Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Magazins-Inrättningen, efter då fastställdte låga Markegångspris, af Statsverket inlöst; förekommer det dock såsom 138,792: 3i. 2. 1,344,887: 40. 2. 67,249: 11. 2. o/rr*, ., > # —’ 206,041: 42. 4* ( 48 ) alldeles otvifvelagtigt, att kostnadspriset å denne Spanmål vida understigit utborgningspriset, hvartill den nu föryttrats. Skillnaden emellan desse pris liar utgjort Magazinslnrättningens vinst på utborgningen, hvilken vinst, åtminstone till någon del, betäckt de förluster, som, yid undsättningsmedlens inbetalning redan inträffat, samt måhända ännu skola inträffa; och hvaribland må nämnas den å 112,645: R:dr i sk. 9. r:st., som tillkommit derigenom, att Skaraborgs Läns Invånare, på grund af Rikets Ständers Beslut samt Kongl. Maj:ts Nådiga Bref d. 18 September 1829, undfått tillåtelse, att efter 1828 års Markegångspris godtgöra återstoden af deras Spannemåls-skulder. De höga pris som för utborgningen blifvit faststäldte, uppgående per medium för Rågen till i3: 22. 11; för Kornet, till 10: 4°* *• samt för liafren till 8: 11., allt Banko, skola ofelbart försvåra skuldernes afbördande; och följagtligen verka derhän, att för de till stor del i fattigdom stadde Låntagarne, afkorrtning, till betydliga belopp, sannolikt måste, äfven i andre Län, i anseende till bristande betalnings-tillgång, sökas och beviljas. Revisorerne hafva funnit General-Räkningen öfver undsättnings^nstalterne år 1826, sådane som de verkeligen voro, utfalla sålunda: Debet. Penningar. S:a R:dr B:co 1,000,000. Credit. Penningar. Från Länän för försålld och utbörgad Spanmål tills dato influtne Rd.
Af dessa skäl har jag trott, att, så lämpligt det än kunde va - Den 8 Januari. 03 ra och sä prydligt det än kunde bli att en byggnad upfördes åden ifrågaslällda platsen, densamma likväl icke blefve tjenlig för nu upgifna ändamål; och då man sagt att det icke vore beslutadt, huruvida Landtm.-kont. skulle dit förflyttas, utan sådant skulle bero af serskild pröfning, så tyckes icke heller förslaget i den delen vara died full bestämdhet gifvet. Jag skulle tro, att, då Staten har passande lägenheter för ifrågavar. embetsmyndigheter, är del mindre kostsamt att bibehålla dem i godt skick, än att bygga uva. Jag tillstyrker bifall till StatsUlsk:s utlåt. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad och H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla StatsUtskrs förevar, utlåt. N:o 10, ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, hvarpå 11. Ex. förklarade det han trott sig finna propos:n besvarad med öfvervägande ja. Föredrogs ånyo StatsUlsk:s d. 30 sisth Dec. f. m. och d. 4 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 13, i anledn. af K. M:s Nåd. skrifvelse, angide medels anvisande till fortsättnig af fästningsbyggnaderne vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona. Hr Lefrén, Johan Pehr: Jag har begärt ordet för att yrka återremiss; mina skäl äro följande: Ulsk. säger sig hafva fått den uplysning, att den väsendtligaste delen af fästningsbyggnaderna vid Carlsten och Carlskrona äro fullbordade, samt alt endast några mindre arbeten återstå. Jag känner icke hvarifrån Utsk. tagit dessa uplysningar, men väl vet jag alt Ulsk. fått uplysning af den person som vederbör, nemi. af Chefen för Ingenieur-korpsen. Han är mycket nitisk i sin tjenst, mycket kunnig om sältet att använda de medel, som anförtros honom och mycket sparsam. Jag vet alt han lemnat uplysningar alldeles motsatta dem som här upgifvas.
Landet bör icke eller nägon fia undandraga sig årstjenst, som ej haf. rver Landtbruk a Hemman eller Torp. Man »väntar förgäfwes ak et Land under twängS Lagar befolkas. Ocrtil fordras fullkomligaste frihet, at bo der »nan be. hagar och idka den näring sorn instämmer »ned betz lynne och kroppsstyrka, utan klander och Stal af hwrm som hälst. I stället för at befordra folkökningen, som är »verksammaste driffjädren til Lanvtbrukets uphjclpande, och säkraste medlet för at skaffa Jordbrukaren litzäng pä Tjenstefolk för billiga wilkor, sä har Osconomis-Utstot. tet i min tanka föreslagit i denna §. det wäsenteiigaste hindret, och fräga kunde kanske deraf upkomma, om 177a ärs utfärdade Nädiga Författning för JnhyseS-hjon stul. le äga beständ. Jag yrkar derföre at §. 1. mätte sälun. da ändras» "Pä Landet »nä hwar och en sig nedsättamed eller utan Jordbruk, och idka ben näring som honom bäst synes til betz bärgning, allenast han betalar alla Uk» skylder." Samma Z. stadgar, Barn sär ej öfwergis» rva Zöräldrar förr än 21 är. Innan barnen hunnit til nämde älder, händer ofta at en af Fbräldrarne blifwit död, och den cfterlefwande ingätt uli nytt giftt stundom med en Make, som ej har den ömhet och godhet emot styfbarnct, som sig bör. Dä blir Barnet nog ivan. lottadt, om det til 21 ärS äldcr skall stä under en sädan stjuf-faders eller sijufmodcrs wälde. Männe derföre ej tu, den bör förkortas til 18 ärs älder, dä fbräldrarne redan njutit nägon belöning för deras skyldiga omsorg med Bars yrt tvid dcfl spädare Lider; §. z. Älägger Hcmmans-Ägarn ak asswara för Nybyggares och Torpares Krono-Utlagor.
Då discussioncn nu tagit en annan vändning, hemställer jag, om icke den del af discussioilen, som icke hör till ämnet, utan blott har afseende på tiden för nästa Riksdag, kunde från återremissen åtskiljas. Herr von Hartmansdorff: Det är i anledning af Herr Cederschjölds senaste yttrande, som jag vill erinra derom, att det är befästningen icke allenast af Wanäs, utan äfven af inloppen till Carlskrona och Stockholm, hvarom nu fråga är. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken å nyo framställd proposition, blef Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, af Ridderskapet och Adeln till Utskotten återremitteradt. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan tre qvart lill 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Herr Crusenstolpe j Magnus Jacob: Något hvar torde erinra sig det bifall, hvarmed, vid början af detta Riksmöte, ett yttrande på detta rum upptogs, att nemligen man i första rummet borde besluta om fäderneslandets allmänna angelägenheter, och i andra om Götha Canals. Det är för alt söka göra denna grundsalts gällande, jag nu vågat begära ordet. Ännu äro ej alla frågor om anslag, och ännu mindre om tillgångarne för dem, slutligen pröfvade. Jag föreslår derföre vördsamt, att Ridderskapet och Adeln täcktes, på sätt BorgareStåndet redan förordnat, besluta: ”att pröfningen ”af Utlåtandet angående anslag till Götha ”Canal må uppskjutas, intilldess ej blott ”RiksStåndens beslut, rörande extra Stats”regleringen, är fattadt, än äfven Utlåtanden från Utskotten inkommit öfver alla ”vid denna Riksdag begärdta extra anslag ”och dertill beräknade tillgångar.”
Mörner har ansett, att den nu föredragna punkten vore öfverflödig, sedan R. o. Ad., genom att bifalla Utsk:ts hemställan i punkten 2, förklarat, att rättighet till handels idkande tillkommer hvar oell en, som har god frejd. Jag ber dock att få fästa uppmärksamheten på, att det i ena fallet är fråga om att erhålla rättigheten och i andra fallet att behålla den, sedan man en gång fått den. För min del tror jag att tydligheten är bättre bevarad, om man antager Utsk:ts förslag, nemi.: »att handlande, derest han dömes till ansvar för brott, som medlör vanfrejd, skall, när domen vunnit laga kraft, anses handelsrättigheten förlustig». Åtminstone har man på det sättet förekommit all tvehågsenhet, huru den första §:n skall förstås, och tydligheten torde väl vara värd 3 eller 4 raders trycksvärta. Jag anhåller om bifall till Utsk:ts förslag. Gr. Mörner: Den ifrågavide punkten är ordagrannt afskrifven efter den 18:de §:n i nu gällande handels-ordning. Jag frågar, är det väl nödvändigt att gå in till K. M:t med en skrifvelse och anhålla, att K. M:t måtte göra hvad som redan är verkstäldt för mera än 17 år sedan? Frih. Cederstr öm: Det nu af Gr. Mörner upplysta förhållandet har visserligen icke varit obekant för Utsk:t, och Utsk:t har visst Den 13 Juni e. m. 201 icke haft för afsigt att vilja briljera med den visheten, att hafva upptäckt någon okänd skatt, men Utsk:t har ansett sig böra, dels uppgifva de mom:r, som det ansett böra uteslutas, dels ock, genom att framställa hvad som, enligt Utsk:ts förmenande, bör qvarstå, fästa K. Mits uppmärksamhet på hvilka grunder, hvarifrån R. St:r, i läll Utsk:ts hemställan bifalles, anse att man bör utgå. Detta mom. är dock icke, såsom Gr. Mörner påstått, en alldeles ordagrann afskrift af § 18 i nu gällande Handelsordning.
Af slogs N:o 298, i anledning af väckt motion om uppförande å indragnings-stat af de med lagmans-embetena förenade löne-inkomster. Bifölls. N:o 299, med förslag till sammanjemkning eller voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut, angående ifrågaställd befrielse för förre departements-cheferne i General-tull-styrelsen, presidenten af Billbergh och kansli-rådet Wallerius samt kamereraren, kainmarrätts-rådet Winroth och kontrollören Middendorff från ådömdt ansvar i målet, rörande den efter aflidne tullförvaltaren Finer yppade balans. Ståndet vidblef sitt beslut och gillade voterings-propositionen. N:o 300, angående anslag till en ytterligare kanslist-lön vid Rikets Ständers Justitie-ombudsmans-expedition. Bifölls. N:o 301, i anledning af återremiss å förslaget till l:sta afdelningen af Riksgälds-kontorets nya reglemente. Lades till handlingarne. N:o 302, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 216, angående väckt fråga om restitution af erlagde bränvins-bevillningsmedel. Bifölls. N:e 303, med förslag till reglementariska stadganden, angående Riksgälds-kontorets inkomster. Bifölls. N:o 304, i anledning af erhållne återremisser å betänkandet N:o 265, angående ifrågaställdt låne-understöd af allmänna medel för hamnanläggningen vid Warberg. Bifölls. N:o 306, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 287. Lades till handlingarna. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lagoch Banko-utskottens utlåtande N:o 1, öfver väckt motion om förändrad lagstiftning för enskilda banker. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Lag-utskottets memoriäler: N:o 61, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 48 öfver väckt motion om förändring af vittnes-eden.
Törst aTgaf, tillstyrktes bifall på Konungens propos., men man hade under tiden kommit under fund med att frågan redan 1816 varit dragen under K. M:s pröfning, samt att såväl Landsh.Emb:t som äfven KaramarColbm då hade afstyrkt densamma, ehuru KammarColhm i det utlåt., som låg till grund för Konungens propos. vid 1847 års riksdag icke nämnt ett ord om deuna 1816 års undersökning. Det första betänk., som SiatsUtsk. vid sistl. riksdag afgaf i detta ämne blef af Ständerna återremitteradt och på grund af denna 1815 års undersökning afslyrkte Ulsk. i sitt sednare betänk, bifall lill den K. proposm. Denna åsigt gillades af 3 Stånd och blef således Ständernas beslut, BondeSt. ingick likväl med en serskild anhållan lill K. M., deri BondeSt. begärde att frågan ånyo skulle lagas under pröfning och att K. M. skulle såsom BondeSt. förmenade gifva rusthållarne sin räll. K. M. hänvisade frågan ånyo till skärskådande af Krigsoch KammaiColhne. Dessa båda Collegier hafva punkt för punkt sökt vederlägga alla de inkast, som vid sistl. riksdag mot deras förra betänk, afgafs, och de hafva gått ännu längre än K. M. i Sin nåd. propos., emedan de tillstyrkt, icke blott att rusthållarne sjelfve skulle befrias från utgörande af deras räntor, ulan äfven att de skulle komma i åtnjutande af lösen för de räntor, som från augmentshemmanen utgå. Märkvärdigt är alt förenämnde Colhnes utlåt, är enhälligt biträd! af samtlige ledamöter, ty den ende, som afgifvil serskild mening, Krigsrådet Forsberg, instämmer i hufvudsaken, ehuru han ogillar ett af moliverne, det nemi. om indelningsbristen, och dessa ledamöter Mine Hrr äro likväl sådana personer, som icke gerna i oträngt mål efterskänka Statens rätt.
Af detta skäl, och då man vet, att en nybyggare, som ej kan bereda sig den kapitaltillgång, som erfordras för att fullgöra den honom förelagda odlingsoch byggnadsskyldigheten, måste helt och hållet gå ifrån sitt hemman, utan att erhålla någon ersättning för sin redan derå nedlagda möda och kostnad, svnles det Utskrt billigt, att nybyggaren äfven bereddes tillfälle att komma i åtnjutande af de penningeförsträckningar, som för hans nybygges upodlande vore behöfliga. Detta har varit motivet för Utslcts i denna punkt framstälda yrkande. Hr Printzensköld: De skäl, som af Hr Nordenfelt blifvit anförda till förmån för det undantagsstadgande, som i denna punkt i afs:de å krono-nybyggena blifvit föreslaget, kan jag för min del ingalunda gilla. Jag kan ej inse hvarför en nybyggare, som har sig föceskrifna vissa skyldigheter, skall försättas i bättre belägenhet i afseende å rättigheten att disponera öfver sitt nybygge, än den, som är innehafvare af ett kronohemman, hvilket han kan köpa till skatte. Så länge åboen å nybygget kan fullgöra sina skyldigheter och åligganden, anser jag deri ligga ett skäl, att det ej må tillåtas honom att till annor man öfverlåta detsamma; dessutom kan jag icke sätta mig in i den tankegången, huru man skall kunna öfverlåta och disponera öfver possessioner, till hvilka man ej har full eganderätt. Nybyggaren har blott dispositionsrätt öf - Den 1 Augusti e. m. 43 ver sitt hemman med vilkor, att han fullgör vissa honom förelagda odlingsoch byggnadsskyldigheter; i motsatt fall måste han helt och hållet gå från sitt nybygge, utan att erhålla någon ersättning för sin derå nedlagda möda och kostnad; jag kan således icke inse, huru han skall kunna ega rättighet att inteckna eller å annor man öfverlåta detsamma. Af detta skäl yrkar jag afslag å Utskits i denna punkt gjorda hemställan. Hr Nordenfelt:
Ridderstolpe har sagt, att det icke är någon fördel att uppbördsstämmorna utsättas tidigt; jag tror det också, men så tidigt måste de likväl utsättas, att uppbörden kan hinna verkställas. Dä markegångstaxorna alltid måste vara af Kammarcoll. justerade innan slutet af November, såsom Frih. Ridderstolpe sjelf medgifvit, så skulle jag trott, att häradsskrifvaren fått tillräcklig tid på sig, om han blifvit ålagd att insända uppbördsböckerna till elen 1 December, och då hade allmogen kunnat få tillgodonjuta sina 4 veckor; men efter R. o. Ad:s nyss fattade beslut, befarar jag, att ett af två skall inträffa, antingen alt uppbördsstämmorna icke hinna slutas inom behörig tid, eller ock att icke allmogen får tillgodonjuta dessa fyra veckors förberedelse. Hr von Hohenhausen: Jag vill blott förklara, att jag instämmer i Frih. Palmstjernas yttrande. På Gottland händer det ganska ofta, att man icke får veta Kammarcoll. bestämmande af markegångstaxan förr än långt in i December, och således är Den 4 December e. m. 135 det omöjligt att få uppbördsböckerna färdiga förr än lill den 1 Januari. Hvad sjelfva debetsedlarne beträffar, så är redan anmärkt, att de icke granskas annorstädes än vid sjelfva uppbörden af kronofogden. Med det beslut, som R. o. Ad. fattat, kan allting ske såsom sig bör, och jag tillstyrker derföre, att ingen förändring göres i denna §. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. 129 § i ötsk:s förslag. 133 §. Frih. Ridderstolpe: Jag hade att anmäla ronde 133 §, att efter orden ”erhållne uppbördsordres” borde äfven stå jemte uppbördsbok; ty om häradsskrifvaren får uppbördsordres, men icke uppbördsboken, så befaller man honom någonting, som är omöjligt att verkställa. Hr Printzenskjöld: Om jag icke misstager mig alltför mycket, så tecknas alltid uppbördsordres på uppbördsboken, och han får således båda delarne på gamma gång. Jag skulle derföre tro, att den förändring, Frih.
Då Svend Opsal förmodade, att vi nu hade krafter nog till att emottaga ett varnande exempel, förtäljde han oss, att jag hoppas det var på 1600-talet två norska studenter kommit hit till Räfsjöarne för att fiska. De hade rott öfver till andra stranden, stormen hade ryckt båten från dem; simma kunde de ej, och så voro de prisgifna åt en nästan säker undergång i denna vildmark, dit då sällan någon menniska kom. Studenterna hade också insett detta samt inrättat sig derefter, ty då man tretton dagar senare sökte dem här, funnos de liggande i hvar sin graf, bygd af stenar, men lifvet hade de ännu i behåll. Hela räddningshistorien stod för öfrigt beskrifven i tryck på ena väggen till Opsals inre kammare, men ingen af oss kände någon lust att läsa den. När det led emot aftonen rustade Svend Opsal sig att med sin fiskargut ro ut på fiske. »Du och en af jenterne kunna ligga i min säng i natt, gutten och jag komma sent hem, och då lägga vi oss på golfvet, förstår du», sade den präktige gubben samt lemnade oss nu i besittning af hela huset, och det var ej långt lidet på qvällen förrän vi alla gingo till hvila i de två sängarne samt i en bädd på kammargolfvet. Heggen låg på denna och Hertha och jag försökte sofva i stugusängen. För oss två blef det dock föga sömn, ty förra nattens tilldragelser jemte Opsals starka kaffe hade en underlig verkan att bortjaga den. Vid midnattstid hörde vi hofslag och lifligt prat utanför vår ostängda dörr; det bekymrade oss ej, ty den norska allmogens hela väsen ingifver främlingen en sådan trygghet, att der är verklig själsbot deri, när man kommer från de ängsligt stängda dörrarne i våra städer och byar. Efter en stunds förlopp inträdde fiskargutten, gjorde upp eld och hängde kaffekitteln deröfver, så kom vännen Opsal och derefter tre för mig okända karlar, af hvilka den ene bar ett slags herredrägt.
70 öre p r n o n p. - r a d. Lundberg. läsekrets, har icke tillhört föreningen mer än fem, sex år, men har under denna korta tid uträttat mer än någon annan medlem under betydligt längre tid. Det är hennes duglighet, viljc kraft och arbetsförmåga, som väckt och förverkligat tanken på en fristad för fattiga små sjuklingar. Dessa erhålla visserligen å kronprinsessan Lovisas vårdanstalt kostnadsfritt husrum, mat och vård, så länge de äro fjättrade vid sängen. Men så snart sjukdomen anses häfd och patienten kan vara uppe, skickas han eller hon tillbaka till det fattiga hemmet och en annan, mer i behof af vård, intager den lediga platsen. Den utskrifne är oftast långt ifrån återställd, men föräldrahemmet anses kunna göra resten. Den lilla fristaden vid Döbelnsgatan tager hand om några af dessa små, som ännu icke fått nog krafter att möta svält och umbäranden, den utsläpade moderns liknöjdhet, den försupne faderns slag. Ty det är för det sämst lottade barnet, som det lilla sjukhemmet öppnar sin dörr. Huru många hundrade sådana små stackare finnas ej i Stock I plikternas uppfyllelse ligger en kraft fördold, s o m uppehåller och s t y r k e r sinnet och gifver m ä n n i s k a n ro för oro och fröjd för tårar. F. Godkjmr. holm, och huru lycklig bör oj don moder vara, som fär lämna sitt barn i så goda händer! De små sjuklingarna vårdas både dag och natt af en öm sköterska, » moster » kallad, doktorn gör flcre gånger i veckan besök, oeh » fröken » kommer nästan dagligen till sina små vänner, som hafva henne att tacka för så mycket. Att de små älska hemmet, bevisa de ständigt. När ett barn hämtas af sina föräldrar, är det alltid under tårar det går och under böner att få vara » hemma hos moster och den snälla fröken ». Men lille Gustafs mamma har väntat flere veckor, att lille Karl skulle bli frisk och lämna plats åt hennes pojke, som varit på » Kronprinsessan » och knappt orkar stå på benen. Och nu får moster en ny sk5 ' ddsling och fröken en ny vän.
Då nu efter hvad jag hår ofvan antagit uppbringningen bör vara bestyrkt med sådane gällande Handlingar, att deraf må kunna utrönas de orsaker som till 156 Stats-Utskotlets Betänkcmdetu densamma foranledt samt huruvida icke det forlorade i laglig våg kunnat återfås hvilket, der sådane Accords afhandlingar mellankommit, icke låter sig gora, så har jag vid sådane händelser funnit uppbringningen bora betragtas på lika sått som då den genom någon Skepparens åtgärd blifvit vållad och att således får densamma icke bor kunna påråknas ersättning af Staten. Tvifvelsmål hafva jemnvål hos mig uppstått huru sådane mål borde betragtas, der uppbringningen blifvit af den uppbringande Magtens Domstolar ogillad samt Kaparen ålagd att ersätta den derigenom åstadkomna förlust; å ena sidan har det vål icke kunnat undfalla mig, att i många fall svårigheter mott får utbekommande af en sådan ersättning utaf Kaparen, enär denne dels varit oförmögen att den utgöra dels och stundom begifvit sig på flygten, utan att, så vidt af Handligarne synes, hafva kunnat ertappas; men då å den andra fråga endast år, att njuta ersättning af Svenska Staten, för det densamma icke skall kunnat skydda sine undersåtare från våldsamheter af andre Magters undersåter eller skaffa egne Medborgare rättvisa emot desse sistnämnde; så enär någon Statens skyldighet till activt StatsUtskottets B et änkan elen. i5y forsvar mot dylika oförrätter icke rimligen kan begåras, och Svensk man icke heller kan anses hafva saknat skydd af sin Regering, då han fått njuta den fremmande Magtens Lagar till godo, lårer det förhållande som derefter mellan honom och Kaparen uppstår vara af aldeles enskild natur. Vid bestämmande af ett uppbringadt Skepps värde hafva Committerade ansett det sista kopebrefvet bora ligga till grund; men då sådant icke varit företedt, har det i allmänhet och vid Assurancer antagne värde af 150 R:dr per Låst för ett Ek-Fartyg och 100 R:dr för ett FuruFartyg blifvit af Committerade tillåmpadt.
Kän för8t elter Känen8 Markegång förvandla8 i penningar, oell 8ederM6ra liela det penningeilelopp, 8om genom de pa 8ädaut 8ätt för alla Känen lllifvande 8ummorna8 8aillmau1äggning uppliommer, dela8 med tunnetalet af Krona»8 llela inträd af bellällen 8äd, ll vilken Kik8-mgrkegäng llorde tillämpa8 Iläde pä 47 Civile ook Wlitaire 8taternes l^enninge-I^öntaganlle Ilmkets-oek Ijenstemän, clooli korcle minimipriset för Oivil-8tatens kenninge-lköntagare körkojas krän 4^ till 6 ll:clr ^kunnaic, likasom kör lVlilitär-8taterne roöan var kaststälklt. Ilkuru Klclers Ikongl. l>1aj:t kärvicl konni!:, o!:!: kestämmanclet akett melion Iliksäagarne okoränöerligt pris ä lion unöer klmketsook Ikjenstemäns k-önor inkegripna spanmäl Grillo kakva meökört enkelkol: i förvaltningen ook kunna!: meck löntagarnes krista körenas, gillacle likväl kiders l^ongl. lV1aj:t, genom l^äcligt Lrek ak lien 26 lVovomker 1823, olen ak llikets 8täncler i okvankeroröe mätto uppgifna orclning kor prisets kestämmancle ä l?enninge-lköntagarnes aklönings-spanmäl, äkven8orn öst kora kestämöa minimipris, samt kekallcle i Carler, a!:!: ärliga Iliksmarkegängen i enligket 3erme3 korcle uträkna8; ook enär, äkven mecl kegagnanke ak öst sälumla köreskrikna uträkningssättet, ole!: likväl inträlkacle, a!.!:
Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Ulskottets Utlåtande N:o 161, i anledning af väckta frågor, dels angående all skattskyldig jords friköpande från grundskatt, dels om rättighet för egare af krono skatte-jord att, medelst inlösande af densamma åliggande grundräntor, åt jorden bereda frälse-natur, för att af de härigenom inflytande medel antingen bereda till gång till jernvägs-arbetens utförande, eller ock bilda en särskild, Stats-verket tillhörande fond. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets nedannämnde Memorialer: iS:o 50, med anmälan om Hiks-Ståndens beslut, i anledning af Utlåtandet N:o 47. Lades tilt handlingarne. N:o 57, i anledning af Riks-Ståndens beslut öfver Utlåtandet N:o 48, med afseende på regleringen af Bankens laneoch kreditiv-rörelse, m. m. Härvid förekommo yttranden och anmälanden å nedannänmda sidor al Memorialet N:o 57, nemligen: Med godkännande af Utskottets åsigt, lade Ståndet yttrandet till handlingarne. Det första. Lemnades utan anmärkning; och Det andra. Godkändes. Sidan Det första. Godkändes; och Det andra. Godkndes. Den anmälan, som slutar sidan 4 och fortsattes sidan 5. Dervid lät Ståndet bero. Det yttrande, som är uppstäldt näst efter nyssberörda anmälan. Med godkännande af Utskottets åsigt, lade Ståndet detta yttrande till handlingarne. Det yttrande, som begynnes sidan 5 och upptager sidan 6. Bifölls; och 688 Prot.-Utdrag den 2 December 1857. Den anmälan, sorn, sidan 7, slutar Memorialet. Lades till handlingarne; och N:o 58, med förslag till föreskrifter, angående Bankens grundfond samt användande af den å Bankens rörelse influtna vinst. Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Banko-Utskottets