Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dito 382. „ af Convoy-Commissariatets Dito 3g5. , af Riksgälds-Contorets, f. d. General-Assistance-Gontorets, Götha Canal-Bolags och Malmö f. d. Discont-Inrättningars Dito t • 8, iq2. Revisions-Secreterare: deras löner, angående 80, Revisorer, R. S.: deras berättelser om granskning af Stats-Verkels förvaltning 22, 170: M „ Dito Dito af Riksgälds-Contorets räkenskaper . 5g. M „ Dito Dito af de under Commerce-Collegium ställde fonder och medel 168. Ridderskapets och Adelns Protocoll: angående utdelning af dem . 299> Ridderstolpe, G., Friherre: ansökning om återfående af en förbindelse r utgifven till säkerhet för beviljad liqvid af 7 st. förkomne partial-obligationer ... 38, 133. Rikets Försvars-Verk: inskränkning i kostnaderna derför , . 90. Riks-Bokslutet: förändring i melhoden derför, angående 422* Riksdagskostnader: förminskning deruti • 2, 16. >f gratification för utbetalning och redovisning deraf 4* 8- Riksgälds-Contoret: tulloch flere bevillningsmedels levererande dit 67, 166. „ bestridande af utgifterna för Riksdagen 3. dess räkenskapers granskning i Kammar-Rätten 3g. „ Revisorernes i83o och i832 berättelser om verkställd granskning af dess räkenskaper . 5g. „ liqviderande af dess skuld för upptagne lån af allmänheten ig3, 317. „ angående dess behof från 1835 till och med 183g 204. 417» 43o, 442, 444* 4^4- „ anvisande af ett Creditiv derå för spanmåls undsättningar vid missväxter 227, 26g. „ upptagande af lån emot ouppsägbara obligationer 2.2g. 28 Betis N:r. Riksgälds-Contoret:
Såsom sagdt är tror jag knappast att längre lid än 24 timmar skulle oss medgifvas för att samla våra krafter, och jag betviflar att, äfven om våra jernvägar vore fullbordade, vi på denna korta tid hunne få in till Stockholm mer än en del af Södermanlands och Nerikes Regementen; och äfven om möjligt vore att hopsamla och bekläda en del af beväringen, skulle det, enligt min tanke, icke vara särde les rådligl att använda densamma i ett öppet fältslag. Dessa skäl tyckas således bevisa den stora vigten' af hufvudstadens skyddande genom kanoner, och förskansningar. Den fiende som intränger i Stockholm, kan tillgodogöra sig hela vår bank, alla publika kassor, alla de handelsvaror som ligga upstsplade kring hufvudstaden; han .kan lägga sig till hela skärgårdsflottans förråder, hela vårt utredningsförråd, våra konstalster; ja! han kan t. o. m. återtaga de troféer våra förfäder tillvunnit oss och hvilka pryda våra konungagrafvar i Riddarholmskyrkan. — Gr. Anckarsvärd har vid detta tillfälle påmint derom att han, då Frih. Sprengtportens motion remitterades till Utsk., framställde stora och bufvudsakliga skäl (hvarvid han äfven namngaf åtskilliga författare, som skrifvit i sådan syftning) hvilka tala mot hufvudstäders befästande i allmänhet. Dessa skäl voro, såvidt jag minnes, 2;ne: det ena att en Den 6 Februari. 2i:t stor stad vanligen innesluter en större menniskomassa, hvilken följaktligen under en belägring är svår att proviantera; det andra att under en belägring och den brist på födoämnen, som då möjligen upstår, yppar sig ett missnöje och vankelmod hos befolkningen, som utöfvar en viss påtryckning på garnisonen, hvarigenom denna ofta tvingats att förr än nödigt varit, upgifva befästningen. Låtom oss nu eflerse, huruvida dessa skäl gälla med Stockholm!
För så vidt ett omdöme nu skall fällas, måste det i saknad af nyssberörde beräkningar och de derföre erforderlige utredningar och undersökningar ofelbart stadna dervid, att den bana, som skall sammanbinda Stockholm med vestra landet, måste föras norr om Mälaren, för att bilda föreningen mellan norden och södern; och om det derjemte erkännes att nämnde sammanbindning är en af de väsendtligaste fordringarne på en jernbana, anlaggd för statens räkning; att den staten ålaggde förbindelse att bygga stambanor icke bör utsträckas utöfver det yttersta behofvet, då det ännu återstår att erfara den verkan beslutet derom kan medföra för statsverket och dess financiela ställning; att stambanorne mäste först fylla de mest allmänna och gemensamma behofven; alt de icke företrädesvis må betraktas ur synpunkten af provin - 60 Bil. lill Slals-Ulskollels Ullålande M 62. cielia eller lokala intressen, och att stambanan måste så läggas, att elen uppfyller sitt mål, äfven om någon ytterligare tillökning af jernbanor icke kan ske, så behöfvas icke de särskilda omständigheter, som göra det möjligt att genom den norra banans antagande, inom en vida kortare tid, vinna den i första rummet åsyftade kommunikationen, för att bringa vågskålen att obetingadt gifva utslaget för den norra banan. Detta resultat af en förutsättning, som påtvingat sig dem, som lika med Utskottet, velat gifva åt stambanorne en sådan omfattning, att de särskilde provinsernes enskilde fordringar tillfredsställas, öfverensstämmer fullkomligt med grunden för den enklare uppfattning som tillhör mig och enligt hvilken stambanorne endast skulle afse de för hela landet gemensamma intressen. Dessa har jag ansett och anser äfven fortfarande kunna fyllas genom en enda stambana med några få utgreningar. En sådan bana skulle nemligen följa landets sträckning från sydvest till nordost, och utgreningarne skulle betingas af nödvändigheten att sätta landet i omedelbar beröring med ^Vesterhafvet å ena sidan och med hufvudstaden å den andra; hvarjemte banan borde erhålla sådan riktning, att de stora inre vattendragen af banan berördes, dock utan att banan under längre sträckningar följde dem på närmare afstånd, än som bestämmes af den verkan, banan kan utöfva åt sidorne af dess riktning.^
Förebråelser gjorde ingenting ogjordt, men de ifrigaste böner till herr Maass att förekomma vidare olycka lönades med den högtidliga försäkran, att hvartenda exemplar som var utkommet skulle inreqvireras. Ja, han hade redan börjat gå i författning härmed. Saken skulle ej bli bekant. Vi återvände efter långt räsonerande, och min man föreslog att vi till stärkande af mina nästan uppgifna lifsandar skulle gå in till de la Croix och äta ostron, en inbjudning som var svår att motstå, men ännu svårare att gå in på, i händelse något kunde vänta mig hemma. »Så mycket snarare behöfver du då reparera middagen. Vi göra en tidig sexa i stället, och naturligtvis slipper du med blotta skrämseln. Sohlman måtte ännu ingenting veta, och i afton äro alla häften inne hos Maass.» Vi åto verkligen ostron i lokalen vid Norrbro och jag hade kommit i temligen förhoppningsfullt lynne då vi nådde hemmet. Men hvad mötte mig der? Jo, en biljett från Sohlman, med tillkännagifvande att han påföljande förmiddag tidigt skulle komma till oss. Han hade just på stund genom ombud anmodat herr Maass att möta honom och uppmanade min man, till hvilken biljetten var adresserad, att nödvändigt ha Maass tillstädes. Jag vill ej upptaga utrymmet med några kommentarier, men obehagliga voro de stunderna. Det var verkligen i god tid på morgonen som Sohlman anlände, och han kom med den notisen att han visste det Crusenstolpe redan skaffat sig häftet, och hade i sitt »Bref till våra läsare i landsorten» redan en artikel på stapeln. Men som »Folkets röst» först komme ut på lördagen, kunde man, om man genast finge beslutet utredt, få in en annan artikel denna afton i Aftonbladet, som då naturligtvis äfven blefve införd i Folkets röst. Berodde på nu att förekomma annonserandet om en öfversättning till Svenskan från Tyskan. »Ah», utropade jag, »detta har då aldrig fallit mig in, och det kan vara tillräckligt illa utan att se omöjliga spöken.» »Då det är fråga om att göra skada», menade Sohlman, »finnas inga spöken. Vi få väl se. – Jag tycker herr Maass nu kunde vara här.»
Bonde-ståndet: att, då Utskottet uti motionerna till förevarande betänkande yttrat, att otydlighet förefunnes uti serskilda §§ af 1841 års inqvarterings-ordning, i hvad den handlar om servis-ersättning för i städer garnisonerande trupper, hade Utskottet bort med förslag till förtydligande deraf inkomma, men då sådant icke skett, och det icke kunde vara hvarken Kongl. Maj:ts eller Rikets Ständers mening, att den stad, som antingen har extra kaserner, eller på annat sätt sjelf besörjer inqvarteringen, skall i afseende på servisen betungas högre, än stad, der kronan har egna kaserner, yrkades återremiss af betänkandet på det att berörde författnings otydlighet borde rättas 5 hvaremot åtskilliga af Ståndets ledamöter begärt afslag derå. Hvad först vidkommer den emot Utskottets ifrågavarande betänkande gjorda anmärkning, att, då vid motiveringen till detsamma, i fråga om den inqvarterings tunga, som Götheborg, ensamt emot alla öfriga städer, för hvilka 1841 års inqvar terings-ordning gäller, ansetts skyldiga draga, blifvit yttradt, att detta förhållande syntes Utskottet ”icke vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande,” detta yttrande måtte af anförda skäl borttagas, får Utskottet, som härmed icke åsyftat något klander af här ofvan omförmäldta nådiga beslut af den 24 Augusti 1847, till undvikande af all misstydning föreslå, att anmärkta ordställningen måtte från betänkandet utgå. Beträffande dernäst frågan om ett förtydligande af åtskilliga paragrafer i inqvarterings-ordningen, får Utskottet anföra, att den i betänkandet gjorda hemställan om undersökning rörande förhållandet med inqvarterings-tungan inom
Att privatbankerna, såsom följd häraf, måtte äga att i Riksbanken insätta annat mynt och i utbyte deremot åter utbekomma antingen de redan inlösta sedlarne eller ock nya, alltid med iakttagande, alt af insättande medel först afgår hvad Riksbanken utöfver 25 procisfonden utbetalt till sedlars infriande. Hr Bildt, Knut: För hvar och en, som tager sig fri heten att uppträda i denna fråga, är det måhända nödvändigt att yttra hvad man har för enskilda intressen dervid. Det har i det allmänna mycket talats om vänner och Hender till privatbankerna, men jag är intetdera, har dervid inga enskilda intressen och vill för min del endast det jag tror vara rättast. Man har hört allmänt öfverklagas mångå olägenheter af de nuvarande privatbankerna, nemi. att deras sedlar icke äro så gångbara i rörelsen, som man skulle önska, samt att de låga sedelvaleurerna uttränga riksmyntet. Den höga vinst, som dessa banker gjort, har också väckt opinionen emot dem. Jag skulle tro, att ännu ett annat skäl bildat en opinion emot privatbankerna, nemi. alt de hafva haft creditiver i Banken för belåning af spanmäl. Man har icke sett att delta blifvit användt, men om det hade blifvit, så tror jag, att det skulle hafva varit till allmän nylla för landet. I afseende på sjelfva den §, som nu är föredragen, så är jag förekommen af Frih. Stjernstedt och förenar mig helt och hållet med honom. Jag skulle verkligen önska, att privatbankerna i framtiden mätte komma att röra sig med Rikets mynt och att de derföre skola erlägga ränta i fint omynladt silfver. Delta tror jag skulle vara ett sätt för Banken att öka sin silfverfond, och gifva garanti för alt icke annat än utländskt silfver skulle kunna begagnas vid ränleliqviderna. Jag tror att genom en sådan åtgärd skulle man vinna hvad som verkligen mest vore att önska. Jag inskränker mig till detta korta yttrande, och begär att hufvudsakligen fä förena mig med Frih. Stjernstedt, samt anhåller om återremiss af denna §. Hr Rosenblad, Bernh.:
SDlagiftrateit en ©tetter för pmarje ftab odj berutöfmer, efter fotfmångben, en för pmarjc futtt tat af fempunbra. 2)efje ©teftorer fammantråba titt SäföbagSmannamal inför 33tagiftraten i ben ftab inom matfretfen, forn ftörfta fotfmångben eger. kommuner, forn pafrna att gemenfamt möija StiföbagSmau, ega bott Begagna bet omcbelBara matfåttet, bcreft flertalet af be röftBeråttigabe få Beflutar. 5Då för* flag pårem af be röftBeråttigabe i en fommun måtteS mebetft Beftut, fattabt inför fommunatftämmaS orbföranbe, fDlagiftrat etter ben för ftab utan egen jurisbiftion färffitbt tittfatta ftprelfe, marber fåbant mebbetabt honungens 23efattuiugöpafmanbc, forn från öfriga titt matfretfen pöranbe fommuner inforbrar be röftBeråttigabeS refter ocp utfårbar fungöretfe om utgången, efter tpp forn be ftefte afgifna vöfterua marit 20 ÄifabflgS-aScftut 18 6 G. för Bifall eller afftag. 3 ftflnämnba fall fan frågan icfe förr, dit en tib af fem år berefter förflutit, ånim upptagas. SSeflutaS åter föränbringeri, trdbcr ben i fraft mtb bet mai, font ndft efter en inåttab från futtgörelfenS utförbanbe inträffar, ocfj gäller för eit tib af rninft fem år, hvarefter Bejlut örn befi itppf;öranbe fatt på lifa fått forn ont befi tnföranbe fattas.
Vid anställd inventering den 5 nästlidne September utgjordes Styrelsens fordringar af Ostgöta och Mälareproviusernas Hypotheksföreningars fyra-procents obligationer, till nominelt belopp af 16,500 R:dr utaf de förra och 25,000 R:dr utaf de sednare; och hade samtlige desse obligationer blifvit inköpte till 91 procent af deras nominella belopp. Ottenby stuter i. Af räkenskapen, som blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, men hos Revisorerne ej föranledt till någon erinran, inhemtas följande förhållande: Debet. Uppbörd: Leverering från Stuteri-öfverstyrelsen 5,000: — Balans till år 1864: Kredit. Utgifter: Aflöningar och arvoden 16,081: 44. Reseoch traktamentspenningar 114: 47. Transport och underhåll af landtbeskällare 668: 62. Betäckningskostnad vid Beckaskog 100. — Inköp af inventarier m. m 3,813: 5. » » spanmål och proviant 10,950: 83. Balans till år 1864: Antalet hästar utgjorde vid årets början 195, hvartill komma 44 vid stuteriet födda föl och 1 från Flyinge återlemnad hingst, eller tillsammans 240; men då derifrån afgå 26 sålde, 1 sto lemnadt i utbyte mot en år 1861 bekommen arabisk hingst, 6 döda och 2 dödade, uppgick behållningen vid årets slut till 205 stycken, utgörande det största antal vinterfödda hästar, hvaraf stuteriet någonsin bestått. För de försålde 26 stycken hästarne betaltes tillsammans 19,713 R:dr, eiler i medeltal 758 R:dr för hvarje häst. Flyinge och Dahlby kungsgårdar och stuteri-inrättning. Vid denna räkenskap, som utan anmärkning granskats i Kongl. Kammar-rätten, hafva Revisorerue icke haft något att påminna. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1862: Uppbörd: Utgifter: Aflöningar
Sedan detta skedt och Electors valet genom Häradshöfdingens försorg blifvit nästpåFöljande Söndag i Häradets kyrkor kungjordt, infinna sig åtta dagar derefter i Länets hufvudort, å det rum som af Landshöfdingen dertill utses, Electorerne under ordförande af den äldste bland dem. Dessa välja då bland så qvalificerade personer som ofvan nämtidt är, 9, hvaraf 6 blifva Ledamöter i Förmyndarekammaren för de fren. e påföljande åren, och de återstående tre suppleanter; hvilka äga, att när någon a£ Den 17 F elmar ii. 423 de sex Ledamöterne med döden afgår eller öfver 3:ne veckor af sjukdoms förfall hindras att i kammaren vara tillstädes, intaga det lediga rummet allt efter den ordning dessa sup; leanter på vallistan blifvit uppförde. Sedan valet skedt och Protocollet, som af någon bland Electorerne föres genom samtelige Electorernes underskrift är vordet godkändt, aflämnar ordföranden samma Protocoll till vederbörande Embetsman i LandsCanzliet mot dennes bevis öfver emottagandet, och åligger det Landshöfdingen att genom kungörelse i Länet genast meddela allmänheten kän> nedom om valets utgång. De på detta sätt valde sex Ledamöter, hvaraf den äldsta alltid är ordförande, sammanträda den första helgfria dag i nästpåföfr jande Januarii månad, och emottaga Kammarens styrelse samt meddela de afgående Ledamöterne, efter verkställd inventering, qvitto å de i Cassan betintelige contante medel, äfvensom å skuldebref eller andre säkerhetshandlingar samt Kammarens Böcker och Räkenskaper, öfver hvilket allt Kamreraren upprättat tvåfaldig förteckning. Kammarens nya Ledamöter skola inom 6 månader från det de tillträda sin befattning hafva i laglig ordning mot de afgåendes förvaltning inför RådstufvuRätten i den Stad der Kammaren är inrättad7 gjort anmärkning, Ben T? 7 Febr tiar ii. i annat fall anses förre Ledamöterne hafva erhållit decharge.
R:dr 32 sk. b:ko helt och hållet tillintetgöra deras tillvaro. Sedan man numera, såsom jag har grundad anledning att tro, kommit ifrån den obenägenhet, som man vid flera riksdagar hyst och uttalat emot Privatbanker, så förebäres hufvudsakligen emot de små sedelvalörerna endast ett enda skäl, och detta är, alt dessa sedlar ej enmtlagas vid kronouppbörd och nedsättande af bördeskilling, hvilket skulle lända allmogen till stor olägenhet. Hvad det sednare angår, så tror jag, att det uppgifna förhållandet ej i allmänhet inträffar, och vidkommande åter olägenheten, alt Privatbankssedlar ej emottagas . vid kronouppbörden, så känna vi äfven, alt de mindre sedlarne till största delen cirkulera i bankernas granskap, så att de lätt kunna emot Riksbankens sedlar utbytas, hvarförutan bör bemärkas att Privatbanksdirekliouerna merändels .träffa öfverenskommelse med Landträntmästarne och kronofogdarne derom, alt bankernas sedlar skola i upbörd emottagas. Jag tror således, att några egentliga olägenheter af Privatbankssedlar å mindre valör än 6 R:dr 32 sk. icke skola upkomma. Vill man bibehålla privatbanker såsom för landet nyttiga anstalter, bör man ej genom lagstiftning, förhindra dem alt på elt ändamålsenligt sätt verka. Det kan icke bestridas, att de små sedlarne hålla sig i rörelsen under mycket längre tid ände stora, hvaraf följer, alt Privatbankerna kunna på ett mera bankmessigt och för orterne nyttigt sätt. bedrifva deras rörelse, om sedlarnes minimivalör är låg. Vi böra således icke förhindra dessa inrättningar alt verka pä ett så väl för dera sjelfva som det allmänna nyttigt sätt, ty det är en sanning, att livad som för banken sjelf är nyttigt, är äfven nyttigt för den ort, der banken finnes. Ur hvilken synpunkt jag än må betrakta saken, finner jag således det vara högst lämpligt ali ej förändra den sedelutgifningsrätt, som för närvarule är Privatbankerna medgifven, hvarföre jag anhåller att 1 mom. måtte i öfverensstämmelse härmed förändras. Frih. Rehbinder, Fred.
N:o 32, i anledn. af väckt motion örn förändrad uppsägningstid för leverering af räntehÖ in natura, inom Södermanlands län. Hr Stuart, Carl Gust.: Utsk. synes mig hafva behandlat detta ärende efter så ensidiga och skefva grunder, att jag för min del icke kan bifalla betänk. Förmodligen äger, i afseende på uppsägningstiden och levereringen af ifrågavar. räntepersedel, samma förhållande rum i flera andra provinser som i Södermanland, och jag vet då icke, hvarföre särskilda contract härom, derest sådana äro nödvändiga, skola upprättas endast, för detta län. Dessutom bör förevar, fråga behandlas i sammanhang med det på 96 Den 7 November. StatsUtsk:s handläggning beroende vigtiga mål, ang:de bestämmandet af förändrade grander för utgörandet af räntespannmålen. Jag tillstyrker derföre i sådant afseende återremiss af de sammansatta Ulskms betänk. Gr. Von Platen, Baltzar Julius Ernst: Jag vill visst icke bestrida återremiss, men får upplysa, att åtgärden ingalunda är af den nytta, att man bör vidare utsträcka den; hvarföre, och då inom Utskift BondeSt:s ledamöter ej visade sig dermed särdeles belåtna, utan t. o. m. en ledamot från Upsala län särskildt, förbehöll sig, att ingen rubbning i contracten för det länet måtte äga rum, jag tror, alt man icke bör drifva saken vidare. Hr Stuart: Med antagande af de uppgifter, Gr. v. Platen meddelat såsom riktiga, synes den ifrågaställda förändringen icke komma att blifva af någon synnerligt fördel-* aktig beskaffenhet för allmogen och öfriga räntegifvare. Vid sådant förhållande tillstyrker jag afslag å betänk. Gr. von Platen: För min del skall jagingalunda-motsätta mig, att betänk, afslås. Stats*- och Oecon.Utsk:ns utlåt. N:o 32 afslogs. Då nu ånyo föredrogs Statso. Oecon.Utsk:ns d. 3ö sisth Oct. e. m. på bordet lagda utlåt.
Ehuru Utskottet ansett betänkligt, att för en viss tjensteman fastställes högre lön än som af hans vederlikar i allmänhet åtnjutas, likväl och då, enligt hvad Statsråds—protokollet (pag. 48) i detta ämne närmare förmäler, ifrågavarande länsmacisdistrikt är beläget inom en af de fattigaste orter i riket och priset på lifsförnödenheter derstädes är ovanligt högt, hvarförutan den der anställde länsman, i anseende till distriktets vidsträckta område af omkring 40 qvadratmil, i och för Ståls-Utskottets Utlåtande JK 99. 35 sin tjenstgöring tillskyndas betydligt drygare resekostnader, än inom de flesta andra distrikt, har Utskottet ansett sig böra hemställa att Rikets Ständer måtte, på sätt Kongl. Majit äskat, från och med nästa statsregleringsperiods början för ofvanberörda ändamål å ordinarie stat anvisa ett årligt belopp af 200 R:dr. t) Uti en hos Bonde-Ståndet väckt, till Utskottet remitterad motion (N:o 384) har Riksdagsfullmägligen P. A■ Nyström från Westerbottens län, under anförande hurusom, allt sedan häradsskrifvarelönen först höjdes från dess ursprungliga ringhet, de extra inkomsterna blifvit inberäknade i lönen, ehuru dessa rätteligen borde betraktas såsom en godtgörelse för resor, skrifmaterialier och öfrige i och för tjensten nödige utgifter, hvilka för Häradsskrifvaren i Westerbottens läns 2:dra fögderi skola uppgått till 993 R:dr banko, föreslagit, det Rikets Ständer måtte tilldela beroälde tjenstemän ersättning för innehållne extra inkomster sedan 4835 eller ock vid den definitiva löneregleringen fästa behörig uppmärksamhet och vigt vid nu angifna missförhållande. Då Kongl. Majit tillkännagifvit sig vilja för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag till definitiv lönereglering för lands-staterna i länen, torde någon förändring i ofvanbemälde
Staten skulle komma att belastas med en alldeles opåräknad, årlig utgift lill byra för de rum, som af R:gsContoiret skulle komma att begagnas, vill det synas mindre lämpligt, att när åt R:gsContoiret kan anvisas hus och lägenheter, hvilka af R. St:r disponeras, detta R. St:rs enskildta PenningeVerk skulle förflyttas till enskild ägares hus och möjligen tillsammans med andra hyresgäster, hvilka icke lära underkasta sig de ordningar, i afseende på stängsel och vård, som för ett Sltrsegct lius kunna föreskrifvas och vederbörligen handhafvas; och att en sådan uppoffring, både af kostnad och af säkerhet för ett R. St:rs Verk, skulle göras för att tilllvägabringa Låne-undsättnings-anstalter, egentligen till förmån för Hufvudstadens Innevånare af den fattigare classen; men hvilka Inrättningar, Staten icke har någon skyldighet, att underhålla, fastän till deras stiftande, Staten utfästat sig, att med ett räntefritt Lån af 100,000 R:dr Stockholms Stad biträda. Härförutan förekommer jemväl, att om, efter Utskottets förut yttrade af R. St:r godkände åsigter, ändamålet i mera fullständig måtto skall ernås, böra ifrågavarande Lån-anstalter helst finnas på spridda trakter inom Hufvudstadens område, men hvilket ändamål skulle motverkas, om LombardLåne-rörelsen kom - Betänkanden, N:s 37G, 377. 34g komme att bedrifvas af en enda Entrepreneur och på ett enda ställe. På grund häraf, anser Utskottet sig icke tillständigt att tillstyrka R. H. St:r, att förändra deras, i afseende på dispositionen af GeneralAssistanceGontoirets fasta Egendom, redan fattade beslut. Den rg Jan. i83o. Reservation: Af Hr Lundgren■■ Med afseende på de i K. Mits Nåd. Skrifvelse upptagne skäl och omständigheter, anser ja? böra tillstyrka R. St:r att bifalla K. Nåd framställning.