Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sluteligen torde äfven närmare än hvad allmänna Lagen härom utstakar, böra 1 Den 10 Julii c, ut. 265 påbjudas, att vid blifvande undersökningar om nya qvarnars eller vattenverks anläggande sorgfälligt må tillses, och innan bifall derå meddelas, med visshet inhemtas, det vattenskada af samma Verk ej kan ors3kas å ofvan och nedan, eller omkringliggande ägor; äfvensom uttryckeligen föreskrifva®, att öfverenskommelser emellan vattenverks och jordägare i sådane ämnen hädanefter ej må träffa# eller medföra förbindande verkan för längre tid3 än emellan dem som desamma afslutat. 1 förening med återremiss af Utskottets Betänkande, derest en sådan beslutes, utbeder jag mig vördsammast att desse mina anmärkningar få vara följaktige, till det afseende de kunna förtjena. Bilagor till PleniProtocollet för den 14 Julii, eftermiddagen. jSfto 1. ' Herr Hegardt, Chrisian Bernhard; Det är icke min afsigt att nu ingå uti en fullständig granskning af sammansatta Stats - 26* Den 10 Jutii. och BancoUfskottens Betänkande, elier att vaga ett försök, att i hela sin vidd utreda förevarande vigtiga och inveckiade ämne. Det är endast för att i allmänhet yttra mina tankar derom, som jag anhållit om ordet och vördsamt utber mig att för en stund få Jästa Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet. Utskotten synas mig, så vidt jag fattat deras mening, erkänna angelägenheten af en Myntbestämning eller Realisation, hvarmed förstås hvarken mer eller mindre än BancoSedelns bestämda silfvervärde och VexelBankens återförsättande i verksamhet till upprätthållande af detta bestämda silfvervärde.
Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s den B och 10 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 95, i anledn. af väckta frågor om ändring af stadgandeu i Kongl. Förordmn om sockenstämmor i Kiket d. 29 Aug. 1843. l:sta punkten, deri väckt motion ej må till någon 11. St:rs åtgärd föranleda, bifölls utan diskussion. \ I. fråga om 2:dra punkten, innehållande förslag till ändring i 2:dra och 3:dje mom. af ifrågavide Förordms 5:te g, yttrade: Gr. Sparre, Erik: Ben ifrågasatta förändringen synes mig icke vara tillräckligt motiverad. Med afs:de på nuv:de peutiingevärden synes det mig ej vara riktigt att bestämma samma rösträtt för ett bevillnings-belopp af 2 lldr llmt, som för -^dels mantal. Sockenstämmo-förordmns i 5 § 2 mom. stadgar för ett bevillningsbelopp af 2 Bdr 20 sk. Bko lika rösträtt med T1^:dels mantal, och jag vet ej hvarföre man skall nedsätta detta belopp till det nu ifrågasatta af 2 Bdr, särdeles med afs:de på det värde, hvartill jordegendom nu stigit. Afven synes mig den förändringen onödig, att rösträtten i vissa fall skulle beräknas efter oförmedlade hemmautal. Jag får derföre anhålla om afslag. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Jag kan icke neka, att ej den siste värde talaren har rätt deri, att för ett bevillnings-belopp af 2 Bdr Bmt icke lämpligen bör beräknas lika rösträtt med fidela mantal. Men jag hemställer till honom, om det gör någonting att detta stadgande antages; ty T1^:dels mantals rösträtt är vanligen icke af vigt. Jag hyser derföre ingen betänklighet att bifalla Utsk:s förslag, ehuru jag erkänner att det icke är alldeles riktigt. Gr. Sparre:
För öfrigt är här yttradt, hvad religionsläran särskildt beträffar, att denua lära icke kan inhemtas af minnet, icke får inhemtas af förståndet allena, utan att den bör gå från hjerta till hjerta; men jag hemställer till eder, mine Hrr, till hvar och en, som har något minne från sin barndom, om han kunnat roed hjertat inhemta en lära, som, på sätt vi känna, inpluggas. Jag begagnar ogerna detta ord, men måste dock säga att det är med en plågsam känsla som jag går tillbaka till min barndoms dagar och tänker uppå det sätt, hvarpå denna religion af mig inhemtades. Jag anser, att den vacklande tro, som, — jag kan icke neka derför, — ofta under min lefnad röjt sig hos mig och hvilken, — jag är öfvertygad derom, — äfven delas af mången annan, har sin rot och uprinnelse från denna plågsamma känsla. Gr. Hamilton har trott det vara olämpligt, att nu vidtaga några årgärder för att lösa på de urgamla formerna i religionsundervisningen. För min del är jag öfvertygad att den oro, som råder i religiöst hänseende, har sin grund uti de former, i hvilka kunskapen derom meddelas, och att fördenskull just nu tiden är inne att lossa på dessa band så mycket sora möjligt. Med hänsigt härtill förenar jag mig med de ledamöter, som begärt återremiss. Hr Carlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oskar: (8e slutet af häftet. Bil. N:o 4) Frih. Hamilton, Hugo: Innan jag öfvergår till sjelfva frågan, kan jag icke underlåta att uttrycka min glädje deröfver att Ståndet så talrikt qvarblifvit, oaktadt den långt framskridna tiden, och genom sitt deltagande i denna diskussion gifvit det bästa svaret på en af 2:ne talare här framkastad anmärkning, att om det vore fråga om silfver eller guld, så skulle R. o. Ad. med mera interesse deri deltaga, än då fråga är om det högsta, icke blott i samhället, utan äfven i lifvet, nemligen religionen.
Du ser hvad han tänker om dina poetiska anlag, om du ger ut samlingen så vill han att du gör ett urval. Kära lilla Anna, låt nu ej Warburgs åsigt nedstämma dig, du må veta att han är en ganska tvärsäker person, utom det goda jag i föregående sade om honom må gerna tilläggas att han är temligen egenkär och tycker nog att hvad han sagt det står. Tala du med fru Benedictsson, och så borde du allt gifva ut samlingen, men gör det i Stockholm, här är verkligen svårt få förläggare. Anna lilla, jag har skrifvit af några godbitar ur dina spridda stanser, äfven Tanken, den tyckte jag genast om när jag läste den och gläder mig att W. utmärkte den, likaså Vid midnatt. Du förlåter ju att jag skref af dem? men du kan vara viss att aldrig skall någon få reda på hvem Asta är! Om Onsdag hoppas jag att få resa till Fiskebäckskil och stannar nog der en månad eller så; nog vore det bra kärt om du ville sända mig några rader, du förstår nog hur jag intresserar mig höra hvad du allt kände när du läst W.s bref till mig. Alltid samma din tillgifna Högtärade fröken Jensen! Samlingen synes mig såsom helhet icke böra utgifvas. Förf. besitter oklanderlig, ehuru icke lysande formell begåfning, men i de kortare tankedikterna, ”spridda stanser”, der satsbildningen hopkrympes, händer det att uttrycket blir något knaggligt. Vissa dikter äro rätt vackra, så t.ex. den första ”Tanken”, äfven ”Vid midnattstund” är rätt bra, samt ”En saga” och öfvers. fr. Platen. ”Barnets död” påminner nog starkt om Erlkönig. ”Näpling” mycket svag, ”L’amour meconnu” är oklar. Vissa af stanserna äro rätt receptabla, en del riktigt vackra, men andra temligen fadda, t.ex. № 7, som meddelar den nyheten, att ingen undgår döden. ”Skogsröster” har en omöjlig indelning af ”genomgripande”. I det hela saknar samlingen ursprunglighet och jag tror att i hvarje fall skäl vore att innan utgifning sker företaga ett urval. Med all högaktning Detektivens rapport.
Ar vexel, som finnes ställd att betalas inom viss tid efter utgifvamlet eller uppvisandet, till betalning förfallen, och har icke för vägrad accept redan blifvit protesteradt, Aligge innehafvar en, att, af den person, hos hvilken penningarne skulle uppbäras, fordra betalning, samt, derest sådan icke erhå/les, protestera, uti stad senast å lörsta dagen, och på landet senast å. andra dagen efter rätta betalningsdagen: kan ej denne anträffas, protestere dock innehafvaren, sorn sagdt är: vill eller förmår ej den förre erlägga mera än en del af vexclns belopp , ankom/ne på innehafvare att emottaga eller icke emottaga, hvad honom erbjudes, men protestere icke dessmindre för hvad som hilster. 21 §. Jr vexel ställd att betalas vid uppvisandet, vare, för dess uppvisande till betalning, tid, sorn i 11 § sägs: erhål/es ej betalning, eller kan ej den person anträffas, hos hvilken penningarne uppbäras skulle, eller vill eller förmår ej denne erlägga mera än en del af vexel ris belopp, protestere innehafvaren, efter thj i 20 § föreskrifva är. 22 §. År af vexel-innehafvaren försummadt, hvad honom efter 11, 20 och 21 §§ åligger, håfve förlorat sin vexelrätt emot godkännaren, och hälle sig till honom, såsom uti annat skuldfordring smål: instämmes ej godkännaren till den i 40 $ omförmälde domstol inom ett år efter vexelns rätta betalningstid, vare lag samma. 23 §. År vexel ställd att här i landet betalas uti något visst härstädes gångbart myntslag, då bör den betalas i det mynt, hvarå den lyder: är vexeln ställd å utländskt mynt,må betalningen i Svenskt mynt erläggas, efter vexelcurs, dock med m. till B. St.
Fe b r u a r i i f. m. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken tillkännagaf, att Plenum kom me klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 3t afgifne, och den 3 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckte frågor om arbets-commenderingars upphörande m. m. Grefve Gyllenborg, Johan Henning , hade inlämnat följande, som upplästes: Jag hade icke förmodat, att ifrån i4§- RegeringsFormen, af innehåll, att öfver Eikets Krigsmagt till Lands och sjöss äger Konungen högsta befälet, skulle någonsin kunna ledas den slutföljd, att, i grund af detta stadgande, soldater skulle kunna efter godtfinnande anbefallas att, för enskilte personer och enskilte bolag, arbeten förrätta. Höglofl. Ekonomiutskottet har likväl, uppå Riksdagsfullmägtigens Eric Pehrsons ifrån Gefleborgs Län klagan öfver arbets-commenderingars missbruk och yrkande af deras uphörandé, hvari, jemlikt Utskottets yttrande, större delen af BondeStåndet äfven instämt, i dess Betänkande af den 19 sistlidne Januarii afgifvit en i min öfvertygelse med rotehållares och soldaters rättigheter oförenlig, emot 80 §. Den 16 Februari i f. m. 29 RegeringsFormen stridande, tydning af besagde Grundlags föreskrift, då Utskottet sig utlåter på följande sätt: ”Hvad först angår ”frågan om den indelta soldatens befrielse ”ifrån arbetscommendering, eller, alt så beskaffade commenderingar åtminstone måt”te inskränkas, så enär, enligt i4 §•
Lybecker, Fullm. lfr Bergenstråle, C. von Köhler, Fullm. Hr Tornerhjelm, R. Lagerfelt, J. C. A. De Geer till Finspång, G. G. Silfversparre, Fullm. Frih. Stjernstedt, A. VV. von Rehausen, Fullm. Frih. Manderström, C. Lagerstråle, Fullm. Frih. Cederström, C. E. Skjöldebrand, K. E. af Schmidt, C. J. G. Bildt, D. G. Leijonancker, F. W. E. C. Monlgommerie, R. N. G. Stjerngranat, G. G. H. Rosensvärd, J. H. Burenstam, Fullin. Hr Björnstjerna, J. M. af Wirsén, C. Th. Och befunnos följande Hrr hafva till Elektorer blifvit utsedde: Mörner, Carl. Liljencrantz, Gustaf Fredrik. Sandels, Samuel August. Stjernstedt, Jacob Theodor. Åkerhjelm af Blombacka, Claes. Toll, Gustaf Philip Adam. Lagerheim, Fullm. Gr. Lewenhaupt, Eric August. Fock, Frans Wilhelm Reinhold. Hochschild, Fullm. Gr. von Rosen, Gustaf Fredrik. Gjös, Fullm. Hr Stjerngranat, Claes, von Krusenstjerna, Salomon Mauritz. Rudebeck, Edvard Ulric. Och befunnos M 60. C. „ 122 Den 7 December. Hr Braunerhjelm, Ferdinand. — 1947. sr Odencrantz, Gustaf. — 2074. Kjerrulff von Wolffen, Fullm. Hr Westfelt, Ludvig Henrik Benjamin. — 2160. Munck af Rosenschöld, Thomas. — 2227. v dorchimont, Wilhelm Albrecht. — 2292. V) af Edholm, Fullm. Hr Mörner, Christopher Hampus. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr
N-o 222. ring af Riks-Staten under dess serskilda Hufvud-Tillar jemte allmänna Indragnings-Staten icke blifvit i underd. anmäldt, inom hvad tid den nya Staten bör vidtaga; få hos E. K. M. Rikets Ständer i underd. tillkännagifva, att den af Rikets Ständer verkställda Statsreglering kommer att vidtaga med år 1835 samt gälla intill dess den vid nästa Riksdag skeende Statsreglering tager sin början. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 December 1834- N:o 322. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 4 Dec. i83. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 Bonde-Ståndet den 4 —’ — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående verkställd granskning af Tull-Verkets räkenskaper. (Stats-Utsk, N:o 327.) S. A. K. Att, vid den af Rikets Ständer genom deras Stats-Utskolt verkställda granskning af Tull-Verkets i Kammar-Rätten med anmärkningar reviderade räkenskaper för år 183 r, någon erinran hvarken deremot eller mot Verkets förvaltning förekommit, få Rikets Ständer härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 4 December 1834- Expedition!-Vt skol tets Förslag till und. Uppläst och godkänd hos Piidd. och Adeln den 4 Dec. 1834. Preste-Ståndet den 4 Borgare-Ståndet den 4 ' Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers linderdäniga Skrifvelsej angående verkställd granskning af Post-Verkets förvaltning för år i83i. (StatsUtsk. N:o 328). S. A. K.
Då de uppgifter örn skiftesverket, hvilka årligen till Eders Kongl. Majit i underdånighet afgifvas af Öfver-Direktören för Landtmåteriet, icke befinnas öfverensstämma med de i femårsberättelserna innehållne uppgifter i detta hänseende (tab. 11), men båda dessa uppgifter härleda sig från samma källa, nemligen Landtmäteristaten i orterne, har, efter vederbörlig skriftvexling i ämnet, den upplysning vunnits, att berörde olikhet härör dels deraf, att i Landtmäteri-styrelsens berättelser antalet af slutade skiften redovisas, hvaremot i Läns-styrelsernas uppgifter, enligt nu begagnade formulär, endast fastställda skiften upptagits, hvilket måste föranleda en icke obetydlig skilnad, enär åtskilliga laga skiften, som under perioden blifvit afslutade, af hvarjehanda orsaker ännu ej hunnit att fastställas, dels deraf, att under rubriken fastställda skiften stundom medräknats sådana hemmansklyfningar, hvilka varit af laga skiftesnatur, stundom åter icke. I fråga om ökning eller minskning i antalet laga skiften, vitsordas från flere håll den ifver, som i detta hänseende ådagalägges och den synnerliga framgång som skiftesverket — åtminstone i en del län — haft. Så omtalas från Göteborgs och Bohus län, att från utfärdandet af den nådiga Stadgan den 4 Maj 1827 till 1860 års slut skiftats öfver 2,155 förmedlade mantal, deraf mer än 23H komma på de fem ifrågavarande åren. Från Blekinge län förmäles, att skiftesverket fortgår, om ej hastigt, dock oafbrutet, och från Calmar län, att skiftesverket bedrifvits med nit och omsorg, samt att ingen för nit och skicklighet känd landtmätare i länet saknat fidi sysselsättning. Flertalet af Läns-styrelserna medgifva dock, att i allmänhet antalet skiften minskats, ehuru med icke obetydliga vexlingar de särskilda åren emellan. Såsom grund till denna minskning angifves, dels att antalet af hemman som kunna blifva föremål för skifte årligen aftager, enär flerestädes de flesta byar och samfalligheter redan undergått dylik förrättning, dels det genom Landtmäteritaxan af den 12
Föredrogos ånyo följande Stats-Ulskoltels Utlåtanden, Betänkande och Memorial: IS:o 455, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N;o 4tc, angående ett föreslaget låue-understöd för stads-församlingen i Carlskrona. Bih. till. R. St. Med afslag å hvad Utskottet i denna fråga yttrat, beviljade Ståndet till Carlskrona stads pastorat, af Stats-medel, ett lån af 12,000 Rrdr, med vilkor, att det återbetalas med 5 procent årligen å det primitiva capitalet; kommande af denna årliga inbetalning 3 procent alt beräknas såsom ränta, och återstoden att afgå å capitalet; hvarjemte Ståndet vänligen inbjöd de respective Med-Stånden att i delta beslut med BorgareStåndet sig förena, N:o 456» angående föreslagna åtgärder till minskning i Carlskrona stads utgifter till Presterskapets aflöning m. rn. Bifölls. N;o 4^7» angående arfvode för emoltagningen och utdelningen af de vid Riksdagens slut öfverblifna exemplar utaf Riks-Ståndens Protocoll samt Bihanget dertill, m. m. Bifölls. N:o 458, i anledning af Bonde-Ståndets ålerremiss å Utskottets Memorial, N:o 38c), med förfrågan om Riks-Ståndens beslut, angående bygnads-lånet till staden Venersborg. Lades till handlingarne, N:o 459» i anledning af erhållen återremiss å Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 235, angående ifrågasatt upphörande af tredskoböter för uragtlåten leverering till Stora Kopparbergs Bergslag af ränteoch mantalskolen, m. m.T i sammanhang hvarmed nu förekom Hedervärda BondeStåndets, genom protocolls-utdrag för den aa sistidne Mars, meddelade inbjudning till Med-Stånden att biträda Bonde-Ståndets i denna fråga fattade beslut. Med afslag å nämnde inbjudning, godkände Ståndet Utlåtandet, N:o 459, och lade Utlåtandet, N:o 2 35, till handlingarne.
Flera utaf de sednare åren hafva ängarne i Länet lidit stor skada af mask, och fodertillgångarne derigenom varit högst knappa samt foderprisen högt uppdrifne; så att råghalmen de sednare åren gällt ända till 10 R:dr R:gds tjoget om 40 lispund. I anseende till Länets jemnförelsevis med andra provinser stora resurser, dels af bergsoch bruks-näringen, dels af jordbruket, och genom den förmånliga afsättningen är dock ännu, öfver hufvud taget, så mycken fond af välmåga i Länet, alt någon allmän nöd icke är att befara. Så väl ibland allmogen, som ibland ståndspersoner, finnas flera i nästan alla delar af Länet med betydlig förmögenhet och stundom rikedom. Pluraliteten af allmogen bergar sig mer och mindre väl, och den arbetande klassens vana vid tarflig het utgör derjemte ett pålitligt grund-kapital för framtiden. Femårs-Berättelse för Westmanlands Län. 2 Tillgången på arbetare har vanligen varit uti ett inverst förhållande emot årsväxternas godhet; ty mängden af inhyseshjon och oberoende arbetare blir, egentligen genom brist på födoämnen och stegrade priser på deras oumbärligaste förnödenheter, tvungen att söka och antaga arbete, och konkurrensen af arbetssökande sänker dags ver ks-pr isenia; hvaremot vid ymnigare årsväxter, då hvar och en ibland förenämnde klass på sitt torp eller pianteringsland får tillräcklig skörd, dagsverks-priserna höjas, i följd af en förminskad konkurrens af arbetssökande. De årliga markegångs-priserna på ett dränge-dagsverke hafva varierat emellan 21 sk. 4 r:st och 22 sk. 8 r:st Banko. Tillgången på dagsverkare har i olika trakter varit olika och rättar sig efter det olika antalet af i hvarje ort bosatte inhyseshjon och oberoende arbetaie. Det vanliga är, alt hvarje jordbrukare med egen arbetsstyrka sköter sin jord endast med biträde i andtiden af extra dagsverken. Under den ifrågavarande perioden har det ovanliga förhållande inträffat, att en stor del arbetsföra personer ej erhållit tjenster, en följd deraf, att en mängd hemmansbrukare nödgats inskränka sig.
December om Stats-anslag till extra arfvode för adjungerade Ledamöter af Kammar-Collegium, har Riksdagsfullmägtigen Erik 48 Allm. Besn.- och Ekon.-U[slottets Betänkande, N.o i4?>- Nilsson från Jemtland, genom en inom Bonde-Ståndet väckt motion , som till detta Utskott blifvit öfverlemnad , föreslagit, ”att de smärre och obetydliga målen bland dem, som nu anses böra afgöras af Kammar-Collegium, måtte få afgöras af Konungens Befallningshafvande, som sedan hade att till Kammar-Collegium afgifna Berättelse derom. Genom denna anstalt skulle, efter motionärens förmenande, Kammar-Collegii göromål betydligen minskas och icke allenast den, med Kongl. Maj:ls åberopade Skrifvelse åsyftade tillökningen af Collegii Embetsmanna-personal kunna undvikas, utan denna personal kunna minskas och göromålen ändock medhinnas med betydligt okad skyndsamhet.” Då motionären icke närmare, än bär är anfördt, uppgifvit, med hvilka mål han ansett den föreslagne förändringen böra ega rum , och af deras egenskap att kunna hänföras till störte eller smärre, och mer eiler mindre betydlige, icke kan slutas, i hvad mon de för ärendenas behöriga behandling nödvändiga fonn erne medgifva en sådan förändring., saknar Utskottet tillfälle att, efter hvarje måls serskilda beskaffenhet, tillse, huruvida det framställda förslaget är verk-ställbart och må anses gagnelig t, hvarföre Utskottet måste tillstyrka, att motionen lemnäs utan afseende. Slockholm den 2 Mars 184 * - a,i«, TRYCKT HOS J. A. WALLDIN, 1841. Allm. Besvoc/i Ekon .Utskottets Memorial, N.ris i f\4, r45. i ; ]V:o 144, Ank. till Exp. Utsk. den 2G April., kl, 1 e m. Memorial, med återlemnande af en motion om Revision af Förvaltningen af ön S:t Barthelemy.
Man har gjort lnäei kommiss, hwilkas Innehafware warit älagde ar anwända Godsets afkastning ril Egendomens förökande, under enahanda biclei ('Oii mis - wilkor: en Inrättning, som, VM ock dest stadlighet i poliristt afseende äsidosättes, i alla fall synes wara den mäst illa beräknade, da ofelbart ar , at en alt för stor Egendom i en Mans hand gifwer mindre afkastning och föder wida Mindre männistor, an om den wore imellan flere Ägare delad. Icke mindre stadlige hafwa de Stiftelser warit , som, ehuru aflägse, samt för odling och som häfd obe - Den 27 Mars. 1299 obeqwamlige flere gods kunnat wara, föreskrifwit, ac de skulle hallas tilsammans oh icke ens fa dour. bytas; och de stiftelser, enligt hwilka wista Eren» domar bordt för all rid innehafwas af siere som ägare utan ratt för någon ril ffifres witsord, hast wa warit en Källa til obehagliga rättegängar och til en olycklig oenighet innom kuller. Man har afwen sett Förordnanden, som före» ffrifwir beständig Delning utan ratt för Delägare at lösa hwarandra ut, som för Egendomens besittning gjordt til ewardeligt wilkor, at Inne hafwaren skulle lefwa ogift, ej fä bekläda nae a Statens tjenst och mera dylikr; och til hwilka en - dra orimligheter en sadan oinskränkt frihet kan föranleda, är af Vesta Exempel lätt at inse, alwen som at flika Inrättningar hafwa för Jordans notliga Häfd och Egendomars förbättring der skadligaste inflytande.
Da i sammanhang med den Jnstructicm BancoFullmagrige kommer att meddelas, ett stadgande pa tiden för detta Fullmagkigskap aschen blifwer nödigt, sa torde det tilläkas mig att denna omständighet till Högloft. Ridderstapels och Adelns utlåtande ödmjukeligen anmäla. Sedan sill förflutne Riksdag, hafwa wäl under owisihet om tiden för en infallande Riksdag Ridderskapet och Adelns Fullmägkige bade i Banque» och RiksdagsContoirek warit ambu.akorlsts pä det satt att wid hwarje Revichn en af Högloft. Ridderskapet och Adelns Fullmagtige, fa wäl i Banque» som RiksgäldsCoMoiret ifrän denna befattning chgätt, men enar tiden för Riksmöten, nu genom Regeringsformen är bestämd, torde ombyte af Fullmagrige emellan den för Riksdagar faststälde tid icke anses nödig; skulle likwäl Högloft.
Men Gunnar hade ju icke dessa förmågor, som lugna och svalka, under det att de uppspäda de egna känslorna med nya främmande; utan de allra häftigaste lidelser, i sin oförfalskade genuina form, icke bortpoetiserade, bortklagade i sång eller bortrifna i färger, ansatte honom natt och dag, och han sjöng icke ve och förbannelse öfver den varelse, den dämon i mensklig gestalt, som han ansåg vara enda upphofvet till allt hans lidande, utan han svor honom ve och förbannelse; och om någonsin en gnista af fröjd ännu sprakade upp i hans förmörkade sinne, så var det när hans säkra öga riktade mynningen af hans gevär på en sorglöst sjungande fogel i furans högsta topp, och då skottet small och fogeln i nästa ögonblick föll tung och död till jorden, träffad i det lilla hjertat eller det lilla hufvudet, men aldrig sjungande mera, aldrig mer rörande en enda lätt fjäder. Då kände Gunnar något tillfredsställande, som likasom smakade honom. «Så har du skjutit på mig, du niding!» tänkte han då – «och jag var dock lika obrottslig, lika glad och ung, som denna fogel, och din like dessutom! Men sköt du sorg och förderf i min själ, så vill jag skjuta några goda varghagel in i din rödskalle, att du må falla till jorden, som denna fogel, och jag må få stå och se på det, såsom nu.» Sådana tankar föllo Gunnar ofta in, och om han än vid lugnare ögonblick jagade dem litet åt sidan, infunno de sig likväl allt oftare och oftare, i höstnattens mörker och smärtans långa sömnlösa timmar, eller i mörka skogen, djup, storartad men vild, såsom Gunnars eget sinne. När nu härtill kom att han åt obetydligt, men då och då upplifvade kroppen med en dryck, som väl aldrig förmådde göra honom rusig, utan som han – tvärtom – tyckte vara det enda, som ännu satte något lif, någon spänstighet i alla både själens och kroppens förmögenheter, så kan man lätt tänka sig hurudant hans lynne skulle blifva. En hel vecka efter den händelserika dagen förgick alldeles enahanda: Gunnar var i skogen tills sent om natten ibland.