Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skulle det icke möjligen kunna beredas plats i eder ärade tidning till eder vidsträckta läsekrets, ömmande för allt godt, för ett upprop att skydda småfoglar och rapphöns (de senare medels att å rågfälten skotta bara fläckar af några qvadratfamnars yta) under denna kalla och snörika vinter, då marken täckes af ett mer än 2 fot djupt snölager? Ottilia. Införandet af denna korta skrifvelse torde vara tillräcklig för att fästa Idnns läsarinnors uppmärksamhet på saken i fråga. Bed. Vi vilja särskiidt fasta uppmärksamheten på Iduns lämplighet för platssökande och platsutbjudande annonsörer, äfvensom for alla Öfriga slags Helsovård. Reumatisk värk. Vill man förebygga reumatism, är det nödvändigt att uppmärksamt iakttaga vissa yttre försigtighetsmått. Har man t. ex. i åratal i synnerhet vid stillasittande arbete flere timmar dagligen intagit en och samma ställning eller likaså i åratal haft sin säng stående på samma ställe, så är det naturligt, att den ena sidan af kroppen blir mera uppvärmd än den andra. Så- lunda uppstår en ganska stor skilnad, om man ständigt har den ena sidan vänd mot fönstret och den andra mot kakelugnen eller den ena sidan ned i kuddarne och den andra utsatt för den kalla nattluften. Vanligen är man benägen att vända sig bort från ljuset, vända ansigtet mot väggen. Då nu kroppen söker utjemna värmeolikheten, strömma safterna företrädesvis till den mera afkylda kroppsdelen, och om verkningarna häraf icke upphäfvas genom arbete och kroppsrörelse, kommer den styfmoderligt behandlade sidan af kroppen att försvagas och sålunda uppstå, kanske efter flere års förlopp reumatiska smärtor, exempelvis tandvärk i det uppåtvända kindbenet, och dessa smärtor kunna endast med svårighet häfvas, just emedan de så att säga förberedts i åratal. Eiktigheten af detta faktum kan en hvar, som redan lider af reumatism, öfvertyga sig om; han kommer nämligen ofelbart att känna smärtan i den sida, som en längre tid varit mest utsatt för drag och kyla. Toaletten.
Lantmgshausens begäran, till Herr Grefven o:h LandtVfarskalken, en Proposition derå blifvit framsräld, för de dä närvarande af H Oglo il Kidderskapet och Adeln, dä den samina med flera Ja och några Nej blifvit besvarad. Det hade visst varit för mig angenämt, om dermed väntats till den dagens Protocolls-justering blifvit, som nu (till exempel) företagen, o.:h hade jag förmodat, att ett sådant mål då om altonen förekommit, hade jag säkerligen ej bortgått; jag var äfven sinnad att vördsammast inlör Riddersl.apet och Adeln samma afton pa Herr Gretve von Flåtens tillkännagifna missnöje, ytterligare detaille a mina tankar i olvannämde mål ; men sorn det var redan klockan 8 på aftonen, ville jag ej då bortjaga Högl. Ridderskapets och Adelns dyrLara tid; hvaiföre jag na utber mig den äran art vid Protocolls Justeringen den samma efter min of t rtygelse . vördsammast besvara; oeh det så mycket häldre , som Högloflige Ridderskap! och Adeln nu äro till större delen närvarande, emot hvad de voro den förledna 17 Martii om aftonen, då målet förevar. H . ad nu angår mitt Yttrande om de Irenne Filial Disconferne , har jag ej sagt annat, än hvad öfverallt i Riket , upplystäre Människor yttra. Respective Statsoch Banco-Utskottens Betänkande upplyser till en del DiscOntcrnas förda vandel, da man tår lof medgifva, att den för Fä - 76 Den i April. dernesländets sanna väl ej är brillant. Malmö Discont-Directions Förvaltning är nu öppendagad och Direetionen är nu ställd under lagligt tilltal. Götha Canal-Disconts Förvaltning är oförmögen att betala, och att uppfylla sina förbindelser , samt igenom egen åtgärd kunna reda sig: Man lärer då lätt kunna falla på den tankan, att de besynnerligaste orsaker måste varit vållande, hellst inga olyckor bragt någondera på obestånd.
Tullmedel hädanefter böra aflemnas till Riksgälds-Contoiret, som eger att hålla Sfats-Verket tillhanda den, under sådan Titel, i Riks-Slaten upptagna Summa; hvarjemte Vi ansett lämpeligt uppdraga åt Våre Fullmägtige uti RiksgäldsContoiret, att upphandla och, uppå skeende be-j horig Reqvisition, för Stats-Verkets räkning, utbetala det bland Sjötulls-medlen beräknade belopp i utländska myntsorter, hvilket till förefallande behof varder anvisadt, allt i öfverensstämmelse med innehållet af Vår underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, af den 17 sistlidne November; Men sorn Kongl. Maj:t, uti till Oss aflåtet Svar, under den 4 i denna månad, Nådigst förklarat, ‘att Kongl. Maj.t icke medgifver Tullmedlens aflefverering till Riksgälds-Contoiret» 71 såsom en i Kongl. Maj:ts administrerande myndighet ingripande och för öfrigt till en onödig omgång ledande åtgärd, i följd hvaraf RiksgäldsContoirets uppköp af Vexlar för Stats Contoirets behof skulle förfalla; så håfve Vi, genom Vårt Stats-Utskott, underrättat Väre Fulhnägtigei Riks-! gälds Contoiret, om de förändringar i det för dem till efterrättelse utfärdade Reglemente, hvil; ka af Kongl. Maj:ts högstberörde Nådiga Förklarande kunna blifva en följd. 18, I sammanhang och i öfverensstämmelse med så väl de allmänna förfoganden, Vi, angående Rikets Penninge-väsende vidtagit, och hvilka uti 9 §. af detta Riksdags-Beslut innefattas, som hvad i öfrigt hos Oss förekommit eller anmäldt blifvit, håfve Vi, genom Vårt Banco-Utskott, låtit, till iakttagande och efterrättelse för Ranco.-Styrelsen, meddela särskilde regleinentariska föreskrifter öfver följande ämnen: A. Rörande dispositionen pd Banquens redbara Fond; i:o Om utvexling af Speciemynt emot lika numerair i Banco-Sedlar, dels för de Höga Kgl.
Uti i845 årS berättelse omförmäles, hurusom åtskillige] militäre embetsman af högre grad hade, efter erhållet afsked med pension från armeens pensions-kassa, ingått uti civil tjenst och åtnjutit dertill hörande lön, samt att desse embetsman, vid upphunnen 65 års ålder, fått sig tillagd pension jemväl å allmänna indragnings-staten till belopp, svarande mot den sednast i civil befattning innehafda lönen; men då arméens pensions-kassa ändock fortfarande fått vidkännas utbetalning af den pension, hvartill rättighet blifvit under krigstjensten grundlagd, hafva revisorerne å dessa omständigheter fästat Rikets Ständers uppmärksamhet. Berörde förhållande, som jemväl förekommit under den lid, hvilken sednast verkställda revision omfattat, hafva då församlade revisorer äfvenledes funnit sig böra anmärka, för såvidt frågan anginge det bidrag, som ofvannämnde kassa årligen uppbär från stats-verket. Enligt Kongl. Maj:ts, under den 18 Februari detta år utfärdade förnyade nådiga förordning och reglemente angående styrelsen och förvaltningen al armeens pensions-kassa, åligger det denna kassa att meddela pensioner åt afskedade militäre embetsoch tjenstemän, som, jemlikt högstberörde nådiga förordning och reglemente, äro till sådan förmån berättigade^ utan att kassan blifvit från detta åliggande frikallad på grund deraf, att pensions-tagare befordras till civil tjenst samt sedermera, i följd af sådan befattning, erhålla pensioner från annan stat; vid hvilket förhållande, och då fiågan om rättighet till pension från ofvanberörde kassa utgör ett ämne, som nu sednast varit föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och åtgörande, Utskottet anser revisorernes i delta hänseende gjorda framställning nu icke böra till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 20- (1847 ^rs ^ev* Ber.
1988 Den 20 Juli. ländska Sädes-priser , ma så bestämmas , att Spannmålen icke må kunna säljas under det pris, som Uandtmannen skäligen bör förvänta och i alla afseenden kan vara billigt; samt slutligen, att i händelse den Finska Handeln anses ytterligare böra af särskilta formoner underlättas, tull-afgifterna , så vida de ej lämpligen kunna höjas, åtmindstone mätte beräknas efter det Myntvärde som var gällande , då nuvarande Handels-Tractat, vid Freds-slutet år 1809, upprättades. Och 2:0 af Herr Auditeuren Pehr König, som ansett, att, till befrämjande af Svenska Jordbrukarens Industrie, och förmindskande af Ilandets import, Mjöl och Gryn, samt Malt och Stärkelse, äfvensom Potates och Humla borde till införsel förbjudas; hva jemte Herr Auditeuren förment , att införande af Uadugårdsproducter, såsom Smör, Ost, Kött ro. m., ej borde tillåtas, utan mot en billig och så modererad Tull afgift, att den uppmuntrade Uandtbrukaren till täflan med den utländska producenten. I anledning af dessa Memorial får Utskottet vörtlsamligen åberopa hvad det, angående utrikes införskrifning af Bränvin och Spannmål, samt Malt, Gryn och Mjöl, jemte Tullafgifterna derå, sig re lan yttrat, och hvad åter Finskal Handeln beträffar, vågar' Utskottet tillstyrka, att Riksens Höglofl. Ständer måtte öfverlemna regleringen deraf till Kongl. Maj:t, som, vid den förestående nya Handels-Tractatens ingående med Hans Maj:t Ryska Kejsaren, ej lärer underlåta, att lämpa så väl i dessa som alla andra Den 20 Juli. 1989 ämnen, efter hvad Rikets kräfver och politiska relatiotnedgifva. Hvilket tili RikStänders närmare ompröfvande öfverleinnas. Stockholm den 19 andra oeconomiska sannskyldiga bästa nema möjligen sens Höglofl. vördsam ligen Juli 1815* Pä Hogloil. Riddersk. och Ad.
Drängarna sutto raka som störar kring det rödmålade, fyrkantiga fällbordet, väntande på kvällsgröten, som ungmor just i detsamma hälde upp i fyra fat, hvilka stäldes vid de olika hörnen, medan doppet däremot försiggick ur ett gemensamt mjölktråg på bordets midt. Öfverst vid bordsändan satt husbond’ eller ’gammelfar’, som han i hvardagslag kallades, en lång, mager gubbe med tjockt, krusigt hår, starkt framskjutande underläpp och buskiga ögonbryn öfver de små, icke goda ögonen. Bredvid honom hade sonen, en omkring trettioårs karl, med trött, liknöjd uppsyn och i förtid böjd rygg, sin plats. Ingen yttrade ett ord. Pigorna spunno sömnigt och ihärdigt; själfva katten såg slö och ointresserad ut. Det enda friska och ljusa i rummet var ungmor vid spisen, hvars käcka, rödblommiga ansigte bildade ett riktigt behagligt afbrott i den allmänna kulenheten. Gammelfar eller Olof Karlson var en driftig och dugande karl, men han hörde till dem, som trampa sin väg öfver andra. Ingen hänsyn återhöll honom, när han ville fram. Hustru, barn, tjenstfolk och grannar – alla voro bara medel, af hvilka han begagnade sig till det yttersta. Hustrun dog trött och missmodig vid några och fyratio år. Barn hade hon födt hvart år, men ’de trifdes inte’. Små svarta kistor buros nästan med bestämda mellanrum ut från Olof Karlsons gård. Äntligen fick hon en liten, som tycktes hågad att hålla i. Men när flickan var sex år, ’orkade hon inte längre’. Det tog modern så, att hon snart följde henne efter, och så satt enklingen ensam på gården med den förstfödde, sonen Erik Albert, den enda af barnen, som ’gått till’. Från en slö och förtryckt gosse växte han upp till en slö och förtryckt man. Till sist glömde han nästan af att tala, men så kom ungmor i huset och med henne bättre dagar. Erik Albert hade sett henne på en dans och för första gången i sitt lif visade han en viljestyrka, som nästan gick upp mot faderns egen. Henne skulle han ha och ingen annan.
Denna lust, en frukt af den mindre stadgan i grundsatser, griper allt mera ikring sig, och lagstiftningen må derföre se sig väl före, innan den gifver efter för dess otidiga anspråk. Af Utsk:ts Betänk, framgår, att en utvidgning redan är vunnen, och jag tror att för närv:de icke något behof af ytterligare utvidgning förefinnes. En talare har sagt att rättigheten att döma till äktenskapsskilnad, när denna sökes på grund af hat och bitterhet makarne emellan, borde öfverlemnas till underdomstolarne. Denna fråga behandlades mycket allvarligt och grundligt vid förra riks - Den 14 Febrnari f. m. 405 dagen, och man var temligen allmänt öfverens derom, att det skulle medföra stor våda, om så grannlaga frågor öfverlemnades till dessa domstolars behandling; och, utan att vara jurist, tror jag följden aldrig skulle blifva annan, än att dessa frågor blefvo i mer eller mindre mån behandlade efter den individuella åsigt, som hyllades af den, som komme att handlägga målet. Det är derföre af vigt att så grannlaga frågor afgöras vid samma forum. Visserligen har man sagt att det är en olägenhet för den mindre bemedlade att vända sig till K. M. Ja! Visserligen är det besvärligare än att gå till domaren i orten, men i en för samhällets bestånd så genomgripande fråga får man väl icke taga i beräkning en sådan olägenhet. Dessutom är det af vigt att så grannlaga ärenden bedömas af så få domstolar som möjligt, och att de personer, hvilka skola afgöra dessa frågor, följa samma principer. Jag kan icke finna något argument, som talar för en förändring i den nu i ämnet gällande lag, och då|en återremiss skulle afse att Utsk:t i en sådan syftning skulle ånyo behandla frågan, anhåller jag att Ståndet behagade bifalla Utsk:ts Betänk. Hr von Ehrenheim, Pehr: Efter min uppfattning är denna fråga en ren formfråga, som beror på att afgöra, huruvida Lag-Utsk:t rigtigt behandlat motionen eller icke.
Uti Upsala stad skattskrifne af mankön 1,666 » » » » af qvinkön 2,527 » » » skattfrie af mankön 980 » » » » af qvinkön 1,165 533g Anm. Härtill kommer den studerade ungdomen vid Akademien och Katedral-skolan m. m. som uppgår till omkring 1,200. Uti Enköpings stad skattskrifne af mankön 401 » » » » af qvinkön 525 » » » skattfrie af mankön 219 » » » » af qvinkön 264 ,| I Länets sex Fögderier skattskrifne af mankön 19,809 » » » » af qvinkön 22,366 » » » skattfrie af mankön 17,632 » » » » af qvinkön Och har folkmängden i Länet således under dessa 3:ne år ökats med 555 personer. 5 Hvad beträffar folkets bildning, så står den ännu ungefärligen på samma punkt, som då sednaste underdåniga berättelse afgafs. Ett bättre förhållande är väl ej att hoppas, förr än verkan hunnit visa sig af den allmänna folkundervisningen. Gudsfruktan och laglydnad utmärka Uplands allmoge, men den saknar i allmänhet industriel förmåga. Gröfre brott äro sällsynta med undantag af kyrkstölder, hvilka med stor fräckhet ganska ofta under sednare åren blifvit begångna. Sällan har det lyckats att kunna leda i bevis dessa stölder, ehuru det stulna kyrksilfret ofta] tillrältakommit. Om i stället för silfver användes i kyrkorna till kommunion t. ex. kristall-pjeser, skulle väl den egentliga frestelsen till dessa skändliga helgerån upphöra. Fyllerilasten synes vara i aftagande på landsbyggden, men så är, tyvärr, ej förhållandet i städerna. Erfarenheten har visat, att då bränvinet någon gång stigit till högre pris, har fylleriet minskats. Önskligt vore derföre, att en ändamålsenligare beskattning å denna elddryck, än som nu är förhållandet, kunde antagas. Fåfängt söker man vinna detta ändamål medelst skattläggning på pannerymden, och troligen icke heller genom beskattningens bestämmande efter mäskekaren.
Och jag var med om mordet, jag, för qvinlig del, Och Pylades, som jemte oss utförde det; Alltsedan tärd af gräslig sjukdom sjukas nu Orestes, stackars man, och sträckt på bädd 35 Han ligger, och af modrens blod i raseri Han jagas fram; men Eumeniderna jag räds Vid namn benämna; som med skräck hans sinne fyllt. Ren detta är den sjette dagen, sen i eld Hans moders kropp, den mördades, sin rening fick. 40 Och mellertid han ingen mat i munnen tog, Ej gaf sig något enda bad; men svept uti Sin mantel, hvar gång sjukdomsqvalen lindring ge, Han gråter sansad, stundom ifrån bädden upp Han springer snabb, likt fålen ifrån oket löst. 45 Och Argos har beslutit, att ej under tak, Och ej vid brasan ta oss mot, ej tala till Oss modermördare, om hvilka just idag Argeiers stad högtidligen skall fälla dom, Om man oss båda två till döds nu stena bör, 50 Om med ett slipadt svärd man nalkas bör vår hals. Dock hafve vi ett hopp ännu, att icke dö: Ty Menelaos ifrån Troia kommit hem, Och fyllande med flottan hamnen Nauplia, Han ligger här vid stranden, redan längre tid 55 Från Troia jagad hafven kring; men Helena, Den olycsälla, passande på nattens stund, Att hon ej, sedd om dagen vandrande, af dem Som söner mist vid Ilios, stenades ihjäl, Han sände hit förut till oss. Derinne nu 60 Sin syster gråter hon, och båsets olycksfall. En vederqvickelse i smärtorna hon har likväl: Åt jungfrun, lemnad qvar, då hon till Troia drog, Hermione, som gaf åt moder min, att fostras upp, Sjelf Menelaos, bringande från Sparta hit; 65 Åt henne glädes hon, och glömmer sorgen bort. Här blickar jag åt hvarje stig, ifall jag får Se Menelaos komma; ty vi stå minsann På svaga ben, såframt ej genom honom vi Bli räddade: olycligt hus är hjelplös ting. HELENA (trädande ur palatset).
Maj på bordet lagdt Protokolls-utdrag N:o 248, innehållande att Bonde-Ståndet beslutat, att hos öfriga Stånden framställa den önskan, att samtliga Stånden må, sedan Stats-Utskottets Betänkande, angående regleringen af Riks-statens 4:de och 5:te hufvudtitlar till Stånden inkommit och hvart för sig blifvit i något Stånd 2:ne gånger bordlagde, på sätt 2 mom. af 46 § Riksdags-ordningen stadgar, å ett rum sammanträda till gemensamma öfverläggningar, hvilka böra hafva till hufvudsakligt föremål berörde hufvudtitlar i deras helhet eller så vidt de angå allmänna grundsatser, hvar och en ledamot vid de gemensamma sammanträdena dock obetaget att yttra sig öfver hvilken särskild punkt af Betänkandena han finner för godt, inhemtades, att Vällofliga Borgare-Ståndet redan hade instämt uti Bonde-Ståndets ofvanberörda beslut, vid hvilket förhållande Ridderskapet och Adeln, som fogade sig efter det sålunda af 2 Bih. till R. St. Stånd fattade beslutet, fann ifrågavarande motion och protokolls-utdrag ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af ett från Vällofliga Borgare-Ståndet ankommet, den 16 dennes på bordet lagdt Protokolls-utdrag N:o 255, innehållande, bland annat, inbjudning till Ridderskapet och Adeln, att förena sig i det af BorgareStåndet, vid föredragning al Lag-Utskottets Utlåtande N:o 32 fattade beslut, att godkänna det deri under litt. A. af 3:dje punkten afgifna förslag, länn Ridderskapet och Adeln, att, då, enligt ankommet Protokolls-utdrag, Högvördiga Preste-Ståndet liksom Ridderskapet och Adeln afslagit förenämnda förslag och således ett Rikets Ständers beslut, hvarigenom frågan om samma förslags antagande för denna Riksdag förfallit, redan blifvit fattadt, förevarande Protokolls-utdrag ej föranledde till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne.
FiJredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Lagsamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: JM 28, i anledning af väckt motion om val af ordförande i skolråd, m, m.; JM 29, i anledning af vackt motion om upphäfvaride eller förändrad reglering al klockares brefbärings-skyldighet; JM 30, i anledning sf väckt motion om rätt till presterlig tjensteårsberäkning för lärare vid högre folkskola; M 31, i anledning af väckt motion om förändrad anordning af böneguds tjensterna i städerna; JM 32, i anledning af vackt motion om särskildt stadgande att afhandling, hvarigenom jord blifvit från hemman för alltid afsöndrad, skall intecknos; och JM 33, i anledning af väckt motion om förhöjdt ansvar för andra resan lurértd rejter!. Från Villofl. Borg are-Ståndet. S. D. Borgare-Ståndet, som vid pröfning den 14 dennes af Banko-Utskottets Memorial M 69 med förslag till ansvarighetslag för Rikets Ständers Fullmägtige i Banken, godkänt samma memorial roed den förändring af 3 § i nämnda förslag, att slutorden »fästning på två till högst fem år, efter omständigheterna, dock utan arbete» utbytas mot dessa ord: »fängelse högst två år efter omständigheterna», be slöt nu vänligen inbjuda de öfriga Riks-Stånden att i Borgare-Ståndets omförmälda beslut sig förena. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls StatsUtskoltetå Utlåtande, JM 166, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående med Konungariket Belgien afslötade traktater om upphörande af Scheldetullen. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets Memorial JM 70 med förslag till ansvarighetslag för de af Rikets Ständer förordnade styrelseledamöter för lånekontoren i örterha. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets: Utlåtande JM 67, i anledning af vackt motion öm förändring i Kongl.
”Då ett förmynderskap åt en person uppdrages, måste tagas i betraktande hvad säkerhet, som då kan finnas i hans egendom, men omöjligt är att förutse, hvilka likartade uppdrag sedermera kunna honom lemnäs, hvarigenom säkerheten för det förra minskas, i händelse han kommer på obestånd. Deremot kan, när ett sednare uppdrag kommer i fråga, det vara möjligt, att förskaffa underrättelse om de föregående, och att derefter bedomina, huruvida, med antagande af de äldre uppdragens företrädesrätt, för det sednare ändock linnes full säkerhet”. Slutligen är tiden, efter hvars förlopp det ifrågavar. förslaget skulle sältas i verkställighet alldeles för kort. Då de tysta förmånsrätterne upphäfdes i Bayern t. ex., vid hvilket tillfälle en särskild lag derom utkom, stadgades, att denna lag icke skulle komma att gälla förr än tre, på vissa orter 5 år efter dess promulgerande, och detta oaktadt ålade man domrarne att bevilja inteckning för alla förmynderskap, hvarom förordnandei af dem blifvit utfärdade. Jemför man nu denna omtanka i vården om de omyndigas bästa, med den sorglöshet i detta afseende, som Utsk. nog Den 5 Februari e. m. 117 tydligen ådagalagt, så torde man finna, alt det framställda förslaget alltför mycket förlorar, för att det med förtroende kan antagas. Jag erkänner, att nu gällande lagstadganden icke lemna de omyndige fullkomlig säkerhet, ty ovedersägligt är, att förmyndare äger rätt alt sälja sin egendom; men om sådant händer, så blifver dock fränder eller närmaste anhörige gjorde uppmärksamme på förhållandet och komma i tillfälle att utsöka de omyndiges fordran. Man har också sagt, att den säkerhet, som den tysta förmånsrätten gifver, vore ingen, emedan då en person, som innehar förmynderskap, önskar inteckna sin egendom, så afsäger han sig förmynderskapet, söker lånet, och återtager derefter samma förmynderskap. Delta är äfven sant, men den omyndiges fränder måste då blifva medvetande af denna afsägelse, och komma i tillfälle att bedomina, huruvida förmynderskapet kan med säkerhet åter åt samme person anförtros.
Vid betraktande åter af samma föreskrifters lämplighet och behöflighet för det med dem afsedda ändamål, har det icke undgått Utskottets uppmärksamhet, att i de större städer, der tidningar dagligen eller flera gånger i veckan utgifvas, tillkännagifvanden af ifrågavarande beskaffenhet genom dem både skyndsammare och säkrare delgifvas allmänheten, till följd hvaraf kungörandet från predikstolarne derstädes synes gagnlöst och icke kan tilldraga sig åhörarnes uppmärksamhet, äfvensom att en del vidlyftigare författningar icke kunde behöfva in exlenso uppläsas, utan att det vore tillräckligt, om, på sätt i vissa orter lärer ske och af en motionär blifvit förordadt, endast rubriken af desamma upplästes med tilikännagifvande, hvarest författningen vore till genomläsande tillgänglig; men, enär i de mindre städerna och på landet, hvarest, till följd af en långvarig vana hos befolkningen att, vid dess sammankomster till firande af gemensam gudstjenst, tillika erhålla behöfliga underrättelser om de allmänna angelagenheterna, det nuvarande publikationssättet fortfarande visar si» verksamt för ändamålet, detsamma icke, innan kommunikalionsanstalterna och spridningen af tryckta skrifter vunnit en vida större utveckling, än den närvarande, kan på ett tillfredsställande sätt af andra anordningar ersättas, samt det lärer vara med god ordning öfverensstämmande, att det lagbestämda pubhkationssätlet är för hela riket och för ofiiciela tillkännagifvanden af alla slag lika och gemensamt, anser Utskottet, att ofvanberörda särskilda förhållanden icke böra föranleda till några nya allmänna stadganden. Ej heller finner Utskottet de af motionärerne framställda särskilda förslag utmärka sig genom någon större ändamålsenlighet framför de gällande bestämmelserna. Att låta klockaren eller annan af presten utsedd person från gången nedanför koret uppläsa kungörelserna kan i ingen mån ega företräde framför det nuvarande sättet, att sådant verkställes af presten från predikstolen. Presterskapet måste antagas hafva framför andra personer genom öfning förvärfvat färdighet i det muntliga föredragets styrka och tydlighet, och predikstolen är den plats inom kyrkan, hvarifrån föredraget är mest hörbart.