Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hos Riksens Ständer har fräga blifvit väckt om rättighet för Invånarne i Skåne och Blekinge, att fritt få till och ifrån hvarandra transportera sina Kandtmanna-varor; och få Riksens Ständer härmed hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla deras i detta ämne fattade beslut. Riksens Ständer hafva, efter inhämtad kännedom om Eders Kongl. Majus Nådiga förordnande härutinnan, väl ansett, att det icke borde vara Invånare i Blekinge och Skåne, mer än andra Rikets Innebyggare, betaget, att med hvarandra ingå i köp och byte om sådana Eandtinanna-varor, hvilka utgöra deras egen afvel, samt att således, enär Eandtmannen i största delen af Skåne saknar tillgång af skogsförnödenheter, som från Blekinge med mindre svårighet sjöledes kunna erhållas, hvaremot Invånarne i sistnämnde ort kunna vara i behof af deri Spannmål, Jordbrukaren i Skåne har att aflåta, desse borde vara öppet, att, utan inskränkning af inoch utlossningsplatser, få dessa provinser emellan transportera ved, redskap och byggnadsämnen af andra trädslag, än Ek; men Riksens Ständer hafva likväl derjemte funnit, att för tillsynen och vården derå, det berörde frihet vid omförmälte transport ej måtte lända till öfverträdelser emot hvad Seglationsoch Tullförfattningarne stadga, det vore oundgängligt, att visse föreskrifter i dessa afseenden blefve meddelade ; Den 3 Juli. 67 delade; och hafva Riksens Ständer deribland trott sig böra anmärka såsom nödvändigt, att Invaname ej matté belastas med skyldighet att från Tullkammaren förskaffa sig förpassningar å skogsproducterna, utan att desse förpassningar mätte af ortens Krono-Berjente kunna blifva utfärd ade.
Till följd af Contraclet den 9 Juli 1835, med Guld till värde af '46,oo6\A% Ducater ... i Silfver Specie Rrdr 310,294: 1. 4- Till följd af Conlractet den 21 Juli i836, med „ 64,947: 41* 1 *• Till följd af Contractet den 27 Sept. sistn. år, med „ 89,027: 18. Efter granskning af de hos Banco-Fullmäktige förde serskildte Protocoll, i frågor rörande reela Fondens vidmaglhållande, hafva emedlertid Berättelse af B anea-Fullmäktige. Rikets Ständers Ar 183^ församlade Revisorer, den a3 November samma år, i anledning af de dittills utaf Fullmägtige vidtagne åtgärder till den Metalliska Cassans förstärkande, gifvit Fullmägtige tillkänna, det Revisorerne förmodade, att, om framdeles en lika fördelaktig conjunctur som år 1836 skulle inträffa, Fullmägtige icke skulle underlåta att jemväl begagna de medel, som uti §. 23^ af BancoReglementet voro ställde till Fullmägtiges disposition att användas, i enlighet med föreskriflerne uti §. 120 af samma Reglemente; hvarefter åter Rikets Ständers sednast församlade Revisorer, enligt i83p års tryckta Pievisions-Berättelse (pag. 18), yttrat den öfvertygelse, att Fullmägtige, vid framdeles afslutande Contracler 0111 levereringar af Silfver eller Guld lill Banken, icke borde bevilja vederbörande leverantörer räntefria förskotter på längre tid, än högst 3:ne månader, samt att vid uppgörande af dylike Contracter för framtiden borde, jemte de lyftade förskottssummornes återbäring med 6 procents ränta från lyftningsdagen, bestämmas något lämpligt vite, att af Leverantören erläggas för den händelse, att öfverenskomne levereringar icke inom stadgad tid verkställas.
361 heten hos föräldrar och målsmän att insätta sina söner och myndlingar i en läroanstalt, om h vars fortfarande bestånd de icke ega tryggad visshet, — dessa olägenheter kräfva alla ett billigt och skyndsamt afhjelpande. Motioner, i syftning att få läroverket fullständigt äfven på den klassiska bildningslinien, hafva ock vid sist hållna riksdagar varit väckte, men strandat emot förnämligast det ringa antalet af lärjungar, som då ännu icke uppgått till 100. Då nu jemväl denria stötesten så tillvida bortfallit, att läroverket innevarande termin räknar 105 inskrifna, hvaribland inom sjette och sjunde klasserna 13, af hvilka blott en enda realist, och då den redan befintliga lärarestyrkan med afseende på det begränsade antalet af lärjungar kräfver en högst ringa och obetydlig ytterligare uppoffring från Statens sida för läroverkets bringande i fullständigt skick, har en ny motion för ändamålet icke kunnat undan tryckas. Det skall ännu säkerligen invändas att lärjungarnes antal är alltför ringa, för att kräfva läroverkets utvidgande till ett högre fullständigt, men deremot må först och främst anmärkas, att det otvifvelaktigt måste komma att utöfva ett än ofördelaktigare inflytande på tillvexten af lärjungarnes antal, om de flesta af dem i en så vigtig tidpunkt, som vid atgångsexamen, blifva betraktade såsom privatister, då naturligt är att alla de, som hafva någon möjlighet att välja mellan olika läroverk, föredraga ett sådant, der de veta, att de äfven ega rättighet att aflägga sin afgångsexamen. Dessutom är det icke lärjungeaatalet ensamt, som bevisar ett läroverks behöflighet och värde. Lokala, temporära och provinciela förhållanden måste ock dervidlag tagas i betraktande. Hudiksvalls elementarläroverk har till sin uppgift att åt ungdomen inom hela den vidsträckta och starkt framåtskridande provinsen Helsingland, som redan räknar omkring 90,000 innevånare, bereda ett lättadt tillfälle till erhållande af vetenskaplig bildning. En s. k. real-bildning skulle icke här tillfredställa behofvet, och det är för långt till något fullständigt läroverk, för att det skulle kunna ersätta, hvad som här felas.
Bränvinsförsäljning, om förändring i vissa delar af gällande Förordning af den 27 November 1857, angående — 5 2 11 —• 1 Aug. 1 Aug. 1 Aug. 1, 11 Aug. I anledning af gjorda anmärkningar . — 5 2 17 — 18 Sept. a. a. 18 Sept. 19 Sept. 19 Sept. I anledning af gjorda anmärkningar och olika beslut — 5 2 9 — 26 Maj 23 Maj 26 Maj a. a. 23 Maj Förslag till Voterings Proposition — 5 2 10 — g. 16 Juni g. 16 Juni g. 16 Juni g. 16 Juni — 12 — CD Hrl >—• t-rl 2 § ' OQ g & C3 cd W cl P cn B. CG 5! ^ >-*s 1-5 0 ~ 1 I CG idq co a’ m n> B 2. o sr —s. ^ 2^ & 23 B B Pj CD CD “ lliks-Ståndens Beslut. t 5 -J P.J K ° tk ui B O <-j. * 0<5 B P Oq 2 C Ridd. o. PresteBorgareStnndet. BondeN:o IfiöT SicL Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o Bränvinstillverkn., voteringsresultat 5 1 30 ■ _ a. a. 7 Juli a. a. 20 Juli a. a. 20 Juli a. a. 20 Juli 106 31 « om bestämmande, i händelse Bondeståndets anhållan att under 1861—1863 få tillverka bränvin i smärre brännerier utan kontroller af Kongl. Maj:t bifalles, af afgiften för, m. m. 5 2 19 — a. a. 16 Okt. a. 16 Okt. a. a. 17 Okt. b. 15 Okt. Byggnader, om fördelning af kostnaden för vissa allmänna, se Boställen. » om ändrade stadganden angå- ende skyldighet att deltaga i, se Kyrkobyggnad.
Det kan ej med skäl fordras af den enskilda representanten alt framlägga ett fullständigt förslag i ett så vidtomfattande ämne; men det torde dock tillåtas mig att väcka R. II. St-s uppmärksamhet på det tillfälle, Staten äger att kunna uppnå detta mål, med den jemförelsevis minsta kostnad och ändå full ändamålsenlighet. Staten äger nemi., vid del s. k. Hötorget här i staden, ett betydligt qvarter, deri s. k. Banan, beläget vid ett af stadens vackraste torg med fri och för eld så säker plats sorn det är möjligt i en större stad. Eli del af detta qvarter är på lifstid upplåtet ät vår utmärkte bildhuggare, Hr Professor Byström, som med betydlig kostnad derå uppfört flera större till konstsamlingars bevarande särdeles tjenliga byggr under, hvilka, vid denna konstnärs en gång timade frånfälle, skola återfalla till Slaten. Åt Hötorget åter är endast en rad af vagnshus uppförd, i sig sjelf vanprydande dennp vackla plats och lätt ersätta på annat ställe, om dessa nedrifvas. Om nu på denna säkra och goda grund uppfördes cn passande byggnad tversöfver hela torgets ena sida, endast med en undervåning för marmorarbelen, äfvensom för de större piecerna af r.ntiqvitets-samlingarna, såsom rustningar 111. m. och ofvanpå ett enda galleri med dagern uppifrån takel, så skulle detta troligen kunna rymma Rikets liela olivar. målnirigs-samling. Efter Hr Professor Byströms en gång timade frånfälle, eller ock genom öfverenskommelse med honom förut, kunde då detta galleri sammanbindas med hela den rad af byggnader, som nämnde Professor nu innehar, och derigenom en förträfflig locäl för uppställande af antiqvitetsmytit, handleckningsoch gravursamlingar, äfvensom för tle tillökningar erhållas, som antingen genom köp eller enskildes testamentariska gåfvor af sina samlingar till museum framdeles kunde vinnas.
Till hvad Gr. af Ugglas yttrat i afseende på det behof, som man å andra sidan anfört, att erhålla detta anslag för att derigenom bestämma en riktning för ett stambanesystem, ber jag att få tillägga, emedan jag anser det möjligtvis kunna medföra en förkortning af disoussionen, att då banans sträckning direkte till Upsala-Sala, samt Gefle-Dala-vägen blifvit föreslagne hufvudsakligen för det gagn som man derigenom skulle göra dels Dalarne, dels Norrland, ber jag att få fästa upmärksamheten derpå, att så väl de tvenne representanter från Dalarne som här äro vid Riksdagen närv:de, som representanterna från Norrland protesterat mot den af Utsk. föreslagna sträckningen. Jag vill icke uprepa detaljerna af dessa protester, — de finnas dels i Hr Falhems reservation, dels i det yttrande, som R. o. Ad. torde erinra sig från de gemensamma öfverläggningarne, afgafs af representanten för Fahlun, Hr Boman, dels ock i de yttranden, som i BondeSt. af representanterna för Dalarne derstädes blifvit afgifna, äfvensom i hvad som under de gemensamma öfverläggningarne anfördes af representanterne från Norrland. Frih. Cederström, Rudolf: Uti Frih. Carl Raabs åsigt, att vi skulle kunna med behörig kraft fortsätta jernvägs-arbetena utan skuldsättning, kan jag icke instämma; ehuru jag tror denna bana endast med varsamma steg böra beträdas och icke i vidsträcktare mån, än behofvet, enl. noggrannaste pröfning deraf, kräfver. Det är derföre jag förenar mig med de ledamöter som yrka afslag å denna punkt. Då jag således, ehuru under erkännande af den ifrågav:de förbindelsens vigt, icke är ense med Utsk. ang:de banans sträckning och icke f. n. kan tillstyrka det för densammas utförande föreslagna anslaget, skulle jag dock gerna önskat att medel kunnat beviljas till banans förande från Stockholm till Giresta.
För min del anser jag denna undantagslagstiftning alldeles orimlig, så till vida, som den skulle hindra en embetsman att utarrendera sin egendom, med rättighet för arrendatorn att bränna bränvin. Om t. ex. en landshöfding får ärfva en egendom, som redan är utarrenderad med detta vilkor intaget i kontraktet, huru skulle han då förhålla sig? Skulle han taga afsked frän sin tjenst? Jag kan emellertid ej finna, att det nu föreslagna stadgandet innefattar det hinder, som jag anser alldeles orimligt; och jag anhåller derföre om bifall. Gr. Mörner, Carl Göran: Lika med den föreg:de talaren, anser jag ett utsträckande af denna undantags-Iagstiftning vara alldeles orätt. I 2:dra mom:t är tydligen föreskrifvet, att på kronans jord ingen bränvinsbränning må ega rum, och R. St:r i förening med K. M. äro fullt berättigade att i detta afseende stadga ett förbud; men att låta detsamma vinna tillämpning äfven på embetsmäns enskilda jord innebär en orimlighet. Om t. ex. en person, som redan utarrenderat sin egendom på vissa vilkor, befordras till en förtroendesyssla, skall då kontraktet anses brutet? eller skall egandet af jord, som skötes på ett med det allmänna bruket öfverensstämmande sätt, utgöra hinder för egaren att bekläda statens embeten? Jag anhåller för min del om bifall till sjelfva punkten, men icke till motiverna. Hr von Mentzer, Carl Fredrik: Sedan jag begärde ordet, hafva redan så många yttrat sig i denna fråga, att jag vill inskränka mig till att helt enkelt instämma med dem, som begärt bifall till Utsk:ts förslag. Frih. Sprengtporten: Jag tillhör icke deras antal, som önska en ytterligare utsträckning af förbudet. Något sådant kunde dock inträffa, om punkten bilölles, sådan den nu är, ty motiverna innefatta nästan ett godkännande till motionen. På det att i denna ganska tvifvelaktiga fråga ett It. St:rs beslut icke måtte kunna gifva anledning till oriktig tolkning, får jag således anhålla, det R. o. Ad. behagade, med godkännande af §:n, afslå motivern*. Den 6 Mej f. m. 69 Frih.
Län, under de första Femton frihetsåren, för sig sjelfva, hustrur och hemmavarande barn, men icke för tjenstefolk; torflige krono-nybyggare måga under frihetsår tillgodonjuta denna befrielse, äfven sedan de första Femton åren tilländalupit, efter den pröfning af deras belägenhet, som Taxerings-Kommittéerne skall åligga. § 142. Befrielse efter 2 Art. åtnjuta: l:o Innehafvare af en eller flere tjenster, antingen utan lön eller inkomst, eller hvars sammanräknade belopp ej öfver stiger Femhundrade R:dr R:mt, med iakttagande af hvad 3:dje § föreskrifver; Auskultanter och Extra ordinarie Tjenstemän af alla Stater, hvilkas inkomster genom arfvoden eller sportler icke öfverstiga sistnämnda summa; de personer, hvilka af Slaten eller allmänna Verk åtnjuta pensioner, som icke öfverstiga Femhundrade R:dr R:mt; afskedade eller blott karakteriserade personer, utan tjenst och löne-iukomst, jemte Studerande, hvilka för enskild undervisning icke hafva mer än Femhundrade R:dr R.mt lön; äfvensom i beräkning af lönebelopp eller extra inkomster icke upptagas å Stat bestådde expenser och skrifvarebjelp; traktamente under kommenderingar utom station; fält-aflöning i krig på längre eller kortare tid; pensioner till delegare af Arméens, Amiralitetselier Civil-statens Pensions-inrättningar samt alla andra Pensions-inrättningar, lill hvilka delegarne sjelfve bidragit eller hvilka från enskilda donationer härröra; Embetsoch Tjenstemäns resepenningar och traktamenten i kronans ärenden, äfvensom å
Komiterade hafva vidare att till behandling upptaga de artiklar, för hvilka, såsom utan sammanhang med sidenväfnadstullen, de Svenske fullmäktige, enligt det vid sammanträdet den 7 December nästlidna år träffade aftal, på förhand uppgjort lörslag till tullsatser. Dessa äro, såsom ofta förut blifvit omförmäldt, grundade på Tullföreningstariffen, hvars bestämmelser de likväl i allmänhet öfverstiga, hvadan anledning icke kan förefinnas, att man å Frankrikes sida skulle ingå på några till en allmännare höjning deri ledande förslag, och då, i de fall, der afgifterna möjligen skulle ur Sveriges eget intresse finnas tåla vid någon ytterligare nedsättning, komiterade hafva sig öppet att vid den allmänna revision af taxan, som dem åligger att verkställa, derom afgifva yttrande, lärer vid de bland dessa tullsatser, som af Frankrikes fullmäktige redan blifvit antagna, böra i allmänhet bero. Komiterade, som öfver samtlige de artiklar, med de å dem föreslagne afgifter samt tidpunkterne för dessas tillämpning, hvilka utgöra föremål för den ifrågavarande traktaten, uppgjort en särskilt, här i underdånighet bilagd tariff, hafva derföre, med hänvisande till sagde tariff i fråga om alla de tullsatser, angående hvilka komiterade, vid ofvananförda förhållande, eller med afseende å det ringa inflytande, de funnits kunna utöfva på landets industri eller statens inkomster, ansett sig böra obetingadt instämma i de af de Svenske underhandlare gjorda och af de Franske antagna förslag, bort inskränka sig till närmare redogörelse rörande endast de artiklar, hvilka antingen äro af större vigt, eller lör hvilka de Franske fullmäktige fordrat nedsättning utöfver hvad de Svenske föreslagit, eller angående hvilka komiterade funnit de af de senare upptagna tullsatser understiga hvad som för närvarande synes skäligen böra medgifvas. Vid Bomullsväfnader hafva de Svenske fullmäktige föreslagit ned sättningar, å ”Gaze, Linön, Musslin, Dimity och Batist” från 1 Rdr till 75 öre, — å ”Tyll” Ullgarn. Bomulls väfnader.
Jag har i 9.5 år sökt på detta rum bevaka våra grundlagars förmer;, men jag tillstår uppriktigt, att deribland förekomma vissa så små och obetydliga, att jag, rent ut sagdt, har skämts att dermed framkomma. Det hade eljest icke varit svårt för mig att, vid tillfällen då votering utfallit mot min önskan, mången gång söka upprifva densamma, emedan Landtm, icke för tillfället bade uttalat den ord-formel, som är föreskri fven i 5 i §:n Riksd.Ordn., nemi. att bestämdt inhemta Ståndets mening, huruvida öfverläggniiigen vore fulländad. Men då jag måst se så många kameler sväljas, har jag ansett olämpligt att vilja sila myggor. Jag kan således icke annat' tro, an att R. o. Ad. nu mätte låta bero vid hvad sorn skett. Frih. Cederström, Jacob: Jag’ hade icke ämnat deltaga i denna discussion, men då fråga blifvit framsta! Id, huruvida Riksd.Ordn. bör gälla framför Ridd.Ordn., så har jag velat förklara, att det är icke eleetorernes rättighet, som här är i fråga; ty de äro förbudne att sammanträda till val, med mindre Hr Landtm, dem derom anmodat, men väl är det deras pligt, att, då de äro färdige att företaga Den i Februari. delta val, derom underrätta Landtm, i så god tid, att plenum hunne anslås, för att af Landtm, anmodas att valen företaga. Men då nu en sudan försummelse å electorernes sida inträffat, och valen redan skett, anser jag rnig böra tillstyrka, att Ståndet dervid låter bero. — En annan ledamot har förklarat, att om det nu af Hr von Hartmansdorff begärda ogillande skulle komma i fråga, R. o. Ad. skulle försutit den tid grundlagen bestämt, inom hvilken valen skulle varit verkställda. Detta nr icke riktigt, ty de 8 dagarna äro icke förflutna, förrän i morgon, och innan dess kunde electorerne anmodas att sammanträda till val, och plenum anslås till'morgon eftermiddag för brytningen af val-listorna.
mentet omhulHur mycket t. ex. dats på alla sätt. cykelsporten än Man fick snart vunnit terräng, klart för sig, att har dock ridKRONPRINSENS KALKPARTI VID DJURSHOLM. ett behof blifvit sporten där infylldt och detta om vissa kretsar på ett utmärkt sätt. Ty på hela kontinenten finnes ej ett etablissement af alltid bibehållit sitt häfdvunna anseende. denna art, som är uppsatt och ordnadt på ett så förstklassigt sätt. RidUnder de senaste åren har ridsporten hos oss left under förlektionerna ökade sig vecka för vecka, och tidtals slego dessa till den höga svårade omständigheter och till följd däraf fört ett tynande lif. numerären af cirka 200 per dag. Vid de gamla ridhusen ansågs det bra, Våra ridhus i Stockholm hafva nämligen ej varit i ett sådant skick, om man lyckades nå en siffra af 80 per dag. Damlektionerna försiggå att de lockat till talrika besök, och den förut omnämnda cykelsporten i allmänhet på förmiddagen emellan kl. 10 — 2, ofta en lektion i hvarthotade till och med en tid att döda vår » civila » ridsport. dera ridhuset. Om aftnarne rida de unga i klubb vid musik, herrar Den förra olägenheten är nu dock på ett glänsande sätt undanoch damer par om par. Ej mindre än fem instruktörer gifva lektioner, röjd i och med vårt Tattersalls färdigblifvande, och faran för cykeloch när ridsäsongen är i full gång, stå ett 50-tal hästar till de ridankonkurrensen är äfven öfverstånden, sedan den uppfattningen börjat des disposition. Då lokalerna dessutom äro stora och luftiga, toalettgöra sig gällande, att cykeln i första rummet är ett det utmärktaste och sällskapsrummen vackra och praktiskt inredda, är det ej att undra fortskaffningsmedel, men först i andra rummet en angenäm idrott. på, att trefnaden på platsen är stor och att ridsporten i hufvudstaden Erfarenheten visar detta bäst. Huru många voro nämligen ej de, återbördat sin gamla berättigade plats att vara en den eleganta värlsom för cykelns skull » sulto af » och sveko sin gamla vän hästen?
Också torde det ej vara Hr Gr. Löwer.- I 636 Den i3 Maj e. ra. hjelm obekant, att, oaktadt det nu existerande förbudet, Öfverståthållaren under liand gifvit sin tillåtelse till inrättande af sådana små theatrar i Stockholm, der de torftigare folkclasserna kunnat roa sig för aftonen för en 8 sk. eller 12 sk. b:co, och der dels af den K. Theaterns mindre för sig komna elever, och dels af andra personer skådespel blifvit uppförda. Pplisen har tolererat dessa nöjen; och det har ej försports, att några, menliga följder för sedligheten deraf uppstått. I öfrigt är jag visserligen af den mening, som Gr. Gyldenstolpe yttrat, att det ej må vara Ständernes rätt, alt vid beviljande af ifrågavar. anslag fästa ett villkor, som är främmande för StntsUtsk:s utlåt ; men för min del linner jag just det af Utsk. anförda skäl , att detta anslag under längre tid varit anvisadt, utan att veterligen hafva åstadkommit någon nytta, snarare tala för än emot dess upphörande, enär ett anslag städse bör grunda sig icke på häfd, utan på dess nytta och nödvändighet, hvarföre jag, som ang:de det ifrågavar. erkänner hvarken det ena eller andra, anhåller 0111 ålerremiss, och förenar mig med motionären Ephraim Larsson deruti, att det anslag, sorn nu (innes för de dramatiska spektaklerna, må upphöra. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Med anledn. af nu under discussion varande ämne eller anslaget till dramatiska spektaklet, oinrördt i åttonde punkten, af. StatsUtsk:s utlåt. N:o 54, föreslår jag, att Utsk. ville tillstyrka beviljandet af ett anslag — dess belopp öfverlemnar jag åt Utsk. sjelft att bestämma — alt utbetalas såsom proemier åt inhemska författare af sådana dramatiska arbeten, hvilka, efter alt hafva blifvit af K. Theater-directionen pröfvade och godkända, kunna på den K. Theatern gifvas. Sådant är förhållandet i Danmark.
Ifven jag är ak den tanka. att hvad i^3/^ ärs lag hjudsr, i trögan om myteri oell uppror, ieke skulten ollo»' rättvisligen kan antagas säsom lämpligt i frägan om upplopp; oeh dä jag, vid granskning af det förslag tili lag emot upplopp, som är intaget i 11 kapitlet af förslag till n^ Lräminal-Dag, tinnerdetsamma krista i sjelfva sitt ändamål, dä det icke med stadgandet, att till upplopps lrämmande krigsmagt 5är användas, förenar lrvaiken tillräckliga föreskrifter till förekommande af det misshruk, som ak en sadan tillätelse möjligen kan ega ruin, eller rrägot stadgande al ansvars-pätöljd dera; oell jag jemväl i herörde törslag saknar den fullständighet i öiriga föreskrifter, som s^nes mig nödig, lör att uppfylla hvad vid upplopps dämpande iagttagas hör; sä vägar jag för min del leke eller tillstyrka samma förslags antagande, sädant det är af k. d. Dag-Oomiteen lramställdt. Dti :^c)3 är Xrigs-artiklar, 5 kapitlet r6 §., är väl det fall upptaget, att den, som vill stilla upplopp, varder dräpen, samt hestralfningen dera utsatt härdare, än allmänna lagen stadgar för dräp; äfvensom samma stralf är utsträokt till älven alla de, hvilka hurit hugg oeh slag ä den döde; men dä man hesinnar, att de nästföregående M. ak samma Dapitel oeh älven den näst efterföljande handla om uppror, sä vill det s^nas utom ali tvifvel, att det i »6 H. nyttjade ordet upplopp är en ord-lorväxling, sä att meningen rättligen varit att salunda hestralfa dräp, som lorölvas a den, som uppror stilla vill. Deremot igenlinner man i mdra afdelningen al 1819 ärs Djenstgörings-reglemente för Armeen, 0 Lap.