Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hypotheks-föreniugarne den ena månaden låna upp ett hundra tusen R:dr och inbetala dem till Riksg:s-Kont., '~så k-tmrrr~ tte obligationer, som derigenom utlösas, genast derefter å nyo belånäSEgentliga svårigheten ligger deruti att bestämma det belopp, martill Hypotheks-föreningarne kunna verkställa den första utlösningGn,^ty^ i öfrigt ligger det i rörelsens natur att jag kan med samma belopp betala många skulder när förbindelserna på detta sätt inlösas och utgifvas ånyo i den allmänna rörelsen. Således är hela konsten härvid att bestämma huru stora dessa summor skola vara, som kunna årligen af Hypotheks-föreningarne inlösas, och dessa belopp kunna icke antagas sä små att det erfordras någon tid, jemförlig med tio år för inlösning af obligationerne om 3 milhr R:dr. Da det emellertid torde vara angeläget att delta Betänk:s afgörande icke uppehälles och jag för min del icke är i tillfälle att ens upgöra något förslag för ett så beskaffadt återbetalande ifrån Hypotheks-föreningarne, så anhåller jag att med anledn. häraf få vid detta tillfälle väcka en motion ang:de sättet 5 H. 15 226 Den 15 M a r s f. m. för dessa obligationers inlösande ifrän Riksg:s-Kont., så att tiden må blifva så litet utsträckt som möjligt utan att skada dessa inrättningar och att Riksg:s-Kont. i följd deraf må sättas i tillfälle att liqvidera dess skulder, som egentligen representeras af Hypotheks-föreningars skulder till Riksg:s-Kont. Hr Montgommerie, Rob. Nils Germund: De anmärkn:r, som Frih. Stjernstedt och Gr.
Nu anser jag detta förslag vara oantagligt, såsom, enl. mitt förmenande, stridande mot föreskriften uti 61 § Reg.F. jemförd med 60 § i samma grundlag. 61 § lyder sålunda: ''Alla afgifter, som 11. St. under de i föreg:de § nämnda titlar beviljat skola utgöras intill slutet af det är, under hvars lopp den nya bevillningen af R. St. framställd blifver”. De i 60 § omförmälde afgifler äro Tull och Accis-medlen, postmedlen, chartaesigillatee-afgiften, hushehofsbrännerimedlen samt hvad R. St. dessutom serskildt hvarje riksdag såsom bevillning sig åtaga. Således, på gmnd af dessa §§, anser jag all utsträckning af nuvande redskapens begagnande utöfver innevar:de årsslut olaglig. Dessutom hafva motiverne för denna begäran numera förfallit, sedan R. o. Ad. återtagit det stadgande, som förbjöd ångans användande vid första och andra klassens apparater, och då orsaken förfallit, bör väl verkan hafva upphört. Jag bar redan nämnt, alt jag anser denna R. St:s eftergift olaglig, men den är, ur hvilken synpunkt den än må betraktas, enl. min tanke, hvarken billig eller behöflig, och af sådan anledn. tager jag mig friheten, att varna R. o. Ad. för ett sådant medgifvande, emedan ett dylikt prejudikat, en gäng lemnadt, skulle, vid hvarje förändring af bränvinsredskapen, i framliden reklameras. Hvad åter angar olagligheten, så bar jag redan haft äran citera den § i grundlagen som styrker detta mitt påstående, hvartill ytterligare kommer, att den brist i Statens påräknade inkomster, som ovilkorligen skall uppslå derigenom, att det gamla beskattningssättet bibehålies utöfver hvad grundlagen medgifver, mäste, under -en eller annan benämning, utgå af de öfrige skattdragande, hvilka icke producera och ofta icke ens konsumera bränvin.
» Jag tackar er. Är ni, nådigaste — hur ska ’ jag uttrycka mig for att inte synas oartig? — är ni nyckfull? » &gt;Obeskrifligt. Alla som känna mig påstå, att nyckfullhet är ett af mina värsta fel. » » Härligt! Gudomligt! Utan nycker är en kvinnas sinne städse klart, en evigt leende himmel, som visserligen kan varamycket skön, men iute på l&amp;ogt när så intressant som ett himlahvalf, bvars glans här och der höljes af ett förbiilande lätt moln. » Ni tycks helt och hållet. » Ja, jag ar alldeles förtrollad af ert väsen, o, jag älskar kvinnonycker, hur bizarra de än åro. Eu sista, en verkligt sista fråga: Hvad är er mening om kärlek? » » Jag har i det fallet ingen bestämd mening, ty jag känner denna känsla blott genom hörsagor och ur böcker. Visserligen har jag längtat derefter, men den har aldrig fallit på min lott. Min man. » Er man? » Ja, min man, som jag tyvärr genom döden förlorade for ett och ett halft år sedan. » » Han är dödl Jag tackar dig nyckfulla öde! Han har gjort väl deri, det var mycket klokt af honom att dö! » » Huru, min herre, ni fröjdar er åt min olycka? » » Af pur egoism. Ni måste nämligen veta, miu nådiga, att jag älskar och tillber er ...! » » Men, min herre, det går for långt! Jag måste be er inte skämta med så allvarliga saker. » » O, ärade fru, jag skämtar ingalunda; det är mitt djupaste allvar. Visa mig den gunsten att höra mig till slut och ni skall snart bli öfvertygad om sanningen af mina ord. Den känsla som folk kallar kärlek känner jag lika litet som ni. Blott en gång, for ett ögonblick, for en stråle af glödande kårlek genom min själ, men blott for att jaga bort min dittills varande ro och i dess ställe utså bekymmer. Men låtom oss lemna detta. » För ingen del! Berätta mig i stället utförligt denna hän-delse; den intresserar mig. » » Er befallning åtlyder jag naturligtvis, ehuru jag inte förmår att bli herre öfver min sinnesrörelse, när jag bara tänker derpå.
Medan han sitter ensam i tältet och väntar på bättre väder, skrifver han, som följer: »Min verksamhet skulle vara halfvägs upp på Stortoppen. H. skulle mäta glacierdelen inom Sverige. (Nu stormar det, så jag tror, att tältet skall ryka i väg.) Han hade begränsad tid, och då han såg, att vädret blef allt värre, beslöt han att afstå. Men jag var envisare och tänkte: än komma gyllene dagar. Jag telefonerade till kontoret, tog hela stassen, tältet och all maten (beräknad för tio dar till 3 man) och allt brännvin förstås. H. resonerade icke. Bra pojk. Unnade mig brännvinet. Vi slogo till sist upp mitt hem, drucko kaffe, och så kom skilsmässans högtidliga ögonblick. Då fotograferade H. mig och karlarna, tältet och klöfjehästarna och foten af Kjeurajokke (toppen i moln såsom ock Stortoppen). »Och så blef jag allena. Jag stökade litet med bädden — en viktig sak — och så såg jag på, hur tältet var förtöjdt. Men det gjorde jag dåligt och så dåligt, att jag aldrig skall glömma den natt, som gått. — Fy fan! — Den var intressant, men ledsam i längden. Det blef en rykande storm med hällrägn, snöblandadt. Jag måste ut i kolsvarta mörkret och söka stora stenar att lägga på tältlinorna och nedikring. Men det gjorde liten mån. — Tältpinnarna voro så vårdslöst nedslagna och anbragta, att tältets duk icke var spänd. Så måste jag vaka och ligga vid den mest hotade punkten, där hvarje sekund vinden ville lyfta hela skräpet — och hålla fast så godt jag kunde. Tältduken var kall som is. Jag har i natt hållit den i nyporna, så att jag är öm i naglarna. Tordes icke lägga mig att sofva. Stod och låg så hela natten. Blef hungrig. Måste i hast på alla fyra söka mig några skorpor och något kallt. Lefde och uppehöll vakenhet och intresse genom att dricka hälften af en stor flaska whisky. Fram mot kl. 5 bedarrade vinden. Snön föll mera tjock och tung. Snart bågnade tältsidorna och styfnade. Då somnade jag. Opp igen kl. 7. Jag frös ohyggligt.
Ånyo föredrogos och biföllos BancoUtskls den 18 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 5, i anledn. af R. St:s sednast församlade revisorers hemställan, det Landskaraereraren i Wermlands län, Kammarrättsrådet Lindberg må erhålla eftergift af ett honom till betalning ådömdt belopp odlings-lånemedel, hvilket af f. d. Landssecret. Kleman blifvit förskingradt; och meni N:o 6, i anledn. af på bankens pensionsstat förflyttade Bokhållaren Gustaf Wilh. Sundbergs ansökning att erhålla pension, motsvarande den lön, han, enligt constitutorial, inom bancoverket innehaft. Lades på bordet StatsUtskrs uttåt:n : N:o 19, i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:s betänk. N:o 10; N:o 20, ang:de Kållands härads innevånares rätlighel alt erhålla utsyning på kronoparken Rådaås; N:o 22, ang:de yrkad rättighet för åtskilliga härader inom Skaraborgs län till utsyning på kronoparkerna Halle och Hunneberg; N:o 23, angtde väckt fråga, antingen om de till boställen åt cheferne för Blekinge och Södra Möre båtsmanscompagnier fordom upplåtna kronohemmans försäljande till skatte, eller ock om förändring i tillsynen å samma hemman. Likaledes lades på bordet Bevilln.Utskrs mern. N:o 2, om återlemnande af Johan Pehrssons från Upsala län inom Hederv. BondeSt. väckta motion, angtde besvär öfver markegångs-taxorna. Upplästes ankomna prot.utdr. från de öfriga Riks St:n, nemi. från PresteSt. af den 11, 12 och i4 dennes; från BorgareSt. af den ii och 12 dennes, samt från Bonde St. af den 6, 7, 9 och 11 dennes. Lades till handlingarna. Justerades p!eni-prot:n för den 11 dennes f. och e. m.
Han räknas så; men är i sjelfva verket bättre, ty då han innehåller 5 30,887 ass fint silfver har 1 R:dr Hamburger b;ko endast 525,911 » » eller 4,976 » » mindre än vår. Denna skillnad är för oss, i dubbelt hänseende ofördelagtig. Dels utprägla vi myntet till större innehåll af fin-silfver, än som finnes i en R:dr Hamburger b:ko, utan alt raan i allmänhet räknar oss det till godo; dels bidrager denna skillnad dertill, att man i Hamburg nedsmälter våra Specie-Riksdalrar, så snart de komma dit. Följden deraf är, att de sällan återvända hit, utan vi få ständigt prägla nya, till förlust för vårt myntverk, både i arbetskostnad och genom den koppar, hvarmed finsilfret upblandas. Vore våra Specieriksdalrar, såsom de Norska, Danska och Holsteinska, lika med de Hamburgska, så blefve de jemväl lika med ett i verldshandel kändt och beräknadt mynt; de blefve, såsom de Danska förmodeligen osmälta, samt gångbara äfven i Hamburg och Lubeck, eller ock finge vi dem tillbaka, utan att förlora på ommyntningen, eller deras n. v. högre silfverhalt. Jag gör alltså den motion, all antingen myntenheten förändras eller ej, silfverhalten i vårt Speciemynt, dock målte nedsättas lill fullkomlig likhet med Hamburger banko, Holsteinska, Danska och Norrska Specier. Om denna förändring i halten vidtoges med vårt Specie-mynt, och man för öfrigt, såsom jag önskar, lemnade del oförändradt, så svarade våra 48 sk. på R:drn och 12 runst. på sk:n, mot de 48 sk., som gå på hvarje R:dr Hamburger b:ko och de 12 penningar, som innefattas i hvarje sådan skilling. Likasom man, i Hamburg och Lubeck, har, i bodhandeln och daglig räkning, ett sämre courantmynt, men med lika indelning i sk:r och penningar, så finge vi jemväl ett sämre Riksmynt för dagligt bruk, men efter samma beräkningsgrund, som i Speciemyntet.
Län, som wid förpantnings-tiden ester 1748 ärs Jorde - Lok för Westerbotten utgjort 2642 Daler 19 öre 8 pengar Silfmermyni utan förwandling och till följe af Kongl. Brefwet den ii Mars 1748 genom Kongl. Collegii Förpantnings Bref af den 10 Januarii 17Z2 blifwit emot en Summa af 58,724 Daler 19 öre 8 pengar Silfwermynt till Lappste Ecclesiastik - Direclion förpantade och nu innehafwas för Jmresie a 4^ procent; warandes derunder begripen ej allenast Lapp-ffatken, utan ock räncan af de Nybyggen, som dä wörö och widare under förpanrnings-tiden genom Directionens försorg kunde anläggas. Den 23 Lebruarik. Uti relationcrne till 1762 och 1765 samt 1769 Arens Riksdagar har den fördel bilsvik förestäld, som Kongl. Mahr och Kronan skulle.tillfalla genom desia förpanrningars inlösen; men derpå har nägot swar sedermera ej fält inhänuas. De förpantade Räntorne i A-igermanland efter Krono-wärdet 620 Daler iy öre Silfwermynk eller i Specie 207 R:d. z r:st.- hwilka Eccleffastik-Werket njuta för pante-skillingen 10,548 Daler 19 öre Silswermynt svin valverad till R:v. a 6 Daler Riksdalern gör 1724 R:d. 36 si. 9 r.st., haftva enligt de sist inkomne räkenflaperne efter 1806 ars markegång utgjort 721 R:d. 25 si. 10 r:st. Banco, således omkring 41 procents rama pä pant-skillingen. Lappmark-statten har efter samma ars Räkenskaper utgjort 1,614 R:d.
B. 229. XLVIII. A. 228. XLIX. E. 183. Statssamt Allmänna Besvirsoch Ekonomiutskottens Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden i anledning af vackt motion om upphörande af KrigsCollegii befattning med MilitiasBostälens utarrenderande samt MilitiasBostälsCassans framgena förvaltning, XLII. L. Å. 78. LV. U. 184. — i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition <>n den så kallade MötesPassevolancen ör de indeldte Regementerne, samt flere detta ämne väckta enskilda Motioner. XLIV. B. 73. XLVI. 291. XLVII. J ii, 158. XLIX. E. 183. LI. XJ. QI. h* 2 2 2. — angåene jrkadt behof af lindring eller underste för Rotehållare inom Jemtland. XLVI.'. n4- XLVIII. LVIII. u. 188LX. A. 239. LXII. E. 118. — i fråf om sökt lindring för Rusthåliarne un’r Jemtlands HästJägare-Sqvadron. XLV B. i i 5. XLVIII. Å. 225. LVIII. U. i - LX. A. 239. LXII. E. 118. _ i gedning af framställd erinran mot de ffitract, som med åtskillige Rotar vidsmtlands Fältjägare Regemente skola ra afslutade om underhållandet af häsT i stället för manskap. XLVI. B. 1, XLVIII. A. 226.
4*9 seende icke erfordras, utan att vid charter-ingen* af nämnde boupteckningar liiitiils gällande föreskrifter må fortfarande tjena till efterrättelse; hvaremot Rikets Ständer funnit intecknade skuld ford ringsbevis, äfvensom köpe-, gåfvo-, hytesoch fastebref å fast egendom i städerne och på landet, morgongåfvobref, köpe-alhandlingar om lösören, samt bouppteckningar, som tili Underdomstolarne ingifvas, böra underkastas ifrågavarande serskilda controll. Beträffande vidare det sätt, hvarpå granskning af de original-handlingarne till hälften frånskiljda chartornas rigtiga belopp lämpligast må kunna ▼erkställas, så befara Rikets Ständer, att de af Kammar-Rätten i detta hänseende föreslagna åtgärder icke skulle lemna den dermed afsedda säkerhet mot misstag och möjliga underslef, enär tillförlitligheten af de förteckningar, som till Kammar-Rätten skulle insändas, icke blefve försäkrad med mindre, än att E. K. M:s och Rikets Hof-Rätter tillika ålades att utur Häradsoch Rådhus-Rätternes dit ingående protocoller till Öfver-Revisions-Departementet afgifva sammandrag, för att emot förteckningarne från UnderDomstolarne jemnföras — ett arbete, som blefve af den vidlyftiga beskaffenhet, att det svårligen skulle, utan serskild vedergälning, kunna åläggas någon'af Hof-Rätternes tjenstemän, äfvensom Öfver-Revisions-Departementets tjenste manna-personal otvifvelagtigt skulle, för behörig granskning af alla dessa föi teckningar och sammandrag, behöfva förökas.
10:de till och med I5:de punkterne, ang:de 7 och 9 §§:ne, en af BorgdfeSt. beslutad ny §, samt 12, 15 och 16 §§.ne i Ulsk:s f örslag till tulltaxe-underrättelser. 11. o. Ad. godkände hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt. 16:de punkten, ang:de uteslutande af 19 §:n i nu gällande tulltaxe-underrättelser. Hr von Hohenhausen: Jag får äran anhålla om upplysning huru PresleSt. afgjort denna punkt, i händelse prot. deröfver är ankommit. I anledn. häraf uppläste undert. Ridd.Secret. PresleSt:s R. o. Ad. genom prot.utdr. meddelade beslut, innehållande: ”Ståndet godkände lill alla delar hvad Utsk. i utlåt. N:o 27 yttrat och hemställt, samt gillade, med vidblifvande af sitt beslut, de i utlåt, framstälda voter:s-propos:r”. Hr von Hohenhausen: Det torde deraf kunna förmodas, att PresteSt. äfven har godkänt denna sak efter den icke ibland voter:s-propos:ne förekommer, och om sä är, afslår jag ifrån vidare yttrande i ämnet. R. o. Ad. beslöt att, med frånträdande af sitt förut fattade beslut, godkänna hvad Utsk. i denna punkt tillstyrkt. 17:de och 18:de punkterne, ang:de 18 och 20 §§:ne i Utsk:s förslag till tulltaxe-underrättelser ; 19:de punkten, ang:de en i sammanhang med sistnämnde § föreslagen und. skrifvelse om föringsmedlens användande till pensions-inrättning för Svenska sjöfolket; 20:de punkten, ang:de 23 §:n i Ulsk:s förslag till tulltaxe-underrättelser; samt 21 punkten, ang:de uteslutande af nu gällande 28 § af samma underrättelser. R. o. Ad. godkände Utsk:s i dessa punkter afgifna yttranden.
Beträffande aflöningen äro lönebeloppen för Leklorerne, nu utgörande 1,200, 1,500, 1,800 och 2,250 R:dr, föreslagne att fastställas till 2,000. R:dr, så all läroverk med 8 Lektorer skulle erhålla 2 löner i hvarje lönegrad, de med 4 Lektorer 1 i hvarje lönegrad och de med 5 Lektorer 2 i andra och 1 i hvardera a! de öfriga lönegraderne; hvarjemte arfvoden för Reklors-göromälens bestridande vid de högre läroverken, uppgående, der sådana arfvoden nu bestås, lill 450 R:dr, skulle bestämmas lill 800 R:dr för läroverk med 8 eller 5 Lektorer samt lill 600 R:dr för läroverk med 4 Lektorer. Adjunkternas och Kollegernas löner, som, enligt öfvergångs-staten, nu utgöra 900, 1,200, 1,500 och 1,800 R:dr, äro föreslagne alt utgå i de tre första lönegraderna med 1,000, 1,400 och 1,800 R:dr samt i fjerde graden, eller för Rector Scholae, med 2,800 R:dr, der 5 eller 6 kolleger finnas, med 2,000 R:dr, der läroverken hafva 2 eller 3 kolleger, och med 1,800 R:dr vid läroverk med 1 Kollega; varande dessutom framställning gjord om anslag till ordnande af arfvodena för lärare i musik, teckning och gymnastik. Enligt hvad sålunda är föreslaget, skulle till reglering af Elementar-läroverken erfordras: l:o för nuvarande högre läroverk, jemte ett dvlikt i Stockholm och ett i Orebro '.
Man har trott att denna olägenhet kunde undanrödjas derigenom att värdets åsättande icke öfverlemuades åt Statskontoret och KammarCollegium ensamma, hvilka myndigheter icke heller kunna anses förbundna att känna till en jordegendoms värde lika väl, som i orten bosatta sakkunniga personer. Det är för att bemöta och undanrödja det allmänna tadel, hvarföre kronans egendomars förvaltning varit utsatt, som detta förslag blifvit framstäldt, och vågar jag derå anhålla om bifall. 514 Den 18 September. Hr Printzensköld: Det lyster mig sannerligen att veta hvilken gren af statsförvaltningen som ieke blir föremål för klander ; man behöfver blott genomläsa den massa motioner, som dyker upp vid början af hvarje riksdag, för att finna sanningen häraf. Om för öfrigt verkligen något trängande behof af föreskrifternas förändring förefinnes, så borde StatstJtsk:t hafva anmärkt detta vid behandlingen af den K. Propos;n om arrendetidens förkortning; men atst nu, sedan R. St:rs svar derå redan blifvit expedieradt, komma fram till K. M:t med en ytterligare framställning i ämnet’ anser jag icke öfverensstämmande med R. St:rs värdighet. Hr Montgomery: Hr Printzensköld har mycket rätt der uti, att det varit bättre om denna fråga varit behandlad på samma gång som och i sammanhang med den K. Proposm, men dervid är den lilla olägenheten, att då fanns icke denna motion till, utan det kom man först sedan att tänka på. För öfrigt är det visserligen sannt, att allting kan blifva föremål för tadel, och stundom obefogadt nog. Men i detta fall tror jag det har ganska mycket skäl för sig. Jag anhåller derföre fortfarande om bifall till Betänk:t. Hr Printzensköld: Jag förstår icke huru det hänger till sammans dermed, att StatsUtsk:t skulle saknat kännedom af denna motion, då den nämnda K. Propos:n behandlades, hvilket skedde i slutet af Maj, hvaremot motionstiden gick till ändåf i början af December föreg:de år. Kanske är det jag som i detta fall begår ett misstag, men förunderligt låter det åtminstone.
Ståndet beslöt: att de till flottans materiella behof förut beräknade 582,997 R:dr 28 sk. skulle å 4:de Hufvud-Tileln utan afkortning uppföras, men rotefrihets-afgifternej såsom en extra ordinarie inkomst, ingå till Stats-Verket och serskild t redovisas. S. D. Till förnyad handläggning företogs Stats-Utskottets den 22 sistlidne Juli på bordet lagda Utlåtande N:o 193, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 40, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens 2:a Hufvud-Titel; och i sammanhang härmed föredrogs jemväl Utlåtandet N:o 40. Ståndet beslöt följande angående usta punkten: Rikets högsta embeten och Allmänna Ärendenas Beredning. La des till handlingarne. 2:dra punkten: Kongl. Naj:ts Nedre Justitise-Revision. Lades till handlingarne. Trot. Utdr. d. 1 Aag. 1840. 423 3:dje punkten: Kongl. Hof-Rätterne. Lades till handlingarne, utom frågan om tillökad personal uti Kongl. Svea och Götha Hof-Rälter, hvilken del af punkten Ståndet afslog. Justi tiae-Staterne i or terne. Lades till handlingarne. 5:te punkten: Kongl. Maj:ts Canzli. a) Riks-Archivet. Lades till handlingarne. b) Kongl. Bibliolheket. Härvid erfordrades ej någon åtgärd. c) Angående pensioner för öfvertalige embetsoch tjenstemän uti Kongl. Maj:ts Canzli. Lades till handlingarne. 6:te punkten: Minister-Staten. Bifölls efter votering. y:de punkten: Kongl. Post-Verket. Lades till handlingarne. 8:de punkten: Kongl. Kammar-Collegium. Lades till handlingarne, utan afseende å Utskottets i Utlåtandet N:ol93 gjorda tillstyrkande af löne-tillöknings-anslag. g:de punkten: Kongl. Slats-Contoiret. a) Angående löne-lillökning.
Då denna betalar afgiften, ar det ock billigt, att de handlande må vara förvissade, att den ändamålsenlig! användes, och att medel ej må brista till behofvet, då afgiften årligen lémnar betydligt öfverskott. Derföre tillstyrker jag anslagets söndrande från tionde HufvudTiteln , hvarigenom Riksens Ständer äfven blifva i tillfälle att framgent bedöma, huru myc^ *G.^ Den i§ September f. rn. let till Båkaynes underhåll atg§r och enfordras. Betta ka>t oj ske, om anslaget qvarstår 3 tionde HufvudTiteln, emedan FyringsStaten då kommeratt stå tillbaka; till exempel { händelse af e.r\ utrustning. Herr VAR Harlmånsdorff% Jag anaerhufvud” sakljga frågan vara, om Ridderskapet och Adeln vill bevilja 5000, R:dr utöfver det förra anslaget; hvaremot frågan, huruvida detta skall uppföras, å åttonde eller tionde Hufvud Thein, kan yar^ likgiltigt. Jag ar, då medlens förvaltning rätteligen bör stå under det Verk, som har Fyrhåkarne% vidtnagthåIlande om händer, yid. närmare eftersinnande böjd frånträda tratt förra yttrande om detta anslags uppförande å åttonde Hufvud Titeln^ tyArn, en bestämd summa anslås till Fyringarne, s,a kan, man äfven, i anseende till räkenskapernas granskning af Riksens Ständers Revisorer, göra, sig förvissad arn, att dessa penningar icke dragas; från sitt rätta, and a. mål,. Herr Grefven och Landt Af ar skalk en frågade.^ om Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att anslaget för Lotsoch Båklnrättningarne finge % tionde HufvudTiteln qvarstå. Ropades Ja. Hvarefter Herr Grefven oell LamltMarskaIfen, föreslog, att StatsUtskottet måtte anmodas öka anslaget för FyringsStaten med 5000 R:dr årligen Utöfver det hittills per medium under de sist för*, hulne åren åtgång ne belopp.
Det torde härvid göra tillfyllest alt erinra om Sveriges glesa befolkning, men det oaktadt mångfaldigt utgrenade vägnät, om vägarnes ännu mångenstädes backiga beskaffenhet och om de hårdare årstidernas menliga inverkan på dem. Att under sådana omständigheter postvagnar, så inrättade, som i andra länder och af den storlek, som erfordras för både persontrafik-, postoch paket-forsling, kunna annat än undantagsvis blifva användbara, kan med lika skäl betvifla*, som att de nödvändiga uppoffringarne för en dylik anstalt, som bordo afse icke allenast en sådan skjutsoch posl-belordring på bestämda lider och på alla allmänna landsvägar, utan ock tillhandahållande, på hvilka tider som helst, af extra post-skjuts åt vägfarande, som det åstundade, komme att stå i något rimligt förhållande till det gagn, som derutaf vunnes.