Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror t. o. m., att exempel finnas, då man 5 till 6 gånger kallat juryn tillsamman förgäfves, emedan erforderligt antal ledamöter saknats. När förhållandet redan är sådant, och man ser tryckfrihetens missbruk snarare tillän aftaga, torde den tid icke vara aflägsen, da inga andra låta begagna sig till jurymän, än de, som tillhöra antingen det ena eller andra partiet, och då det beror på en lyckträff, örn den anklagade frias eller fälles, emedan den oväld saknas, hvarförutan ingen rättvisa kan äga rum. Juryn har da förlorat sin nytta och bör ej vidare bibehållas. Redan vid förra riksdagen tvekade jag, hvilketdera borde anses för rättast, men vidblef dock juryn. Nu deremot tror jag på redan anförda skäl, att juryn hädanefter förtjenar mindre, och våra domstolar vida mera förtroende. Domaren är redan såsom offentlig man van vid att misskännas och tadlas i så många andra hänseenden. Örn tryckfrihetsmålen dertill läggas, hoppas jag dock, alt han bibehåller sin sjelfständighet, och att målen afgöras med mera enhet än nu, då olika juryr fälla motsatta utslag i samma sak. Förslaget, att man skall klyfva Constit.TJtskts förslag och bibehålla juryinrättningen, roen afskaffa iudragningsmngten, kan jag icke gilla, utan tror deremot, att så länge man vill på ena sidan bibehålla osäkerheten och lyckträffen i afseende på målens afdömande, är det äfven nödigt alt bibehålla godtycket eller indragningsmngten på den andra; men vill man afskaffa juryn, kan man äfven afskaffa indragningsmagten eller göra just hvad Constit.Utsk. föreslagit. Särskildt anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på några här fällda yttranden. En talare har sagt, att domstolarna icke borde få döma i tryckfrihetsmål derföre, att det ligger i deras interesse att handla i laglighetens och stabilitetens anda.. Af denna sats, eller att man ej åt domstolarna bör öfverlemna tryckfrihetsmålens behandling derföre, att domstolarna handla lagligt, följer väl således, alt man vill bibehålla juryn derföre, att den handlar olagligt, eller derföre, att man åtminstone hoppas, det den skall göra det.
Då härvid först förekom Utsk:s hemställan ang:de aflöningen för SubalternOfficerare och deras vederlikar, yttrade Hr af Klint: Jag vill på intet vis motsätta mig den lönetillökning StatsUtsk. här föreslagit för öfverbefälet vid Kronprinsens IiusarReg:te, men mig synes, att StatsUtsk. äfven bort hafva underbefälet vid samma Reg:te i minnet och för detsamma föreslå en löneförhöjning motsvarande den hvartill öfverbefälet nu blifvit upfördt. Frih. Tersmeden: Den tillökning Utsk. här föreslagit utöfver K. M:s Propos. grundar sig på en enskild motion, och då denna endast rörde StibalternOfficerarne och deras vederlikar, så har Utsk. deraf icke haft någon anledn. att förslå en tillökning för underbefälet. Hr Bildt, Didrik Gillis: Till de skäl Frih. Tersmeden anfört ber jag få tillägga, att efter hvad man sagt mig, så har underbefälet vid Prinsens HusarReg:te särskilda fördelar framför underbefälet vid LifGardet till häst. Der lär nemi. finnas några indragna platser och behållningen deraf fördelas på underbefälet. Jag får derföre tillstyrka bifall till hvad Utsk. i denna punkt föreslagit. Uppå härefter framstäld propos., biföll R. o. Ad. Utsk:s ifrågav:de hemställan; oell i öfriga delar blef förev:de punkt utan discussion bifallen. 50:de punkten, ang:de anslag för Svea LifGarde. Mom. litt. a, angtde ny lön för en Bataljonspredikant. Hr Brakel: När det var fråga om Majorerne vid LifGardet till häst uplyste jag, att dessa Majorer vore de enda i garnisonen, som icke hade någon ackords-amorteringsränta att betala. Jag anser visserligen icke den lön K.
Domhafvanden förmentes icke hafva varit berättigad, har jag låtit hos Kongl. Svea Hofrätt anställa åtal emot nämnde Domhafvande, i följd af det genom handlingar utredda förhållande, att sedan angifvaren hos Häradsrätten sökt dödande af en inteckning, hvarmed | mantal Thors i Bro socken var besväradt för en af Sutthoffska konkursmassan i Stockholm uppgifven fordran, och denna ansökning blifvit af Häradsrätten upptagen vid vintertinget år 1848, då Sökanden företett Kongl. Svea Hofrätts den 29 Juni 1847 gifna laga kraftvunna dom, angående den af Handelsbolaget Dan. Sutthoffs et C:ie konkursmassa fullföljda talan efter vad emot Wisby Rådstufvurätts dom uti Handlanden A. J. Ihres konkurs den 23 Nov. 1846, deri Rådstugurätten ansett Dan. Sutthoffs et C:ie gäldbundna bo icke kunna för dess uppgifna fordringsanspråk tilläggas någon betalningsrätt utur de afträdda tillgångarna, till hvilka hörde i fråga varande | mantal Thors, hvarefter Hofrätten förklarat sig ej finna skäl att i Rådstufvurättens öfverklagade dom göra ändring; så hade Häradsrätten, efter inhämtad kännedom deraf, att Sökanden tillhandlat sig nämnda hemman af en person, som å offentlig auktion från Handlanden Ihres konkursmassa detsamma inköpt, meddelat det beslut under den 23 Febr. 1848, att annan åtgärd ej kuDde vidtagas, än att, på sätt 24 § uti Inteckningslagen den 13 Juli 1818, sådan den lyder i Kongl. Kungörelsen den 18 Dec. 1823, föreskrifver, Grosshandelsbolaget Dan.
Förordningen den 28 Januari 1779 bestämd för en vagn till 8 rst., för en sadel 4 rst. samt för en kärra eller släda likaledes till 4 rstmilen, anser sig, med afseende å den försämring sf myntvärdet, som sedermera egt rum, böra föreslå samma legas stadgande till dubbelt belopp, siler till 1 sk. 4 rst* f°r vagn samt 3 rst., allt B:co, för sadel, kärra eller släda, allt per mil be» räknadt; hvaremot likväl de vagnar och kärror, som begagnas, borde vara efter de föreskrifter, Landshöfdingarne särskildt, efter bruket och lägenheten i hvarje ort, egde meddela, så inrättade och beskaffade, att de af resande utan för mycken obeqväm* Jighet må kunna begagnas. Riksdagsfullmägtigen Eric Broberg, fråfi Södermanland, har yrkat befrielse för Gästvare från skyldigheten att skjutsa resande; men, då 12 §. af 1734 års GästgifvareÖrdning ålägger Gästgifvare, att hålla så många hästar, som Landshöfdingen efter hvar* je orts beskaffenhet pröfvar nödige, samt' 8 §. af Kongl. Förklaringen den 11 December 1766 stadgar, att vid HäradsRätten skall utredas, huru mångå hästar Gästgifvaren för sine friheter kan och bör hålla, anser Utskottet, att vid desse stadganden, enligt hvilka det närmare bestämmandet af Gästgifvares skjutsningsskyldighet i hvarje särskildt fall på localomständigheterne ankommer, så mycket heldre bör förblifva, som, Seii>. och Ekon. Utsk. Betankanden.
Ständers förordnande vid Riksdagen i Stockholm åren 1809 och 1810, på Riksgälds Contoiret blifvit öfverflyttade, och hvarmed i öfrigt är sådant förhållande, att Hans Exr,ellence och dess Fru Grefvinna uti deras under den 28 Januari 1808 för nämnde Lån ut gifne - Den 4 Mars, 4? gifne förskrifning förbundit sig, som orden lyda, ”att utom ärlig renta till 5 för Hundrade, efter ”10 års förlopp återställa årligen en Tiondedel *’af Capitalet, intill dess hela Capitalet blifvit ”guldet, och att medan länet innehafves vid hvar”je års förlopp rentan erlägga, vid äfventyr att ”om vid Eentans liqviderande utöfver 3ne må”nader från dess förfallotid kom att dröjas, skul* s’le Capitalet anses såsom till betalning förfallet, och ”det Hans Exellence lemnade tillstånd attfåCaph ”talet uti 10 år innehafva, och att derefter få af* ”befalningarne derå på berörde sätt årligen verkställa, försvinna, så att, om rentan icke vid hvar. ”je års förlopp, eller inom 3:ne månader derefter, rätteligen afbördades , sjelfva Capitalet skulte utan uppsägning, äfvensom den bristande *’rentan, genast kunna infordras och hos Eånta, ’garen utsökas.” Sedan hös Herrar Fullmägtige af Commissarierne blifvit anmält, att den år 1812 förfallna renta Tretton dagar efter den ytterst bestämda betalnings termin af Hana Excellence först blifvit liqviderad, läto Herrar Fullmägtige kungöra Hans Excellence, att, i anseende till det sålunda förelupne dröjsmål med rente.betalningen, Hans Excellence förverkat rättigheten att längre innehafva Eånet, med de vilkor sorn vid dess meddelande blifvit bestämde; hvarefter, och sedan bevis från Hans Excellence inkommit, att Hans Excellence af detta Beslut erhållit del, Herrar Fullmägtige till pröfning förehaft en af Hans Excel - 4-8 Den 4 Mars• Excellence dessförinnan ingifven skrift, med .'lilliy
Genom det antikiseradt behandlade håret, den starka hakan och anletets uttryck af stor och fattad beslutsamhet får hufvudet något imponerande och cesariskt. – Den motsatta typen har Sergel mästerligt framställt i sin bekanta staty: Gustaf-Apollo! Och denna sammansmältning var icke tomt smicker, utan den store konstnären har därmed framhäft just den idealitet, som var konungens, diktens, drömmens och fantasiens idealitet, och det är också något af konungens vingade väsen gripet i hans litet dansande, lätta, för en kunglig slottstilja passande ställning. Samma motsatser hafva också Breda och Roslin skildrat. Breda har målat regenten från 1787, monarken, som redan 1786 passerat den lifvets vändpunkt, då ungdomens vekhet efterträdes af en själfvisk kyla, som är mannaårens lärospån. Ännu står han för oss som en skämtande världsman, med sjuttonhundratalets leende af älskvärdhet, kvickhet och sällskapstakt, men bakom förbindligheten anar man människan med den kalla viljan och världsklokheten. Roslin däremot har målat drömmaren – hans tafla stammar från 1775, kanske från Gripsholm – under den stora teaterkampanjen, då konungen i Cinna och så många andra roller ur den franska klassiciteten fick verkliggöra något af sitt högburna fursteideal. Roslin har målat honom i en stilla timme af eftertanke och drömmeri med en poets litet sorgmodiga drag i de stora ögonen, och kring den kvinnliga munnen. Det är med en egendomlig känsla af ords och formlers otillräcklighet inför en rik och växlande natur, som man bläddrar i en portfölj med alla dessa olika porträtt af Gustaf III, medan de tusen olikartade och brokiga smådrag, som finnas om hans person, gå genom ens tanke utan att vilja samla sig till någon i alla detaljer afgränsad bild. Man förstår lätt, hvilken sorts människor alls icke kunna känna något för denna skiftande, ombytliga och skönhetsälskande natur.
Flottans etablissement å Nya Varfvet vid Göteborg icke utan en vidlyftig, med högst betydlig kostnad förenad befästning kunde skyddas emot fiendtliga anfall samt just den omständigheten, att en del af Flottan med sina dyrbara förråd vore der förlagd, sannolikt skulle gifva fienden ökad anledning att emot Göteborg rigta sina anfall, Flottans nämnda etablissement borde till lämpligare ort förflyttas: och sedan detsamma, både i afseende å personal och fartyg, undergått en betydlig inskränkning samt år 1854 blifvit från station förvaudladt till en depot, lydande under Stockholms station, hade äfven den Komité, som år 1861 tillsattes att utreda lämpligaste sättet för ett tidsenligt ordnande af rikets sjöförsvar, i sitt underdåniga betänkande af den 23 Maj 1862 tillerkänt åsigten om Nya Varfvets olämplighet för Flottan en ökad giltighet i samma mån som platsens försvar mot nutidens sjökrigs-materiel blefve ytterligare försvåradt; på grund hvaraf Komitén tillstyrkt, blaud annat, att Flottans nuvarande depot på Nya Varfvet mitte genom försäljning eller på annat sätt. som för Kronan kunde finnas fördelaktigast, tillgodogöras. Enär likväl de anmärkta olägenheterna deraf, att en del af örlogsflottan ännu funnes vid Göteborg förlagd, syntes under nuvarande förhållanden icke vara så betydliga, 16 Expeditions-Utskotle/s Förslagti/l underd.
Indes till handlingarne, och Utskottens, dels med afseende å den på Kongl. Maj:ts beslut beroende frågan om mynt-enhetens förändring, dels i fråga om en underdånig anhållan hos Kongl. Majit, gjorda hemställan af Ridderskapet och Adeln bifölls, utan annan förändring, än att orden ”varder bestämd” ansågs böra utbytas emot orden ”blifvit bestämd.” Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Bevillnitigs-Utskoltets betänkande 1V0 37, angående beräkningen af sjötullsmedlen, saluaccissen, poslmedlen, chartae - 864 Prof.-Utdrag, den 20 April 1845. sigillalae-afgiften, husbehofsbninnerimedlen samt tidningsstämpeloch kortsläm pel-algilterna: Bifölls. S. D. Föredrogs Höglofl. Ridderskapet och Adelns, i meddeladt prolocolls-utdrag af den 19 dennes, lill Med-Slånden gjorda inbjudning att instämma i Ridderskapet och Adelns vid föredragning af Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens utlåtande N:o 97, i anledning af återremiss af betänkandet Ao 38, angående personliga skvddsafgiftens an^ vändande till folkundervisningens befrämjande, fattade beslut att bifalla delta utlåtande, med följande förändringar: l:o, slutet af moni. a.), efter orden ”inom hvarje församling” skulle erhålla följande lydelse: ”eller der flere församlingar om en skola sig förenat, inom dessa gemensamt, anslås och utgå, dock ej högre än 12 sk. för man och 6 sk. för qvinna.
Nu inträffade emellertid i motionärens hemort, att arbetsfolk, som, ofta i stort antal, sökte förtjenst vid skogsafverkningsoch flottningsarbete, såväl vid ankomsten som vid affärden anlitade gästgifveriskjuts och äfven under det de vistades i orten begagnade sådan, för att, när försäljning af bränvin der icke egde rum, hemta dylik vara från annat, stundom ganska aflägset ställe. Det inträffade till och med, att, dä ungdomen i en socken bevistat ett dansnöje i en annan församling eller öfvervarit gudstjensten derstädes, en del användt gästgifveriskjuts för återresan, dervid stundom händt, att 10 å 15 reservhästar blifvit för sådant ändamål uppbådade. Motionären har med anledning häraf föreslagit, ”att Rikets Ständer måtto hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af bestämda föreskrifter rörande rättigheten till erhållande af och skyldigheten att utgöra gästgifveri-, hälloch reservskjuts vid samtliga skjutsstationer i riket, så att något missförstånd härutinnan ej må kunna uppkomma.” Nu gällande föreskrifter angående rättigheten att erhålla skjuts innefattas hufvudsakligen uti Kongl. Förklaringen angående gästgifvareskjuts m. m. den 11 December 1766 samt Kongl. Brefven den 17 Juli 1787 och 20 December 1826. Bih. till B. St.
52 5 roen jag kan deremot icke instämma i den mening, Friherren nu senast framställt, att icke Allmänna Magazins-Directions Spannmåls Expeditioner till utrikes orter, härflutit af samma orsak sorn dess öfrige inre upphandlingar, nemligen det ändamål för denna inrättning, 1815 års Ständer önskade, afsättning för jordbrukaren vid låga spannmålspris. Enligt min öfvertygelse , är visserligen principen origtig, men jag betviflar aldrig det goda syftemål, hvarken hos dem, sorn önskat, eller dem, sorn verkstäldt önskningarne. Kunde möjligen lagar och billighet tillåta ansvarighet för misslyckandet af välmenande hushållningsprinciper, då torde detta ansvar, efter naturlig billighet, likaväl böra åläggas dem, som framstält desse principer som dem, hvilka verkstält dem. Herr Munck af Rosenskjöld*. I anledning af hvad den sist talande Ledamoten behagat anföra emot Riksens Ständers år 18I5 fattade beslut, i afseende på Allmänna Magazinslnrättningen, torde jag få anmärka, att då Riksens Ständer uppdrogo åt MagazinsDirectionen, att köpa upp säd, så var hufvudändamålet härmed, att man af det ena årets ymniga gröda, skulle hålla den tillhanda ett annat år, då skörden varit mindre förmonlig, och meningen härmed kunde icke vara, att Directionen skulle handla och förfara tvärtom. Det är lätt bevist, att om Directionen inskränkt sig till att uppköpa spannmål, endast då årsväxten varit ymnig, och icke köpt, då den varit ringa, skulle ingen förlust hafva för inrättningen upp - Ben 25 Junii /, m. kommit. Icke heller skulle då någon förlust drabbat hvarken consumenten eller producenten. Felet måste således icke sökas hos 1815 års Ständer, utan i ett ofullkomligt uppfyllande af ett erhållit uppdrag och i bristen på aktning för Riksens Ständers beslut och afsigter. Friherre Anckarsvärd:
Den, som vill, att Rikets Ständer, med anledning af Friherre Franc Sparres ifrågavarande motion, fatta beslut, i enlighet med Utskottets Betänkande N:o (innehållande: ”då den misstydning af hvad i ämnet blifvit åtgjordt möjligen skulle kunna dragas, som vore Kongl. Maj:t förhindrad, att af 8:de Hufvudtitelns anslag för fångars vård, underhåll, m. m. disponera erfordeiliga medel för Arbetskarls-compagniens fortfarande användande vid fästningsbyggnads-arbetet, i fall denna sysselsättning skulle finnas vara den mest ändamålsenliga, tillstyrker Utskottet, det Rikets Ständer måtte, genom underdånig skrifvelse, undanröja anledningen till en sådan misstydning, men derjemte underdånigst tillkännagifva, att, i händelse fångarne blifva använde vid fästningsarbetet, de i och för detta arbetes utförande erforderliga instrumentalier och inventarier äro utgifter, hvilka icke tillhöra 8:de Hufvudtiteln, utan böra af andra disponibla medel bestridas, och att således kostnaden, hvilken äfven i Kongl. Majrts Nådiga Proposition finnes uppgifven till högst 3^,000 R:dr årligen, hör förminskas med åtminstone så stort belopp, som motsvarar hvad årligen åtgår till inköp och underhåll af nyssnämnde effecter”), voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nlej. Vinner Nej , så beslutes, i enlighet med Utskottets Betänkande N:o 4^0) (innehållande tillsyrkande af det förklarande å Bikets Ständers sida, ”att, så vida Kongl. Majrt finnér arbetet å Kungsholms fästningsbyggnad böra fortsättas, Kongl. Maj:t må ega dertill använda de besparingar, som å 3:dje och f\Ae Hufvudtitlarne tilläfventyrs kunna beredas”). Och sora denna votering utfallit med 6i Ja och 5^ Nej; hvarförutan en dubbel lapp måst casseras, samt Ja alltså vunnit; så har beslut blifvit fattadt, i enlighet med innehållet af Stats-Ulskottets Betänkande N:o 4^3.
Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 23. Nej — 8. Härefter förekom och lades till handlingarne Utsk:s yttrande, ang:de 8:de och 9:de punkterne i dess Betänk. Anmäldes och lades på bordel eli ifrån StalsUlsk. inkommet Utlåt. JU 340, i anledn. af återremisser å Betänk. JU 272, ang:de medels uplåning genom fonderade stats-obligationer. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 11 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Fredagen den 3 November 1854 Plenum kl. 10 f. m. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att R. o. Ad., sorn beslutat att upskjuta pröfningen af LagUtsk:s Betänk. JU 49, ang:de Handelsböcker och Handelsräkningar, tills BorgareShs derom fattade beslut blifvit meddeladt, i dag inbekommit prot.-utdr. derom, men att detta prot.-utdr. ankommit efter föredragn:s-!istans uprättande och derföre berörde Betänk, ej blifvit å den i Riddarhus-salen upspikade föredragn:s-listan uptaget; hvadan Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa om icke R. o. Ad. bifölle att sagde Betänk, likväl i dag blefve föredraget, och således nu på föredragms-listan upfördes. Ropades Ja. Justerades ett prot.-utdr. för den 1 dennes, samt pleni-prout för den 19 sisth Juni. Med tillkännagifvande att Frih. Cederström, Rud., såsom ledamot af Statsoch Exped.-Utsk:n begärt och erhållit 3:ne veckors ledighet ifrån den 9 dennes, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Hrr Elektorer alt utse en ledamot i hvartdera af dessa Ulsk., under den Frih. Cederström beviljade lédighetstid. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att, enl. skrifvelse från K.
M. täcktes ej allenast i Nåder tillåta jordbrukare, att till underhafvande och såtlane personer, som hos dem förrätta aibete, försälja mindre qvantum, men icke under j^dels kanna, utan. äfven upphäfva stadgandet i sistnämnde Kongl. Förordning, att de; Underdåniga Skrifvelser'. 29 Born till branvins-minutering äro béräftigade icke få till andre, än vägfarande, i minut försälja eller utlemna bränvin, i annat fall, än då desse der taga sin måltid, h«Idst berörde s aJganden sällan efterlefves och iagttagandet deraf nästan omöjligen controllerås kan. Slutligen har Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad på den tvätydighet i meningen, sorn uppkommer derigenom , att uti Kongl. Kungörelsen den ao December 18 '5, i fråga om bränvins-minutering äro nyttjade följande uttryck, nemligen: uti * Art. 1 §.: ”ilen som I minut försäljer eller utlemnar bränvin,” samt uti 4 och 5 §§. af samma Art.: ”försäljer eller utdelar”; och som Författningens syftemål snåste vara att förhindra oloflig bränvins-minutering emot betalning eller ersättning, men icke att förbjuda denna varas utdelning såsom gåfva, anse Riksens Ständer de anmärkte orden , såsmoöfverflödige, böra uteslutas; hvilket Riksens Stander få lill E. K. Mus Nådiga godtfinnande i underdånighet öfverlemna. Riksens Stander framhärda etc. 3o Underdåniga Skrifvelser. Uppl. o. god k. lins Ridd. o. A <1. d. 16 Nov. 1823J Preste-Ståndet d. 17 Borgare-Ståndet d. 17 Bonde-Ståndet d. 17 Riksens , Stein ders underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t, rörande Rikets PenningeP iis ende och de med detsamma gemenskap egande ämnen. S. A. K. Sedan E. TC.
Jag yrkade sålunda, att man t. ex. borde borttaga Gesällvandringarne, och inrätta a:ne GesällClasser, den högre under benämning af Konstförvandter o. s. v. Grefve von Rosen har emot mig anmärkt, att England och Frankrike ej haft ProhibitivLagar, då deras näringar uppstigit. Det gagnar väl föga, att en Talare säger Ja, och en annan Nej, om ett och samma förhållande. Men jag vill likväl fora till minnes, hurusom England och Frankrike haft till den grad stränga Proliibitiv-Författningar, att man till utförsel förbjudit rudimaterier, som behöfdes till inländska näringars bedrifvande. Vidare har den ädle Grefven anfört facta, som efter min åsigt ej bevisa hvad Den 3o December f. m. 337 som åsyftas, enär lian calculerat ifrån år 1807 till år 1827; ty icke bevisar detta något om tillståndet från år 1825, då de liberala principerne började att göra sig gällande. Men om man frågar den ädle Grefven, huru det står till med näringarne i Landet, sedan år 1825, hvad vill han då svara? — Jag fruktar, att förhållandet är alltför bedröfligt motsatt det, sorn existerade de 8 föregående åren. Just i de hegge HäraderneHerr Grefven sjelf nämnde, existerade ifrån år 1814 tih 1823 den största manufactur-production, som vi egt i Landet, och det under de nu så förhatliga Proliibitiv-Författningarne. Ja, Productionen var då så högt uppdrifven i dessa Härader, alt nian hoppades få der se en ordentlig Fabriksort, hvarest man ej hehöfde befara någon uselhet, enär fabricationen ej stod isolerad, utan ingick i det husliga lifvet. Ytterligare har Grefve von Rosen, till stöd för det liberala utrikes Ilandels-syste^ets förträfflighet, åberopat, att Snickarearbeten nu utföras, i stället för att de förut infördes.
Jag vill derföre framställa ett annat förslag till förlikning mellan de olika meningarne, nemligen att Utskottets senare Utlåtande bi kalles i hela sin vidd; Herr Cedershjöld vinner då i premisserna; vi uti beslutet. Herr von Troil: Ehuru jag anser det vara oformligt, att till hufvudfrågan återföra discussionen, sedan den en gång är slutad, och proposition blifvit framställd, utbeder jag mig likväl, då Herr Tham i detta afseende föregått mig med exempel, alt få besvara Herr Thams invändning, att 6 procent Discontränta skulle vara högre, än den lagliga, emedan intet Bevillningsafdrag kunde äga ruin, Jag ser nemligen intet binder för Banken, att äfven medgifva sådant afdrag å Disconträntan. Herr Printzensköld: Jag vill endast i anledning af Herr Thams i dess sista yttrande, emot mig och andra, som våga vara af annan mening än han, gjorda aposlrophering, hemställa till honom, om Skaraborgs Läns jordbrukare funnit sig särdeles väl deraf, alt de genom den låga räntan blifvit inlockade i Disconten till belopp af flere 100,000 R:dr. ✓ i6fj ' Den 3o November f. ra. Herr Rosenblad: Då Ridderskapets och Adelns beslut, huru det än må fattas, ej kan verka på saken, utan blott blifver en enskild triumph för den ena eller andra meningen, tager jag mig friheten hemställa till bägge meningarnes anhängare, huruvida de icke, till undvikande af votering, skulle vilja tillåta en compromiss, och ingå på den medelvägen, att bestämma räntan till 5| procent. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken framställde följande Yoterings-proposition: Den, som bifaller BancoUlskottets i dess första Betänkande gjorde hemställan, att räntan på nya lån i BancoDisconten och ProvinceLåneContoiren , från den i Januarii i83o blifver likasom före 1823 års