens antal utgjorde 1837: 11,227, 1838: 15,896, 1839: 15,230, 1840: 14,560 och 1841: 13,655, deribland en stor del varit särdeles vigtiga eller ganska vidlyftiga samt således erfordrat flerfaldig handläggning och beredning och mycket arbete, innan de kunnat slutligen afgöras. Oberäknad! alla dessa göromål och ärender, tillhörande Läns-Administrationen i det hela, deltager Landshöfdingen personligen uti Pröfnings-Komité och markegångssättning, voteringsoch rekryterings-kommissioner, mönstrings-förrättningar, tvänne beklädnads-direktioner, tvenne boställs-direktioner, t vänne lazarettsoch kurhus-direktioner och tvänne hushållnings-sällskaps-förvaltuingar, förutan andra mera tillfälliga sammankomster och förrättningar. Af uppfostringsoch undervisnings-anstalter för folket äro följande befintlige på Länets landsbygd. Östad barnhus i Östad socken af Ahle härad, inrälladt 1774 af framlidne Commerce-Rådet N. Sahlgren medelst donation 36 af Östad säteri, 7 mantal med ~ afhyst rå och rör, 12}| mantal frälse och frälseränta dessutom af ett mantal, samt en i Rikets Ständers Bank insatt capitalfond af 16,666? R:dr Specie. Antalet på barn, som af barnhusinrättningen underhållas, uppgår årligen till omkring 100, hvilka njuta vård och uppfostran af åboérne å de barnhuset underlydande hemman, samt undervisning uti en på säteriet uppförd och efter växelundervisnings-method inrättad skola. Växelundervisnings-skolor finnas dessutom:
Räkenskapen har hos Revisorerne icke föranledt till någon annan anmärkning, än att ingående balansen upptagits för Advokat-fiskals-kontoret till 225,018 R:dr 32 sk. 9 rst. i stället för 225,018 R:dr 32 sk. 8 rst. och för Provins-räkenskaps-kontoret till 6,204 R:dr 5 sk. 4 rst. i stället för 6,204 R:dr 6 sk. 1 rst. — 215 — Expciis-iiiedels-räkiiiiigarne för nedan upptagne verk äro af Revisorerne granskade, hvarvid utgifterna befunnits hafva uppgått till följande belopp: Finansdito dito 1,930: 15. — Ecclesiastikdito dito med Riks-arkivet och Kongl. Bibliotheket - * 5,311: 3. — Svea Hofrätt 3,335: 18. 8. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge 1,017: 33. 4. — Dessa räkenskaper hafva hos Revisorerne icke föranledt till annan anmärkning, än dels att den af Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge afgifna räkning innefattar redogörelse icke allenast för expens-medlen, utan äfven, i sammanhang dermed, för de genom Kongl, brefvet af den 19 December 1855 Kongl. Hofrätten tilldelade löneförbättrings-medel, hvilka sednare, enligt llevisorernes tanka, rätteligen bordt redovisas i särskild räkning, dels ock att Kongl. Kammar-rättens expens-medels-räkning, som uti detta embetsverks Civil-räkenskaps-kontor blifvit utan anmärkning granskad, upptager en utgift till C. Widman för bokbindare-arbete med ett belopp af 140 R:dr 13 sk., ehuru Widmans qvitto innehåller, att endast 139 R:dr 29 sk. blifvit honom godtgjorde. — 216 — Ultima Laiidtbruks-institut.
Skälen till detta beslut, sådana de i Statsrådsprotokollet anföras, hämtades dels deraf, att bestämmelserna i detta hänseende innefattade, det räntetagarnes hittills åtnjutna rättighet att till lefverering in natura uppsäga sina anvisade räntor och tiondeanslag skulle upphöra och dessa anslag framdeles alltid af räntegifvarne få lösas med penningar, efter ett hvarje år för de näst förflutna tio åren bestämdt medelpris, samt sålunda stöde i ett ovilkorligt sammanhang med införandet af ett dylikt medelpris, hvartill fordrades, enligt de grunder för medelprisets bestämmande, som blifvit af Rikets Ständer antagna, att ett eller flere efter nya reglor uppgjorda s. k. årspris förut måste vara satta, emedan dessa skulle ingå vid medelprisets uträknande, så att förr än detta hunnit försiggå, kunde ej heller den beslutna förändringen sättas i verkställighet, dels från de dermed i utförandet förknippade svårigheter samt olämpligheten af att söndra de olika, på flerahanda sätt i hvarandra ingripande delarne af Kongl. Majtts nådiga Proposition, hvilken i sin helhet varit afsedd att, efter ömsesidigt afvägda billighetsgrunder, på samma gång tillvägabringa nödig förenkling i grundräntorna och att till både räntegifvares och räntetagares belåtenhet ordna förhållandet med dessa skattérs utgörande och prisbestämning, samt dels ock från det af tvenne bland Riksstånden, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet, vid sitt bifall till hvad som i dessa afseenden blifvit föreslaget, uttryckligen bifogade förklarande, att detta -deras bifall gällde Statsutskottets framställda tillstyrkande och förslag, såsom ett oskiljaktigt helt, så att en punkt ej kunde från den andra lösryckas, utan att i följd deraf Ståndets lemnade bifall till öfriga delar förfölle. Det häri åberopade sammanhang med införandet af ett medelpris, hvarefter räntor och tionde skulle få lösas, ägde isynnerhet tillämpning på en åtgärd, som oundvikligen borde föregå, men icke kunde af Regeringen vidtagas, nemligen förändring i det valsätt, hvilket hittills varit följdt vid utseende af Bondeståndets deputerade till markegångssättning.
Hwad först angär Samlings - och Expeditions-rum; sä anser Stats-Utskottet, att dä Justitie-Ombudsmannen enligt Regerings-Formen och Riksdags-Ordningen är Ord, förande i Tryckfrihets» Commiteen och dest Secreterare äfwen kommer att bestrida Secreterare, tjenste» i bemälte Committé, synas äfwen de Embetsoch Expeditions-rum, som för Justitie - Ombudsmannen blifwa utsedde, kunna utan olägenhet för hans Embets utöfning, begagnas för Tryckfrihets Commitöcns Sammanträden. Widkommande dernäst nödige medel till Wed, Ljus, Skrifmaterialer och renffrifning; Sä har Stats-Utffottet funnit ett sädant anflag desto mera nödwändigt, som u, tom Secreterare!!, nägot särftildt biträde af Betjening icke blifwit för denna Corn mitt-te bestädt. Sedan den nu til* zätne widsträktare och Allmännare Tryckfxihet ofelbart koms -mer art medföra bäde mänga och särstildta göromäl för Commitsen, syiiks det ock blifwa en nödwändighet, att CyMk 206 Den 6 April. Comiiutköen försis med erforderliga medel, pä det Com» mitten icke mätte i saknad däraf, finna sig ur ständ satt kunna »vederbörligen bestrida de ärender, som till dest ät» gard höra. Med afseende härä har Stats - Utskottet icke trott fig böra föreslä ringare Summa för i frägawarande behof an 402 Nd. Banco om äret emel behörig redogörelse, och hwilken Stats-Utskottct altsä hemställer mätte af RiksgäldsContoiret ärligen uppä Committens reguisition utbetalas, därom, i händelse af Riksens Högloft. Ständers bifall, Stats-Utskottct torde tillätas, att meddela Herrar Fullmägtige i Riksgälds »Contoiret förestrift till efterrättelse och behörigt i akttagande. Till Riksens Högloft. Ständer hemställes detta ivörd» sammeligen.
På ena sidan en tätt hopad mängd af högkarmade, rikt snidade stolar, å motsatt håll massiva ekbord belamrade med i guld ornerade silfverbägare, af hvilka många blott voro till hälften urdruckna. I några af de väggfasta stakarne brunno ännu vaxljusen sömnigt, öfverrumplade af ljusreflexerna utifrån. De blanka sköldarne, svärden, lansarne och spjuten blickade hotfullt ned, liksom bringande en varning tiil hvarje ovän att ej störa hemfriden på stor mans gård. Och på de i allehanda färger prunkande fönstren med sina blyinfattningar blickade solen så gladt och längtansfullt, liksom trådde också hon efter att få komma hit in, dit ungdom och kärlek nyss gjort sitt intåg. Nu inträdde tvänne tjänarinnor och togo i hop med att aflägsna den rådande oredan. Två rödblommiga töser, hvilka, efter hvad det syntes, ej voro första gången med om att styra och ställa till rätta på detta håll. Utifrån förstugan hördes i samma nu späda, glada röster och kort därpå öppnades en af dörrarna på glänt. Hör du, Stina, har du ej sett till vår nya mamma, sporde en liten parfvel om 6 à 7 år, och en ännu yngre ljuslockig liten tös flikade lika snabt in ett: Säg åt mamma, att hon nu genast kommer ut med oss. Det är så vackert, så vackert. Dessa två unga plantor känna vi sedan gammalt, de voro Klas Kurcks barn från första giftet. Redan från första stund Elin Stenbock satte sin fot öfver Laukko gårds trösklar hade de med barnsligt förtroende slutit sig till henne, och hennes vänliga sätt och ungdomliga väsen bidrogo också i väsentlig mån att höja detta förtroende. Och under dansen och glammet i går kväll hade de jämväl tumlat om och fröjdats med de andra och hade haft så roligt så gränslöst roligt. De talade nu därom för de med sitt stök sysslande tjänarinnorna, Och så tillade Arvid: Vet du, Stina, nu tror jag vi ej mer behöfva vara rädda för Kirsti, ty jag skall tala med mamma, att hon låter oss gå med någon af er andra, och I ären nog snälla mot oss. Är du riktigt säker därpå, skämtade Stina. Ja det är jag.
Jag hemställer, om icke, i anledning af hvad Herr Hjerta anfört* Japropositionen kunde blifva sådan, jag föreslagit, och confra-propoaitionen innefatta ett blifvande afgörande utaf maximibeloppet?' Friherre C&derfirom%, Contrapropositionen skulle vål blifva deri af Herr Hjerta, föreslagna >, 110 Den 13 September c. m. éngående 1000 R:drs maximibelopp. Om någon annan år således nu icke fråga; och sedan Herr Tham samtyckt att utesluta sista meningen ur punkten, anser jag denna böra blifva Ja-proposition, och Herr Hjertås förslag Nejproposition. Herr Tham’ Om den sista raden ur punki ten uteslutas, förstår jag icke, hvad densamma innehåller. Det vill då såga, att vi ej skulle votera om någon summa. Om ändamålet härmed år, att förekomma beloppets bestämmande, kan jag icke afstå från den votering, jag förut yrkat. Herr Grefven och LandtMarJkalken förklarade, det han för dess del ansåg deri af honom sist framställde Voterings-proposition vara den lämpligaste, enär deri innefattade alla de tre sårskildte meningar, hvilka under discussionen blifvit yttrade. Herr Hjerta; Det är i Riksdagsordningen tydligen föreskrifvit, att propositionerne skola vara bestämde. Jag anhåller derföre, att vi först må få votera omi contra-propositionen; och att vid detta tillfälle ja-propositionen må blifva Grefve von Schwerins förslag, och nejpropositionen, mitt. Herr von Hartmansdorff, Augvjt: Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 i)en 29 October f, m, 467 £it till grund, och då tror jag ej, atf en bestämd exeptionslag bör bestämmas för HöfTjenster. Jag anhåller således, att Ridderskapet och Adeln måtte förblifva vid sitt redan fattade beslut.
Det skulle således vid forsta påseendet kunna synas sorn nian, genom de större förmårier, som blifvit fästade vid företagandet af uppodlingar i de norra provincerne, behörigen sörjt för denna vignga angelägenhet. Men vid närmare eftersinnande inser man dock, huru otillräck] gi desse anstalter äro för ändamålets befordran. Man får ej glömma den hårdhet i klimatet, sorn motverka hvarje försök, att i de norra-provincernes skogar och ödemarker bryta naturens vildhet; dertill fordras både ett 'mod och en försakelse, som endast nöden och beliofvet kari inge. Icke utan bevekande orsaker öfvergifva nybyggnne de bebodde orterna och med detsamma alla sarnhällslefnadcns förmåner, för att flygta till : agon vrå af dessa ödemarker, der lian reser sig en boning och upprödjer en obeiyalig afhägnad till f> kertäppor. Under varma men korta somrar börjar han si n lilla skrud äfven i dessa frost näst en. Han skulle kunna utvidga sitt företag, meri hän har ej kraft dertill, dalian miste utgöra utskykler, sorn efter enahanda grund bestämda, som på andra mera odlade ställen, orri äfven billiga till sin princip, nödvändigt måste blifva honom betungande. Men lian hemsökes snart af täta missväxter och alla de genom klimatets hårdhet föranledda olyckor. 360 Stats-Utskottets Be tähleanden • hvaremot hatt endast har otillräckliga vapen oell krafter att användas Vanligen går hän alldeles Under och återkommer till sitta landsmän, tig* gande och afskräckande andre från äfventytet af sådane företag, eller 0m han äfven kan förblifva Vid sitt nybygge, är han dock utom all kraft att förbättra detsamma, med en dålig böhing, uttömda tillgångar och en afkomma, i hvilkens utseen^ de och gestalter man tydligefi läser behofvets och det hårda klimatets outplånliga stämpel. Deäna Ekonomi - Utskottets framställning grundat sig på sanna förhållandet och vitsordas af de sednaste 5 års berättelser Kongl. Maj:ts Be* fallningshafvande i Vesterbottens och Vester* norrlands
Man torde dessutom få taga i betraktande, alt Amanuens-befattningen vid Konsistorium i Stockholm är en förtroende-plals, som kan leda till en tidigare befordran på den ecklesiastiska banan. Men om äfven någon billighet förefinnes att tillstyrka en lönetillökning, torde Utsk. för sitt afstyrkande kunnat hemta skäl af det förhållande, att, K. M. vid sista riksdagen föreslog tillökning i lönen för Amanuenserne vid de öfrige Konsistorierne i riket utom den i Stockholm, hvilket K. förslag vann R. St:s bifall, hvarföre jag icke kan inse, att, under sådana förhållanden, Utsk. kunnat åt de väckta motionerne tillstyrka bifall, och derföre anhåller jag, alt Utsk:s förslag måtte godkännas. Hr von Hartmansdorff: Om Konsistorium egde besätta de prcsterliga beställningarne inom biifvudstaden, kunde Hr v. Troils yttrande, alt Amanuensens befattning vid Stockholms Konsistorium vore en anledn. till tidig befordran, anses grundadt. Men förhållandet är icke sådant. Det kan derföre hända, att han icke befordras. Såsom skäl för Utsk:s afstyrkande hafva vi hört åberopas att, då Ko nungen vid förra riksdagen afgaf propos. om löneförbättring åt Konsistoriernes Amanuenser begärdes icke en sådan tillökning för Amanuensen vid Konsistorium i Stockholm. R. o. Ad. torde erinra sig, att äfven de högst upsalte göra sig stundom skyldige till förbiseende. Så gick det med sjelfva Asa-Gudarne. Då de besvuro alla väsenden att icke skada Balder, så glömde de dock Misteln, emedan han var så liten. När detta kunde hända dem så må det ursäktas Ko nungens rådgifvare att de förgätit en af de ringaste tjenstemän. Men om R. St. icke vilja rätta ett sådant fel, derföre all den ifrågavar. tjenstemannen, icke är nog högt upsatt, så blifver hans missöde ohjelpligt. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr von Troil: