Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet får, med anledning häraf, vördsamt upplysa, att en motion af enahanda syftning med den nu ifrågavarande vid 1847 och 1848 årens riksdag blifvit väckt, samt att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet uti ett den 23 Maj 1848 afgifvet, af samtlige Riks-stånden bifallet, betänkande N:o 95, afstyrkt densamma, hufvudsakligen på följande skäl: ”att då länsmännen ej behöfva förvärfva sig samma kunskapsmått, som för öfrige kronans så kallade oafsättlige embetsoch tjenstemän är föreskrifvet, och derföre ej heller kunna hafva anspråk att med 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskoltets Betänkande N:o 12. desse ega lika rättigheter, samt länsmännens egentliga åligganden äro så beskaffade, att de hufvudsakligast bero på personligt omdöme, nit och verksamhet, hvilka egenskaper icke kunna förr än efter föregången pröfning under tjensteutöfning bedömas, så torde häraf finnas vara en följd, att Landshöfdingarne, som stå i ansvar för ordentliga handhafvandet af de mångfaldiga ärenden, hvilka inom länen på deras tillsyn bero, oell derföre ofta nödgas att, enär de icke kunna medhinna att sträcka sin egen och omedelbara uppmärksamhet till alla dessa, med fullt förtroende tillita länsmännens biträde härvid, ock må hafva rättighet att pröfva, huruvida de besitta nyssberörde egenskaper och om de hafva tillräckliga insigter och urskiljning, att på ett tillfredsställande sätt verkställa de dem meddelade föreskrifter. Att söka bereda en förändring uti detta förhållande genom utfärdande af fullmakter för länsmännen, i stället för konstitutorialer, ansåg Utskottet ej lämpligt; och hvad beträffar den händelsen, att någon länsman varder af Landshöfdingen förklarad sin tjenst förlustig, utan att bevisligen hafva sig förbrutit, så vore det honom obetaget att å laga väg göra sina anspråk gällande.’*
Dä delta härda öde träffat Fäderneslandet, och dä dest kill en del i ödesmål liggande Jord endast pä« kalla idoga händer för akt blifwa gagnelig, dä lärer det ämne som nu är under Högloft. Ridderstapets och Adelns pröfning, icke wara bland de minst wigtiga. I anledning häraf önstade jag fästa Högloft. Ridderstapets och Adelns upmärkfamher pä bet parriotista företag som Herr Major Stael von wolstein i Pitcä Lappmark börjat och i nägea är med fram - 1244 Den 26 Zebruarii. framgång fortsatt, men hwilket han i brist af nödiga tiilgängar nödgas inställa, sä framt icke Riksens Högloft. Stander, igenom ett ringa understöd, falke honom i ständ art detsamma fullfölja. En wärd Ledamot har yttrat, det wi ägde bördigare trakter att göra fruktbare, än de som, belägne i de Nordligare delar af Sweriget. lofwade att sparsammare löna vdlings-kostnaden. Det medgifweS att i flere af Rikets Provincer finnes Jord, som ändock till odling tjenlig, allt ifräu Hedenhös legat i linda, Men den tillhör det mesta cnstildia Personer, som göra den fruktkar i den mohn veras tillgångar medgifwa, den päkallar icke allmänt understöd sör au bllswa nyttig, den minstas ärligen genoin desi ägares flit och häg till förkofran. Annat är sörhällandet med de i Lappmarken till odling tjenliga Landsträckor, de äro Rikets tillhörighet? desie rymliga utmål, dem Naturen Uistakat säsom kjenlige att gifwa männistor föda, men som allt sedan Skapelsen legat obrukade, kunna icke utan allmänt understöd göras till hemwist för Nybyggare.
(2BiDfommanbe åter ben ^inDre ^vrebitiofumman, l>milfen, i öfmerenéfäm* melfe meb förefrtften uti ofmanberörbe 63 § af fftegeringéformen, bör d 3eifö* gälbé^ontoret anmifaö, för att mara tillgänglig, bd konungen till Dvtfetö för* fvoar eller anbra fögf migttga od) angelägna änbamdl, feban bela 0taté*3?d> beto tanfar beröfmer bltfmit inl)ämtabe, finner ben mara ounbmif ligen nöbig; fd *281 faffällt ifrdgamaranbe ^rebittmfumma till §etn äpunbra Sufen Dvifébaler SSanco; od) fola, för befrtbanbe af be utbetalningar, forn bård funna äfaö, 9lifégälbé*£ontoret6 bd ägattbe bertill biöponibla tillgångar begag* naö, eller, i fafnab bcraf, be erforberltga mehlen af kontoret upldnaé. §• 19- 0eban ^ongl. ^aj:t, uti afldten ndbig ^ropofition, af Ojj äfat, ej minbre att b^a ben för tnfommanbe utlänbf fpanmdl tnflptanbe tullintägt, jemte be* båUningen d bet af Ojj, mib 1828—1830 drenö 3ciföbag, d mårt Sufégälbö* kontor anmifabe 0panmdlé^rebitm, matte öfmerlemnaö till ^ongl.
Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl, Riddersk :pets och Adelns Plenum , den 24 April 1815- S. D. Enär Bevillningsutskottet, genom Memorial af den 21 dennes, tillkännagiiv t, det drn till Utskottet remitterade Konung, ns Nådiga proposition, angående en närmare regie - Den 24 April. 649 ring af den under namn af Gerningsören kända afgift, såsom icke varande Bevillningsmål, icke kunde af Utskottet til! handläggning upptagas, beslöt Iioglofl. Ridderskapet och Adeln att berörde Proposition till Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten remittera. Ut supra. S. D. Då, genom från de öfriga respectiva Stånden ankomna ProtocollsUtdrag, hade det blifvit utrönt, att, i afseende på remissen af Konungens Nådiga Proposition angående Götha Canalarbetets fortgång och ytterligare befrämjande, Högvördiga PrestStåndet samt Vällofl. BorgareStåndet remitterat densamma till Statssamt BancoUtskotten 'y men BondeStåndet, lika med Ridderskapet och Adeln, hänvist den äfven till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet; och således två Stånd häröfver stadnat emot två, så fann Ridderskapet och Adeln, enligt föreskrifterna uti 2c; §. Riksdagsordningen, frågan om remissen böra till ConstitutionsUtskottets afgörande öfverlemnas. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets, den jo April afgifna och den 17 derpå följande på Bordet lagda , Betänkande, rörande Städer, nes rätt till Gerningsören af SockenHandtverkare, b slöt Höglofl.
Adelns öfverläggningar, utan att tillika förbehåll göres, det ett stadgande derom må i RiddarhusOrdningen intagas? Ropades ganska starka Ja och Nej; hvarjemte votering begärdes. Friherre Anckar swärd: Jag tror ej, att det sista tillägget är enligt med discussionen. Jag tror att propositionen bör blifva, om Ridderskapet och Adeln bifaller publiciteten, på de vilkor och grunder, sorn sedermera komma att stadgas. Det är principfrågan, som nu först bör afgöra?; och jag anhåller, att den måtte blifva afskiljd från alla form frågor. Grefve Frölich: Jag instämmer med hvad Friherre Anckarsvärd anfört, på dea grund, att om en sådan ordalydelse, sorn. Herr Grefven och Ordföranden nyss framställt, skulle blifva proposition, skulle alla de, hvilka önska stadgandets införande i RiddarhusOrdningen, ej kunna votera Ja. Detta skulle negatift hafva samma verkan, sorn det förra förslaget posilift. Jag tror ej, att något tillägg till propositionen, sådan den nu yrkas, kan göras. Att göra tillägget posilift eller negatift, är alldeles detsamma. Skillnaden är blott, att man lägger Ja, i stället för Nej. I hvad ändamål sådane Förändringar skola göras, kan jag ej inse. Också var detta ej enligt med hvad Ståndet önskade. Herr Den 3 Februarii f. rrs. Herr Riben: Jag är en bland dem, livilka ej yrka en sådan proposition, som Herr Grefven och Ordföranden nu sednast framställt. Jag tror, att alla sinnen skulle vara mest lugnade, om Herr Grefven och Ordföranden framställde en proposition lika lydande med den Herr LandtMarskalken gjorde år i8a3, endast med uteslutande af orden: såsom RiddarhusUtskottet föreslagit. Friherre Anckarswärd förenade sig med Herr Riben. Undertecknad RiddarhusSecreterare : Jag fruktar, att något missförstånd ägt rum. Discussionen synes nu en lång tid hafva omfattat frågan, huruvida proposition på offentlighet skall göras, utan förbehåll af stadgande derom i RiddarhusOrdningen.
Af denna korta blick på historien, synes det tydligt, att den skatt, som, under namn af helgonskyld, fordomdags varit afsatt till andra ändamål, sedermera blifvit af Konung och Ständer anvisad till det ändamål, hvarför den nu utgår, på samma sätt som andra skatter, hvilka af folkrepresentationen anvisas till allmänna behof. Tvisten om helgonskylden har aldrig gällt de socknar, som ligga på två mils afstånd från städerna, utan blott dem, som ligga på längre afstånd. Men då de församlingar, som ligga närmare intill städerna, märkte, att de andra pä detta sätt sluppo undan att dela sin helgonskyld mellan skolorna och sina Klockare, trodde de, att tiden kunde vara inne äfven för dem, alt befrias från helgonskyldens utgörande; och då börjades dessa agitationer, som sedermera Riksdag efter Riksdag fortfarit af de personer, som närmast hade med saken att göra. Mig synes derföre klart, att det ej finnes någon rättsgrund för skattens uphäfvande. Öfvergår man åter till billighetskälen, så är min öfvertygelse, att då de Skånska egendomarne i flera hundra år gått man och man emellan med denna skatt, som i sig sjelf är högst ringa, så torde det icke ligga den minsta orättvisa i att bibehålla den. Men väl synes det vara orättvist, att låta hela det öfriga Sverige betala bévilln., för att befria dessa egendomar från en skatt, som är särdeles obetydlig, och desto mindre betungande, som Skåne utgör sina skatter efter kronovärdi, då deremot det gamla Sverige betalar efter förvandling. Vill man rätta undantagsbeskattningar, så får man nästan göra en ny skattläggning för hela landet, och hvarthän det skulle leda, tror jag säger sig sjelf. Jag Den 22 Juni. Jag medgifver gerna, att npbörden af helgon-skylden är olämplig för skol-lärarne, och att den derjemte är ganska obetydlig, emedan de skattskyldige alltsedan agitationerna i frågan började, högst ogerna betala denna utskyld, och hoppas derigenom påskynda sakens afgörande.
Den, sorn bifaller, att Talmäns - Tafflarne indragas så snart Riks-Siånden derom fattat be^ slut, och att endast godtgöres kostnaden till Stånds-’ klubbarne samt öfrige oundgängeligen depenser för den representation, som af Herr RandtMarskalken och Herrar Talemännen måste iagttagas, voterar Ja, den det ej vill, Nej; vinner Néj; så skall i afseende pa Talm äns-Tafflarne förblifva vid hvad som hittils o fl i g t varit. Efter det Voterings-Sedlar blifvit utdeldte, insamlade och öppnade, befunnos 6 6 Ja, och Nej jemte en dubbel voterings-Sedel, hvilken casserades; och, som Ja altså vunnit, kommer följakteligen Talmäns Tallarne att nu indragas och endast godtgöra» kostnaden till Ståndsllubbarne samt öfrige oundgängelige depönser för den representation, som af Herr Eandt-Martkalken och Herrar laiman måste iagttagas; Hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla 12X4 Stats-Utskottets Bettinkahden. i afseende å den underdåniga anhållan om verkställigheten häraf, Som Riksens Höglofl. Ständer lära hos Kongl. Majrt gära. Stockholm den 5 Maj i 818* N:r 210. Förstärkta Stats*Utskottet$ Memorial ängå-* ende framledne Regerings*Rfidci von Seli evens Pension. Sedan Respective Riks-Stånden, genom Prötocolls-Utdrag dén 7 och xi i nästledne månad till det Förstärkta Stats-Utskottéts åtgärd öfverlemnat den fråga, angående utbetalning af fram* lednG Regerings-Rådet van SchevenS hos Stats* Verket innestående Pension af 500 R:dr, hvari 2:ne Stånd stadnat i olika beslut med de andfa 2:ne{ har Utskottet
Ank, till Exp.-Utsk. d. 21 Jan. 1860, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om lindring i Kronobrefbärings-besväret för Jerrestads härad. Förenämnde till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets handläggning öfverlemnade motion är väckt inora Hedervärda Bonde-Ståndet af Riksdags-fullmägtigen Ola Lasson från Christianstads län, hvilken anfört, hurusom kronobrefbärings-besväret vid många riksdagar varit öfverklagadt, men att det oaktadt i vissa delar af den ort, som motionären representerar, nemligen inom Jerrestads härad, de med brefbäring betungade ännu påläggas att forsla så väl domarens som Kronofogdens post tre dagar i veckan från Hammenhög till Cimbritshamn, en och en half mil fram och åter, samt attåterhemta posten och forsla den till Hammenhög, hvarförutom de äro besvärade med den så kallade kronobref-bäringen från fogden till länsmannen, hvilken sistnämnde är boende i Cimbritshamn. Ett sådant dubbelt besvär syntes vara i hög grad orättvist och betungande. Om det vore domhafvandens och Kronofogdens rättighet att få sina poster forslade på allmogens bekostnad, så borde väl skyldigheten i nämnde afseende sträcka sig till hela fögderiet eller domsagan och Icke, såsom nu tillgår, blott hvila på Jerrestads härad, som Icke är hälften så stort, sorn Ingelstads härad; och syntes alla bref mellan förenämnde vederbörande böra befordras med samma post, så att de brefbärings-skyldige ej dessutom besvärades med någon särskild kronobref-bäring. Motionären har derföre föreslagit alt Rikets Ständer mätte vidtaga sådane åtgärder, att Jerrestads häradsboer icke betungas med hårdare eller större brefbärings-skyldighet än den andra härader under samma förhållanden utgöra. 8 Allm. Best*.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 24. Då Kongl. Majlis
De under Serafimer-Gillet hörande mål och egendomar, kan efter mitt omdöme Sundhets-Kolkm lika väl sköta, som Hrr Sera fimer-Riddare, ty Medicinal-Råden äro vanligen yngre och raskare än desse högt upsatte män. Får då Kolhm till sitt biträde en Kameral-ledamot, så skulle den saken väl kunna gå för sig. Jag vill icke uppehålla mig vid denna biomständighet, hvilken kommer att af Konungen afgöras, nät frågan om Sundhets-Kolhii åliggande, alt öfveitaga vålden om sinnessjuka, slutligen prof vas; men jag kan likväl icke se, huru vården om dem skall kunna öfverfiytlas på Kolhm, såvida det icke äfven får sig anförtrodt förvaltningen afhospitalernas medel, då det naturligtvis måste finnas någon, som tager dem om hand. Om Kolhm får lill biträde en Kameral-ledamot, så mätte väl Läkarne kunna deltaga i förvaltningen, och saken går då såsom i andra Kolhr, t. ex. Förvaltningen af Sjö-Arenderna, hvarest alla de andra ledamöterna äro Officerare. Antingen R. o. Ad. beslutar, att skilja Sundhets-Kolkm från det föresiagna Verket, eller att oförändradt antaga Utsk:s förslag såsom Hr Tersmeden yrkat, så är jag nöjd. Gr. Sparre: De Hrr, hvilka tilj vederläggning uptagit mitt yttrande, hafva icke fästat sig vid de grundsatser, hvarpå jag egentligen fotat mitt yrkande om afslag å Betänk., nemi. att den föreslagna institutionen är oförenlig med det ändamål, som dermed afses, såvida detta är ordnandet af Kyrkans angelägenheter. Den värde motionären har till måtto å sin motion valt ett yttrande af en af våra skalder, nemi. Franzén, som säger, att kyrka och stat skola räcka hvarandra handen och hålla väl tillsammans. Förhållandet emellan kyrka och stat är grannlaga och ömtåligt. Det är en fråga 200 Den 1 September. för dagen. De rop vi höra om en fullständig religionsfrihet och kyrkans afskiljande från staten, äro saker, hvarpå vi skola akta.
#Polisbetjent.# Se en: försåt; om ni blir arresterad af dem: anklagelse genom fiender. #Port.# Arrestering eller skymf. #Portlak.# Smärta, dåliga affärer. #Porträtt.# Långt lif för den som ser ett; bedrägeri, om man får ett. #Predikan.# Wälgörenhet. #Predikstol.# Lycka wäntar den, som stiger upp i en sådan. #Prelat.# Oroande förebud. #Prest.# Den som ser en i drömmen, blir sjuk; om han är klädd i full skrud, skall drömmaren snart gå till skrift. #Prestgård.# Wälgörenhet och tröst. #Prins.# Prekär lycka. #Procentare.# Ruin. Taga sin tillflykt dertill: förestående skymf. #Proceß.# Fast wänskap. #Profetia.# Tro icke på den, om den icke tydligen uttalas i drömmen. I motsatt fall begagna er deraf. #Promenad.# Glädje åtföljd af sorg. #Pump.# Tycker man sig pumpa klart watten: angenäm öfwerraskning; grumligt: sorger wänta; är pumpen utan watten: oundwiklig fattigdom eller förestående död. #Purjolök.# Upptäckande af hemligheter eller husliga twister. #Pyramid.# Storhet och rikedom; wara på deß spets: goda bekantskaper. #Påfwe.# Glädje i den tillkommande werlden. #Påfågel.# Den man som ser denna fågel, får en wacker hustru; qwinnan, en wacker man; makar, wackra barn. #Påle.# Ledsamheter under en resa. #Påse.# Med penningar: lyckliga förebud; säd: waraktigt bistånd; med hwarje annat slag: bedragna förhoppningar. #Påskrift.# Säkerhet. #Päron.# Mogna: glädje och nöjen; sura och wilda: motsatsen. #Pöl.# Falla i en: fattigdom. Q #Qwarn.# Som står: enformigt och sorgligt lif; i rörelse: lyckligt och muntert lif. #Qwickhwete.# Glädje och goda affärer. #Qwinnor.#
Skrifvelse N.o 338. i8() Den, som tillverkar bran vinsredskap of större rymd, än den nu tillåtna, ulan att kunna styrka, det redskapen är ämnad till export eller beställd till inhemskt bruk, på grund af Kongl. Mnj:ts serskildt gifna Nådiga tillstånd, bote första gången Trettiotre Riksdaler sexton skillingar, andra gången Sextiosex Riksdaler trettiotvå skillingar och tredje gången Etthundrade Riksdaler, allt Banco. 22. §. Distilleringspannor, som af Apothekare få för pharmaceutiska behof begagnas, böra angifvas och upptecknas vid mantalsoch skattskrifning, samt mätas och stämplas i likhet med hvad om bränvinspannor i allmänhet stadgadt är och under enahanda ansvar. 23. §. Ifrån och med den i Maji till och med den 3i October hvarje år, äfvensom, då bränvinsbränning af någon utöfvas endast under hälften af den tillåtna tiden, vid hvarje termins slut, nemligen vid Mars och Decembers månaders utgång, samt under den eller de öfrige månader af året, då tilläfventyrs Kongl. Muj:t i Nåder skulle finna för godt att bränvinsbränning inställa eller förbjuda, skall all bränvinsredskap antingen inlemnas å allmänna förvaringsrum, eller, om den befinnes i enskildt förvar, förseglas. 24. §. Äfven under den för bränvinsbränning lofgifne tid, må icke egare af bränvinsredskap, som till bränvinsbränning sig icke anmält, eller icke vederbörligt tillstånd erhållit, på sätt 11 §. omförmäler, innehafva oförseglad bränvinsredskap, utan anmäle hos vederbörande kronobetjent sådan redskap lill försegling å första söcknedag, som hans rättighet att densamma begagna upphörer. Stadgandet i denna och nästföregående §. må likvisst ej tillämpas på ny redskap, som är i tillverkarens vård, eller på gammal redskap, som är under arbete på kopparslagares verkstad. 25. §.
Jag förnyar min anhållan om återremiss. g:n återremitterades. § 9- Hr Hjärne: På samma skäl, som jag vid förra §:n anförde, får jag anhålla om återremiss äfven af den 9:de. Häruti instämde Erih. Raab Afven denna g återremitterades. § 10. Bifölls. § 11. Erih. Raab: Ehuru jag icke ämnar begära afslag å denna g, kan jag dock icke underlåta att fästa upmärksamheten på den förlust, som göres vid jästfabrikerna under den tid då bränvin icke får tillverkas, emedan den materia, som användes för jästberedningen, då icke kan tillgodogöras. Detta stadgande är mot alla sunda ekonomiska grundsatser stridande, och jag tror det hade varit rigtigare och nyttigare, om en exceptionell tillåtelse kunnat pressjästfabrikerna medgifvas. Propos. å bifall till g:u framställdes och besvarades med ja. § 12. Bifölls. § 13. Gr. Anckarsvärd: Denna g är i sin upställning så otyd lig, att försats och eftersats alls icke hänga tillhopa. Der står nemi., att distillering »må, sedan bränvinstillverkningen för termin blifvit afslutad, ske, utan särskild afgift», hvaraf följer, att man, sedan den termin är förliden, för hvilken skatt är erlagd, har rätt att distillera gratis under 4 dygn. Men sedan kommer: »dock under tillsyn af kontrollör och endast under 4 dygn af terminen», hvaraf följer, att dessa 4 dygn skola i terminen iriberäknas. För att häri vinna någon klarhet och reda, anhåller jag att g:n måtte återremitteras. Den 28 Mars e. m. 455 Hr Hjärne: Denna § är af samma lydelse som i den nu gällande författn., och bar vid tillämpningen allestädes blifvit upfattad så, som dess rätta mening är, nemi. att, när det anmälda beloppet af bränvin är tillverkadt, man liar rättighet att, om då någon del af bränningstiden återstår, begagna denna tid till destillering. Jag anhåller derföre om bifall. Frih. Itaab:
Med de al Rikets Ständer sålunda nödige ansedda förändringar i staten, erfordras én ansl.igs-fyllnad al 14,369 R:dr 15 öre; och hafva således Rikets Ständer, med ofvannämnda förbehåll i afseende ä Regislrators-tjensleriia, för Kommerse-kollegium med Bergslags-stalerna beviljat sagde anslags-lillökning, 14,369 R:dr 15 öre R:ml, alt utgå i enlighet med bibigde tabell N:o 2. Dessutom hafva Rikets Ständer bifallit den äskade öfverflvtlningen ä allmänna indragmngs-slaten dels af lönerna för den eller dem utaf Bergs-koilegii ordinarie personal. suni icke varda lill tjenstgöring i Kommerse-kollegium använda, dels af Bergs-gevaldigeru Grönlunds lön, 88 R:dr 75 öre R:nil, jemte tillökning efter riks-markegångsedelpris lör derunder begripne 5 tunnor spanmäl, äfvensom att, i enlighet med hvad Expeditt ons-(J/skottets Forslat) lill anderd. Skrifvelse N:o 196. I25 E. K. M:l jemväl förrsi»"il, eli belopp af 2.000 R:dr nämnda mynt må, lill följd af den riva regleringen, indragas ii Sjette Hufvud-tilelns anslag ”till befrämjande i allmänhet al bergs-bruket.” 4:o Under åberopande af en lill Rikets Ständer särskildt adalen Nådig proposition i fråga om inrättande af ett Statistiskt.
Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. till kontrapropos. vid ofvannämnde votering afslag å Lag-Utsk:ts merberörde förslag.» Voteringen företogs och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 46. Nej — 92. Härefter upplästes oell godkändes följ:de voterings-propos. i hufvudfrågan: »Den som vill, att R. o. Ad. skall antaga det af Hr Ramsay i anledning af Lag-Utsk:ts Betänk. N:o 16 framställda förslag, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner nej, afslår R. o. Ad. det af Lag-Utsk:t i ofvannämde Betänk, afgilna författnings-förslag.» Vid denna voterings utgång befunnos rösterna hafva utfallit sålunda: Ja — 64. Nej — 42. ICO Den 7 Mars f. m. Hr Vult von Steijern, Johan Julius: Emot det nu fattade beslutet får jag anmäla min reservation, med tillkännagivande, att jag ansett mig icke böra deltaga i den sednare omröstningen, emedan jag i den förra om kontraproposm röstat för bifall till Utsk:ts förslag. Utsk:ts i slutet af Betänk:t gjorda hemställan. Hr Ramsay: Med anledning af det sednast fattade beslutet får jag föreslå, att den nu föredragna punkten måtte till Utsk:t återremitteras. Denna punkt innehåller nemi. åtskilligt, som dels numera är öfverflödigt, dels beroende af de stadganden, som äro intagne i den Riddarh.-Ordn., som nu är under utarbetande; och torde derför med afiåtande af skrifvelse ang:de denna punkt böra väntas, till dess nämnda Riddarh.-Ordn. blifvit antagen. Jag anhåller således om propos. på återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos., blef i(rågav:de hemställan till Utsk:t återremitterad. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen