Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(Tummeliten går omkring; råkar på S:t Pers fisk, som denne lagt ifrån sig på bordet; tar den och stoppar den på sig.) ASKUNGEN (vaknar). Åh, jag bara dånade, som min styfmor lärt mig! För annars hade Tummeliten slagits! S:T PER. Så liten och så klok! Ack, hur mycket kan icke rymmas i en sådan liten hönshjärna, du store jätte där uppe. HOBERGSGUBBEN. Och hur mycket tror du kan rymmas i en Tummelitens bröstficka? S:T PER. Hvad sa' du där uppe? (Askungen smyger sig till bordet och tar S:t Pers glasögon, som denne lagt ifrån sig.) HOBERGSGUBBEN. Ja, det orkar jag inte säga en gång till; men om fyra ögon se mer än två, så ser du inte längre än näsan räcker! 73 S:T PER. Det där var visst mycket djupsinnigt, så att jag måste tänka ut det först Låt mig se... Hvar äro mina glasögon? (Han letar. Tummeliten och Askungen smyga ut till vänster.) S:T PER. Och min symbol! Hvar är min symbol? HOBERGSGUBBEN. Menar du fisken så gick den samma väg som glasögonen! Så! Nu har du fått litet mera sysselsättning, Sankte Per, och går du och lägger bort glasögonen, så hittar du väl aldrig reda på himmelrikets nycklar! S:T PER. Ja, men jag lade dem här på bordet! HOBERGSGUBBEN. Ja, men Tummeliten lade dem i sin bröstficka! S:T PER. Ah, den skälmen! Jag skall min själ... HOBERGSGUBBEN. Hvad skall du? S:T PER. Jag skall ge honom ett kok stryk, skall jag! Himmelrikets nycklar. 74 HOBERGSGUBBEN. En af dessa små? Fy, Petrus! Men håll! Gå inte ifrån mig utan stanna och var mitt sällskap! S:T PER (tveksam). Jag vet inte! Men jag trifs inte riktigt här! HOBERGSGUBBEN. Åjo! Jag är så ensam och behöfver vänskap. S:T PER.
Ridderskapet och Adei.n. S. D. Föredrogos och biföllos Stats-utskottets nedannämnde den 26 dennes på hordet lagda utlåtanden; N:o 21, i anledning af Kongl. Majrts nådiga proposition rörande vilkoren för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg beviljade lån; N:o 22, angående afskrifning af de till tomtreglering inom städerna Wexiö, Åmål och Kungsbacka beviljade summor, utaf mindre creditivet; N:o 24, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af ett kronan tillfallet dana-arf efter hushållerskan Christina Bengtsson; N:o 25, i anledning af väckt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag; N:o 26, angående anskaffandet af det för tryckningen af Ridderskapet och Adelns protokoller erforderliga papper; N:o 27, i anledning af föreslagen eftergift af räntan för det tili återuppbyggande af Conradsfors bruk i Wermland beviljade lån; samt N:o 29, i anledning af äskad uppgift å de sedan år 1809 tillsatta kommittéer och de kostnader, staten för dem måst vidkännas. Prot.-utdrag den 29 Januari 1848. 35 S. D. Vid föredragning af Stats-utskottets den 26 dennes på bordel lagda utlåtande N:o 23, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga propo sition, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter kollega skole J. Ekelund, blef detta utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallet, med rättelse af namnet Eklund, som deri blifvit intaget i stället för namnet Ekelund. S D. Yid föredragning af Stats-utskottets den 26 dennes på bordet lagda utlåtande N:o 28, angående ersättning till de personer, som äro förordnade att i egenskap af krono-ombud bevillnings-stämplingen af spelkort öfvervara; blef detta utlåtande, på grund af deremot gjorda anmärkningar till Stats-utskottet återremitteradt. S. D.
Enär nu upphandlingen häraf vid berörde Riksdag, likasom tillförne, blifvit verskälld i smärre partier, mäste sådant naturligtvis föranledt ej allenast högre kostnad, utan äfven vidlyftigare bokföring och redovisning, än om ifrågavarande effecter upphandlats på en gång. Till beredande af en icke ringa besparing i denna kostnad vid framtida Riksdagar och förenklandet af redovisningen för härtill utgifna medel, har Herr Hegardt derföre föreslagit, att Fullmägtige i Riksgälds-Contoret måtte få sig uppdraget att, före Riksdagens början, efter det anbud blifvit genom kungörelser i allmänna Tidningarne infordrade, låta upphandla de skrifmaterialier och öfriga effecter, som, med ledning af kostnads-räkningarne för förflutna Riksmöten, kunde antagas vara behöfliga. Likaledes och då det sannolikt äfven skulle åstadkomma en högst betydlig minskning i kostnaderne för tryckningen af Riks-Ståndens Protocoll och Utskottens Betänkanden, i fall contracter om denna tryckning och levererandet af dervid erforderligt papper voro, innan Rikets Ständers sammankomst, uppgjorda, har Herr Hegardt hemställt, huruvida icke Fullmägtige jemväl borde erhålla uppdrag att gå i författning härom, och, emot lämplig vedergällning, tili biträde, ej mindre dervid, än vid ordnandet och sammanhållandet af de till det så kallade Riksdagstrycket hörande handlingar, utse någon bland Riksgälds-Contofets tjenstemän. Lika roed motionären, förmodar också Utskottet, att de af honom omförmätde kostnader framdeles böra kunna icke obetydligt minskas, derest, vid kommande Riksdagar, på sätt redan, till någon del, före början af innevarande Riksmöte, är vordet iagttaget, anskaffningen af ofvanuppgifne effecter sker genom upphandling på en gång, samt contracter på förhand afsluLas angående trycknings-arbetet och ecläreringens besörjande, hvarigenom dessutom en mera ändamålsenlig och noggrann redovisning samt controll, i afseende på dessa kostnader, och de upphandlade effectemas användande, synas kunna åstadkomma.
Gramaner; se Gulddragareoch Snörmakarearbeten. Granat-äpplen; se Frukter och Bär, ej specificerade. Gryn af Spanmål; se Spanmål. Guilarrer; se Instrumenter, Musikaliska. Guld, Spinn-; se Tråd. Guldtyg; se Väfnader, siden-. Förslag till Tull-Taxa. 11 Tullvärile. Qvantitet för Tullberakn, Inf. Tull. Banko. Itnlr sk. r. Gu/ddragare-ar helen af guld eller silfver: Cantiller och Pailletler: lt:dr sk. r. — 40 — tikla eller halfäkta 1 lod — 4 — 25 oäkta Fransar, Galoner, Gramaner, Aiguilletter, Snören och andra ej specificerade: 1 lod •2 6 1 32 — äkta eller halfäkta 1 lod ■— 16 1 oäkta 1 lod — 10 30 * Gummi, alla slag, ej specificerade Gutta percha: 1 skålp. 8 2 arbeten deraf, i Taxan ej specificerade 1 skålp. — 12 ' — 9 — Harjet, alla slag 1 skålp. — 3 — 2 32 — Halsduksvalkar 1 skålp. — 32 — 50 Hampa, häcklad 1 skepp:d — 24 12 — Handskar, alla slag 1 skålp. 2 — 1 — * Harts Hallar : 1 lisp. — 8 — 4 10 — * af siden eller annan väfnad, samt i allmänhet monterade fruntimmershattar 1 slycke 1 stycke 1 2 24 G — af ull, hår eller silke 1 stycke 2 2 — :* af läder, fiskben, papper, träd eller rötter m. m. 1 stycke — 24 — 10 * Hattjlälor af halm eller strå Haltformar och Hallstommar af filt, med eller utan styfning, tullbebandlas lika med den filtväfnad, hvaraf de bestå. 1 skålp. 1 — 8 — Honung Horn, arbetadl: 1 skålp. 1 12 — platter 1 skålp.
Jag bestrider helt och hållet factum deraf, och tror, att förhållandet tarfvar att undersökas innan det obetingadt antages, med de lysande undantag, som utgöras af fåtalet, och sådant ligger i sakens natur. Hvem känner ej utgångspunkten för det största antalet af Prester, sorn är torpareoch bondstugornc. Vid academierne arbeta de sig, under fattigdom och många svårigheter, till det kan tänka enorma pensum af en prestexamen och slutligen äfven till pastoralexamen, som utgör ett ganska tarfligt mäll af kunskap för att representera ett helt folks bildning. Jag skulle ?s Den JO Mars f. m. ej vilja vara medlem af ett representanthus, som till efterverlden skulle öfverföra bildningens ståndpunkt inom fäderneslandet sådan den af presterskapet i dess helhet representeras, ett Ständ, hvars rike dessutom icke är af denna verlden, och som jag tror vida bättre uppfyller sin bestämmelse genom en samvetsgrann och ordentlig vård af detsamma egentligen åliggande skyldigheter. Jag anser nemi. detta Stånd icke vara lämpligt eller passande för de politiska striderna och icke äga några anspråk på sjelfskrifvenhet till deltagande i statsbestyren. Ja, jag utsträcker denna min tanka äfven till Hrr Biskopar, hvilka, 12 till antalet, äro af staten lönade, n.b. enligt taxeringsuppifter, med 9fi,000 r:dr b:co, som för hvardera af dem utgör en summa af 8,000 r:dr, en ganska hederlig summa, hvarföre de äfven allt förväl på egen bekostnad böra kunna uppehålla sig vid riksdagarna; men jag anser icke ens i det afsendet, att några sjelfskrifvenhetspretentioner böra äga rum när vi äro komne till den tid att dylika anspråk icke af de öfrige samhällsclasserne mera vilja medgifvas.
Herr Lilvsrstolpe, breöric, inwänbe, att som delta wore en alldeles ny fräga, borde den hvila pä bordet. Herr ? ä k l m r> n erindrade att frägan icke wore np, emedan den härledde sig ifrän en wid denna § gjord anmärkning. Friherre klannerkeim: Anmärk ningen är i behörig ordning gjord, och säledcs äfwM na behörig att till pröfning företagas. Herr Lilverstolpe, Lustak l^bra* karn, utbad sig fä erindra Riddcrskapet och Adeln om wädan af etl förhastat beslut öfwer benna fräga. Man borde agta sig, säsom en wärd Ledamot nytz yttrat» att derigenom icke mera risa än lisa. Han undcrstälbe om icke tillfällen kunde finnas dä Riksens Ständer sjclfwe kunde bchöfwa skydd. Härwid upkom nägon vro, hwarefter Herr ? 8 k ! m an yttrade: Mätte alldrlg ben tid komma, dä Riksens Ständer behöfva skyddaaf bajonetter. Herr 8i!verktolpe, Lustaf^brsksmr Mätte alldrig den tid komma, dä Riksens Ständer känna sig nog swaga att frukta för bajonetten. Jag tror ej trupper alltid bidraga till mognare beslut. Jag har e) sett nägon märkclig skillnad emellan dem, som to, goS under det Westra Armeen här qwarläg och dem som fattatS sedan. Herr Grefwen och Landt,Mar, skallen: Det lärer wäl c) wara Herr Grefwe:!- mening att neka Kongl. Majit att i Hufwud, Staden hälla Earnijon. Grefwe ve I 2 6 arst iJag har re, dan sagt att ben wanliga Garnijvn och behörig Kungs, wakt katt e) inbegripas under orden sammandraga rruppar. Friherre (^esterttröm, ^cok:
Stånden i vissa delar fattat olika beslut med R. o. Ad., så får jag, för besparande af den tid, som de sammansatta Ulsk:u behöfva för behandlingen af andra frågor, vördsamt hemställa, att R. o. Ad. behagade inbjuda de öfrige Med-St:n, att uti R. o. Adis beslut uti detta ämne sig förena. Uppå i anledn. häraf framsiäld propos. beslöt R. o. Ad., geDom utdrag af prot;, vänligen inbjuda de öfrige RiksSt:n att instämma i de vid pröfningen af Bankooch Lag-Utsk:ns Betänk. J\s 1, i ani. af väckte förslag i fråga om ny lag för enskilda banker, hvilka ut - 118 Den 20 September e. m. gifva egna kredit-sedlar, af R. o. Ad. fattade', MedStm genom prot.- utdr. AS 497 meddelade beslut. Föredrogs ånyo Hr von Hartmansdorffs, Aug., den 13 och 16 dennes pä bordel lagda hemställan, alt de öfrige RiksSt:n matte inbjudas att instämma i de beslut, som R. o. Ad. fallat i afseende på LagUtsk:s Betänk. Frih. Creutz, Stephan: Då R. o. Ad. med betydlig pluralitet uttalat den grundsats, att konungamakten icke bör hafva större inflytande tili del andliga regementet, än den har tili det verldsliga, så, och dä förslaget, rör:de kyrkomötens införande uti vårt land, endast genom den förseglade sedeln i BorgareSt. föll, vågar jag vördsamt föreslå, om icke, det oaktadt, denna inbjudning mätte till de öfriga Stånden afgå. Hr Gr. och Landtm, förklarade, att han, då, eol. ankomne prot.-utdr., LagUlsk:s ifrågavande förslag blifvit af Borgareoch BondeSt:n afslaget, och således frågan derom enl. 75:te §:n Riksd.- Ordmn förfallit, utan att kunna vid denna Riksdag ånyo väckas eller uptagas, ansåg den af Frih.
Ridderskapet ock Adeln denna motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utkottets behandling. S. D. Vid föredragning af Stals-Utskottets memoria! JN:o 8, innehållande anmälan om anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Sjöförsvars Departementet, blef denna anmärknings-anledning remitterad till Konslitutions-Ut skot tet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Expeditions-Utskottets den 28 dennes f. m. på bordet lagda memorial N:o 5, i anledning af erhållen anmodan om införande i Riksdagsbeslutet af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse angående åtskilliga föreslagna lagför»ndringar. Prot.-Ltdrag den 30 December 1850. 67 S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets memorial N:o 1, i anledning af väckta motioner, angående enskilda personers assignationsrätt å Rikets Ständers Bank, ansåg Högl. Ridderskapet och Adeln de i detta memorial omnämnda motioner tillhöra Banko-Utskottets behandling. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet:
Fastan jag begärt akt Lag » Utskottets i fräga warande Betänkande finge hwila pä bordet, wsre -ag icke hester emot desi äter, remitterande med «k!ölja»de Prokocolls-Utdrag ä denna dagenS öfwerläggnlngar uti ämnet. Men anhåller da, att »vederbörande Utskott anmodas, akt skyndfammestgen sörfatta Reglementen och Jnstructioner för bänge Riksens Högloft. Ständers werk, sä att Lag u skottek med mera precision kill hwarje punct och §., mä,sidan kunna soga iämpeliae och med allmänna lagar öswerensstämmande förbindelser cch witen. Utom all annan orsak är ock angeläget, alt med detta arbete mä paskyndas, förrän nytt Wal till Fullmägtige i Bmiqacn och Rlksgälds.Contoirek företageS; Wiedan »vijkoren möjelige, kunde blisiva sä beswaran dr - Den 5 Januarii. Le och motbjudande, att en hwar torde undanbedja sig ett salunda anfönrodt Fusimägtigskap. Om Re, glemenket för Banco-Fullmägtige icke mera nu an tillförene till Riksens Skänders Plena isin widd uppgifwas kan, sa böra dock asia de puncter och normer kunna meddelaö der laglig åtgärd tili behörig werksiäsilghet fordrades, eller lagligt bristande wild rimad öfwerlrädelse ägde rum. Friherre Oecleisiröm, ^acvb. Jag får allenast ben äran crindra att Banco Reglementet nu, som astid förut, af Banco, Utskottet är författade, och hwarkcn meddelas Riksens Ständer eller kommer under deras pröfning. De pnncter deraf som Lag utskottet behöft känna för att föreslå answar, äro redan lisi Lag-Utskottet uppgifna. Hwad ater beträffar styl» digheren för Banco Fusimägrige att ej förneka en Ledamot, att lata desi mot pluraliteten stridande mening åtfölja expeditionen, är dek en fraga som ej hörer kil!
När den mest fortjente Sökanden blir utnämnd, så äro väl bej många tacksägelser att vänta,' emedan honom endast skedde rättvisa; men, om denna person blir förbigången af en oberättigad, så ser nationen derpå med bekymmer elier missnöje. — Jag förmodar, att en Regent, vid föredragning af dylika frågor, , skulle linna sig bäst belåten, att aldrig få höra de Sökandes namn eller mun tel i ga recommendationer, utan endast få veta summan af hvarderas skicklighet och förtjenster. D® iSerskildta Utskottets Betänkanden. Embetsman, sorn utgifva vittnesbörd till sina underhafvande, böra ansvara för rigtigheten deraf, och att ingen ting blifvit undandöljdt. Derefter böra inga ensidiga tillägg äga rum; Och jag tror den fela, som sätter tro till uppgifter, hvilka ej offentligen våga framställas. Menniskors välfärd och ära böra ej sättas i våda för lömska accusaiioner. Om det biefve en etablerad princip, att all slags befordran skulle bero af Chefs elier Styresmans godtycko, så att ingen kunde befordras inom ett Verk eller District utan Chefens vilja, så fruktår jag, att täflan i kunskapers förvärfvande skulle förvandlas till taflan att vinna de högas ynnest; Och, då ungdomens uppfostran i allmänhet skulle taga en sådan riktning, alt ingen egen kraft och förtjenst vore gällande, torde kommande generationer så småningom förvandlas tili svaga, listiga och krypande, så att detta Nordens manliga folk, för hvilket Europa fordom darrade, slutligen kunde komma att darra för sin egen svaghet.
Uti denna § ålägges Pröfnrs-comite' att, innan den åtskiljes, utröna hela be vi lin.‘s-summan för länet, samt att fördela en proc. deraf, bland andra, till uppmuntran för tjenstemän, som genom flit &c. vid taxeringarna gjort sig deraf förtjente. Comiteens ledamöter kunna icke rimligen qvarhållas, medan länets bevillnts-summa hinner utrönas; ty om de än inväntade uppsummeringen af taxerrs-beloppen, hvilket icke kan äga rum, innan Pröfnrs-comiteen slutat sin förrättning, så vore föga dermed vunnet, emedan hela debiteringen, hvarmed comiteen egentligen icke har att sig befatta, dock återstode, och hvilken, såsom i många fall beroende af Pröfn:s-comite'ens åtgärder, hvarken på förhand kan verkställas, eller, i afseende på tiden, ej förr än långt sednare hinner att utföras. Beträffande åter fördelningen af bevillnrs-proctn, så kan, innan bevillnts-srimman är känd, ingen fördelning bestämmas; och 0111 än nian ville hjelpa sig fram genom utsättandet af ett proc.-förhållande, så måste, enligt föreskriften, detta dock ställas relativt till den vid mantalsskrifningen och taxeringarne af vederbörande visade mer eller mindre flit, ett omdöme, hvartill comite'en alltid nödgades anlita andras kännedom. Af dessa skäl hafva ock Pröfntscomiteerna, åtminstone inom Blekinge län alltid åt Konungens Befhrde måst uppdraga bestyret, både med fördelningen, hvilken Landshöfdingen bäst är i ställning att bedömma, och med utrönandet af bevil ln:s-summan, som först kan ske sent på hösten, sedan bevillnts-sainmandragen till honom inkommit. Något särskildt utrönande, på förhand, af bevil!n:s-proc:n, synes alltså utan ändamål; dess större eller mindre belopp bestämmes dock endast af bevilln:s-summan.
Delta har jag velat yttra, för att uplysa såväl Frih. von Stedingk som R. o. Ad. att de i ämnet sakkunnige inom StatsUtsk. ingalunda förbisett vigten af att gifva Gardes-regdene ökadt underbefäl men också att de icke blundat för vådan att sätta allt på spetsen för att vinna något, jemförelsevis af mindre vigt. Frih. von Stedingk: Jag har intet ögonblick tvekat att tro, det ju de ledamöter af StatsUtsk. hvilka tillhöra militär-ståndet tänkt helt olika mot hvad i punkten blifvit yllradt och till och med att så vore förhållandet, fast de ej lyckats göra sina åsigter gällande; men jag kan ej dela åsigten om försigtigheten att underlåta försvarandet och genomdrifvandet af en nödig ansedd förbättring, derföre att en afvita motion väekts om reduktion af regden, med hvilkas Den 23 April e. m. 47 behöflighet vid vissa tillfällen man kommit under fund. På slika förslag har jag ingenting annat att svara, än att jag beklagar alt den K. propos:n icke inkom lill Sländerne 1848, då jag förmodar att såväl SlatsUtsk:s som Ständernes tillstyrkan blifvit helt annorlunda. Jag fortfar i mitt förra yrkande. Hr von Hohenhausen, Carl Ludv.: Fullkomligen instämmande med Frih. von Stedingk i afseende på behööigheten af det för Gardes-reg:tene begärda anslag till ökande af under-officerarnes antal pä kompanierne frän 2, till 3, ber jag ytterligare fä för denna mening anföra tvenne skäl. Det ena är att dessa reg:len fått ett nytt tjenstebestyr, som dem förut icke tillkommit, men som gör behofvet af ett större antal under-officerare än mera påfallande, jag menar nemi.
Det är icke en grundränta, icke en i någon hufvudtitel påräknad, icke i bevilln.förorda, eller å någon debetsedel upptagen, icke ens af någon eller för något ändamål beviljad, utan tvertom helt och hållet aftvungen samt absuiut onyttig, men dock temmeligen ansenlig skatt af jordbruket. Det är m. e. o. den årliga tributen till rofdjuren af 4°i°°o, säger fyratiotusen kreatur, utom ett oberäkneligt antal tama fjäderfän, hvarpå jag syftar; det är afskuddandet af denna skattebörda, till sin grund så förhatlig och till sin verkan så förderflig för den fattiga Iandtmannen, som jag vill motionera. Att delta icke kan ske annorlunda än genom rofdjurens utrotande eller förminskande, behöfver jag ej säga; men om de lämpligaste åtgärder, som för detta ändamål äro att vidtaga, kunna meningarna vara delade. Att hvarken föreskrifterna i allmänna lagen, 23 cap. Byggn.b:u, eller de i 1808 års K. jagtstadga leda till målet, har erfarenheten längesedan visat; och jag tror hvarje med förhållandet bekant och oväldig man skall medgifva mig, ali föga bättre verkan försports eller är att i längden förvänta af de partiella öfverenskommelse!' om merendels otillräckliga skottprxmier, som, till följd af K. M:s nåd. circulär-bref till Landshöfdingarne den 19 Juni/i83o, i vissa orter blifvit på kortare tider och efter olika grunder ingångna, och sorn inom en del af dessa orter redan torde hafva upphört. — Att likväl prsemiers lifgifvande för falida rofdjur utgör det lämpligaste och minst betungande medlet att vinna målet, derom synes nästan alla sakkunnige vara öfverens, endast praemierna blifva allmänna och icke utgå blott för viss tid, samt framförallt utsättas tillräckligt höga för ändamålet; ty endast under dessa villkor kan man vänta, att så mänga skicklige och nitiske män öfver hela landet vilja egna nödig Den 26 Februari c. ra. tid, omtanka oell möda ät rofdjursjagten och fångsten, att ändamålet vinnes.
Hvar och en vet, att när myntkostnaden tillägges, dst ieke på annan ort kan täfla, som mynt, utan blott sorn koppar, och i t hy fall hafva vi ju rå koppar, att' utföra. Således anser jag det rätt, att slantar äro förbudne till utförsel. Hvad Friherre af Nordin anfört om koppar, är ganska riktigt, och då råkoppar förut varit förbuden till utförsel, och endast gårkoppar dertill varit tillåten, sä tror jag ej, att den. högre tullaa å råkoppar är skad - 74 8 X>fH 20 Augusti /, lil. lig. För öfrigt vill jag endast hålla mig till huivudämnet nu, hvilket är slantarne, och jag finnér det vara riktigt, att de äro lörbudne till utförsel. H-irr Berghman, Ambrosius Magnus, förena** de sig med Friherre af Nordin. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Jag kan ej annat än påminna om det oriktiga i principen, att ett land skall vinna genom förbud af utförsel, särdeles då man myntar 120 R:dr till 166 R:dr 32 sk-, och således försäkrat sig om myntkostnaden. Handel är icke blott med andra fabricster; kan man med fördel utföra mynt, sä må man älven göra det. Friherre Cederström: På det att ordning må blifva i discussionen, anhåller jag få veta, örn det är tullen å koppar, som nu först skall afgöras, eller tullen å kopparslantar? Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att, då frågan om Tullen å kopparslantar först blifvit väckt, berörde fråga jemväl syntes på denna grund först böra till afgörande företagas. Friherre Ceder/lröm: 1 afseende på slantar kan jag ej instämma med Herr Hjerta, att förbud mot deras utförande skulle vara nyttigt. Större eller mindre partier utföras i alla fall, om det är uträkning att utföra dem.