Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ogifta eller enkor äro från denna afgift fritagne; samt att hvad Ståndet beslutat om erläggandet af bevillning, efter 2:dra Artikeln af arbetsfolk på landet bland mankön, äfven må tillämpas på arbetsfolk vid bruk, bergverk och alla öfriga inrättningar, voterar Ja ; den, det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer contra-propositionen att innefatta Borgare-Ståndets beslut, eller alt: Arbetsfolk i städerne, som icke äro lagstadde och ej eller njuta ständig årslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter serskild öfverenskommelse och beting, skola utgöra bevillning efter 2:dra Artikeln, nemligen Mankön i Stockholm och Götheborg, ogifte och enklingar, samt gifte utan minderåriga barn, i R:dr; samt gifte och enklingar med minderåriga barn, i6 sk; samt i de öfriga städerne, de förre 3a sk. och de sednare 12 sk.; att Stats-Utslottets Memorial, N:o 438. 9 att uti 27 §. näst efter ”advocater och sakförare i 4 classer”, intages en period så lydande: ''arbetsfolk och arbetsföre backstugusittare, som utan ständig årstjenst och lön arbeta för dagspenning: Mankön, ogifte samt gifte och enklingar utan minderårige barn, 3a sk., gifte samt enklingar med minderårige barn, 12 sk; samt att uti 29 §., näst framför ordet ”Byggmästare” tillägges följande bestämmelse: ''arbetare, som ej äro gesäller, smältare samt gayarder vid vallon-srniden, drifvare, rostvändare, uppsättare och bytte-arbetare, då de icke äro drängar i lagstadd tjenst för kost och lön: lika med andra arbetare å landet.’’ Som denna votering utfallit med 70 Ja och 49 Nej, hvadan Ja vunnit, så har omröstningen i hufvudfrågan blifvit anställd öfver följande proposition :
Sorn. det genom 29 g i Banko-reglementet Fullmäktige lemnade uppdrag att. lata utarbeta förslag till förändrad organisation af Banko-verket samt reglering af dess tjenst-emanna-personal, numera är yordet fullgjordt, så bör nämnde g från blifvande Banko-reglemente uteslutas; och enär Utskottet, vid verkställd granskning af öfrige föreskrifter i Usta art. af Reglementet, icke funnit »ågot att i afseende å desamma erinra, hemställer Utskottet, att ifrågavarande föreskrifter må bibehållas, så lydande: l:o (motsvarar § 1.) Rikets Ständers Bank förblifver fortfarande, enligt Regcrings-formens 72 g, under Rikets Ständers garanti och vård, så att den ostörd må förvaltas efter de ordningar, stadgar och region.caten, hvilka redan gjorde äro, elier vidare af Rikets Ständer göras kunna. 2:o (motsvarar g 2.) Öfver-atyrslsen af Banko-verket föres af Rikete Ständers Fullmäktige, tre lif hvarje Eiks-atånd; och vare alltid å den ort, der Banken äf. 3:o (motsvarar § 3.) År Öfver-styrelsen ej så fulltalig, som för beslutsfattande erfordras, enligt hvad här nedan föreskrifves, eller äro 2:ne Fullmäktig» af något Riks-stånd, för längre tid, hindrade att Fullmäktiges sammankomster bevista, inkalle Ordföranden, så fort eke kan, Sup - BankoUtikottets Memorial, N:o 77. pleant, enligt den af hvartdera Riks-ståndet utstakade ordning, att, tinder tiden, i Ofver-styrelsen deltaga. Mom. 2. Kommer någon Fullmäktig i den författning, att han icke kan vara Riksdagsman och Ledamot af Utskott, upphör genast hans Fullmäktigskap och hans rum anses ledigt; skolande vid dylika fall, eller då eljest någon Fullmäktig ur Styrelsen afgår, Protokollsutdrag derom, samma dag sådant hos Fullmäktige anmäles, till vederbörande Stånds KansJi-direktion expedieras, med anmodan, att låta inkalla Suppleant, som i den afgångne Ledamotens ställe kommer att i Styrelsen inträda.
Jag medger, att, då jag vidrört denna senare sanction, jag inträdt på området af Utlåtandet N:o 2, och att således samma tillvitelse kunde mig göras, som redan emot andre talare blifvit gjord, att jag afviker från det egentliga öfverläggningsämnet; men då jag icke kan anse dessa Utlåtanden, ehuru serskildt fördelade, och hvilka således böra serskildt afgöras, utan allt samband sins emellan, tror j.ag mig böra betrakta dem i ett helt, och åtminstone, i afseende på grundprinciperne, eftersträfva, att den ena nödvändigt må stödja sig på den andra. Då jag derföre fullkomligen förenar mig med Utskotten uti det i Utlåtandet N:o 1 gjorde tillstyrkande, att nu bestämma Bancosedelns silfvervärde till 2,f R:dr, eller 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver, efter 1664 års myntfot, hvarå Kongl. Majlis nådiga sanction skulle begäras, för att åt delta Rikets Ständers beslut gifva den kraft, som en af Konung och Rikets Ständer gemensamt, i enlighet med 87 §. RegeringsFormen stadgad lag, bör äga; tvekar jag ej, att såsom ett lika nödvändigt tillägg dervid fästa, att, enligt min öfvertygelse, i bredd med bifallet till denna myntbestämning, ovillkorligen bör antagas, att den Konungsliga sanction, hvarom fråga förekommer i Ulskot - Den 6 J u I i i e, rn. tens Utlåtande N:o 2, pag. 78, må på sådant sätt bestämmas, som de emot denna punkt talrika reservationer hafva åsyftat, och följaktligen således, att, sedan alla föreskrifne åtgärder blifvit fullbordade, BancoFullmäktige skulle derom göra underdånig anmälan hos Kongl. Majrt, som ägde, efter föranledande af Rikets så väl inre som yttre ställning, utsätta dagen, då utvexlingen kunde börja, utan att, i detta afseende, vara bunden af någon i förväg fastställd tiderymd.
Dessa anmärkntr anser jag likväl vara af mindre vigt, så att de ganska väl kunna iakttagas vid frågans framtida beredning, och yrkar ej för deras skull ensamt ålerremiss af betänkandet. Hr Munck af Rosenschöld: F afseende på hvad den siste värde talaren yttrat rör:de min motion, får jag blott nämna, att om jag rätt fattat förhållandet med oskiflade byar, så äro ägorna der på visst sätt gemensamma. Det kan således hvarken blifva fråga om den ene eller den andre ägarens vilja; utan på samma sätt, sorn man kan aftaga jord för en väg, ulan att träda någons rätt för nära, så kati man äfven undantaga utrymme för en bygata. Hr Ribbing: Då en talare före mig, som tycktes bättre hafva hört hvad Hr Munck af Rosenschöld andragit uti sitt skriftliga anförande, för sin del icke funnit atiledn. att begära återreiniss af detta betänk., som egentligen innehåller den grundsats att skiftesförfattningarna ej böra förändras från de grunder och de stadgar, som der nu finnas; så vågar jag anhålla om bifall till Utsktns betänk., under förklarande, att jag, efter den erfarenhet jag vunnit, tror, att' manga förändringar af denna förrättning skulle göra mera skada, än nytta; ly jag tror att man nu, iner än i början, funnit sig vid deras tillämpning, och att dessa förfall - Den 5 September e. m. »ingar göra landet oändligt mycken nylla. Jag anhåller således om bifall lill Utsktns betänkande. Uppå derefter framställd propos., blef Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsktns utlåt. N:o i af R. o. Ad. bifallet. Likaledes bifölls Lagsamt Allm. Besvärs och Ekon.- Utsk tns den 22 sisth Aug. och den 2 dennes på bordet lagda betänk. N:o 2, i anledn. af väckta frågor om ändring och förklaring i vissa delar af K. förordningen den 1 Aug. t8o5 samt andra författningar, rörtde skogarna i Riket. Ånyo föredrogs Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utsk :ns den 22 sisth Aug. och den 2 dennes på bordet lagda betänk.
Innan Fullmäktiges pröfning underställda ärenden till slutligt afgörande förtagas, böra Riksgäids-kontorets Komissariats utlåtanden deröfver inhemtas, så vida sådant, för utredningen af härvid förekommande förhållanden, erfordras eller af någon utaf Fullmäkti - (I* S/af.t-Utskottets Memorial, N.o 344. ge äskas; skolande hufvudsakliga innehållet af dessa utlåtanden i Fullmäkfges protokoll antecknas. Likaledes böra skälen för sådana, af Fullmäktige vidtagna, förvaltningsåtgärder och beslut, sorn' grunda sig på serskilda omständigheter och förhållanden, i protokollet anföras. §• 195. Föreskrifter oell befallningar må, å Fullmäktiges hägnar, Riksgälds-kontorets eatbetsoch tjenstmän icke meddelas, utan till följd af beslut, fattadt vid Fullmäktiges sammankomst; Sekreteraren hos Fullmäktige dock obetaget att, utan föregången anmälan, mellan sammankomsterna, från vederbörande infordra de utlåtanden och upplysningar, som för ärendenas afgörande finnas nödvändiga. § 196. Ofver Fullmäktiges beslut i mål, som röra Riksgäldskontorets tjenstemän eller andra enskilda personer, eger den eller de, på hvilkas rätt och bästa dessa beslut kunna inverka, att hos Rikets Ständers Revisorer eller Stats—utskott anföra besvär; dervid klaganden dock, så vida besvären sko’a till pröfning upptagas, bör, inom Trettio dagar efter bevisligen erhållen del af det medd<-lade beslutet, sitt missnöje deremot ho» Fullmäktige skriftligen anmäla; hvarförutan det, vid enahanda äfventyr, åligger honom att, sednast en månad före Revisorernes näst förestående sammankomst eller riksdagens början, derest revision dessförinnan icke inträffar, sina besvär ingifva till Fullmäktige, af hvilka desamma, jemte utlåsnde deröfver, till Revisorerne eller Stats-utskottet öfverlemnas. Besvär öfver Fullmäktiges, nyss före eller under Rikets Ständers eller deras Revisorers sammanvaro, i dylika mål meddelade beslut böra, inom Fjorton dagar efter deifåendet, den dagen likväl oräknad, omedelbarligen af vederbörande till Stats-utskottet eller Revisorerne inlemnas.
Han förehöll Upsala professorer, att, då andra länder redan började få en inhemsk litteratur, det vore skäligt, att universitetets lärare sökte framkalla en dylik i Sverige, och han yttrade, att det vore dock en påfvisk sed, att låta all högre vishet betjena sig af främmande mål. Också blef, som vi sett, modersmålet upptaget som sjelfständigt ämne i skolundervisningen. Samma brinnande nit röjde Gustaf Adolf för allt, som stod i samband med en fosterländsk bildning. Han ålade det af honom inrättade riksantiquarie-embetet att föranstalta samlandet af alla runoinskrifter, krönikor, sagor, sägner, folkvisor samt deras melodier, vidare allt, som kunde bidraga till kännedom om folkets sedvänjor och skick i de olika landskapen, ja, han uppmanade äfven till samlande af materialier till ett svenskt lexikon298. Men huru utomordentlig Gustaf Adolfs personlighet än varit, huru mägtigt han inverkat på sin samtid, så måste dock hos folket sjelft hafva funnits något med honom befryndadt, en tillmötesgående känsla af samma art, som den, hvilken eldade hans egen själ. Ett sådant inflytande, som han utöfvade, utöfvar endast den, hvilken framstår såsom det personblifna uttrycket af det, hvilket, om än dunkelt, lefver och rörer sig i folkets egen barm. Det är icke möjligt annat, än att svenska folket vid denna tid kommit till lifligare och kraftigare medvetande om sig sjelft och sin kraft, att det djupare än förr kännt sig som en man. Redan det lyckligt utförda befrielsekriget måste hafva bidragit att stärka nationalmedvetandet. Det under denna period starkt lågande danskhatet299 var på samma gång en af orsakerna till och en verkan af denna sjelfkänsla, och denna försvagades ingalunda genom de med omväxlande framgång förda krigen under Wasakonungarna samt de gjorda landvinningarna i Öster.
I enskildt väg känner jag det resultatet af undersökningen, att saken är verkställbar, och att man innan kort har att förvänta ett officielt yttrande, och kost - Den g6 Februarii. 827 nadsförslag; men då motionstiden redan nalkas si<t sint, nödgas jag nu på förhand, härmedelst vördsammast föreslå, det Rikets Ständer, efter att genom förenämnde officiella yttrande, hafva inhämtat kännedom om sakens möjlighet och kostnad, täcktes aoslå dertill nödige medel, af den hufvudartikel sorn lemnar bidrag till stiömrensningar och andra till landets upphjelparide nyttiga företag, hvarigenom äfven under denne tidepunct af allmän förlägenhet, något penningar på ett högst sakenligt sätt, skulle spridas i en ort; och bland en folk-class, som är deraf i största behof. Det vare långt ifrån mig, alt önska detta företag, med andra enskildt» intressens skada, och minst att se det utsträckt så långt, att seglationen skulle deraf lida. Sjelf fartygs ä ■ gare, skulle jag i sådant fall, arbeta emot min egen fördel. Dcå det blott är fråga om, att erhålla ett affall, sorn vore verksamt när sjön öfverstiger den bestämda medel-höjden, men ej oftare, lider den seglande på intet sätt, tvärtom tryggar den jemna vattenhöjden hans fart, och han vet då på hvad djup han behöfver befrukta farvattnets klippor. I öfrigt kunna ju Rikets Höglofl. Ständer, vid deras anslag fästa det vilkor, att regeringen gerom ytterligare vettenskapliga undersökningar, om så fordras, täcktes låta pröfva de betänkligheter härvid, hvilka i ett eller annat afseende möjligen uppstå, och sedermera besluta efter förefinnande omständigheter, hälst jag ingalun - 828 Den -6
Till staden ankommande allmoge inför väl, äfven emellan marknaderne, spannmål till försäljning å stadens torg, men denna trafik är af mindre betydenhet, helst några Spanmålshandlande med större förlag icke äro här etablerade och sLadens egen jord producerar en betydlig qvantitet spannmål. Sala Bergslag torde i och för dess arbetare vara den största spannmåls-konsumenten, men inköper sitt behof dels från Upsala Akademi, dels från Embetsoch Tjenstemän af deras lönings-säd. Af andra produkter är tillförseln ej heller stor, och ofta yppas brist på plank, bräder, tjära, o. m. d. Några större odlingsjöretag hafva under detta qvinqvennium icke försports, ehuru tillfällen dertill icke saknas. Orsaken dertill synes vara, att skogsdelningen ännu icke nått ett ändtligt slut, så att vederbörande lottegare äro ovisse, huruvida de få behålla dem tillskiftade lotter, å hvilka utan tvifvel flere odlingslägenheter finnas. Emellertid har odlingen af klafver å trädesjorden blifvit af många jordegare med framgång försökt. Den här förut varande Skolan har blifvit reorganiserad och utvidgad till en högre Apologistskola med Rektor och 2 Apologister till lärare. Denna Skola synes, åtminstone under nuvarande Rektors nitiska vård, vara ändamålsenlig och besökes af stadens och kringliggande orts ungdom. Den år 1839 inrättade Lancasterskolan fortgår äfven i samma goda riktning, hvarmed den började sin bana. Ett nytt Skolhus af träd är af Sala Bergslag uppbyggdt åt Lankasterskolan och i samma lokal äfven ett rum ställdt till Apologistskolans disposition. Ett försök med så kallad Småbarnsskola har upphört. I likhet med hvad sista Berättelsen omförmäler äro två Läkare här stationerade. En Djurläkare och två Barnmorskor, med löner försedde, äro ock i staden boende. Fattigförsörjningen handhafves nu, såsom förut, af Pastor och Kyrkorådet, med biträde af dertill utsedde FattigvSrdar. Under nuvarande Pastors tjenstetid har åtskilligt blifvit försökt, för att afskaffa tiggeriet.
Då Hr Ribbing begärt ett tillägg lill den propos. Hr Frih. o. Landtm, framställt, hvilket tillägg icke upphäfver den gjorda och af Ståndet bifallna proposm; så anser jag det icke kunna Ilr Ribbing förvägras att få sin begäran underställd R. o. Ad:s bepröfvande. Hvad saken beträffar, tror jag, för min del, att han har rätt afven deruti. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: I afseende på formen, förenar jag mig med Hr von Hartmansdorff, och tror det vid föreg:de riksdagar hafva ägt ruin, att propos. blifvit framställd på remiss afen fråga äfven till annat Utsk., än det, hvartill remissen först blifvit beslutad, då ett sådant tillägg icke uppbäft det första beslutet. Upplysningsvis får jag nämna, att jag föreg:de riksdagar haft tillfälle handlägga samma ämne, i egenskap af ledamot i en sammansatt beredning af bagoch Ekon.Utsk:n. Jag anhåller således om propos. till gemensamt handläggande af ämnet hos dessa Utskott. Uppå derefter framställd propos. blef K. M:s nu föredragna nåd. skrifvelse jemväl remitterad till Ekon.Utskottet. Föredrogs ånyo K. M:s d. 8 dennes på bordet lagda nåd. skrifvelse, ang:de lönereglering för Landtstatens tjenstemän och betjente, samt för förste och andre landtmätare. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anhåller att vid den delen af denna propos., hvari säges, att Landtstatens tjenstemän icke skulle få indelta löner, mig må tillåtas göra den anmärkn., att fogdar, häradsskrifvare och länsmän böra erhålla boställen, emedan de äro skyldige alt bo inom sina district, och det eljest skulle för dem ofta inträffa svårighet att erhålla passande bostäder.
Committé är för det närvarande sysselsatt med utarbetande af förslag till en ny oall förbättrad Civiloch CriminalLag, och vitl författandet af denne sistnämnde det endast kan blifva möjligt att pröfva och utstaka straff-bestämrnelserne så väl å ifrågavarande som öfrige brott, med den noggrannhet, hvilken är oundgänglig flir bibehållande af erforderlig enhet i Lagstiftningen, finna Utskotten betänkligt att nu i förväg tillstyrka någon förändring uti de i ämnet redan gifne förordnanden, utan förmoda Utskotten, att desse, behörigen handhafde, skola vara tillräckligt* för sitt ändamål, att värja skogsägaren från lidande genom åverkansföf sök. Detta tillika nied den i sistberörde del af detta Betänkande af flere bland Utskottens Ledamöter yttrade skiljaktige tanka, sorn uti bifogade Protoeolls Utdrag innefattas, varder Riksens Höglofl. Ständers granskning och bepröfvande vördsamt understäldt. Stockholm den 3 Junii 1.818. T r an s um t af P r o t o c 0 l !e t, h a, 11 it i Riksens HögloftStänders L a gs a m t Allmänna Besvärsoch O ec ono rnie-Ut&é otts Plenum den 3 Junit' 1818. S. D. Föredrogos följande af samfäldta Beredningen utarbetade Förslag till Betänkanden: 650 Lagoch Besvärs-Vtskottens Betänkande», 5:0 Betänkande rörande vackt Motion om öfverseende och granskning af hvad Allmänna l agert och Skogs Ordningen innehåller angående skogshushållning och åverkan. Vid granskningen häraf funnos Utskottens Ledamöter vara af skiljaktiga meningar; och yttrade pluraliteten af Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöter, samtelige Ledamöterne af Vallofl. Borgare-Ståndet, samt af Högvördige Preste-Ståndefs nu närvarande Ledamöter.
Afvittring: handtlanpr.ing dervid å Kronohemman och Nybyggen Svar pä äterremiss Votei ings-proposit ion , ,,,,, Resultatet af omröstning i Förstärkt StatsUtskott , y y y y y y y y y , y , , Afvittrings-Vcrket i Herjeådalen: om upphörande eller inställande deraf y,, >>>>*> >>>>*, Ahlgren, J. C: hans Pension ; se Pension. Alsirömers arfvingar; se Höjentorp. Allmogen; se Byegnadshjelpcn; vägar; Banken 28. ^f/n/i-tillverkningen i allmänhet; om nedsättning i afgiftcrne dera yy>>yy, Svar på äterremiss , , , , , , , , , , , * angående utfursel-tullcn derå; se Bevillning af Stora Sjö-Tullen. Aluntionden under Stats-Vcrkcts Ordinarie inkomster , för Lofvers bruk; om nedsättning deruti ^m/rn/féefs-Krigsmans-Cassan; se Granskning; Anslag 55; Vadstena Krigsmanshus-Gassa. rflmjVa/^-pension; se Pension. Amorterings-fond för län till jordbrukets och näringarnes upphjelpande , , , , ,,,,,,, Anledning till anmärkning; se Anmärkning. Anmälan af Rikets Ständers Revisorer t83o.* l:o om den tid Rcvisorernc ansett deras granskning böra omfatta a;o J. Uggla och El. Norlin af <junst och Nåd beviljad befrielse från ådömde ersättningar Svar på äterremiss, 8:0 om ett Doctor Ekelund i Nåder tillagdt arfvode af 200 Rjdr 4*0 om Carlbergs Kungsgårds deltagande i Prcstgårdsbyg&nadsoch reparations-kostnad , Syar på äterremiss ,,,,,, 2. ^ 7£ ■■ CA. ~ ?— C? 3 5 2 c T t CA C5 uTO 3 3 2 u Ut låtande, Betänkande Riks-Slåndens Beslut.
Borgare» Ståndet har wäl af iiägre Ledamöter blifwit förslagit, att denna summa mätte nedfällas antingen lill 600,002 R:dr, efter SkarsUtskottets project wid Stats-regleringen, eller ock till 800,020 R:dr; men Stats - Utskottet kan uppå de flät Desi ofwanberörde Betänkande innehälla, sig härmed icke förena. 6:to Angäende f. d. (bstgötba Lawallerie Regementets Indragne Indelningar. En Ledamot hos Högtofl. Ridderflapet och Adeln har anmärkt, act af f. d. Östgötha Cawallerie Regemente skola finnas, i löfwerste, 4 Ryttmästare^ i Regements Owartermästare och i Regements-Stallmästare, hwilka blifwit ansedde böra flyttas pä Indraqnings-Staten , för alt hemfalla Stats. Easian wid Innehafwarnes afgäng. Och som desie Löntagare äro pä Allmänna Indragnings-Staten uppförde; och penna Stat sedermera blifwit till Höglofl. Ridderskapel och Adeln aflemnad; sä anser Stats-Urskottet denna anmärkning härigenom beswarad, Stockholm den 19 Februarii 1812, Pä Höglofl. Ridd och AhelnS Pä Högw. Preste.Ständ. Ledamöters mägnax Lesambters wägnar Llaes kjeminb. "UK, Weiäman. Pä Wällöf!. Borgarc-Stänh. Pä Hederw. Bonde-Ttänd. Ledamöters wägnar Ledamöters wägnar ^dr. Lngel, ^näer8 d>lil8trin. 1^. kröcielins, Lader pä Bordel. Wörd - r336 Den 26 Zebruani. Wördsamt Memorial: Uti det Betänkande, som till Riksens Högloft.
P. 373.— om skyndsamt insändande af Utskottens Betänkanden. P. 441 - 338 ProtocolIsUtdrag, Ridderskapets och Adelns: angående Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets utlåtanden: i) om den äfventyrliga hastigheten vid de så kallade Kungsskjutserne; a) angående en fond till understöd för Jordbrukare, som genom frosteller hagel-skada förlora växande gröda; 3) om sättet att utgöra den tili Upsala Academi anslagne samt annan K.ronotionde-spannemål; 4) om särskilte Markegångars bestämmelse för öfre och nedre Dalarne; 5) om indragning af åtskillige Minister-platser. P. 442* —1 om Statsoch BancoUtskottens utlåtande, angående dels förment oriktig tillämpning af hvad uti Reglementet för utredningen af f. d. FilialDisconterne stadgas, i afseende på öfverräntan å förfallne lån i desse Disconter, dels ock yrkad rätt att återfå hvad i öfverränta skall blifvit för mycket utbetalt. P. 443. — om BancoUtskottets memorial, rörande ändring och undantag i några Lagar och Författningar, till betryggande af BancoVerkels säkerhet. P. 444* — °m Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Betänkande, rörande bestämmande af allmänna grunder för ett Stats-hushållnings-system. P. 444. —- om StatsUtskottets Utlåtande i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande om löneförhöjning för BataillonsLäkare efter 8 års tjenstetid.
Annchen gick så tyst hon förmådde, men som hon alltjemt hade ögonen fästade på den sårades vackra, fastän starkt aftärda anlete, märkte hon icke, att en stol stod rakt i hennes väg. Stolen kastades omkull och vid det buller, som deraf förorsakades, vaknade von Bierich. Han reste sig häftigt och förskräckt upp, men då han varseblef Annchen, öfver hvilkens täcka anlete en glödande rodnad dragit sig, sträckte han ut båda armarne och hans läppar framhviskade endast men med ett ömt uttryck detta namn: "Annchen!" Den fattiga mjölnarflickan kunde icke längre beherska sig. Nästan utan att hon visste om huru det gick till, låg hon vid Joseph von Bierichs bröst, trofast omsluten af hans armar. Efter ett längre samtal, hvarunder särdeles vigtiga öfverläggningar egde rum, återvände Mathias Gründler till sin ungefär en fjerdedels mil från Mayers väderqvarn belägna stuga. Under hemgåendet retade den hetsige Gründler upp sig ännu mera, och slutligen liknade han mera en ilsken tjur än en menniska. En skällande byracka (hund) mötte honom på vägen. Under normalt tillstånd bekymrade sig Mathias Gründler aldrig om dessa fyrfotade individer, utan lät dem alltid skälla sig trötta under det han obekymrad gick sin väg framåt, endast då och då stötande med knölpåken i marken, liksom för att göra hunden uppmärksam på, att det icke vore lönt att han försökte bitas. Nu deremot, i sitt ilskna tillstånd, lyfte Mathias Gründler påken och gaf hunden ett så våldsamt slag öfver ryggen, att det stackars djuret tjutande och krypande drog sig undan. "Ja ja, har jag knäckt ryggen på dig, så är det också din egen skuld", brummade Gründler och fortsatte, obekymrad om det slagna djurets lidande, sin väg. Han hade dock icke gått många steg förrän hundens egare, lockad af djurets tjut, skyndade fram och stälde sig i vägen för Mathias Gründler. Länge dröjde det icke förrän trätan var i full gång.