Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ingen liar haft flera penningar att räkna eller kostsammare byggnader att betala än de. Dock hafva de ännu icke efterapat Fransmännens nya 10-lalsräkning, eller förminskat sina 3 räknekolumner till 2, ehuru försök alt förmå dem dertill blifvit gjorda. På den Österrikiska Gulden, gä 5 gånger 12, eller 60 Kreutzer, likaså på den ringhaltigare Rhenska Gulden, gångbar såsom förut nämndt är, i södra och vestra Tyskland. Den Sachsiska Thalern har 5 gånger 6 eller 30 silfver-Groschen, till likhet med den Preussiska Thalern, hvilken, ju längre, ju mera, blifver gångbar inom hela Tyska Tullföreningen och Hanse-städerna. Norrmännen hafva på sin Specie-Daler 10 gånger 12 eller 120 sk., motsvarande det uräldsta, Skandinaviska storhundrade!. Holsteinarne och Dan skarne hafva 8 gånger 12, eller 96 sk. på sin Riksdaler och Riksbanksdaler, utan någon ringare underafdelning i mynt. Ville vi laga della föredöme lill efterföljd, så sluppe vi, utan alt frångå 12 talet, den 3:dje kolumnen i våra räkenskaper och den minsta penningen motsvarade då jemnt 2 st. r:gld, eller ungefär detsamma som det af Konungen föreslagna öret. När K. M. vill låta prägla ka/fören, så bör väl det minsta myntet hädanefter likasom runstycken hittills, äfven räknas. Under de sednare åren har man räknat men icke präglat enkla runstycken. Nu synes man vilja öfvergå till det motsatta förhållandet, att prägla mynt, som icke skulle räknas. Det låter sig svårare göra. Få vi halfören i rörelsen, så måste vi äfven intaga dem i våra räkenskaper, och för dem öpna en 3:dje kolumn,' eller rättare bibehålla densamma, vi förut haft för runstyckena. Vi stå då, med räkenskaperna på samma punkt, som tillförene, men hafva derjemte fått det för bufvudräkningen besvärligare liolals-systemet.
Dä totalsumman af hvarje orts lolagsinkomst skulle blifva densamma hädanefter som hittills, så torde det varu ovedersägligt, att icke kostnaden skulle pä del hela blifva större, om äfven någon drygare afgift komme att drabba vissa varor, t. ex. socker oeh några andra, hvarå för särskilda städer^eieHägre procent nu är gällande; och äfven för dessa varor voréijjtfkr säsom nästföregående talare rätteligen anmärkt, cousumentei;ne, men icke släderne, sorn (ingo vidkännas skillnaden. Del är nemi. med dessa afgifter samma förhållande, sorn med lullbevillniiigeu, alt de utgöra en consumlionsskatt, som allmänheten får betala. Dessutom torde jag få anmärka, alt ehvad den ifrågavar. regleringen kommer till ständ eller icke, det helt och hållet är Den 23 Januari. 413 beroende af regeringsmakten att vidtaga en sadan förändring i iolugsafgifterne att procenten blir lika för alla varor. En sådan reglering har icke längesedan ägt ruin nied couvoj-afgifterne, sorn nu mera utgå under namn af handelsoch sjöfartsafgifter. Pä dessa algifter fans tillförene en särskild taxa, jemförlig med tulltaxan, med olika bestämmelser för hvarje särskild vara. Denna taxa förenklades så, att afgiflen nu mera är bestämd lill 10 procent ä tullen för alla inkommande varor; och jag vädjar till en hvar, som haft något med trafiken eller med förvaltningen af tullärendena alt göra, om icke, genom denna förändring, en ganska stor lättnad uppkommit. Jag fortsätter mitt yrkande, att utlåt, måtte blifva återremitteradt. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Den ifråga var. afgiflen ingår, så vidt jag vet, på alla ställen, endast lill städerne, eller lill dessas förmån, icke till Staten. Det är således icke statens sak, ulan slädernes och de tralikerandes. Så vidt som de sednares rätt är i fråga, sä är det en allmän, men för öfrigt en communalsak.
Under nuvarande förhållanden, som verkligen äro nedslående, förefaller det mig, som ett bestämdt bifall till Utsk:s förslag, utan att vid denna riksdag någon författning kunde utgifvas, hvarigenom detsamma kunde befordras lill verkställighet, skulle föga föra saken framåt. Om man äfven skulle vilja föreställa sig, att dessa grunder af K. M. sanctionerades oell en författning på grund deraf utfärdades, så är det ju klart, att den icke kunde få någon tillämpning. Vid en kommande riksdag skulle det ju i alla fall bero på R. St. att antaga hvarje i lagen förekommande § eller icke. Hvar enda §, som man icke vore nöjd med, kunde man ju afslå, och på det sältet skulle beslutet ju annulleras, äfven om denna författning ruride fängelsestraff utkommit. Jag har emedlertid trott, att äfven om det misslyckades, så borde man hafva gjort något försök. Orsaken, hvarföre jag föreställt mig detta nödvändigt, är för det första, att man bör se, om i Sverige kan vidmakthållas en sä sträng ordning, som är erforderligt om ändamålet skall vinnas. Dervid är en omständighet, att vi hafva bränvinet. Uti alla de länder, der man velat använda dylika slralfinrättningar, har icke en enda sup bränvin fält finnas inom inrättningens murar. Delta är måhända icke omöjligt att åstadkomma, äfven i Sverige, men att det fordrar den aldraskarpaste tillsyn är säkert. För det andra kunde man genom ett försök äfven vinna en säker erfarenhet i afseende på lielsolijlstandel inom dylika fängelser, oell huruvida det vore i något afseende menligt för fångarnes helsa eller icke. För det tredje kunde man komma i tillfälle alt tillse, huruvida arbete i någon mån kan lemnäs åt Tångarne i cellerna. Detta möler visserligen i mänga fall ingen svårighet, men när man får en bonddräng, som icke kan annat än köra i åkern, eller en sjöman, som endast kan segla, så är det stundom svårt nog att skaffa dem arbete. Det är ännu outredt, huru dessa svårigheter skulle kunna öfvervinnas.
Jag talar härvid icke, likasom ej eller vid frågan om Fullmagts-Chartorne, af något Stånds-interesse ; jag talar emot en beskattning al alla lägre Stånds-Glassers svaga lönevillkor, så väl Militairers som civile och ecclesiastique Tjenstemäns, hvilka alla, af Staten, eller af Medborgerliga Inrättningar, knapt njuta hvad i och för tjensten fordras, än mindre hvad tili en nödtorftig bergning erfordras; och jag kan icke, på. 54 Bil. t Bevilln.-TJlskottets Betänkande N:o 7. dessa ömmande skäl, deltaga i det fattade beslutet; jag vill icke, då jag känner mångens af dem svåra belägenhet, till hemorten medföra medvetandet, att hafva bidragit att taga det minsta brödstycke från någon fattig, men trogen och redlig tjenare, som, sedan han erlagt sin ordinarie -Bevillning, tyckes böra blifva frikalt Jad från den extra ordinarie.” Herr Prosten Grape: Det Höglofi. Ut skottet har föreslagit fortfarande af den föreskrift, hvarigenom stadgas att Bevillnings-afdrag rnå utgå vid utlåningar utur de till pios tisus anslagne cassör. Detta förslag kan jag för min del icke biträda. I synnerhet vill det synas mig alltför obilligt, att med sådant afdrag besvära våra så kallade Fatlig-cassor. Bevillningen träffar här dem af våra likar, hvilka icke sjelfve ega hvad som till lifvets oundgängligaste behof erfordras, ty till deras lifnäring oell vård skulle det blifva användt, som i Bevillnings-afdrag utgår. Hvarförutan, då våra Fattig-cassor förnämligast äro tillkomne genom frivillige sammanskott, det förefaller mig mindre lämpligt att beskatta hvad välviljan tilldelar åt armodets barn. Med ett ord: ehvad jag afser ändamålet med dessa Cassör, de fattigas försörjning, eller medlens tillkomst, menniskokärlekens och välgörandets offer till nödställda likar, fin - Bilt.
Att vid utsatte satnlingstimman börja samt med Ståndets samtycke afsluta Plenum; äfvensom att i de fall, hvarom 55 §. Riksdagsordningen handlar, förklara öfverläggning gen otn något särskilt mål hvilande. 3) Att anordna och leda Ridderskapeta och Adelns öfverläggningar, hvarvid noga iakttages hvad 36 §. af denna RiddarhusOrdH ning stadgar, tillkännagifva hvad till en förevarande fråga hörer eller icke, och hvad I sammanhang dermed kan eller bör upptagas. 4)
Donations-godsen, l-lt soprr. Lx ?rotoco!io 6. 8ilverkolx>E. . ; Utdrag Den 12 October. 137 Utdrag af Högloft. RidderftapetS och AdelnS Protoco!! wid Urtima Riksdagen i Örebro den 12 Ockob. 1810. S. D. ^ anledning af Erpeditons. Utskottets den ii pstlidne pä bordet ingda Memorials be. stöt Högloft. Ridderftapet ock Adeln för sin del, att Terminen till nästa Lagtima Riksdags bärjan, mätte i Riksdags. Beslutet utsättas till den 16 November 1816 Or ?rutoeollo A. 6. Lilverlloips. Utdrag af Högloflige RidderftapetS och . Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Orebro den 12 Octob. 1810. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls de förena, de Stats, samt Allmänna BeswärS. och Occo. mie-Utskottens gemensamma Betänkande röran, de Sillfiskes anställande pä djupet. Ot suprs. lox krotocoilo O. 8ilverllolps. Utdrag IZA Den 12 October. Utdrag af Protocollet, hältet hos Höga wördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den ir October i8io. S. D. 8!9ld förnyad föredragning af Stats, samt Allmänna Beswärsoch Oeeonomie-Utffottens gemensamma Ntlätande och Banco-Utstottets serstildta yttrande i anledning af Kongl. Maj:tS Nädiga Proposition angäende Allmänna Magazinö-Inrättningen i Riket, blefwo desam< ma till alla delar godkände. Or supra. Lx krotocollo ^Imgvrll. Utdrag af Protokollet hältet, hos Högwördtge Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den ir October r8lo. S. D. Preste.
S. D. Föredrogos ånyo Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnda Betänkande och Utlåtande: N:o 32, i anledning af väckta motioner om förändrade föreskrifter rörande Pastoral-examcn. Bifölls. N:o 33, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 14, angående väckta förslag om ändringar i nu gällande Skiftes-stadga. Lades till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden och Memorial: N:o 175, i anledning af väckt motion derom, att Länens Brandstods-bolagsobiigationer måtte få i allmänna kassor emollagas eller belånas. Bifölls. N:o 174, i anledning af väckta motioner rörande Universitetets i Upsala förläggande till Stockholm eller ock de Juridiska och Medicinska Fakulteternas vid nämnda Universitet flyttning till hufvudstaden. Bifölls. N:o 175, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 90. Lades till handlingarne. N:o 176, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 135. Lades till handlingarne. 750 Prot.-Utdrag den 22 September i860. S. D. Föredrogs elt meddeladt utdrag, N:o 4(52, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll för den 18 dennes, med inbjudning till de öfriga RiksStånden att instämma uti Ridderskapet och Adelns, vid pröfning af Sammansatta Stats-. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 25, fatta beslut derom, alt Rikets Ständer för anläggning af elektrisk telegraflinie emellan Östersuud och den punkt vid Bottniska viken, sorn Kongl. Majit kunde linna lämplig, skulle från Riksgäids-kontoret anvisa ett belopp af 66,000 ltidr, under vilkor alt Kongl. Majit i nåder medgåfve, det beloppet måtte lill Riksgäids-kontoret af Handelsoch Sjölärts-fonden ersättas.
Skrifvelse den 6 nästförutgångne Juni, enär Fiskalen hos Hof-Rätten, vice Häradshöfdingen August Bergström, som sedan flera år tillbaka lidit af sinnessvaghet och allt från slutet af år 1858, då ett svårare anfall af sjukdomen inträffade, icke kunnat förrätta sin tjenst, nu befunne sig i den belägenhet, att något hopp icke vidare gåfves om hans återställande till varaktig helsa, hemställt att E. K. Majit täcktes i nåder föreslå Rikets Ständer, att Bergström, som ännu icke uppnått de lefnadseller tjensteår, som berättiga honom till afskedstagande med bibehållande af lönen på indragnings-stat, kunde varda förflyttad å allmänna indragnings-staten till åtnjutande under sin återstående lifstid af en emot fiskalslönen, 1,500 Ridr, svarande årlig pension; och har E. K. Majit, med afseende å Fiskalen Bergströms intygade oförmåga i följd af fortvarande sinnessjukdom att sin tjenst vidare förrätta samt å hvad Hof-Rätten i underdånighet anfört, föreslagit Rikets Ständer, att bemälde Bergström måtte förklaras berättigad att från och med månaden näst efter den, under hvilken afsked från Fiskalstjensten varder Bergström beviljadt, å allmänna indragnings-staten uppföras till åtnjutande under sin återstående lifstid af en årlig pension af 1,500 Ridr. I betraktande af härvid förekommande, i Statsråds-Protokollet närmare omförmälda omständigheter, hafva Rikets Ständer funnit skäligt till denna nådiga framställning lemna bifall. 17:o Enligt hvad af E. K. Majits till Rikets Ständer aflåtna nådiga Proposition den 28 sistlidne April inhemtas, har Chefen för Kameral-Departementet i Fångvårdsstyrelsen, Carl Mauritz Kruskopf, med företeende af behörigt läkarebetyg derom, att han lede af en periodiskt återkommande ögonsjukdom, jemte led-rheumatism, hos E. K.
Det synes hafva undgått “bemälde anmärkares uppmärksamhet, att sådant skett på alla andra ställen, ej “mindre i 1734 års lag, än i förslaget; och Komitéen har ej trott sig kunna, i “fråga om stöld, afvika från den allmänna regeln att karakterisera brottet, eller “utmärka de kännetecken, genom hvilka det skiljer sig från andra brott, till exempel bedrägeri, derföre att. man 1731 underlåtit att meddela en dylik karakteristik. Att den verkligen är behöflig lika så väl för detta, som för andra brott, “kan man inhemta af sjelfva anmärkningarne. Professorerne i Upsala anse för “stöld om man tar i besittning pant, lån, depositum, som man eger, men ej har i “possession, och under förtigande deraf, sådant återfordrar. Detta åter anser “Komitéen för bedrägeri, emedan brottet egentligen ligger i förtigandet och återfordrandet, hvarföre det ock blifvit upptaget i 21 Kap. 2 § af förslaget. 1731 “års lag räknar bland nidingsstölder, om formän, skeppare eller deras folk tillgripa något af hvad dem anförtrodt är. Detta hänförer åter A. L. v. S. till “bedrägeri; ocb så hade Komitéen äfven gjort i sina första utkast; men den upp“tog slutligen brottets karakteristik, såsom en försvårande omständighet vid stöld, “i 2 § af förevarande Kapitel, endast för att mera närma sig det i 1731 års lag “rådande begrepp. Då det likväl är obestridligt, att brottet innefattar bedrägeri Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 69 “och ej egentlig stöld, har Komitéen nu återfört det till 24 Kap. 2 §, der det i “de första förslagen haft sitt runi." “Af allt detta kan dömas, att tjufnadsbrottet fordrar en bestämd och noggrann karakteristik, och att man ej får förlita sig på det allmänna begreppet “mera här än annorstädes i brottmålslagen. Huruvida åter den af Komitéen gif“na karakteristik må gillas, är en annan sak.
Mantalsoch skattskrifvaren har alt, jemte utsättande af så väl redskapens panne-rymd, dass, dess inrättande för eld eller ånga, och tiden, hvartill den skallskyldige sig anmält, som ock det fastighets-värde, hvarefter bränvins-bränning får ega rum, samt med afdrag, enligt 4 §■> af kokrummet, afgiften i behörig ordning påföra, med uteslutande af bråk i beräkningen; och åligger det manlals-skrifvaren att, emot lösen, beräknad efter de grunder, som, i fråga om lösen för Krono-debet-sedlarne tillämpas, meddela den skattskyldige skriftlig uträkning å afgiften. Enligt denna uträkning erlägges afgiften till Krono-fogden, som vid mantals-skrifningen bör vara närvarande, och som derå meddelar qvittens, hvilket åter genast uppvises för mantals-skrifvaren, för att af denne förses med påskrift af dess namn, till bevis derom, att anmälan till bränvins-bränning i behörig ordning egt rum; och må icke någon ega att bran - Bevilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, No 2. 11 vins-brAnning utöfva, med mindre bränvins-brännings-afgiften sålunda blifvit förskottsvis erlagd, utom i de fall, 11 §. omförmäler. I städerne sker anmålan till bränvins-bränning hos Magistraten, som jemväl emottager och qvitterar afgiften. §• 9- Alla de pannor, som af någon till bränvins-bränning berättigad begagnas, vare sig å en tomt, eller i en byggnad, eller under samma tak, eller å samma egendom, hemmansdel eller lägenhet, skola väl, för nödig säkerhets vinnande, till rymden serskildt uppgifvas; men vid debiteringen bör deras rymd ovilkorligen sammanslås och denna grund jemväl följas vid redogörelsen, i afseende på pannerymden, så val ilian Taxerings-Comitcerne och Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, som ifrån Kongl.
Såsom delegare i Hypoteksförening må ej andra vinna inträde än de. som inom det område, föreningen omfattar, egare af sjelfständig jordlägenhet äro, och sin eganderätt dertill styrka; så ock innehafvare af lideikomiss-egendom, derest fideikommiss-stiftelsen egendomens inteckning och belåning medgifvit, eller Kongl. Majit funnit skäligt tillåtelse dertill meddela. För jordegendom, som under någon stads domvärjo lyder, må ock inträde i Hypoteksförening kunna beviljas, derest genom bevis från stadens Magistrat styrkes, att den, sorn inträde sökt, till grunden egen, fri och ständig rätt innehar. 456 Expeditions-Utskottets Förslug• till underd. Skrifvelse N:o 200 § 3. Det värde, för hvilket jordegendom till delaktighet i Hypotheksförening må antagas, kan antingen efter bevillningstaxering eller efter särskild värdering bestämmas; och må delaktighet i föreningen för högst hälften af värdet kunna medgifvas; föreningens styrelse alltid ohetaget alt, efter sig företeende omständigheter, delaktighetens belopp, så i det ena, som i det andra fallet, derunder nedsätta. § 4. Der delaktigheten efter särskild värdering bestämmes, må åbyggnaderna å egendomen ej i beräkning tagas. Ej må eller i något fall jordegendom till delaktighet i Hypotheksförening antagas, der ej de för jordbrukets bedrifvande nödiga åbyggnader å densamma äro mot brandskada försäkrade i någon af de med vederbörlig stadfästelse försedda försäkringsanstalter inom riket. § 5. En hvar, sorn, efter hvad ofvan är sagdl, eger eller innehar jordegendom, hvars värde, beräknadt vare sig efter bevillningstaxering eller särskild värdering, uppgår till minst 1,000 R:dr R:mf, vare till inträde i Hypotheksförening berättigad, der ej andra omständigheter det inträde skulle hindra. § K Delegare i vederbörligen stadfästad
Kungsöhrs fögderi befrielse från erläggande af nu utgående lösen för de dagsverken, hvilka af deras 24 Prot.-Utdrag den 11 December 1850. stamhemman utgöras, och rättighet att tillgodonjuta de dagsverken, som af deras augmentshemman utgå. S. D. Hemitterades till Stats-Ulskottet: l:o Arvid Arvidssons från Elfsborgs län motion om statsanslag åt Gustaf Olsson i Thomarbohl i Tydje för liden missväxt å hela grödan för år 1845. 2:o Daniel Danielssons från Jönköpings län motion, om en lika beskattning af äldre och nyare sågqvarnar. 3:o Peter Nilssons från Christianstads län motion, angående nedsättning af afgiften till Wadstena Krigsmanshuskassa för kronooch kronoskatte-rusthåll till likhet med hvad, som vid försäljning af andra hemman är stadgadt. 4:o Densammas motion, om indelda Arméens och Bålsmanshållets nedsättande till hälften m. in.; samt 5:o Peter Gabrielsson från Kronobergs län motion, angående närmare förklaring af gällande föreskrifter i afseende på tid, då befrielse från mantalspenningars utgörande får tillgodonjutas. S. D. llernitterades till Bevillnings-Utskoltet: l:o Carl Olssons från Södermanlands län motion, om förbud af försäljning af rått bränvin; samt 2:o Erik Erikssons från Gefleborgs län motion, angående indragning af Chartor å 3, 4 och 6 skillingars valör. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: Daniel Danielssons från Jönköpings län motion, om skyldighet för presterskapet att sjelfve bygga sine boställen; samt Peter Gabrielssons från Kronobergs län motion, om förändring i Kongl, förordningen den 29 Juli 1812, angående åtskilliga omständigheter, som böra iakttagas vid ändringssökande i Consistoriernes utslag. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: Daniel Danielssons från Jönköpings län motion, om ändring i Kongl, förordningen den 25 Maj 1847, angående fattigvården; samt Erik Erikssons från Gefleborgs län motion, om upphörande af Landsfiskals-tjensterne.
Man skulle ock få se det egendomliga skådespelet uppföras, att akademie-docenterna och e. o. bibliotheks-amanuenserna, hvilka för närvide deltaga i val till riksdagsmän för universiteten, skulle bortvisas från val-urnan, emedan de, såsom lönlöse lärare och tjenstemän, icke äro taxerade till 800 rdrs inkomst, men deremot akademie-vaktmästaren och kursorerne framropas för att afgifva sina röster lika med professorerne. Huru länge tror man väl, att strecket mellan män med 800 rdrs årlig inkomst och derutöfver samt den stora massa, som står Den 6 December. 343 derunder, kan bibehållas? — Om förslaget antages, skall icke denna massa högljudt ropa på deltagande i valen? — Hvad vill man svara dem? — Hvad har föranledt tacksamhetsadresserna från arbetare-föreningar i anledning af förslaget? — Icke har det kunnat vara förslaget i sig sjelft, ty det nekar arbetaren under 800 rdrs årlig inkomst all rösträtt. Tacksamheten måste sökas deri, att lörslaget har öppnat den demokratiska vägen. Massan har blifvit anvisad att beträda densamma. Hen finner visserligen en port stängd, på hvilken står skrifvet 800 rdrs årlig inkomst eller 1,000 rdrs fastighetsvärde för den, som skall få slippa in. Huru skall i längden en stormning på denna port kunna emotstås? Om deputationer och adresser från alla landsändar ankomma för att, såsom det heter, utöfva en fredlig påtryckning, hvad vill man svara? Min andra anmärkning afser den öfre kammarens bildande genom val af landstingen, hvilkas sammansättning bero af kommunal-lagarne. Men då dessa lagar skola anses vara af civillags natur, och civillag kan ändras vid hvarje riksdag, och riksdag hålles hvarje år, blir sjelfva grundvalen mycket vacklande. Man invänder visserligen, att till ändring af civil-lag skall erfordras Regeringens samtycke. Nå väll Om en allmän agitation förberedes för en total förändring af landstingens sammansättning, om den förnyas några riksdagar å rad, jag vill se, om Regeringen med ett parlamentariskt styrelserätt kan motsätta sig den äskade förändringen!
Föreställningen, att Mikael är Messias, blef väl snart utplånad ur medvetandet; men hade emellertid underlättat den rent politiska messiasidéens utveckling till dess sednare transscendenta gestalt. Dertill bidrog äfven sjelfva Daniels bok, som lätt underkastade sig en annan tydning, och hvars uttryck „lik en menniskas son“ då togs som bevis för den sats att Messias, om hvilken det brukas, är „Adam Kadmon“ eller idealmenniskan. I sitt arbete „Die Philonische Philosophie“ yttrar d:r M. Wolff om den helleniska bildningens inflytande på judarne: „Såsom de alltid ganska hastigt låtit fatta sig af en mägtig andeströmning, så se vi det äfven här. Redan tidigt visa sig spår hos dem af det omgestaltade idélifvet: först, om än svagt, i den så kallade septuaginta [„de sjuttio uttolkares“ grekiska öfversättning af gamla testamentet], tydligare i de till vår tid bevarade fragmenterna af filosofen Aristobulus, hos hvilken vi äfven finna det för alexandrinerna egendomliga allegoriska förklaringssättet af den heliga skrift redan temligen utbildadt. Vidare skåda vi denna omgestaltning i Aristeas’ bok, i dramatikern Ezekiels dikter, i sibyllinerna och många andra litterära alster af de alexandrinske judarne, men framför allt i Vishetens bok. I den se vi icke blott enskilda platonska och pythagoreiska lärosatser sammansmälta med bibliska språk; utan äfven det hela ger sig tillkänna som en äkta produkt af den alexandrinske [helleniserade judiska] anden“. – Förnämsta uppenbarelsen af denne ande är den bekante filosofen Philo, hvars system den här citerade författaren nyligen framställt och belyst. I sjelfva verket var det grekiska inflytandet på judendomen äfven i moderlandet Palestina så starkt, att det en tid hotade den med fullständig undergång. I dess eget sköte uppstod ett parti, som medvetet arbetade på de nationella egendomligheternas utrotande och judendomens uppgående i hellenismen.