Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Staten består af olika elementer, de der måste samverka, och förstöres pr i va 11 ifvet, kan man icke tänka sig att Staten kan bestå. Jag tror således, att om någonsin man bör afvika ifrån den eljest rigtiga principen, att Staten icke bör inblanda sig i enskildtes affärer, så är det just vid detta tillfälle. Om vi föreställa oss, att Staten icke vill lemna sitt bistånd åt näringarna, så att ingen sedelemission kommer att från Banken äga rum, huru skulle det Den 23 Dceembcr. 371 då gå? Jo! handel, bergsbruk, fabriker och jordbruket skola småningom aftyna och komma nära till noll. Annu kunna vi rädda oss från en så olycklig ställning, och är det väl då skäl att för några betänkligheters skull, hvilkas vigt jag icke vill bestrida, men hvilka genom en lugn öfverläggning kunna besegras, vidtaga åtgärder för att underlätta näringarna och medelst ökad export förstärka vår Bank. Man har äfven anmärkt, att K. M. skall öfvertaga lånet och sålunda blifva kommissionär för BankoFullmäktige. Det måste vara temligen likgiltigt, ty hvad är väl Banken annat än en del af Staten. Hvad är Staten? Jo! sammanfattningen af individer och de inrättningar, som för det helas vård blifvit införda. De kunna verka olika genom den olika fördelningen af deras bestyr, men de måste alla arbeta för ett gemensamt mål, d. v. s. det helas båtnad. Det hufvudsakliga skälet emot uptagandet af Banken utaf ifrågav:de lån, består deri, att man anser Banken som ett slags palladium, och att man derföre icke vill ställa den i någon slags ansvarighet för detta lån. Min upfattning af saken är, att det icke blott är vår pligt utan en nödvändighet för oss att vid detta tillfälle träda emellan, och jag anser R. St:r och i främsta rummet R. o. Ad. böra skynda våra näringar till hjelp. Jag röstar derföre för bifall. Hr Mannerskantz, Carl
"Är det då blott herrskaps-menniskor som kallas folk?" frågade Nanny, och den solskensstråle, som kommit att upplysa hennes ansigte, lemnade rum för en viss modfälldhet. "Aj, min gudinna ju mer jag betraktar dig, dess högre stiger du i graderna hvad du sätter åt en stackars vandrare... Men himlen bevare mig från att göra dig sorgsen, mitt barn! Ifall den saken kan trösta dig, så må du vara säker om att ingen högre än jag önskar att alla menniskor vore likar." "Är det visst det?" "Som amen i kyrkan... Men säg mig, hur heter du?" "Nanny ... Nanny i dalen kallar mig folket." "På min heder, låter icke det helt poetiskt... Nå, kallar man dig ingenting annat?" "Mamsell Nanny säga de också ... men det smärtar mig, ty vi äro fattiga." "Aha, jag tyckte väl jag att det aldrig hängde rätt ihop att du kunde vara en bondflicka. Men ursäkta min förtrolighet jag var osäker!" "Förtrolighet?" "Nå, jag sade ju du." "Det lät så godt!" "Kan väl vara, men hädanefter säger jag mamsell Nanny." "Träffas vi då flera gånger?" "Jojo, det är nog troligt vi bli grannar." "Herrn skall då bo på Almvik?" "Ja, åtminstone några veckor och kanske sommarn öfver... Men följ mig nu ett litet stycke och visa mig vägen, så är du snäll!" Nanny sprang upp lätt som en sylf, och der hon nu stod i den korta kjolen och den nätta koftan, väl åtspänd kring det smärta lifvet, utgjorde hon en högst behagfull varelse. Hon gaf ej annat bifall till den unge mannens förslag än att hon satte sina små fötter i rörelse, så snabbt att de knappt vidrörde gräset. Inom hus. Den lilla byggningen till hvilken vi nu vända oss hade följande inredning: Nedra bottnen utgjordes af köket och tre rum: en temligen stor hvit-rappad stuga, kallad salen, der den lilla familjen vanligen uppehöll sig, och en kammare på hvardera sidan.
Till själfförsvar på kort håll finnas i de flesta artillerier ännu vid hvarje kanon några karteschskott — ett antal runda blykulor, inneslutna i en blecklåda, som springer sönder vid skottlossningen. Härtill har under den senaste tidén kommit ett nytt slags s. k. brisanta granater, granater, laddade med något mycket starkt sprängämne, hvarigenom de verka såsom en mina eller ock med stor våldsamhet kasta sina bitar omkring åt alla sidor. Sådan är i stora drag fältartilleriets materiel för närvarande. Huruvida denna eller någon del af den samma kan komma att utbytas mot snabbskjutande, automatiska kulsprutor eller mindre snabbeldskanoner, hvilka med tillhjälp af goda afståndsmätare — såsom t. ex. den af kaptenen Unge uppfunna telemetern, den bästa nu kända — kunna upptaga striden med det nuvarande, mera blottade fältartilleriet, tillkommer framtiden att afgöra. Under den närmaste tiden måste vi dock räkna med den nuvarande materielen. Denna är ytterst fullkomlig, men ganska invecklad och fordrar stor skicklighet vid ledning och handhafvande, om den våldsamma verkan skall kunna påräknas, hvilken man väntar och fordrar af artilleriet. Vare sig artilleriet är försedt med nutidens eller någon möjlig framtids vapen, kommer det att i ännu högre grad än infanteriet kunna tillgodogöra sig det svagt rökande krutet, hvilket aflägsnar flera af de största svårigheterna, med hvilka artilleriet hittills haft att kämpa. i Vi hafva hittills sysselsatt oss med de båda vapenslag, hvilka arm i arm genomkämpa striderna, och hvilka kunnat i fullt mått draga nytta af alla de stora förbättringar, som vapentekniken undergått under de senaste tjugufem åren. Det tredje vapnet, kaualleriet, framgent såsom hittills ridderlighetens vapen, hvilket söker fatta stridens lager på sabelspet-sen, har icke endast icke kunnat hämta någon fördel för sitt uppträdande i striden af de nya vapnen, utan har tvärtom i dessa alltid funnit en bitter fiende. Härmed må dock icke vara sagdt, att kavalleriet icke fortfarande har en viktig uppgift att lösa på slagfältet och en ännu viktigare därutanför i den spanande och skyddande tjänsten rundt om den i rörelse eller hvila stadda armén.
Därpå lindar man om den tätt i ena kanten med fin ståltråd, så att en tuta uppstår och vänder denna sedan ut och in, hvarigenom omknytningen kommer att bli inåt. Ståltråden klippes ej af utan får fortsätta som stjälk. Ungefär tre finger bredt från midten sammanfattas silkespapperet åter rundt om och omlindas ånyo med ståltråd, resten af papperet anbringas kring stjälken och tillknytes nedtill. Då den andra åtknytningen suttit några timmar, kan man åter taga bort den, emedan papperet ändå förblir i samma form. F ö r att gifva svamparne varierande form kan man i dem anbringa vadd. D e färdiga svamparne prydas med röda, svarta, hvita eller gröna färgfläckar och blandas med gräs, ormbunkar och naturlig mossa. Detta arrangemang fästes på runda eller aflånga pappskifvor, på palmsolfjädrar etc. och utgör en vacker dekoration. Om svamparne göras med skicklighet, se de mycket naturliga ut. En vacker gåfva äro de små mattorna till eleganta toalettbord. D e böra till antalet gärna vara fem i tre olika storlekar och förfärdigas mest af kulört damast eller siden, broderade med metalltråd och kontrasterande silke, pärlor etc. A r o mattorna hvita, omger man dem i kanten med hvita, grofva, äkta spetsar, äro de kulörta, väljer man guldspetsar eller fransar. B A K N I N G. » Hjettisbröd. » 16 cl. {' h kvarter) dricka (surt), 16 cl. vatten, 3 matskedar socker, 3 matskedar grädde sammanröres i ett fat, därtill blandas 213 gr. {' J2 &lt;8) potatismjöl och så mycket hvetemjöl, att det blifver en hård deg, sist tillsättes 1 tesked sodabicarbonat. Nu lägges degen på bordet och utkaflas något, på degen lägges 187 gr. urvattnadt smör, som väl inkallas. Man kallar nu ut degen till en 5-örings tjocklek, naggar den väl och uttager små runda kakor. Med en fingerborg uttages ett litet hål vid sidan i kakan. D e i bra varm ugn. Lilla Ylts. IDUN Inackordering.
Revisorers yttrande i frågan, hafva nuvarande Revisorer, som dela den deri uttalade åsigt, att den ena hufvudtiteln ej bör betungas med utgifter för sådana föremål, hvilka ligga inom annan hufvudtitels område, ansett sig ega anledning förnya den af föregående Revisorer gjorda framställning i detta ämne, helst förhållandet i afseende å ersättning för berörde arbeten under revisionsåret varit enahanda som under nästförutgångna, år. § 6. Likaledes hade förlidet års Revisorer fästat uppmärksamhet dervid, att vederbörande redogörare vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen tillgodofört sig ett belopp af 1,299 R:dr 94 öre, afskrifningsprocent å till bageriet derstädes levereradt rågmjöl, ehuru leverantören, enligt upprättadt kontrakt, vore skyldig att i mån af behof leverera mjölet, och detta, enligt Revisorernes tanke, lämpligen kunde ske direkte till bageriet, så att någon magasinering med åtföljande rätt till afskrifningsprocent ej behöft ifrågakomma, utan utgiften kunnat helt och hållet besparas. Under revisionsåret har, enligt hvad räkenskaperna för nämnde fängelse utvisa, samma redogörare tillgodofört sig afskrifningsprocent å levererade proviantartiklar m. m. till ett sammanräknadt belopp af icke mindre än 2,975 R:dr 66 öre.
Efter uppläsandet lades till hand-, lingarne: j:q Bevillning*-Utskottets Memorial, N:o 4, angående återlemnandet af Anders Nilssons från Isie, Malmöhus Län, Motion, om jemkning i räntorna för TullVä» derq varnar. 3:0 Sainma Utskotts Memorial, N:o 5, med återlemnande af Peter Anderssons från Hallands Län Motion, om förbud mot införsel af utländske yppighets-varor, med tillkännagifvande likväl till Bevillningsutskottet, att Motionen af Ståndet först remitterades till Bevillningssamt Allmänna Besvärs-och Oeconomie-Utskotten, och icke, såsom i Bevillnings - Utskottets Memorial o.nförinäles, till Stats» och Bevillnings-Utskotten; och 3:0 Bevillnings » Utskottets Memorial, N:o 6, om återlemnande af Kongl. Maj:ts från Bonde-Stånjet till samma Utskott återremitterade Nådiga Proposition om Säl» petergärden , jemte åtskilige Ledamöters Trot. Ut dr. d. ir Jan, 1X29. 61 5 saaima äronfi afgäfne skriftliga och muntliga yttranden. S. D. Bifölls af Bonde-Ståndet: j:o Allmänna Besvärsock Oeconomie • Utskottets Betänkande, N:o 19, rörande tipphäfvande eller nedsättning af vitet för försummad anskaffning af Kail till recruteringar.
Jag hemställer således lill R. o. Ad., om det icke vore bättre, att de fonder, som antingen af personella hevillningen , eller på annat sätt, kunna besparas för statsverket, måtte användas till en arbetseassa för den), som äro i behof af arbetsförtjenst. Jag vill icke ingå i några reglementariskn detaljer, huru denna cassa skulle förvaltas och medlen fördelas, utan har jag blott velat uppdraga grundprinciperna härför. Frih. Ridderstolpe, Fredr.; Med lemnad rättvisa åt de vidgade åsigter, som dicterat Frih. Cederströms yttrande, må det tillåtas mig att supponera, det Frih. Sprengtporten motion går igenom. Om så skulle vara, så önskade jag dock. att mantalspenningarne, sedan de genom uppbördsförvaitningen till ränteriet ingått, måtte till hvar sin socken återgå, för att der af socknen begagnas till det ändamål, hvartill de varit ämnade. Jag förmodar en sådan framgång of motionen, och har dertill mycken grund; och kanske kommer stödet för denna motion från ett håll, hvarifrån Ståndet minst väntar det. Jag vågar hysa samma öfvertygelse, som flere ledamöter redan yttrat, nemi. den, att man, så mycket möjligt är, bör undvika att till fattigförsörjningen bidraga ined allmänna statsmedel, utan att detta bestyr måtte hädanefter, liksom hittills, hufvud - 7° Den i5 Februari c. m. sakligen hvila på communerna sjelfva. Jag är öfverlygad derom, att i händelse statsmedlen för detta ändamål skulle användas i en större scala, skulle vi innan kort komma i samma olyckliga predicament, hvari England i delta hänseende sig befinner. Den lilla erfarenhet jag haft som Landshöfding, har varit, att der de medel, som redan äro inom communerna anslagna till fattigvården, blifvit riktigt använda, nemi. hufvudsakligen i den afsigt att lemna tillfälle lill arbetsförtjenst åt fatiighjon, men att desse alltid skulle återgälda hvad de uppburit, hafva äfven medlen för ändamålet varit tillräckliga.
Er Skyldneren Embetsmand, kan Inddragningen af hans Lönning kun ske, forsaavidt Ilegieringen deri samtykker.” Beträffande åter de af motionären framställda särskilda anmärkningar, hvilka hufvudsakligen gå derpå ut, att genom försöket att för en i konkurstillstånd kommen gäldenär försvåra möjligheten att inlåta sig i nya företag innan den första konkursen blifvit afslutad. ett af lnifvudsyftemålen med den nya kon kurslagen blifvit motarbetadt, att den så väsendtliga skilnaden emellan den redlige samt den vårdslöse eller bedräglige gäldenären blifvit förbisedd; att det nära nog ett träldomstillstånd liknande förhållande, hvari enligt det nya stadgandet en gäldenär skulle komma till konkursmassans delegare, skulle förmå äfven den redlige gäldenären att i det längsta dröja med cessiouen; att nytillkomne borgenärers rätt kunde förnärmas; samt att, sä länge någon förhoppning funnes, att i framtiden andra tillgångar än de afträdda skulle kunna tillfalla konkursboet, konkursens afslutande koinme att till dess uppehållas; så synas dessa anmärkningar egentligen vara föranledda af missförstånd eller förbiseende af de klandrade §§:nas rätta mening. Först och främst beror det icke på borgenärerne att efter sitt godtfinnande fördröja konkursens afslutande. 125 § stadgar, att konkurs skall anses afslutad. sedan all konkursboets tillgängliga egendom blifvit i penningar förvandlad och den för slutliga utdelningen deraf utsatta dag tilländagått.
Förordningen, den 22 October samma år, om Eds-formulaire i Concurs-mål, än ock den 16 sistlidne September, under N.*o 100, meddelade och, den 25 i samma månad e. m., på bordet lagda Utlåtande öfver de vid berörde Betänkande gjorda anmärkningar, fann Ridderskapet och Adeln för godt gilla hvad samma Be - Prat. Vt drag elen 6 Noi>. t §29. 4C Betänkande jemte sistnämnde Utlåtande inne* haller, likväl under iakttagande af följande förändringar J 1:0 att Uti 4 Cap, 1 o stället för orden : intilldess Laga kraftvunnen Dom ofver honom fallit, borde införas: intilldess Dom ofhonom fallit, samt vunnit Laga kraft; 2:0 att uti 5 Cap. ir §, orden: och äligge förthy Ratten att Inteckningsbevis infordra, borde utbytas' emot: och uligge förthy Rätt att bevis sa väl om befintliga Inteckningar, som om Kungörandet infordra. S. D. Då nu å nyo föredrogs Bancooch Lag-Utskottens, deil 9 sistlidne September, under N:o 78> afgifna och, den 23 i samma månad e. rn., på bordet lagda Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, Under N:o 70, förut meddelade Betänkanden, rörande förändring i hittills gällande Författningar om föryttrande af Bankens Fastighets-panter genom Banco-Auctioner, fann Ridderskapet och Adeln, att, enär sistnämnde Betänkande ledan blifvit, den 17 sistlidne Augusti e. m., af Ridderskapet och Adeln bifallet, Utskottens ifrågavarande Utlåtande borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogos å nyo oell bifölloä följande Banco-Utskottets, den g sistlidne Septem Bih. till R.-St.
Men det passar ganska väl, att kvinnorna i sin famn och sitt hjärta gifva plats åt den uslaste libertin, att de stå stilla och se sina söner, sina män och bröder andligen besudlas och neddragas, kroppsligen förfalla och under hustruns och mödrarnas ögon blifva till en ruin af de kraftfulla och dugande medborgare, som fosterlandet så väl behöfver och har så god rätt att fordra. Det passar ju mycket väl? Åtminstone har jag aldrig hört, att det skall åligga oss att finna sådant opassande. Måhända blifver detta, att kvinnorna själfva beslutat uppträda i kampen mot den farligaste fienden till deras och till hela vårt folks lycka, på åtskilliga håll förhånadt och förlöjligadt, men det bör dock ej afskräcka oss, ty utan tvifvel skall det en gång visa sig, att vi kanske ej varit så föraktliga bundsförvanter åt de män, som syfta till samma mål som vi. Ty det finnes — låtom oss med glädje och tacksamhet frambära detta — det finnes många bland männen, som insett och inse, att sedligheten måste värnas Oskulden är en ömtålig blomma; om giftiga vindar andas därpå, faller hon vissnad till jorden; kommer en storm, brytes hon lätt; hon måste skyddas. Och sedligheten är ett folks oskuld, som icke får utsättas för råa och hänsynslösa anfall; sedligheten bör hafva stöd och skydd. Det 1893 är gifvet att detta stöd ooh skydd böra finnas i folkmedvetandet, i upplyst förstånd och förädladt hjärta hos individen, i redbar vandel och upphöjda sedebegrepp hos nationen. Men då erfarenheten visar, att det onda beständigt måste bekämpas, förhindras att angripa det goda, så följer häraf, att de, som älska det goda — här sedligheten, måste icke blott beskydda och understödja det, utan ock angripa och bekämpa det onda — här osedligbeten. Och när männen uppträda till sedlighetens värn och försvar, till osedlighetens angripande och utrotande, skulle då kvinnorna sitta stilla och säga: » Det rör oss inte! » Bort det!
Detta blir naturligtvis alltid lättare, då flere personer egna sig åt den rigtningen. Vidare är det af vigt att bildningen utgår från flera punkter; — och detta blir följden deraf att man förlägger bildningsanstalter på flera ställen. Det deraf uppkommande allmännare intresset kan i icke ringa mon ersätta den relativa ofullständigheten af hvarje särskildt läroverk, sedt för sig. Mot en sådan centralisation af den medicinska undervisningen bär i Sverige talar dock förnämligast den ytterligare betänklighet, att universiteterna sålunda söndersprängas. Man må om centralisation och konkurrens tänka hvad som helst — så mycket torde böra anses, snart sagdt, såsom ett axiom, bekräftadt af seklers erfarenhet, att vetenskaperna icke tåla vid att skiljas ifrån hvarandra, och att de måste idkas i hvarandras närhet för att icke urarta. Det är denna sanning, som ligger till grund för den af okunnighet och tanklöshet så ofta förhå - Den 14 Mars f. m. lil Hade uuiversitetsidéen, sorn likväl skall bestå så länge vetenskapligt lif finnes. Den tbeoretiska delen af de medicinska studierna ingår med nödvändighet i denna »universitas scientiarumv, som är nödvändig ej blott för medicinen, utan för allt vetande. Nog afl En centralisation af de medicinska studierna för sig i Stockholm kan icke, äfven om en sådan centralisation i öfrigt vore lämplig, med fördel ega rum, annat än i sammanhang med bildandet af ett helt universitet i Stockholm, hvarom nu ej är fråga. Jag skulle också icke upptagit tiden med att visa detta, om icke en sådan centralisation vore det nuvarande stegets syfte, hvilket också flera gånger öppet uttalats, särskildt i Borgare-St., der flera talare vid riksdagens början rent ut sagt, att detta vore första steget för en utbrytning från universiteten. Huruvida det är första steget, vill jag lemna derhän; men hvilken åsigt man än i öfrigt må hysa i afseende å en flyttning af universiteterna, är dock min öfvertygelse att den bör beslutas på en gång, samt att man icke bör sönderslita universiteter, hvilka uti många hundrade år främjat vetenskapen. Man torde äfven böra ihågkomma att af alla i frågan hörde auktoriteter endast Carolinska Institutet förordat ett sådant förslag.
Föredrogs och remitterades till Särskildta Utskottet för behandling af frågor, rörande tillverkning och försäljning af bränvin, Kongl. Majus Nådiga Proposition, an gående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, jemte i samma ämne af åtskilliga Ståndets ledamöter afgifna skriftliga och muntliga framställningar. 5. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskoltet en af Carl Ersson från Westmanlands län gjord framställning, att utväg måtte beredas till gäldande af de. kost nader, som under innevarande Riksdag erfordras så väl till hyra för Bonde-ståndets klubb och lyshållning derstädes, aom till prenumeration å förut bestämde tidningar. Prot.-Uldrag den 19 December 1863. 31 S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottel: l:o Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående inrättande af tvångsarbetshus i Stockholms Stad samt Rikets samtlige län, med dervid gjorda anmärkningar; 2:o Dito Dito, angående Kalmar läns fördelning i 2:ne län, med dervid gjorda anmärkningar; 3:o Tobias Linds från Götheborgs och Bohus län motion, om kronans öfvertagande af båtsmäns förseende med utrednings-persedlar m. rn.; 4:o E. J. Budbergs från Öland motion, angående anläggande af ett kronomagasin vid köpingen Mörbylånga; samt å:o Nils Larssons från Jemtlands län motion, om anslag af vinoch byggnads •äd till Hotagens Kapell församlings kyrka i Lappmarken; till Bevillnings-Utskottet: L. G. Sandbergs från Westerbotten» län motion, angående åtgärders vidtagande för bevarande af skogarne i riket; till Lag-Utskottet: Nils Svenssons från Blekinge län motion, om ändring och förklaring af 20 kap. 6 § Missgernings-Balken m. m., med dervid gjorda anmärkningar; till Banko-Utskottet: l:o Kongl.
Det är således med mycken ledsnad sorn jag bär funnit, att äfven detta tillfälle gatt förbi, utan att de värde och högt uppsatte ledamöterne inom flottans administration, sorn tillhöra detta Stånd, varit i tillfälle alt kunna lemna åtminstone någon den ringaste försäkran om förändr ing i del sjöförsvarssysteme, som grundar sig på 1S26 års comité^ tillstyrkande, i så måtto åtminstone, alt då medlen icke räcka lill för 10 linieskepps underhåll, man sille gifva vika för nödvändigheten och inskränka sig till bibehållandet af dem, som med de anvisade medlen ordentligt kunna underhållas. Jag beklagar, att en sådan förklaring eller ett sådant lillkänriagi fvande icke kunnat äga runi; ty efter min öfvertygelse skulle del hafva verkat i ganska stor män till förändrade åsigler i denna fråga. Dockorna äro visser ligen af mycken vigt, men då man äfven synes vilja lägga hela ansvaret på Ständerna, i händelse Ständerne tveka att bifalla hvad man begär, så tager jag mig friheten hemställa , om det varit omöjligt under den långvariga freden all göra någon besparing å byggnadsanslagen och använda dessa medel på dock byggnaden, hvarigenom förslagen möjligen lill en början kommit att upptaga ett något mindre antal linieskepp, men man deremot beredt sig ökade tillgångar mot slutet af byggnadstiden, eller i samma mån, som dockor na blifvit färdiga och en mindre summa hehöft afdragas för underhållet af den färdiga delen af flottan. Ur Nordensköld: Såsom svar på Frih.
Hvar och en bränneriägare i stad skall anvisa ett inom staden, samt på landet, i bränneriet eller dess närhet liggande, säkert förvaringsrum, uti hvilket, allt efter som bränningen framskrider, inlägges minst så stort qvantum bränvin, att det betäcker den skatt, som bränneriet åligger att betala, för det under samma tid producerade bränvin. Uti det sålunda förvarade bränvin, äfvensom i de kärl, hvari det ligger, tillkommer första panträtten statskassan, och det rum, hvari det förvaras, hålles under offentligt lås, och, om så nödigt aktas, sigill, så länge som derinom finnes bränvin, som häftar för skuld. Priset efter hvilket bränvinet till säkerhet för skatten emottages, bestämmes af vederbörande regerings departement. Hvad som i öfrigt är af nöden för denna föreskrifts ställande i verket, ombesörjes af bränneriet och på dess bekostnad, med undantag af hänglåsets anskaffande. Finner uppsyningsmannen det anvisade j rummet icke nog säkert, eller efterkommes icke befallningen om bränvinets inläggande deri, kan han, på grund af den honom meddelade instruktion, förbjuda eller afstanna afverkningen. Förstöres genom våda det inlagda bränvinet, häftar det oaktadt bräneriägåren för skatten, undantagande för det qvantum bränvin, som sålunda är förloradt. Vederbörande regerings-departement äger att eftergifva här föreskrifna säkerhetsmått, om från bränneriets sida sådan säkerhet ställes för skatten, som departementet finner antaglig. Härigenom upphäfves den statskassan genom 29 § af lagen den 45 Aug. 484S tillkommande panterätt: blifvande förbemälte lagrum i öfrigt oförändradt. § 6. I afseende på åtal af förseelser mot nämde lag af den 47 Aug. 484S förhålles, när för förseelsen icke annat straff än böter, redskapens samt bränvinets konfiskation är stadgadt, på samma sätt som i bemälte lags 40 § är föreskrifvet angående förseelser, hvilkas straff endast är böter.