Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaså i Gelle. Enl. min åsigt har man icke alt befara någon saltbrist, ty om än importen under något år kan vara lägre, är den åter under ett annat högre. Orsaken till de högre saltprisen under sisth år härrör från den obetydliga förtjenst för de handl, på importen häraf under föreg:de år; men den stora förljensten, som i så rikligt mått kommit den omtänksamme affärsmannen till godo detta år skall lill ett annat år fästa spekulation härvid och blifva bästa regulatorn för de blifvande bebofven härpå. Skall skyldigheten för stapelstäderne att hålla saltuplag återställas, begår man derigenom en inconseqvens, emedan man med lika skäl då kan ålägga städerne, att hålla uplag af kaffe, socker ra. II. andra varor. Det ligger i handelns natur att köpmannen sjelf vädrar hvad som behöfver införskrifvas i landet, utan alt lagstiftningen behöfver eller ens kan anvisa honom sådant. Af dessa skäl anhåller jag om afslag å Betänk. Hr Prytz, Lars Adolf: Utan att inlåta mig i någon undersökning, huruvida tillfälliga konjunkturer skulle med skäl kunna ,Den 16 Februari. 141 föranleda till elt förnyadt åliggande för slapelstäderne att hålla saltuplag, hvarifrån de, med några få undantag, varit befriade allt sedan år 1841, anhåller jag få erinra om något, hvarom jag skaffat mig tillförlitlig kännedom, nemi. att K. M. redan infordrat ComraerceColhii utlåt, efter vederbör:de Haudels-Societelers hörande, huruvida någon åtgärd vore nödig för återuplifvande af slapclstädernes skyldighet, alt hålla saltuplag. Då K. M. således fästat sin upmärksamhet härpå vet jag icke, hvartill den föreslagna skrifvelsen skall tjena, eller om den ens är lämplig. Detta är för mig tillräckligt skäl att begära afslag på Betänk. Hr Adelborg: En talare har sagt, att jag genom medgif vande, att brist på salt under sednare åren upkommit, också erkänt rigtigheten af hans sats.
Dessutom har behof uppstått af nya löner för distrikt, som måste delas, nemligen: i Aska härad inomÖstergöthlands Län, der nu linnas tvänne Länsmän, men ytterligare en erfordras för trakten omkring Motala, hvarest dels i köpingen och dels i och för der anlagda mekaniska verkstad en större folkmängd är bosatt, hvilken, för ordningens vidmakthållande, påkallar en tjensteman, som ensamt kan egna sig åt länsmans-bestyren i denna trakt; och har Eders Kongl. Maj:t, med afseende å nämnde förhållanden, från och med år 1852, af Sjette Hufvudtitelns besparingar, i nåder anvisat 300 R:dr årligen till Dess Befallningshafvandes i Östergöthlands län disposition, att för polisanstalterne i och omkring Motala, gratifikationsvis, användas; i Stranda härad inom Kalmar län, som, med en areal af omkring 5^ qvadratmil och en längd af 6| mil, innefattande 176f£ hemman, jemte fyra köpingar och några större lastageplatsen samt med en befolkning af 13,337 personer, både till omfång och invånarnes antal är betydligt större än de flesta andra länsmans-distrikt inom länet; hvadan, och i anseende till behofvet för den i norra ändan af häradet belägna köpingen Döderhultsvik, sorn under sednare åren vunnit betydlig tillvext och förkofran, så väl hvad folkmängd, som handel och sjöfartsrörelse angår, att för ordningens upprätthållande och allmänna säkerhetens skyddande hafva tillgång till en polistjenstemau på stället, för hvilket ändamål köpingens invånare förklarat sig villige att anslå en summa af 133 R:dr 16 sk. B:ko årligen, jag, 32 Kongl. Maj:ts Nåd.
G:o Sedan Kongl. Maj:t i Nåder gillat och fastställt 1,2, 3, 4 och 5, Momenterna af Riksens Ständers den 19 Juli 1812 till Kongl. Majtt i underdånighet öfverlemnade beslut rörande - Den 8 Mars. de en allmän Passevolance-inrättning vid möten för indelta Infanteriet och de frän Cavallerie till Infanterie förändrade Regernenter, har Kongl. Maj:t uti nådig skrifvelse till Dess Befallningshafvande förordnat, att, jemte allmänt kungörande af Riksens Ständers förberörde beslut och Kongl. Majus dertill gifne Nådiga bifall, Deputerade af Rotehällarne af hvarje Compagnie borde tiilResidencet kallas och i närvaro af Regements.Chefen, eller en Regem erif s-Officer i hans ställe, der sammanträda, för att reglera alla de omständigheter, hvilka kunna anses leda till lättnad och behörig verkställighet af ofvannämnde Beslut, och tillika stadga Rothållarnes och Soldaternes ömsesidiga säkerhet i uppfyllandet af de dertill hörande vilkor. Emedlertid borde halfva Mötes Passevolarc-e-Afgifien, eller 4 R:d. Banco, i början af år 1 g i 3 , på samma gång som Capitutions-Bevillningen, uppbäras af hvarje Rote vid indelta Infanteriet och de till Fotfolk afsuttne Cavallerier, hos hvilka sådan Butarne dock obetaget, att vid Uppbörds,-Mötet förklara, om de, likmätigt 2:dra Momentet af Riksens Ständers beslut, hellre skulle vilja afbörda denna del af afgiften vid Krono-Magazinet, i Spannmål eller Säfvelvaror, efter Markegångspris, i hvilket fall frågan orri erläggandet af Penningar för dem kom ine att förfalla.
Jag har med förundran hört ätskilliga wärda Ledamöter kalla det tillkännagifwande, som nu är i fräga, för en anklagelse: det är ej annat än en anmälan: och emellan en person som anklagar, och en som anmäler, är en fa« selig skillnad: samma skillnad som emellan en Fiscal «ch en Riksdagsman. Herr ka k! man: Jag instämmer fullkam» ligen i den distinktion Herr Iksm behagat göra. Jag jLk 4406 Den 19 Octobcr. sär allenast tillägga, att en Ledamot som gör en sädan anmälan hos sitt Ständ, mäste »ödwändigt anföra de IM, hwarpä han grundar sin anmälan: desse stäk mäste Skändck upptaga och prbfwa: om efter denna pröfning saken icke förfaller, sä hänwiscS mälct till Justitiä - Ombudsmannens handläggning, och dä tror jag ej att nägon answarighct för den anmälande bör kunna äga rum. Herr von hockenström, Salomon: Jag fär den äran tillkännagifva det jag för ingen del kan instämma deruti, att en ConstitutionSUtstottets Ledamot mä, i frägor om ansivars yrkande mot medlemmar af Stats-Rädet, till Riksens Ständers 1'lcna inkomma med sin serskilda tanke. Andra Momentet af den io7:de § Regerings , Formen före, fkrifwcr, efter min öfwertygclse, tydligt huru i dessa frägor förhällas bör, och uköfwer betz föreskrift tror jag mig icke berättigad att sträcka mitt tillstyrkande. Grefwe Deln Oarstis: Jag kan sä mycket mindre frängä att understödja denna motion, som den är i min öfwertygclse grundad. Jag tror ej att den kan sägas strida mot Regerings-Formen: en sak som där ej är förbuden, mätte wäl kunna komma under wär öfwerläggning.
Jo, städernas innevånare, hvilka, 0111 de icke aftyna, visst icke stiga i välmåga. Om, såsom nian tyckes kunna befara, det nya tull-systemet införes, så fruktar jag, att våra städer blifva än fattigare intill nästa riksdag. Månne det då icke vore allt skäl för handen alt uppskjuta den nya beskattningens läggande på städerna till nästa riksdag iH45, då contracten löpa till ända, till dess man fått se, om städerna kunna fortfarande uppehålla sig, och sedermera afgöra , om de skola betala passevolance-afgift eller icke? Den 3:dje classen, som skulle betala för de roterade hemmanen, vore embetsoch tjenstemän, så väl civile som militäre. Hvad de civile beträlfar, så vet en hvar, att vi få betala egen bevillning på runstycket, fullt ut efter innehafvande löne-inkomst, då hemmansägare vanligen icke betala bevillning för mer än halfva hemmansvärdet, hvartill taxeringen vanligen stiger. På samina sätt är det ock med herrar militärer, särdeles då de hafva penningelön. De utbekomma icke heller sina löner till fullo, utan med afdrag för pensionsafgifter och tillskott för andra ändamål. Jag tror således, att förslaget är orättvist. När man nu kommer till verkställigheten, så linr man icke betänkt, eller måhända åsyftat, att i stället för en passevolance-afgift, som är oberoende af Statseller Bevilln.Utsk:ns gunst eller ogunst, skulle den nya afgiften blifva en bevilln , beroende af de politiska vindkasten under hvarje riksdag. Jag beklagar Sveriges Konung, örn krigsmaktens öfning skulle blifva beroende af Ständernes tillfälliga meningar; ty då skulle man visserligen söka att göra äfven denna del af Svenska statsskicket omöjligt, såsom vi här hörde för några plenidagar sedan. — Jag, för min del, önskar, det Konungen måtte äga en säker inkomst att beräkna för dessa behof: och då dertill fordras förslag, huru en sådan afgift fortfarande skall lämpligast utgöras, så behöfvas ock vissa förberedelser dertill.
Det är sannt att riksdagen snart är slut, såsom vi hoppas, men detta Betänk, är icke så vidlyftigt eller fordrar så stor handläggning, att det icke snart kan medhinnas. Jag anhåller således om återremiss. Hr Dalman; Ehuru jag visserligen icke vill anställa någon jemförelse mellan R. St:r och Hr Printzensköld, torde dock en visä likhet här vid lag kunna ega rum, då Hr Printzensköld så strängt ogillar, att It. St:r uprepa sina önskningar, oaktadt de finna att Regeringen icke derå fäster afs:de. Jag frågar då, om icke vi funnit Hr Printzensköld hafva på detta rum mångfaldiga gånger uprepat sina satser och aldrig tröttas dervid, ehuru det visat sig att han ej sällan stannat i minoriteten och således misslyckats. Men förmodligen hoppas väl ändå den värde talaren, att till slut vinna sin önskan. På samma sätt lärer det vara med 11. St:r, då de förnya sina önskningar hos Regeringen; och exempel saknas icke eller derpå att, som ordspråket säger, »trägen vinner», och att en önskan, som vid den ena riksdagen icke blifvit bifallen, efter den andra, derest R. St:r då visat sig konseqventa, lyckats att äfven hos Regeringen bereda sig rum. Att en förnyad framställning skulle bevisa någon missaktning mot Regeringen eller brist på grannlagenhet, kan jag icke föreställa mig. Jag uprepar, det jag icke förstår hvartill en återremiss skall tjena, om den icke åsyftar något annat än bifall till hvad Frih. Tersmeden yrkat. Jag fortfar således i min anhållan om propos. på Frihms förslag. Hr Printzensköld: Jag måste beklaga att min åsigt om en Regerings bestämmelse och ändamål är fullkomligt olika med Hr Dalmans. Jag har föreställt mig att Regeringen i ett land skall på representationens framställning göra det afs:de, som landets väl kräfver, men ingalunda att Regeringen skall, såsom svaga föräldrar på barnens trängande framställningar, bifalla dem, om de än äro aldrig så okloka. Derlöre anser jag att det är tillräckligt att representationen har en gång framställt sin tanke, och om denna tanke är riktig, vinner den nog Regeringens bifall.
Uti infordradt och den 26 September 1851 afgifvet underdånigt utlåtande, hafva Stats-kontoret och Kammar-rätten anmärkt, hurusom Rikets Ständers uttryckta åsigt, att kapital-räkningen borde åt grund-fonden inrymmas, blifvit uti det nya formuläret så uppfattad, som skulle berörda räkning utgöras endast af grund-lönden; men enär deraf icke inhemtadcs resultatet af de medels förvaltning i sin helhet, hvilka tillhörde Staten, utan blott den obetydliga förändring, som något år kunde in träffa i nämnda fonds belopp, hafva Kollegierne ansett af Rikets Ständers omförmälda uttryck icke böra dragas annan slutsats, än att, med bibehållande af kapital-räkningen, jemväl grund-fonden borde i denBih. till 11. St. Skrifvelse, N:o 9S. samma upptagas, i hvilket afseende Kollegierne låtit upprätta ett förslag till kapitalräkning, hvilken i sammanhang redovisade så väl grund-fonden, som Statens inkomster och utgifter för året, och i sådant ändamål upptoge, å eria sidan: a) Statens tillgångar vid årets början; b) dess för året debiterade inkomster, samt, å andra sidan: a) hvad under årets lopp Staten förlorat eller utgifvit, och b) tillgångarne vid årets slut. Vidare hafva Kollegierne ansett de i förslags-hufvudboken nyttjade benämningar: missväxlun dsatlnin g s-fonden samt allmänna magasins-fonden ellet' fonden för äldre missväxtundsättningar böra för redighets skull ändras, den förra till kreditiv-fonden, eller fonden för undsättningar, och den sednare lill mag asin s-fonden, eller fonden för äldre undsättningar, äfvensom, enligt Kollegiernes lanke, de i andra törnen förekommande konti för utgifls-titlarne borde, i afseende på redovisningen för besparingarne, förtydligas derigenom, att vid hvarje anslag antecknades, huruvida detsamma vore förslagseller reservations-anslag, eller bägge delarne.
Om äfven olägenheter och kostnader i ani. af lång resa till domkapitlet kunna för makarna någon gång upstå, äro dessa olägenheter dock af en underordnad vigt och böra visst icke föranleda till hela varningens borttagande; ty man kan ej förneka sanningen af de fakta, som visa, att mångfaldiga gånger har just varningen inför domkapitlet bringat makarna till besinning och aflägsnat hos dem tanken på skilsmessa. Skall tiden kunna utöfva sin helsosamma verkan på makar, som måhända af en ganska obetydlig anledning blifvit upretade emot hvarandra, måste icke heller varningarne följa för nära efter hvarandra. Enligt Utsk:ts förslag skulle emellertid de 2:ne varningarne inför kyrkoherden i församlingen och domstols åtgärd alt döma till skillnad till säng och säte för ett år icke åstadkomma längre uppehåll än måhända några veckor öfver året. Men utsigten på möjligheten att, efter så kort tids förlopp, kunna erhålla fullständig skiljsmessa, torde mången gång snarare stadga makarnas beslut att frivilligt öfverenskomma om äktenskapets up lösande, än leda till det af lagstiftaren åsyftade ändamålet — försoning. Jag anser derföre alldeles nödvändigt att en viss tid, t. ex. 6 månader, bör förflyta efter sista varningen af Ordets tjenare, innan det må vara tillåtet att draga saken till verldsligt forum. På Rätten må det sedan ankomma, att efter omständigheterna döma till skillnad från och med ett, till och med två år, samt att, der så nödigt pröfvas, vid vite af fängelse, förbjuda den felaktiga makan att under tiden besöka den andra, eller begge att besöka hvarandra Riktigast vöre härvid utan tvifvel att i lag stadga ett bestämdt förbud för makarna att vistas tillsammans, på det att makarna genom en temporär skiljsmessa måtte få erfara en känning af följderna af äktenskapets fullständiga uplösning. Men om omständigheter kunna inträffa, hvilka göra det för makarna nödvändigt att råkas, t. ex. i angelägenheter för deras barns upfostran, torde det böra åt domarens pröfning öfverlämnäs, att, efter förhållandenas beskaffenhet i hvarje särskildt fall, härom meddela föreskrift. På Den 4 Angnst!. 65
Prot. 1840 och 184’- >° Sami. 1 Afd. a Rand. a Riks-Slaten. » Transport Cavallen-Regemenlcrnes Häsl-vacance-spanmäl.- vid Lif-Regementet för 500 Numer a 7\ T:r 3,750 T:r , Östgötha Cavalleri för . 1,000 d:o ä d:o 7,500 — „ Eohus Läns Dragoner för 400 d:o ä 5 T:r 2,000 — „ Westgötha d:o för 1,000 d:o ä 7\ d:o 7,500 — „ Smålands d:o för 500 d:o ä 7 d:o 3,500 — Ständige Rolevacance-afgiftcr vid Skånska Infanteri-Regemeft terne: för 385 Numer å 6 T:r Tillf ällige Rotevacanceoch MÖtes-afgifter Rotefriliets-afgift af oroterad, men ordinarie Rotering underkastad jord Båtsmans-vacance-afgift S:r Penningar 64,000 Spanmål, oindeit 26,560 T:r 159,360223 3qq Krutoch Salpeter-forsälfningsmedel Controllstämpelmedel Båkoch Lots-medel Ersättningar 7. Observations-medel Extra Medel och Uppbörder Intresse-medel Transport Penningar. Kronovärdi. 335,089 Markegång på Förslag. 1,762,000 11,473,500| — | — j335,089j g| 4j 1,762,0001 — J — Spantnål. Indelt på förslag. Mått. I :r 105,695 Värde 634,170 Oitidelt. Mått. Mått. Kronovärdi. Markegång på Förslå? Extra ordinarie Inkomster j Enligt Regerings-Formens 60 Bevillning.
Livr. 1,832.3.— parD-.eLouise Giovo. 254.9. 4. par J):c Joseyhe Lagomar c i ni. 254. 9. 4- rar D:e Louise Catherine Federici. Par actcpasso levingt trois Juin mil huit ccut dix precipitcs. Ces trois Capitaux provenant de l’Emprunt reconstitué en mil huit cent un. Je dis soixante quince mille six cent quatre vingt sept Livres trois sous et dix deniers hors de Banque. En foi de quoi j’ai delivré le present Certificat au dit Monsieur Chevalier de La - Stats-Utskottets Betänkanden. 55j gersvard pour lui servir et valoir a tous ce que droit. Génes le deux Octobre mil huit cent douze. (L. S.) Jean Antoine Gambaro. Not. Att Jean Antoine Gambaro, som utfärdat och tecknat ofvanstående Certificat, verkligen är Kejserlig Notarie och Certificatcur, såsom han sig förkunnar; samt att till dess underskrifter ali tro sättes, både inom och utom rättegång, intygas härmed å Ämbetes vägnar. Genua d. 7 October 1822. (LSO Jac. Gråberg af Hemsö. Kongl. Vice Handels-Agen t. N:0 lii» Ankom dea 19 April i8a3. Riksens Håglofl. Stånders Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Utlåtande, i anledning af de, hos Vållofl. Borgare-Ståndet, ochHedervBonde-Ståndet väckte Motioner, om förhöjning i betalningen för det underhåll, sorn lemnäs tågande Trupper, om Stådernes befrielse från Inqvarterings-skyldigheten m. m. 558 Stats-Utskottets Betänkanden. Från Vållofl.
Getter finnas hufvudsakligast i fjellsocknarne. Sommartiden bestås kreaturen ej annat foder än betet, som fås för det mesta af naturliga ängar, ehuru det ej kan nekas, att odling af timotej och klöfver mer och mer utvidgar sig. Om vintern fodras vanligen med hö och halm, dels ren, dels blandad med agnar och begjuten med vatten. Höskörden var 1856 och 1857 ymnig, men 1858 under medelmåttan i Medelpad, fullt motsvarande hvad ° o som vanliga foderår erhållits i Södra Ångermanland, och medelmåttig i Norra Ångermanland, 1859 under medelmåttan i hela länet och på några ställen knapp, men 1860 ymnig. I allmänhet kan dock sägas, att fodertillgången öfverhufvud varit tillräcklig. Att på de ställen der foderbrist förefunnits kreaturens antal minskats, är naturligt, likasom att det, då skörden varit ymnig, ökats. Kreaturens utfodring med spanmål är visserligen i senare tider mera vanlig än förr, men den sker dock ännu sparsamt, emedan efter gammal åsigt »Guds lån är för skadligt (för godt) att gifva åt kreaturen». Enligt de till Finans-Komitén 1859 lemnade uppgifter skulle 13,764 tunnor spanmål årligen användas för kreaturens utfodring, men, lika med hvad som då sades, måste äfven nu erinras, att ehuru utfodringen med spanmål, hvaraf endast användes slösäd, ej sker allmänt, det dock måste antagas, att en vida större qvantitet än den uppgifna åtgår. Att ladugårdarne i allmänhet lemna afkastning, öfverstigande ortens förbrukning, kan icke bestridas; men denna afkastning åtgår till större delen i städerna och köpingen, der synnerligast torgdagarne tillförseln mer och mer tilltager. Smör från de norra socknarne föres dock till en del utom länet. Priserna å kreatur hafva varit olika i mån af fodertillgången. En oxe, »sådan som i landet finnes», Tab.
Kammar-Rätten företagas: i u6 §. Domares förpligtande att vid Tings-och andre förrättningar vaja förs§dde med behöflig© Kartor emot de för - Underdåniga Skrifvelserl 657 säljningen åtföljande förmåner, samt Dom-Kapitlens rättigheter lika med öfriga Embets - Verk : och i 27 §. förhöjning i försäljnings-provisionen för Kartor utöfver 2 R:dr. Biksens Ständer anhålla i underdånighet, det Ed. Kongl. Maj:t må i Nåder täckas utfärda och till •allmän efterrättelse kungöra ifrågavarande förnyade Författning; Och, emedan Biksens Ständer inhemtät, att brist på godt och tillräckligt 1’apper af bestämd sort för detta behof någon gång uppstått, samt sådan brist äfven vallar mindre pålitlighet i Konj^ollen öfver Stämplingen , få Biksens Ständer, till förebyggande af all osäkerhet, derjemte framföra underdånig anhållan om Nådig föreskrift till Kammar-Collegium, att, så framt ej Bankens Pappersbruk kan för samma behof aflemna tillräckligt papper, derom afsluta Kontrakt med en Pappers-tillverkare pa någon längre lid, hvarvid bör stadgas, att Papperet med en Valörs-Stämpel förses i likhet med hvad vid Tumba Pappers-Bruk nu tillgår. Biksens Ständer framhärda Scc. N:r 248. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Ad, d. n Juli 181S» — Prest-Ståndet d. n BorgareStåndet d.' i3— —- — Bonde-Ståndet d, i4 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse om Post-Inrättningen och de deraf till Stats-Verket inflytande Inkomster. Då, enligt 60 §:n Begerings-Formen, Post - 658 Underdåniga Skrifvelserl medlen utgöra en Bevillnings-afgift, som det beror af Riksens Ständer att bestämma, hafva Riksens Ständer tagit detta ämne i öfvervägande.
Från Christianstads län 70. „ Malmöhus län .. 80. j^q Skånska Dragon-reg:tet. Från Chistianstads län . 70. „ Malmöhus län .. 80. jjjq Kronp rinsens Husar-reg:te. Från Christianstads län ... 70. „ Malmöhus län .. 80. jjjq Jemtlands Hastjägare-korps. Från Jemtlands län .. 50. ^q Hvaraf torde inses att en temligen billig förmedling emellan de olika intressena var iakttagen, ehuru visserligen B evar in g s-ynglingens i främsta rummet var afsedt. Vid dessa områden gjordes, till åtlydnad af ofvannämnde nåd. General-ordres, hemställanden från 5 Landslnr och från lika många Reg:tsoch Korps-chefer, i öfverensstämmelse med hvilka, såsom äfven biträdde af General-befälen, K. M. i nåd. befallte att Artilleriet och Kavalleriet skulle erhålla sitt Bevärings-manskap sålunda: Svea Ar tilleri-regxte. Från Upsala län 36. „ Stockholms län 18. „ Nyköpings län 46. jqq Götha Artilleri-reg:le. Från Götheborgs och Bohus län, såsom förut 100. jqq Wendes Artilleri-reg:te. Från Chrisianstads län ... 100. jqq Den 7 Maj e. m. 331 Lif-gardet lill häst. Från Upsala län 27. Stockholms län 14. „ Nyköpings län .. 34. 75 Lif-reg:tets Dragon-korps. Från Upsala län 75. ^ L?J-reg:tets Husar-korps. Från Orebro län 75. ^5 Smålands Husar-rcg:le. Från de inom Reg.-tets Stånd belägne delar af „ Jönköpings län ... 40. „ Kalmare län 20. Kronobergs län .. 15. pyg Skånska Husar och Dragon-reg:tene. Samma styrka ur bvartdera af de Skånska länen, som förra året, man valdt inom reg:tets stånd. Kronprinsens Ilusar-reg:te.
Enär, i afseende på de punkter, som nu blifvit laggda till handlingarna, Utsk. förklarat, att, då 2 Stånd, stannat emot 2, samme punkter hafva förfallit, så må det billigtvis kunna anmärkas, hvarföre icke Utsk. på samma sätt behandlat den fråga, som Utsk. nu gjort till föremål för voterings-propos. För behandlingssättet af denna fråga har Utsk. endast anfört det skäl, alt den hade inverkan på riksg:s-kont:s inkomster. Hvarje lagsom angår köp af fast egendom, som hörer Staten till, måste ovilkorligen hafva inflytande på Statsverkets inkomster, dessa må nu ingå till Statseller riksg:s-kont., emedan köp af fast egendom icke kan tänkas med mindre, än att köpeskilling skall erläggas, och således mäste denne lag afhandla sältet för köpeskillingens liqviderande, i följd hvaraf bestämmelserne om köpeskillingen utgöra en så ingredierande del i sjelfva lagen, att de derifrån icke kunna afskiljas, ulan mäste blifva föremål för StatsUtsk:s behandling. Nu har Utsk. likväl utgått från den grundsats, att man skall behandla frå gan så, som om lagen redan vore stiftad, och endast fråga vore om verkställigheten, men sä är icke förhållandet. Utsk. synes icke hafva tagit den ringaste kännedom om författningarna, ang:de skatteköp, då Utsk. kunnat påstå, att frågan endast rör riksg:s-kont:s inkomster. Det torde derföre tillåtas mig, att i korthet få uppgifva, huruledes, allt sedan skatteköp blefvo tillåtne, lagstiftaren förfarit, för att dymedelst ådagalägga, att just det vilkor för skatterätts vinnande, som Utsk. vill draga under omröstning i förstärkt StatsUtsk., utgör civil lagstiftning, hvilken icke annorledes än på sätt grundlagen, bjuder får ändras eller upphäfvas.