Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mars uppläste anförande har jag, bland de flere åtgärder, som blifvit lagde Minisiéren till last, funnit några beroende af den befattning, hvilken varit mig, såsom Föredragande vid Kammar-ärenderne sedan tvenne år uppdragen j och »huru öfvertygad, att den upplyste grannskaren af nämnde anförande finner halten af Herr Friherre Anckarsvärds armärkningar i desse delar, anser jag mig dock börs Pen \7 April e. m. 389 ingå i vederläggning af hvad Hefr Friherren derom anförf, för att derigenom närmare ådagalägga, i hvad inon det stödjer sig på sanning och rättvisa Jag utbeder således ett ruin i dagens protocoil för följande; Vid Herr Friherrens anförande om MiniStérens underlåtenhet att bidraga till en förän, diad representation, yttrar Herr Friherren, såsom ett bevis på Minis^rens verksamma motarbetande af ali ändring i den nuvarande. ”att den af 1809 års Lagjliftare argif ne och fedan af Ständerne 18 12, 1815 och 1818 öfverklaga dt brifien a Statiftijka uppgifter, för Rik fens Ständer varit ett oöfvervinneligt hinder, att fjelfve ens kunna företaga något i denna väg,” och derefter frågar Herr Friherren, har väl Minifiben ännu satt sig i tillfälle, att uppfylla Riksens Ständers behof och redan för så lång tid sedan härutinnan yttrade önskan. ”Hos en representant, som tagit kännedom af Konungens Berättelse på RiksSalen, som äfven sjelf, såsom enskild person, lagt hand vid delar af det arbete, hvarom han anmärker, var en föreburen okunnighet om de anstalter, styrelsen vidtagit för erhållande af Statistiska uppgifter om Fäderneslandet, jag bekänner det, ganska oväntad. Behöfver jag, såsom svar på anmärkarens fråga, anföra, att Statistiske berättelser om länen efter uppgjorde Formulairer blifvit från Landshöfdingarneinfordrade och äfven Riksens Ständer vid denna Riksdag meddeldte; att nya och med afseende jemväl
Ett stort antal slipstenar tillverkas här, hvilka utskeppas från den närbelägna Burgsvikshamu, till störta delen på allmogens egna fartyg. Utom vid nyssnämnde hamn, hvarifrån allmogen idkar sjöfart förnämligast till Blekingska hamnar för utskeppning af spannemål, m. m., samt från de nordligaste landthamnarne med skeppning af kalk och på Fårön med saltadt fårkött, skälspeck och vadmal på Stockholm, idkar allmogen på få andra ställen annan sjöfart, än fisket, och ännu har den icke begagnat sig af den Nådigsl förundta rättigheten till fri seglation på de Danska Staterna, utom att en eller annan gång af de vanliga Blekingsfararne, slipsten och sandstens-block blifvit förda till Köpenhamn. På Gottland äro under loppet af dessa fem åren byggda: Briggar 2. 99 Skonerter 2. inköpta: Skepp 1. 99 Brigg 1. 99 Skonerter . .12. 99 Galeaser 7. 99 Slupar 6. Under samma tid äro förolyckade: Galeaser 4. Skonerter 3. försålda: Briggar. 3. 99 Skonerter 3. 99 Galeas . 99 Jagt 99 Slup Femårs-Berättelse J~r, Gottlands Lån. 18 Sjö-farten har sysselsatt: Ar 18.18 ... 475 personer. 491 Sjöfart idkas af allmogen och några andra landtboer såsom nämnd t är, nästan endast från Burgsvik i södra Fögderiet, samt i norra SI itö, Hellvik, Fårösund och Lutterhorns hamnar, med 13 fartyg om tillsammans 123 läster. Vid alla större landthamnar hafva barlastplatser blifvit utstakade och vitesförbud utfärdade mot barlastens fordom allmänt brukliga utkastande i sjön.
– Ling steg upp, gjorde en stum bugning, och gick på en stund in i spelrummen. Tiden förflög hastigt för de lifvade balgästerna, och ändtligen hade man den omnämnda valsen, hvilken Mannerstedt skulle dansa med Rosa. Med högt klappande hjerta och motsträfvig rörelse nalkades han; men nu skulle man hafva sett, huru dagens eleganter med häpnad drogo sig tre steg tillbaka och lemnade rum, då Rosa steg upp för den unge kandidaten, om hvilken de aldrig drömt, att han ernade blifva deras medtäflare. Han besvarade deras artiga småleende med en stolt blick, och ehuru handen darrade något, då han lätt lade den omkring Rosas lif, – ty armen kom visst icke längre, än att den endast berörde de yttersta vecken af hennes florsklädning, – så gaf likväl hans lediga och behagliga hållning och sätt att föra sin dam åt hans dans ett uttryck, hvilket gjorde att denna grannlaga blyghet icke bemärktes af någon annan än henne, den enda som någonsin kunde komma honom att darra. Vid ett uppehåll i valsen, kastade ynglingen en nästan trotsande blick omkring salongen, för att se om någon läpp krusade sig till ett föraktligt leende. Huru dermed förhöll sig, var dock icke alldeles afgjordt; ty Mannerstedt var närsynt, och kunde dessutom icke höra de medlidsamma hviskningarne från en och annan aflägsen grupp. ”Ack se, min bästa, om icke den stackars kandidaten också är uppe och dansar, och det med sjelfva dagens gudinna! Det är visst, hon är för söt, den mamsell Widen! Man kan ej bemärka det minsta tecken till missnöje på hennes vackra ansigte, ehuru man lätt finner, att det skall i allra högsta grad besvära henne, att dansa med en sådan kavaljer. Jag ville önska, att våra unga damer i allmänhet toge detta exempel till efterdöme; ty, min lilla söta fru T**, är det icke fasligt upprörande att se, huru flickor nu för tiden knipa på munnen, och se ned på sina klädningsgarneringar, då en stackars handelsbetjent, ehuru rätt hygglig, eller någon sådan fattig yngling som den ifrågavarande, bjuder upp dem?
N:o 6) tillstyrka att ur 1 § 1 mom. måtte borttagas orden: «Så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning». § 4. Under öfverläggningen, då första gången bränvinsfrågan förevar i Utskotten, uppgafs der att flere bränneriegare delat sin pannerymd i 2:ne pannor, hvarigenom de kunde, ehuru med uppoffring af bränsle och arbete, åstadkomma en högre afverkning. Så förhåller sig också, och i händelse en till grunden förändrad författning blifvit, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag, antagen, hade det derföre varit angeläget att för sådane brännerier, som skulle beskattas efter pannerymd, förbjuda pannerymdens delning; men Kongl. Majrts förslag förutsatte ej pannerymds beskattning af större redskap än 63 kannors och tillstadde full frihet i valet af redskap för fabriker. Nu hafva Utskotten »afklippt receptet» och, utan att lemna utväg lör de många, som begagna 2:ne pannor, att fortfarande få nyttja'dem, såsom de kunnat, om Kongl. Maj:ts förslag till fabriksbränning med karbeskattning blifvit antaget, i ett penndrag ålagt dem att skaffa sig alldeles ny redskap, om de annars vilja fortfarande utöfva en lika bränvinsbränning som hitintills. Jag finner bil - Bevillnings-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-disk. Utlåtande, JS:o 2. 17 billigt, att den vinst i afverkningens fortskyndande, sorn delningen af redskapen kan åstadkomma, beskattas, och skall derföre vid 27:de <§ föreslå tillökning i skatt för sådana brännerier; men anser det orimligt, allramest i en öfvergångsförfattning, sådau som denna, att tillskynda bränneriegare en onödig utgift, hvaraf staten ej har någon vinst, och yrkar derföre att 4:de § af 1843 års författning måtte oförändrad bibehållas. Om Rikets höglofl. Ständer skulle bibehålla 4 § oförändrad, faller sig deraf såsom följd att jemväl 9 § af 1843 års författning varder lill hela sin ordalydelse' qvarstående. ** §•
För min del tror jag, att jordbruket och den enskilda industrien icke draga särdeles nytta af Styrelsens directa åtgärder, utan sköta sig bäst sjelfva, om de få vara i fred samt endast blifva befrämjade derigenom, att Styrelsen allt mer och mer bortta - D e u i Juli t. ra. 97 tager de entraver, som ligga näringarna i vägen; och jag beklagar, att Styrelsen i detta fall gjort mindre, än som, med ledning af Representationens önskningar, kunnat göras. Att icke tala om fortfarandet af näringstvånget och skrän, har onekligen ett oordnadt mynt tillbakahållit industriens utveckling, och det har likväl, i mer än 3 år, berott på Styrelsen att bringa denna samhällsangelägenhet till slut. Jag frågar, om man har någon tacksamhetsförbindelse för det sådant ej skett. Den till i4 millioner beräknade statsskuld, hvarifrån vi blifvit befriade, anföres också såsom Styrelsens förtjenst. För det första är det icke den slyrelsepersonal, hvarom här kan vara fråga, som betalt denna skuld, utan en hög person, som icke här kan vara föremål för hvarken tadel eller beröm; och jag vill blott fästa uppmärksamhet derpå, att denna skuld betalades dels genom erhållen lösen af den, genom Iractaten med England, Kronan Sverige tillfallna ön Guadeloupe, hvilken lösen, 24 millioner francs, motsvarade, efter dåvarande cours, den erkända tredjedelen af vår hela skuld, omkring<i4;2oo,ooo r:dr specie, dels derutöfver med ett årligt skatteanslag till H. M. Konungen och hans arfvingar nu och för framtiden af 200,000 r:dr b:co. Jag tror mig nu hafva till det mesta genomgått de anmärkningar, som på motsidan blifvit framställda. Jag har således intet att för närvarande tillägga; men då fråga här varit att bedöma, huruvida en person haft anledning att bär göra en skildring af sina enskilda förhållanden, inskränker jag mig att endast yttra, att, i anseende till de särskilda förhållanden, hvaruti han befinner sig, jag icke kan ogilla, att denna skildring blifvit gjord.
S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande, JVS b6, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, M 36, öfver dels Kongl. Majlis nådiga Proposition, angående antagande af en författning om nya Strafflagens införande och hvad i afseende derå iakttagas skall, dels ock enskilda motioner i dermed snmmanhang egande ämnen. Härvid förekommo: § 6. Lades till handlingarne. § 17 Utskottets yttrande lades till handlingarne. § 19 mom. B. Med afslag å Utskottets hemställan förklarade Preste-Ståndet sig vidhålla sitt rörande ifrågavarande moment redan fattade beslut. Mom. 9, 11 och 12. Utskottets till Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet ställda inbjod Bih. till H. St. Prat. 1862 & 1863. 9 Sami. 76 602 Prot.-Utdrag den 18 och 19, September 1863. ning lades till handlingarne, och godkände Ståudet för sin de!, med bifall till Ut skottets gjorda hemställan, den här föreslagna lydelsen af momentet 12. § 20. Lades till handlinqarne. § 21. Utskottets yttranden lades till handlingarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Expeditions-Utskottets Utlåtande, M 12, i anledning af väckta motioner om tryckning af åtskilliga hos Förstärkta StatsUtskottet förda protokoller, beslöt Preste-Ståndet för sin del, att ifrågavarande protokollers befordrande till trycket icke skall ega rum. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskoltets Memorial, 152, an gående aQöningen för Rikets Ständers Justitie-ombudsman samt den hos honom anställda kanslioch vaktbetjening. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, M 150, i anledning af väckt motion om upphörande af skyldigheten att låta stämpla inom riket tillverkade varor.
Discont-vilkor och. 3 proCents renta kunna disponera, icke finnas Uti denna Expedition otnnämnde; 6'ch beslutsfördenskull att detta Förslag skulle till Expeditions-Utskotiet återremitteras , för att i enligt het ined Banco-Utskottets ofvafibterötdå Memorial författas; uti hvilken rättelse de öfriga Bespectiva BiksStånden skulle vöfdsamt obia vänligen inbjudas ätt sig med Prest - Ståndet förena. Ut Supra* Ex Ptotocollö J. U. Almqvist S. t). Beslöt Prest-Ständet med bifall tillBdneoUtskottets Memorial af nästlidne gårdag; angående olikhet i Riksens Ständers Beslut fodrande Malmö JDiscont Directipn, att förhållandet rftå, i enlighet ined Utskottets nu gjorda framställning, hos Kongl. Maj:t i underdånighet änihälas tili den åtgärd, som Kongl. M'aj: t med anledning deraf i nåder kan pröfva nödig. Ut Supra. Éx Brotocollu /. V. Almqvist1 Uu Den 4 Augusti 129 Utdrag af Hedervärda BondeStändets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stock holm den 4 Augusti ISIS• S. D. pplästes och bifölls Baiico-TJtskottets förliden gårdag i Memorial afgifne utlåtande, om tiden till förrättande af nästa Revision af Banco-Verk et, sorn blifvit föreslagen till den 15 September 1017. Ut Supra. S. D. il xpeditions-ITtskottet hade till justering insändt fyra ark af Riksdagsbeslutet, innehållande Statsregleringen, äfvensom förslag till underdåniga Skrifvélset till Kongl. Maj:t 1:0 Angående Cliartors upprättande öfver hemmanen i Riket. 2:0 Angående förbud emot Judars inflyttande 1 Riket. 3:0
Hvems ljufva minne gömmer jag För de praktiska dissektionsöfningarna har ett Af Antonio de Truéba. särskildt arbetsbord ordnats åt den unga damen I all min tid; på den anatomiska lärosalen. Den andra (Ofvers. från spanskan för Idun af Sv. C — n.) Hvems föredöme eldar polskan studerar filosofi och besöker vederÄnnu till manlig id? börande föreläsningar. För att aflägga sina examina ämna dessa damer begifva sig till ||m det vore tillåtet att till de åtta saZiirich, där de som bekant äfven kunna erhålla ligheterna lägga en nionde, skulle jag doktorsgrad. En studiebana, som på andra Du är det, moder. Utan dig vilja tillfoga följande: håll står öppen för kvinnan, den farmaceutiska Hvad vore jag? är just i Österrike helt och hållet stängd för » Salige äro de, som gifta sig med en förLjuf är din kraft och innerlig: henne, under det samtidigt sedan 1 8 8 1 vid ståndig kvinna, ty dem tillhör den husliga Två hjärtans slag, universitetet i Bryssel 1 7 damer aflagt apotelyckan! » Som slå af samma kår lek kareexamen; af dessa utöfva nu 1 6 faktiskt Och om det vore tillåtet att med historiapotekareyrket. I Paris har nyligen en fröken ska noter belysa detta, skulle jag göra det Till sista lefnadsdag. Leclerc efter treårig apotekarepraktik med god med följande berättelse: Mårten Kjellin. framgång bestått den farmaceutiska examen. I midten af fjortonde seklet belägrade Hen— - Tre döttrar till den bekante Newyorkrik af Trastamara Toledo, som försvarade sig tappert och ihärdigt, troget sin konung, som Tills gossen kom; Arkitektens hustru. af några kallades den grymme och af andra den rättrådige. Många gånger hade de tappra och lojala invånarne i Toledo tågat öfver den storartade San Martinbron, en af de dyrbaraste och nyttigaste prydnader som den monumentala staden ägde, kastat sig öfver Henriks läger i Cigarrales och förorsakat blodiga nederlag i belägringshären. För att hindra upprepandet af sådana öfverfall beslöt Henrik att förstöra San Martinbron.
Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludvig: Då utaf de till ledamöter i Förstärkt Bevilln.Utsk. utsedde medlemmar af R. o. Ad. ett icke mindre antal än 14 äro dels för en längre och dels för en kortare tid från hufvudstaden bortreste, tager jag mig friheten att anhålla, att vid början af nästa plenum måtte anställas val af ytterligare 8 supleanler i nämnde Utsk , emedan det eljest är omöjligt att fylla det antal af Ståndets medlemmar, som enl. Grundlagen skall deltaga i voteringarne inom Utsk. Uppå af Hr Gr. o. Landtm, i ani. häraf framställd propos. beslöt R. o. Ad. att i början af nästa plenum företaga val af ytterligare 8 supleanter i Förstärkta Bevilln.Utsk. Fortsattes pröfningen af LagUtskis Betänk. N:o 40, i ani. af dels K. Propos. med förslag till författn. ang:de ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels enskilde motioner i enahanda syftning; och förekommo härvid nedannämndo §§:r uti Utslcs författningsförslag: § 22. Hr von Koch, Nils Samuel: I öfverensstämmelse med det beslut R. o. Ad. i förra plenum fattade, att nemi. upskjutä pröfvandet af rubriken till Förordn:n, intilldess densamma blifvit genomgången, anhåller jag att med behandlingen af rubriken till den afdelning af Förordn:n vi nu gå att pröfva, äfvenledes måtte få anstå. Hvad den nu föredragna 22 §:n beträffar, får jag förklara, att den förändring af den motsvarande 23 §:n i K. M:s förslag, som Utsk. här vidtagit, i min tanke utgör en förbättring. Förändringen består deruti, att Utsk. föreslagit en ny straff-art, nemi. fängelse, att tillämpas jemte de af K. M. föreslagna straffen, böter och Den 31 Augusti. och straff-arbete.
Der har nämligen Ljusbrin-garen, representanten for friheten, upplysningen och framåtskridandet, kulturen med ett ord, betecknats med namnet den återkomne Kristus (liksom ju ock Strindberg låter Kristus vara den s. k. onda och ej den s. k. goda maktens son). Hos alla är dock denne Kristus, Lucifer, Satan eller hvad han nu hvar särskild gång kallas identifierad med det i humanitet, civilisation och frihetskärlek framåtsträf-vande, från auktoritetstron och de positiva religionsformerna sig emanciperande menniskoslägtet, är så att säga dess inkarnation, dess idé. I uttrycken är Richepin väl den hänsynslösaste af alla de uppräknade skalderna, men han är kanske ock den, hvars dikt besitter den mest lidelsefulla kraften. De som möjligen stöta sig pa poemets första rad, skola vid en fortsatt läsning finna att ett högre och renare gudsbegrepp ingalunda är för förf. främmande, fastän eller kanske rättare sagdt just derför att han ej kan förlika sig med den af teologerna efter menniskans beläte skapade guden. “ L ’ Apologie du diable “ Af Jean Richepin. Öfversättning af H. A. Ring. Jag som på Gud ej tror, ej tror på djefvuln häller. Men dock jag såg en dag, då det led emot qväller, Just honom, lögnaren, den onde, ormen, Satan; Han, hvilkens blotta namn oss skrämt som Leviatan, Som man ej nämna törs, jag erkeengeln såg, Den fallne, frestaren, som jämt med illslug håg Den som hans tjenst begär förstör för evigheten, Just honom, djefvulen, jag såg i verkligheten. Jag satt i spisel vrån helt ensam jag och läste Uti den gamla bok, uti hvars rader jäste Likt dunkelt vin den saft, som kraftfull göt sig ur Ditt hjertas rum en gång, du vise Epikur 1 Med lysten håg jag drack i fulla, djupa drag, Då se! Hvad får jag se? Vid samma spis som jag, Fastän i motsatt hörn, dit brasans sken knapt räcker, Den onde leende i en fåtölj sig sträcker. Men ej han hade nu den skrud, han annars ges i,
Vid anställd inventering hafva samtlige ofvannämnde kassors och fonders säkerhetshandliugar befunnits i behörig ordning; börande härvid, med anledning af de vid flere Kostnad Antal Summa Å Intendents-af* delningens andel i anslaget: Försvarsverket till lands i allmänhet. Å Fortifikationsafdelningens andel i anslaget: Försvarsverket till lands i allmänhet - Ä anslaget: mathållning för manskapet vid värfvade Garnisons-regementena. Å Artilleiä-afdelningens andel i anslaget: Försvarsverket till lands i allmänhet. Hästjägare sqvadrons - Å anslaget: Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning. Å anslaget: Fouragering af Artilleriets och värfvade Kavalleriets hästar. Ä anslaget: Spanmålsnpphandlingsoch Bageri-kostnader. Af reservationerna å förra anslaget : Indelta Arméens möteskostnader. Å anslaget: Inqvartcringskostnader i landsorten. A anslaget: j A anslaget: WermlandsFält-.Svea, Götha och, jägare-regeWendes Artillemente. ri-regementen. anslaget: Lei för hästar till Artilleriets exercis. Ä anslaget: Ved och Ljus för fästningsoch garnisonsorter. A anslaget: In qvarteringskostnader i Stockholm. Ä anslaget: Allmänna Garnisons-sjukhuset. Ä anslaget: Kronprinsens A anslaget: Husar-regeSvea Lifgardet, mente. Å anslaget: Ingeniör-korpsen. A anslaget: Andra Lifgar det. A Besparingarne å 4:de liufvudtiteln. Ä anslaget: Lifgardet till häst. Å anslaget: Extra utgifter. Summarum, Ä anslaget: Artilleri-staben. per man. man, Regementen eller Korpser. Kavalleri:
Från denna för-! bindelse kunna Ständerne fritaga sig , genom ett beslut af Magt; men d t skulle aldrig blifva ett af Rätt; och jag kan ali sa det icke tillstyrka När jag det åter icke kan , så måste jag tillstyrka, att Hiscontp ipperen åter försåt, tas i detas förra Credit, hvilket också synes vara enda medlet att löilägenheten afhjelpa. Jag älskar icke Dhconter, emedan jag an} ser en af de största orsaker till vår Finan, ciella oreda hafva legat i Discontemps procenteriväsende j men då deras afskaffande icke torde kunna företagas utan i sammanhang med ett omby;e af FinanceSysteme, som icke synes vara på ännu kan hända lång tid att förvänta eller hoppasj så måste jag anse dem tills vidare för ett nödvändigt ondt, och jag tror således icke, att man, utan våda för Näringarnes verksamhet, kan borttaga tre Disconter utan att gifva andra Låneanstalter i stället, eller också gifva åt RiksDiscontens Fond en förökning, som åter, efter min tanka , vore bättre använd om den gafs i RiksgäldsSedlar, och anställdes såsom serskild Discont åt de Provincer, hvilka annars skulle på en gång både sättas i större behof af Läs nebiträden, och likväl dem fråntagas. Om vårt fel vid jSoo års
Prins i spetsen för RiiisStyrelsen så ofta Konungen sjelf till följd af sjukdom eller andra anledningar var förhindrad att föra densamma. De bland R. o. Ad., som egnade någon upmärksamhet åt detta ärende, torde påminna sig, att jag så väl genom den reservation, som åtföljde Gonst.Utslus afstyrkande Utlåt, i frågan, som genom de ord jag vid dess behandlande inom Ståndet yttrade, tydligen tillkännagaf min åsigt att en K. Prins i vissa fall företrädesvis borde ega rätt att föra Regeringen, och denna min åsigt har jag ingalunda förändrat. Beklagligen vann det omnämnde förslaget icke R. St:rs bifall och af detta deras, enligt min öfvertygelse, otjenliga beslut skörda vi nu den första pura frukten. Jag hade önskat förslagets framgång, men på den väg Grundlagen utstakar och icke genom dennas tillfälliga tolkning eller kringgående. — Det sätt, hvarpå denna sak för närvarande blifvit ämne för Ständernas öfverläggningar, innebär ett sådant kringgående. Illa skulle jag upfatta mitt kall såsom ledamot af det Utsk., som framför allt eger att vaka öfver Grundlagens helgd, om jag någonsin kunde tillåta mig att antingen med tystnad förbigå eller ock rent af tillstyrka en åtgärd, som jag icke ansåg stå i full öfverensstämmelse med denna lag, och det är en afvikelse derifrån, hvartill syftas såväl i förevide Propos. som i detta Utslcs Betänk, deröfver. Jag vill icke inveckla saken; jag vill tvertom söka i möjligaste måtto förenkla densamma. Frågan är icke här om det förhållande, hvari RiksAkten står till Reg:sF:n, utan frågan är helt enkelt: ega Ständerna genast, sedan en Konung så allvarligt in sjuknat, att han ej befattar sig med Regeringsärendena, rätt att i afseende på Rikets Styrelse förordna huru de för godt finna? Härom innehåller RiksAkten icke ett enda ord, utan man har endast och allenast RegisFkn att hålla sig tiil. Men 91 och 92 §§ stadga att Sländerne icke ega denna rätt förr än Konungen, till följe af bortovaro eller sjukdom, i mer än 12 månader sig icke med Styrelsen befattat.
Hvad hafva vi väl annat väntat pä , hvad annat har väl uppehållit vår Riksdag, än just sjelfva de FinanceBetänkanden, som skolat af StatsUtskottet gil vas oss? När vi, efter att hafva varit församlade i^fem månader, på några dagar när, ändtligen fingo öfverlägga i det vigtiga ämne, för hvars afgörande Riksdagen är sammankallad , och hade att utlåta oss öfver FinanceBetänkandet, som utgjorde en massa af, som jag tror, 24 å 25 ark, hvaraf omkring 20 ark Phraser, hvilkas genomtränga!! de icke är hvars mans sak, och på hvilkas utevaro Nationen visserligen icke hade lörlorat någon ting; så synes vi kunna fråga, har det väl behöfts 4 till 5 månader för att uttänka och författa det öfriga ? För hvar och en, som icke tror på ett sådant behof, är det ursägtligt, om tankan också faller på en annan möjlighet, nemligen på ändamålet att RiksdagsTrumpeten skulle* blifva den kraft, som för» mådde oss att göra hvad vi annars icke gjorde. Herr Grefven ock LandtMcirskatten hem - I3Ö Den 4 Maji, e. nt. ställde, otti icke Ridderskapet .och Adeln ansåg cle vid Statsutskottets Betänkande gjorda anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte anmärkningarne, till Utskottet återförvisa. Bifölls. Föredrogs å nyo Statsutskottets , den 26 sistledne April afgifna, samt den 2 dennes på bordet lagda Betänkande, i anledning af Kongl. Majtts Nådiga Proposition angående serskilta anstalters vidtagande , till förekommande af stegring i priset å det grofva Brödet. Herr Flachy Carl Fredric: Med den djupaste, den största vördnads ägnande åt Kongl. Maj ts ädelmodiga omsorg för Landet i allmänhet oth för Hufvudstaden i synnerhet, kan jag 1'kväl icke inse något skäl, hvarföre, på bekostnad af det förra , den sednare bör gynnäs. All välgörenhet, enär den ställes i coilision med någon gällande rättsprincipe, upphör att göra skäl för sin benämning.