Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då finge hvar och en sin lott eller som honom t likom. Nu gör man skifte och ser efter om jordegaren liar mer odlad mark än förut och derefter lår han ersättning i jord eller häfd, men icke är det skäl att låta en skiflesdelegare, som tillskansat sig annans egendom, bibehålla densamma; och, utom det orättvisa i sjelfva saken, hemställer jag, om det är öfverensstämmande med författningen om skattskyldig jords minskning. Då jag anser författningen, sådan den nu är, böra bibehållas, måste jag yrka alslag å den nu föredragna punkten af Betänk:t. Gr. Anckarsvärd: Jag anser den af Lf t sk: t föreslagna lagbestämmelse vara af sådan ovedersäglig nytta för hela hamlet, att jag icke drager i betänkande att fortfarande yrka bifall till förslaget. Det nuvarande förhållandet är särdeles lämpligt för landtmätaren, som lätt kan ölvertala en jordegare att begära 410 Den 16 Maj. skifte i den lofliga afsigt att tillskansa sig af sin granne ett egoområde, om hvilket denne icke kan bevisa, sedan hvilken tid han besutit det, men sorn, så långt man kan minnas tillbaka, aldrig varit från egendomen skiljd. R. St:r hafva förut i afseende å ändringar i skiftesstadgan beslutat underdåniga skrivelser till K. M:t, och i det allmänna bästas namn anhåller jag att äfven ifrågavarande skrifvelse måtte uppföras på samma räkning som do föregående. Jag anhåller fortfarande om bifall. Gr. Sparre: Under de 6 riksdagar, jag deltagit i LagUtskds arbeten, har alltid den form, hvari denna punkt är affattad, blifvit iakttagen, och hvartill det skulle gagna, att R. St:r för detta särskilta läll göra en afvikelse, kan jag icke inse. Lag-Utsk:t har deltigit i alli frågor al civill igs natur; R. St:r laita sitt beslut och K. M:t sitt. Antingen R. St:r då säga att de »för sin del beslutat», eller säga att de »anhålla» om en förändring, derpå kan icke ligga någon vigt.
Ständers - Den 29 Mars. e« r,u »277 deks Revisorer öfwersss, hwilka til Kongl. Majit böra anmäla, hwad de kunna finna felaktigt, och förestå sädane förändringar som de anse nyttige. I afseende pä den begärdte upgift a ej mindre efter hwilka grunder Underhälls-mdelningen sker, än antalet af nu warande pensionairer och beloppet af kensions. utdelningen, får Stats-Utskottet bifoga et Exemplar af sä wäl Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den io Martil 1785, som af Kongl. Krigs-LolleZH Kungörelse af den 7 Junii förlidet är, angäende den för samma är ffedde underhälls-utdelning, hwilken innehaller, at QiÄtmli-ternes antal stiger til 6,Z98 personer af Öfwer-och Under-Olkicerare, samt Ryttare, Dragoner och Soldater, och at ärliga underhalls-summ-m bestiger sig til 25,686 R.d. 46 st. 4 rest. Specie. Efter erhällen upgift frän Kongl. Krigskollegium, stall antalet pä de inkomne Afstedspatz med anmälan ril underhäll stiga redan til 1732; men ännu saknas sadane ifrän Swea och Götha ^rljtlerie-Regementen, samt Calmar och Westerbottens Regementen, a swenson! fran alla Laisdtwärns och. Wargerings-kLtmlloner, hwilka sistnämnde äro lika berättigade til underhall, i stöd af derom redan gifwer förordnande, som de öfrige. Mönstringarne, hwarwid de oduglige karlarne afstedas, stola detzutom nu immerfort werkställas, och antalet af sökande kan säledes nu omöjligen bestämmas, men efter alla anledningar blir det betydligt. Och enär härtil kommer, at de, som nu efter kriget afstedas, arv berättigade til högre underhäll, än om de afgält i fredlig tid, samt den betydliga minskning Låssan genom
S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets, den 5 dennes på bordet lagda, Memorial: N:o 71, i anledning af återremiss af Utlåtandet N:o 56. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-U(skottets nedanstående Utlåtanden: N:o 68, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Förordningen, om Sockenstämmor i Stockholms stad, af den 16 Mars 1847; och N:o 60, i anledning af väckta motioner om ändringar och förklaring af Kongl. Förordningen om Sockenstämmor i riket, af den 29 Augusti 1843. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats-lltskottels Utlåtanden: N:o 95, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till förbättring af Häradsskrifvares lönevilkor; och N:o 97, i anledning af väckt motion om lönefyllnad åt Häradsskrifvare!) i Wadsbo fögderi af Skaraborgs län. 224 Prot.-Utdrag den 9 April 1851. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskottets Ullålande : N:o 96, dels i anledning af erhållna återreinisser af vissa punkter af Betänkandet N:o 30, angående Rikets Ständers Revisorers berättelse om Verkställd granskning af statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1846 och 1847, dels i följd af Riksståndens beslut i öfriga delar af samma Betänkande. 2, 3, 4 och 6 punkterna godkändes, hvaremot 1, 5, 7, S och 9 punkterna lades till handlingarne.
Hvad åter auktoriteterna angår, får jag öppet erkänna att jag ej har annan auktoritefstro, än den som grundar sig på skäl. Hafva auktoriteterna anfört tillfyllestgörande skäl för sina förslager, då tror jag på dem, d. v. s. ej på dem sjelfva, såsom blott auktoriteter, utan på deras skäl. Uti de handlingar från vederbörande auktoriteter, hvilka varit för Stats-Utsk:t tillgängliga, har jag förgäfves sökt efter skäl, som för mig ådagalagt nyttan och fördelarna af en bergsskolas upprättande i hufvudstaden. Tvertom har jag funnit de skäl, som tala emot en dylik anordning, öfvertygande och bindande. Dessa motskäl äro uttalade uti en reservation af Konimers-Collegii President, och uti ett utlåtande af andre läraren vid nuvarande bergsskola, uti hvilket bergshauptmannen instämt. Väl har föreståndaren för teknologiska institutet härstädes tillstyrkt flyttningen, men jag är nära förvissad om, att i händelse lärarne vid institutet blifvit hörda och erhållit tillfälle yttra sig, skulle deras åsigter varit motsatta mot föreståndarens. Dessutom har jag mig med full visshet bekant, att Sveriges störste och europeiskt ryktbare praktiske geolog, Professor Erdman, bestämdt förklarat sig emot en bergsskolas anläggning i hufvudstaden, Att här ingå uti speciel granskning af skäl och motskäl, skulle föra mig alltför långt; de af mig nyss anförda grunderna för den praktiska undervisningen i bergshandteringen torde vara tillfyllest upplysande, såsom in summa innefattande skälen för att en tillämpningsskola för bergshandteringen bör förläggas dit, der tillfällen till verklig praktisk undervisning kan erhållas. Ehuruväl de hörda auktoriteterna, Brukssocieteten, Kommers-kollegium, teknologiska institutets föreståndare och Fahlu bergsskolas förste lärare enstämmigt föreslagit bergsskolans flyttning från Fahlun tilf Stockholm, äro de dock alla, uti mer eller mindre väsendtliga delar, af skiljaktiga åsigter uti frågan rörande Den 18 April f. m. 255 undervisningens organisation. Något förslag till organisation af undervisningen har K. M:t ej heller ansett sig kunna framställa. Detta är likvisst den vigtigaste delen af hela denna fråga. Mig synes som R.
M:s disposition för Norrbottens, Westerbottens, Westernorrlands, Jemtlands, Gefleborgs och Stora Kopparbergs län; b) att en summa af 20,000 r:dr anvises för norra delarne af Wermlands län, eller öfre och nedre Elfdals, öfre och nedre Fryksdais samt Jösse härader; c) alt en summa af 100,000 r:dr anvises till dtn återstående delen af Wermlands samt öfriga Rikets län, för att användas till vallenaftappningar eller dammbyggnader, för motverkande af frost och till förberedande af sådana större odJingsföretag, som öfverstiga menigheternas förmåga, samt alt till K. M:s nåd. pröfning mätte öfverlemnas, att för hvarje särskildt föremål, i mån af den nylla, som deraf kan påräknas, bestämma om statsbidraget skall utgå såsom anslag eller lån, och i denna sednare händelse, huru med återbetalningen skall förhållas, samt 0111 ränta bör erhållas eller ej; d) alt de för Emmåns och Stångångs samt Hunble och Tolleruds åars upprensning och för uttappning af myror på Gottland beviljade understöd, hvilka likväl, af en eller annan orsak, kunna komma atl icke utgå, må på enahanda villkor af K. M. disponeras till andra odlingslöretag inom sistnämnda län af Riket. Derjemte hade PresteSt. förbehållit sig att, såvida medel ännu skulle vara öfriga att disponera, sedan extra-stalsreglertn blifvit difinitivt afgjord, kunna större anslag för beredande af odlingsföretag bevilja. 2, 3 och 4 punkterna hade blifvit af PresteSt. bifallna. Hr Westfelt: Jag ber blott att få fästa Hr von Hohenhatisens uppmärksamhet derpå, att han misstagit sig, enär, efter hvad jag tror, litt. b, som nu är i fråga, alldeles icke har någonting alt skaffa med de af PiesteSt. omtalade summor, nemi. 100,000 r:dr för de norra länen, och D«n 29 Mars f. m. 100,000 r:dr för de södra. Della är en alldeles särskild fråga.
San tes. sons anförande af den i3 April. Jag har deruti funnit ett ifrigt försvar, särdeles i afseende på Götheborg, mot de tvifvel jag yttrat om allmänna fördelarna af en oinskränkt Nederlagsoch Transito-handel i Sverigej men jag har ej tillika i detta försvar kunnat upptäcka sådana grundliga skäl, som bordt ändra min förra rena och oveldiga öfvertygelse. Herr CommerceRådet Santessons nyssnämnda anförande skulle således så mycket mindre föranleda något gensvar å min sida till stod för hvad jag redan yttrat i samma ämne, som en fortsatt och ihärdig växling oss emellan af Memorialer deröfver skulle gifva anledning att misstänka oss båda att Den 8 Maj. fästa något oss emellan stridigt enskild' interesse vid frågans afgörande. Så förhåller det sig likväl icke, hvarken i afseende på mig, hvars yrke icke har mindsta gemens! med Nederlagsoch Transito-rörelsen , ej heller på CommerceRådet Herr Sant s>n, som sjelf förklarat, att han yttrat sig Så mycket mera ove.ldigt och mindre egennyttigt, som han flera är mer och mer dragit sig ifrån handel, samt öfver förevarande iämne icke talat för Götheborgs enskildta Sak, utan för Fäderneslandets, Häraf, samt af de flera betygelser i samma ändamål, som Herr CommerceRådets anförande innehåller, följer tydligen, att frågan om Nederlagsoch Transito-rörelsen, både i allmänhet och särdeles i Götheborg, är lika främmande för hans och för mitt enskildta intresse. Således förena sig äfven vid denna fråga bägges vårt Riksdagsmannanit för det Allmänna, utan någon företrädesömhet för en viss Stad eller Landsort, fast. än vi mycket skilje oss i vårt sätt att betrakta både sjelfva frågan och följderna för det Allmänna af densammas afgörande. Men då Rikets Höglofl.
Hvaruti Utskottet instämde. Herr Borgmästaren Ullberg liemstälde, om icke Utskottet skulle finna nödigt och ledande till större tydlighet, om vid B § 12 Morn., der böternas förvandling till motsvarande kroppsplikt blifvit stadgad, äfven hänvisning gåfves till 5 § angående sättet för denna förvandling. Då sådant af Utskottet bifölls och verkstäldes, åberopade Herr Baron Adlerberg sitt tillförene gjorda påstående, att kroppsstraff måtte stadgas i allmänhet, och ej inskränkas till blott fängelse på fästning för dylika förbrytare. Herr Kammarherren Silverstolpe anförde: Den föregående omständigheten, att^ jag ej varit medlem af Constitutions-Utskottets Första Fördelning, der Utlåtandet öfver Tryckfrihets-Förordningen blifvit beredt, och den sedermera inträffade tillfälligheten af en sjukdom, som hindrat mig att äfven vid Utskottets sammanträden in Pleno deltaga i öfverläggningarna och besluten, äro orsaker, hvarföre det jag nu arnar få den äran att anföra är oberättigadt till all inflytelse på Utskottets tillstyrkanden, hvilka jag dessutom blott genom berättelser känner: och jag förbehåller mig således blott att i Högl. Constitutions-Utskottets Protocoll få, för min egen tillfredsställelse, följande mitt yttrande förvarade Bilaga T till Mern. N:o 3. 401 Till en början utbeder jag mig få nämna, det jag alltsedan före denna Riksdags början varit enskilt öfvertygad om tillvarelsen af det förslag att begagna Grundlagarnes fullkomliga tystnad om en särskilt method för afgörandet af Constitutions-frågor till att, i händelse tonen bland Riksens Ständer skulle det medgifva, afgöra, äfven med sådana förändringar, som innebure nya frågor, Constitutions-Utskottets livilande Betänkande öfver Tryckfrihets-Förordningen, efter den analogi, som 56 § Reg.- Formen erbjuder den skicklige inför alla deras ögon, som icke inse, att denna analogi, i allt annat tillämpelig, är det, emot 81 §:s förbud, alldeles icke till förändringar af nyssnämnde beskaffenhet.
Denna kyrkas iståndsättande, hvarom i sednasle berättelsen omförmäles, har äfven fortgått under och efter den tiden, som förevarande berättelse omfattar, och är nu till större delen fullbordad. 4:o Sköfde, som år 1850 bade 843 invånare. Den är indelad uti 66 tomter och har för öfrigt 871 tunnland åker och äng samt 549 tunnland utmark. • • i Staden har i sednare tider, genom torgs och gators stensättning samt verkställde husbyggnader och reparationer, blifvit till det yttre mycket förbättrad och rörelsen derstädes synes äfven vara i tilltagande. Nyssnämnde år funnos i staden 12 handlande med 11 biträden samt 20 handtverkare med 14 gesäller och 17 lärlingar. 5:o Hjo, hvars folkmängd år 1850 utgjorde 874. Staden har 79 tomter jemte 910 tunnland åker och äng samt 624 tunnland utmark. Vid nämnde tid funnos i staden 16 handlande med 9 biträden samt 32 handtverkare med 21 gesäller och 44 lärlingar. I följd af den lättnad i kommunikationen, sorn uppkommit genom de ångfartyg, som under resor på Welteru anlöpa staden, har rörelsen derstädes visat sig vara i tillväxt och skall säkert betydligt tilltaga när den nu pågående hamnbyggnaden blifver fullbordad. 37 Gro Fahlköping, med en folkmängd af 688 personer, hade år 1850: 9 handlande med 22 biträden samt 7 handtverkare med 7 arbetare. Staden har betydliga jordägor, bestående af 1,274 tunnland åker och äng, hvilken sistnämnde till större delen är odlad samt 262 tunnland skogsoch betesmark. Till staden införas stora spanmålsqvantiteter ifrån den angränsande, bördiga slättbygden, af hvilka en stor del afytlras till Elfsborgs Län. Städernas bevillning af handel och annan borgerlig rörelse utgjorde år 1850: I afseende härå gäller samina anmärkning, som är framställd uti sednaste berättelsen, eller att berörde afgifter icke synas stå i rättvist förhållande till städernas olika rörelse, hvilket är särdeles märkbart vid jemförelse emellan Lidköping och de öfrige.
För Marin-metall, som na är åsatt 1. R:dr 16 sk. införselstull pr skepp., har Metaller, Herr Grape yrkat tullfrihet. samman Den gällande tuilsatsen, som vid sistlidne riksdag tillkom, utgör dock endast en salta' procent af varuvärdet, och Utskottet hemställer derföre, alt nämnde tullsats må oförändrad bibehållas. Deremot förekommer, under hufvudrubriken »Metaller, sammansatta» och underafdelningen »alla andra slag», rubriken »arbetad», med införsels-tull af l R:dr pr skålp., i afseende hvarå Utskottet anser ändring vara af behofvet påkallad. Likasom arbetad messing, hafva äfven de till ifrågavarande rubrik hänförlige artiklar, allt efter som do äro förgylda eller icke, ganska skiljaktiga värden, och i likhet med hvad för arbetad messing är stadgadt, samt Revillnings-Utskoltet äfven vid sistlidne riksdag föreslog, hemställer derföre Utskottet, att rubriken »Metaller, sammansatta: alla andra slag, arbetade,» må, i stället för den gemensamma tullsatsen 1 R:dr skålp. indelas i: färgyIda med 36 sk. och andra slag med 24 sk. införsels-tull pr skålp. Den till 8 sk. pr skålp. för Metvurst nu stadgade införsels-tull uppgår till omkring Metvurst. SOfprocent af denna varas medelvärde och står i ett allt för stort missförhållande till införsels-afgifterna ä andra närbeslägtade matvaror, såsom rökt fläsk och kött. Derjemte har inom Utskottet blifvit tillförlitligen upplyst, hvad konfiskations-tabellerne också i någon5! mån antyda, att ifrågavarande artikel utgör föremål för en ganska betydlig smuggling. Af d essa förhållanden föranledes Utskottet hemställa, att införscls-afgiften å Metvurst må nedsättas till 4 sk. pr skålp., hvilken tull i allt fall är fyra gånger högre, än den å rökt kött och fläsk här ofvan föreslagna.
Det behöfver knappast anmärkas, att ett sådant behof än mindre är för hand, när man inskränker sig till inrättande af vanligt trädesbruk, med tre, fyra eller fem åkergärden och ständig äng. Lotterna i hvarjegärde blifva större, i mån af gärdenas mindre antal; och äfven de minsta lottägarne vinnasålunda större utrymme på hvarje ställe. Att enskiften åter skulle bekostas lör intet annat ändamål, än bibehållande af ensädesbruk, kan ej, utan orättvisa mot lagstiftarne, anses hafva varit enskiftesförfattningarnes mening. Hade dessa författningar, från deras början, då jordbrukskonstens framsteg visserligenredan hunnit till dess nuvarande här antydda punkt, ehuru användandet af dess läror naturligtvis mindre framskridit, än i närvarande stund, blifvit byggda på sådana grunder, som här äro utvecklade; så borde föga tvifvel vara, att ju jordbruket skulle af dem hämtat rikare frukter, än de nu burit. Först och främst hade dessa författningar, såsom mindre våldsamma och vållande mindre rubbning i jordägares välstånd, blifvit af landets invånare emottagne med större bevågenhet. Största delen af den kostnad hade varit sparad, som åtgått till utflyttningar och till uppodling af ny åker i stället för sådan, som ej kunnat i bruk bibehållas, då qvarboende jordägare fått alltför mycket af detta slags jord. Den sparade kostnaden hade desto bättre kunnat användas till sådana odlingar., som vexelbruket behöft och hvaraf ingenting blifvit fruktlöst. Vid gärdenas utstakande hade formliga och fördelaktiga lägen kunnat på de flesta ställen vinnas, då deremot vid lägets våldförande genom enskifte de obeqvämaste och oformligaste skapnader af skiften på många ställen uppkommit och måst uppkomma. Gärdena hade oftast kunnat så afpassas, att jordmånen i hvartdera varit någorlunda jemngod, och delägarne sålunda fått hvar sin del af ondt och godt, hvilket så sällan är möjligt vid utbrytning eller enskifte.
Besvärsoch EkonomiUtskottens Betänkande, N:o 1. fället befintliga, olofligen tillverkade, bränvin, jemte de käril, hvari del förvaras, skola vara förbrutne. I)ct förra stadgandet kail möjligen hafva den följd, att en person, hvilken biträdes med oloflig hränvinshränning och vid heslagsli11 fril 1 et förvarar i sitt bränneri lofligen tillverkadt bränvin, blir fråndömd så väl detta, som det olofligen tillverkade. Det sednare stadgandet skulle åter hafva till följd att, i anseende till svårigheten för en åklagare att visa huru stor del al det bränvin, som vid beslagstillfället anträffas å det ställe, der oloflig hränvinshränning äger rum, är olofligen tillverkadt, förbrytaren i de flesta fall skulle komma att lå behålla en stor del af den påräknade vinsten af sin förseelse, och vid betraktande häraf linner jag mig icke kunna instämma i Utskottens mening i denna del, ulan hemställer, alt det nu gällande stadgandet må förblifva oförändradt. Då den af Utskotten föreslagna ändring i 45 § uppliäfver, för ett speciell fall, allmänna -lagens stadgande i 3 Kap. ö § Missgernings-Balken om ansvaret, för sabbatsbrott, anser jag, för min del, en sådan ändring böra förkastas, och på enahanda grund samt dä jag icke linner giltiga skäl att lägga större binder i vägen för partihandel af bränvin, än för annan partihandel, får jag äfven hemställa, alt 47 § må erhålla följande lydelse A gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsslällen må, ander sönoch helgedagar, bränvin icke försäljas annorlunda än vid måltider, och böra alla minuteringssläUen ander gudstj en sterne vara tillstängde.
Hennes majestät drottningens hofstat utgöres af: öfverhofmästarinnan, statsfruarna, hoffröknarna, kammarherrarne, sex till antalet, läkaren, kammarpagen. Af dessa höra nu till konungens uppvaktning en kabinettskammarherre (då dessa äro sex, tjänstgöra de hvar och en två månader om året) och en adjutant (och då dessa äro till antalet tolf, tjänstgöra de en månad hvar om året). Härtill kommer en norsk adjutant. Drottningens uppvaktning består af någon af statsfruarna, livilka alternerande tjänstgöra, samt af hoffröknarna. Efter den för hennes majestät smärtfulla förlusten af kammarfröken Märta Eketrä har ingen i hennes ställe blifvit utnämnd. Dessa personer, som höra till deras majestäters uppvaktningar, bo under sin tjänstgöring på slottet och tillhöra den förtroliga familjekretsen. I deras sällskap intaga konungen och drottningen sina middagar ochtillbrin ga sina aftnar. Medan prinsarne vore små och hade sina lärare, tillhörde dessa också denna krets, till hvilken fortfarande, utom förste hofmarskalken och lä- karne, räknas några andra personer, bundna vid hans majestät genom vänskap, knu ' ten i ungdomsåren, af honom och hennes ma jestät skattade och värderade. Konungaparets personliga betjäning. Hans majestät konungens utgöres af en kammartjänare, två garderobslakejer och en lifjägare. Hennes majestät drottningens består af en kammartjänare, två garderobierer och en löpare. För de särskilda våningarna äro dessutom anställda våningsvaktmästare och lakejer. Att alla dessa och synnerligaste de, som utgöra den personliga betjäningen, äro valda med stor omsorg är naturligt. Och att ingen af dem, som haft lyckan erhålla en sådan plats, icke skattar sig lycklig, därom kan den, som skrifvit detta, bära vittne. Deras majestäter äro för sina tjänare, hvad hvarje husbonde och matmoder bör vara. Kunna de i förhållande till sina barn framställas såsom mönster, kunna de det ock beträffande sina tjänare. Dessa gråna också i deras tjänst, och de gamle bland dem tala med fuktade ögon om sitt höga husbondefolks vänlighet, hjärtlighet och omtanke.
Och de föraktade det lustiga landet; de trodde icke hans ordom; Och knorrade i deras hyddom; de lydde intet Herrans röst. Och han hof upp sina hand emot dem, att han skulle nederslå dem i öknene; Och kasta deras säd ibland Hedningarna, och förströ dem i landen. Och de gåfvo sig till BaalPeor, och åto af de döda afgudars offer; Och förtörnade honom med sin verk; då kom ock en plåga ibland dem. Då trädde Pinehas fram, och förlikte sakena, och plågan vände åter. Och det vardt honom räknadt till rättfärdighet, ifrå slägte till slägte, i evig tid. Och de förtörnade honom vid trätovattnet; och de plågade Mose illa. Ty de bedröfvade honom hans hjerta, så att någor ord undföllo honom. De förgjorde ock icke de folk, som dock Herren dem budit hade; Utan de blandade sig ibland Hedningarna, och lärde deras verk; Och tjente deras afgudom; de kommo dem på förargelse. Och de offrade sina söner, och sina döttrar djeflom; Och utgöto oskyldigt blod, sina söners och döttrars blod, som de offrade Canaans afgudom; så att landet med blodskulder besmittadt vardt; Och orenade sig med sinom gerningom, och hor bedrefvo med sin verk. Då förgrymmade sig Herrans vrede öfver sitt folk, och han fick en styggelse till sitt arf; Och gaf dem uti Hedningars händer; så att öfver dem rådde de som dem hätske voro. Och deras fiender plågade dem, och de vordo kufvade under deras händer. Han förlossade dem ofta; men de förtörnade honom med sin verk, och vordo få för deras missgerningars skull. Och han såg till deras nöd, då han deras klagan hörde; Och tänkte på sitt förbund, som han med dem gjort hade; och det ångrade honom efter hans stora godhet; Och lät dem komma till barmhertighet, för allom dem som dem fångat hade. Hjelp oss, Herre vår Gud, och för oss tillhopa ut ifrå Hedningarna; att vi måge tacka ditt helga Namn, och begå ditt lof.
Vid skedd föredragning af Stars-Utskottets, uti Memorial N:s tg4 och 195, anmälda anledningar till anmärkning emot Föredraganden för Handelsoch Finance-Arendena, blefvo desamma till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola, remitterade. S. D. Då nu föredrogs Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, N:o 192, rörande beräkningen af Stats-Verkets Inkomster i vissa delar, intilldess flen vid nästa Riksdag skeende Statsreglering blifver gällande, blef detsamma till Handlingarne lagdt; och beslöt Preste Ståndet anmoda Expedi11 ons-Utskottet uppsätta underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t, med underdånig anhållan om Kongl* Majrts Nådiga bifall till Salpetergärdens upphörande, samt med tillkännagifvande , att Rikets Ständer, i händelse af Kongl. Mains härtill lern-» 4 Pro t.