Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 146. 375 Transport R:dr 1,000: — så, och emedan ingen undervisning derstädes meddelas på dessa 3:ne instrumenter, skulle desamma helt och hållet bortdö, om ej Akademiens skola fanns. Derjemte bör upplysas, att Kongl, theater-direktionen, i stället för att införskrifva utländska musici, från Akademien rekryterat såväl oboister, som fagottister och valdhornister. För att komplettera klassen för blåsinstrumenter, så att densamma kan motsvara sitt ändamål och medföra påräknad nytta, föreslås en tillökning af 8 lärotimmar i veckan samt en tillökning för läraren med R:dr 800: — Läraren i musikens historia och estetik har sig ålagdt att hålla 2:ne timmars offentlig föreläsning i dessa ämnen för ett så stort antal åhörare, som lärosalen beqvämligen rymmer, samt dessutom 4 timmar enskildt för eleverna, allt för hvarje vecka. För dessa åligganden uppbär han endast 600 R:dr R:rnt i årlig lön. Det är allmänt bekant att de offentliga föreläsningarne varit så omtyckte, att oaktadt Akademien, i saknad af tillräckliga expensmedel i och för lokalens upplysning m. m., vid dessa tillfällen nödgat' bestämma en inträdesafgift af 3 R:dr Runt person för terminen, lärosalen icke desto mindre varit uppfylld af åhörare, ett förhållande, som Akademien vid klassens bildande icke kunde förutse. Enär Akademien saknar tillgång att aflöna läraren i denna klass såsom han förtjenar, och då man betänker hvilka ansträngningar och tidsuppoffringar det medför, att hvarje vecka uppträda för en offentlig publik, så vågar jag hoppas det Rikets Ständer finner det vara med billigheten öfverensstämmande att öka denne lärares lön med Enligt 3 kap. 4 § af Akademiens nu gällande stadgar, utser Akademien, vid hvarje termins början, en af lärarne, som en afton hvarje vecka, under minst 3:ne timmar, leder orkester-öfningarne; den lärare som härtill utses, undervisar i sin klass 3:ne timmar mindre hvarje vecka.
B, i anledning af väckt motion om upphörande af tackjerns-tionden och hammarskatten, bifölls hvad Utskottet deruti tillstyrkt med den förändring, att de så väl uti andra punkten rörande tackjernstionden, som ock i Utskottets sista hemställan om en underdånig framställning till Kongl. Maj:t förekommande orden: ”egentligen tackjernsblåsande” utbyttes emot ordet: ”privilegierade”; och skulle de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudas att uti detta beslut sig förena. S. D. Föredrogs och bifölls Stals-Utskottets den 25 sistlidne Januari och den 1 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 45, Litt. C, i anledning af väckt motion om mantalspenningarnes bestämmande till jemna belopp efter nya myntsystemet. S. D. Efter föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 dennes bordlagda Betänkande N:o 25, i anledning af väckt motion om be frielse för rikets stapelstäder från åliggandet att årligen införa och på stärdigt upplag hålla vissa qvantiteler salt, stadnade Ridderskapet och Adeln, för sin del, i det heslut, att Rikets Ständer skola bos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelsen den 7 April 4841, samt andra dermed sammanhang egande stadganden, skyldigheten för rikets stapelstäder att årligen införa, äfvensom på ständigt upplag hålla vissa qvantiteter salt, måtte förklaras hafva upphört. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 1 dennes bordlagda Betänkanden: N:o 26, i anledning af väckt motion om tillämpning af decimal-systemet vid indelning och uppmätning af landsvägarne i riket; och N:o 27, i fråga om rättighet för skolorna inom Lunds stift att dimittera ynglingar till universiteten. S. D.
Grundlagens stadgande innehåller tydligen, att en riksdagsman, sorn är af olika tanka med Const.Utsk. rör:de en motion till grundlagsförändring, som Utsk. afstyrkt, äger enligt 84 § Reg.F. rättighet att begära Ulsk:s prot. öfver beslutet och detsamma jemte förslaget till trycket befordra, under eget ansvar för förslagets innehåll efter Tryckfr.- förordu. Om en ledamot af Const.Utsk. ogillar ett af Const.Utsk. besluladt förslag, till ändring i grundlagen, vare sig i anledn. af en K., propos. eller enskild motion; sä äger han rättighet att inom Utsk. sjelf väcka förslag till grundlagsändring i enlighet med sin åsigt. Deröfver må Utsk. utlåta sig huru som helst. Tillstyrker Utsk. haus förslag, så kommer underrättelse derom till B. St. Afstyrker Utsk. deremot hans förslag, sä äger han dä först rättighet, pä sätt uämudt är, enligt 84 § Reg.F., att låta trycka förslaget, jemte Utsk:s utlåt, deröfver; men icke får han dermed framkomma i RiksSun, ty der fä inga frågor om ändringar i grundlagarna nu väckas. Ett annat förfarande är stridande emot de former, som för Coust.Utsk:s handläggning af ärendena äro i grundlagen bestämda och medför sina olägenheter i tillämpningen. Hvarje ledamot äger rättighet att uti Stån dets plenum till prot. fritt yttra sig öfver allt hvad sig tilldrager, och äfven i anledn. af enskild riksdagsman i Const.Utsk. väckt fråga om ändring i grundlag, som af Utsk. tillstyrkts vid föredragningen, göra anmärkmr enligt 56 § 2 mom. Reg.F., samt få communicalion af sitt yttrande med de öfriga Stånden; men ronde en af Utsk. tillstyrkt K. propos. lill ändring i grundlag får ingen öfverläggning äga rum förrän påföljande riksdag, oell ifrån Const.- Utsk. kan ingeu reservation lagligen åtfölja Utskis betänk., helst eljest grundlagens bestämda bud röride behandlingen af sådana frågor blefve eluderad. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.:
Regeringsformen härvid icke kan komma i fråga att tillämpas, ur det skäl, att extra roteringen tillkommit efter constitutionens uppgörande, det likväl mäste anses vara gifvet, att, då Riksens Ständer uti sitt beslut om extra roteringen stadgat, att densamma skulle utgöras i manskap, hvilket borde först utgå, innan någon def ef Nationalarmeringen fick Uttagas, de om dess förvandling till andra skyldigheter afslutade Gontracter, utan Riksens Ständers bifall och samtycke, icke kunna ega bestånd; men, som hos Utskottet j öfvervägande kommit, dels att extra roteringstnanskapet, sorn först vid utbrottet af ett krig uppsattes och då finnes oöfvadt, torde åtminstone vid fälttågets början vara mindre användbart, och dels att, då armeen skall sättas på rörlig fot, icke blott manskap, utan ock vissa effecter, och i synnerhet hastar erfordras, hvilka, då de för armeens fortskaffning och subsistance äro oundgänglige, i samma mån tillhöra försvaret, som i anseende till den skyndsamhet, hvarmed krigsrustningar kunna komma att företagas, svårighet understundom torde mota att sädane effecter i tillräcklig myckenhet och godhet genom uppköp anskaffa och inom rättan tid i krigsorten samla, samt Besv. och Ekon. Utsk. Betänkandcn. Qgi Utskottet vid detta tillfälle jemnväl bordt taga i betraktande, att för en del extra rotehållare det kunde utgöra en verklig förmån, att på annat sätt än genom manskaps ställande få afbörda sig sin roteringspligt; så har Utskottet funnit sig ega skäl tillstyr* ka, att Rikets Högloft.
Jemte de särskilda, efter anslagens och låne-undorstödens föremål och beskaffenhet lämpade föreskrifter, som i föregående §§ af d itta reglemente finnas införda, böra ätven nedanstående allmänna stadganden i afseende på samma anslagsoch lånesummors utbetalning iakttagas: 1:° hvad som af ett anslaget belopp under ett år icke blifvit från Riksgälds-kontoret uttaget eller bchöft användas, må, der ej annorlunda blifvit särskildt föreskrifvet, under ett följande år disponeras och utbekommas; och 2:o Stats-Utskottets Memorial N:o 214. *29 2:o dc besparingar, sora å anslagen för hvarje särskildt föremål redan uppkommit eller hädanefter uppkomma, få icke i annat fall, än der sådant är uttryckligen medgifvet, till andra behof disponeras, utan böra oafkortade till kommande Ständers disposition reserveras. § 179- Till följd af Rikets sednast församlade Ständers beslut i fråga om godtgörandet af utgifterna för sådana tillfälliga af Rikets Ständer icke förutsedda eller pröfvade behof, hvartill statsmedel under förslcottstitel blifvit af Kongl. Maj:t anvisade, hafva, efter det sålunda verkställda utbetalningar blifvit under innevarande riksdag uppgifna och förteckningarno derå granskade, Rikets Ständer, till ersättning för de enligt dessa förteckningar af Kongl. Stats-kontoret förskottsvis bestridda utgifter, anslagit en summa af Etthundra sjuttiofyra tusen femhundra femtioåtta R:dr “2*2 öre; hvilket belopp alltså bör enligt Kongl. Maj:ts disposition och föreskrift af Riksgälds-kontoret utbetalas. Bih. till R. St. Stat s-V t skot tets Utlåtande M 215. 1 N:o 215. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Okt. 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Slals-Ulskott, angående kostnaderna för Deras Majestäter Konungens och Drottningens kröning. (U. A.)
Och då likväl, enligt Revisorernes åsigt, sådane förhållanden möjligen skulle kunna inträffa, hvarigenom det blefve för Banken fördelaktigt, att utvexlingspriset äfven, under årets lopp, nedsattes, få Revisorerne till Rikets Ständer hemställa, huruvida ej, för framtiden, Banco-Fullmägtige må berättigas, att, på sätt, rörande invexlingspriset å Ducater, redan i 116 §. af Banco-Reglementet är stadgadt, jemväl, om så nödigt pröfvas, under årets lopp, det fastställde utvexlingspriset, medelst nedsättning, förändra. Vr V V Sedan ett Handelshus häri Staden hos Banco-Fullmägtige gjort förfrågan, huruvida det ej kunde tillåtas, att ur Banken uttaga Guld i Plantsar, mot erläggande af motsvarande värdet i Ducater, har, inom Banco-Styrelsen, fråga uppstått, om rätta förståndet af de i Banco-Reglementet gifna föreskrifter, rörande Gulds utlemnande från Banken, samt härvid Banco-Styrelsens fleste Ledamöter, enligt Fullmägtiges Protocoll den 28 Juni i838, förklarat, att, enär genom 111 §. af Banco-Reglementet endast vore förbjudet att låta någon utbekomma Silfverplantsar, i stället för Svenskt myntadt Silfver eller Bancosedlar, hvilket stadgande icke syntes hindra utgifvandet af Guldplantsar, samt härtill komme dels att, genom en sådan åtgärd, Bankens anlitande af Silfver skulle minskas, i förhållande af det Guld, som uttoges, dels ock, att Guld vore att betrakta såsom en handelsvara, hvarå Banco-Fullmägtige'ägde att årligen förändra inoch utvexlingspriset, ville Banco-Fullmägtige tillåta, att utvexling af Guldplantsar finge ske, mot — i3 — Bankens sedlar, efter det lill 5 R:dr 34 sk. bestämde utvexlingspris för Ducaten, med tillägg af T3^:dels procents slagskatt.
Bennet en gåfva af minst 1,000 R:drs värde. Vid Frih. Palmstjernas yttrande derom, att Riddarh.Utsk. skulle vara bäst i tillfälle att bedöma hvad Frih. Bennet uträttat, ber jag att få göra den erinran, att jag icke kan finna, det Riddarh.Utsk. kan taga mera kännedom af detta förhållande än hvar och en af R. o. Ad:s vid Riksdagen närvar:de ledamöter samt att jag således anser Ståndet i sin helhet vara fullt ut lika kompetent att bedöma denna sak, som Riddarh.Utsk. Hr Gr. o. Land tm. yttrade, att innan öfverläggningen förklarades slutad, icke mer än 2:ne propos:r varit begärde nemi. å bifall och återremiss samt att R. o. Ad. således torde finna att endast dessa 2:ne yrkanden kunde blifva föremål för den begärda voteringen. Ropades Ja. Uplästes lill justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den, som bifaller det uti Riddarh.Utsk. i 12 § af dess Mern. JVs 5, gjorda förslag i fråga om präglandet af en medalj för att öfverlemnas till Frih. Bennet, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de mot Utsk:s förslag gjorda anmärkn:r föranleda till nämnde §:s återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 44. Nej — 40. Hr von Hartmansdorff: Som man, under öfverläggningen upgifvit, att värdet af den medalj, hvilken R. o. Ad. nu beslutat förära Frih. _ Bennet, icke, såsom jag förmodat, motsvarar hvad den å detta rum verkställda reparationen skulle hafva kostat, om hon, för Riddarhusets räkning, förrättats: så hemställer jag, att Riddarh.Utsk. måtte åt Frih.
På desse skäl finner jag af 3 och \ §§ endast följande böra bibehållas och utgöra en 3 §.: ”Gäldenär, hvars egendom blifvit till borgenärerne i concurs afträdd, ”må ej förr, än dom i concursen fallit och vunnit laga kraft samt boet ut”redt blifvit, bysättas för gäld, som han före concursens början gjort, utan ”i det fall, som i 4p § af Concurs-lagen den \i Mai-Lii i83o sägs.” I öfrigt anser jag både mensklighet och billighet fordra, att en gräns sättes för borgenärs rätt att beröfva sin gäldenär dess personliga frihet. Bysättning innefattar i sig sjelf en art af bestraffning. Både såsom sådan och då den begagnas för att tillfredsställa borgenärs hämnd emot den, som ej vill eller kan honom förnöja för en lemnad försträckning, synes den böra till någon viss tid inskränkas. Sålunda, och med hänvisning till hvad Högsta Domstolen, så väl vid granskning af förslaget till ny Civil-lag (7 Gap. Utsöknings-Balken) Lill stöd för en sådan mening anfört, och hvaraf det liufvudsakliga igenfinnes i Högsta Domstolens öfver nu förevarande förslag afgifne underdåniga Utlåtande (se Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 68, pag. i5—17), finner jag 3:ne år böra vara den längsta tid, någon gäldenär för en och samma fordran, lill hvad belopp som helst, må kunna hållas bysatt, och då erfarenheten, serdeles inom hufvudstaden, visat, attén mängd personer för högst obetydliga penningesummor i längre tid hållits i bysältnings-häkte, torde nödvändigheten påkalla den ytterligare inskränkning, att för fordran under ioo R:dr bysältning ej må ega rum mera än ett års tid.
Just den omständigheten, alt en författare här i Sverige förlorar på sina arbeten i5 proc. afven om han icke förlorar något särskildt på bokhandlaren , borde beveka Ständerna att icke belägga bokhandeln med en så dryg bevillning; ty bokhandlaren varder derigenom tvungen att lägga denna dryga afgift på författaren. Men då man i betänk. på sätt Gr. Hamilton upplyser, föreslagit, att bokhandlare, hvilka hafva så ringa inkomst som 200 r:dr, skola slippa all bevillning; så har jag ingenting att invända deremot hvad dem beträffar, ehuru afgiften för dem, som hafva något större inkomster, är alltför betungande. Det borde finnas några gradationer. Hr von Qvanten: Jag förenar mig uti hvad Hr von Hartmansdorff yttrat. Bokhandlare få visserligen 15 proc. i provision på de böcker de sälja; men de sälja deremot så sällan några böcker, så att äfven denna i sig sjelf höga inkomst blir ganska obetydlig på det hela. Jag känner mån - Din 3 O c I o b c r f tn. ga småstäder, der bokhandlare funnits, men som måst upphöra med handeln i brist på afsättning eller till följe af förringa afsättning, rättare sagdt, i förening med de dryga algifterna derå till .Staten, hvarigenom möjligheten för innevånarne i dessa städer blifvit försvårad att få köpa de böcker, hvaraf de kunnat vara i behof. Helt annorlunda är för hållandet med kryddkrämare t. ex., om han får i5 proc. vinst å sina varor; ty lian omsätter dem mycket fortare, emedan alla äro i behof af dem. Jag önskar alltså, att nedsättning i beviliningen matte äga rum för bokhandlare. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att h.in icke fattat, huruvida Hr von Hartmansdorff föreslagit någon viss bestämd förändring i bevillningsbeloppet för bokhandlare. Hr vou Har tmansdorff: Jag önskar blott att dessa ord: "lika med handlande, § 10,” måtte utgå, på det de ej må ställas lika med handlande i allmänhet.
Domstolens fleste ledamöter ansett böra gifvas denna ordställning: »Qvinna må ej heller vara förmyndare i annat fall, än i 2 § här ofvan sagdt är», hvaremot Justitie-Rådet Alexanderson funnit det föreslagna stadgandet vara af en för mycket inskränkande syftning, enär qvinnan ej borde förbjudas att vara förmyndare för sina barnbarn eller, såsom redan nu stundom skett, för sin man. Afsigten med här ofvan omnämnda förslag var att undanrödja ett väntadt inkast från motslåndarne mot den åsigten att myndighet borde beviljas qvinnan, och för min del kan jag ej heller finna alt samina förslag kan anses innefatta någon obehörig inskränkning i qvinnans rättigheter eller att af detsamma några särdeles olägenheter höra anses vara alt befara för samhället eller familjen, hvadan jag äfven i underdånighet får tillstyrka förslagets gillande med den af Högste Domstolens fleste ledamöter uppgifna ordalydelse. Skulle emellertid Eders Kongl. Majit ej finna skäl att härtill lemna bifall, så uppkommer genom det föreslagna tilläggets borttagande ej någon större lucka i lagstiftningen, än som för närvarande eger rum, eller som skall blifva en följd af antagandet af det utaf Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern framlagda förslag. I afseende på den föreslagna förändringen i 4 § af 25 Kap. Ärfda-Balken är ingen annan anmärkning gjord, än att Högste Domstolens fleste ledamöter hemställt att de i början af §:n förekommande orden: Nu häfver man eller qvinna uppnått myndig ålder eller omyndig mö blifvit gift, måtte utbytas mot följande: Nu kafver omyndig blifvit myndig eller omyndig mö blifvit gift. och finner jag för min del ej någon betänklighet vid att hvad sålunda är vordet hemsläldt må antagas. Emot den förändrade lydelse af 7 § i 4 Kap. Jorda-Balken, som blifvit föreslagen, är ej någon speciel anmärkning gjord, och således torde något särskildt yttrande till försvar för densamma vara öfverflödigt. Vid förslaget till förändring i 4 § af 6:te Kap. Jorda-Balken är af JustilieRådet
Den som, med afslag å 14:de §:n af Särskildta Ulsk:s för - 92 Den 5 Augusti e. m. slag till förordning, ang:de vilkoren för bränvins försäljning, i dess ställe antager en så lydande §: ”Rättighet att enligt föregtde § å andra tillåtna utskänknings-ställen än gästgifveriet, äfvensom å ininuthandels-ställe i socknen, försälja bränvin, meddelas af K. Befhtde för högst 3 år i sender”, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, antages nämnde § af Utsk:s förslag, med den förändring, att i lista morn., efter orden: ”offentlig auktion”, införas orden: ”för högst 3 år i sender”. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 20. Nej —- 9. Fortsättningen af öfverläggningen om förevande förslag till förordn. upskjöts till nästa plenum och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 11 på aftonen. In fidem protocolli, ^ Albert Munck. Tisdagen den 8 Augusti 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 17 sisth Maj e. m. samt Exped.- Utsk:s under JVs 94 afgifna förslag till R. St:rs underd. skrifvelse till K. Jl., ang:de uplåtelse af mark från Eskilstuna Kungsladugård till skolhusbyggnad inom Klosters församling af Nyköpings Län. Fortsattes pröfningen af Särskildta Utsk:s, uti Betänk. JV2 13 afgifna förslag till förordning ang:de vilkoren för bränvins försäljning, hvarvid nu förekom § >5. Hr Braunerhjelm, Ferdinand: Det af Utsk. fram stälda förslag att försäljningsåret skulle räknas olika för stad och Den 8 Augusti. 93 för landet, synes mig endast komma att föranleda oreda. Då alla öfriga afgifter till Kronan äro beräknade efter kalender-år, eller från d. 1 Jan., finner jag icke något skäl, hvarföre man nu skulle frångå denna princip.
Hon gick omkring i sitt stolta, tysta egensinne, — och han tycktes lägga lika litet märke till detta som öfverhufvud till något som helst hos henne. Det irriterade henne; och en vag ångest föddes i henne. Hon gick der rundt om honom, alltid så nära honom, midt i hans atmosfär, hvilken slöt sig allt fastare och ogenomträngligare ikring henne, kretsade kring honom icke allenast med det som var hennes yttre varelse utan tillika med detta andra intima och hemlighetsfulla något, hvilket står ut ur mannen emot den kvinna han begär och ut ur kvinnan emot den man hon begär; men det var, som funnes ingen ledning öfver till honom, och ingen anslutning. Och den dunkla förnimmelsen deraf, af detta obegripliga, ohjelpliga, oåterkalleliga, glödde inne i henne som en stirrande skrämsel, som den obestämda aningen om något som skall hända oss och som icke kan afvärjas, något som närmar sig långt borta, närmar sig allt mer, redan är der utanför, bultar på: — Ödet, med de tomma ögonen, de stenhårda dragen och den otydbara munnen ... Brodern och gästen voro utgångna som vanligt, det led starkt ut på kvällen, hela gården låg redan mörk och tyst, och hon allena var ännu uppe. Tystnaden växte och växte, slaguret knäppte allt ljudligare och ljudligare, och hon begynte att med återhållen andedrägt ansträngdt lyssna till sina egna pulsars dofva och hastiga bultande. Så skakade hon med en viljeansträngning feberlamheten af sig, reste sig, tog ljuset och gick in till sig. Det kändes så kvaft, och hon slog fönstret ut till trädgården upp på vid gafvel. Mörkret stod stumt och oigenomträngligt inför henne; det droppade bara högljudt från tak och grenar. Hon vandrade upp och ned å golfvet, med hastiga steg och nervösa åtbörder, i en otålig förnimmelse af att hon måste gripa något som irrade omkring henne. Plötsligt kom det för henne, att hon måste ha länge vankat så der upp och ned; hon märkte med ens nattkylan, stängde fönstret, klädde brådskande af sig, släckte ljuset och gick till sängs.
Sedan i väckt motion blifvit yrkadt, att stadgande måtte i bevillnings-förordningen intagas, om och efter hvilken grund de i 43, 57, 58 och 64 §§ utsatte böter skulle vid bristande tillgång till motsvarande kroppsstraff förvandlas, men Utskottet, enär allmänna lagen uti 10 kap. Utsöknings-balken, jemförd med Kongl, förklaringen den 23 Mars 1807, bestämde, huru vites-böter, dertill de, som i berörde paragrafer finnes utsatte, syntes Utskottet vara att hänföra, skola förvandlas, ansett serskildt Jtih. till B. St. Prot. 1847 & 1848. 5 Sami. 1 Afd. 9 Baft. 2 10 BevillningsUtskottets Utlåtande, N:o 14. stadgande härom icke af behof påkalladt, så har hos] Ridder skåpet och Adeln herr Thcun anfört, att skiljaktiga åsigter i detta afseende ofta förefunnits, sålunda, att dessa hötesbestärnmelser ansetts vara jemförlige, än med så kallade stämmo-böter och följaktligen, när tillgång saknades, höra utan annan påföljd befordras till afskrifning, och än höra behandlas i enlighet med föreskriften i 10:de kapitlet Utsöknings-balken, och att bestämdt stadgande i detta afseende således borde föreslås, med anledning hvaraf frågan blifvit till Utskottets vidare behandling återremitterad.
Län arbetsskyldigheter till Dahlby och Flyinge Kungsgårdar. 3:o 1820 års Riksens Ständers Reviso rers Berättelse, angående Riksgälds-Contoirels tillstånd och förvaltning. 1138 Riks-Ståndens 4:o Bemälde Revisorers Berättelse, angående Stats-Verkets tillstånd och förvaltning. 5:o Bemälde Revisorers Berättelse, angående Allmänna Magazins-Inrättningens Räkenskaper och förvaltning. 6:0 Herr von Hartmansdorff!» August, den 29 sisth Jair. på bordet lagde Memorial, angående Ståndsoch Utskotts-Caneelliernes aflöning. Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet. De af Kongl. Maj:t till Riksens-Ständer öfverlenmade och den 29 sisth Jan. på hordet lagde Förslag till Allmän Stadga för Fattigvården i Riket och Tiggeriers hämmande, samt den i Nåder förordnade Committeens i ämnet afgifne underdåniga Betänkande; jemte Herr von Hartmansdorlfs, August, rörande samma ämne denna dag afgifne yttrande. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten. Kongl. Majrts den 29 sisth Jan. på bordet lagde Nådiga Proposition till Riksens Ständer, om antagande af en Författning, angående förändring eller utdömande af Vattenverk, som genom uppdämning skada jord, eller hindra dess odling. Banco-Utskottet. Riksens Ständers Revisorers, åren 1820 och 1822, afgifne Berrättelser, rörande BancoYerkets tillstånd och förvaltning. Protocolls-Utdrag. 11?xj Expedition s-Utskottet. Herr Brummers, Carl Magnus, den 2g sistl. Jan. på bordet lagde Memorial, angående en förändrad Redaction af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. Från Ilöga). Pr este-Ståndet. S. D. Remitterades Till Lag-Utskottet. Contracts-Prosten m. m.