Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till följe af 13:de § i Kongl. Maj:ts nådiga reglemente för ett brandstods-bolag i Jemtlands län, och respective directionens, för samma bolag, skrifvelse af den 5:te sistl. november, voro, efter derom skedd veder[börlig] pålysning 14 dagar förut, församlingens ledamöter nu samlade, för att utse ordförande och ledamöter i brandstods committéen för Häggenås socken, hvarvid med enhällig röst valdes till ordförande i committéen, undertecknad vice pastor och till ledamöter: bonden Jonas Pehrsson i Storbränna och dito Jonas Jonsson i Häggesta samt till suppleanter, bonden Erik Snygg i Kougsta och bonden Erik Hansson i Storgård. Sedan socken-magazinets föreståndare Olof Håkansson i Huse och Olof Johansson äldre i Österåsen yttrat sin åstundan att blifva entledigade från detta föreståndarskap, som de i fem års tid bestridt, hvilket afsked dem icke kunde vägras, valdes nu i deras ställe till sockenmagazinets föreståndare bönderne Jonas Jonsson i Häggesta och Lars Pärsson i Österåsen. Tillika upplystes och intygades nu, af flere bland delegarne, det icke allenast magazins huset är alltför litet och trångt att inrymma hela quantiteten 118 t:r korn, hvarest händer att säden ligger för tjockt och deraf kan skämmas, utan och är mycket besvärad af råttor och möss, hvilka göra icke obetydlig skada å kornet, hvarföre ansågs nödvändigt, att ett större rymligare herberge uppfördes. Hvarföre sockenskrifvaren Jonas Jonsson i Österåsen anmodades att hos Konungens höga befallningshafvande göra ödmjuk förfrågan, om tillåtas kunde att hvarje delegare finge till förvaring emottaga hvarsin andel af berörde spannmål, till dess ngt tjenligt magazins hus kunna uppföras och inredas, likaledes om Jöns Ersson och Magnus Rask i Lassgård finge utbryta sina anparter utav socken-magazinet, och således den bestämda fonden minskas, emedan desse bönder äfven är delägare i distrikt-magazinet, och de ansågo det öfverflödigt att hafva del uti mera än ett magazin. In fidem N. S.
Det är märkvärdigt nog, att han sjelf härmedelst just gifver mig ett exempel i händerna på oriktigheten af den grundsats, hvarpå hela hans system hvilar, nemi. att hvarje särskilt class nödvändigt måste skydda sig emot fiendtliga ingrepp af de öfriga beståndsdelarna i samhället; ty oaktadt der icke vid Norriges storling selat någon representant af flottan, har denna likyäl icke mig veterligt blifvit sä vanvårdad, som den värde ledamoten förespegla t oss alt hvarje intresse skulle blifva, som icke ägde någon egen målsman ex officio i riksförsamlingen. Tvertom har jag ofta här i Sverige hört klagas deröfver, alt Norrmännen för sin sjömakt göra långt mera än vi, som deremot aldrig sakna män af yrket bland våra representanter. Hr von Hartmansdorff har äfven försvarat förslaget till Itsk:ns sammansättning och sagt, att då ämnena derigenom mera till sin natur komme att vara likartade inom samma Utsk., sä skulle beredningen också blifva fullständigare än nu är förhållandet. Jag nekar icke, att detta på sätt och vis kan vara riktigt, d. v. s. alt beredningen i Utskm kan komma alt ske med mera sakkännedom i men jag hemställer om icke fördelarne af en bättre beredning skulle komma att mera än motvägas genom olägenheterne af ett sämre slutligt afgörande. Huru skall det nemi. blifva möjligt, att t. ex i anslagsfrågor fatta kloka och rättvisa beslut, när allt sammanhang i stalsregleringen vore till den grad upp* häfd, att ingen jemnförelse mellan de olika utgifternas nödvändighet i minsta mån kunde äga rum, och icke ens en slutsumma vore synlig, hvarken af det som staten ägde eller behöfde. Troligen skulle under sådana omständigheter en verklig; men föga nyttig, kappränning uppstå mellan Utskm, för alt först komma intill kamrarne med sina fordringar, och besluten deröfver sedermera komma att bero af någonting helt annat, än den öfversigt af det helas behof och tillgångar, som torde vara den enda rätta grunden, hvarefter sädane frågor böra afgöras.
Stormfogeln är orädd och glupsk; han luktar illa, hvarför han ock endast i nödfall spisas, ehuru köttet, i fall fogeln ej nyligen fråssat allt för mycket på ruttet späck, ingalunda skall vara osmakligt för den, som blifvit härdad åtminstone mot en ej för skarpt framträdande transmak. Han är allmännare vid Beeren Eiland och vid Spetsbergen än vid Novaja Semlja och tyckes knappast i något större antal häcka på det sistnämnda stället. Norr om Skandinavien känner jag tre ställen, der stora skaror stormfoglar häcka: det första å Beeren Eiland på sluttningen af några ej synnerligen branta klippor utanför öns s. k. sydhamn65, det andra vid södra stranden af Brandewijne Bay på Nordostlandet, det tredje på utsprång från tvärbranta bergväggar i det inre af Isfjorden. På de senare ställena äro boen otillgängliga. Vid Beeren Eiland deremot kan man utan allt för stor svårighet plundra hela kolonien på de smutsgråa, korta, åt båda ändarna jemnt afrundade äggen. Dessa skola till smaken vara ganska goda. Redet är ytterst oansenligt, illaluktande liksom sjelfva fogeln. När seglaren hunnit något längre norr ut och kommit in på ett isbeströdt haf, så upphör med ens sjögången, vinden stillnar och hafvet blir spegelblankt, höjande och sänkande sig med en långsam, sakta dyning. Skaror af alkekungar (Mergulus alle L.), alkor (Uria Brünnichii Sabine) och tejstar (Uria grylle L.) svärma nu i luften och simma bland isbitarne. Alke-kungen, som äfven kallas »sjökung» eller »rotges», förekommer endast sparsamt utanför södra delen af Novaja Semlja och häckar, så vidt jag vet, icke derstädes. Landets belägenhet är för sydlig, stenramlet vid bergens sidor för obetydligt för denna lilla fogels trefnad. Men vid Spetsbergen förekommer den i otroliga skaror och häckar uti de 100 till 200 meter höga stenrös, som frost och vittring bildat flerstädes på de brant sluttande kust Alke-kung.
N:r 44 af R. o. Ad. återremitteradt. Ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 52, i fråga om mötes-passevolance-afgiflens framtida utgörande, eller särskildta medels an 6 H. 64 Den q Maj e. m. visande till bestridande ai de kostnader, hvartill densamma dr afsedd. Hr Gedda, Gustaf Georg, uppläste följande: Med fä undantag har soldatens underhåll vid möten •och mönstringar ej tillhört rotehållarne. Undantagen igenfinnas i Kopparbergs län, der det under d. i3 Jan. 1728 fastställda knektecontract utvisar, att, efter 1686 års förening, förnyad d. 27 Mars i6g6, socknarne inom länet alla hafva skyldighet att med matvaror och penningar bekosta knektens underhåll på möten och mönstringar. Villkoren voro bestämda olika för olika socknar, nemi. högst 4 lisp. matvaror med åtföljande 4 daler knnt, "och-minst. 3, lisp, matvaror med åtföljande 1 daler 16 öre. Lika för alla socknarna var den stadgade proportionen af ■J.td.elar bröd och -J:del sofvel, det af soldatens optionsrätt beroende lösningspriset af 2 daler för 1 lisp. bröd och 3 daler lör 1 lisp. sofvel, och skyldigheten af matsäckarnes transporterande efter förening om 3 matsäckar på hasten om sommaren, och 6 om vintern. Samma skyldigheter skulle iakttagas, då det gällde tåg ur landet. 1 G e s t r i k 1 a n d och Helsingland skid le knekten, som hos rotebönderna arbetade, i stället för den kost han njutit hemma, antingen få några veckors kost med sig, eller i ett för allt 2-g daler kunt i veckan, och rotarne äga alt förena sig i o örn en häst för matsäckarnes transporterande. I Jern 11 a 11 d , enligt contractet angtde det vissa dragonhållet d. 1 Sept. 1688, (som endast omnämnes för dess möjliga inverkan å nuvar.
En förändring i detta afseende vore så mycket mera nödvändig, sä framt icke annars boställsinnehafvare!! skulle genom boställsbevillningen förlora en stor del af den öfriga lönen, af hvilken dessutom de kommunala utskylderna, enligt de», bestämda grunden för fyrktalssättningen, medtoge en särdeles dryg andel, — oproportionerlig till hvad af fastighetsegare efter samma grund erlade-. Med stöd af hvad sålunda blifvit anlördt och i motionen närmare utvcckladt har Hr Doktor Runsten föreslagit, att lönebevillning för Ijenstebefattningar icke må beräknas efter lönebeloppen i deras helhet., utan pä sin höjd efter hälften deraf, samt att embetsoch tjensteman icke inä för boställe taxeras efter dttsammas möjliga uppskattningsvärde, såsom vore det ett säljbart privathemman, utan blott med en procent af den deraf päräkneliga rena behållning. Ehuru det icke må förnekas att åtskilligt i lii Doktor Runstens framställning förtjenar all uppmärksamhet, synes likväl å det hufvudsaklig;! deri billigt afseende redan nu vara fästad t genom föreskriften i § 7 af gällande Bevillnings-stadga, att vid beräkning af bevillning för löneinkomst afdrag må ske, bland annat, lör aflöning eller annan ersättning till vikarier eller tjenstebiträde», äfvensom för sådana anbefallda tjmsteresor, för hvilka ersättning icke är särskildt anvisad. Visserligen kunna i och för en del tjenstebefattningar förekomma äfven andra icke obetydliga kostnader, men dessa torde dock vara sådana, att de svårligen låta sig till beskaffenhet och belopp i a lmänhet närmare bestämmas, och lä val dessutom anses vara vid löneförmånernas reglering tagna i behörigt afseende. Att öfverhufvud beräkna endast hälften af löneinkomsterna, pä sätt motionären föreslagit, skulle emellertid i sjelfva verket åstadkomma en rubbning af den lilla procentbestämmelsen för al! behållen inkomst, utan att dock motionärens förslag kan sägas innebära större visshet om en fullt jemlik och rättvis beskattning än nuvarande stadganden.
Jag anser således det af Utskotten föreslagna voteringssält belt och hållit Grundlagsvidrigt; och anhåller, att, utan Rotehållarnes ytterligare mellankomst, Rotejemkningen må gå i verkställighet, helst ett af Rikets Ständer till återförande af rättvisa och billighet fattadt, samt af Konungen sanctioneradt, beslut äf att anse sorn en laglig åtgärd. Mitt förslag är således: att Rikets Ständer måtte med en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj.t ingå, med förklarande, att de an sedt ny undersökning och Rotejemkning med Skånska Roteringen behöflig, samt anhålla alt Kongl. Maj:t täcktes i Nåder en sådan anbefalla, på sätt att ingen må åläggas högre Ordinarie Rotering, än hvad han i Extra Rotering bordt utgöra, eller nu verkligen utgör, samt att de hemman af mindre godhet, som äro underkastade Rotering , måtte blifva lindrade till likhet med hvad, enligt förstnämnde redan stadgade vilkor, de bättre hemman blifvit ålagdt. Den ii December f. m. 55 Skulle, mot min förmodan, Utskotten icke finna skäl gilla denna af mig framställda mening, sS är åtminstone högst nödigt, att voteringssättet förändras, derest alla, på sätt Utskotten åsyfta, skola njuta lika rätt. I den händelse Utskotten, oaktadt alla de skäl, som tala för ett sådant beslut, vidhålla att tillstyrka votering Rotehållarne emellan, ber jag, att i sådant afseende få fästa Ståndets uppmärksamhet på följande omständigheter. Hvar och en vet, till hvad grad hemman i MalmöhusLän, så till vidd som bördighet, i allmänhet äro öfverlägsna hemman i Christianstads Län, hvilket äfven närmare upplyses i Utlåtandet, der man finner, att 2:ne hemman i Strö socken_, i Christianstads Län, som utgöra en Rote, innefatta tillhopa 5ä tunneland uppskattad jord i åker och äng; hvaremot i Malmöhus Län till hvarje Rote i Örtofta socken äro anslagne 536 uppskattade tunneland den hästa jord. Man förutsätter således, att Rotehållare i Malmöhus
Lagerbjelke, alt R. o. Ad. mätte bifalla det i doktor Annerstedts reservation framstäldta lill ett sålydande tillägg vid början af §:n: ”För behöfvandes undsättning ansvarar närmaste anhörig i rätt uppoch nedsligande linea, utom för den lid bestämmelsen i nästföljande mom. angifvet”; tili hvilket fall föreskriften 0111 husbondes ansvarighet för tjenares underhåll skulle utgöra §:ns andra mom. och i det följande af samma § ordet ”husbonde” borde utbytas emot ”ansvarsskyldig. ” Hr Gr. o. Landtm:s härefter framställda propos. till bifall å det af Hr von Hartmansdorff, i afseende på 5 §:n gjorda förslag, besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarpå Hr Landtm, förklarade det han funnit ja hafva öfverröstal nej. Vidare förekommo: 7 och 8 §§:ne. R. 0. Atl. biföll Utskins i fråga örn dessa §§:r afgifna förslag. 9 §. Hr Silfverstolpe: Den här föreslagna förändringen i det nuvande stadgandet beslår deruti, att i slutet af 9 §:n äro tillagde orden: ”dock hör, i delta fall, af den personen tillfallna egendom återgäldas den kostnad, som blifvit använd till underhåll af personen sjelf, dess maka och barn under 15 års ålder; ankommande det på fatligvärds-samhället alt sådan ersättning helt och hållet eller till någon del efterskänka.” Eli stadgande af nära nog enahanda beskaffenhet finnes i 15 §:n af R. Sl:s und. skrifvelse vid 1840 års riksdag. Der står nemi.: ”2:dra mom. Då någon intages å fattighus eller lill full fattigförsörjning, skall allt hvad hjonet då äger, tillfalla fattigvården, hvars styrelse äger oinskränkt rätt att det använda.
Cederslröms, Jacob, den 22 dennes på bordet lagda motion örn infordrande af de i SlatsUtsk. förda protocoll. Frih. Sprengtporten, Jac. Willi.: Om det någonsin är en pligt alt ställa sig lagarna till noggrann efterlefnad, så mäste det vara vid sådana tillfällen, då man anser sig berättigad att emot andra framställa svåra förebråelser för förment lagöfverträdelse. Frih. Cederström har ansett StatsUtsk. vid något tillfälle kan hafva brutit mot formerna och liar på den grund yrkat, all R. o. Ad. skulle infordra Utskts prot. för att granska och pröfva, huruvida icke tilläfventyrs Utsk. vid andra tillfällen kan hafva felat på enahanda sätt. Jag har icke i grundlagen funnit någon J, som lemnar Stånden ett sådant förmanskap öfver deras Utskts åtgärder. 44 §:n Riksd.Ordn., hvilken är den enda §, som handlar om dessa förhållanden emellan Stånden och Utskrn, inskränker sig till att meddela Stånden rättighet att förelägga Utskrn att inom viss tid till Stånden inkomma med deras betänktn; men ingenstädes i grundlagen hafva RiksStrn erhållit rättighet att infordra Utsktns prot., för att ransaka om och i hvad mån Utskrn ställt sig grundlagarna till efterrättelse. En sådan fråga kan icke inledas på en väg, som allmänna lagen underkänner, nemi. genom anställande af en inqvisitorisk ransakning. Jag anser derföre Frih, Cederslröms framställning icke kunna föranleda till någon åtgärd, utan böra förfalla genom Hr Landlmts förklarande, att Hr Frilnns anmälan är af egenskap att icke kunna leda till något R. o. Ad:s beslut. Frih. Cederström, Jacob:
Med förändrade författningar i afseende på beslagsförrättningar och deras påföljd, och sådane kunna vi förvänta, då sannolikt både Rikets Ständer och landets Styrelse förena sig om denna åsigt, anser jag således skyddstulls-systemet skola i allmänhet och de facto medföra samma säkerhet som förbuden göra de jure, emedan desse, oaktadt en ingalunda förminskad uppmärksamhet, ändock öfverträdas, fastän måhända mindre än förr. Jag anhåller derföre om proposition till bifall å denna punkt. Hans Excellence Herr Grefven och LanätMar skalk en erinrade, alt då Utskottet, 38a Den 3o O et ober f. m. under åberopande af dess först meddeldte Betänkande, i dess senare Utlåtande tillstyrkt antagande af en generel skyddstull lill ett belopp af33f procent, kunde, derest Ridderskapet och Adeln nu fattade ett bestämdt beslut derom, binder möjligen uppkomma, att, i händelse Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af de särskildta artiklarna i Tulltaxan, skulle så anse lämpligt, för en eller annan artikel höja tullen. Herr Tham: Jag erkänner riktigheten af den framställning Herr Grefven och LandtMarskalken gjort, och får der före föreslå, att Ridderskapet och Adeln må antaga hvad Utskottet tillstyrkt, under förbehåll, att vid hvarje artikel, der Ridderskapet och Adeln finnér det nyttigt, derom särskildt besluta. Herr Munch af Rosenschöld: I händelse bifall till denna punkt skulle innefatta, att man ej ägde rätt få tullen nedsatt på särskilta artiklar under 33\ procent, lår jag bestrida framställningen; ty efter mintanka är här ej blott fråga om, huru stort skydd genom vissa procent våra näringar inom landet behöfva, utan äfven nödvändigt, att taga i öfvervägande varornes volum. Då man tager denna i beräkning, uppstår ofta det förhållande, att man är nödsakad sätta mycket Jåg lull på en vara, emedan, om man sätter den högre, den lurendräjas in, när det förmedelst dess ringa Den 3o October f. m. 383 volum lätt kan ske.
Hans Eoccellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, att Grefve Gyllenborgs anförande, som blifvit afgifvit, i anledning af Kongl. Majrts den i3 dennes e. m. till Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskolten remitterade Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående inqvarterings-besväret, äfven måtte till StatsUtskottet remitteras. Bifölls, Herr Rosenquist, Fredrik Leonhard, hade inlemnat följande, som upplästes: Då jag omöjligt kunnat föreställa mig, att uli ett civiliceradt Land, under en con - 3a8 Den 3o Mars c. m. slilutionel Regeringsform, någon Domare eller Executor skulle kunna eller våga i sin t jenst begå så svåra brott som de, hvilka uti Herr JustitiasOmbudsmannens afgifne, och till Högloflige Lagutskottet remitterade, EmbetsBerättelser finnas upptagne, och hvaribland förekommer det å pag. 85 uti Berättelsen för åren 1826 och 1827 framställde fasansfulla förfarande af Herr Lagmannen och Häradshöfdingen J. J. Pamp, alt, i egenskap af tillförordnad PoliceMästare i Norrköping, hafva låtit, i st:ne omgängar, gifva en karl femtio prygel hvardera gången, således 100 prygel på en dag, och derefter uppspika honom på väggen i fängelset, och låta honom uppspikad förblifva i tolf timmar, för att tvinga honom till bekännelse; hvarjemte Herr Lagmannen ökat sin brottslighet dermed, att han, i stället att, enligt bestämda föreskriften i 29 och 38 puncterne af Kongl. Förklaringen den 23 Mars 1807, tillse, alt den så barbariskt marterade arrestantens klagoskrift blefve befordrad lill vederbörlig
* Pension åt aflidna frölcen Wiel-Hansens moder. Sammansatta statsoch bankoutskottet har tillstyrkt, att riksdagen måtte bevilja den genom den sorgliga Helgeandsholmskatastrofen nyligen omkomna fröken Anni Wiel-Hansens moder, änkefru J. Wiel-Hansen, ett årligt understöd af 1,000 kr. undei hennes återstående lifstid. Därförutom har riksdagshuskomitén låtit såsom bidrag till begrafningskostnaderna af byggnadsmedlen utbetala 400 kr. * En » kringelgumma ». Änkefru Anna Carolina Grewesmiihl, född Berglund, afled natten till i tisdags i Södertelge, nära 84 år gammal. Fru Grewesmiihl var sedan omkring 50 år tillbaka innehafvare af det förnämsta bageriet för Telgekringlor, och hennes fabrikat hade marknad icke blott i vårt land, utan äfven i Danmark, England och Tyskland, ja, t. o. m. i Nordamerika och Afrika. Hon har också på sina kringlor förvärfvat sig en aktningsvärd förmögenhet. s Damer pristagarinnor på stålsko. Vid Stockholms allmänna skridskoklubbs pristäflingar i söndags förvärfvade bland andra följande unga damer pris: / damernas läfling. Kerstin Damstedt, Stockholm, La pris, Valborg Lagergren från Göteborg 2:a pris och Emma Skoglund från Göteborg 3:e pris. Emma Skoglund l:a pris, Ingeborg Hallberg 2:a pris samt Talborg Lagergren 3:e pris. En af &gt;de tre gracerna ?. I Nationalmuseum utställes för närvarande ett porträtt i olja af en af det gustavianska hofvets mest omtalade skönheter eller » gracer », nämligen friherrinnan Ulrika Eleonora von Hbpken, född von Fersen. Porträttet är måladt af Per Krafft den äldre, den gustavianska epokens bekante porträttmålare. » Ulla Fersen », säger hofmannen friherre Gustaf Ehrensvärd i sina dagboksanteckningar, » var den vackraste, den behagligaste och Ulligaste af den tidens hoffröknar. Hennes skönhet gaf henne tusen tillbedjare och nästan lika så många oförsigtiga friare.
I anledning kärak anse Utskotten sig korst köra nämna, att icke alla äro ojäkviga Domare i denna kraga. lalrika IVledborgareLIssser Lnnas, kör kvilka det sr likgiltigt, ak kvilken natur det inom deras kretsar gängkara mintet är, dä mintet i deras kand är en mätare, som sällan kekökver nyttjas. — Annorlunda är körkällandet kör dem, kvilkas lVäringar äro ak den keskalkenket, att penningen är enda mätaren, sä kär bestämmandet sk de arketskrakter som de bekäkva sätta i verksamket, som kär beräkningen ak de derigenom beredda producter. Det system ak ett till visst belopp bestämdt rörelsekapital, som man nödgats linna sig uti, dä en förökning ak detsamma , pä kittills ölligt sätt, skulle kakt en försämring ak det gangbara mvntet till köljd, äfvensom en godtycklig förminskning skulle kafva verkat en mintets förbättring, är ett rent väld, utökvadt pä väringseller RLi kokrings-kriketen. Ock detta bestämmande ak ett sä kalladt rörelsekapital krän Riksdag till Riksdag, som sk sä manga ifrigt yrkats, säsom gsranlie mot kläringarnes akt^- nande, ger i sjelfva verket icke nägon garantie; Raoco8t^relsen kan ej bringa anordnade kander i omlopp, till kvilkas emottagande eller upplansnde man icke anmäler sig. 8ädant var körkällandet med den kond ak 2,Zoo ooo R:dr som vid sista Riksdag bestämdes att utgä > Dan pä fastigket, emot kö> bindelse att gälda dem i silfver. Rndast 400,000 R:dr voro vid slutet ak sr 1828 uttagne pä densamma ock säkerligen skulle denna förminskning i det beräknade rörelsekapitalet HZ § t a t socb Lanco-Otrkotten» blifvit
Men innan vi tala om resultaten, sådana de i dag visa sig, af Svenséns ifrågavarande arbete, bedja vi få erinra något om de strider, ur hvilka hans förslag så segrande framgick. Om vi här nödgas blifva litet vidlyftiga, beror detta på ämnets rikedom och dess betydelse för den angifna frågan. Vi skola i alla fall söka att ej för mycket trötta vår benägna läsarinna. Det var — såsom i ofvanberörda artikel redan omtalats — Svensén, den ostuderade odalmannen, hemmansägaren från Tveta i Små- land, som vid 1865 — - 1866 års riksdag, vår sista ståndsriksdag, väckte en motion, hvari yrkades — förutom en förbättring af kvinnans ställning inom telegrafoch postverken (dit hon på grund af nästföregående riksdags hemställan erhållit tillträde, men där hon hittills blott blifvit använd pä de lägsta oeh sämst aflönade platserna) äfvensom hennes rätt till anställning vid statens järnvägstrafik och till andra för henne passande befattningar på den civila tjänstemannabanan — att » svensk kvinna, lika som man, måtte vara berättigad blifva offentligen examinerad vid rikets universitet, icke allenast i fullständig studentexamen * utan ock för erhållande af filosofieoeh medieine-doktorsgraderna samt jämväl i de delar af rättsvetenskapen med därtill hörande ämnen, som berättiga till kansliexamen. » I det utskott, allmänna besvärsoch ekonomi-utskottet, där Svenséns motion erhöll sin första behandling, voro meningarna mycket delade. Pluraliteten, hufvudsakligen bestående af borgareoch bondeståndens representanter, genomdref dock ett utlåtande, som ej blott på det varmaste understödde motionärens syften, utan till och med gick längre än denne. Däri förklarar utskottet » rättighet böra medgifvas kvinna att såväl vid de högre elementarläroverken undergå s. k. afgångsexamen som vid rikets universiteteter och dithörande anstalter deltaga i undervisningen och aflägga inom de världsliga fakulteterna förekommande examina. » Utskottet ville sålunda, utöfver hvad Svensén föreslagit, lämna kvinnan tillträde äfven till de rent juridiska examina (hufvudsakligen den s. k. hofrättsexamen och juris kandidatexamen).