Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banko, Kollegierne, pä det någon förändring i denna inkomst icke måtte genom bytet Kronan tillskyndas, i underdånighet hemsälit, att särskildt mätte i nåder stadgas om hvardera boställsinnehafvarens skyldighet att ansvara för de Kronan nu behållna räntor af det boställe honom tillfaller. Och vill Kongl. Majd, dä det ifrågaställda utbytet af boställshemman utan tvifvel vöre ganska ändamålsenligt och, till följd deraf, äfven vunnit-förord af samtlige i ämnet hörda myndigheter, härigenom föreslå Rikets Ständer att till verkställighet deraf, under de af Krigsoch Kammar-kollegierna föreslagna vilkor, lemna sitt medgifvande. De till ärendet hörande handlingar skola till vederbörande utskott varda öfverlemnade; och Kongl. Jjlajd förblifver Rikets Ständer med ali Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. Ar och dag sorn ofvan. CARL. C. J. Thyselius. Kongl. May.ta Nåd. Proposition JW 25. 21 Utdrag af Protokollet öfver Echlesiastik-Ärenden, hållet inför Ii. M. Konungen i Stats-Rådet, å Stockholms Slott, den 24 Oktober 1862. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens Herr Statsministern för Utrikesärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Thyselius, Bredberg, Thulstrup och Reuterskiöld. Derefter uppläste Departements-chefen, Statsrådet Thyselius, till justering, af honom, i öfverensstämmelse med af Kongl. Maj:t förut fattade nådiga beslut, uppsatta förslag till följande nådiga Propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o) - och 2:o) angående utbyte af Komministersbostället Svensbohl i Rudskoga socken af Wermlands län mot‘Sergeantsbostället Höjdebråten i Nysunds socken af Orebro län. H. M.
Och ibland h a r jag syndat så djupt, att jag varit färdig att kyssa hans gamla trefliga nattrock, när jag stått och hållit den framför kamin för att få den varm, till dess min herre och man kom hem. Då brukar det komma simpla och gammalmodiga tankar öfver mig. Då tänker jag så här: Min man h a r gifvit mig en aktad plats i samhället. Han arbetar ifrån morgon till kväll för att kunna göra lifvet behagligt och lätt för mig. Hvad ger jag honom tillbaka? Och sådana tankar, och så- dana känslor af tacksamhet för kärlek, trygghet och ett lugnt lif äro j u så omoderna. Men vet ni, » En hårdt pröfvad », jag håller ändå på, att vi fruar gärna kunde hjälpa våra män i dessa småsaker, som ni är rädd för att gifva namn af bagateller. För ser ni, det ni beklagar er öfver, det ÄR och FÖRBLIR endast bagateller. Det är för oss våra män arbeta, de gifva oss det högsta och bästa af sina känslor, de offra för oss sin ungdoms och mannaålders kraft, allt för att göra det lätt för sina hustrur. Då kunna väl vi också offra något af vår bekvämlighet för att göra lifvet och hemmet behagligt för dem, som göra så mycket för oss. Hvar skall ni få mod och råd ifrån att vara er make till hjälp, om det en gång gällde allvar, — verkligt allvar i kamp med lifvet, när ni nu för sådana småsaker, som dem ni nämnt i er fråga Ull Idun, anser er vara » En hårdt pröfvad »? FRU ELLEN. Ytterligare flere insändare ha yttrat sig, ALLA I SAMMA ANDA, hvarför det sagda må vara nog för att öfvertyga den stackars » pröfvade » frun, att hon icke funnit någon synnerlig resonnans hos sina medsystrarRED. U r notisboken. SYSLIOIIRINGEN PÅ LISEBERG h a r blifvit bruten genom den nära 82-åriga CHARLOTTE NONNCNS bortgång.
Adeln enskildt tillhöriga Riddarhus-byggnadeu, ej heller afsåge något Ridd. o. Adelns eller des» Direktions och Tjenstemäns enskilda behof, utan endast och allenast voro beräknade för Ridd. o. Adelns verksamhet under Riksdagarne, det deraf vore uppenbart, att Ridd. och Adeln egde fullgiltiga och rättmätiga anspråk på ersättning för dylika nödiga utgifter; hvarföre dessa ledamöter desto mindre ville föreställa sig. att de öfriga Riks-Stånden skulle tveka att jemväl för sin del medgifva godtgörelse från Statsmedel för ett likartadt allmänt behof, som, för att ej nämna de särdeles dryga anslagen till inköp, reparation och underhåll af Rikets Stånders hus, hvari Ridd. o. Adeln, oaktadt detta Stånd på enskild bekostnad underhåller sitt hus, jemväl i sin män städse fått deltaga — kostnaderna för inredning, vårmningsaustalter och införande af gaslysning i Preste-, Borgareoch BondeStånden i Rikets Ständers hus befintliga sessionsoch kansli-rum redan blifvit till icke obetydligt belopp af allmänna medel anordnade. Af dessa skäl tillstyrkte Frih. Leijonhufvud samt Herr Grefven och Ordföranden bifall till Riddarhus-Direktionens i det föredragna memorialet härom gjorda hemställan. Och skulle denna särskilda mening såsom reservation åtfölja Utskottets Utlåtande till Ridd. o. Adeln. Ut supra. In fidem. W. F. Falman. (Bilaga^ Wördsamt Memorial. Uti II) § af den utaf Itiddarhus-Direktionen till Ilöglofl. Ridd. och Adeln vid innevarande Riksdag afgifna berättelse, har Direktionen, efter uppgift å de högst betydliga kostnader, hvilka, såsom följd af Ridderskapet och Adelns beslut vid förra Riksdagen dittills egt runi, ej mindre för omläggning af grundmurarne under Riddarbus-byggnaden, än äfven för gaslysningen och värmledningen, Riddarhus-Salens förändrade inredning jemte takets reparation, plafond-taflans nedoch upphissande samt reparation, äfvensom inredning och möblering af de s. k.
Jag har ej kunnat föreställa mig någon annan föredrag!), af delta betänk., än att Coust.Utsk:s förslag eller dess åsigter betraktas i form af vissa allmänna satser, och att R. o. Ad:s gemensamma tankar rör:de dessa hufvudgrtinder för nationalrepresentationens ombildning må utgöra föremålet lör öfverläggningen. Jag får i anledn. häraf bestrida all föredraga, punktvis af detta betänkande. Frih. Boye: På alldeles samma skäl, som den siste värde talaren, nemi. att ingen sannolikhet finnes att betänkts grunder blifva antagna, är jag äfven af den lanken, alt ett föredragande punktvis till ingenting annat tjenar, än ali förnöta liden. Under hopp att Hr Landtm, (einnar något afseende häråt, anhåller jag att få yttra mig ang:de grunderna, väl icke af sjelfva betänk., men af ett annat förslug , Den a4 Octo ber f. m. sorn blifvit framstäldt, och sora jag tror behöfver närmare skärskådas. Hr Frih. o. Landtm, afbröt Frih. Boye, som nu började ingå i pröfning af hufvudsaken, under begäran att han, då frågan om föredragningssältet ännu icke vore afgjord, ville dröja med sitt yttrande, tills sistnämnda fråga vore afgjord. Frih. Cederström, Jacob: Min begäran om betänkrs föredragande punktvis står i öfverensstämmelse med grundlagarnes föreskrift rörtde hvilande grundlagsförslags behandling. Enligt 56 §:n Reg.F:n äga R. St. att, då Const.- Utsk. afgifvit ett förslag lill ändring uti grundlagarna, vid den riksdag sådant skett derom öfverlägga, och, om i afseende derpå R. St. förena sig om gemensamma tankar, sådant Utsk. till efterrättelse meddela genom återremiss, och om ej de särskildta RiksSt:ns gemensamma tankar på annat sätt kunna sammanjemkas, så skall genom votering uti förstärkt Const.Ltsk. afgöras hvilket förslag, som bör hvila.
Hon satt just på hyllan under kappräcket, med ena benet öfver det andra, och bände af alla krafter i kautschuk’en, då plötsligt – mycket hastigt – en främmande herre kom ut från salongen, ryckte sin ytterrock ned från hängaren, och gick, utan att så mycket som säga “god afton Alice“, fastän han nog såg henne. På samma gång, som han smäckte dörren i, hörde hon fadren och modren tala häftigt och högt derinne i salongen. “Hvarför gör du nu detta emot mig, Cécile? Hvarför? “ hörde hon fadrens röst, darrande, vredgad, besynnerligt kväfd. Hon satt ett ögonblick och lyssnade, – förskrämd, med stora, öppna ögon. Så hörde hon modren snyfta – och instinktmässigt, genast, stack hon fingrarne i öronen för att slippa höra mera, och satt der stilla som en råtta under kapporna, utan att våga röra sig eller gå sin väg, af fruktan att man skulle höra henne och veta, att hon hade varit der, darrande af ångest för något hon ej begrep. När Alice blef litet äldre kom hon i skola tillsammans med sina kusiner, flickorna v. Saxe. Då var det om somrarne ute på Vårnäs hon och fadren hade sina bästa stunder. Hvar morgon väckte han henne klockan sju och tog henne med sig på promenad i skogen. Skogen – ja, det var deras litet anspråksfulla smeknamn på denna ouppodlade vildmark med hela fält af enesnår, af magert ljungbevuxna, gråstensfylda svedjeland i träde, och sumpiga kärr, grönskande, yppiga, med gungande tufvor af fuktig mossa, stenar med blåbärsoch lingonris och klisterblanka, mörka albuskar – allt mellan vida sträckor af oregelbunden, sjelfsådd blandskog af barr och björk. Sinsemellan kallade det de alltsammans “Amerika“, och när de gingo der om morgnarne, hade Alice hittat på att de skulle leka “Cortez och Pizarro“ – dem hade hon läst om i skolan sista terminen.
Ställd gent emot två sådane kamrar, måste konungamakten blifva i betydlig mån försvagad, och blir kanske tvungen — äfven den — att följa med vinden. Det har visserligen blifvit påstådt, att konungamaktens ställning skulle genom lörslaget blifva juridiskt oförändrad, men, om äfven detta skulle vara fullt öfverensstämmande med sanna förhållandet, hvilket det, efter hvad föregående talare redan visat, icke är, — så antyder den reservation, som ligger i det begagnade uttrycket, juridiskt oförändrad, ett icke med tydliga ord uttaladt medgifvande, att med konungamaktens moraliska styrka kan det förhålla sig helt annorlunda, och enl. min uppfattning ligger det klart för dagen, oaktadt allt hvad en af Konungens rådgifvare i går i motsatt rigtning yttrade, att konun gamakten kommer att undergå en inskränkning, hvars omfång 330 Den G Deeember. icke kan på förhand mätas. Huru vådligt ett sådant konungamaktens försvagande kan blifva för oss såsom en liten nation, omgifven af mäktiga grannar, har redan af så många föregående talare blifvit framhållet, att jag ej vill trötta med upprepande af hvad de sagt bättre och fullständigare än jag skulle kunna göra det. Mycket mera kunde vara att tillägga och mycket borde kanske sägas till vederläggning af de satser, som från motsidan blifvit framställda, men det nu sagda synes mig vara tillräckligt för att motivera mitt yrkande om afslag å det nu föredragna förslaget. Man har äfven lagt mycken vigt uppå, att man icke kunnat få kännedom om det å motsidan uppgjorda förslag, och icke visste huruvida detta förslag lyckats förena alla deras åsigter, som voro motståndare till det Kongl, förslaget, och man har påstått, att detta förslag blifvit förhemligadt. Ja, Mina Hrr! förslaget är ännu icke allmänt kändt, och det utgör ej heller, så vidt jag kan finna, föremål för öfverläggning vid detta tillfälle.
Det låg något af romarinna hos henne, en behärskad och bärkraftig natur, fri från vår tids kräfta — njutningslystnaden. År 1863 lämnade hennes man sin fabriksverksamhet i Jönköping och flyttade till Stockholm, där han öfvertagit disponentskåpet för dåvarande Karlsviks aktiebolags styrelse. Denna flyttning från den krets och de förhållanden, hvari Sofie Lundström hittills lefvat, kostade mycket på henne, men hon talade under tiden ej härom, först långt senare yttrade hon till en vän med afseende härpå: » Jag undvek att sätta mig ned och grubbla, aktade mig att vårda och omhulda min saknad efter allt hvad jag lämnat. Må vi komma ihåg att aldrig klema med våra större eller mindre bekymmer, utan i stället tacka Gud för allt det goda vi fått och så friskna till i arbetet. » Hennes klokhet och duglighet hade gjort henne tidigt bemärkt, hvarför hon ofta anmodades att deltaga i allehanda yttre välgörenhet. När koleraepidemien rasade i Jönköping 1853, var hon en af de modiga kvinnor, som icke drogo i betänkande att besöka fattiga hem, tillse snyggheten där och ordna för de sjukes skötsel, hvarvid det sjukhus, som bröderna Lundström u n - der farsoten inrättat för tändsticksfabrikens arbetare, naturligtvis särskildt intresserade henne. När sedan » Skyddsföreningens små- barnsskola » inrättades i Jönköping, invaldes hon genast till styrelseledamot och kvarstod såsom en verksam sådan till sin flyttning till hufvudstaden. I det nya samhälle hon nu kom att tillhöra verkade hon ock såsom nitisk skyddsfru i Kungsholms församling under en lång följd af år. På äldre dagar drog hon sig emellertid undan den yttre verksamheten, och hennes deltagande i en mängd välgö- renhetsbazarer begränsades till en frikostig köpares: hvad ingen annan ville ha, köpte hon till högsta pris, alltid solig och förnöjd, såsom om hon fört hem det bästa. Sin största insats i välgörenhetens tjänst gjorde hon dock i det tysta med en aldrig svikande trohet. Allt som välståndet under årens lopp växte och med tiden öfvergick till en afsevärd förmögenhet, kom hon i allt rikare tillfälle att dela med sig af sitt öfverflöd.
Men, då inga bevis till stöd för denna befarade undergång blifvit anförde, då aldrig Svenska Skogsprodukter af denna orsak saknats för Svenska skepp, som velat föra dem, då ej allenast Svenska Sjöfarten under frihetsåren varit med föga skillnad lika aktiv, och med lika många skepp idkad, utan man ock uti flera skrifter och anföranden sökt bevisa den stora vinst, som tillfallit nationen af dess Fraktfart, jemte det man påstått, att af trädvarornas försäljning ingen handelsvinst uppkommit, nödgas jag förklara ofvannämde yttrade fruktan, om icke för en motsägelse, åtminstone för en ogrundad gissning. Ty, huru kan handelsfriheten med skogsefFekterna bereda undergången af en sjöfart, som, i sig sjelf och utan trädhandeln, medför så stora fördelar? Och, dä denna frihet ej betager Svenska Skeppsredaren tillfälle, än mindre rättighet, att intaga sådan last, hvarföre <520 Eesv. ock Ekon. TJtsk. Eetankanden. skall han förmena skogsägaren, att äfven ät andra få försälja, hvad han sjelf ej vill, ej kan, eller ej hinner medtaga. Dernäst, då Svenska Skeppsredaren, sorn han sjelf erkänner, inlastar trädvarorna, ej för någon handelsvinst, utan endast för att ej sakna frakt vid utgåendet, och derefter, obekymrad om Svenska exporten, merendels fortsätter sin fraktfart ofta i flera år, emellan fremmande nationers hamnar, för att befordra afsättningen af deras produkter, så är det för ändamål, alldeles skilda från nationens vigtigaste intressen, som denna sjöfart idkas, som detta tryckande exklusiva handelstvång försvaras, som möjligheten försummas att utvidga vår egen produktion, att öka dess handelsvar» de, att nära ett stort antal fattiga Invånare, ihvilkas behof eller nöd fordrar afseende, eliuru deras klagan ej höres från djupet af deras skogar. Hvarje upplyst Regering, säger man, hör gynna sin nations handel och på allt sätt befrämja dess egua sjöfart, Men denna handel gynnas rättast just derigenom, att man utvidgar exporten af egna produkter och befordrar deras försäljning till det högsta pris.
Lagutskottet, sorn i anledning häraf, till förnyad handläggning företagit frågan om LagmansRätternes indragning, har af ofvanberörde anmärkningar icke funnit skäl att förändra dess i denna fråga redan afgifne samt af Högv. PresteStåndet, enligt ankommit ProtocollsUtdrag, bifallne Utlåtande. Hvad åter angår den nu så väl hos Högloft. Ridderskapet och Adelil sorn Välloft. BorgareStåndet väckte nya motion, att, till minskande af den tidsutdrägt, med Rättegångar , som LagmansRätternes tillvarelse skaii. förorsaka, arne LagmansTing i stället för ett måtte hvarje år hållas; så finnér väl Utskottet, att den sålunda föreslagne förändringen skulle, uti folkrika och tätt bebyggda Lagsagor, der antalet af de under LagmansRätterne väd - 870 LagUtskottets Betånkandat. jade mål är betydligare, medföra deras snara afgörande, och följaktligen för flera Provinser vara ganska nyttig, men att i de vidsträcktare och glest bebyggda Landskap, der rättsfrågor och tvister Inneyånarne emellan mera sällan ega runi, LagmansRätternes sammanträde 2.'ne gånger om året, utan att bereda någon särdeles fördel, endast skulle öka Lagmännens kostnader med flera resor, samt för den vid LagmansTiugen biträdande Nämnden blifva betungande, Utskottet, som vid detta förhållande saknar anledning, att det föreslagna stadgandet i allmänhet tillstyrka, tror sig deremot böra vördsamligen föreslå Riksens Högloft, Ständer, att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemna , att för de Landsorter, der LagmansRätternes sammanträde arne gångor om året pröfvas för Rättegångsä render nas skyndsammare behandling nödvändigt, derom efter Dess höga godtfinnande och förekommande omständigheter i Nåder förordna. Detta hemställes dock vördsamligen Riksens Högloft.
Vidare hafva vi vira fyra, olika illustrerade jultidningar för barn. Snöflingan (pris 60 öre) framträder i ' en inycket vacker ut-. styrsel. Den vackra helsidesplanschen med de tre sink skidlöparna skall helt säkert hos Snöflingans läsare väcka lust att själfva späiina skida på fot. Toini Topelius har bidragit nied en friskt och fint skrifven bit, Trollklyftan; slutet förefaller oss dock nigot underligt. Är det troligt att i våra dagar en gubbe - en riktig gubbe ocli ej ett troll - lefver ensam i en bergshåla födande sig af bröd och blå- bär. i 40 år? Själf säger han, att han lefvat där för att nvinna järnvikt till kropp och sjal,. Ottilia Adelborg har skrifvit en inyc. ket rolig pjes om en prinsessa, soih inte ville skratta. Men hvarföre hennes roliga röda illostrationer. skola dansa onikring i ocli på själfva texten, kunna vi omöjligt förstå. &amp; laii får verkligen anstränga sig mycket för att se, hvad det skall vara. Passar det ej bättre för barn att l %ta text och » taflorw uppträda livar f ö r sig? Barnen liingta ej efter det bizarrn. Jultomten, skolbarnens jultidning (pris ' 25 öre) kominer i år körande nied ett par stolta tuppar. Dessa kunna också nied fog vara glada åt det goda innehållet och de vackra illustrationerna, som tomten har att bjuda p %- Kronbergs wKotnmen till mig&gt;, Malniströms » Det gamla och unga Sverige D och Johan Tirdiis s Lappflyttning)) äro sådana taflor, som kunna glädja barnen året rlmdt. Julklappen ar julnuinmer till folkskolans barntidning. Alla de barn, som under årets lopp, haft glädje af denna tidning, skola säkert med särskild glädje mottaga julnumret, som är rikhaltigt och vackert. Särskildt tilltalande är Kung Valdemar och lilla Margareta och GLIstaf Adolfs vaggvisa. En riktig godbit i illustrationsvag är Ottilia Adelborgs skodon.
Man hade nemligen låtit de Medborgare, hvilka insatt sin* penningar i Götha Canal-Discont, men alldrig subscriberat som Actie - ägare i Götha Canal, deltaga i Canal-byggnaden pro rata för ett belopp af 1,100,000 R:dr, utan att desse med Canal-Verket haft att skaffa, eller för detta bidrag till Canalen nånsin kunde erhålla någon framdeles ersättning. Vill man sålunda ingenting göra för Götha Canal, då liar man rätt att classificera d*a - Siatsoch Banko-Utskottens Betankanderil 1205’ se j,i©*jOoo K:dr sam Discont-brist, när man.’ då nemligen tillika å den andra sidan upptager hela Canal-Verket som Discont - tillgäng; men man kan deremot, efter mitt begrepp, omöjligen på en gång förklara de bägge fallen, sorn stå i rak motä€gelse till hvarannan. Det kunde eljest inträffa, att i den mån arbetet fortsattes, erhölle Coneours-Massan Domarens immission deruti, och hvad Actie-ägarne byggde upp, det refve Fordrings - ägarne ner, så vidt de deraf funno sin nytta. Den plan, jag vågat framställa till utredning af Götha Canal-Discont, är sålunda, efter lrvad jag ock förut förbehållit, villkorlig: den. förutsätter nemligen, att Canal - Verket skulle kunna bringas till fullbordan, och sådant derföre, att jag trott det hvad som, må hända icke nog öfvervägadt, blifvit börjadt, borde likväl än mindre väl betänkt lemnäs åt sitt öde,' sedan enskilte Medborgare deltagit med Staten uti flere Millioners uppoffring för detta stora företag. Här är nu icke tillfället att afhandla detta ämne. Min öfvertygelse derom har alldrig varit vacklande, och jag har äfven hafi tillfälle att den förut yttra. Det enda, jag anser mig böra erinra, är att, om Götha Canal icke understödes, ökes Medborgares förlägenhet, då nära a Millioner (inberäknadt Kantor) Ac« tie-papper genom ett penndrag blifva nonvaleurer.
Ridderstapets och Adelns egit ympröfwande, om icke utan särskilt befwär och tids Utdrägt detta ändamål stulle winnås, om man öf« werenskomme, att de 6 personer, som wid det i morgon lill anställande ival erhålla fleste rösterne titz JustiliW Ombudsmans Electorer stulle tillika anses fäsom Electorer lill. uuväljande af Tryckfrihets-Committeen Uppa af Zerr Grefryen och Landtmarffa^ ken gjord proposition blef detta Friherre hsiiys. Förftag Bifallit-, Uplastes ett ifrån Stats. Urstoltet inkomMtl s^ lydande: Wördsamt Memorial» Sedan « i anledning as Kongl. Majrts Nådiga proposition om ett ärligt underhåll för den Återstå^ ende delen af Finsta Armeen, iSmts-Utstottet, under den i sistl. December till Riksens Högloftetander afgkfwit betz Betänkande och Förftag i'dek? 1458 Den -8 Zebruarri ta ämne: sä haf-va samtelige Respcclkve Riks-Stäuden behagak detta ärende till Stats. Utskottet äter^ remittera, med yttrad önskan, att Stats - Utskottet mille inkomma med ett förnyadt Förslag i möjligaste matto sä bestaffadt att deste tappre Försvarare af Sweriges ratt och ära mätte kunna anse stg för si>! na kanbaraste förluster ersatte, hwarwid Walloch Borgare»Slandet fogat den anmärkning, att noga urskiljas bör, hwilka Officerare samt Under.Officerare och Eivil-Besiente kunna antingen genom antagande af Rysk tjenst och lydno, eller delaktighet uti den om Sweaborg ingangne wanhederlige Capitulation, hafwa ratlwisligen gjordt sig förlustige af den rättighet och wälwilja, som endast den wardige och fin Undrrsälligq fro lillgifne Medborgaren hör till, komma.
Jag har icke, som Herr Crusenstolpe vill påbörda mig, sagt, att reparationerne blifvit föreslagne, tillstyrkte och bifallne ”endast i den afsigt, alt använda de växan”de inkomsterne,” utan jag har sagt, att redan den tid, då Kyrkans inkomster voro mycket mindre, än sedan 1817, syntes man hafva varit i förlägenhet, att finna utväg för användandet af Kyrkans inkomster, då man förstörde det med öfriga byggnader öfverensstämmande Göthiska taket och tornspiror, samt i stället lät lägga Den 28 Octo ber f. m. 210 dit tak i Italienska stilen och mera kostbart, nemligen af Koppar, samt att man sedan använt Kyrkans tilltagande inkomster nästan blott till reparationer, som till en del fortgått med samma smaklöshet eller rättare i en alldeles vandalisk smak. Delta har jag sagt, och för att vidare bestyrka det, kunde jag meddela en mer detaljerad uppgift på en del af dessa reparationer, än den i Organistens Memorial; men jag vill icke i en så alfvarsam sak ånyo väcka Ridderskapets och Adelns löje. Att jag, äfven i egenskap af Ordförande, sökte förekomma en del af dem, visar bifogade ProlocollsTJtdrag Bil. Lit. X. Herr Crusenslolpes uppgift, alt nya Orgelverket skulle komma att kosta inemot 3o,ooo R:dr B:co, nemligen öfver 19,000 R:dr enligt förslaget till nya Orgelverket, och öfver 10,000 till transportkostnader och ”nödige prydnader ” denna uppgift hotar med en repetition eller åtminstone renovation af Englar, utzirade med moustacher och rödfärga i munnen, och en mängd dylika, i min tanka hvarken nödiga eller smakfulla prydnader.