Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var icke mera det underbarn, som väckt så mycken uppmärksamhet, men ännu icke den ungmö, som snart skulle förvåna världen. Hennes studier voro afslutade, hennes karakter i görningen. Hon var arftagarinna till en krona, som med hvarje seger tilltog i glans, men hon bar den icke ännu, dess makt tillhörde riksförmyndarne; hon själf stod väntande i dess skugga. Hennes personlighet syntes nästan glömd för hennes värdighet, som ej kunde glömmas. Allas blickar voro riktade på kriget i Tyskland, på Torstensons strider, faror och segrar, på det franska förbundet och Danmarks misstänkta hållning. Men just under detta Kristinas sextonde år föregick inom henne själf denna obemärkta, men betydelsefulla förändring, som med makten af en naturlag flyttade drottningen-barnet, alldeles som andra vid hennes ålder, från morgonrodnaden in i det fulla dagsljuset, från barndomens drömmar och hugskott in i ungdomens brus af svällande lifskraft. Norrköping, vid Motala älfs utlopp i Bråviken, var före Gustaf II Adolfs tid endast en marknadsplats för den rika östgötabygden, men växte genom Louis De Geer, kungliga privilegier och sitt gynnsamma läge snabbt till Sveriges förnämsta fabriksstad. Dess 4,000 invånare voro mot slutet af September 1642 såsom fallne ur hakarna i anledning af ett då timadt kungligt besök. Den ännu omyndiga drottning Kristina var vid den ålder, att hon borde förvärfva sig någon kännedom om sitt rike och källorna för dess välstånd. Hon anträdde en resa till Norrköping, åtföljd af rikskanslern och flera af rådet, sin öfverhofmästarinna fru Beata Oxenstjerna, gift med Karl Bonde, sin kusin pfalzgrefvinnan Marie Eufrosyne, sin jämnåriga, jungfru Ebba Sparre, samt en talrik svit. Det var dagar för nytta och nöje. Drottningen besökte järnverken, harnesksmedjan, fabrikerna och andra märkvärdigheter. Hon var lärgirig, hon frågade oupphörligt, hon ville veta tillgången vid dessa underbara förädlingsprocesser, som det svenska järnet undergick. Slutligen tröttnade hon, alldeles som andra vid hennes ålder, och då tillställdes för hennes nöje jagten i Kolmården. Utgången är bekant.
Vidare har eder broder Lars sändt mig sådana skymfliga ord, som att jag hafver ränt så mycket efter eder. Ack nej, I hafver icke varit mig så mycket kär! Han sände mig muntligt bud, att jag skulle inte bekymra mig om eder, förty I fick väl en hustru mig förutan, och jag Egyptiska Maria Innehållsförteckning. N. (M e d porträtt). — I d y l l; poem af Hjalmar Söderberg. — Kvinnliga apotekare; några personliga erfarenheter upptecknade för Idun af Kvinnlig elev. — Våra barns julböcker af Lennart Hennings. — Kejsarinnan H a r u k o af Japan; af J. P. Veländer. (Med porträtt). — E n varaktig julklapp åt de u n g a! (Forts.). Literatur. — U r notisboken. — Teater och musik. — Kärleksbref från början af 1700-talet; ett s t y c k e kulturhistoria af E. B — m. — Tidsfördrif. Vokalförändringsgåta. hieroglyfer. Julgåta. Idun Fredagen den 12 april 1889. B yra: Klarabergsgatan 54, en tr. Annonspris: 25 öre pr petitrad ( Tidningen kostar Redaktör o c h utgifvare: endast 1 krona för qvarialet. postarvodet inberäknadt. Ingen lösnunrmerförsäljning. A l l m. Telef. Eva 2; dra årg. TJtgfifningrstid: hvarje helgfri fredag. Infaller helgdag på fredagen, utgifves tidningen näst föreg. eller nästfölj. söckendag. Prenumeration sker: I landaorten: a postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, S Stadspostens hufvudkontor, i boklådorna samt å tidningskontoren Wigström. (Av e.) Herr redaktör! D å ni nödvändigt vill skicka ut det här porträttet till Iduns läsarinnor, var det verkligen mycket klokt att anlita mig till att skrifva något om originalet, ty det hade nog blifvit svårt för en annan menniska att finna stoff till texten. Sjelf vände och knå- dade jag den smula ämne, jag hade att tillgå, men kunde dock ej få ut mera deraf än: född 1832 d.
Med det mest rättwisa förtroende till Riksens Ständers uplysta och patriotiska tänkesätt, med grundad öfwerlygclse att den warma Fosterlands-känsta, som be» redt och stadgat alla deras företag, endast söker nya tilfällen att widare utwecklas, bfwcrlemnar Kongl. M.;):t nu, till Riksens Ständers pröfning och afgöran» de, ett ämne sf ben mest ömmande beskaffenhet. Under det Krig som warit grundorsaken till Fäderneslandets olyckor, och som fränskiljt detsamma dyrbara och ömt saknade besittningar, har Swensta Fol, ket, pä alla sidor af mägtiga Fiender anfallit, med stolthet hos stna Krigare igenkänt samma mandom, samma förakt för död och faror, som mer än en gäng frälsat eller uprätthällit detta urgamla Rike och krönt dess baner med oförgängliga lagrar. Bland dessa Kri» gares antal, alla till Swensta Folkets ewiga tacksamhet berättigade, intager Finsta Armeen ett lysande rum. Aldrig bär ett större efterdöme blifwit gifwit af oskrymtad dygd, af ihärdig tapperhet och af den sammanstämmande kraft, som i wädornas stund, bereder nya tilgängar, dä sjelfira hoppet om räddning synes wara förswunnit, och som aldrig efter utgängens möjlighet eller de stridandes antal, beräknar förbindelsen att segra eller falla. Afsturen frän all undsättning, frän Moderlandet i en ärstid dä e) pä flere mänader nägon sädan war att förwanta, twungen att strida sä wäl mot en öfwerlägsen fiende, som emot alla naturens och rlementernas swärighelcr, snart beröfwad det enda stöd i Södra delen af Finland, pä hwil kek - Den 19 September. 63 r ket ben ägde rätt att sig förlita, sägS denna tappra Krigshär likwäl aldrig mitztrösta om möjligheten att befria ett kärt Fädernesland.
Så länge hvar och en förblifver orubbad i sin riksdagsmannarätt på sätt grundlagen föreskrifver, så är ingens yttranderätt hotad eller förnärmad, och man behöPver icke taga illa vid sig för en så beskaffad flägt, som dea hvarom nu är fråga. Hvad angår Ridd.secretis åtgärd, så torde man haft svårt att föreställa sig, att det icke varit ett prot.utdr., som blifvit mcddeladt PresteSt. jemte Ilr Siifverstolpes skrifvelse, då, om 10 H. 49 386 Den 7 Maj f. m. jag icke missager mig, ordalydelsen i densamma innebar, alt det af Ärkebiskopen ifrågaställa yttrande, sändes sådant, som det blifvit till prot. uppfaltadt. Det torde derföre ursäktas Hr von Hartmansdorff, alt han ansett det vara ett prot.utdr.; och hade det varit så, så hade väl också Ridd.secret., genom att lemna det, öfverskridit sin rätt. Ridd.secrehs förklaring måste jag medgifva, att jag icke hörde. Jag fann icke att lian vände sig till hela Ståndet, utan hans yttrande var troligen ett enskildt meddelande eller svar till Hr von Hartmansdorff. Jag är likväl öfvertygad, alt hans tillgörande icke kan gifva anledn. till anmärka, å min sida. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jago hoppades kunna undgå att inblanda mig i denna diseussion. Åtskilliga yttranden hafva likväl förefallit, som uppmanat mig dertill. En eller annan talare har åberopat, ali det vore likgiltigt om man icke yttrade sig, en eller annan deremot säger, alt man borde fatta något beslut att ogilla PresleSt:s förfarande. Om hela denna förrättning hade stannat dervid, att en af R. o. Ad:s ledamöter gjort ett tillkännagivande lill prot., som innebar en förklaring af ett yttrande han här haft, så har jag deremot ingenting alt säga. Men jag hemställer till 11. o. Ad. om icke hvarje steg derutöfver är öfverflödigt. Det kan inleda R. o. Ad. i öfverläggningar, hvilka man helst önskade icke ägt rum.
dens PÅ S Ö D E R S H Ö J D E R, något Stadsgårdens vägg, med ligger bortom brant, s t u p a n d e Ersta bergdiakonissanstal t s i t t e n k l a k a p e l l, b v a r s lilla t a k o c h s p i r a blifvit en ristiska af denna stadsdels mest karaktä- i hafvet: lifvet sjungande lidelsens vågor, stormar den; men nad, sinnenas psalmsång än där i m o l l o c h än i dur, o c h brusa innanför oro dånande kring bytes larmet dämpas af gruni klockljud o c h plågorna hugsvalas af tystoch vänliga Skalfår där sin reflexbild af verkligheten. Som böljar förbi den m e d evigt smekningar. stämningsskildring: » Det sväfvar ett stilla, d o m n a n - de sus kring slumrande örternas sängar. » kännemärken. FRÅN SVENSKA DIAKONISSANSTALTENS FEMTIOÅRSFEST. alltid, där barmhärtigbetens o c h kärlekens vackra handlingar kvinnan, förmåga främst goda öfvas, hvilken af för för är det med sin försakelse går att det verka godas det egen skull. UPPTAGNINGEN AF DE NYA DlAKONISSORNA. iDUN lSrfö. Upptill i hörnet s y n e s pastor Lönegrens porträtt. DEN VÄGEN, SOM DAVID VANDRADE. — må man härefter så skarpt möjligen genom läxan om klanmera skola v å g a ens tänka, än mindre begära råd, ej sammanm e d skäl undra, Stades uppsats drade frågarinnorna hejdande, I o c h o m de skola blifva mer osäkra o c h osjälfständiga än ännu förut. D e t är j u t. e x. m. m. m. 1: 5 s a m t i P s. T. o. m. KARIN E N SJUKSKÖTERSKAS UPPTECKNADE GERDA UR HALLGREN. FÖR WIGSTRÖM. IDUN AF VIII. ANTECKNINGSBOKEN, HOSPITAL MINNEN.
Majds Nådiga resolution på allmogens besvär den 17 December 1734 § 78, hvari bifall lemnäs ”till allmogens i Blekinge, Skåne, Halland och Bohus län underdåniga ansökning att efter Kongl. Maj:ts kyrkolag, tillika med Kyrkoherdens samråd, sjelfva fä välja sig dem till klockare, som de kunde hafva det bästa förtroende till,” med tillägg likväl, att ”ther vid skall noga iakttagas, att tlie personer, sorn thertill af församlingen komma att väljas, så underrättade äro uti sina christendomsstvcken, s{jmt läsande och skrifvande, att the thermed kunna gå församlingens barn oeh ungdom behörigen tillhanda;” och är detta stadgande vidare behörigen hekräftadt genom ofvannämnde Kongl, resolution af den 20 November 1786, hvaruti vid slutet säges: ”Hvad Skåne, Halland, Blekinge och Bohus län angår, gäller hvad i 78 § af 1734 års resolution stadgadt är.” Vid tillämpningen af 1734 års resolution uppkommo emedlertid många stridigheter och tvister, dä ingenting befanns stadgadt, huru befintligheten af de egenskaper skulle utrönas, sorn fordrades för att kunna väljas; om de sökandes kompetens skulle på något sätt före valet afgöras; om mera än en instans kunde sökas för detta afgörande; om valet på något sätt kunde återgå, i fall någon inkompetent valdes; huru mycken betydenhet det föreskrifna ”samrådet med kyrkoherden” skulle ega, o. m. d.
De fleste af renarne vor0 ute och betade på sluttningarne, så vi fingo ej se en så stor renhjord, som vi hade hoppats. Men det hels var högeligen pittoreskt: .lappar och europher, snöfjäll och gröna sluttningar, hundar och hiistar, allt i brokig mångfald, belyst af en stralande sol. Ett litet lappbarn, en omedveten liten varelse med lockigt hiir och långluddig pels, som oberörd af allt och alla, muntert lekte med lapphundarne, lockiga och ludna som den lilla sjalf, väckte f o r d i g sensation, och en lång Albions son jagade £ram och åter genom l e r e t med sin svarta kamera för att föreviga denna obeslrrifbara uppenba-relse. : i: rC På aftonen lämnade vi Tromsö och vid tiotiden vor0 vi vid Skaa~ö. Det är ett kalt skär, medelpunkten för hvalfiskfångsten i dessa trakter. Ute på sjön lago fem nyfhgade hvalar, stora åbäken, att jag så m&amp; säga. E j långt ifrån lågo inelfvor af dessa djur i en vedervärdig massa, .och ' kring detta ljufliga byte kretsade tusentals sjöfåglar, skriande ~ o c h flaxande. Vi rodde i land. Då roddbåten nalkades den ofvannämnda inelfsön, så drogos alla näsdukar upp med en hiskelig fart och undertecknad, som visligen försett sig med en luktflaska, måste låta den g&amp; laget rundt. På land s %g det äckligt ut. Blod, tran, fett öfverallt. Här Iågo halfflådda hvalar, där benhögar, här barder, tungor, köttstycken, dar stodo stora kar med blod och tran. En byggnad innehöll tranfabriken, en annan guanofabriken för affallet. Lukten kan ej beskrifvas. Anotomisalar äro jämförelsevis vällukters hemvist. Och dock in % manniskorna väl har. - Sjukdomar lära aldrig förekomma. Däremot lär detta blodiga arbete, sade man oss, hafva en demoraliserande inverkan på arbetarne. Midt i denna förödelse låg disponentens lilla paviljong.
Den 12 April j 834 -*0 elt Läns Landtbushållnirigs-Sällskap och den 28 Juli^yj), den 26 September z) och den a5 October a) 1807 serskilde Svenske Handlande rätt att införa spanmål mot nedsatt tull o. s. v. Tre ef dessa tillåtelser afsågo utsädeshehofvet. Den ti Juni i836 b), den 28 April c) och den 28 Juli d) 1837 hafva Fabriksidkare erhållit tillstånd första gången till tullfri införsel och de båda senare gångerna lill införsel mot nedsatt tull af åtskillige för deras tillverkningar nödiga råvaror. Den 4 Juni i836e) har tullfri införsel blifvit beviljad för artiklar, hörande till Theater-costymering. Den 3o Juni 1837_/) finnes hälften af en upphäfven tull-lindring hafva blifvit undantagsvis ett handelshus rnedgifven. Den 5 Oct. i83pg) medgafs, på Kejserliga Eyska Beskickningens begäran, t) På tillstyrkan, af Tit. af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Poppius, von Schulzenheim och Skogman. u) I närvaro af Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, von Schulzenheim och Skogman. f) Deltagande i Kongl. Regeringen, Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Adelsvärd och von Schulzenheim, Föredraganden Tit. Skogman. x) På tillstyrkande af Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm och Skogman. y) På tillstyrkan af Tit. Mörner, von Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal och Skogman. a) I Kongl. Regeringen deltogo Tit. Rosenblad, Mörner, Löwenhielm, Åkerhjelm, Föredraganden Tit.
Jag tillstår att om jag varit ledamot af detta Utsk. skulle jag med anledning af den i 34 § Riksd:sOrdn:n gifna uttryckliga föreskrift, ansett mig icke kunna befatta mig med detta mål, hvilket egentligen är af den beskaffenhet, att det faller under 87 § Riksd:sOrdn:n, men icke under den 89 §, samt således tillhör LagUtsk. Ilr Ribbing, som blott begärt upskof med frågans behandling, säger sig icke veta hvad utgång den fått i Constit.Utsk.; men jag vet och tager på mitt personliga ansvar upgiftens riktighet, att inom detta Utsk. anmärkning är gjord emot den Konungens rådgifvare, som tillstyrkt den ifrågavarande förändringen af Landshöfdingelnstruktionen, och jag tillstår, det jag icke kan begripa, med hvad slags rättighet en sådan förändring kunnat beslutas af K. M. nilena. När det nu tillika är bestämdt säkert, att frågan jemväl är föremål för LagUtsk:s pröfning, så hemställer jag till R. o. Ad., huruvida, derest vi nu bifalla Ekou.Utsk:s Betänk , som innefattar afslag å de väckta motionerna, vi icke då äfven bifallit motionerna för detta afslag, d. v. s. i allmänhet gillat den af K. M. vidtagna förändringen uti Instruktionen, äfvensom om icke, när Constit.Utsk:s Utlåt, en gång förekommer, enda sättet för dess behandling är att helt enkelt lägga det till handlitigarne, såsom någonting som tillkommit genom brist på upmärksamhet. Emellertid är det nu endast fråga om bordläggning af Ekon.Utsk:s Betänk, och jag måste bekänna, att jag verkligen anser det vara nödvändigt, att saken får hvila till dess man något får besinna sig; ty här gäller, enligt min fullkomliga öfvertygelse, att göra sig den frågan om man bör tillåta Regeringen att taga ett revolutionärt steg? Det behöfves blott, att K. M. får rättighet att när som helst och på hvad sätt som helst ändra Instruktioner och dylika lagar, för att vi innom kort skola hafva en legaliserad despotism.
Förhållandet med lagsökningsinålet emot Björkman är för närvarande sådant, att sedan Björkman gång efter annan vid serskiide executionssäten, blifvit sökt för ofvannämnde brist, hvilken det, enligt Kongl. Maj:ts derom meddelade Nådiga Utslag, åligger Björkman att ersätta, den begärde handräckningen till skuldbeloppets uttagande hos honom ständigt blifvit vägrad, i anseende till fordringens af executor bedömde egenskap af ej fullt executiv eller 46 nog ostridig och klar att, emot Björkmans invändningar och bestridande, kunna till verkställighet befordras, men då för denna åsigt ständigt nya skäl blifvit åberopade för hvarje gång Låne-Gontoret, genom fullgörandet af de utaf executor sednast fordrade prestanda, sökt få de förra hindren undanröjde, har Låne-Contorets Ombudsman lika ofta funnit sig föranlåten hos Hof-Rätten anföra besvär öfver den såmedelst vägrade handräckningen, dock utan annan påföljd, än att besvären derstädes ogillats, hvarföie frågan om executors förpligtande till den äskade handräckningens meddelande, efter nedsatt Revisionsskilling, numera är underställd Kongl. Muj:ts Nådiga pröfning. För beredande af en fullständig öfversigt af Discontröreisen på det liela, få Revisorerne bifoga tabellariska sammanfattningar, rörande hvardera inrättningens förhållande under åren 1841 och 1842. (Bil. Litt. A. 1 A 2, B. 1 B 2, C. 1 C2och D.) Sedan Höglofl. Banco-Utskottet, genom Prolocolls-Utdrag af den 4 Februari 1841, gifvit Banco-Fullmägtige tillkänna, det Rikets Höglofl.
Gunilla Vilens Handarbets n Grundlig och praktisk iindervisninn lëmnas elever i alla slsgs handarbebz. K m omfattande M) tim. 15 kr., en lektion. 2 tim .. 7-5 Grr:. Resande i Stockholm upymgirkl sammas pH min ~&amp;ndarbetn-~tdier sisom silrdeles Iii~nplig dsrigenom, att eleven f&amp;r bestlimma, lektionstiden fr8n 9 f. m. till 5 e. m. OBS .. Bestillninxar emottagas för upibritningar, monteringar samt forfiirdigande af hneut~tmalar. VAFGARNER af Bomull, Liune (Almedahls; och Ylle, största sorterade leger, sta priser i. m1 de - ml - 1 % .q. + - HINDERSONS. Garnbod: Hötorget. 18 - Filinl: Gittgatan 18.. i. ; Priskurant s h d e s p&amp; hegiiran. iiwieniska ORS.! Skodon tillverkas fllr Herrar,. Damer och Bam Prisbelönta at ~fikt~eformtik.ingen. - w Skodon tillverkas iiiven etter modern fason. w Reparationer Allt arbeto ntfiires noggrannt wh af bUta mabri01. m verkställas viil och p&amp; bestamd utlofvad tid. P. GUST. PETTERSSON;. % 52 D~ottninggatan 52. y ' c-. ; - z .y.+: .. * - -. j&gt; d&lt;+. (f ör bildade flickor). Nya Hu OBS. Sarskild matsal för fruntimmer. RO EungstrWgåidcn 20. i största urval till baU@a.de p 4 m w G. h H. de THANCH HÖcKENLMRFF: -. &gt; . s: 7 %. &gt Ii ' .-. i-. ' U B l a n d de olika fYrslkringss8tt .. bolaget Thule erbjude; allmänheten.
Ständer medgifna lindring i betalningsvilkoren är bestämdt, att 6 procent skola årligen inbetalas å , detta lån, med beräkning af 4 procent ränta å det oguldna kapitalbeloppet 103,662: 49. 94,940: 89. » staden Söderhamn, å 18,000 R:dr, för stadens reglering och dess allmänna byggnaders återuppförande efter densamma år 1835 öfvérgången eldsvåda; börande å lånebeloppet årligen inbetalas 7 procent, deraf 4 procent ränta å kapitalåterstoden beräknas, 5,204: 89. 4,153: 9. » staden Wexiö, å 150,000 R: dr, för stadens nya reglering och återuppbyggande efter 1838 års eldsvåda, emot 6 procent årlig inbetalning, hvaraf beräknas 4 procent ränta å dito, 21,119: 36. 19,060: 57. « samma stad, å 360,000 R:dr, för dess återuppbyggande efter derstädes år 1843 ånyo timad eldsvåda. A härutaf meddelade lån till uppförande af hus utaf sten, kalkbruk eller med tegel beklädda trähus erlägges 3 procent ränta, hvaremot för lån till andra trähus skall beräknas 4 procent ränta; börande årligen, såsom ränta och kapitalafbetalning, erläggas tillsammans 6 procent å de ursprungliga lånebeloppen . 299,341: 81.
N:o ig5. 6: te punkten. Minister-staten. Frih. Stjerneld, Gustaf Algernon, hade inlemna! ett så lydande anförande: H. StatsUtski har ansett sig icke kunna frångå dess första förslag rör:de nedsättning uti minister-statens anslag, och lemnat utan afseende de anmärkn:r jag dervid ansåg mig böra framställa. Äfven jag vidhåller min redan vid det första betänkts föredragning yttrade öfvertygelse, att antagandet deraf skulle menligt inverka på fäderneslandets hittills vänskapliga förhållanden med Utländska makter, och följaktligen på dess sanna väl. Är det Utsk., hvars mångsidiga kunskaper och stora erfarenhet jag för öfrigt vördar, beskärdt att läsa i framtiden och förutse fäderneslandets öden? Anser Utsk. att Sverige och Norrige, belägna emellan, och i såväl politisk som commerciel beröring med Europas största landtoch sjömakter, alltid skola, i händelse af en någon gång möjligen inträffande brytning dem emellan, kunna, utan främmande medverkan och understöd, bibehålla och försvara den neu11 H. 28 2i8 Den io Augusti f. m. tralitet, som ur och all lid bör vara grunden för de förenade Rikenas politik? Tror Utsk., att deras inflytande och anseende vid främmande hof och de frukter ett vänskapligt förhållande med dessa kan åstadkomma, skola ökas, ön mindre bibehållas, genom den åtgärd, hvartill Utsk. nu vill tvinga Regeringen, alt nemi. tvert afbryta de relationer, som ifrån det ögonblick Sverige intog sin plats i det Europeiska samhället, med noggrannhet och förmån bibehållits? Kan Utsk. verkligen förespegla sig möjligheten, att det förtroende och den aktning Sverige njuter hos utländska makter icke skola komma att lida af den desamma ålagda motsvarande pligt alt återkalla sina härvar. ministrar? Skall äfven uti ekonomisk hänsigt den afprutade summan af 100,000 r:dr rtgs kunna motsvara den vida större, som desse representanter härstädes årligen utgifva?
Och som jag med nöje erkänner, att jag med god vilja och kanske äfven utan, kan stjäla undan många lediga stunder för min korrespondens – så, så har Ni mig åter här. Efter att i 17 dygn ha slitit en hund och två par skodon på Polacksbacken ”för konungen och fäderneslandet”. Det är mig ganska lustigt detta ideliga tal, som öfvergått till jargong, om att ”ge helt sig sjelf” för att vara diktare. Ni har också nappat på kroken, som jag ser. Och jag medger, att den är skickligt utlagd. – Det låter mycket bra detta, och derför tutas det i horn och slås på pukor. Skada blott, att jag aldrig sett satsen tillämpad, utan att resultatet blifvit – pfui!! En diktare kan nog sätta den som motto på sitt manuskript (och han gör det ibland, ofta); men kommer den längre än på permen, upphör karlen att vara diktare. Åtminstone diktare med talang. Exempel: pastor Bengtson et confratres. Jag vill säga Er den artigheten, att den hos Er stannat på permen; med vilkor att jag får säga Er en oartighet om en stund, när jag kommer in på det kapitlet. För att blifva diktare fordras, att man icke ger sig helt, icke sig sjelf, man skall ge sin tid. Och en tid är alls icke Ni och jag och han och vi alla, utan en tid är en nyck; är modet i går och i morgon; är i dag realism, i nästa vecka idealism, om 14 dar realism igen. En tid är mediæval stil i böckerna, guldkanter på visitkorten, gueridoner i romanerna, litet munväder i qvinnofrågan här och litet munväder i arbetarfrågan der. En tid är L. O. Smith och ångkök, är Liss Olof och kompromissleken, är Jörgen i redingote och Putte i rödt halsband, Levertin i urvuxna byxor och Geijerstam i snedgångna stöflar.170 Sjelf, i sitt innersta jag, i ”det bästa man har”, som Ni sjelf uttrycker Er, är man (varen lofvade
R:dr; alt likväl här ofvan otnförmälda reglering af pensions-rätten ej må för nuvarande Justilie-kansleren och de 2:ne äldste nuvarande Revisions-sekrcterarne verka till minskning i den högre pensions-rätt desse redan ega, att Sekreterarne i Svea och Götha Hof-rälter samt Advokat-fiskalerne i förstnämnde Hof-rätt och Kommers-kollegium, hvilka, med afseende å sporlel-inkomsler, upptagits till erhållande af lägre löner, än för deras vederlikar i rikets öfrige Kollegier blifvit föreslagne, måtte, detta oaktadt, undfå i pension 3,000 R:dr, äfvensom Aktuarie» i Götha Hof-rätt, af enahanda skäl, 2,500 R:dr, samt alt pensions-beloppen må förhöjas för Lands-sekreterare och Lands-kamrerare från 1,800 till 3,000 R:dr, , Landt-räntmästare och Kronofogdar från 1,200 lill 2,000 , , Häradsskrifvare från 900 till 1,500 , , Länsmän från 300 till 500 , , Förste Landtmätare 1,200 till 1,800 , , Kommissionslandtmätare från ungefär 505 till 900 , samt bestämmas för Länsbokhållare till 800 R:dr. Vid öfvervägande häraf hafva Rikets Ständer ansett, att den lör Justilie-kansleren och de 2:ne äldste Revisions-sekrelcrarne äskade förmån må utsträckas äfven lill andra embetsmål); för hvilka ett lika förhållande möjligen kan förefinnas, hvadan Rikets Ständer, med denna utsträckning, bifallit, hvad E. K. M:t så i ena som andra afseende! föreslagit. 3:o.