Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta inträffar t. ex. inycket ofta vid Tama. Förlidet &amp; r hiinde det, att en koiniiiiiii i Jiiintland, i Östersiiiidstrakteii, bekostade sock.nem intelligenta lärarinna resa till och iippeliåll vid Tärna iiii,der en del af soininarkiirsen. t Hvad soin frainf ör allt gif ver f olkliögskolan dess egendomliga prägel, är den frihet, som råder inoin densainwa; ej en friliet liktydig ined oordning och sjalfsvild - en noggrann disciplin riider tvartoiii i livarje skola. Men eleven koininer frivilligt, af egen drift, kommer ined liist och liig att iiiliäinta och lära. Hon inötes af en larare eller larariiina, som i de allra flesta fall följt en inre kallelse, d i lian eller hon valt folklarareiis bana, och so111 frivilligt och med glädje vill gifva eleven det basta lian kan eller vet; det dagliga arbetet tynges ej af lex017 förhör ocli examen; det nppstbr inellaii lärare och elever ett hjärtligt personligt förliållande af öinsesidigt förtroende, och detta gifver det dagliga, plikttrogna timarbetet i skolan en stainpel af alldeles egendomlig glädje, en friskhet, so111 &amp; r efter Lir liåller sig ny, soin gör, att elevens intresse och larliist aldrig slappas och lärarens lifligliet i undervisningen aldrig inattas. Det blir ej ett skolarbete af den art, att elev och larare draga en lättnadens suck, nar klockan slår och tiriinien ar ute; tvartom, nar kursen slutar, är saknaden vanligtvis lika stor i ömse 1iå11, och särskildt för liiraren ligger det en alldeles säregen iippehillelsekraft och sporre i den oinst3ncligBet, att lian %r efter &amp; r skall tala till nya, alltid lika förviiiitaiisfdla iingdoiiisskaror, hvilkas intresse ar latt att väcka, om inan försthr att ans18 de rlitta strfiigaïiia.
5:te punkten, angide anläggningen af en jernväg mellan Köping och Uttersbergs bruk inom Skinskattebergs bergslag; öde punkten, ang:de anläggning af en jernväg mellan Westerås och Dalarne; 7:de punkten, angide anläggning af en jernvåg, såsom bibana, från Köping lill Stockholm; 8:de punkten, angide anläggandet af jernväg mellan Hvetlanda och Oskarshamn; samt 9:de punkten, angide en jernbanas anläggande från Mariestad lill vestra stambanan. Dessa punkter biföllos. 10:de punkten, ang:de jernvägs-förbindelse mellan staden Dorås och vestra stambanan i närheten af Herrljunga. Hr Prytz: Med anledn. af Hr Bildts reservation och hvad han förut yttrat, samt i den förhoppning, att statsmedel icke skola fattas för understöd af ifrågav:de vigtiga företag, helst en annan reservant, Hr Björck, upgifvit, att ett öfverskott af 1,800,000 Rdr ännu skall finnas, anhåller jag, att R. o. Ad. måtte antaga det förslag till beslut, som Hr Bildt afgifvit. Gr. Sparre: I afs:de å denna bana torde icke, såsom i fråga om den bana, hvarom jag nyss yttrade mig, tvekan kunna upstå ang:de den rätta sträckningen, och icke heller bör tvekan förefinnas om behofvet, jag ville nästan säga nödvändigheten af banans anläggning. Hvar och en sora befarit den mycket trafikerade vägen emellan Borås och Götheborg kan i sistnämnde hänseende icke hysa den ringaste tveksamhet. Jag åtminstone har ej i någon annan del af landet sett en dermed jemförlig trafik, hvilket äfven är ganska naturligt, då man tager i betraktande, att alla de varor, som skola föras inåt landet, måste forslas på axel från Götheborg. 142 Den 30 Jannard.
Vidkommande slutligen en per-mille-afgiften, samt densammas fördelnings finnér Utskottet, af skäl som uti dess, första Betänkande blifvit anfördes sig icke kunna bei handla frågan derom, såsom beroende pä veder bör andes egen underdåniga anmälan hos Kongl. Maj:tj om vinnande af den rät - % Den iaOctobcr e. m. 79 telse i nämnde fördelning, hvartill en förutgående utredning af förhållandet möjligen kan gifva anledning. Jag anhöll just, att Utskottet skulle göra en sådan framställning, men som Utskottet ej fästat uppmärksamhet dervid, får jag nu anhålla, att denna fråga må behandlas, på sätt Friherre af Nordin föreslagit. Herr Hjerta, Gustaf: Jag vågar underställa de värde Ledamöter, som hegart för* ändring, huruvida icke denna sak är af sådan beskaffenhet, att Rikets Ständers yttrande icke skulle behöfvas. Jag kan ej inlåta mig i saken med den kännedom derom, som jag borde äga, emedan jag ej kommit att dervid fästa uppmärksamhet; men då Utskottet yttrat, att det ansåg sig icke kunna behandla saken, såsom beroende på vederbörandes anmälan, tror jag, att det enskilta förhållande här inträder, som gör alt Rikets Ständer ej kunna sig dermed befatta. Jag medgifver, att Utskottet kunnat mera bestämdt yttra, att Rikets Ständer ej böra dermed taga någon befattning, och att, då Utskottet ej gjort det, en redaetionsförändring kunde vara af behofvet påkallad. Likväl kan jag ej tillstyrka den, förr än man får veta, om icke här just är fråga om en enskild anmälan, i hvilket fall lagstiftningen ej bör träda emellan. Friherre af Nordin: Den afgift, hvarom här är fråga, är en af Konung och Slän - 8o Den 12 October e. m. der beslutad afgift. Den utgår vid hvarje egendomsköp. Ända hittills har den uteslutande ingått till Wadstena KrigsmanshusCassa. Jag skulle tro, att en förändring i användandet af en skatt icke kan ske, utan att håda StatsMagterne derom förena sig.
Då man betänker, att uttrycket » kortklippt » i fråga om icke längre unga damer, fått en alldeles särskild betydelse, så kan man föga undra härpå. Erkännas måste dock den frihet från flärd och brist på fåfänga, möjligen äfven den praktiska blick för tidsbesparing, som diktera beslutet att adoptera detta viga sätt att få koiffyren snabbt ordnad. Klädsamt är det för ytterst få, helst som äfven gifta damer hos oss icke visa sympati för det engelska bruket med små mössor, hvilka delvis täcka hufvudet och förfärdigade af äkta, gamla spetsar, blifva verkliga lyxartiklar. Nej, vi vilja behålla vårt hår så långt, så tätt, så vackert som möjligt. Till en början afrådes då, utan undantag, från alla hårfärgningsmedel, som afse att hindra hårets grånande. (Konsten och modet att uppträda med än rödt hår å la Titian, än blondt å la Ophelia, än svart ä la Tsigane, förbigås här med välförtjent tystnad.) En ännu frisk hy, lifliga drag och klara ögon missprydas ingalunda af silfverstänkta flätor eller snöströdda lockar och i sjelfva smakens hufvudqvarter, Paris, ser man ofta de mest förtjusande hufvud med blekröda rosor och juveler i det nästan hvita håret. Härvid torde dock, för att få färgen jemnare, användas puder, hvilket är jemförelsevis oskadligt. Håret utgör ju en del af vår organism, och samma lagar gälla för dess vidmakthållande som för kroppens i öfrigt. Noggrann omsorg och vård är härför ett hufvudvilkor. Tvättning med ljumt vatten och tvål invid hårrötterna må icke försummas, men kan och bör ej ske dagligen eller allt för ofta, emedan tjockt, långt hår, äfven utslaget, blott långsamt torkar och aldrig må hopvridas och uppfästas vått eller fuktigt. Deremot få borstning och kamning, såväl morgon som afton, aldrig försummas, och de härtill nödiga reqvisita böra med omsorg utväljas.
Då denna fråga förehades inom Utsk., genomgick man flere års statsräkenskaper, för att se, huru detta anslag blifvit användt, och det befanns då, att det ena året hade en större del blifvit använd till lärda verks utgifvande och en mindre till rese-stipendier, hvaremot under ett annat år förhållandet varit tvertom. Det uplvstes också vidare, att man i allmänhet anslagit betydliga summor för lärda verks utgifvande, och att, då något år ett jemförelsevis större belopp anvisats till rese-stipendier, sådant skett derföre, att något lärdt verk af utmärktare beskaffenhet icke in - Den 23 November f. m. inkommit. Tager man ytterligare i betraktande både denna och föreg:de Hufvudtitlar, skall man finna, att de flesta mera utmärkta vetenskapliga arbeten blifvit af Staten understödda. Sammanlägger man nu så väl den bär ifrågav:de summan, som de å extra statsregleringen anvisade, upstår ett belopp, som icke är obetydligt. Jag medgifver visserligen, att det är ett godt ändamål att upmuntra lärda verks utgifvande; men det må vara huru godt som helst, så måste det dock erkännas, att, då man betraktar de summor, som dertill blifvit beviljade, det kan anses temligen tillräckligt upmunttradt. Dessutom finner jag icke något skäl, hvarföre man vid denna punkt skall behöfva gå längre än K. M. sjelf ansett bchöfligt. Jag anhåller fördenskull om bifall till K. M:s af StatsUtsk. tillstyrkta förslag. Frih. Klinkowström: Jag ber om ursäkt för det jag ånyo upträder; men jag anser frågan vara af den vigt, att jag mäste besvara Gr. Lagorbjelkes anmärkmr. Gr:n har talat om, att anslag finnas upförda på extra statsregleriugen till lärda verks utgifvande,' men jag ber den värde Gr:n besinna, att det är en stor skillnad mellan dessa verk och dem, som afses i den ordinarie statsregleringen; ty de förra anslagen äro anvisade för vissa bestämda verk, som äro under utgifvande, och K.
Att hela Artilleriet mätte ställas under ^en Brigad och således alla i slikt fall öfwerflövige Ofwcrsts och Hfwerste - Lieurenanks m. fl. Beställningar indragas, såsom ifrän det Hedemarka Bonde-Ständet blifwit anmärkt, anser Utstotkel wara ert ämne, som enligt Regerings-Formen icke tillhör Utstöttes urlakande. i8:o Angäende Zransta Corpsen Uegiment 6u Uoi under Duc äe kiennos Befäl Sä wäl hos Höglofl. Ridderstapet och Adeln som uti bet Hederwärda Bonde-Ständet har blifwit anmärkt akt detta Regementes aflöning borde genast Uphöra dä de pensioner som Swenste förut i Fransk tjenst stående Officerare i Frankrike njutit, redan före detta stola wara alldeles indragne. Men som Ossicerarne wid denna Corps blifwit uti Swensta Kronans tjenst antagne och således äga rätt, sä lange de icke denna tjenst sriwilligt öfwergifwa, akt såsom Swensta Undersåtare anses och behandlas; Sä har Utstoktet icke trott sig böra betaga dem de rättigheter, som andra Medborgare tillkomma; Utstottet anser likwäl art i ösiverenstämmelse med hwad här framföre blifwit föreflagit rörande de wid Lifgardet till Häst och f. d. Swensta Gardet reducerade Officerare äfwen nägon wist tid till besia löners åtnjutande borde bestämmas för dem af detta Regementes Officerare, som arv pä allmänna Indragnings-Stalen up-.
Att redactionen bör ställas mera i öfverensstämmelse samt närmare tillses.” Preste-Ståndet har såsom dess gemensamma tanka förklarat, att Constitutions-Utskottets ofvannämnda förslag väl till sina, vid sisliidne Riksdag af Ståndet gillade, hufvudgrunder godkännes, men att en omarbetning i vissa delar deraf erfordras, sålunda: ”att, i afseende på Kamar-bildningen, den olikhet i sammansättningen af de tvänne Kamrarne bör iagttagas, som gifver åt hvardera af deni sin, för det allmännas väl erforderliga, skil jagtiga caracter; att ett nytt motiveradt förslag till de orepresenterades intagande i ett Femte Stånd, med ett mot de öfrige Stånden proportioneradt antal, bör uppgöras; att i afseende på urtima Riksdag och tiden för lagtima Riksdags återkommande bibehålles hvad i nu gällande Grundlagar derom finnes stadgadt; samt att 114 §. af Regeringsformen förblifver oförändrad vid dess nuvarande redaction.” Borgare-Ståndet har såsom sin gemensamma tanka förklarat: att Ståndet ogiilar Utskottets förslag, och beslutar, att ett förslag till representationens ombildning bör uppgöras på samma grunder och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det, som innefattas i Herr Ekholms vid Utskottets Memorial N:o 26 bifogade reservation. Af Bonde-Ståndet åter är förklaradt: att ”Ståndet, såsom dess gemensamma tanka i ämnet, antoge ett af Bengt Gudmundsson från Hallands Län afgifvet förslag”, dock med den af honom medgifna och i förslaget genast verkställda ändring, att antalet af Städernes representanter skulle minskas från 45 till 35, och att representanterne för landet, i stället för 155, skulle blifva 165; varande Bengt Gudmundssons i sådant afseende från Bonde-Ståndet till Utskottet remitterade förslag härhos bilagdt. Vid handläggning af dessa serskildta återförvisningsbeslut, har det enligt 2 mom. 56 §.
Ulsk. yttrar vidare att Tjenstgöringsreglementet, Fällförvaltningsreglementet för ordnande af den militära sjukvården icke kunna utgifvas utan i sammanhang med Krigsarliklarne, emedan de dermed slå uti ett så nära samband, men jag ber alt dervid få göra den anmärkn., att nästan hvarje Ekonomisk författn. står uti lika samband med den allmänna lagen som Tjenstg.Reghte Fältförvalt.Reglrte står med Krigsarliklarne. Man skall då af samma anledn. icke kunna vidtaga någon förändring i de Ekonomiska författnme, emedan den allmänna lagen ännu är under utarbetande. Hvad i öfrigt tjenslgöringsreglemenlets obrukbarhet beträffar, så vill jag blott nämna att i sednare tider flere Officers-grader tillkommit, hvarom intet finnes föreskrifvet; vi hafva t. ex. General-Befälhafvare, 3:dje Majors-, 2:dra Kaptensoch 2:dra Löjtnants-graderue, hvilka helt och hållet sakna föreskrifter för deras åligganden; deremot finnas BrigadGeneraler m. fl. uplagne, som i verkligheten icke på länge funnits, men för hvilka föreskrifter ännu qvarstå. Härtill kommer det stadgandet att hvar och en, som skall tjenstgöra såsom Officer eller Under-Officer, måste känna och ega tjenstgöringsreglementet, men på 20 år har icke något sådant varit i bokhandeln tillgängligt. Utsk. har visserligen sagt att olägenheten af denna brist skulle undanrödjas om en förläggare lät ånyo uplägga det, men jag vill fästa upmärksamheten (lerpå att tjenstgöringsreglementet redan år 1836 biet de facto kasseradt och omarbetades utaf en dertill förordnad komitée, hvaruti, om jag icke misstager mig, äfven Ekon.Utsk:s ordfide bade en plats, och man bör väl icke anse hela detta arbete såsom makulatur, åtminstone vill jag för min del icke göra det.
Bergmans omyndige Barn Aflidne Kamereraren vid Riksgälds-Contoret, Lundvalls omyndige Barn Förre Kammardrängen J. Björkman Enligt Rikets Ständers heslut, vid innevarande Riksdag, komma afl. t. f. Commissarien vid Riksgälds-Contorets Credit-Sedelverk, ÖfverKrigs-Commissarien Fr. Lindstedts efterlemnade trenne oförsörjda Döttrar, Thilda Carolinaj Ebba Maria och Siri Auroraj att tills vidare uppbära, så länge de lefva ogifta och befinna sig i torftiga omständigheter, hvardera ett årligt understöd af 5o R:dr B:co 166: 100: 150: Banco. 150: 225: 150: Från f. d. General Assistance-Contoret öfverflyttade Pensioner, nemligen till Förre Commissarien C. Palm 815: af\ Kamereraren C. Hörner 699: Casseuren J. Tingberg .' 380: 32 — Enkan -Wastenius åtnjuter, enligt Fullmägtiges beslut den 24 November 1808, en årlig Pension af 150: 941 2,045 8 Summa Banco R:dr,| 2,986(4°(- Härunder inbegripne 179 Tunnor Spanmål å 6 R:dr Banco Tunnan. Bil. till R. St. Häftet 1 sfi 2 6 Bil. till Stats-Utskoitets Meni. N.-o jfjo. Litt. Expectance-Staten vid Rikets Ständers Riksgälds-Contor;, Förre Kamereraren vid Riksgälds-Contorets f. d. Discont Verk, J. P. Kuhlman 320: Factoren vid Riksgälds-Contorets f. d. Tryckeri Samuel Rumstedt 200: — - Anmärkning : Enligt Rikets Ständers, vid denna Riksdag, fattade beslut, skall Factoren Rumstedt vara pligtig att, om någon lämplig befattning vid Riksgälds-Contoret skulle åt honom varda uppdragen, densamma bestrida.
Hon förstår, att jag älskar henne, så mycket jag nu kan älska, hon förstår, att det är min olycka, att jag icke kan låta min ursprungliga känsla bryta igenom det skal, som skiljer mig från världen, lika litet som jag skulle kunna känna den sunda människans fröjd åt solljus och fågelsång. Hur hon förstått detta, kan jag icke säga. Jag har föga kunnat förklara mig mera än jag gjorde, när hon med öfverrumpling tog min hemlighet. Men hvad hon då såg, har legat kvar inom hennes känsla och fyllt hennes hjärta, till dess att hon anat sig till hela vidden och arten af den olycka, hvilken jag lider under. Och hon har förstått den så helt, att detta förstående småningom kväft hennes motvilja mot min köld. Jag märker det på den skygga blick, hvilken ej kan dölja, att hela hennes ömhet mot mig från lyckligare dagar vaknat till lif och dessutom fått en tillsats af den styrka, som ligger i medvetandet, att hon måste stödja mig. Detta är henne så nytt, därför att jag förr alltid varit den, som burit henne – den tiden, då jag ännu ägde starka armar och själf bars af lifvets egen intensitet. Men detta, att hon måste stödja, ger henne kraft, och ju mera hon glömmer sig själf, desto starkare svallar hennes hängifvenhet öfver. Det syns ej blott på hennes blick. Jag kan se detsamma på hennes gång, hennes hållning, se det på det tungsinta, men förhoppningsfulla allvar, som präglar hela hennes ansikte, märka det på de många små omsorger, hon börjat ägna åt mig, känna det i värmen af hennes hand, när hon utan att fråga, utan att tala om det, som allra mest sysselsätter oss båda, smeker min panna eller min kind. Och hon bäres uppe, därför att hon väl förstår mig, men icke sett in i den tanken, att mitt tillstånd är hopplöst. Hon bäres uppe af illusionen, att allt hvad som är, skall tagas bort, som när en vänlig hand aflyfter en olidlig börda från ett dignande lastdjur, och hon vill, att det skall ske genom henne. Hon ser, att jag är bergtagen, att jag sitter inne i trollets sal, att jag tömt glömskans bägare till botten, och att jordens glädje och kval icke längre kunna nå mig därinne.
Jag ber dock att få nämna, att Landstingen dock endast ega att sysselsätta sig med länets enskildta angelägenheter, och få ej till K. M:t ingå med framställningar uti ämnen, sorn röra hela riket. För min del tror jag, att det hvarken kan vara rätt eller klokt att vilja åt R. o. Ad. inrymma en sådan rättighet, och jag är fullt öfvertygad, att den ej kan blifva af K. M:t godkänd. lag har med dessa ord endast velat fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på vådan af att utesluta det lilla ordet »allenast.» Frih. Klinckowström: Det förefaller mig, lindrigast sagdt, besynnerligt, att Gr. Oxenstjerna tyckes vilja tro, att jag gifvit en advokatorisk tydning åt våra grundlagar, då jag endast citerat några §§ derutur. Jag tror snarare, att det är Gr:n sjelf, som åt dem velat gifva en sådan tydning. Jag hade trott, att jag på detta rum citerat 83 § R. F. allt för ofta, för att jag skulle drabbas af en sådan beskyllning. Gr. Oxenstjerna har uti slutet af sitt sista anförande användt en fras på Tyska språket, af hvilken jag ingalunda känner mig träffad; jag tror nemi. icke, att R. o. Ad. skall kunna med skäl säga, att jag gjort mig skyldig till några demagogische Umtriebe. Detta uttryck får således stå för den värde ledamotens räkning. Hvad beträffar den af Gr. af Ugglas anställda jemförelse emellan Landstingen och R. o. Ad:s blifvande sammankomster, får jag nämna, att denna jemförelse, enligt min tanke, ej är till - Deti 11 April f. m. lämplig, enär de båda anförda institutionerne äro af en alldeles olika art. Jag anser det vara högst oklokt att genom bibehållande af ifrågavarande ord binda sina händer på ett sätt, som man inom kort kommer att ångra, och jag yrkar derför fortfarande, att detta ord inåtte utgå. Frih. Gederström:
JVatt indelning af allmänna vägar skall ske socknevis; att det skall åligga en hvar jordegare att rödja och underhålla alla de allmänna vägar, som genomlöpa hans egor, emot åtnjutande, efter värdering, af ersättning af de jordegare inom socknen, som icke kunnat få sina vägstycken sig tilldelade på egna egor, för den del af vägstycket, som öfverskjuter hvad sorn vid vägdelningen utgör hans egen andel, hörandes vid vägens taxering fördelen att få sitt vägstycke på egna egor tagas i beräkning; samt att, om någon socken skulle genom detta delningssätt blifva utöfver billighet betungad med väganläggning och underhåll, skall den, då sådant blifvit vederbörligen undersökt och bestyrkt, erhålla nödigt understöd, hvilket utgår af allmänna medel eller fördelas på häradets väghållningsskyldige; dels inom lieden. Bonde-S landet: af Riksdags-fullmägtigen Olof Lindström från Westerbottens län, med hvilken Petter sinion Nyström och Olof Nilsson från samma län sig förenat: att underhållet af allmänna landsoch häradsvägar måtte skiljas ifrån jordbruket och öfvertagas af Staten samt, i likhet med Statens öfrige utgifter, bestridas genom allmänna skattebidrag; och att, för vidare ordnande af denna angelägenhet, Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t göra underdånig framställning om tillsättandet, af en Kommitté; af vice Talmannen Ola Svensson från Malmöhus län: att Lag-Utskottet måtte företaga en revision af de rörande vägunderliållnings-skyldigheten nu gällande föreskrifter, i synnerhet i afseende på kyrkobys och sä kallade utfartsvägar, samt antingen genom tillägg till 25 kap.
Deputerade kunna flere år efter sedan de fullgjort sine åligganden blifva anmodade d. ä. detsamma som anbefallde alt sammanträda; ej nog dermed att man kan befalla ”att utan hinder af förut tagen Utgärd” å nyo ingå i granskningen af målet, utan man kan slutligen föreskrifva huru och efter livad princip den nya pröfliingen skall ske. Delta är mera än en ÖfVerDomstol kan göra emot en UnderDomStol, och hvartill tjenar på sådant sätt Taxeringsmannens aflagde ed. På sådant sätt lärer väl ingen vilja blifva Taxeringsman och såsom sådan aflägga ed, ty åtlydde man sådane skrifvelse!’, vore mali ju ingenting mer och ingenting mindre än •—menedare* Jag vill ej vidare trötta Ridderskapet och Adeln med andragande af flere skäl; jag tror att det nu andragne är, såsom skäl för det föreslagne stadgandet, mera än tillräckligt. På dessa grunder vågar jag ödmjukast föreslå, alt uti den nya Bevillningsförord - t 44 Den 17 December f. m. ningen tydligen malte stadgas: att Pröfningsoch TaxeringsComite'ernas Ledamöter, såsom varande Rikets Ständers Deputerade, ej pä något sätt kunna anses std under Ka mmarRätten; att de aldrig kunna åläggas att omgöra en Taxering, som de en gång efter ed och samvete verkställt; att en blifvande Comité’ ej kan åläggas omgöra hvad en redan upplöst Comité' redan gjort; emedan hvarje Comites verkningskrets tydligen är och hör vara inskränkt inom ett år; och slutligen att KammarRätten ej äger annat åliggande med Taxeringsmålcn, än att pröfva och afdöma de anmärkningar, som vid revisionen af uppbördslängderna kunna af RevisionsContoiren blifva gjorde, samt att afdöma alla de klagomål, som göras öfver PröfningsComiteens utslag i Taxerings-mål. Det andra stadgandet jag föreslog var en viss prescriptionstid, efter hvilken inga anmärkningar få af KammarRätten göras, mot de Skattdragande och Uppbördsverket; och en viss tid, inom hvilken Domstolarne skulle föreläggas att anmärknings-mål afgöra.
Jag torde få i H. 1 g 11. 61 48* Den 3o Januari e. m. Ståndets minne återkalla, nit skilnaden mellan det förslag, som här af Const.Ulsk. är framlagdt, oell den mening, som R. o. Ad. förklarat vara dess gemensamma tanke, egentligen beslår deruti, alt Const.Ulsk. yrkat, det depart.chef, som vore hindrad, skall företrädas i Statsrådet antingen af annan Statsrådsledamot eller af depart.chef, eller af någon annan; att R. o. Ad. deremot förklarat, att sjelfskrifvenhet för exped chefen att inträda i depart.chefens ställe, i händelse ingen Statsrådsledamot dertill förordnades, ej skulle vara bestämd. För att visa olämpligheten af det förslag, som Const.Ulsk. här gjort, nemi. att fordra sjelfskrifvenhet för exped.chefen, torde jag blott behöfva nämna, att om detta förslag i närvar, ögonblick vore lag; så skulle följden deraf vara, att arne exped.chefer, som aldrig dragit värja för trupp, som icke ens hafva rättighet att bära den gula cocarden , skulle vara tjenstgörande general-adjutanter för arméen och flottan. Jag förmodar således att Pi. o. Ad. vidblifver sitt beslut i denna punkt. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om Pi. o. Ad. behagade antaga det jemkningsförslag Coust.Utskts mern. N:o 82 framställt. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig linna att nej öfverrösta! ja. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag anser för min del, att det bör alldeles ankomma på K. M. att lå ta föredragas antingen af ett consultalivt Statsråd eller af exped.chefen; och i så målto, ifall beslutet är faltadt, reserverar jag mig deremot. Hr Frih. o. L anhilm, yttrade, alt, sedan R. o. Ad. icke antagit jernkningsförsiaget, R. o. Ad. torde finna att ingen annan åtgärd ålerstode än alt lägga mern. till handlingarna.