Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ex. att föreslå tidens framflyttande till d. i5 Jan., och att såväl uppsägningssom levereringsoch uppbörds-terminerna i samma mån borde framflyttas. Om R. o. Ad. nu skulle täckas antaga BondeStrs inbjudn. med den modification, som innefattar de bestämmelser, H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion innehåller, så komme vi derigenom ifrån hela frågan. Jag har hört invändningar häremot göras, bestående hufvudsakligen deruti, att R. o. Ad. redan fattat sitt beslut i aldra punkten. I anledn. deraf tager jag mig friheten hemställa, öm. ieke, då BondeSt. inbjudit R. o. Äd. att ändra sitt beslut i 5:te punkten, deruti ligger en inbjudn. att ändra sig i de punkter, hvilka slå i sammanhang med den örte. Derföre har StatsUtsk. uti sitt utlåt, öfver Frih. Palmstjernas motion förklarat, alt StatsUtsk. anser för nödvändigt, att R. o. Ad. bestämdt tillkännagifver, huruvida 2:dra punkten uti utlåt. N:o 3g3 kan och bör qvarstå utan ali tillämpning uti 5:te punkten. Denna inbjudn., som äfven är en inbjudn., lärer R. o. Ad. så mycket mindre vilja frånsäga sig, som R. o. Ad. förmodligen icke vill synas inför nationen hafva fattat beslut, stridande både mot hvad afsigten varit och R. o. Ad:s grundsatser och erkända ädelhet fordrar, genom att, i stället för att bereda en lättnad, åstadkomma en förökad tunga för räntegifvarne, hvilket skulle blifva följden af 5:te punktens borttagande, under det aldra punkten qvarstår. Utom det, att det således finnes ett lagligt skäl för antagandet af RondeStts inbjudn. med modificätioner, är denna fråga underkastad en lag, lika bindande som ett grundlags-stadganfle: det äy nödvändighetens lag.
BondeSlandet afslagit uppförandet å Stat af nämnde tillökning; och har hos H. R. o. A. Hr Rosenqvist, F. L., anmärkt; att enär Brandredskapen förut i många år varit vårdad af nuvarande SlottsBetjening, borde den sålunda föreslagne tillökningen icke eller nu aga rum. Som vården af den dyrbara SlotlsByggnaden fordrar alt omtanka, och K. Slottet i sådant afseende nyligen blifvit försedt med ytterligare Brandredskap, hvars behöriga efterseende, enligt hvad vitsordadt blifvit, fordrar ökning i Slottsknecktarnes antal; så har Utskottet icke ansett sig böra frånträda dess förra förslag om anslående af Löner åt ifrågavarande fyra Slottsknektar, enär denna utgift är af nödvändigheten påkallad och af densammas indragning mehn och vada för K. Slottets tillräckliga bevarande från brandskada, skulle kunna uppkomma. 4:o I anledning af de i gtde, io:de, litte, i2Jte, i3:de och i4:de Puneterne upptagne Anslagen för åtshi 1 lige K. Lustslott, har hos H. R. o. A. Hr Hjerta, G., anmärkt, att minskning i samma anslag bör kunna vinnas genom indragning af en del StåthållareLöner; samt uti Hederv. BondcStåndet RiksdagsFullmäktigen Anders Danielsson från Elfsborgs Län yrkat, att 4 Stats-Utskottets förändrad och bättre hushållning med desse Anslag måtte iakttagas. Då de af Utskottet infordrade Räkenskaper för samtelige ifrågavarande Lustslott ej upptaga några PenningeLöner för Ståthållarne, samt efter hvad deraf inhämtas, styrelsen vid de K. LustSIotten omsorgsfullt förvaltas, hvadan ock all möjlig hushållning med AnslagsSummorne än vidare är att förvänta; lära de i berörde hänseenden gjorde anmärkningar få förfalla.
Såsom bekant har deremot införseln af mjöl och gryn så ofantligt tilltagit, att deraf infördes t. ex. 1856 omkring 4,200,000 Lisp. och 1857 2,900,000 Lisp.; lägges dertill att, under det utförseln hufvudsakligen bestått af hafre, har införseln till sill vnseudtligaste del utgjorts af ädlare och dyrare sädesslag, så skall man finna, att vinsten på den så mycket omtalade spanniålsexporleii icke räcker långt till betalande af det kaffe och socker, vi importera. Derjemte böra vi taga i betraktande, att, till följd af den klokare lagstiftning för bränvinstillverkniugen, som på sednare åren blifvit antagen, denna så betydligt aftagit, att 158 Den 3 December /. m. densamma i K. Propos. vid innevide Riksdag beräknas till 17 milhr kannor mindre än förr. Dessa 17 milhr kannor bränvin torde kunna motsvaras af 1 mill. t:r spanmål, hvarmed således vår export bort kunna ökas. Detta liar dock ingalunda varit förhållandet, såsom jag redan haft äran visa, alldenstund hela exporten under de sista 10 åren i medeltal utgjort endast /2 mill. t:r, och, med frånräknande af importen af malen säd, kanske högst upgått till det belopp, hvartill den store Axel Oxenstjerna redan under Gustaf II Adolfs tid beräknade Sveriges span målsutförsel, nemi. 7,000 läster eller 168,000 t:r. Annu värre blifver förhållandet, om man tager i betraktande den ofantliga tillväxt, som införseln af andra iandtmannaprodukter vunnit. Agardh beräknar, att värdet af de jordbruksalster af alla slag, som år 1857 infördes, icke allenast fullt upväger hela exporten af sådana för året, utan äfven med mera än 2 milhr rdr öfverskjuter densamma.
Dessa obligationer funnes äfven att så säga på nederlag hos åtskilliga ombud under förevändning af försäljning, som dock ej komme att ega rum. Om alla de sålunda utiemnade obligationerne voro bokförda, kunde motionären ej uppgifva, men nog voro de underskrifna och fullständiga såsom Hypotheks-föremngens Bih. till R. St. Då nu Hvpotheks-föreningatne utvidgat sin verksamhet och kunde ådraga landet obotlig skada, om de ej skötte sin kredit och höllö sig vid den lönegren, för hvilken de blifvit upprättade, ansége sig motionären ega anledning att, till trygghet så väl för dem, hvilka voro delegare a Hypotheks-förening, som för dem, hvilka innehade dylik förenings obligation, föreslå: att vid hvarje Hypotheks-förening måtte förordnas ett Kronans ständige ombud; att detta ombud skulle ega att, när helst ombudet så för godt funne, deltaga i bolagsstämmor, revisioner, direktions-sammanträden, samt anställa inventeringar af lånehandlingar, förfärdigade obligationer, blanketter, kassor, m. m.; att Hypotheks-föreningarne måtte åläggas att, i närvaro af Kronans Ombud, upprätta qvartals-rapporter, hvilka ofördröjligen borde insändas till Kongl. Maj:t och kungöras i Postoch Inrikes tidningar; och att i dessa qvartals-rapporter särskildt måtte upptagas det belopp, hvarje llypotheks-förening hade att fordra mot annan säkerhet än inteckning och under annan form än amorteringslån; äfvensom antal och summa af de obligationer, sorn färdigslcrifna qvarligga i föreningens egen vård och uppgift å dem, som blifvit till föreningens ombud för ett eller annat ändamål ullemnade. Härförutan borde i underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t jemväl anhållas, det Kongl. Majit täcktes låta i klara ordalag kungöra, huru hvarje Hypotheks-förenings ansvarighet vore genom dess reglemente bestämd, så att sväfvande svar på derom framställda frågor ej måtte erhållas.
Det är således hög tid, att representationen, hvilken är i tillfälle att känna, huruledes behofvet af homöopatisk läkarevård alltmera erfares i hvarje del af fäderneslandet, kallar Regeringens upmärksamhet på denna sak, på det hon må lösgöra sig från det hämmande inflytande, som Medicinalstyrelsen och de medicinska undervisnings-anstalterna på henne utöfvat. Af chefen för denna Styrelse yttrades här på Riddarhtt, vid 1854 års Riksdag, om homöopathien ord så skarpa, att han vid justin af protokollet sjelf fann sig böra uttaga dem. Vid sista Riksdagen förnekade, likaledes här på detta rum, tvänne yngre läkare, professorer, denna läkemethod jemväl allt värde. Till motstycke häremot, må det tillåtas mig att anföra följande ur ett bref af d. 22 Febr. 185 5, från D:r Madoughlin, som under Cholera-epidemien i London föregide året var en af allm. Sundhets-styrelsens Inspektörer (One of the Medical Inspectors of the Board of heolth). Brefvet är adresseradt till en af läkarne vid det homöopathiska sjukhus i London, som jag här framföre i första rummet omnämnt. »Ni har rätt», — säger brefskrifvaren — »jag nämnde för Eder, att jag skulle till den allm.
Alla städer hafva livar för sig byggnadsordningar förut och då dertill kommer, att en kommitté redan varit nedsatt för att utarbeta förslag för städernas ordnande i sanitärt hänseende och hvaruti yttrande om byggnaders ordnande äfven lärer vara föreslaget, hvilket arbete redan lärer vara färdigt, ehuru förslaget ej hunnit inkomma till Ständerna och då kommunal-kommittéen, som äffven nu lärer hafva utarbetat sitt förslag, hvaruti äfven om byggnadsordningen något lärer vara yttrat, så kan jag för min del ej anse det vara nödigt att besvära Kongl. Majit med någon skrifvelse i detta hänseende förr än man inhämtat de yttranden förenämnde kommittéer afgifvit i ämnet, och dessutom torde äfven lokala förhållanden göra det omöjligt, att en generel byggnadsordning kan utarbetas som kan vara tillämplig öfver hela riket; så anser jag don nu beslutade skrifvelsen för närvarande böra afslås, intilldess Ständerna hunnit få kännedom om hvad kommittéernas betänkanden i dessa afseenden innehålla, då det möjligen kan vara öfverflödigt att vidtaga någon ytterligare åtgärd, holst det alltid kommer att medföra oj obetydliga kostnader att utarbeta en sådan byggnadsordning, som slutligen kan vara både öfverflödig och af behofvet ej påkallad.* Häri instämde Anders Jonsson från Wermlands län. 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 5. X:o 5. Ank. lill Exp. Ulsk. den 23 Dec. 1839, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om vpphufvande af den genom Kongl. Cirkuläret den 50 November 1849, Kronofogde och Häradsskrifvare tillagde provision för debitering och uppbörd af Kronobr ef bärings-afgifter. Till Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Utskottet har blifvit öfverlemnad en af Riksdagsfullmäktige!!
9:de punkten bifölls till alla delar, endast med undantag deraf, att det för en vid Garnisons-sjukhuset anställd prestman föreslagna arfvode höjdes från 300 till 500 R:dr Riksmynt; och skulle alltså den för nämnde sjukhus tillstyrkta anslagssumma förökas med ett belopp af 200 R:dr sagde mynt. Vid 12:te punkten, som bifölls, skulle allenast erinran göras om den rättelse, att orden å 5 raden i mom. a) ”skjutsoch traktaments-er sättning” ändras till ”skjuts-ersättning Hvad Utskottet i 15 punkten föreslagit och tillstyrkt, blef af Ståndet bifallet, dock med den förändring, att aflöningen för Topografiska Korpsens Chef fastställdes, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, till 6,000 R:dr Riksmynt; kommande alltså förhöjningen i korpsens anslags-summa att ökas med 1,000 R:dr samma mynt. Med ogillande af Utskottets afstyrkande i punkten 10 mom. d), rörande föreslagen ny lön af 500 R:dr Riksmynt iör en Esqvadrons-predikant vid Lifgardet till häst, beslöt Ståndet, att nämnde lönebelopp må å stat uppföras; kommande, enär Ståndet godkände hvad Utskottet yttrat och föreslagit uti öfriga delar af ifrågavarande punkt, den tillstyrkta anslags-lillökningen för berörde Gardes-regemente att förökas med ofvannämnda belopp eller 500 R:dr. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition beslöt Ståndet, som ogillade Utskottets afstyrkande yttrande i 20 punkten mom. a), fastställa en lön af 500 R:dr Riksmynt för en Balaljons-predikant vid Svea Lif-garde, hvaremot Ståndet i öfrigt biföll Utskottets förslag i berörde 20:de punkt, likväl med erinran om den rättelse, hvad mom c) beträffar, att, då de till indragning föreslagna 8 korporals-arfvoden rätteligen utgöra, å 75
Men jag anser saken så klar, att Rodderska, pet och Adeln ej behöfver ConstitutionsUtskottets ledning, utan blott genom ett ProtocollsUtdrag bör gifva BancoUtskottet tillkänna sin Protest mot de öfrige tre Ståndens beslut* Och bestrida all expedition deraf. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om icke Ridderskapet Och Adeln 6kulle anse lämpeligt, att* under förblifvande vid dess den 25 sistlidne Maj, i denna fråga yttrade mening, bestrida all påföljd och verkställighet af de öfrige RiksStåndens fattade beslut, deruti Ridderskapet och Adeln icke deltagit* och hvilket således, emoj: 114 §• RegeringsFormen icke borde till någort expedition föranleda. Bifölls* Friherre Cederström; Med den rättighet* Sorn RiksdagsOrdningens 57 §. lemnar en Ledamot, hvilken i Ståndets beslut ej instämt, att få sin särskilta tanka reserverad,' samt till vederbörande med Ståndets beslut följaktig, anhåller jag, att till Protocollet få anmäla min enskilta protest emot det uti Ridderskapets och Adelns nu fattade beslut influtne tillägg, att Ridderskapet och Adeln tinder åberopande af ii 4 §. RegeringsFormen bestrider Expeditionen af 53 Den 16 Junii f. hvad de öfrige Stånden härutinnan forordnat, och förklarar jag, att jag ingalunda ansett eiler anser Riksens Ständers Privilegier vara andra, än de, sorn i utgifna acter högtidligen, såsom sadane, blifvit erkände, likasom jag på denna grund icke finner Ridderskapets och Adelns protest i förevarande fr äga äga någon bindan^ de kraft. Herr Silfverstolpe, Gurtaf Abraham och Herr Munck af Rosensköld, Eberhard, förenade sig med Friherre Cederström. Herr Påhlman'.
" tagelottn, (att vid arfskifte i fråga om fast egendom p&amp; landet, bror skulle före syster ega rätt till utlösning af sin andel) hvarvid lagntskottets tillstyrkan af riksdagen bifallits; orp inväljande af ' suppleanter, till hälften af ledamotsantalet, i kyrkoråd och skolrad, hvilket nu, di % kvinnor icke blott hafva riitt att blifva, ntau faktiskt &amp; o medlemmar af skol~&amp;.det., torde biifva af, vigt isynnerhet i vidsträckta och glest Befolkade laadsfössamliiigar fös befrämjande af slöjd hm beriljsts anslag till i u ~ t r u k t o ~ i husslöjd m. m., samt till viifskolan i BorAs p&amp; vissa vilkor 4,800 kr. Af balda kamrarne har afslagits en motion om inskriinkning i gift mans ratt att utan hustrus samtycke ga i borgen. Förslaget synes dock ha.fva varit värdt ett battre öde, då dess dubbla andamail var att lagga en hiimsko på ingbende af vissa borgensförbindelser samt att, i öfverensstamrnelse med senare tiders lagstiftning, " iita kvinnan iifven shom gift deltaga i förvaltningen af makarnas gemensamma tillgångar. n E t t förslag som bör r a m egnade att i nilgon d n iiiverka på den svårlösta frågan om iitvandringen i a l h m h e t och derjämte p&amp; den af svenska tjiinstflickor till Danmark, ar vhckt i syfte att, som det blifvit sagclt, bilda " k010iiie~ inom våra egna gränser. " Detta antages kunna ske medelst iippliitande, genom statens försorg, af odlingsbara iitmarke? i mindre jordlotter &amp; t obemedlade camhallsmedle] i~li~as. Den föll ock i kamrarna den 12 &gt;; ars, inen med orintadt s t i ~ d IXi derstöd (46 mot 48 röster i första, 70 mot 125 i andra kammaren).
Till följe af Riksens Ständers remiss till Constitutions-Utskottet af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, i anledning af Norriges Rikes Stortings svar på den föreslagna Riks-Acten, till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden; gifven Stockholms Slott den 19 Julii 1815, har Constitutions-Utskottet så skyndsamt, som möjligt varit, detta ämne till pröfning företagit och får härmed till Riksens Ständer sitt Utlåtande vördsamt afgifva. Den första af Norriges Storting gjorda anmärkning rörer det i det afgifna förslagets 3 § förekommande uttryck: Storting i Norrige lagligen constitueradt, då i stället för ordet »constitueradt» ordet öppnadt blifvit föreslaget. Då detta ej ändrar meningen och lärer vara mera enligt med den i Norrska Grundlagen faststälda ordformeln, anser Constitutions-Utskottet, det Riksens Ständer vid detta förslags antagande ej lära göra någon svårighet. Den andra anmärkningen rörer följande mening i förslaget: Vill Svensk Riksdagsman sin Memorial N:o 39. 1017 motionsrätt om Thronföljare utöfva, skall han vara förbunden etc. I dess ställe har af Stortinget blifvit föreslaget följande: Norrsk Stor tingsman äfvensom Svensk Riksdagsman håfve rätt att föreslå Thronföljare. Vill någon af dem denna sin motionsrätt utöfva, skali han vara förbunden etc. I afseende härpå får Utskottet tillstyrka, att Riksens Ständer äfven dertill måtte gifva sitt bifall, enär i afseende på Sveriges Grundlag ingen förändring deraf följer och ingen Svensk Riksdagsman lärer finnas, som icke gerna ser, att en Norrsk Stortingsman med honom åtnjuter lika rättigheter. Längre fram i samma § förekommer följande mening: På den till valet utsatta dagen skola Norriges Storting och Sveriges Rikes Ständer, efter det i hvartdera Rikets Grundlagar bestämda sätt, välja hvardera blott en person. Stortinget har dervid föreslagit följande tillägg: bland de föreslagne Candidaterna.
Proposition N:o i OS. komitéens mening, att hela Vestgöta regemente bör anbefallas uppsitta, sedan nuvarande hästvakans-kontrakt derstädes tilländagått, men att deremot aftal må träffas med rusthållarne vid Smålands Husar-regemente om dess förändring till infanteri, likväl sålunda, att detta sednare icke komme att afsitta förr än en bataljon af Vestgöta regemente hunnit att till kavalleri organiseras, på det styrkan af det tjenstbara kavalleriet icke under någon tid må minskas emot hvad för närvarande eger runi. Då verkställigheten häraf till en del är beroende af öfverenskommelser med vederbörande rusthållare, kan ej heller, innan desse blifvit hörde, något bestämdt förslag uppgöras för förändringens utförande, utan derför endast uppgifvas de allmänna grunderna. I sådant afseende har Kongl. Maj:t antagit följande: a) Kavalleriet ökas med 500 man genom uppsittning vid Vestgöta regemente; />) Sedan denna förstärkning af kavalleriet försiggått, skall, för den faktiska indelningen, återstående delen 500 man af samma regemente äfven uppsitta; men på det infanteriet icke må alltför mycket minskas och stats-utgifterna ökas, skall en kavalleri-korps af motsvarande styrka eller 500 man afsitta, hvarom uppgörelse med rusthållarne vid Smålands Husar-regemente i första rummet bör inledas; c) Vidare och för underlättande af denna förändring bör stadgas, att vid ersättande af de vid Vestgöta regemente uppkommande befälsoch manskapsvakanser, från den tid uppsittningen varder definitivt beslutad, afseende skall fästas hufvudsakligen på kavalleriets bildande; att uppsittningen, då den efter kontraktstidens slut ifrågakommer, skall ske sucfcessivt, i mån af tillgång på dertill tjenligt manskap samt i den ordning, som derför kan varda stadgad med tillbörligt afseende å rusthållarnes lättnad, så vidt dermed kan förenas det åsyftade ändamålets vinnande; och att åt rusthållarne samt det tjenande manskapet, som genom regementets förändring kunna komma att vidkännas olägenheter och förluster, lämpligt understöd må meddelas.
Fom/eföreslagit, stt till befrämjande sk cle med en särlan deposit-inrättning as^stade fördelar kör bels köket en d^lik deposit-räkning jemväl mä öppnas vid LäneLontoiren i Alsima oeb Oötbeborg; med sk^IdigI>et kör Oireeteurerne vid nämnde LäneLontoir stt inänadtligen till k. 8t:rs kullmäktige i Lanken inberätta om oeb buru m^eket guld vell silkver kör mänsden blikvit ä Oeposit-räkningen derstädes insatt, pä Letänkanden, A:o 4g det stt kullmäktige mä komma i tillkälle att ökver Oeposit-rö, elsen i dessa utgreningar tags liks ökversigt samt utökva ensbsnds eontrollersnde oeb inbibersnde w^ndigbet som dem nu blikvit tillagd i akseende pä Oeposit-räkningar i Lanken, till b vilket korslag Ails lVIZnsson desto beldre boppats vinus bifall i bvad Nslmä LänLontoir beträgar, som det kunde sk Lera bland Orr LancokuIImäktige vitsordas atti Nalmö linnas brandkria öek tjenliga bvalk oeb lägenbeter kör emottagande! oeb förvarandet ak det guld oeb silkver derstädes kunde a Oeposit-räkning insättas. Hvilken motion, understödd ak ett stort antal bland 8tändets Ledamöter, blikvit till Utskottens bebandling ökverlemnadt.
Sådana kunna dock förlålligen undfalla en ung och häftig talare. Detta har också handt mig, ehuru jag sedermera alltid ångrat det; men icke trodde jag, att det skulle kunna hända Gr. Frölich, hvilken, efter hvad han sjelf sagt, numera frångått ungdomsyran och kommit till stadgade tänkesätt. Sådant har likväl handt honom, då han hos Ståndet framställt förhållanden ronde min person, hvilka ligga utom min kategori som riksdagsman; och jag vädjar till en hvar, om sådant är lämpligt och parlamentariskt. För öfrigt vill jag blott tillä gga, alt jag aldrig ställt mig på någon opinionsthron, eller trott mig kunna disponera någon popularitet hvarken åt den ena eller andra. Jag anser det likgiltigt, hvarest man yttrar sin öfvertygelse, om det sker här eller i offentliga tidningar, enär det i begge fallen icke är den ringa personen, som bereder något inflytande, utan detta främst lieror på allmänhetens sympathi för de meningar, man utvecklar; men jag tror åtminstone icke, att denna sympathi eller popularitet vinnes för ens opinioner, då man, såsom Gr. Frölich, anser det vara en förtjenst att alltid helst se sakerna konstigt och framställa dem så, att man icke egentz ligen vet, på hvilken sida öfvertygelsen befinner sig. Denna ställning afundas åtminstone icke jag, och får blott önska, att härmed all strid emellan Hr Gr. och mig må vara slutad. Medan jag har ordet, vill jag upptaga ett yttrande utaf Frih. af Nordin. Hr Frih. har nemi. sagt det vara föga troligt, att någon solidt organiserad hypotheksförening skulle kunna ramla. För att bedöma, hvad Hr Frih. menar med en solid creditoch låneanstalt, vill jag hemta exempel från det reglemente för en sådan förening, nemi. för bruksägarnes hypothekscassa, sorn Frih. af Nordin sjelf lärer hafva uppgjort.
Svårigheten var viii att samla det erforderliga kapitalet, ty om banan medför så ofantliat stora ekonomiska fördelar, tror jag att enskilda bolag skulle med. lätthet bilda sig. Jag anser i öfrigt att det är mycket lätt för ett enskildt bolag att från Orebro söka sig väg ner till Halsberg. då det finge begagna sig af Köping-Hult-bolagets materiel och bangård. Likväl och då jag, oaktadt jag haft kännedom att ett RiksSlånd redan antagit det af afdelningen gjorda förslag, anser att, när 2:ne andra Riksstånd godkänt Utsk;ts förslag, någon förhoppning icke under närvide förhållanden bör hvsas om framgång för det af mig väckta förslag eller för principen i dess större utsträckning, så har jag trott mig böra inskränka mig till den sednare af mig i ämnet gjorda framställning. Denna princip skall icke göra sig gällande denna riksdag, men jag är så öfvertygad om dess sanning, att om den också faller vid detta riksmöte, skall deri dock, likasom alla andra sanningar, hafva en säker framtid. Det har af Gr. Mörner yttrats åtskilliga anspelningar på de belopp, som provinsen Gottland kostar Staten. Detta förhållande vill jag icke bestrida; men hvad egentligen provinsen Gottland har med förev.-de ämne att göra, kan jag för min del sannerligen icke fatta, om icke att jag för närv:de tillhör detta samhälle och Den 25 April i. m. nr omnämnde ian» Landshöfding samt har yttrat mig i detta ämne. Jag får slutligen anhålla om bifall till den uti min reservation gjorda hemställan. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm: Så framt Stats banorna böra betraktas såsom en spekulation af Staten, emedan de befordra lyftning af industri och handel i allmänhet, samt det sålunda mäste anses vara af vigt att statsbanorna anläggas i den riktning, sorn är den mest förmånliga, skaile jag icke tro att man bör göra frågan, huruvida en statsbana skall anläggas eller icke, beroende af den omständighet, om de orter, hvilka denna bana skall genomgå, tinna sig hugade eller _ icke att bidraga till densamma. Frågan nu är således, huruvida Örebro-Halsbergs-banan kan anses såsom varande af den vigt för Staten att, man icke bör göra dess utförande beroende af enskildes önskningar.