Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
IVlaj:ts 4°- — Betjening, tillökt vid . 1, 17. — Personal, Riks-Slåndens och Utskottens, angå ende dess aflöning 10, ig. 16g, 280, Gtf/oe//-församling i Wermlands Finnbyggd 354, 1‘11, b). 435, litt. D. 5 Carl Gustafs Stads Gevärs-Factori, anslag dertill 354, litt. A.. 435, litt. A. — Johans församling, afskrifning af lån till » . 47* Carlsborg, dervarande Pionierers forsling . 216. — fästningsbyggnad, extra anslag 354, litt. A. 435, litt. A. — fäslningsmedel till dess fortsättande för 134<> • 2. — förskott på anslaget dertill .. 4°6, 42r* Carlskrona, angående dess kyrkoväsende .. 218, 456’. — befästning 354, litt. A. 435, litt. A. — dockbyggnad ibid. litt. B. — Ek vii kes-förrådens inventering ibid.' — Stads pastorat, om ett räntefritt lån dertill 41 Q, 455, 5 1 q, 546. — Vattenledning 354, Ftt. B. 435, litt. 13. Carlstads Läroverks utvidgning 35{, litt. E. 435, litt. E. Carlstens befästning . 354, litt. A. 435, litt. A. Carolinska Institutet, reparation af ett bus derstädes 354, Flt. F. 4.35, litt. E. Cassernoell Stallbyggnader, Lif-Gardets till Häst, angående deras underhåll ... 44' ^°2* Cassör, angående serskilda bestämmelser, i afseende på alla genom allmänna bidrag uppkomne 353, 38■y. — om förening af Riksgälds-Contoiretsoch GeneralAssistance-Contoirets Enkeoch Pupill . 1 53, 233.
Detta förklarande innebär en glädjande försäkran derom, att den inhemska konstfliten vunnit nog utveckling, likasom de uti inhemska fabrikationer nedlagda capital nog förkofran alt uthärda täflan med främmande nationers af naturen i flera fall mera gynnade tillverkningar; under villkor, att den tull, som Statsmakterna fastställa, blir en verklighet. El t i sanningen vackert resultat hos ett folk, som har att D e il ii Mars f. ra. 5 tacka sina stora konungar, sin tapperhet, och en aldrig kufvad nationalitet för sitt anseende hos främmande nationer; måhända äfven vettenskapers odling, säkerligen minst industriens framsteg. Jag hyser äfven den förtröstan till mina landsmäns uppfinningsrika förstånd, deras arbetsamhet och ihärdighet, att detta vigtiga beslut nu kan fattas, rör:de de flesta af förbudsarliklarne; helst sådana, hvilkas tillverkningar inom landet icke uppgå till något för rikets handelsställning betydligt belopp, och hvaruti ej alltför stor arbetspersonal finnes använd. K. M. har likväl icke vidrört frågan, huruvida ytterligare fördelar och lattade utvägar till afsättning ina här i lliket förunnas främmande länders handel och industri, utan att, såsom villkor och vederlag derför, några motsvarande fördelar och vidgade afsättningslillfällen i dessa länder tillgodokomma äfven Svensk production och näringsflit. Denna fråga synes likväl vara vigtig; ty möjligheten af täflan beror ej blott på förbudets upplnifvanöe, utan äfven på beloppet af tullen , hvaröfver K. M. icke heller meddelat sin åsigt. Comiterade anse 2.5 proc. vara nog vid denna öfvergång: ett tullbelopp som det vore önskansvärdt att comiterade finge i uppdrag att införa såsom maximum uti Englands och Frankrikes tulltaxor. Frågan om reciprocitet hafva corn i era de ej ens vidrört, landin länder deremot, vakas med yttersta sorgfällighet öfver reciprocitet i handelsfördelar , folkslagen emellan.
På boken stod som motto en gammal glömd (men nu särskildt genom Maeterlinck ånyo känd) mystikers ord – »jag måste roa mig öfver min tid, ehuru den ej förstår min sorg och ryser för min glädje». Redan nu skymtade i bokens slut den katolska mystiken, ehuru i ironiskt samband med kolik och andra kroppsliga skröpligheter. Sedan dess har Huysmans genom de tre romanerna om sig själf – Durtal kallar han sin litterära dubbelgångare – gått så långt man kan gå in i mystikens förvildade underland, och denna cykel af illa komponerade böcker, utan spår af gallisk arkitektonik, men skrifna i ett blixtpråk af energi, kommer alltid att stå som ett af de intressantaste vittnesbörden om 1890-talets franska känslolif. I den första af dessa är författaren ännu blott den uttråkade dilettanten, som närmar sig mystiken i sitt behof af nya kryddor och ny retelse och det är – karakteristiskt nog – via synden han når den. Boken, Là Bas, skildrar satanismen och den svarta mässans hemska och hädande förkunnare, kyrkans skabbiga får bland affallna prelater och hysteriska kvinnor. Men ett par år efter denna bok, där Durtal ännu blott som tidsfördrif i sitt allt växande äckel närmade sig kyrkan, kom En Route, i hvilken man ser honom som förtviflad pilgrim med värkande fötter fly till La Trappe, för att få frid och göra den första stora generalbikten öfver sitt förödda och nersölade lif. Det är hans stora kris’ bok, och man får leta efter en mer uppskakande teckning af dödsförtviflans ångest och skam. Öde och sterilt, utan ett frö, som ett fjällpanorama med tinnar, täckta af is, synes honom hans själ. Han törstar blott att känna trons staf vidröra förstelningen och låta tårarnas förfriskande ström flyta fram. Ah! utropar han till slut om sina litterära kamrater, om de visste, hur underlägsna de äro den sämsta af de omvända, om de kunde inbilla sig, hur mycket mer den gudomliga rusigheten hos en svinaherde i La Trappe intresserar mig än alla deras samtal och alla deras böcker.
Lin märt Indelningswcrk, oförenligt med allt begrepp om conscription, undergär en nödig reform; om Säterier, Preste - och Civile-EmbetSmäns Boställen samt större Tiondetagare fä i wädans stund betala wista procent mera, an andra Hemman, för dct de under fredens lugn ätnjutit större förmäner, än öfrige Medborgare, tror jag, att billigheten, sä wäl som rimligheten tämeligen noga wore observerad, och rwiflar ingalunda, att Kongl. Majit derigenom fär tillräckliga penningar att anskaffa nödiga förswararc, pä hwilka tillgäng gifweö att mot conlanter erhälla, sä wäl inom, som utom Riket; och hwarkgenom den weklige och oduglige till det yrket ej blef« we i nödwändighet att wäldföra naturen. Häremot torde kan hända inwändas, att sä mycket penningar kan ej Zstadkommas; men härpä får jag smara, att kan ej penningar anskaffas, willnes ingen ting med Bewillning af folk, ty det blifwer dä samma uselhet, om man kallar -et för Conscription, eller Landtwär». Denna suip - Den jZ April. 419 supponerade penning-brist skulle i märkelig mohn afhjelpas, om man genast började med att ärligen af Säterier, Preste - och civile Embetsmäns Boställen samt af Kungsgärdarne, äswcnsom afSpanneniäls-tioiedetagare, fvrstottsmis upptaga ro Nd. Banco, sä snart innehafware» hade roo tunnors revenue, och hwilket Spannemäls-qvantum, förwandladt i penningar efter Markegängspris, borde wara en norme, hwarefter Capitalister och Actic-ägare äfwen borde betala.
För att bereda tillfälle till en behandling, hvarigenom sålunda utreddes, hos hvem skulden läge till den förelupna olagligheten, som vållat en häktad persons qvarhållande i häkte utan ransakning under 16 dagars tid utöfver det rådrum, som för hans lagförande i stad är lagligen medgifvet, vågade jag i underdånighet föreslå, det Kongl. Majit måtte till Hofrätten återförvisa det förevarande åtalet, med nådig föreskrift, att detsamma, utan hinder af nu ågångna utslag, måtte kunna å nyo företagas, i händelse, efter utfördt lagligt åtal emot den som häktat, Rådstufvurättens uppgift om bristande anmälan af häktandet skulle kunna af honom visas vara ogrundad, och han sålunda från ansvar frikännas. Uppå dessa underdåniga besvär har nu mera följt Kongl. Maj:ts nådiga Utslag af den 1 sistl. April, hvilket här nedan är antecknadt. Af Vestra Göinge Häradsrätt hade under den 19 December 1851 blifvit utfärdadt ett utslag, hvarigenom bestraffningarna för första resan stöld och första resan inbrott voro sammanlagda på det sätt, att hvar för sig beräknades till det belopp af fängelse vid vatten och bröd, som mot densamma svarade, och båda derefter sammanräknades, hvarigenom uppkommit ett belopp af sjutton i stället för fjorton dagar, som utgjorde det enligt 11 punkten uti 1807 års Kongl. Förklaring rätteligen belöpande straffet; och sedan åtal för detta felaktiga domslut blifvit emot tillförordnade Domhafvanden anstäldt inför Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge, så har denna Hofrätt uti målet meddelat utslag den 12 Mars 1855 af innehåll, att emedan tillförordnade Domhafvanden erkänt anmärkta felaktigheten i Häradsrättens utslag, derför han såsom Ordförande vore ansvarig; ty pröfvade Kongl.
1 Norrige är ej heller städerne representerade i amtförmanskapet. Oaktadt allt detta, tveka dock Rikets Ständer icke, att biträda åsigten om städernas inrymmande i länsrepresentationen. 1 många frågor, och tvifvelsutan de vigligaste, sammanfalla ändock landsbygdens och städernas intressen, och de intelligenta krafter, hvilka i städerna stå til! buds, böra ej för institutionen gå förlorade. Mot majoritetens förtryck, om det vore att befara, kunna vissa skrankor i författningen uppställas, och en säkerhet deremot bör också kunna påräknas uti Konungens och Landshöfdingens mellankomst. Rörande utsträckningen af församlingens rättighet, att få sina beslut bragta till verkställighet, kunna delade meningar uppstå. Frågan besvaras lättast, då man uppfattar besluten såsom öfverenskommelse^ att i en viss sak någonting hos högre myndighet utverka. Om frågan är af den beskaffenhet alt, enligt gällande författningar, en framställning derom af enskild man eller menighet skall göras hos Konungens Bef allni ngshafvande, så bör det tillkomma landshöfdingen, att öfver landstingets beslut resolvera, med rättighet för församlingen att, i händelse af afslag, deremot anföra besvär. Är åter frågan sådan, alt hon eljest skolat omedelbarligen hos Kongl. Majit göras anhängig, så bör följaktligen landstingets beslut derom underställas Konungens pröfning. Mänga dylika frågor skulle kunna upptagas till besvarande, men Rikets Ständer anse det icke lämpligt, lika litet, som Rikets Ständer varit i tillfälle alt utarbeta ett fullständigt förslag lill en omfattande kommunal-lag; men då Rikets Ständer aro öfvertygade om vigten af den ifrågasatta institutionen, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla, alt E. K. M:t täcktes låta, genom sakkunnige män, ej mindre upprätta förslag till författning om landsting, eller en länen omfattande kommunal-representalion, än äfven, i sammanhang dermed, öfverse de angående menighets-styrelse såväl pä landet som i synnerhet i städerna gällande författningar, samt derefter till Rikets Ständers pröfning framlägga de förslag, hvilka i följd häraf kunna varda utarbetade. Rikets Ständer framhärda etc.
För att vinna säker upplysning och kännedom om ifrågavarande Jagbackars serskilda beskaffenhet, har Kongl. Majit den 15 April innevarande år anbefallt Hess Befallningshafvande i Södermanland att i:o, der sådant icke redan skett, genom Landtmätare, uti vederbörandes närvaro, i behörig ordning låta på Charta lägga ifrågavarande Jagbackar. 2:0. att, med anledning af de vid undersökningame tid efter annan örn desse lägenheter af åtskillige Hemmansegare väckte anspråk dels om nyttjande, dels om ägande rätt till en del af Jagbackarne, efter påståendets beskaffenhet, antingen sjelfve deröfver i behörig ordning sig utlåta, och TTtslaget Kammar-Collega pröfning underställa, eller ock genom behörigen utsedt Krono Ombud, medelst instämning till Domstol, Kongl. Majits och Krönans rätt bevaka. E hurst 7 6 Konungens Nåd. Propositioner'. Ehuru desse förberedande anstalter, som Kongl. Maj:t ansett oungängeligen nödige, före pröfningen om användandet af ifrågavarande Jagbackar, icke ännu hunnit af Kongl.
Ur ralieiiskapefna aai fores föl j ande: - Vid h e t s sliit I i d e F1; eclrilra-Bremer-F~r13~1iicIet följniide, Ti77g6ngcw: Iiltecl&lt;.iiii~.gs-Gai: an tiAktiebolaget ... Bos frii S. Whitlock 3; 420: .- ' - Diverse debitorer:. Obligationer . 4,000: - ~Reversfordriiigni.r 6,237: - 50 i10,237: 50 Ofi~erbalanseracl brist f r h i före@ieii.de A r i 616: 39 ' Kassa 622: 90 &amp; iinina kroiioi: 1.7,304: ' i2 SIw7ti ' er: E g n a f o n c l e r: - Ständiga afgifters fo~oiicl . S,8.50: - a 1n.tiädesafgiftera fond Fru S: Wliitlocks 3,974: 75 sti.11e.ii.cliefond 3,420: - 1. 6, ~ 75 ~: P-.- Yttre skulder: 390: 60 GAfvor a t t ~itgifva~s f ' ör ~ q q g i f v e ~ncIaiizi1 t Aftonbladets Aktiebolag .. 522: 55 Sj ~1~cv~~rctsc2fcle1~ii11ge~1 103: 54 - 1,o-j~: 6:) 43: 28 Sadclo: r i ~ i s t Ar IS94 .. Siiiiima kronor 17,304: 72 D Vi9zst: Intraclesczfgifter 207 ':. Suriiina kronor 4,509: 07 E j äniförelse med föregken.de års b o l i ~ l gifver ~ ~ t anled11 ing till följ u d e nttalaiide:.
Uti konseqvens med motionens syfte i öfrigt, skulle det väl synas,'sorn tredje momentet af denna 2:dra § äfvenledes borde utgå; men då motionären vore fullt öfvertygad derom, att mosaiske trosbekännare sjelfva deruppå ej lägga någon synnerlig vigt och förvecklingar derjemte kunde uppkomma, ifall momentet utginge, hade han ansett sig böra föreslå detsammas bibehållande tillsvidare och intilldess annorledes derom kunde komma att stadgas. Deremot funne han 4 och 5 §§ vara öfverflödiga och såsom sådana böra alldeles utgå/ och förordningen således ej komina att innehålla flera §§ än 1 § oförändrad/ 2 § intagen med iakttagande af de förändringar, han dervid vågat vördsamt föreslå; 3 § oförändrad; och 6 § uppflyttad, såsom § 4, sedan nuvarande 4 och 5 §§ blifvit, på sätt föreslagits, uteslutna. Vidare har motionären ansett: att uti Kongl. Maj:ls nådiga förordning af den 22 December 1841 till förekommande af oloflig införsel och utförsel af varor, orden uti 9 § ”medlem af Judiska nationen” böra uteslutas, då det åsyftade stadgandet dels lärer anses öfverflödigt, dels äfven benämningen "Judiska nationen”, såsom oegentlig, icke vidare förefinnes uti öfrige af Kongl. Maj:t i nåder utgifna förordningar, efter utfärdandet af ofta åberopade Kongl. Maj:ts nådiga förordning af 8 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UIskottets Betänkande, N.-o 53. den 30 Juni 1838, angående Mosaiske trosbekännares skyldigheter oell rättigheter här i riket; hvarförutan det eller de Ilöglofliga Utskott, hvilka med motionen komma att taga befattning, torde i öfrigt föreslå de tillägg eller förändringar, som uti andra stadganden kunna anses behöfliga till följe af motionen, samt redaktionen af de föreslagna förändringarne närmare ombesörja.”
499 della betänk., men dervid Gr. Lagerbjelke, Gust., anmält sig och anhållit få veta, huruvida anmärkn:r emot 2:dra punkten af Uisk:s betänk, numera kunde till pröfning upptagas, förklarade Hr Landtm., att betänk, blifvit i dess helhet föredraget, men att, derest anmärkn, emot andra punkten blefve gjord, något hinder för deraf föranledd serskild propos:s framställande icke före kom ; hvarefter Gr. Lagerbjelke, ■yttrade: Som jag utaf Hr Gr:n o. Landtmilis yttrande finner, alt jag icke försummat mig, utan all det ännu är mig öppet att anföra anmärkmr emot sednare punkten af betänk., så anhåller jag alt få göra det. Det nu gällande stadgandet innehåller, ali ”röstägande må, genom fullmakt, till annan öfverlåta sin talan och rösträtt ä sockenstämma.” Detta har så vidt mig är bekant i allmänhet blifvit så tillämpadt att det står en röslegande fritt alt till hvem han vill genom fullmakt upplåta sin rösträtt i sockenstämma. Motionären upplyser sjelf att äfven offentliga myndigheter så tolkat lagstadgandet. Emedlertid har Utsk. nu föreslagit, alt ett motsatt stadgande skulle införas af lydelse ”att röstägan de må genom fullmakt till annan inom församlingen bosatt person eller ock till sin egendoms förvaltare, äfven om denne är utom socknen boende, öfverlåta sin talan etc.” Derigenom blefve röstegandes rätt i högsta måtto inskränkt, han kunde icke vidare lill fullmäktig utse en eljels lämplig person, såvida denna händelsevis icke är boende inom socknen. Jag kan icke inse det föreslagna stadgandet vara af behofvet p/i kalladt eller medföra någon nytta, hvarföre jag nu inskränker mig till att endast hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla om propos. till afslag å betänk. Dertill tror jag mig hafva så mycket större anledn., som efter hvad allmänt bekant är, någon olägenhet af det nuvar:de stadgandet icke visat sig, men väl skulle kunna uppstå genom den föreslagna nya redaktionens antagande. Gr. Sparre, Erik:
Stockholm den 2 April 1818. Const.itutions - Utskottets Memorial i anledning af gjorde anmärkningar mot General-Adjutanten för Flottorna och Föredraganden af KrigsArenderne. Tui följd af ankomna Remisser från Hedervärda Bonde-Ståndet, af den 2 sistlidne Februari, på Riksdagsmannen Johan Olsson Longhergs anmärkning mot Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Flottorna, och från Samtliga Riks-Stånden af den 9 och 13 i samma månad, på Stats-Utskottets anmärkningar, dels mot bemälte Embetsman, dels mot Föredraganden af Krigs-Ärenderna, med hänseende till det Allmänna Magasins-Directionen lemnade avertissement om utspisning af mjukt bröd åt Garnisonsoch Arbetsman - Coust. TJtsh. Betänkandeh. 29 skåpet i Carlskrona, och den, i sammanhang härmed, Magasins-Directionen sedermera ålagda skyldighet att åtlyda Kongl. Majis genom Dess General-Adjutanter för Armén och Flottorna utfärdade Ordres om Truppers proviantering rinder fredstid, har ConstitutionsUtskottet, efter inhämtande af alla nödiga upplysningar, tagit under öfvervägande och pröfning denna anmärknings-fråga, hvilken, till dess föremål, redan beflnnes uti Riksens Ständers tillförordnade Revisorers, efter granskningen af Allmänna Magasins-Fondens förvaltning, afgifna berättelse fullständigt utredd. Vid sakens definitiva afgörande har, i anledning af de under öfverlägguingen yttrade skiljagtiga meningar, om och hvad ansvar borde följa på det emot Herr Friherre Cederström anmärkta förhållande i ett RegeringsÄrende, åt hvilket han både såsom GeneralAdjutant och Stats-Råd lemnat åtgärd, votering med slutna sedlar blifvit äskad och anställd öfver följande justerade och godkända Proposition: »Den, som anser Friherre Cedarström i förevarande mål böra från ansvar befrias, lagge /<rz.cc »Den det ej gör, lagge Nej.
Genom dessa förändringar uti ifrågavarande uppgifter, kan också en på räkenskaperna grundad, tydligare och fullständigare öfversigt af Riksgälds-Kontorets rörelse och ställning anses hafva åstadkommits; hvarförutan de särskilda räkningar, som Räkenskapsuldragen innehålla, för de begge sista åren sinsemellan vunnit en närmare öfverensstämmelse. Vid anställd jemförelse emellan meranämnde Räkenskapsutdrag och Bilagorna tili bilagorna vid Kommissariatets till Revisorerne afgifna Berättelse, hafva Kommissaria [i tets Berättel - — 26 — Revisorerne anmärkt flera skiljaktigheter; Och hafva Revisorerne derjemte, med hänsigt till dessa bilagor, funnit sig böra erinra, hurusom desamma sakna enhet i uppställningen ej allenast med Räkenskapsutdragen, utan äfven sinsemellan; hvilket i betydlig mån försvårat deras jemförelse och granskning. Till stöd för nu meddelade yttrande, anse sig Revisorerne exempelvis höra anföra, att i bil. Lit. D. den, under titel: pensioner enligt Staten för Riksgälds-Kontoret, upptagna summa för år 1845 är omkastad med den pensionssumma, hvilken i samma bilaga finnes för General-Assistans-Kontoret uppförd. Antecknings Revisorerne hafva äfvenledes genomgått samt med Reglementet och boken örver hufvudböckerna jemfört den i Fullmäktiges ofvan åberopade utlåtande alla å Riksomförmälda Anteckningsbok öfver alla, enligt 1845 års Reglemente, *rct utbetalningar. och utfärdade anordningar; Och hafva Revisorerne funnit denna bok både ändamålsenlig och fullständig.
KaminarRätten är, än af ett Administrativt verk, dels ock att samma ämnen, som nu i Besvärs-väg dragas under Kongl. KammarCollegii granskning, komma i egenskap af anmärkningsmål under Kongl. IyammarRättens pröfning, hvilket synes strida mot dea nödvändiga enheten i afseende på ären. ders behandling. I tt Mom. har Utskottet till säkerhet för ■suppbörden af ifrågavarande Bevillningsmedel fun. nit. nödigt att låta inflyta hvad' flere så äldre ■sorn sednare författningar innehålla om Häradsskrifyares skyldighet att tillstädesvara vid de årliga .uppbördsmöten; hvarjemte, med anlédning af Riksdagsfu 11 magt igen från Halmstad, Herr Hammars, till Vällofl. BorgareStåndet samt Riksdagsfullmäktige Lars Ericssons från Gefleborgs Län , Olof Larssons från Södermanland med flere med. lemmars af Hedervärda BondeStåndet så väl till Statsoch BevillningsUtskotten gemensamt som ock till det sistnämnde enskildt remitterade Memorial, om ändring uti tiden för KronoUppbörden, och sedan Höglofl. StatsUtskottet redan uti afgifvet Betänkande rörande grunderne för RiksHufvudbokens afslutande, tillstyrkt bibehållande af de hittills både för uppbördsstärnmornas hållande och Statsmedels* redogörelsernas uppgörande Bevillningsutskottets B etel nian ehn. gällande terminer, såsom i alla hänseenden de mest lämplige, Bevillningsutskottet för att likväl så vidt möjligt är underlätta de skattskyldiges besvär uti ett nu infiirdt 3 Morn. lemna t hvar oell en rättighet att, vid första uppbördsstämman erlägga hvad han uå mäktar med skyldighet för Uppbördsmannen att beloppet emottaga och qvittera.
Domstolens mening; och lagstiftningens obestämdhet afhjelptes genom utfärdande af Kongl. Kungörelsen den 3 Oktober 1829, som innehåller att Kongl. Maj:t, »i anledning af förekommen fråga, huruvida det efter gällande författningar må vara utländska män tillåtet, att här i riket fast egendom förvärfva och besitta, till förekommande af författningarnes olika tillämpning derutinnan, i nåder godtfunnit förklara, att utländsk undersåte, som icke erhållit Svensk medborgarerätt, icke kan anses vara berättigad, att i riket fast egendom förvärfva och besitta, utan att han dertill undfått Kongl Maj:ts nådiga tillstånd; i följd hvaraf uppbud och fasta derå för sådan utländsk man icke må beviljas» Genom detta förordnande blefvo i sjelfva verket trenne bestämningar gifna. Den första var en bekräftelse af det gamla förhållandet, att jord-eganderätt skulle vara med medborgare-rätt förenad. Den andra var, att från delta allmänna stadgande undantag lagligen kunde ega rum; och den tredje, att rättigheten att bestämma, när undantaget skulle tillåtas, bevarades såsom ett Konungamaktens prerogativ. Genom nämnde undantag erkände alltså äfven den Svenska lagstiftningen tillvaron af den klass af undersåter, som i många andra länder, under namn af Forenser, uppkommit. En liflig vexelförbindelse mellan olika folk, eller staters delning och förändrade områden hafva mångenstädes medfört det förhållande, att mycken jordegendom inom det ena samhällets område eges af ett annat samhälles medborgare. Konstitutions-Utskottet har i sitt memorial N.o 11 angående verkställd granskning af de i Stats-rådet förda protokoll, under N:o 2, antydt de flerahanda olägenheter, som för ett land genom tillvaron af dylika främmande jordegare uppkomma. I de stater, 16 Konstilutions-Utskottets Memorial M 20. det' styrelsen i allmänhet är centraliserad och statens verksamhet utöfvas genom särskildt af staten tillsatte tjenstemän, äro olägenheterna visserligen mindre, och sådana stater, såsom t. ex. Frankrike, hafva deråt egnat föga uppmärksamhet.
Deremot stall i annuitets-räkningen ärligen tilläggas den af ägarena till förut privilegierad ^ jord pätagna grundskatten, och sedan resningen öf§ werallt för sig gätt (hwilket owilkorligcn bör wara ^ gjordt inom loppet af 20 är) skall den ny-onererade jorden ärligen af Kronan utbekomma 5 procents ränta, bäde ä de första annuitets-fordringarne 630 Expeditioner till Nikk-StLnde». och ä de sammanlagdc capital, hwilka sedan resningens början i StatScapan influtit. Pä detta sätt skall den hittills privilegierade jorden, efter 20 ars förlopp, uppbära interesse» as ett i nion af deste tillskott förökadt capital emot det sorn är insatt, hwarigenoin ägarena wunnit full ersättning för det onus de sig ätagit. Men lika orubbelig som detze fordringsägares rättighet ar att lukta nämnde interesse», lika wäsendtlig är ock för Staten den rättigheten att behålla capitalerna orörda, till dep de med Rikets fördel kunna smäningom ater utbetalas, hwilket ej inträffar förrän den utländska skulden hunnit ester denna plan alldeles förwandlas uti skuld till ägarena af Säteri och Frälse. Till bestyrkande as möjligheten att utgöra de medel, som erfordras till wär nu warande utrikes Statsskulds öfwerflyttning, äfwensom till bewis pä Compcnsationens rigtighet, bifogas härwid flere i sadant afseende upprättade Statistiske Tabeller.