Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det lärer vata föga troligt att tjufven vid stöldens begåen» 492 I.ag-Utsiöttets Betänkandeni de'faster sin åtanka vid det straff, lian har atf ■vänta, om dess gerning blir upptäckt, utan hans ■uppmärksamhet lärer endast vara fästad vid forskningen huru han nied största lätthet och säkerhet må kunna Verkställa tillgreppet, samt sedan kunna dölja sitt brott; och sättet till sitt sjelf-försvar kommer fötrnodeligen icke hos honom förr i beräkning, än lian deraf finner sig i behof för att undkomma. Brottmåls-historien lemnar ock inga säkra vittnesbörd derom, att under den längre tid, 40 Cap. 3 §. Missgerning*-Balken oförändrad tjente till grund vid bestämmandet af ansvaret för itererade tjufnader, samt således lifsstraff redan vid-det stöld till ett belopp af Etthundrade Daler S;mt tredje resan föröfvades, samt alltid vid fjerde resan stöld, var stadgadt, mord af våldsverkarne blefvo, för att dölja ett sådant brott, verkställde; Och, då Utskottet icke ingått i föi slag lill åter upplifvande af berörde Stadganden, utan endast tillstyrkt, att den, som så ofta fortfarit Uti tjufnaders begående, att han, enligt berörde Capital och §. af Eagen, sådan som den, genom Kongl. Förordningen den so Jan. 177g, till innehållet blifvit förändrad, gjort sig förfallen att jemte kropps-straff, för all sin tid arbeta i Kronans Fästning, borde-, om han åter stjäl, undergå lifsstraff, kan Utskottet icke inse, att utaf medvetenheten hos en sådan person, det berörde straff honom förestår vid ånyo föröfvad tjufnad, han mera skall bringas att vid ■verkställighet deraf till sitt fredande och försvar begå mord, än han nu derifrån kai; afIjållas, vid kännedom att hans varande bela - Lag-Utskottets Belänkanden'.
N:o 249-) S. A. K. Sedan Götha Canal-Bolag, under förmodan, alt framgången och lifligheten af Canalfarten hufvudsakligen hvilade på den skyndsamhet,~ hvarmed de sjöfarande kunde af Canalvägen emellan bägge håfven sig begagna, samt att detta ändamål skulle verksammast befordras genom Ångbogserings-fartyg på de i Canal-leden varande insjöar, hvarigenom Bolagets Direction blefve i tillfälle att bestämma afgifterna för fartygsbogseringen, så att desse icke, alltför högt uppstegrade, omintetgjorde de för Canalen, med hänsigt till Sundska tullen, i allmänhet fastställde Beräkningar, åt Direetionen uppdragit att härom hos E. K. M. göra underdånig anmälan; så har Direetionen, på Bolagets vägnar, hos E. K. M. i underd. anhållit, det Nådig Skrifvelse till Rikets Ständer kunde Expedition:-Ut skottets Förslag lill und. Skrifvelse N.o 1Z2 2rl aflätas om rättighet för Bolaget, att till Ångbogserings-fartygs anskaffande lyfta så stor del af den i Rikets Sländers Riksgälds-Contor nedsatta reparationsfond, som för ändamålet erfordrades, emot det att 5ooo R:dr årligen återbetaldes till denna fond, intilldess den uttagna summan blifver till fullo åter ersatt. Och har E. K. M., genom Nådig Proposition af den 1 sisth Mars. till Rikets Ständers Stats-Utskott öfverlemnat förevarande underd. framställning till det afseende, hvartill omständigheterna kunde Annas föranleda.
Kostnaden för de långa fångtransporterne vore väl något, som för närvarande kunde tala för förändringen, ehuru de af motionären, till styrka för länets storlek, uppgifne afstånd och miltal, säkerligen vöre på slump tilltagne; men berörde olägenhet förmodade han kunna hjelpas och de deraf hemtade skäl förfalla, då ransakningshäkten blifva inom häraderne uppförde. Innan Utskottet går att öfver förestående motioner sig utlåta, har Utskottet ansett sig böra icke allenast meddela en Öfversigt af förhandlingarne. 4 Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottels Betänkande, N.-o gg. under föregående riksdagar, i frågan om Calmar läns fördelning i 2:ne Landshöfdingedömen, ulan också framlägga innehållet af den i herr Embrings motion åberopade och af Kongl. Majrts befallningshafvande i nyssnämnde län, den 30 Mars sisiförflulna år, till Kongl. Maj:t i förevarande ämne aflåtna underdåniga skrifvelse.
Den vanliga tjenstgöringstiden är ena dagen kl. 8 — 12 f. m. och 3 — 6 e. m. och andra dagen kl. 12 — 3 samt &amp; — 10 e. m. Hvarannan söndag är fridag, och under de öfriga sker tjeii3tgöring antingen kl. 8 — 3 eller kl. 3 — 1 0. Nattjenstgöringen, kl. 10 e. m. — 8 f. ra., bestrides äfven af qvinliga telefonister, som ock, alternerande med sina andra kamrater, utföra dagtjenstgöring. Då nattjenst påkommer, hvart femte dygn, äro de tjenstgörande lediga från annan tjenstgöring efter kl. 6 qvällen förut samt hela påföljande dag och inträda i arbete först den derpå följande dagen kl. 12 middagen. Aflöningsvilkoren torde må hända icke förefalla allt för lysande; men så länge, ty värr, den qvinliga arbetskraften ännu ej hunnit sträfva sig upp till synerligen hög valör på arbetsmarknaden — beroende dels på att den är så jemförelsevis opröfvad och dermed till pretentionerna försagd på nya områden, dels derpå att konkurrensen på de hittills allt för få banorna måste bli onaturligt svår — så länge kunna de visserligen ej förefalla oskäligt låga. Aflöningen utgår med 25 öre pr tjenstgöringstimme, motsvarande något mera än 50 kronor pr månad med 7 timmars dagligt arbete. Genom något förlängd tjenstgöring under den tid sommarpermissionerna pågå ökas äfven årsaflö- ningen till något högre belopp än efter nyssnämnda månadsinkomst. Vid sjukdomsfall betalar bolaget under den tid. då 125 tjenstgöringstimmar skolat ega rum, 20 öre pr sådan timme och under ytterligare samma tid 10 öre pr timme. På sommaren erhåller hvarje telefonist en half månads permission med full aflöning. Namn och adress torde alltid noga anglfvas, och kan fullkomlig diskretlon från redaktionens sida påräknas Dessutom förekommer äfven permission af hvarjehanda anledningar, och har sådan för hvarje telefonist i medeltal under 1888 utgjort 3.96 dagar; i allmänhet afstår dervid den permitterade telefonisten sin timpenning till den för henne tjenstgörande extra .telefonisten.
Går therpå till Domprostens säng, och säger ther: Ha, ha, är ock du med broder Matthis, jag känner nog ock dig, du är icke eller Mors bästa gris. Hvarpå han vänder tillbaka till Notarien, som ännu låg vaken, och dragit täcket öfver hufvudet. Men hvad är du för en? säjer han. Du skall min sann få betala laget. Härvid började Notarien i sin förskräckelse att skrika, så att både Biskop och Domprost therigenom vaknade; men i thet samma försvinner Spöket undan theras åsyn. Notarien berättar, på tillfrågan, alt hvad som förelupit, och en liten stund efter, sedan han tystnat, kommer Spöket ånyo in, stiger fram till bordet, tager kannan, dricker Biskopen till, och beder, det Biskopen ville dricka hans skål; men Biskopen svarar, jag hafver Gud med mig, och dricker derföre icke ur kanna med dig, i morgon bittida, vill Gud, skall jag språka med dig, och visa hvad karl du är. Spöket går therpå till Domprostens säng med lika försök, dricker honom till, och beder, det dock han ville dricka hans skål. Domprosten tager therpå kannan; Biskopen blir theröfver illa tillfreds, och varnar honom; men thet var icke Domprostens tanka att fullgöra Spökets begäran, utan sätter kannan bredevid sig på stoln och säger, att han skulle dricka skåln, allenast han först finge drifva sömnen något ur ögonen. Gubben samlar therpå sina krafter, kastar up täcket, samt lyfter litet i thetsamma på låret, och säger, ther har du tin vederbörliga skål. Den högmodige anden förtröt en sådan skymf i det högsta, och säger: Nå, Matte, skulle jag ha trott dig om det; men du skall ock se, att du ej skall hafva gjort thet för intet. Spöket fick therpå tilsägelse att, i Guds namn, denna gången afvika, och lemna dem i ro till en viss föresatt timma följande morgonen, tå han ther skulle sig inställa, som ock skedde.
Maj:t, icke allenast uti instructionen den 20 December 1825 antagit, utan äfven genom nådiga bref den 2 November 1833 och den 24 Oktober 1837 bestämdt och uttryckligen förklarat samt i i öfverensstämmelse dermed, enligt Kongl, brefvet den 23 Februari 1844, för Dess del, funnit nämnde hemman vara skyldiga att draga sländig rotering, så att frågan derom nu mera endast beror på Riksens Ständers beslut vid granskning, pröfning och fastställande af den tillökade ordinarie och extra roteringen, ej mindre i Halland, än i andra Rikets provinser.’’ ”Skulle Rikets Ständer, för deras del, finna utsockne frälsehemmannen i Halland icke vara pligtige att vidkännas ständig rotering, följer deraf, att ali Bih. till R. I Afd. 8 Baft. 3 18 Kungl. Maj:ts Nåd.
Då likväl detta ensamt beror på Kongl. Majits Nådiga stadfästelse, hvilken man icke äger någon anledning att taga för så bestämdt afgjord, och jag dessutom finner olämpligt och Rikets Ständers värdighet kränkande, att, i den af Ständerna ensamt beslutna BevillningsFörordningen, gör.» ett stadgande, hvilket är beroende af ett hos Kongl. Majit anhängigt önskningsmål, så anhåller jagom bifall till Utskottets första Betänkande, så vidt det rörer denna punkt. Herr Tham: BevillningsUtskottet skul - Den 8 Februari i e. ni. 101 le visserligen ej Lafva frångått den i 106 och 107 §§ föreslagna correcliv mot det af Grefve Cronhjelm ganska rikligt anmärkte missbruket, att Gesäller i stor mängd före Mantalsskrifningen gå till Herberget, om icke Utskottet haft sig bekant, att alla \ Stånden afgjort, att Gesällerna borde sättas under Tjenstehjonsstadgan, och att sålunda de, som icke blifva skattskrifna, blifva behandlade såsom Lösdrifvare. Utskottet har sålunda icke trott sig tillståndigt att antaga, det Rikets Ständers beslut af Kongl. Majit alldeles icke gillas, och att i följe deraf stadga §§ i Bevillningsförordningan. Dessutom står i io5 §: Husbonde häfte för Tjeristehjons , och Ålderman eller Mästare ansvare för hos honom mantalsskrifven Gesälls eller Arbetares jemte deras Hustrurs och Barns utskylder, med rättighet} att genom afdrag ä Gesällens eller Arbetarens arbetsförtjenst derföre göra sig betald. Då denna skyldighet är ålagd, har Utskottet så mycket häldre ansett inga försigtighetsmått vara behöfliga, som dessutom i8o5 års Tjenstehjons-Stadga skulle komma att upplifvas. Grefve Cronhjelm: Jag tror saken helt och hållet bero derpå, om Kongl. Majit gillar eller icke gillar, att Gesällerna skola ställas under Tjenslehjons-Stadgan.
Oeu 17 Mais e. m. 175 Föredrogs ånyo och lades tili handlitigarrie Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 28 sisth Februari och 3 dennes bordlagda Mern. 59, i ani. af återremiss af ötsk:ts Betänk. N:o 42, angtde väckt motion om én lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. Föredrogs ånyo och bilölls Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts den 28 sisth Februari och 3 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 60, i ani. al väckt motion om revision af stadgarne för Teknologiska institutet och Tekniska elementarskolorna i riket. F'öredrogos, men begärdes af flera ledamöter ånyo på bordet, Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 3 dennes bordlagda Betänkm: N:o 3, i ani. af väckta motioner ang:de förändring i sättet för båtsmansroteringens och båtsmanshållets utgörande, lindring deruti med mera, äfvensom utarbetande af förslag till ny fördelning af städernas båtsmanshåll; och N:o 4, i ani. af väckt motion om utredning och ett närmare bestämmande af den rustningsskyldighet, som må åligga mjöloch sågqvarnar, hvilka, i förening med jordegendom, en sådan skyldighet utgjort, men blifvit derifrån befriade. Föredrogos, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.-lJtsk:ts den 3 dennes bordlagda Betänkm: N:o 61, i ani. af väckta motioner, åsyftande reglering i vissa provinser af roteringsbesväret; N:o 62, i ani. af väckt motion om föreskrifter rörande rättigheten att erhålla skjuts m. m.; samt N:o 63, i ani. al väckt motion om meddelande af undervisning uti husliga göromål och handaslöjder vid rikets seminarier för fruntimmer.
Desse Committerade verkställde likväl endast den förra delen af deras erhållna uppdrag, eller samlandet och iordningbringandet af de gällande författningarne. Den sednare delen åter af ifrågavarande vigtiga arbete, eller uppgörande af förslag till nödiga rättelser och förbättringar i desse författningar, yttrade Committerade öfverstiga deras förmåga, hvadan de afsade sig det, och vid underdånig anmälan derom, förklarade Kongl. Maj:t Sig vilja vara framdeles betänkt uppå att dertill utse andra skickliga personer. Motionären har vidare yttrat, att angelägenheten af detta arbetes företagande är allmänt erkänd. Att uppgifva och föreslå det närmare sättet för dess utförande tillhör, enligt hans förmenande, icke Rikets Ständer, då det bör bero på Regeringens pröfning och beslut. Men hvad han deremot ansåge för ytterst vigtigt, vore tillsättandet af en ständig Lagoch Författnings-Comite'. Det skulle hufvudsakligen åligga densamma: 1:0 att utarbeta förslag till de författningar octa föreskrifter, Regeringen kunde tid efter alman finna nödige; att granska och omarbeta de förslag i ämnet, sorn. till Regeringen inkomma, samt i öfrigt att verkställa de uppdrag och afgifva de utlåtanden härutinnan, som Regeringen kunde anbefalla; 2:0 att med uppmärksamhet följa tillämpningen af lagar och författningar vid samtlige embetsverk, och för Regeringen föreslå de förklaringar eller tillägg, sorn Cemitéen kunde anse behöfliga; 3:o att, efter hvad tiden i öfrigt medgåfve, 12 Allm. Besv - och Ekon.-TJ t skottet» Betänkande, N:o 103 arbeta på förbättring, sammandragning ocb förenkling af Lagoch Författnings-verket.
Då blir hvarje härad anfedt fåfom ett färfkildt mindre diftrikt, inom hvilket de flefta röfterna beftämma dem forn Ikola blifva Eleftorer Så fnart inom ett fådant diftrikt Electorer äro utfedde, böra delfe begifva fig till det ftörre diftriktets hufvudftad, för att hos den der refiderande Landshöfdingen uppvifa fine Conftitutorialer. Sedan famlas de enfamme i det rum Landshöfdingen för dem utler, och välja genaft ibland lig en Ordförande lamt fyra Protocollifter, hvilkas åliggande det alldraförft blifver att uppfatta ett Inftrument, forn innefattar, att de dertill blifvit valde, äfw ven forn lämtelige Eleftorernes ful Intägter. Ordföranden uppgifver fedan det antal af Repre* w fen t anter forn af diftriktef bör väljas, och böra - ‘ra Reprefentanterne då utan upphof genom omröftning utnämnas lamt i Protocoljet införas. Sluteligen afiemnas till hvarje vald Ledamot ett Protocolls - utdrag underteknadt af famtelige Eleftorerne. Näll efter denna förrättning utfes på lika lätt ett lika antal fupplianter , för att intaga deras rum forn under Riksdagen antingen äfiede eller ock af laga orfaker hemrefte. Deffe fupplianter finge inom tig den nummer forn flerheten af röfter beftämde. När della båda Val äro fulländade, böra PrOtocoIlen deröfver tryckas, famt inom i4 dagar från alla predikllolar inom diftriktet vara uppläite. Mindre lätt lärer det blifva, att utfinna eli allmän grund för formerandet af d-n Kammare, lorn är ämnad till medlare mellan Konungens magt och de egenteliga . tändern .:><• Det gifves ej i Sverige en enfam Medborgareklafs lorn äger att fannolikt, oberoende af Regenten, förenadt med en högre upplysning än de öfrige Klafierne.
Förklaringen den 23 Mars 1807, sedan det fordna edsöresstraffet, genom Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779, blifvit för - 466 Exp. vandladt dels till allenast penningeböter och dels till sådane böter jemte fängelse med eller utan arbete, i stället för ärans förlust, icke underställas Hof-Rätts pröfning. Då likväl omsorgen om den personliga frihetens bevarande och skydd, efter Rikets Ständers tanka, kräfver, att dessa synnerligen grannlaga mål alltid, så vida det angifna brottet hörer till dem, för hvilka fästningsstraff är stadgadt, varda underkastade den hos Under-Domstolarne, i följd af deras sammansättning och arbetsordning, ofta icke möjliga strängare granskning, hvilken Öfver-Domstol bättre är i tillfälle att deråt egna, och som Lagstiftaren genom föreskriften om vissa svårare brottmåls underställande åsyftat; få Rikets Ständer hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att, med upphäf vande af 3y Punkten i Kongl. Förklaringen den 23 Mars fSoy, det må varda stadgadt, att Under-Rätts ransakning och Utslag i mål angående sädane edsöresbrott j ä hvilka penningeböter, jemte fängelse med eller utan arbete, äro i Kongl. Förordningen den 20 Januarii iyyg utsatte, hädanefter skola, innan Utslaget går i fullbordan, till Hof-Rätts skärskådande och pröfning insändas. Rikets Ständer framhärda etc. N'.o yo. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. Preste-Ståndet d. 7 ^ Borgare-Ståndet d. 29 — ‘— Bonde-Ståndet d. 25 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angå - Exp. Utsi. Förslag till urul.
Reg.F. nu sjelf varit den sorn framdragit en högre embetsmans åtgärder. För öfrigt tror jag att det torde vara tämligen gifvet, att om man vill hafva tillbaka de räntefria lån som till socknarna utlemnas, så måste man äfven anslå en mindre summa till understöd utan någon återbetalningsskyldighet. Detta är af en föregtde talare så fullständigt ådagalagt att jag nu icke derom vill vidare orda. Sedan Härefter H r G r. o. Landt m. yttrat, att han då serskilde anmärkn:r blifvit gjorde emot de 2:ne första momme af ifrågavarande punkt och 3:dje mom. deraf blifvit lemnad utan anmärkn. ansåg sig böra framställa serskild propos. å hvartdera mom.; hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. bifölle mom. litt. a. af förevar:de punkt. Härvid ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA HOS II <) GLO F LIGE aaiDDSäamÄSSäta o tu usia, vin jTngtima lliliöirrtgen i ^tackl)olm ÅR 1847. Första Häftet. STOCKHOLM. 1 ill följe af 81 § i Riksdagsbeslutet af d 24 Maj 1845, hvarigenom R. St. blifvit kallade att d. 15 November 1847 till lagtima riksdag i bufvudstaden sig infinna, och sedan K. M., genom öppet nådigt Bref af d. 17 Juli sistnämnde år, behagat derom erinra samtlige R.
Ridderskapet och Adeln remitterad motion, fästat Utskottets uppmärksamhet å olämpligheten deraf, att då en person till Banken öfverlemuar ett hypothek emot erhållande af ett, detsammas värde understigande, lånebelopp, och personen således blifver den, som i sjelfva verket hos Banken eger en salderad fordran, den förstnämnde dock, utan att öfver ett sådant förhållande undfå något betyg, måste till Banken aflemna revers å lånesumman; af hvilken anledning motionären föreslagit, att belåningen af ifrågavarande publika papper måtte komma att verkställas på samma sätt, som sedan längre tid egt rum med belåning af guldoch silfverpanter, så kallade låne-banko-kapital och åtskilliga andra Hypotheker af ofelbar säkerhet, eller sålunda, att låntagaren aflemnar hypotheket utan revers och i utbyte erhåller en pantsedel, som medför rättighet att inlösa panten. Jemte det Utskottet bordt erinra, att belåning i Banken af så kallade Låne-banko-kapital, eller Bankens egne förbindelser redan för flera år tillbaka upphört, samt att pantsedlar endast tftgifvas för lån på guld och silfver, får Utskottet anföra, att, enär nämnde metaller antagas till ett värde, hvartill de, i händelse af uteblifven liqvid af derå utgifvet lån, under alla förhållanden kunna realiseras, så är någon förlust för Banken å dylika lån, i thy fall, icke att befara. Deremot, och ehuru Utskottet medgifver, att de obligationer, Diskonterna belåna, för närvarande vid försäljning lemna fulla kapitalet, kunna händelser likväl inträffa, då de belånt© r Banko-Ulskottets Betänkande, R:o 24. 37 obligationerne gerna frånträddes mot den procent, hvartill desamma blifvit belånade, och Banken skulle vid dylika tillfällen sannolikt icke undgå förluster, till undvikande hvaraf Banken nu kan hålla sig tjll låntagaren.
Till fullföljd af det åt Banco-Fullmägtige, genom 32 och 33 §§. af Banco-Reglementet, gifne uppdrag, så val att låta utarbeta och till Rikets fc_ 17’ nästsammanträdande Ständers pröfning och fastställelse öfverlemna fullständigt förslag till ny organisation af Banco-Verket, som ock att, i sammanhang härmed, låta uppgöra förslag; ej mindre till redovisning och tjenstgöring inom hvarje Bankens Afdelning, än äfven till reglering af den vid Verket erforderlige Tjenstemanna-personal samt dess lönevilkor, med Fullmägtige lemnad rättighet att, under mellantiden, intill nästa Riksdag, låta sätta förslaget till Bankens nya organisation provisoriskt i verkställighet, samt, under tiden, för nya eller förändrade tjenstebefattningar, anslå de lönevilkor, Fullmägtige kunde finna af behof eller rättvisa påkallade; hafva Fullmägtige, den 21 Dec. 183y, gillat och godkänt den nya organisation af Låne-Cancelliet, hvilken sedermera vidtagit, från och med den |i Febr. i838; samt den i5:de i sistnämnde månad provisoriskt fasställt en ny sjflönings-Stat för B anea-Verkets Embetsoch Tjenstemän samt 'Betjente_, att gälla till efterrättelse från och med i838 års början; hvarefter, i afseende å den sålunda bestämda nya Löneregleringen, åtskillige jemnkningar, som, i och för densammas bringande till verkställighet, i vissa delar, funnits erforderlige, blifvit af Banco-Fullmägtige, den 3 Maji sistberörde år, vidtagne. Vid jemförelse af den tills vidare fastställde nya Löneregleringen med den förut varande AJlönings-Staten, visar sig följande resultat: Enligt den gamla Aflönings-Staten fingo årliga löne-anslagen (efter ‘afdrag af 2:ne på Banco-Discont-Verkets Stat uppförde högre Commissarielöher) utgöra:
Har kristologien en gång blifvit reformerad och återstäld i sin ursprungliga nytestamentliga gestalt, så kan det väl icke dröja länge, innan de öfriga delarne af den kyrkliga dogmatiken blifva underkastade en väl behöflig granskning och förbättring. En i denna riktning förberedande verksamhet förspörjes öfver hela den kristna verlden. I vårt eget fädernesland är det isynnerhet den fromme och oförskräckte Ignell, som bearbetat jordmånen för det renare utsädet. Stor inflytelse på kyrkolärans omgestaltning och förbättring torde man hafva att vänta äfven af den Boströmska filosofien, hvilken, såvidt som hon är religionsfilosofi, förvärfvat talrika lärjungar inom Sverges studerande ungdom – en omständighet, hvilken ej kunnat undgå att väcka oro bland den gamla dogmatikens anhängare, helst det väl icke kan dröja länge, innan samtliga filosofiska lärostolar i riket blifvit beklädda med män, som tillhöra ifrågavarande filosofiska skola. Faran skulle endast kunna besvärjas genom en kupp mot lärofriheten vid våra universiteter. Men hvad som misslyckades i de dagar, då ortodoxerna lupo till storm emot Descartes’ filosofi, men tillbakavisades af en ostuderad konungs sunda menniskoförstånd, skall icke lyckas i vår tid, då hela nationen vet, att forskningens frihet är en dess dyrbaraste och heligaste rättighet. Förpostfäktningen mellan filosofien och den gamla ortodoxien, har, medan dessa rader skrifvits, redan blifvit öppnad, idet en medlem af Göteborgs konsistorium, herr lektor Ljungberg, uttalat hvad mindre uppriktiga och samvetsgranna männer i hans ställning pläga dölja: att han hyllar den förnuftiga åsigt om Kristi person, hvilken hvarje förutsättningslös och af dogmatiken oberoende läsare kan återfinna i nya testamentet.