Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, 33 34, öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Jagtstadga, dels ock enskilda motioner i frågor rörande jagt; och stadnade Ståndet i följande beslut: Utskottets anmälan å pag. 1 lades lill handlingarne. § 7- Ståndet, som beslöt att lägga Utskottets hemställan till handlingarne, godkände den i fråga om denna paragraf föreslagna voteringspropositionen. § 11. Bonde-Ståndet biföll Utskottets förslag rörande de delar af denna paragraf, hvilka, med paragrafens godkännande i öfrigt, blifvit vid frågans förra behandling återremitterade; i följd hvaraf Utskottets förslag i denna del nu var i sin helhet antaqet. § V Utskottets yttrande lades lill handlingarne §§ 16, 18 och 19, sista morn Utskottets hemställanden biföllos. § 21, mom. 2. Med godkännande af Utskottets förslag om aflåtande af underdånig skrifvelse til! Kongl. Majit, beslöt Ståndet att lägga Utskottets öfriga framställningar i denna paragraf till handlingarne. Den 4 November. Frän Höglo fl. Ridder skåpet och Adeln. S. D. Efter föredragning af Borgare-Ståndets protokollsutdrag 32 481, inne hållande inbjudning lill de öfriga Riks-Stånden att biträda Borgare-Ståndets, vid pröfning af Stals-Utskottets Utlåtande, 32 188, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående Krigs kollegii ombildning till en Armé-förvaltning, fattade beslut, bland annat, att Rikets Ständer skola uttrycka den åsigt rörande behandlingen af frågor om tjenstetillsätlningar m. m., hvilken på sidan 18 i nämnda Utlåtande omförmiiles i det stycke, sorn börjas med orden: »1 följd af» och slutas med orden: »vid gemensamma sammanträden afgöras;» vidblef Ridderskapet och Adeln sitt lörut i frågan fattade beslut och lade protokollsutdraget till handlingarne.
Domstolen blifvit af två ledamöter underkänd, men of pluraiitelen lemnad utan anmärkning, har egt rum i fråga om duellseller envigs-brottet, hvilket enligt nyssberörda förslag skulle vara strafflöst, i händelse det ej medförde död eller kroppsskada och i annat läll anses efter de lindrigaste beslraffningsgrunder, sorn för uppsåtlig misshandel funnos i lagen utsatte. De motiver derför, som blifvit af Lag-kommitléen anlörde och af Högsta Domstolens minoritet åberopade, lala visserligen för lagstiftarens mildare bedömande af det våld, sorn vid ett envig kan varda af någondera parten den andre tillfogadt, men alldeles icke lör envigets olillräknelighet eller straff-frihet i hvarje fall, der ej blod blifvit derigenom spildt. Tvärtom måste redan det rättsvid riga aftalet om två menniskors ömsesidiga angrepp emot hvarandras lif eller helsa i och lör sig anses brottsligt, och desto hellre böra af lagen beläggas med straff, som, till följd af detta brotts särskilda beskaffenhet, lagens straffhot förlorar sin kraft i samma mån handlingen framskrider. Har utmaning til! envig en gång skett och blifvit antagen, är det lära värdi att fruktan för straff ofta skall undertryckas af en hederskänsla, som med vanära stämplar brytandet af ett aftal, — äfven der det, lättsinnigt ingånget, gäller en lagstridig handling; och har aftalet en gång framskridit till verkställighet, ligger effekten deraf merendels lika mycket utom som inom de handlandes förmåga att bestämma. Det är vid betraktande häraf, som förevarande förslag, i likhet med gällande lag, belagt med straff så väl sjelfva enviget sorn Kongl. MajUs Nåd. Proposition JH 59. altalet derom; börande den dervid utsatta strafTiatituden al fängelse från och med sex månader till och med två år innebära ett tillräckligt straffhot utan att föranleda öfverdrifven stränghet vid tillämpningen.
Att det skulle vara lämpligt, att papperet egentligen vore det mynt, som skulle vara i rörelse, emedan det är en representant utaf varan, kan jag ej medgifva. Jag tror, att det rättaste är, att hvar och en vara gäller, hvad den verkligen är värd. En annan talare har stött sig derpå, att man bör gifva folket, hvad det vill hafva. Jag tror, att det finnes undantag, då det är fråga om det oupplysta folket. Skulle satsen alltid hafva tillämpning, borde annars Svenska folket förses med tillräckligt småsedlar och brännvin. H. Ex. Hr Gr. o. La nd tm. tillkännagaf, alt plenum komme kl. half 6 i e. m. att fortsättas. Efter erinran af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., att iJ, j4, i5, i6 o. 17 punkterna stöde till hvarandra i det närmaste sammanhang och svårl. i discussionen kunde från hvarandra skiljas, samt efter af Ståndet inbemtadt bifall, blefvo dessa punkter nu på en gång föredragna. Frih. Cederström: Utsk. har i denna punkt skiljt emellan depositioner på s. k. löpande läkning, för hvilka Den 6 Maj f. ra. icke assignationer ulgifvas för högre belopp än depositionssumman, och sådana, för hvilka assignationer med afsigt utgifvas utöfver detta belopp, till erhållande af vinst. Detta sednare assignationssätt är icke lagenligt. Om en person, som har löpande räkning, öfvertygas om ölverassignering, står han derför till ansvar, och kommer han åter, förlorar han assignationsrätten. Depositionsräkning med Banken bör, utan alla afgifter, få begagnas lika för alla. Controllen för sådan assignering af enskilda, att den ej öfverstiger depositionsbeloppel, är ej svår. Den består lättast deruti, att alla sådana assignationer skola utgifvas i nummerföljd inom hvarje valör; då kan Banken genast se, om personen öfverskrida sin assignationsrätt och bör ställas till ansvar.
Under den i3 Januarii 1S24, bär Nådigt Bref härom till Stats-Contoret afgått. 45. — med anmälan, att Rikets Ständer icke beviljat något anslag, till betäckande af en brist i Hof-Stallets utfodring, uppkommen genom en af Lands Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. i8a8. 2 2:a H. t. iS Bil. t. R. St. Just. Omb.ns Emb.-Ber. d. 4 Nov. 1828. höfdingen och Kammar-Collegium medgifven afskrifning å 1822 års arrende af Eldgarns Krono-äng. Genom Nådig Resolution, d. 17 Februarii 1824, har Kongl. Maj;t, med ändring ar Landshöfdingens och KararaarCollegii 3eslut, förklarat Arrendatoren af Eldgarns Krono-Äng skyldig, att 1822 års arrende oafkortadt erlägga, hvarigenom frågan om ersättning åt Hof-Stallet förfölle. 46. — angående Krono-Fogden i Vesterbottens Läns första Fögderi E. Lindbergs underdåniga anhållan om Lön på Stat för en Expeditions Kronofogde i nämnde Fögderi. 1823 den ir November, har Kongl. \ Majrt beviljat Lindberga af besparingarne på andra hufvudtiteln, ett årligt arfvode af i5o R:dr för att aflöna den person, som honom uti Krono-Fogde göromålen biträder. 47. — angående upphäfvande af det i 3:dje Mom. 46 § af i8o5 års Skogsordning stadgade förbud emot täljde Bräders föryttrande samt 48. — med anhållan, att de Sågqvarnsegare, som något år icke kunnat försäga det qvantum Timmer, hvartill Bil. t. jR. St. Just. Omb'.ns Emb.-Ber. d. l\ Nov. 1828. 19 en Såg vore skattlagd, måtte ett påföljande år få njuta denna deras rätt till godo.
När Socknestämma förordnas af Konungens Befallningshafvande, Biskopen, Domcapitlet eller Contracts-prosten eller äskas af vederbörande Sockne-Nämnd, eller i stad af Magistraten, må kungörelse derom icke vägras. Sista meningen i 4 §. skulle erhålla följande lydelse: Påkallas öfverläggning i ämnen, som gemensamt röra flera socknar af olika pastorat, sker anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande eller Dom-capitlet, som förordnar om ordförande, samt till sammanträde bestämmer tid och ställe, och eger, hvarje sockon att utse Deputerade, som för sådan öfverläggning sammanträda med Deputerade från öfrige socknarna. 5 §. afslogs. 1 mom. i 6 §. skulle erhålla följande lydelse: Rösträttighet i sockenstämma pä landet ege i allmänhet en hvar egare, arrendator eller inne Bih. till R. St. Prot. i84'. 9 Sami a Band. 3i Trot■ Uldr. d. 6 Mars iSft. innehafvare af fastighet, jemte andra socknens invånare, som för lön, fabrik, verk eller inrättningar, handtverk och annan näring eller rörelse erlägga bevillning efter 2 Art. Rösträttigheten beräknas efter hemmantalet, der sådant finnes åsatt. För bevillning efter 2 Art. vare lika rösträtt, som för ?- mantel för 5 R.dr lika med för 2\ R:dr lika med ttmantal. För bevillning under 2\ R:dr eger ingen rösträtt rum. I stad röstas för fastighetsvärde af 2,000 R.dr likasom för 10 R:dr bevillning efter 2 Art. Utur 2 mom. i 6 §. skulle utgå följande mellanmening: eller serskilda föreskrifter om röstberäkningen äro gifna. Utur 1 mom. i 7 §. skulle utgå liela den senare meningen från och med ”Socknestämma skall hållas offentligt” etc. ända till momentets slut 2 mom. af 7 §. skulle erhålla följande lydelse: Ej må ledamots frånvaro hindra stämmans fortgång; kommer han tillstädes sedan beslut tagit är, må han icke derstädes något i samma ämne anföra. Sista meningen i 8 §. skulle erhålla följande förändrade lydelse:
Hvarifrån Landshöfdinge-embetet tagit denna uppgift, syntes icke af handlingarne; den antogs emedlertid utan vidare undersökning, för riktig af Kammar-kollegii l:sta provinskontor, som i sitt den 19 Augusti 1815 afgifna memorial endast yttrade: ”att som Landshöfdinge-embetet anmält rusthållens augmentsräntor blifvit till derefter lämpadt högre belopp bestämda och anslagna;” och vid dessa yttranden hvilade såväl Kammar-kollegium uti dess underdåniga utlåtande 4 Stals-Utskoltets Utlåtande, JV.-o 273. den 20 December 1815 och Kongl. Maj:t i Dess nådiga Bref den 13 Februari 1816, som äfven nämnde kollegii president uti dess yttrade särskilda mening den 16 Oktober 1847 samt Rikets Ständers Stats-utskott vid sistlidne riksdag uti dess sednare memorial i frågan, N:o 243; och slutligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden. Att saken kunnat erhålla en sådan utgång har sin grund endast deri, att tillräcklig uppmärksamhet ej fastats vid de upplysningar, som blifvit meddelade. För att kunna påstå att ett rusthäll åtnjuter högre augmentsränta, än ett annat, måste man rådfråga antingen indelningsverket, jordeboken eller kronoräkenskaperne och efter dessa källor jemföra augmeUtsränterna med hvarandra.
284 mom. 2 stadgade, att Förvaltaren tillkom lön och arfvode till belopp af endast 1,080 R:dr; 2:0 att Fullmägtige icke varit berättigade att förklara Notarien Bagge för Bankens Tjensteman, med rättighet att åtnjuta enahanda pensionsförmoner, som de uti Banco-Reglementets Art. 3, Ahl. 3, för Bankens ordinarie Embetsoch Tjenstemän bestämde; 3:o att Fullmägtige, utan Delegarnes i Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassa hörande, med Notarien Bagges antagande till Förvaltare såsom Bankens Tjensteman, förklarat, att Bagge^ till följd häraf, skulle, emot bestämde högre afgifter, för enka och barn, åtnjuta pensionsrätt i nämnde Gassa; dervid dock, enär delegarne, efter erhållen kännedom af Fullmägtiges beslut, i förevarande fall, såsom undantag, tillåtit Notarien Bagge att vinna delaktighet i Cassan, Herrar Revisorer funnit något vidare yttrande icke erfordras; anse Banco-Fullmägtige sig k är icke böra obemäldt lemna: 1:0 att, på sätt Banco-Fullmägtiges Protocoll, den 1 Februari 1838, ^upplyser, flere arfvoden, hvilka förut till andre personer, i och för pappers-tillverkningen, utgått med ett högre belopp, än den beviljade tillökningen i arfvode åt Notarien Bagge utgör, kunnat, genom hans antagande emot ofvan omförmälde vilkor, indragas, samt att således verklig besparing vunnits, oberäknadt den fördel, hvilken det för Bruket alltid skall vara, att en derstädes boende vetenskapsman är chef för pappers-tillverkningen, än att, såsom förut varit fallet, fremmande biträden måste dervid anlitas; 2:0 att, enär Fullmägtige icke äro af Banco-Reglementet förhindrade alt till tjensteman i Banken antaga Bankens Pappersbruks Förvaltare, helst denna befattning tillförene alltid innehafts af Bankens Tjenstemän, Berättelse af Banco-Fullmägtige.
Vid en af väggarna var en liten utsökt rumsinteriör anordnad. Mot en bakgrund af rika portierer står en liten kokett soffa helt och hållet broderad ined flätsöm i orientalisk stil. En präktig skärm med götiskt broderi, infattadt i en stilenlig ekram, skiljer soffan från en länstol, inbjudande mjuk och bekväm, som nutidens blaserade smak vill ha den, samt försedd med ett broderi i renässansmönster. Det mest konstfärdiga i hela rummet är en liten stol i renässans, klädd med den finaste gobelinväfnad, som någonsin tillverkats inom föreningen. Ofverdraget är också väfdt af Sveriges skickligaste gobelinväfverska, Karna Nilsson från Skåne. Endast den lilla bit, som bekläder stolsryggen, är betald med 55 kr. Hela rummet är anordnadt på en flossamatla med mattblå botten och bård i renässans. Mönstren till de här nämnda arbetena voro komponerade af fröknarna Branting och Petré. Ett af salens hörn pryddes af ett standar, bestäldt af Huskvarna vapenfabrik och afsedt för fabrikens skyttegille. Standarel är af blått siden, prydt med applikationsbroderi i gult siden och snörmakeri. På midten är fabrikens vapen anbragl. Det hela är komponeradt af fröken Gisberg och beundransvärdt korrekt utfördt af brodösen. Se här blott några strödda intryck från den vackra utställningen! Det är ej första gången vi haft nöjet sysselsätta oss med » Handarbetets Vänner » och dess verksamhet, ej heller, tro vi, blir det den sista. Vi tillönska den all framgång och allt biträde af svenska kvinnor. S m å n o t i s e r M e d oförtruten ifver fortgår det kända sällskapet » Handarbetets Vänner » att verka för sitt föresätta » erkännansvärda » syfte: kvinnoslöjdens höjande i svenska hem. Vår öfverlygelse är, att den lifskraftiga föreningen just slagit in på den bästa vägen, och att de utställningar af handarbetets alster, som den tid emellan anordnat här i hufvndstaden, högeligen verka att väcka och med nya, fruktbringande idéer och uppslag vidmakthålla ett allt allmännare intresse.
Jag är förekommen af flera ledamöter, som här yttrat sig, och af deras anföranden har min öfvertygelse ännu mer stadgat sig deruti att R. o. Ad. verkligen skulle begå en inconseqvens, om R. o. Ad. nu antog BorgareSt:s inbjudning, då nemi. denna inbjudning icke sträcker sig längre än lill i §:n, och den har ett oskiljaktigt sammanhang med sednare §§ i lagen. När nu dessa sednare icke kunna förenas med den redaction, som BorgareSt. föreslagit, så finner jag verkligen att R. o. Ad. icke enskildt kan frångå sitt beslut i en §, utan att äfven ändra detsamma i de efterföljande. Att frångå beslutet i hvad som rörer de efterföljande §§:na, derom kan nu icke fråga uppstå , och just på denna grund anser jag att R. o. Ad. bör åt Ulsktn öfverlemna att inkomma med jemkningsförslag. Icke heller anser jag att denna fråga har något slags likhet med den inbjudning, som bär blifvit omnämnd just till BorgareSt. om passevolancen. Den rörde en enskild stalsregleringsfråga, om ett anslag. Der behöfdes ingen rubbning uti några dermed sammanhang ägande lag-§§, utan det var en belt och ballet isolerad fråga, hvarföre der ingen Den i Mars. 3i anmärka. med skäl kunde äga rum emot formenliglieien. Men helt annan är denna fråga, som liar afseende på redactionen af en hel lag. 1 delta fall tror jag verkligen icke att en så partiel inbjudning kan antagas eller gifvas, och jag kan således för min del icke godkänna BorgareSt:s åtgärd i denna del utan måste mig densamma motsätta. Hr Lefre'n: Hr Ribbing, Bengt, har förundrat sig öfver alt jag i mitt sisla yttrande kunde säga att vi här hafva formerna för oss. Jag är skyldig att i anledn. deraf gifva ett svar. Om det vore fråga om en inbjudning, hvarigenom 3 Stånds sammanstämmande beslut skulle rubbas, d. v. s. att R. St:s beslut skulle rubbas; så skulle aldrig min röst höja sig för antagandet af en sådan inbjudning, vore också frågan aldrig så lifligt omfattad af mig personligen.
B .‘koper dukat vid invexling samt 5 R:dr 32 sk. per dukat vid utvexling; men som, enligt berörde §§., det är Fullmäktige öppet lemnadt att, om så nödigt pröfvas, äfven under årets lopp de fastställde prisen förändra; så och med ledning af noteringarne å guld i Hamburg, hafva de den 23 Mars samma år bestämda prisen blifvit sålunda förändrade, nemligen i Uti de den 28 Mars detta år, till likhet med de den 4 September näst lidet år fastställda prisen å dukater, har någon ändring sedermera ej ansetts af behof påkallad. För så väl dessa prisbestämningar, som orsaken hvarför Fullmäktige icke begagnat den genom 108 § dem lemnade rätt att fastställa inoch ut vexlingsprisen å dukater till lika belopp, åberopa Fullmäktige de skäl, som finnas anförde uti Fullmäktiges protocoll för olvannämnde dagar. På denna utvexling har, efter hvad Under-Styrelsens Berättelse visar, årligen uppkommit en mindre vinst. Till följd af Rikets Ständers fattade beslut, att de i Bankens Mynt-» Kabinett befintliga medaljer och mynt af guld och silfver till deras metalliska välde i Bankosedlar, skola, såsom en Bankens fordran och deposition hos Myntkabinettet, upptagas och redovisas i räkenskaperne, med iakttagande för framtiden af de förändringar, Myntkabinettet årligen i detta hänseende kunde komma att undergå; har metalliska värdet i Bankosedlar af de i berörde Kabinett förvarade mynt och medaljer blifvit uti räkenskaperne bland Bankens tillgångar upptaget. I anledning af Rikets Ständers år 1841 församlade Revisorers anmälan (se tryckta Revisions-Berättelsen sid. 10), att Bankens Myntkabinett, 1843 den 26 Juni Invexlingspris pr Dukat.
Förteckning och uträkning å Nummerlöner, använda till Underofficerares med veder ökade värden som vid förnyelse af kon - Underofficers aflöning. Stabstrumpetare och Fältmusikanter. Sqvadronstrumpetare och Spel i uummer. Kavalleriet. Trumslagare i nummer* Sqvadronshästläkare. Gevärshandtverkare. Lönefyllnad åt Underofficerare. Musikens underhåll. Lifregementets Dragoncorps Regementschef. Corpschef. Förste Major. Andre Major. Tredje Major. RegementsQvartermästare. Förste Adjutant. Andre Adjutant. Regementsstallmästare. Regementspastor. Regementsauditör. Smålands Hussarregemente. Skånska Hussarregementet. Dito Dragonregementet. Jemtlands Hästjägarecorps . Lifreg:tets Grenadiercorps . —. Jemtlands Hästjägarecorps, som i flera afseenden står i olika förhållanden med det öfriga kavalleriet, har vid uträkningen af medellönen ej tagits med i räkningen. Likaså ej heller, vid infanteriet, Regementsqvartermästaren vid Westerbottens Fältjägarecorps, hvilken ej åtnjuter lön, utau blott arvode. 2. Alla löner äro beräknade, så vidt ske kunnat, såsom utgående enligt Kongl. Brefvet 1833, (angående lönereglering för arméen) eller med lika fördelning af lönetillgångarne i förhållande till lön enligt normalstat. 3. Kr boställshafvare ingå i de utförda beloppen boställena efter uppgifven verklig inkomst. 4 I ofvan upptagna behållna löner ingå ej ackordsräntorna eller afgifterna till arméens pensionskassa samt enkeoch pupillkassa. 5. För allt underbefäl vid kavalleriet ingår i de upptagna lönerna en s. k. halfvakans, eller vakansafgiften för karl af ett nummer, hvars häst rides af under officeren. För infanteriets Furirer ingår äfven beloppet äfen rotevakans i de utförda summorna. 57 ► E. r regementen och corpser. utaf de genom 1833 års lönereglering Arméen anvisade tillgångar. Mönsterskrifvare.
Om då valen skola ske i landskapen, luiru komma de att utfalla? Man tänker och säger der ulan tvifvel att man icke kan vara säker på sjelfständighelen hos någon annan än den, som är oberoende, och antingen icke är embetsman eller af någon anledning har, såsom det heter och jag en gång hört sägas, horn i sidan till Regeringen. Då går det, såsom vanligt, att de stortaligaste förvärfva sig mängdens förtroende samt alt tidningarne komma att verka på Ad:s val, likasom de verka på valen i andra länder. Då är det äfven fara värdt att R. o. Ad. icke blifver så uprällhållande, som Ståndet hiltils varit, då inga andra kunnat qvarstadna vid Riksdagarne, än de, som antingen varit bosatta i hufvudstaden, eller haft tillräcklig förmögenhet eller lön, för att kunna vistas derstädes. För att välja eller väljas, skulle man deremot, efter Riddarh.Utsk:s förslag hvarken behöfva något veta, vara eller äga. Man kunde då blifva beroende i motsatt mening. Det blefve dessutom ganska svårt alt sammansätta valkretsarne. När man betänker, att det ena året är Landshöfdingen ofrälse, det andra året Adelsman, och likaså Regemenls-Chefer eller Häradshöfdingar, så blifva valkretsarna särdeles rörliga. Man kan derföre icke så noga beräkna hvilka Den 15 Februari f. m. 49 hvilka som blifva valmän, och om de som en gång varit Riksdagsmän kunna bibehållas för en annan gång, emedan tjenslemännen genom befordringar förflyttas ifrån det ena distriktet till det andra. Följden blifver måhända den, att man för säkerhets skuld, heldst väljer de tjenstlösa, att dessa, äfven fördenskuld blifva talrikare, än förut, och att det inflytande, som embetsman f. n. hafva på Riddarhuset, kommer att inskränkas. Med detsamma förlorar icke blott Regeringen det stöd hon haft af dem ulan ock representationen de iiplysningar, som deras därvaro medfört.
Den första särskilde lärare i främmande lefvande språk, som enligt då gällande författningar vid della läroverk varit anställd, afgiek efter sökt och erhållet afsked från tjensten vid läseåret 1854—1855, och dennes efterträdare erhölls först efter cirka 8 månaders ledighet i Maj 1855. Efter alt något öfver 2 år hafva innehaft tjensten begärde och erhöll han''i Augusti 1857 afsked från densamma, och nu kunde först efter hela 2 år eller i Juli 1859 en ny ordinarie innehafvare af tjensten erhållas, hvilken då utnämndes till adjunkt vid läroverket med undervisnings-skyldighet i främmande lefvande språk. Men åter efter ett år eller i Augusti 1860 har den sistnämnde sökt och erhållit befordran till Lektor vid Umeå läroverk, hvarefter en efterträdare erhölls i Januari 1861, men hvilken åter efter ett år elier sisllidne Januari månad lemnade tjensten, dock icke såsom den förre lill följd af erhållen befordran, utan endast genom erhållen transport till enahanda läraretjenst vid Östersunds läroverk, hvarest dock lektor i samma ämne finnes. Och har denna tjenst sedermera 2:ne gånger varit ledig till ansökning, utan alt någon sökande sig dertill anmält.
Revisorer af statsverkets förvaltning vid berörde räkenskaper åter funnit anmärkningsanledningar — affattade i ordalag, såsom skett — derest dessa anmärkningar i ringaste mån anginge felaktiga sakförhållanden eller något enda räkenskapsfel, till skada för något redovisadt anslag; men sådant fel har ej kunnat andragas. Deremot hafva Herrar Revisorer framställt några erinringar emot räkenskapernas form. hvilka äro beroende på olika uppfattning af ett mer eller mindre tillämpligt räkenskapsformulär och riktigare insigt i redogörelseväsendet i allmänhet, enligt hvilken med trygghet kan påstås, att de af mig afgifna räkenskaper ej allenast äro i sak alldeles riktiga, utan äfven till uppställningen eller formen lämpade efter de särskilda förhållanden, som för Stockholms stads undervisningsverks anslag och fonder förefinnas. Med iakttagande, så vidt möjligt varit, af det fastställda redogörelseformuläret, ntarbetadt med hufvudsakligt afseende å Domkapitlens redovisning af de vanliga läro - — 345 — verkens anslag och kassor, har jag nemligen trott riktigast vara, att, vid debitering af statsanslagen, uppställa räkenskapen på det sätt, att alla särskilda anslag kunde under sina behöriga titlar igenfinnas uti Kongl Stats-kontorets bokföring öfver riksstatens 8:de hufvudtitels ordinarie anslag, besparingor och indragningsstat m. m., änskönt formuläret N:o 2 och kontot: ”elementarläroverkens aflöning smedel'1’’ icke gifver anledning till dessa och andra förtydliganden i formen, men som icke destomindre äro af vigt för en verklig sakgranskning och derjemte lemnar kontroll vid redovisningen. — Debiteringen utvisar alltså rätta sakförhållanden, nemligen statsverkets olika anslag, anslag från Stockholms stad, ränteinkomst å läroverksfonden m. m. Lika bokföringssätt, som vid debiteringen, har iakttagits vid de särskilda anslagens af öring i räkningens credit, afvikande, till vinnande af mera tydlighet, från formuläret deruti, att qvartals-utbetalningsbeloppen ej blifvit hopträngda bredvid hvarandra, utan utförts under hvarandra.