Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sparre påstod hafva skett förra gången saken försöktes, hvilket jag möjligen vill medgifva hände mot slutet af denna tid, nemi. att referaterna icke så utfördes att alla talare blefvo nöjda, och det är mycket svårt att få alla talare nöjda då de läsa sina referater Mot all form vore det att skicka denna fråga till Eiddarh.Utsk. eller annat Utskott, under den synpunkt jag tagit mig friheten framställa den, att nemi. E. o. Ad. sjelf skulle besluta tillsättandet af två Kanslister utöfver det hittills antagna antalet. Gr. af Ugglas: Då många olika meningar här blifvit yttrade och ingen af de senare talarne har instämt i mitt förslag, så af» står jag derifrån och instämmer med Frih. Eaab. Hvad den andra frågan beträffar, som blifvit väokt af Hr Cederschiöld, så hafva vi haft så liten tid att tänka derpå, att jag anhåller att den till nästa sammanträde måtte få hvila på bordet. Häruti instämde Hr von Troil, Sam. Gust. 24 Den 22 Oktober. Hr Ribbing: I fråga om hvad Frih. Raab behagat yttra med afseende på formen, så är jag trygg då Landtm, bevakar den. Jag begär propos. på remiss, oaktadt jag medger att det ej skulle vara stridande mot formen, att frågan af R. o. Ad. omedelbart afgjordes; men R. o. Ad. bör akta sig att förhastadt fatta sina beslut, hvilket jag tror skulle blifva händelsen om man nu lemnade bifall till Erih. Raabs förslag. Jag anser nemi. så många betänkligheter, som också Gr. Sparre förut yttrat, framdeles kunna komma att upstå, att jag åtminstone för min del icke nu vill antaga förslaget. Riddarhusets Direkt, eller Utsk. skulle, enligt Frih. Raabs förslag, hafva något att bestyra med vederbörande Tidningsredakt:r, och det vore väl skäl att låta Utsk. yttra sig om huru det kunde komma ut med detta updrag m. m. Hr Cederschiöld: Sedan den af mig nu väckta motionen blifvit lagd på bordet, återstår således f. n. endast Frih. Raabs förslag att nu fatta beslut om.
Horn har anmärkt, att conseqvensen fordrade att en vice ordför. äfven valdes. Denna mening biträder jag. Hr von Troil har anmärkt, att frågan om ordför. bland fullmäktige i R. St:s veik borde frånskiljas detta förslag. Äfven denna mening vill Den 5 Augusti e. m. 121 vill jag icke bestrida. Men båda dessa meningar, så väi Gr. Horns sorn Hr von Troils, kunna såsom sälskiida tankar bifogas, då detta förslag sannolikt kommer att återremitteras till Const.Utsk. för att uttrycka R. o. Ad:s gemensamma tanke i dessa fall; oell önskar jag, att det äfven mätte blifva It. o. Ad:s gemensamma tanke att förslaget med dessa förändringar bör hvila lill nästkommande riksdag. Frih. Cederström, Anders: Just det förhållande, som Hr von Hartmansdorff omnämnde hafva inträffat vid föreg:de riksdagar med de öfriga Ståndens ledamöter, nemi. alt inom Ulsk:n alla ledamöter af ett Ständ varit frånvar., just detta förhållande styrker mig i min tro, alt denna redaclions-förändring i 3g §:n Riksd.Ordn. är nödvändig’; ty der står intaget: "Skulle ordför. utöfver eli vecka vara för”hindrad att ordförandeskapet bestrida, ankomme det på "ledamöterna, revisorerna eller fullmäktiga att nytt val anställa, ’’ Om, då nuvar. stadgande är gällande, att främste ledamoten af R. o. Ad. skall föra ordet, det inträffar att ordform reser bort, så kan Utsk. blifva fullkomligen redlös!; men om den nu föreslagna redactionen antages, så blir, då ordform, af hvad Stånd han än må vara, reser bort, nytt val anstäldt, och det är just denna förändring jag anser högst nödig. Hr Hjerta: Ämnets vigt föranleder mig att begära att få upptaga några partiella anmärkn:r, som äro gjorda emot mitt förra yttrande.
U8 §, angående geologiska undersökningars anställande, grundar sig på Utskottets Utlåtande JVS 205, sid. 7. 119 <§, angående ett byggnads-anslag åt Landtbruks-Akademien, innehåller Rikets Ständers beslut, genom bifallande af sednare delen utaf 20:de punkten i Utlåtandet JVS 122, sidd. 45—46. 120 §, angående anslaget för inrättande af ett landtbruks—institut i Skåne, innehåller Rikets Ständers beslut, genom bifall af l:a punkten mom. d. i Utlåtan det JVS 96. 121 §, angående premier vid landtbruksmöten, grundar sig på Utskottets bifallna hemställan i 21:a punkten af Utlåtandet JVS 122, sid. 46. 122 §, mom 1, angående aflöning för Vägoch Vallenbyggnads-styrelsen, innefattar Rikets Ständers beslut enligt 2:a punkten i Utskottets Utlåtande JVS 122, sid. 82; 2 morn., angående undersökningar samt reseoch inspektions-kostnader vid allmänna arbeten, grundar sig på Utskottets Utlåtande JVS 160, sid. 12; 5 och 4 morn., angående arfvoden och stipendier för civil-ingeniörers bildande vid Marieberg, innehåller Rikets Ständers fattade beslut, genom bifallande af Utskottets hemställan i 5:e punkten af Utlåtandet JVs 122, sid. 85. 125 <§, angående undersöknings-kostnader i afseende på statens jernvägs-anläggningar, grundar sig på Rikets Ständers beslut, genom lemnadt bifall till 18 och 19 punkterna i Utlåtandet JVS 62, sidd. 67—68. 124 §, angående anslag lill stambanornas anläggning, innefattar Rikets Ständers beslut härom, enligt sistnämnda Utlåtande och Förstärkta Stats-Ulskottets Memorial JVS 115, samt Stals—Utskottets Utlåtanden N:is 123 och 150.
Hvarjemte Kongl. Maj;t täcktes, lill vederbörandes underdåniga efterrättelse, förklara: ”alt de, som i ständiga knektehållet inginge, icke kunde få påökning i ordinarie roteringen utöfver den extra, som de utgjorde, men väl komma alt tillgodonjuta sin proportionerliga minskning i förhållande till det nedsatta numertalet och beskaffenheten af hvarje egendom och lägenhet, enligt skeende reglering och de vilkor för öfrigt, som komme att innefattas Bi/u tid N. S. Fröt. 1840 och 1841- 4 Sami. 2 4fd. 36 Haft, 1 2 Stats-samt Allm. Besv.- och Ekön.-Utskotténs Betänkande, ' jX:o 163. i den instruction otn Roterings-Commissionens undersökningar och åtgärder, sorn skulle utfärdas, sedan hufvudfrågan blifvit afgjord celi Kongl. Maj:t fått erfara, i hvad mer eller mindre mon en så beskaffad allmän lättelse, efter den föreslagna nedsättningen, vidare önskades eller erfordrades; samt att Landshöfdingarne borde uti de Kungörelser, som af dem utfärdades, tillkännagifva: ”att de Härader, som icke inom den för sammanträdet i Läne-residencen utsatta tid, insändt sina fullmägtige för alt svar afgifva, skulle anses såsom hade de Kongl. Maj:ts Kådiga Proposition till aila delar antagil. Vid de, med anledning häraf, utsatta sammankomster, förklarade endast tillsammans io3 rotar, att de ville vid extra roteringen förblifva; hvaremot de öfrige tillstädeskorane rotehåliarne enhälligt anlogo den Kådiga Propositionen; och ausågos alia de, som hvarken personligen eller gejiom ombud sig infunno och som således med svar uteblefvo, hufva dertill bifallit.
Smittosamma sjukdomar hafva väl visat sig, men, oansedt all den stora brist och nöd, som mångenstädes förefunnits, dock icke fått tillfälle att utbreda sig. Sjukvården besörjes af Irenne Provincialoch en Regemenls-Läkare. Vaccinateurer äro uti alla Socknar tillsatte och fullgöra i allmänhet försvarligt deras åligganden. Några särskilde anstalter till rofdjurs ulödande finnas icke i Länet, utan är vanan i kustlandet den, då någon gång någon varg .eller björn visar sig, att de skickligaste skyttarne, hvarpå god tillgång finnes, uppträda, och vanligen slutas idrotten innan korrt med rofdjurets död. — I Lappmarken tillgår på samma sätt, dock med den skillnad, alt, oaktadt all Lappens skicklighet och ihärdighet, han likväl, under snöfattiga vintrar, då vargarne liksom af instinkt infinna sig i myckenhet, icke alltid lyckas att freda sina hjordar, såsom förhållandet varit under flere af de ifrågavarande åren. Städer. I Länet finnes egentligen blott tvännc Städer, nemligen Piteå och Luleå. Haparanda Stad existerar blott till namnet. Piteå Stad, sorn är Landshöfdingens Residens och hade år i836 en folkmängd af 1,215 personer, är belägen i södra ändan af Länet på en mils afstånd ifrån kusten med en tämmeligt beqväm hamn, dit nu mera, till följd af anbragte dambyggnader vid utloppet af Piteå eif, hvarest segelleden förut varit mycket grund, 14 å i5 fots djupgående fartyg kunna inlöpa. Det egna förhållande inträffar, i afseende på Stadens läge, alt, 0- aktadt, om jag mins rätt, Konung Carl N uti en Nådig Resolution, uti stränga ordalag befallte alt Stallen skulle byggas i närheten af Kåge by i Skellefteå Socken af Westerbottens Län, hvilken plats i alla afseenden varit mera tjenlig, Staden, detta oaktadt blifvit uppförd der den nu befinnes eller på en af Sladsboerne fordomdags inköpt holme i Piteå eif, utan att man känner af hvilken anledning man vågat tillåta sig en sådan afvikelse från den Kongl, föreskriften.
Föredrogos å nyo och bi föllos BancoUtskottets den 3 dennes afgifne, samt den i3 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Memorial och Utlåtande: 278 Den 23 Mars e. m. N:o 25. I anledning af 1827 års RevisionsBerättelse, rörande någre bestämmanden i fråga om Guld och Silfver, som från Banken, eller för dess räkning, å Kongl. Myntet emottages. I anledning af 1827 års Re visionsBerättelse om vidtagande af sådan Författning, att Banken måtte kostnads-och portofritt erhålla det Silfver, som uti Rän terierne deponeras i afbetalning för Fastighetslån. Vid förnyad föredragning af Friherre Boijes, Ludvig, den g dennes f. m. på bordet lagde Motion, angående dispositionen af de till Strömrensningar anslagne medel, blef berörde Motion, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskotten remitterad. Företogs till pröfning Riddai busUtskottets den 10 sistlidne Februarii afgifne, och den 5 dennes e m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af väckt Motion om upphäfvande af Ridderskapets och Adelns beslut angående anslående å Adeliga CadettScholaeFonden af 2:ne Stipendier åt deAdelsmän, hvilka ägna sig åt Näringarne. Herr Franc Sparre, Bengt Erland: De ifrågavarande Stipendierne blefvoafRid - Dc n 2 3 Mars e. m. derskapet och Adeln vid förra Riksdagen anslagne, med anledning af min motion, som då hade den lyckan att vinna Ridderskapets och Adelns bifall. Jag kan således ej annat än önska desse Stipendiers fortfarande. Skälen för desamma äro för öfrigt så väl och fullständigt utvecklade i Friherre "Wredes reservation mot Utskottets Memorial, att jag ej har något att dervid tillägga.
Med det alltjemt tillvexande1 antalet lärjungar — vid denna termins början inskrefvos tolf lärjungar och antalet uppgår för närvarande till nära fyrtio — blir det emellertid allt svårare och snart nog omöjligt för de vid denna pedagogi nu anställde tvänne lärare att bibehålla läroverket på denna ståndpunkt och fortfarande meddela undervisning åt tre klasser. De lägre klasserna af Calmar läroverk — det enda fullständiga läroverk, som kan komma i fråga att af Öländningar besökas — äro i hög grad öfverfyllda och kunna endast med stor svårighet upptaga flera lärjungar. Enligt katalogen öfver nyssnämnda läroverks alumner för vårterminen 1862 — den sista, som är för mig tillgänglig — tillhörde 68 lärjungar tredje, 64 andra och 71 första klassen. Sedan detta år har, efter hvad jag bestämdt känner, antalet lärjungar såväl inom dessa klasser som vid hela Calmar läroverk blifvit ännu mera förökadt. Af dessa anledningar och med stöd af de skäl prosten Ahlqvist anfört, hvilka skäl ännu ega lika gällande kraft, som vid den tid, då de först uttalades, får jag vördsamt föreslå: att till aflöning åt en tredje lärare vid Borgholms pedagogi anvisas ett belopp af 1,000 R:dr R:mt årligen. I den händelse detta mitt förslag vinner önskad framgång, att>förvandla ifrågavarande pedagogi till ett treklassigt elementarläroverk, får jag äfven föreslå: att till löneförhöjning åt rektor derstädes må anvisas ett årligt belopp af 500 R:dr R:mt, så att denna tjensteman må, i likhet med rektorn vid andra trcklassiga elementarläroverk, erhålla en årlig aflöning af 2,500 R:dr R:mt. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålies. Stockholm den 11 November 1865. K. J. Rudberg, från Calmar län. Motioner i Bonde-Ståndet I86ö. Af Kr i k Jokan Rudberg från Calmar län, om båtsmansroteringens upphörande. Att sjöförsvaret under de sednare åren undergått stora förändringar, derom uppstår intet tvifvel, nion detta oaktadt qvarstår likvisst båtsmansroteringen på sitt gamla ställe, ehuru fråga härom vid många riksdagar varit väckt.
Härvid fäste Direktionen, då den till Kongl. Maj:t ingal’ förslaget, uppmärksamhet, hvarefter Kongl. Majit, genom Nådigt bref den 30 November 1853, utan att då vilja meddela något förklarande om de föreslagna förändringarnas lämplighet, återförviste ärendet lill förnyad behandling inför Länsstyrelsen, i ändamål all vederbörande Rotehållare mätte komma i tillfälle ali derom, utan hinder af redan fattade beslut, ånyo öfverlägga och besluta, hvarefter nytt förslag till reglemente, derest de blifvande besluten dertill skulle föranleda, borde, i öfverensstämmelse med dessa beslut ripprättadl, till Kongl. Majits pröfning insändas. I stället ali förständiga Kommitlerade, alt ställa sig Rolehållarnes beslut lill efterrättelse, blefvo alltså sjelfva besluten upphäfna, fastän intet ombud mot dem reserverat sig, ingen Rotehållare inom stadgad tid dem öfverklaga! och Direktionen ej heller gillat visa, alt Rotehållarne i besluten öfverskrida sin befogenhet: ty om 1830 års Rotehållare hade ansetts berättigade att besluta om användandet af en stor del af kassans räntemedel till ett för benne främmande ändamål, så vore det obestridligt, att Rotehållarne 1854 hade varit minst lika berättigade att fatta beslut om kassans återförande lill sitt ändamål. — Endast en paragraf i det föreslagna reglementet hade Direktionen i underdånighet förordat, och med anledning deraf påbjöds i sistnämnda Kongl. Bref, att då omröstning vid sammankomst med Rotehållarne rörande kassans angelägenheter förekomma, skulle närvarande Rotehållare afgifva röster så väl för de Rotar, som af dem sjelfva innehades, som för de Rotar, af hvilkas egare de erhållit behörig fullmakt.
Vi måste fatta ett beslut, ett af de tu, antingen att indraga större delen af flottans stater och korpser, hela Carlskrona varf och station, och åtnöja oss med några snabbgående ångfartyg och några jernklädda flytande batterier till de Stockholmska vattnens försvar, eller att nybygga ett lämpligt antal fartyg, försedda med tidens bästa ånga och bästa artilleri; att nydana en duglig stamtrupp till dessa lärtygs bemanning; att tillse det arbetena på varfven bedrifvas på ett sätt, som så mycket som möjligt tillegna! sig dc mera verksamma mekaniska medel, som tiden satt oss i händerna. Besluta vi oss till detta sednare, må vi med allvar och kraft påbörja det stora verket. Vi måste då anslå till Ilottans nybyggande icke 162,000 R:dr, som nu är förhållandet; icke 898,000, som Sjö-ministern begärt; utan minst 2,000,000 R;dr, så att vi åtminstone om 12 år ega kärnan till en tidsenlig marin. Vi kunna icke för det närvarande bestämma örlogsskeppens beskaffenhet, ty ovisst är, om de jernklädda fartygen blifva beståndande, eller om de, likt forntidens riddare, skola nödgas att afkläda sig sina pansaren. Inom ett par år torde detta vara afgjordt. Till dess kunna vi bygga de 4 ångkorvetter och de ångskoriertar vi behöfva. Sedan må Kongl. Maj:t afgöra, hvilka och hurudana stridsskepp böra byggas. Som stamtrupp åt bemanningen af en blifvande flotta vågar jag föreslå: 400 af Kronan uppfostrade, i ständig tjenst varande, matroser. 2,000 Mot loner hos Ridderskapet och Adeln 1862. N:o 20. 33 2,000 indelda matroser, hvilken benämning är lämpligare än den ringa aktade af båtsmän. 400 värfvade matroser ur Sveriges kusters sjöbefolkning, med samma tjenstskyldighet och förmåner, som de indelda matroserna och dessutom med 50 K:dr i årlig lön.
Äfven jag delar den öfvertygelse, att mycket ännu kan tillgöras för att ordna Saltpeternäringen på ett ändamålsenligare sätt; dock är jagöfvertygad, att Ridderskapet och Adeln svårligen nu kan fatta ett beslut i ämnet, utan att det förut varit fullständigt utredt inom Utskottet, särdeles som åtskilliga detailler dervid måste tagas i betraktande, om hvilka jag tror, att äfven Utskottet behöfver föregående upplysningar från Styrelsens sida; och intill dess allt detta skedt, är det rakt omöjligt, att afslå de nu ifrågavarande 70,000 R:dr. De utgöra, såsom Grefve Gyldenstolpe riktigt anmärkt, en del af den ersättning, hvilken Kronan förbundit sig att erlägga till de jordbrukare, som aflefverera Saltpetter. I Statsekonomiskt afseende vill jag icke bestrida nyttan deraf, att köpa Saltpetern, der den kan erhållas för bästa priset, men jag tror, att afseende äfven bör Den i4 O c to ber f. jh. i 65 göras på de jordbrukares intresse, för hvilka Saltpetertillverkningen nu mera utgör en Näringsgren, och det torde vara af en ömtålig beskaffenhet att afgöra, hvilketdera intresset förtjenar största afseendet. Jag tillstyrker derföre bifall till Utlåtandet, hufvudsakligast på den grund, att jag anser anslaget alldeles oundvikligt, intilldess Ständerne kommit i tillfälle att besluta öfver ett i behörig ordning utarbetadt förslag till Saltpeter-näringens bedrifvande för framtiden, efter andra grunder, än de sorn nu äro gällande, samt ett sådant förslag blifvit af båda Statsmakterne antaget och gilladt. Friherre Palmstjerna: Lika med flere värde Ledamöter, som yttrat sig i ämnet, finnér äfven jag, att det närvarande sättet för Saltpeter-näringens bedrifvande icke är det rätta, såsom mera kostsamt, än i sjelfva verket behöfves; men jag tror också, att det existerande systemet icke så hastigt kan rubbas, och till detta system hörer, att Kronan skall uppköpa all inhemskt tillverkad Saltpetter. Nu hafva Ständerne, i Bilagan Littera G. till „
Visserligen skall utsigten till den större vinst, som i laglig väg kail Utkräfvas, då bruk af tvångsrätten vill göras, än soln genom vänlige öfverenskommelser är att vänta, kunna blifva en orsak till förhindrande af enskilda bemedlingar emellan vattenvärksegare oell jordegare, om afträdandet af vattenverk eller företagande af förändringar dermed till beredandet afodlingstillfällen; äfvensom det utan tvifvel skall tyckas obilligt, att idet fall, då vattenverksegareii, efter tillvägabragt eller blott besluten förändring af dess verk , finner sin räkning vid att afstå det samma till Jordegaren, må, genom ett sådant frivilligt afträde och då lian i verkligheten synes öfverflytta tvånget på Jordegaren, kunna åt sig förskaffa en särskildt utöfver hvad lian förlorar vida sträckt förmån ; men utom det att i sistnämnde händelser afsägelsen af egande rätten till vattenverket icke är så alldeles frivillig, enär den föranledes af föregående åtgärder, hvilka lill en del upphäfva denna egande rätt och störa innehafvaren i sin fria besittning, torde i öfrigt härvid böra komma i öfvervägande nödvändigheten af så väl ett correctif emot allt otidigt och utan gällande orsaker användt begagnande af tvångsrätten, som ett medel att försäkra vattenverksegaren mot den förlust, som genom en 1128 LagUtskottets EttatikandétU möjligen för låg värdering af Vattenverket eller skadan af dess förändring' eljest skulle kunna uppkomma. Enahanda skäl jemtö obehaget af tvånget, framställa sig äfven för en tillökning å värdet, då jord till vattenlednings verställande behöfver afträdas»
Vid 1841 års slut hade detta bolag nedlagt omkring 20,000 R:dr Rgs på schaktens tömning, konstens försättande i brukbart skick och Bonde-schaktets afsänkning; men i saknad af ändamålsenligt konstruerade smältverkstäder kunde af den icke obetydliga malmafkomsten icke då tillgodogöras mer än 35 SkU. koppartillverkning, som dock 1843 stigit till 259 SkU. Den frihet från tionde, som under tolf år är beviljad detta verk, uppmuntrar till fortsatt undersökande af malmfältet och återupptagande af flera grufvor, som från forntiden hvilat, deraf allmän och enskild fördel är att förvänta. I öfrigt hafva tre kopparhyttor blifvit drifne: l:o Vid Marsätter i Hammars socken med malm från Läggesta, Distorps och Ingelsby grufvor i Lerbäcks bergslag, från Hässelkulla östra grufva i Winteråsa socken samt Håkansboda grufvor i Ramsbergs socken. Tillverkningen har tinder de ifrågavarande åren utgjort: År 1837 Garkoppar SkU. 93 St st. v. „ 1838 d:o 88 5 „ 1839 d:o 46 — „ 1840 d:o 104 — „ 1841 d:o 58 16 2 — eller per medium 78 Ehuru Håkansboda är beläget nio mil ifrån Mårsätter och således vida aflägsnare än öfrige förenämnde grufvor, har sedan år 1838 Håkansboda-malm, såsom rikare, blifvit företrädesvis begagnad; och anses tillverkningen hafva betäckt omkostnaderne. 2:o Vid Sandbacken i Lerbäcks socken, der en del af intressenterne i Håkansboda grufvefält, på grund af Kongl. Bergs-Kollegii privilegium af den 1 Juni 1841, anlagt en profhytta för 3 års tid.
Den som, på sätt tre Stånd beslutat, bifaller Utskottets förslag, att Chartor, geometriska, som utgifvas från Landtmäteri-kontoret i Stockholm samt af Landtmätarne i landsorlerne, karteras på följande sätt: 4 BeviUnings-Utskottets Memorial N:o 18. för hvarje helt hemman 20 öre. derunder till och med treljerdedels hemman 15 » derunder 10 » röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma, i enlighet med Borgare-ståndets beslut, ifrågavarande cbartor att blifva fria från stämpladt papper. Den som vill, att, i enlighet med Utskottets förslag och tre Stånds beslut, Testamenten skola vid första uppvisandet inför domstol förses med 20 öres karta, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, komma Testamenten att vid första uppvisandet inför domstol vara kartefria. För den händelse att sistnämnde mening af Rikets Ständer antages, lärer det blifva nödigt alt åt föreskrifterna om laga kraftvunna Testamentens kartering gifva en något förändrad lydelse : hvarföre Utskottet hemställer, att Rikets Ständer, för nämnde händelse, vilie tillåta Utskottet att framdeles afgifva det vidare yttrande, hvartill utgången af den föreslagna 6:te omröstningen må föranleda. § 5. Utskottet hade föreslagit, att .Afsked, då dermed icke några löneeller 'pensionsförmåner följa, 'äfvensom då endast sådan pension dervid lilliigges, hvartill den afskedstagande enligt för fattning arne ar berättigad elter för hvars erhållande han sjelf gjort tillskott, skulle beläggas med stämpladt papper till belopp af 6 R:dr 40 öre. Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-stånden hafva godkänt detta förslag, men Borgare-ståndet har, oaktadt inbjudning, vidblifvit sitt beslut, att Afsked, i dessa fall, böra vara kartefria; och torde alltså omröstning böra ega rum enligt följande Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 18. 5 N:o 7.
Besvaras den förra frågan jakande och således den sednare med nej; så följer deraf äfven att alla kärlekspartier äro dåraktiga, och endast de önskvärda, der man »lager trollet för guldet.» Om böjelsen och känslan manar en qvinna att förena sitt öde med en mans, som, fast hederlig och redbar, likväl saknar bördens och rikedomens företräden, så måste hon qväfva denna böjelse, och i stället lyda förståndet, som bjuder henne att öfverlemna sig åt en lik och förnäm usling, den hon ieke ens kan utan vämjelse och afsky skåda i ögonen. Det är förståndet och erfarenheten, som Fru Lenngren låter gifva dottern följande råd: »Juliana glöm aldrig din adliga ätt, Minns Grefvarne, dina kusiner.» Huru det gick med Juliana, derom kan den, som icke känner visan, göra sig närmare underrättad. Nu är det likväl icke gifvet, att giftomannen saknar egna intressen, som stå i strid med pupillens. I detta afseende vill jag endast erinra om ett af de många fall, som kommit till min kunskap. En medlem af detta Stånd gifte sig med en rik enka. Efter några års förlopp, dör hustrun, och som all hennes egendom bestod af arfvejord, fick den efterlemuade mannen deraf intet, utan allt gick till hennes barn. Då den ädle enklingen sjelf icke egde någon förmögenhet, riktades alla hans sträfvanden på att förhindra först stjufdotterns och sedermera hans egna döttrars giftermål. En af dessa nödgades att emot faderns förtryck anropa skydd hos adliga jungfrurs öfvergiftoman, Konungen, som, efter skriftvexling emellan fadren å ena, samt dottern och den tillämuade mågen å andra sidan, slutligen förklarade fadren obehörigen hafva vägrat samtycke till äktenskapet. Jag yrkar bifall till det af Frih. Armfelt framlagda förslag. Den 25 Januari f. m. 171 Frih. Creutz, Steffan: DS jag framställde detta förslag, var det till följd af en mängd de sorgligaste förleden, som jag sjelf sett, förorsakade genom giftomäns egennytta, våld och bristande kärlek.