Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kammarcollegii utslag d.(en) 11. aug(usti) innewarande år, rörande sochnens allmänning; och efter det, att merberörde utslag blifvit för de tilstädes warande upläst, hemstälte flere ibland dem, huruvida den företedde af skriften; såsom obewittnad, egde det witsord, som wederborde och sakens wigt syntes fordra: hwaröfver undertecknad Pastor ansåg sig ej tillkomma annat utlåtande meddela, än at han nu aflämnar afskriften sådan, som den honom i händer kommit. Ut supra In fidem protocolli C. F. Maneck P(asto)r. et P.(repositus) in St. Malm Bägge desse protocoller uplästes och erkändes d.(en) 8. Maij 1803 betyga: P. Blomberg And: Blomberg Carl Carlsson 1803 d.(en) 8. Maij, efter wanlig pålysning, blef allm.(än) Vallb(orgs)m(ässo) Sochnstemma hollen med St. Malms församling). § 1. Sedan sisthollne protocoller och räkenskaperne öfver kyrkooch fattig-mdlen blifvit upläste, blefvo de ock godkände och underskrifne. § 2. Upnämndes de 15 fattige, som Possessorn af Ericsberg, välb.(orne) H(er)r D.(avid) G.(otthard) Hildebrand, för i år behagat utnämna til åtnjutande af 100 Rdr tilsammans; hks (hvilke) fattige, nu alle när-warande, med tacksamhet emottogo, hvad hvardera af dem war anordnat. § 3. Enk.(an) Kerstin Månsd(otte)r i Korsshellstug(an) och flikan Ulla Pehrsd(otte)r i Löskbol anmältes såsom de der ärna i sommar dricka Medevi brunn, med begäran om fattigdoms bevis. Beviljades. § 4. Pehr Andersson i Kaflinge fick på begäran afsked från sexmans-sysslan och Lars Nilsson derstädes antogs i stället. § 5.
Utf.-tull. tullberäkningen. 2: af Ek s 120 st. 36 sk. 3 sk. — 24 — af Bok, furu eller gran . 120 „ 6 „ 1 „ derutöfver till och med 42 verktums längd å de förra och 27 veiklums längd å de sednare: 3: 16 — af Ek 120 „ 40 , 8 „ — 32 —• af Bok, furu eller gran . 120 „ 8 „ 16. Förstärkta. Siats-Utskottets Memorialj N-o 274. derutöfver: 10: af Ek 120 „ 2: 24 24 — 5: af Bok, furu eller grau . 120 „ 1: 12 —• — 12 — röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer contra propositionen att utgöras af Ridderskapet och Adelns beslut, enligt hvilket, med bibehållande af gällande Taxa, re daclionen och tullbestämmelserna blifva följande: Stäfver, Laggoch Botten-: af till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verktums längd å de sednare: 3:16. — af Ek 120 st — 40 sk. — 8 32. —-af Bok, furu eller gran 120 • 8 — —. 1. 6. derutöfver: 10: —■ —• af Ek 120 — 2: 24 24 — 5: af Bok, furu eller gran 120 — 1: 12 —. — 12 — Voteringen har utfallit med 85 Ja och och 34 Nej; hvadan och då Ja vunnit, följande proposition antagits för 8g:de Voteringen (129:o).
Utskottet i denna § föreslagit, skulle minuthandelseller utskänkuingsafgift icke, på sätt i § 39 eljest är stadgadt, komma att, jemte det öfriga straffet, vid hvarje uttagen stämning ådömas, oaktadt förbrytaren verkligen undansnillat sådan afgift, hvarje gång han olofligen försålt bränvin. Detta stadgande medförer äfven den olägenhet, isynnerhet om alia de särskilda åtalen skola på en gång afdömas, hvilket af många påyrkas, att en tilltalad, genom ett oupphörligt förnyande af samma förseelse, skulle* om nya stämningar i följd deraf Bil. lill Särsk. Ulsk. Bet. år 1854, JM 20. 3 ift uttagas, kunna ganska länge uppskjuta och undandraga sig erläggandet af förrberörde afgift. Afdömas åter icke alla åtalen på samma gång, kan synas ovisst om försäljningsafgiften bör ådömas vid afgörandet af det först eller af det sist instämda åtalet. På grund häraf, och då jag ej kan inse något skäl till lindring i straffet för den som, medan han är under tilltal för oloflig bränvinsförsäljning, ånyo gör sig till sådan förbrytelse saker, får jag föreslå att sista meningen i denna §, efter ordet »delgifves,» blefve så lydande: fallas till det ansvar som för sådan förbrytelse stadgadt är.» af Lektoren Sondén: »Från den dag, då ett särskildt Utskott till behandling af bränvinsfrågan tillsattes, har jag ansett dess uppgift vara, att, så vidt genom lagstiftning lämpligen kan ske, inskränka den öfverflödiga förbrukningen af starka drycker. För den, som delar denna öfvertygelse, borde det måhända synas glädjande att Utskottet, om än sent, dock till slut vågat tillkännagifva, att minuthandel med och utskänkning af bränvin är onödig vid marknader, så väl i stad, som på landsbygden, och således äfven vågat föreslå det förbud sorn återfinnes i 24 § mom. 4. Det skäl Utskottet förebär, för att nu föreslå detta förbud, är att man vill antaga »likhet mellan stad och land».
N:0 § Flottans gemenskap, angående anslag till beklädnad af 1 4 i 81 13 » gemenskap, om pensionering af 1 4 i 81 36 » nybyggnad, om anslag till 1 A. 20 Bd. 295 4 i 81 9 >5 nybyggnad, angående förhöjning i det af Kongl. Majit äskade anslag för — A. 30 4 i 81 9 » officerare, om anslag till stipendier under deras anställning i Se Femte HufvudTiteln. utländsk tjenst eller kommendering utrikes 1 4 i 81 28 » stationer, om anslag till byggnadsarbeten och anskaffningar vid 1 4 i 81 31 » underhåll, om anslag till 1863 » om dess ställande i närmare samband med elementar-läroverken — Bd. 306 8 — 118 1 Se Under visning. Folkskoleafgift, om dess erläggande af sådana arbetsföre och icke utfattige personer, som äro befriade från mantalspenningars utgörande P. 11 5 1 o b. 28 Nov. b. 28 Nov. b. 26 Nov. b. 29 Nov. » angående tillökning i P. 100 4 2 51 b. 24 Okt. 1863 b. 24 Okt. 1863 b. 28 Okt. 1863 g. 27 Okt. 1863 Folkslcolebyggnader, om upprättande af normalritning för — P. 106 8 — 41 b. 28 Jan. b. 24 Jan. b. 28 Jan. b. 22 Jan. 39 76 Folkskoleinspektörer, om vissa rättigheter för — Bd. 352 4 2 55 b. 13 Nov, 1863 b. 13Nov. 1863 b. 13 Nov. 1863 b. 13 Nov. 1863 Folkskolelärare, angående deras användande i kyrkans tjenst — P. lil 7 1 46 b. 1 Aug. b. 1 Aug. b. 5 Aug. g. 1 Aug. » angående aflöningen för och ( P. 7, lil i 1 Bd. 447 j pensioneringen af — 4 1 139 lil Se Åttonde HufvudTiteln.
Sedan detta af Öhrvall i underdånighet öfverklagade utslag blifvit af Kongl. Maj:t den 18 Oktober 1849 i nåder fastställd!, samt Öhrvall i underdånighet anhållit att af gunst och nåd antingen helt och hållet befrias från ersättande af det honom ådömda beloppet, eller ock, om nådigt bifall dertill icke kunde lemnäs, förunnas den förmån, att å ersättningssumman få göra årlig afbetalning med den lön af 450 R:dr, som han å stat innehade, så har Kongl. Maj:t, som väl ej fun - 16 Stals-Utskottets Utlåtande, J\' 130. nit skäl att till större eller mindre del bevilja eftergift af det magasinsförvallaren Ohrvall till ersättande ådörnda belopp, likväl, med afseende å förekomne bevekande omständigheter, i nåder förunnat honom den lindring i betalningen deraf, att, derest han (ör hela ersättningsbeloppet 930 R:dr 26 sk. 7 rst. ställde sådan borgen, som af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet pröfvades antaglig, han då egde att denna summa successive godtgöra medelst erläggande ifrån och med år 1850 af 150 R:dr banko årligen, intilldess hela ersättningssumman blifvit till fullo gulden. Vid öfvervägande af detta med hvad handlingarne i öfrigt innehålla, har Utskottet icke kunnat undgå att finna, det åtskilige förhållanden i afseende å detta mål förekomma, hvilka, ehuru de icke kunnat i domstolsväg medföra Öhrvalls befrielse från ersättningsskyldighet, likväl såsom billighetsgrunder synas förtjente af synnerlig uppmärksamhet. Enligt hvad kändt är, var, till följd af den år 1844 inträffade regniga väderlek, den nämnde år skördade säd i allmänhet slö och mindre väl inbergad; hvadan ock, uppå underdåniga framställningar derom, att tillämpningen af föreskrifterne angående beskaffenheten af räntegild spannemål skulle tillintetgöra möjligheten för de skattskyldige att spannemålen in natura leverera, Kongl.
Hwad ben förstnämde punkten angär, och öä «n Författares rätt till hwad han strifwit, icke kan wa, ra annan eller mindre än till alt annat, som genom hans flit frambringas, fordrar billigheten att han ock pä lika sätt derwid bibehällcs, och gänge samina rätt, efter honom, till den som honom i annan tillhörighet lagligen efterträder. Ingen äge säledes tillstånd, atk i offentligt tryck utgifwa en annans Arbete, ware sig större eller mindre, handskrifwit eller nban af Trycket utgängit, utan pä sätt, och under wilkor, som i det under utarbetning warandc Reglemente för Boktryckeri och Bokhandel närmare förcskrifwas stall; och hwarest, tillika med Författares, äfwcn UtgifwarcS rättigheter skola finnas wcderbörligen bestämde. I anseende till försäljningen af Böcker och tryckta Skrifter, som Utrikes ifrän införaS, upphöra, likasom i anseende till Tryckets inhemska frihet, alla hittills warande inskränkande Stadgar. WarandcS alla Utländska böcker, Skrifter och Periodiska papper, af hwad art och Spräk de mä wara, till införande och försäljande tillätna, sä snart de ej kunna till innchället pätagligen hänföras under hwad i första punkterne af i:sta och 2:dra Momenten, samt i 4:de Mom. af detta Förordnandes Z:dje säsom högst brottsligt anses och förbjudes, eller eljest, i förhållande till nägot bland de öfriga Mom. af samma Z innefatta saker af den särskilt swära beskaffenhet, som skulle göra deras utspridande högeligen obehörigt och skadcligt. Pä hwad sätt med wärdén derom förhällas bör, stall i nästföljande Z. tillkännagifwas.
Sedan, i följd af Kongl. Majrts, genom nådigt bref den 20 April 1841, gif na befallning till Dess Befallningshafvande i Hallands län att inkomma med yttrande, om och hvilka åtgärder i detta hänseende lämpligen må kunna vidtagas, Kongl. Majrts Befallningshafvande den 22 Maj 1844 härom sig yttrat, har Kongl. Majrt, under den 20 Juni samma år, förklarat annan åt gärd i administrativ väg icke behöfva vidtagas, än att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle anbefallas att, då dess bemedling i afseende på anspråk å tångtägt kunde varda af menigheter eller enskilde anlitad, vid utlysande 38 Bil. till K. St. Just. Ombuäsm. Einb.-Berättelse den 11 Juli 1844. sammanträden med vederbörande söka tillvägabringa godvilliga föreningar om sadan delaktighet i tångtägten för äfven de hemmansägare, hvilkas områden icke sträcka sig till hafsstranden, som, ulan inskränkning i någons lagliga rätt, må kunna medgifvas. lS®:o den 1 April 1841, angående åtgärder för Ullkulturens befrämjande (279).
Vid riksdagsmannaval till Andra Kamaren, vare sig på landet eller i stad, skall valförrättaren biträdas af fyra före valets början utsedde personer, hvilka det igger att deltaga i valsedlarnes granskning, i rösternas sammanräkning, i pröfningen angående de afsägelser af riksdagsmanna-uppdrag, som möjligen vid sjelfva valtillfället eller ock efteråt före uppdragets emottagande anmälas, samt i afgörande af andra frågor, som i och för valet kunna förekomma. De hafva, vid besluts fattande, hvardera lika röst med valförrättaren Till befattningen må de af valförrättaren bland närvarande valmän utses, så framt icke någon af valmännen påyrkar deras tillsättning genom val, i hvilket fall sådant verkställes af tillstädesvarande valmän medelst omröstning; hvarvid alla ega lika röst. Kongl. Maj:ts Nåd. Sedan val till riksdagsmän i Andra Kamaren för lagtima riksdag skett, skola de valberättigade vid samma tillfälle utse ledamöterna i de valnämnder, som för länsdistrikteu hafva att tillsätta ledamöter i Första Kamaren, så ock deras suppleanter. Valet till den nämnd, som för Stockholm bör tillsätta ledamöter i Första Kamaren, verkställes å serskild dag i sednare hälften af Augusti månad det år, då lagtima riksdag inträffar. § 61. Val till riksdagsmän i Första Kamaren förrättas i September månad det år, då lagtima riksdag inträffar. § 62. De nämnder, som välja riksdagsmän till första Kamaren, ega jemväl meddela beslut uppå afsägelser af dylik befattning, när sådane anmälas, vare sig innan tiden för den valde är inne att i befattningen inträda eller mellan riksdagarne, under den tid, för hvilken han blifvit vald. § 63. Befinnes, vid riksdagsmannaval, valsedel lyda å person, som ej kan till riksdagsman väljas, eller på flere eller färre än som för distriktet väljas böra, skall samma sedel anses ogild. § 64. Öfver hvarje valförrättning skall protokoll föras: vid riksdagsmannaval till Första Kamaren, af den tjensteman, Konungens befallningshafvande dertill förordnar, samt, vid val till Andra Kamaren, af valförrättaren.
Om 6 §. skulle undergå någon förändring, borde den lyda sålunda : ”uragllåla Slals-Båds-ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag 0111 allmänna mått och steg, alt iagttaga Rikets sannskyldiga nytta, eller utöfva de icke sina 8 I,ag-Utsko'tets Utlåtande, N:o 179. embeten med nit, skicklighet oell drift, då är delta mål icke hörande under Riks-Rättens pröfning.” §■ 7- Af Herr Biskopen, Doctor Halmström, som ansettj att efter orden: ”Utrikes ärendena” borde tilläggas: ”vid öfverläggningar i minisleriel la mål.” §. 8. Af Herr Cederschiöld, B. T., sorn, på grund af hvad han i afseende på 5 §. 3 mom. anfört, yrkat, att orden: ”utan ransakning och dom” borde jemväl från 8 §. utgå. I öfrigt har Herr Biskopen, Doctor Holmström ansett den af Utskottet uteslutna 11 §. i nu gällande Ansvarighets-lag höra bibehållas, eliär det vore nödigt, att i samma Lag antyddes, alt anmärkningar emot Stats-Rådets protocoll, under påstående Riksdag, ej finge sträckas längre, än till den dag, då Riksdagen börjat. Efter att hafva tagit dessa anmärkningar i öfvervägande, får Utskottet öfver dem afgifva följande Utlåtande: Inledningen till Ansvarighets-lagen består af en utur Grundlogarne gjord sammanfattning af de allmänna grunderne för Stats-Råds-embetenas bestämmelse och vilkoren för ansvarigheten vid deras utöfning. Den uttrycker vidare, att Stats-Rådets ledamöter, ehuru såsom medborgare och för sine personer underkastade, hvad allmän Lag och laga stadgar bjuda, likväl ej kunna i och för deras embeten af enskilde personer tilltalas. Dessa uti inledningen upptagne allmänna förutsättningar hafva varit nödvändige för bestämmande af föremålen för sjelfva den derefter vidtagande Ansvarighets-lagen, i hvilken de likväl ej såsom statuter ingå.
Först och främst kunde man ju gifva vederbörande tullbetjening den föreskrift, att vid försäljningen sjelfva tillse, det varan ginge till det pris, som den någorlunda kunde vara värd, genom dess uppstegring på auetionen, eller, kanhända rättare och säkrare, bestämma, att dylika varor blott finge införas till vissa större städer, såsom Götheborg, Malmö, Norrköping, Stockholm och Gefle, hvarest man kunde vara förvissad, att concurrens icke skulle saknas för att uppstegra varan till dess verkliga värde. Man borde så mycket mindre hysa någon betänklighet att .Intaga ett sådant stadgande, som en full importrätt, så vida jag rätt minnes, icke lärer vara medgifven åt andra släder, än dem, hvilkas tulluppbörd uppgår till en viss summa. Jag får derföre vidblifva min anhållan om propos. till bifall å hvad jag föreslagit. Gr. von Fersen: I anleda, af den siste värde talarens yttrande får jag anmärka, det jag tror, att någon förblandning ägt rum emellan de släder, i hvilka tullkamrar finnas, och de städer, som äga rättighet till creditupplag. I afseende på creditupplag medgifver jag, att det finnes vissa städer, som hafva rättighet dertill, då tulluppbörden uppgår till, jag mins icke summan; men det finnes många, som äga tullkamrar, utan att hafva en sådan rättighet, och jag hemställer till den värde talaren, huruvida taxan borde blifva sådan, att blott i vissa städer vissa varor skulle få säljas. Detta, fruktar jag, skulle möta mycket motstånd, som medeltullen deremot icke kommer att röna; och jag finner ett ytterligare stöd för medeltullens antagande deruti, att man kan något så när approximativt beräkna, hvad den skall gå till. Hr Cederschjöld har sagt, att man kunde bestämma ett visst belopp, hvarunder varan å auetionen icke finge gå.
Jag fortsätter här endast uppläsandet af de slutbetraktelser, hvarmed Prof. Schlyter afslutat sin afhandling i frågan: ”Då våra förfäder, med all kärlek för sina döttrar, ej ansågo lämpligt att, genom en jemn delning mel - Den 9 December. 255 ten söner och döttrar, bereda åt dera begge lotter, som för ingendera blefve tillräckliga, så bar detta skäl till en olika delning vunnit en ökad vigt på vår tid, då jordens klyfning mångenstädes gått så långt den tål, ja ännu längre. Jag känner att i vissa orter fingerade köp och andra tillställningar i föräldrarnes lifstid äro brukliga, för att förekomma arfskiften, just derför att man väl vet förut, att bröderne, redan nu, enligt lag, ofta ej kunna lösa ut systrarne utan att utarmas och brista i fullgörande af åtagne skyldigheter. Lagstiftaren gjorde mycket bättre att på detta betänkliga förhållande vända sin uppmärksamhet, än att göra lagförändringar, som ej hafva annan grund, än blotta talesätt, och ej lära hafva annan verkan, än att fördubbla den nöd man ville afhjelpa. Om det nu alldeles icke är rådligt att utvidga döttrars på landet arfsrätt lill likhet med söners, så fordrar analogien ock, alt den olika giftorätten bibehålles. Ty då, till följd af den olika arfsrätten, mannen i allmänhet måste anses hafva dubbelt så stor egendom som hustrun, så är det billigt att härpå vid boets delning bör göras afseende. Der förhållandet är i märklig mån annorlunda, år tillfälle öppet att genom förord göra den jemkning i giftorätten, som till förmån för en rikare hustru kan synas rättvis.
I sammanhang med della beslut torde Rikets Ständer böra bestämdt förklara och förordna: att de Riksgälds-Contorets Obligationer, som, i följd häraf, kunna varda för Bankens räkning uppköpta, icke vid något tillfälle få inberäknas uti den för Banken bestämda grundfond af 5 millioner 8 Bnncos-XJIskott ts Memorial A':o i2t Riksdaler, samt att desamma således alltid böra anses såsom en delta Verks behållna räntevinst; i hvilken egenskap de också vid. den liqvid om denna vinst, som, enligt Rikets nästsammanträdande Ständers beslut, kommer att uppgöras, skola af Statseller Riksgälds-Verken ovägerligen inlösas eller emottagas.” Uti denna reservation har Herr Friherre Stiernstedt sig förenat. Herr Prosten Astrand har äfven reserverat sig emot Utskottets beslut. N:o i2t Ankom till £xp.-Utsk. den 9 April Memorial, med öfverlemnande af förslag till samman jemkning af Riks-Ståndens beslut _, i anledning af Memorialen N.ris 84 och 88. Af de från samtlige Riks-Slånden lill Utskottet ankomne ProtocollsUtdrag, med underrättelse om Riks-Ståndens beslut, i anledning af Utskottets Memorial JNT;ris 84, nied förslag lill Instruction för Rikets Ständers Revisorer öfver Banco-Verket, samt 88, med förslag till åtskillige förändringar i 1 Art. af i83o års Bancm-Reglemenle, inliémtas, dels att Välloflige Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet förstnämnde Memorial bifallit, med den af Utskottet i Utlåtandet N:o roj) tillstyrkta förändring, att mom. d i §. 3 af förslaget skulle gifvas följande redaclion: '”alt öfver sådane frågor, derom Fullmägtige kunna vilja med Revisorerne rådgöra, sina åsigter och utlåtanden Fullmägtige meddela,v dels ock att sistnämnde Riksstånd bifallit Memorialet
Litet ambition, litet kraft, och kanske - men det förefaller mig nästan som en förolarnpning att antaga, att det skulle kannas så - litet försakelse, och allt vore hjälpt. Men törhända alltsammans bara ar ett skrämskott. Om det an drickes litet mera an förr bland qvinnorna. skulle detta kunna göra något? Som svar kan bland annat anföras: att man i Frankrike, enligt hvad en brefskrifvare till Sydsvenska Dagbladet meddelar, redan hunnit så långt, att regeringen troligen skulle se sig tvungen att inskrida mot bruket af spritdrycker, (visserligen egen&amp; ligen af förfalskade sådana, men detta passar ju så mycket bättre in på våra förhållanden,) derför att man i ett par departement, der qvinnorna förfallit till dryckenskap, rent af hotades med rasens försämring, men wzåttZzg ?~et; allt detta har ju varit ett tal om öfverdriftcr. Ett måttligt bruk af spritdrycker ar kanske till och med nyttigtp. Ack, mina damer, hvad ar mittlighet? Det ar val i mångas ögon nätt och jämt detsamma som att ej dricka tills man förlorar allt valde ofver sig sjalf. Och, för öfrigt, tillåt mig säga er: att vi äro mycket svaga, och att man ej bör leka med elden. Till sist vill jag söka förekomma ettalltför smickrande omdöme, som till afventyrs kunde blifva afgifvet om denna uppsats. ~De7.t ar vakmenmdew torde man saga, men jag undanber mig detta och försäkrar, att om något sådmt är har ej fråga. Jag har helt enkelt kant ett tvingande begär att f3 kasta af mig den börda af blygsel och sorg, som detta: dr " yck~~tsknpen 21- i t %- t a g a d e bl ' mzd gvimzumac, lagt på mina sltuldror. Må nu den, som har mod och lust, upptaga densamma. Jenny Lind. ' v l l du se rodnad $6 en skrynklig kind, Kring vissna Zippiw lojets friska vårar Och glatt den panna, som bekymret f k a r, Så spöfy ' de gande, @ öq om Jcnny Lind!
För Landssekreterarne, hvilkas löne-inkomster utgöras af expeditionslösen, fastställdes icke någon normal-lön, utan särskilda fyllnadsbelopp tillerkändes en del af dem för jemnande af deras löner till vissa tuseneller hundratal Riksdaler. ”För Landtstatstjenstemäns uppförande på indragningsstat bestämdes pen - sionsbeloppen sålunda: Landssekreterare och Landskamererare R:dr 3,000: — Landträntmästare och Kronofogdar „ 2,000: — Häradsskrifvare „ 1,500: — Länsbokhållare „ 800: — Länsmän „ 500: — Något särskildt stadgande meddelades icke om pensioneringen för Länsnotarien Landskanslister, Landskontorister och Yaktbetjente. Det torde deröre få antagas att, vid frågor om deras uppförande å indragningsstat, hvilket, hvad angår de uppgifna tjenstemännen, ytterst sällan kan ifrågakomma, enär de i allmänhet i yngre år från dessa tjenster till andra befordras, de allmänna grunderna för pensionering å indragningsstaten skola följas. ”Den omständighet att i en del af förenämnda Landtstatstjcnstemän aflöningar jemväl ingå mindre belopp af extra inkomster, såsom provisioner m. m., torde icke innefatta tillräcklig anledning för pensionernas bestämmande till lägre belopp, i förhållande till aflöningen, än som för andre civile tjenstemän äro fastställda. Genom den nuvarande betydliga förlust i inkomster, som drabbar en Laudtstatstjensteman vid afskedstagande^ tvingas han, till föga fromma för det allmäna, att i det längsta qvarstanna på sin plats, äfven sedan håg och krafter till tjenstepligternas uppfyllande börjat svika. För att åt desse tjenstemän bereda den förbättring i detta hänseende, som billighet och rättvisa kräfva, och då tilläfventyrs Kongl. Majlis Nåd. Proposition Nio 76. 15 on allmänare reglering af pensionsförhållandena icke under innevarande riksdag kan medhinnas, hemställer jag i underdånighet, att Eders Kongl. Maj:t ville föreslå Rikets Ständer, att pensionerna på indragningsstat för samtlige nu ifrågavarande