Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derjemte hafva följande yttranden till Ståndets Protocoll blifvit anförde af Herr Cederborg, att Herr Ornberg misstagit sig om allmänna opinionen, rörande detta ämne, att densamma varit fördelaktig i anseende till Canalanläggningen men deremot ogillande Canaloch Discont-Directionerna, och sluteligen att nationaläran fordrarl Götha Ganalanläggningens fullbordan i hela sin vidd 5 Herr Laurell, att han lika med Herr Ornberg, anser Canal-arbetet böra inskränkas tills vidare inom linien mellan Venern och Vettern, som styckevis kunde fullbordas; Herr Leffler, att han så mycket mindre kan instämma med Herr Ornberg, som ingenting -sedan 1815 års Riksdag förefallit af Besv. och Ekon. TJtsk. Betånkanden. 535 den beskaffenhet, att den då yrkade och gillade arbetsmethod derföre behöfver att ändras. Utskottet får, efter noga öfvervägande af hvad salunda blifvit yrkadt, vördsamligen anföra, att Utskottet val, lika med Memorialets Författare, anser allmänna opinionen vara en Auctoritet, hvarå tillbörligt afseende bör göras, men linner tillika uppmärksamheten böra fästas derpå, att, utom det densamma ofta är osäker och alltid svår att rätt utreda och bestämma, gifvas det en ännu högre och större Auctoritet, nämligen : Nationens, genom Konungen och Fdksens Ständer gemensamt förklarade vilja och sanctionerade beslutOch, då, enligt ett sådant vid 1815 års Riksdag fattadt beslut, Canal inrättningen erhållit försäkran om ett, efter uppgjordt kostnadsförslag erforderligt understöd till arbetets drifvande efter dess första vidsträckta plan, samt Kongl. Maja derjemte, i dess Nådiga proposition den 13 December 1817, behagat yttra den säkra förmodan, att Riksens Höglofl. Ständer, vid nu varande Riksdag, förena sig om det beslut, hvarigenom företaget må kunna utan afbrott fortsättas, så tror Utskottet sig icke uti Herr Örnbergs anförda skäl finna anledning, att tillstyrka inskränkning af Canalarbetet efter den förändrade plan, som han föreslagit. Dock varder detta Riksens Höglofl.
Majlis och Kronans rättighet till deras under Ladugårdshusen befinteliga jord; Så förekorn detta ärende till öfverläggning hos Riksens Ständer vid Riksdagen i Norrköping år 1800, då Riksens Ständer ibland annat beslötö: ätt det bordé blifva en hvarje helt hemman åliggande och derifrån öSkiljaktig skyldighet, att livart år anskaffa, samt till Kongl. Maj t och Kronan lefverera ett halft ttfeld ohittrad Saltpetter af försvarlig godhet, emot det att Kongl. Majit och Kronan äfstod i; från dess ägande Högä rätt, att låta änvändä den under Ladugåidarfié befinteliga Sältfiétterjord till Sjudning, hvilken jord således skulle öfveriemnas till Hémröänsägärnes fria disposition: att Hömrriärtsägärne skulle erhålla frihet Och tillstånd, att på hvad sätt de för sig lämpligast funno, öfverenskomma och förena sig orri tillverkandet äf den Sältpettef; sorn anskaffa^ bordé, antingen sådänt skfedde öfter Hvars och fens serskildta besörjande; eller i förening med flere, alt efter förhåliahdet på olika orter öcH deras beskaffenhet: att Kongl. Majit oell Krohan för hvarje lefvéferatlt Vttid Saltpetter skullé 548 StatsUtskottets Betänkandeii. betala i R:d 24 sk. gångbart mynt, samt att let* vereringsställen borde så utsättas, att transporterne icke blefvo långa eller kostsamma, och äfven att sådane föreskrifter måtte lemnäs, hvilka förekommo alt godtycko eller egenvillig* förfarande vid Saltpetterns pröfning och godkännande: samt ändteligen att om någon skulle brista i fullgörande af dess skyldighet med Saltpetters' lefvererande å tid och ort, som förordnadt blefve, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande då skulle äga, att genom anställande af offentelig
Den som antager Utskottets af tre Stånd gillade förslag, att införselstullen för Korgar och Korgmakare-arbeten: af klufvet vide eller strå, rör och andra finare slag, bestämmes till 1 R:dr i 2 öre skålpundet, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer införselsafgiften för nämnde artikel att, enligt Bondeståndets beslut, utgå med d R:dr 25 öre skålpundet. För Kreatur, alla slag, hade Utskottet föreslagit tullfrihet vid införsel. Detta Kreatur, förslag har blifvit af Ridder skåpet och Adeln, Presteoch Borgare-stånden bifallet, hvaremot Bondeståndet för Kreatur stadgat följande tullbestämmelser: Hästar, utom Hingstar Oxar, utom Tjurar Kor och Ungboskap Kalfvar och Svin, utom Fargaltar Andra fyrfotade djur stycke 20 R:dr stycke 4 2 1 Inf.-tull. ore stycke stycke stycke 50 Utskottet inbjuder Bondeståndet att, i likhet med de öfriga Stånden, antaga Utskottets berörde förslag, och föreslår, derest detta icke skulle bifallas, följande omröstning: 40:o Den som bifaller Utskottets, af tre Stånd antagna, förslag, att Kreatur, alla slag, skola vid införsel vara tullfria, röstar Den det ej vill, röstar Ja; Nej; Bih. till R. St. Vinner Nej, antages för Kreatur följande, af Bonde-ståndet beslutade, tullbestämmelser: * Jnf.-tull. Hästar, utom Hingstar . 1 stycke 20 R:dr — öre Oxar, utom Tjurar . 1 stycke 4 » — » Kor och Ungboskap . 1 stycke 2 » — » Kalfvar och Svin, utom Fargaltar ... 1 stycke 1 » — » Andra fyrfotade djur . 1 stycke — » 50 » Kött. Mdderskapet och Adeln, Presteoch Borgarestånden hafva bifallit. Utskottets för slag om tullfrihet vid införsel af Kött, alla slag, men Bonde-sländet har för denna artikel stadgat införselstull, bestämd till 1 R.dr för saltadt och 3 R:dr för andra slag per centner.
En bland de första som omnämnes är, att Canalens dimensioner skola tillåta Sjöfartyg att begagna den; men månne bredden af Trollhätte - Slussar ej i betydeiig mohn inskränker denna fördel, så att Medelliafs-farare eller större Bartyg ifrån Östersjön alldrig kunna begagna Canalen, äfvensom den för sådana ifrån Nordsjön till Östersjön destinerade , blifver alldeles otiilgängelig: Medgifves detta förhållande, så inskränkes Canalens föremål till forslande af Inländska Alster, och den anmärkningen blifver då äfven öfverflödig, att någon Sjöman knappast lärer finnas, som ej i hopp på gynnande omständigheter, häldre kringseglar Sveriges Södra Udde, än han begifver sig i en Canal af 35 mils längd, där ett trångt Farfatten förbjuder honom, att med sin verksamhet trottsa hindret af vidriga vindar, och där 6o Slussar skola förorsaka en betydlig kostnad. Är då Sverige enda Landet, som ej kan draga nytta af Inländsk Segelfart} är Mälarens och Hjelmarens Sjöfart utan nytta? Frågas troligen för att genom svaret hämta ny styrka , tili de utåt Götha Canal härflytande Oeconomiska fördelarne. Den första frågan afgöres genom jemförelsen emellan andra Länders befolkning på qvadratmilen, emellan deras Productioner, mängd af Städer,sorn af Producenten mottaga dem, och $26 Den 13 Februerii, qtan att känna alla Verldens Canaler, tilltror jag mig att anmärka, det ingen måtte finnas, epm på en längd af 3?
Af Biskop Björcks Om tillägg och förändringar i Kongl. Förordningen den 20 Januari 1865, angående frejdbetyg. Den 20 Januari detta är utgafs Kongl. Maj:ts nådiga Förordning, angående förändrade stadganden i afseende å frejdbetpg, som af presterskapet meddelas. Hvad deri föreskrifves, finnes vara i hufvudsaklig öfverensstämmelse med Rikets Ständers hos Kongl. Maj:t gjorda underdåniga framställning, för det fall att förslaget till ny Strafflag blef till efterlefnad gällande, och kan derföre anses såsom en följd af Kongl. Majds under den 16 Februari sistlidet år utfärdade nådiga stadfästelse af Strafflagen. Likväl har bland presterskapet i riket åtskillig tvekan uppstått om rätta meningen af hvad i förstnämnda Kongl. Förordning om frejdbetyg blifvit stadgadt; och denna tvekan har till en del hemtat stöd deraf, att i de formulär för prestbevis, som kommit presterskapet tillhanda, ordet frejd finnes vara i tryck intaget, ehuru den ifrågavarande Kongl. Förordningen säger, att ”i de fall, då, ensligt författningar, det är presterskapet anbefaldt att meddela betyg om personers ”frejd, dermed allenast förstås intyg, huruvida den ifrågavarande personen vid den ”tid, då frejdbetyget meddelas, är i följd af domstols utslag, deri ändring ej skett, ”förlustig medborgerligt förtroende för alltid eller på viss tid.” — Mig synes, att af dessa den Kongl. Förordningens ordalag otvifvelaktig! följer, att, om ock på formulären för de prestbevis, hvilka för flyttning från en församling till annan meddelas, ordet ”frejd” förekommer, icke destomindre ingenting skall om frejdén i prestattesten inflyta, såvida icke personen är, i följd af laga kraftvunnet utslag, förlustig medborgerligt förtroende.
Och likaledes hade några af de mest vaksamma prästerna allaredan i »Murtovarkaus» spårat betänkliga tecken till osedliga och kristendomsfiendtliga tendenser, hvarom de då också utgöto sig i några provinsblad. Vid denna tid läste jag Georg Brandes' »Hovedstrømninger» samt arbeten af Taine, Herbert Spencer, Stuart Mill och Buckle. Och jag kände mig omsider frigjord från de dogmer och fördomar, som hade hållit min själ bunden och belastat mitt samvete med alt möjligt djäfvulstyg. Jag greps på nytt af reformifver och skref »Työmiehen vaimo» (»Arbetarens hustru»), hvari jag skarpt angrep all lagarnas orättfärdighet mot kvinnorna, de orimliga religiösa begreppen, männens dryckenskapslast och lättsinne, kvinnornas dumhet, ytlighet och fördomsfullhet, kort sagdt, alt ondt och vrångt jag visste i världen, och den tiden kunde jag nästan icke uppdaga något godt i den. Där är en bitter satir i stycket, men det innehåller ingen djupare psykologi och är ej häller i något hänseende konstnärligt moget. Icke desto mindre gjorde det ett mäktigt intryck, då det uppfördes 1885, och höjdes af några till skyarna, medan andra utgöto sin vredes skålar öfver det. Man skonade mig icke; det haglade med beskyllningar och skymford. Jag framstäldes som ateist, föräldrar förbjödo sina barn att gå i mitt hus, jag miste en hel hop af mina vänner, och det kräfdes öfverhufvud ett visst moraliskt mod hos dem som blefvo kvar att våga kännas vid mig. Men det var naturligtvis icke blott på grund af »Arbetarens hustru». Jag hade skrifvit artiklar i samma anda, naturalistiska noveller och därtill förvillat ungdomen genom att läsa upp för den ur Brandes' Hovedstrømninger. Det fans uppenbart icke en värre människa i landet den tiden än undertecknad. Fromma människor uppdiktade och utbredde de orimligaste historier, i tron att de därmed gjorde Gud en välbehaglig gärning, man beklagade mina stackars barn, som hade ett slikt vidunder till mor, o. s. v. Och själffallet utöfvade alt detta en återvärkan på mig.
Genom det anslag, Rikets Ständer vid innevarande riksdag beviljat, kommer dock detta missförhållande att afhjelpas och det i såväl strategiskt som stats-ekonomiskt hänseende vigtiga karteverket att i någon, om än ringa, mån fortskyndas. Optiska Telegraf-Inrättningen. Räkenskaperna, som för båda revisions-åren i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskade, utan anmärkning, och hos Revisorerne ej heller föranledt till någon erinran. utvisa följande förhållande: Debet. Balans från föregående år: Kontant behållning 1,215: — 8. Uppbörd: Anslag af post-medlen 12,120: 12,733: 16. — Dito till nybyggnad och reparationer 4,233: 16. 8. 3,490: — —• — Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Utgifter: Balans till påföljande år: — Under år 1854 har den förut anlagda optiska telegraf-linien emellan Stockholm, Waxholm och Furusund erhållit vidare utsträckning i den yttre skärgården; och är kostnaden härför, uppgående till 4,232 E:dr 16 "sk. 8 rst., jemlikt Kongl, brefvet den 13 Oktober 1854, godtgjord af det vid 1853—1854 års riksdag utaf Rikets Ständer beviljade serskilda kreditiv för neutralitetens upprätthållande. Elektriska Telegraf-verket. Dess räkenskaper äro i Kongl, och för år 1855 med anmärkningar. Kammar-rätten granskade för år 1854 utan Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från föregående år: Uppbörd: För anläggningen: Stats-anslag 180,100: 225,000: Transport: 180,100: 225,000: 113 — Transport: 180,100: 225,000: — Porto-medel, sorn, enligt Kongl. Maj:ts nådiga beslut, blifvit godtgjorda anlägg -nings-kassan, 1,279: — Anmärknings-medel 4: 23. 4. 30: 42.
J:o eli betryggande sjöförsvar; 2:o ett Landtförsvar bestående af fullt tjenstbare och rörlige stamtrupper, till antalet icke större än som jemt och rätt erfordras för alt vidmakthålla den inre ordningen och lagarnes helgd samt kunna leda beväringsmanskapets vapenöfningar; vidare en vapenkunnig krigsreserv; slutligen en, i händelse af fientligt anfall tillgänlig, med vapnens bruk icke obekant landtstorm. 1 öfverensstämmelse med dessa åsigter är äfven Förslaget N:o l upgjordt. Det företer nemi.: 17,162 man fullt tjenstbara och rörliga stamtrupper; 104,250 man i vapenbruk kunnige krigsreserv-soldater och hvaraf 41,700 man äro fullt beklädde och utredde; 20,850 under 21 dagar öfvade rekryter för krigsreserven ; slutligen en i vapnens bruk icke obekant landtstorm af circa 450,000 man; allt mot en, till något öfver en mill. upgäende besparing af nuvar. kostnader. Med full tillförsigt vågar jag påstå, alt ingea, som vill göra sig minsta möda alt behörigen och oväldigt pröfva förhållanderna, kan anse våra närvar, försvarskrafter i materiell hänseende vara hvad de borde; icke eller kan någon bestrida, att ju deras ordnande och sammansättning i enlighet med mitt förslag företer något ojemförligt både starkare och mera systematiskt än nuvar. organisation. Visserligen har det blifvit påstått, alt de föreslagna stamtrupperna icke äro nog talrika. — Jag vågar dock bestrida giltigheten af detta påstående och uteslutande tillskrifva invändningen eli begär att likt och olikt klandra. Betraktarn t. ex. andra Stater, hvilka befinna sig uti en med vår motsvarande ställning. Ibland andra vill jag anföra Förenade Stalerne. Delta land eger en yla af 78,600 qvadratmil, bebodd af 23,400,000 menniskor.
S. D. Ingas Herr Kammarherren m. m. Grefwe Mörner till Protoeollet ett sä lydande Diktamen: "Onekligen är der en af de saker, som, med någon erfarenhet af Riksdagsärenders gäng, falla mest i ögonen, den, att tvär Representation till sin beskaffenhet och sina grunder är felaktig. Det är ocksä derföre ojemnförligt lättare att upptäcka bristerne, och att Ådagalägga de deraf härrörande olägenheter, än att säga, huru de ena och andra, genom en med Theone och Nationens lynne öfwerensstämmande förändring, mä kunna afhjelpas. Mänga nog hafwa söre mig utwecklat det orimliga i Theorien och det skadliga i Praktiken, som härrör deraf, att Swensta Nationen alltid skall föreställas af fyra Ständ och, genom deras medwerkan eller jemkning allena, erhälla sina lagar och rigtningen för sin styrelse. För mig stall det wara nog att »vidröra närwarande Representations beskaffenhet, endast sä wida som den kan komma att ingä i de twänne frägor, som wid undersökningen af detta ämne synas mig wara af hufwudsaklig wigt att beswara, nemligen hwad som bör wara ändamälet med en National-Representation, och huru den till detta ändamäls winnande bör wara beskaffad? Sedan detza twänne frägor äro i allmänhet beswarade, ätcrstä twänne andra, kan hända ännu swärare, neml. den, huru dessa allmänna grunder skola lämpas pä Swerige, och 554 Expeditioner till Riks-StLnden. den, huru en förändring der skall kunna »verkställas? Kanske torde till någon del beswarandet af dosta sednare kunna lättas, om man lyckas att utreda de förra; kanske torde också, i synnerhet wid den sista, medlen icke annars, än igenom ögnablickets möjligheter, kunna fullkomligen beräknas.
Hvad nu vidkommer frågan om förenande af Registratorsoch Aktuarie-tjensterna, tror jag, att om raan närmare vill fästa upmärksamheten vid de åligganden, som af Hr Printzensköld äro upgifna såsom tillhörande Aktuarien, dessa åligganden bestå hufvudsakligen uti att emottaga och redovisa influtna expeditions-medel; att upgöra aflöningslistor; att emottaga och till ledamöterna öfverlemna författningssamlingen; att hafva skrifmaterialierna om händer; att låta inbinda och förvara inkommande handlingar; att föra registraturet samt hålla reda på KammarR:ns boksamling. Jag kan möjligen hafva öfverhoppat ett eller annat af dessa åligganden; men jag tror att vid granskning deraf, man icke skall finna skäl att i Stat upföra en särskild lön för en sådan tjensteman. Jag tror, att Utsk. desto mindre hade bordt göra det, då K. M:s Propos. innehåller, att båda tjensterna skola med hvarandra förenas. Hvad inredningen af KammarslUns lokal beträffar, så har Utsk. icke tagit någon kännedom derom Att den ena tjenstemannens arbetsrum är aflägset från den andras är visserligen illa; men är dermed en stor olägenhet förenad, så är det väl möjligt, att derutinnan någon förändring kan ega rum, och det bör åtminstone icke utgöra skäl för att inrätta tvenne tjenster. Aktuarie-befattningen tyckes föröfrigt icke vara af den beskaffenhet, att den på sätt motionären antydt, skall uptaga denna tjenstemans hela tid; tvertom tror jag att många af dertill hörande göromål liro så beskaffade, att de mycket val kunna skötas af Registratorn tillsammans med en Kanslist, på sätt af K. M. och Utsk. är föreslaget. Jag tror, att de skäl, som i den Kongl. Propos. äro anförda, varit fullt giltiga för Utsk. att tillstyrka densamma, och jag anhåller derföre om bifall dertill, fullt öfvertvgad, att en återremiss i detta fäll icke skall tjena till någonting annat än att förorsaka Utsk. besväret att låta upsätta en särskild skrifvelse till R. o. Ad. Hr Gripenstedt:
Nu har bemälde Styrelse satt denna hamnbyggnad i andra rummet, och således ansett densamma af mindre vigt eller icke vara företrädesvis förtjent af understöd. Om den, som håller på att sjunka, bör hjelpas företrädesvis framför den, som icke är i sådan fara, så är förhållandet det med den ifrågavar:de hamnen. Den sjunker visserligen icke i egentlig mening; men Vettern är af den beskaffenhet, att han på flera ställen, såsom för ögonen synes, inkräktar landet, så att stora jordras mångenstädes yppa sig, hvilket i synnerhet är förhållandet vid Grenna. Der inkräktar sjön årligen några alnar af den jord, som omgifver hamnen, och denna jord upslammas mot närmaste hinder, som just utgöras af de i hamn-armen befintliga klippor, till följd hvaraf hamnen nära nog inbäddas i denna upslamning. Detta är också orsaken till det förhållande, som motionären framställt, nemi. att det för hvarje år blir svårare för de sjöfarande att lägga till vid denna hamn. Det är således mot vägoch vattenbyggnadsstyrelsens sätt att se saken, då den klassificerar ifrågavar:de hamn-anläggning ibland dem, som icke i främsta rummet äro förtjenta af understöd, som jag nu ordar; och jag hoppas, att StatsUtsk. af handlingarne skall finna, att det knappast finnes något arbete mera förtjent af understöd, än det nu af motionären omförmälda. Såsom egande närmare kännedom om de förhållanden, som röra denna fråga, har jag ansett mig icke böra underlåta, att vid detta tillfälle lemna de uplysningar jag nu haft äran omnämna. Remitterades till StatsUtsk. Frih. von Knorring, Axel, upläste 2:ne motioner af följande innehåll 1:0 Med reflexioner, föranledda genom den kännedom jag inhemtat under mina resor, som Öfverkontrollör i Skaraborgs län, sisth år.
Det af Herr Tham omtalta och i hans lilla bok beskrifna landet, der Embetsmännen lefva af ingenting, emedan folket dricker upp Contributionerna, tror jag icke finnes; äfven detta måtte vara frukt af en liflig inbillning, må hända syftande på en här i Stockholm utaf en nu mera afliden hög Embetsman stiftad Orden, der de styrande drucko upp allt hvad OrdensBröderna i introductionsafgift erlade. En annan Talare har yttrat, att köpmanshusen härstädes föra ett sådant lefnadssätt, att en StatsRåds-lön af 4,000 R:dr dertill ej skulle vara tillräcklig. Jag önskar icke att på detta rum ingå i granskning af privata personers lefnadssätt, löen jag skulle likväl icke tro förhållandet vara sådant i I io6 Den 2j September f. in. Borgerliga hus. Jag gör i anledning deraf den värde Talaren den fråga: är det från köpmanshusen, sorn de högste Embetsmännen skola hämta exempel för deras lefnadssätt? Eller är det de senare, som genom sparsamhet och måttlighet skola lemna efterdöme åt de förre? Min sats vinner yttermera styrka af hvad samma talare anfört, och jag fortfar alltså att yrka afslag å Utskottets tillstyrkande i denna punkt» Herr Anckar swärd, August: Jag förenar mig med Friherre Anckarswärd i allo, och får, i anledning af Herr Tharas yttrande, att löneförhöjningen endast utgjorde en ersättning för lönernas sänkning genom myntförsämring, ärindra, att jag med säkerhet vill minnas, det kursen innan 1809 — 10 årens Riksdags slut, varit uppe till i3osk.; jag mins detta så mycket bättre, sorn jag vid den tiden var utrikes, och måste betala vexlar till detta pris» Spanmålsprisen hafva sedan den tiden föga ändrat sig, om de icke snarare fallit än ökats; och resultatet skulle således blifva, att landtmannen i allt fall vore den mäst lidande.
1841 d. 11 julii upplästes förestående protocoll i Häggenås sockenstuga och godkändes, intyga på församlingens vägnar. Erik Svensson i Nygård Erik Andersson i Storbränna. Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 20 martii 1842. § 1. Waldes bönderna Mathias Moberg i Österåsen och Olof Hall i Häggesta, att såsom denna socknens deputerade infinna sig vid gällstämman i Liths sockenstuga, nästinstundande annandag påsk, rörande bidrag till Liths eller Indals elfvens och Hårkans uppränsande. § 2. Såvida bonden Olof Larsson i Kougsta, hvilken uti 14:ton års tid, i egenskap af god man, biträdt vid storoch enskiftes delningarne, yttrat sin åstundan att från denna befattning blifva entledigad, voro församlingens ledamöter, efter derom skedd pålysning nu samlade i allmän sockenstämma, för att utse någon annan uti Olof Larssons ställe, och utkorade dertill med enhällig röst bonden Olof Håkansson i Huse, hvilken ock tillsades att, enligt Kongl. Majt:s nådiga förordning om skiftesverket i riket, på någon tjenlig tid, inställa sig i Östersund, för att inför Konungens befallningshafvande avlägga den föreskrifvna eden. § 3. Öfverenskoms med bonden Mathias Moberg i Österåsen, att han afven denna wår skall kosthålla mästaren Sundin och dess gesäller, emot före bestämdt pris, nemligen 24 sk. banco per dag för varje person. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenss sockenstuga den 24 april 1842. § 1.
I hufvudfrågan eller angående inlecknings-företräde framför de omyndigas tysta förmonsrätt,. förekommer, på sätt af Utlåtandet N:o iog inhemtas, att Utskottet redan frångått ett beslut, som med förevarande fråga eger nära gemenskap, nemligen i afseende på Her Holms motion, om åläggande för Domaren, att tillse det förmyndare afge i lag stadgad redovisning hvart tredje år, derå Utskottet numera tillstyrkt bifall; och Utskottet anser sig, vid ett sålunda ombytt förhållande, samt med afseende på den garanti emot vanvård af de omyndiges rätt, som Utskottet hoppas häraf vara att påräkna, icke böra vidare afstyrka ifrågavarande lagförändring, hvilken synes vara af allmänna rösten högt påkallad, och som, ur statsoeconomisk synpunkt, lofvär det allmänna, och serdeles jordbruket, betydliga fördelar, jemte det den underlättar möjligheten att erhålla redbara förmyndare och i vissa hänseenden bättre uppfyller rättslärans fordringar, än det nu gällande lagbudet. Utskottet befarar likväl, att nedflyltningen af de omyndigas lysta panträtt i förmyndares fasta egendom skulle i allmänhet försämra de förres belägenhet, så vida den ej betryggas genom säkrare control öfver förmyndare, än hittills egt rum; och Utskottet tror således, alt bifall till dess härom afgifna förslag bör vara ett vilkor för den Kongl. Propositionens antagande. Till svar å hvad eljest i ofvanberörde måtto blifvit yrkadt i anledning af Utskottets Betänkande, eller i sammanhang med anmärkningarne dervid, får Utskottet meddela följande omdöme. Ett lagstadg.ande, som ålade förmyndare, hvilken eger fast egendom, att inteckna densamma till pupillens säkerhet, skulle blifva menligt för förmyndaren, i hög grad öka obenägenheten emot förmyndare-befattningars åtagande, samt endast lill någon del blifva verkställbar, emedan rätta beloppet af pupillens tillgångar ej alltid kan vara kändt när förmyndaren förordnas, och sedermera, lid efter annan, plägar undergå förändringar.