Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
19 manliang dermed af de närmast derintill belägna delar af Carl-Johans-vägen samt anbringande af ny farbana å broarne öfver Slaa-elfven och Bådsjösundet; hvarjemte Kongl. Majit tillkännagifva, att, beträflande de för reparationer af bron öfver Iljerpeström afsedda 12,535 Ridr, hvilka ännu icke blifvit af Slals-kontoret utbetalda och troligen icke komma att under innevarande stalsregleringsperiod utgå, Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader erhållit nådig befallning alt, derest Rikets Ständer komma att lör nästa statsregleringsperiod ställa medel till Kongl. Majlis nådiga disposition, för anläggning eller förbättring af backiga eller eljest mindre goda vägar, uppföra omförmälda reparationskostnader i det förslag till dessa medels fördelning, som det ålåge Styrelsen att uppgöra och Kongl. Majits nådiga pröfning underställa. Hvad sålunda förekommit har Utskottet tagit i öfvervägande; och ehuru de ifrågakomna kostnaderna för reparation af broarne å Carl-Johans-vägen synas hafva bort bestridas af det anslag, som äfven vid sista statsregleringen anvisats för vägförbältringar, för så vidt icke vägpenningarne dertill lemnat tillgång, likväl och då medel af nämnda anslag numera icke åro att tillgå och det vid denna riksdag beviljade anslag för sagda ändamål skulle alltför mycket tagas i anspråk om deraf skulle utgå icke allenast, på sätt Kongl. Majit afsett det belopp, som kan blifva behöfligt för ombyggande af bron öfver Hjerpeström, ulan ock hvad som för de ifrågavarande kostnadernas betäckande erfordras, har Utskottet ansett sig icke kunna undgå alt tillstyrka, alt Rikets Ständer för de af Kongl. Majit uti ifrågavarande nådiga Proposition angifna ändamål på Riksgälds-kontoret anvisa ett belopp af tillhopa 19,139 Riksdaler.
Jag är för min del icke emot den tanka, Friherre Boye och Herr Tham yttrat, att en bestämning sker af de måi, som i Allmänna Beredningen skola föredragas; men jag skiljer mig blott från dem i sältet, huru denna bestämning bör till vägabringas, då jag nemligen tror, att den bör ske' genom en ordentlig Grundlagsförändring. De värde Ledamöterne kunna icke bestrida, att efter ordaförståndet af io §. i RegeringsFormen alla mål borde i Allmänna Beredningen föredragas; och då man nu är ense om, att detta icke är lämpligt, utan att visse ärender böra undantagas, men deremot olika meningar uppkomma derom, hvilka ärenden böra frånskiljas, hemställer jag till de värde Ledamöterne sjelfve, om det bör vara Konungen ensam, som gör denna bestämning, eller om icke Grundlagen bör i det afseendet undergå en lämplig förändring. Friherre Boye har yttrat, att sådane mål borde i Allmänna Beredningen föredragas, som beliöfde en beredning. Denna bestämning är icke tillräcklig; jag skulle tro att alla mål behöfva beredas. Hittills har den praxis för måls föredragning i Allmänna Beredningen gemen - Den 9 November f. m. ligen varit följd, att, sä snart frågan innefattar besvär öfver gifne utslag eller beslut, har den i Allmänna Beredningen förekommit, emedan den då baft egenskap af rättsfråga. Äfven i befordringsärender om det blågås öfver en skedd tillsättning af Aulhoriteterne, t. ex. öfver utnämningen lill en Häradsskrifvare-ljenst, hvilken tillsattes af KammarCollegium, bar saken gått lill Beredningen. Att, såsom bär är sagt, del för närvarande beror af den föredragande, att anmäla mål i Beredningen eller icke, är således ogrundadt, den antagne praxis bar härutinnan blifvit iakttagen, Man har yrkat, att allmänna Författningar skulle alltid i Beredningen förekomma. Deraf skulle den följd uppstå, att frågan om hvarje stadgande som helst borde der granskas och öf« verses.
Ty om det än må anses fördelaktigt, att i första instansens domstolar, der målen erhålla sin egentliga form och der ransakningen samt äfven domslutet i ett brottmål förutsätta helt andra egenskaper hos domaren, än utredandet och afgörandet t, ex. af en jordatvist, särskilta domare kunde fä uteslutande egna sig åt vissa grenar af lagskipningen. så vore deremot fördelen af en sådan anordning för reviderande af målen i högre instanser, der i viss man helt andra egenskaper hos ledamöterna erfordras, ganska tvifvelaktig. Och enhet i lagskipningen har. i följd af ombyte utaf ledamöter, visat sig icke alltid ega rum ens i domstolar, som utgjorts blott af en enda division, utan synes denna enhet böra eftersträfvas på annat sätt, nemligen genom doktrinens utbildning och en säker teoretisk underbyggnad. Men i allt fall skulle, för en fördelning af ärendena efter deras beskaffenhet emellan ifrågasätta tvenne afdelningar af Högsta Domstolen, så stora praktiska svårigheter möta, att tanken på en sådan fördelning synes böra alldeles uppgifvas. Dessa, i Herr Justitie-Stats-Ministerns ofvannämnde yttrande närmare angifna svårigheter, äro, bland annat, omöjligheten att efter teoretiskt. riktiga grunder någorlunda jemnt fördela arbetsqvantiteten emellan de begge afdelningarna, äfvensom det förhållande, att om, såsom väl i förutsatta fall borde ske, alla brottmålen tilldelades den ena afdelningen, dess ledamöter ej skulle kunna under hela året erhålla någon verklig, af så ansträngande befattningar lik - Lag-Utskottets Memorial N:c 23. 3 väj oafyisligen påkallad, ledighet, utan att mål rörande häktade personer längre tider måste ligga nere. Utskottet anser sig derföre, under den af Kongl. Majit gjorda förutsättning, att Rikets Ständer jemväl anvisa medel till de i följd af den nya organisationen behöfliga löner och arfvoden, böra vördsamt tillstyrka bifall till Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition. Ank. till Exp.-lTtsk. den 19 April 1860. kl. 1 e. n>. Memorial, i anledning af återremxss utaf Utskottets Betänkande.
I Katalonien är &gt;La Jotanationaldansen, en Där så förhåller sig — och att det stundom dans s o m bär spår af folkets krigiska lynne, geförhåller sig så, hafva vi redan medgifvit — nom sina skarpa, kantiga takter o c h rytmer. beror detta helt säkert icke af någon hos Dansen par excellence i Spanien — den verkkvinnan i allmänhet förekommande odugligliga nationaldansen — är emellertid Fandango ». Ni har naturligtvis sett fandango dansas på het och bristande arbetsförmåga, utan antinoperan. Men en balettfandango är lika skiljaktig gen därpå, att dessa under arbetsbördan digfrån den nationella fandangon s o m en operaaria nande kvinnor inkommit på ett för dem nytt är olik den muntra folkvisan. och ovant arbetsområde, eller ock att de I fandangon — den verkliga — ingå delar af nästan alla andra danser. Den är icke bunden af slarfviga och odugliga kvinnorna blifvit uppmånga regler, vare sig i fråga o m kroppens rö- fostrade till helt annat än arbete och af nöd relser, ställningar och attityder, eller i fråga o m eller begär att öka sina tillgångar drifvits att takt och rytm. Fandangon är en improvisation, ägna sig åt det, hvartill de ej från början likasom ungrarnes czardas o c h italienarnes tarantella. varit ämnade. Skulle häruti verkligen visa Men den måste dansas med graciöst behag, med sig den olikhet, att procenten af odugliga elektricerande kraft, med ungdomlig mjukhet o c h män eller af dem, som sköta sitt arbete illa, smidighet. är mindre än bland kvinnor, torde det böra Såsom fandangon mest dansas af Spaniens besinnas, att männen under snart sagdt oräktjusande kvinnor, saknar den alla de konstgjorda krumsprång o c h hopp operabaletten inlagt däri. neliga år tränats till de arbetsområden, där Den blir mera ett spel af kroppens våglinier, små, kvinnan först nyligen fått plats. hastiga rörelser, lockande böjningar, koketta pas, gäckande axelryckningar.
Efter förnyade propositioner till bifall dels å Utsk:ns förslag dels å Hr von Hohenliausens, stannade R. o. Ad. slutligen vid bifall till det sednare, hvarigenom uti Utsklns förslag det tillägg gjordes, att efter ordet innehålles, midt i andra momentet, skulle införas orden: när hem111 a n s d e 1 e n går i annor mans ägo än rätter arfvinges. 10: de §:n. Hr von Hohenhausen: På det alt icke tvist om samma sak genast må kunna uppstå efter det laga kraftvunnet utslag fallit, anser jag vid denna § följande tillägg böra göras, nemi.: ”dock må fråga derom icke väckas förr än fem år efter utslagets d a t u ro.” Hr von Rosen: I sjelfva saken instämmer jag med Hr von Hohenhausen, men tvekar blott huruvida det är lämpligast alt bestämma fem år såsom den tid, före hvars förlopp frågan icke får ånyo väckas. Jag skulle vilja tillstyrka, att den, som ånyo väcker frågan, skulle vidkännas alla i och derföre uppkommande kostnader; men om det blir på sätt Hr von Hohenhausen föreslagit, torde det vara tillfyllestgörande. Hr Palmcrantz: Jag vågar hemställa, huruvida det ifiågoställda tillägget kan vara behöflig!, enar ett förändradt beslut alltid beror derpå, huruvida styrkas kan att hemmansdelen sedan ärendets förra pröfning blifvit så förbättrad eller andra sådana omständigheter inträffat att klyfnin - Den 3 Februari e. m. 47 gen bör tillåtas. För min del anser jag derföre den ifrågaställda föreskriften olämplig. Hr von Hohenhausen: Tusen obetydliga ålgärder, såsom t. ex. upplagande af elt dike, anläggande af en gärdesgård, plantering af några träd och mera dylikt kunna anföras såsom skal att ånyo väcka frågan för att få sin vilja fram. Till förekommande af sådana missbruk bar jag ansett någon termin i förevar, hänseende böra bestämmas; men om fem år är för lång tid, så går det ju an att bestämma t. ex. 3 år. Någon tid bör utsättas, ty sådana förbättringar, som jag nämnde, kunna verkställas på några dagar eller veckor, hvarefter tvisterna ånyo kunde börjas.
* Fro-ho-ho-stbalsam eller osvi-hikligt me-he-del mot rö-öda hän-hän-hän — bu-u-u-h! » » Nej men älskade lilla vän, för allt i verlden, se så. » Jag frå-gar: Hvad är en strut polkagrisar, som är så godt, mot en liten bu-hu-hu-hurk ... » » Nej, men lugna dig, lilla toka, se så nu du ... » » Det hjelper också för röda ö-hö-hö-höron ... » » Nu far du sjelf så röda ögon, söta vän, lugna dig nu bara. Han tackade väl för hängslena och sa ’ något vackert om dem? » » Bu-u-u-u-u-h, åh-hå, hå, hå, hå, hå! » » Nej, men är du alldeles befängd. Jag vet inte hvem jag skall ge företrädet, dina ögon, min lilla vän, eller vattenkonsten der ute i Humlegården framför Biblioteket. » » Håna du. Du skulle bara veta hvad han sagt, skulle du. Oh! Det kan knapt talas om, må du tro. » » Hvad i Herrans namn. » Det var till kusin Ville, som pallrar om allting. Han hade sagt till Ville att han var mycket tacksam för hängslena, att broderiet var utmärkt vackert. » Nå, men allt det der ... » » Nu kommer det. Men att de bara kunde knäppas framtill och inte nådde ner baktill och om han skulle dansa med dem, så finge en vaktmästare dansa bak efter honom och hålla u-u-hu-hupp by-hy-hy-hyx-hyxor-na!! » För all del, Ellen lilla. De voro för små, helt enkelt ... » » Jag frågar: Hur kunde jag ta annat än ögonmått? (Hus-Annette hade frågat hans städerska om han hade två par hängslen, men han hade bara ett par och dem gick han aldrig utan, hade hon sagt. » Nej, nej, det är nu mindre att undra pä. Men att han kunde ge dig en burk ... » » Ja, du; men i vintras på min födelsedag gaf han mig en bukett, riktigt stor, med rosor, heliotroper.
Judarna vid burskaps vinnande, det tillägg borde göras, att den Jude eller person af Judisk härkomst, som antagit och bekänner Christna - Dm 5 Juli. 539 na Religionen alcali äga rätt att uttaga sitt insatte Capital eller den del deraf i lika myntsort, som honom då tillfallit. För öfrigt anföres, att oaktadt någon våda af flera Judars inflyttande i Riket ej vöre att befara, utan sådant tvärtom kunde i flera afseenden medföra nytta, den underdåniga önskan likväl kunde tilläggas, 3tt Kongl. Majit täcktes pröfva, huruvida med de af Utskottet föreslagna vilkor dem må tillåtas att hädanefter inkomma eller icke.
Sedan Bankofullmäktige, i anledning häraf, anmodat Rikets Ständers, under innevarande år, för granskning af låne-kontorets i Götheborg räkenskaper och förvaltning, församlade revisorer, att, efter noggrann pröfning af den vack a frågan, för fullmäktige tillkännagifva, dels om, för göromålens obehindrade gång, en kassör må anses erlotderlig, och i sådant fall lill hvi ket belopp lönen för denne tjensteman borde bestämmas, och dels hmuvida någon förminskning i låne-kontorets öfriga personal, genom en dylik tillsättning, kunde 'illvägäbrmgas; hafva revisorerne, efter inhemtail kännedom om ej mindre kamererarens, än äfven öfriga tjensuemännons vid låne-kontorcl göromål, förklara', det revisorerne, i fullkomlig öf erenss anumise med de åsigter, sorn legat lill grund för direktionens framställning, funnit anställandet af en kassör vid låne-kootoret i Götheborg vara för göromålens obehindrade gång samt för vinnande af kontroll å den betydliga uppbörd, sorn »id ifrågavarande pennige-verk dagligen och stundligen ifrågäkommer af högsta vigt, äfvensom att, under närvarande förhållanden samt med den fördelning utaf göromålen, sorn vid kontoret nu eger rum, någon minskning i den öf.iga tjenstemanna-personalen, genom en »kassörs tillsättande, icke lämpligen kunde ske; men att deremot, vid en allman organisation af lönekontoret, och så vida dervid åtskilliga nu varande, enligt revisorerne» åsigt, öfverflöiliga göromål, så~om t. ex. ilen tredubbla registreringen, expedition af udvis-listor Och anmanings-bref m. m. komtuc atl upphöra, cu dylik minskning möjligen skull* Danko-lUskolltti UHäl na dt, IV: o 73: 7 kunna ifrågakomma; hvarförutan revisorerne, mod afseende å ej mindre det drygt •ttsvai noir ilen (»afbrinna sysselsättning, sorn med en kassörs-befattning alltid mäste Vara förenade, än äfven, den stegring i piiset å lifsförnödenheler, sorn under de sednare åren i Götheborg uppstått, ansett sig böra tillkännagifva, att ilenminst a. inkomst, hvarmed en till ifrågavarande kassöts-sjensf fullt qvalificerad person, efter revisorerues lö menande, kunde vara belåten, mgjörde 800 i:dr banko såsom årlig lön, ti lika med ett årlig! arfvode af 200 r:dr, hvarjemte och då, vid haudhafvajidet af; omkring 13 millioner r;dr uti inoch utgående medel, synnerligas! vid de lider, då göiomålen äro öfverhopande samt olla med största brådska måste verkställas, missräkning lätteligen kunde ega rum,
Sålunda är icke heller fråga om ali i närvar, ögonblick införa något nytt, som ej tillförene ägt rum. Till yttermera visso får jag åberopa StatsUtsk:s utlåt. N:o 64, der Ulsk. hemställer, att, jemte det knekterotefribetsmedlen upphöra, nu ifråga var. vacance-afgift må, under titel ”rotefrihetsafgift af oroterad, men ordin, rotering underkastad jord,” uppföras till ett belopp af 28,000 r:dr. Sålunda hafva Ständerne redan bestämt hufvudbeloppet af den vacance-afgift, som skall utgöras. En talare har frågat: ifrån hvilken lid skall afgiften beräknas? Jo, på sätt som Utskrn säga: ”att för sådan jord må, der icke för densamma utgöres verklig rotering, i öfverensstämmelse med K.M:s den 18 Januari i834 afgifna samt af R. St. den ro Nov. samma år bifallna propos. derom, erläggas rotevacance-afgift, på enahanda sätt och efter samma grunder, som från och med år i835 ägt rum.” Men, frågar talaren, om sålunda intet nytt förekommer, hvarföre har då en K. skrifvelse i båda dessa hänseenden ankommit? Detta föranleder mig att svara, att efter min förmening hade den K. skrifvelsen kunnat uteblifva, och del är af en alltför stor ömtålighet å Konungens sida att icke i detta fall handla med den makt Ilan äger, som denna fråga blifvit framställd till Ständerna; ty Reg.Frn säger i 80 §:n: ”Krigsmakten till häst och fot så väl som båtsmanshållet af rotering och indelning förblifver vid de med landet och städerna upprättade contracter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orub 24 II. 7 5o Den i5 April e. m. bade vara, intilldess Konungen och R. St. finna nödigt någon ändring deruti samfäldt att göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering, utan genom Konungs och Ständers sammanstämmande beslut, tillkomma.’’
Maj 1854 utfärdat nådigt reglemente. Enär det sålunda är rusthållarne vid hvarje regemente obetaget att, om de sig emellan kunna öfverenskomma om sättet för utgörandet af remonteringen efter förändrade grunder eller om anskaffandet och underhållet af beväringsoch beklädnadspersedlarne på gemensam bekostnad, hos Kongl. Maj:t göra derom underdånig framställning, hvarigenom det af motionären åsyftade ändamål kan uppnås, anser Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet på dessa vid sednaste riksdagen anförda skäl sig äfven nu böra tillstyrka att motionärens ifrågavarande förnyade förslag icke måtte föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 24 September 1857. Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Sept. 1857, kl. 7 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om antingen indragning af Lands fiskals-ljensterne eller anslående af lön åt Lands-fiskalerne. Enär Staten påkallade lands-fiskalernes biträde och nit i mål, som för Staten ofta vore af vigt, syntes det vara Staten mindre värdigt att lemna dessa tjenstemän utan all lön, hvarföre Herr Kyrkoherden Otterström uti en hos Högvördige Presteståndet väckt och till Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi utskottet remitterad motion föreslagit, att antingen landsfiskals-tjensterne måtte indragas, derest de vore obehöflige, eller landsfiskalerne förses med lämplig lön till belopp lika med Kronolänsmännens, med hvilka sednares embets-befattning de förres torde hafva närmaste likhet. 6 Sammansatta Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskotlets Utlåtande M 25- Denna motion har Utskottet till behandling förehaft; och får Utskottet erinra att, oaktadt Kongl. Majit, i anledning af Rikets vid 1840 och 4 841 års riksdag församlade
Utskottets förslag att lemna utan afseende en af Herr Doktor Emanuelsson väckt motion, att det i denna § stadgade förbud för embetsoch tjenstemän att tillverka bränvin, måtte utsträckas till arrendatorer och brukare af deras jord, har blifvit godkändt af Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden; hvaremot Preste-Ståndet antagit de i Prosten Sondéns reservation mot ifrågavarande betänkande framställda förslag till 2:ne tillägg, det förra näst efter 2:dra momentet af lista §, så lydande: »Lag samma vare för arrendator eller brukare af egendom, som dessa embetsoch tjenstemän tillhörer» och det sednare vid paragrafens slut, af denna lydelse: Bih. lill R, st. S Sami. 2 Afd S Hdfl. * 2 Sammans. Bevallnings-, Lagtami Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o3. »Samma förmån (tillåtelse att tillverka bränvin) åtnjute för sin person arrendator af ofvannämnde embetsoch fjenstemäns egendom under den arrendetid. sorn genom arrendekontrakt, afslutadt innan egendomsegaren tjernsten erhållit, blifvit bestämd.» Då emellertid i denna fråga trenne Riks-Stånds beslut utgör Rikets Ständers, lärer Preste-Ståndets skiljaktiga beslut böra anses hafva förfallit. § Utskottets förslag, att bran vinstillverkning skall vara tillåten under tio terminer, hvardera beräknad till en half månad, dock med den inskränkning att sex terminer skulle vara den längsta och två på hvarandra följande terminer den kortaste tid, hvarunder bränvinshandtering af någon tillverkare finge utöfvas, har endast blifvit godkändt af Bönde-Ståndat, som likväl ansett, att bränvinstillverkning borde vara tillåten jemväl under blott en af de utaf Utskottet föreslagna terminer, i följd hvaraf de ofvan anförda orden: »och två på hvarandra följande terminer, den kortaste» borde utgå; hvaremot Preste-Ståndet, med ogillande af förslaget, beslutat, att denna § skall bibehållas oförändrad, sådan den förekommer i nu gällande förordning.
Ändtligen synes antalet af lärjungar vid en del seminarier, enligt hvad tabellen utvisar, redan nog litet, att en serskild lärareanstalt derföre bör underhållas. Då Ulskoltet sökt utreda förhållandena i detta afseende och framlägga de skäl, som i allmänhet tala för en förminskning af seminariernas antal, har det likväl icke kunnat till alla delar instämma i det förslag, motionären framställt. Ehuru i allmänhet en förändring i den riktning, han antydt, synes, på sätt ofvanföre blifvit visadt, vara af de förändrade förhållandena påkallad, är Utskottet likväl icke i tillfälle att bestämdt uppgifva, om tidpunkten, då den bör taga sin början, ännu är inne, äfvensom huru långt den bör sträcka sig och huru den skulle i det enskilta på det mest ända målsenliga sätt ordnas. Utskottet anser sig derföre böra inskränka sitt tillstyrkande till en vördsam hemställan att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj t i underdånighet anhålla, det läcktes Kongl. Maj:t taga i nådigt öfver vägande, huruvida icke ett så stort antal folkskolelärare redan finnes bildadt, att en förminskning i skollärare-seminariernas antal kunde ega rum, äfvensom att, i händelse Kongl. Majit täcktes besluta denna förändring, den måtte på sådant sätt verkställas, att en utvidgning och fullständigare organisation, så vidt nu befintliga tillgångar medgifva, skedde af de seminarier, som komme att finnas; samt att, der så nödigt pröfvas, någon del af de till stipendier vid folkskolelärare-seminarierna anslagna medel användes såsom reseunderstöd för lärjungar från aflägsnare orter. 2:0 Hvad beträffar de förhöjda fordringarne för inträde i seminarium, synes det Utskottet, att, då vården om ungdomens sedliga bildning ej mindre än dess förståndsodling ät anförtrodd i folkskolelärarens hand, ingen bör inträda i denna verksamhet, som icke utmärkt sig för ett sedligt uppförande och eger verklig fallenhet för undervisarens svåra kall.
Öfverskjuter biskopslön det för densamma bestämda värde med större belopp, än som motsvarar inkomsten af derifrån skiljda prebende-pastorat, bestämmer Kongl. Maj:t hvilka inkomster ytterligare böra derifrån afskiljas. Dessa ingå till Stats kontoret för att under titel: Biskops-löneregleringsfonden redovisas och tili jemnande af annan biskopslön användas. På samma sätt förfares om löneinkomsterna befinnas öfverskjuta normalbeloppet med mindre summa, än att något prebende-pastorat genast kan derifrån skiljas. Med iakttagande af de ändringar, som blifva en nödvändig följd af hvad Utskottet ofvan tillstyrkt, torde denna punkt böra erhålla följande lydelse: öfverskjuter inkomsten af de med Biskops-embetet för närvarande förenade löneförmåner den för detsamma i andra punkten bestämda lön med större belopp, än som motsvarar inkomsten af derifrån skiljda prebende-pastorat, skall öfverskotta till jemnande af annan biskopslön användas. Lag samma vare om ofvannämnde löneinkomster befinnas öfverskjuta normal-beloppet med mindre summa, än att något prebende-pastorat genast kan derifrån skiljas. 6;ö. Understiger biskopslön det för densamma fastställda belopp, skall fyllnaden Rensten tilldelas af Biskops-löneregleringsfonden, så snart denna dertill lemnär tillgång. Till följd af de ändringar, Utskottet förut tillstyrkt, torde denna punkt böra få denna lydelse: Understiger biskopslön, af kastningen af dermed förenade prebendepastorat deruti inberäknad, det för densamma fastställda belopp, skall fyllnaden tjensten tilldelas af öfverskotta å annan biskopslön, så snart sådant uppkommer. Allm. Besvoch Ekon.-Vtskotlets Betänkande N;o i83- 45 7:0.
Förordningen angående expeditionslösen den 30 November 1855, af vederbörande erkändes, och de i utlåtandena anförda ursäkter syntes mig otillfredsställande, i skrifvelse till Advokatfiskalsembetet i Kongl. Svea Hofrätt förordnat om åtal emot Herr Underståthållaren, Herr Polismästaren och biträdande Herr Polismästaren. Skriftvexling inför Kongl. Hofrätten har derefter ägt rum. Vid den förklaring, Herr Polismästaren derunder af gaif, bifogade han en skrifvelse af Akaren Andersson, hvaruti denne, med förmälan, att han blifvit af annan person förmådd att hos mig föra klagan, tillkännagifvit, att han återkallade sin begäran om åtal, samt att han ej hade några ersättnings-anspråk att i målet framställa. Denna omständighet anmäldes hos mig af Advokatfiskalsembetet med förfrågan, huruvida någon ändring i min redan gifna föreskrift om åtal emot Herr Polismästaren deraf föranleddes, hvilken förfrågan jag, på anförda skäl, nekande besvarade. Kongl. Hofrätten meddelade utslag den 8 December 1864 af innehåll, att emedan upplyst vore, dels att, sedan Ofverståthållare-embetet för Polisärenden, under ordförande af Herr Underståthållaren, den 26