Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skillnaden består blott deruti, att jag icke inlåtit mig i några detaljer, enär dessa, på sätt flera talare jemväl ådagalagt, lemna ram för klander och misstydningar. Jag ber derföre R. o. Ad. taga mitt förslag i öfvervägande och hoppas alt det skall tillvinna sig Ståndets bifall. Gr. Sparre: Jag skulle visst icke motsätta mig en förnyad behandling af frågan, så vida icke den ringa röstöfvervigt, hvarmed frågan blifvit inom ett Stånd afgjord, ingåfve mig farhågan, att, om frågan ånyo kommer under alla fyra Ståndens pröfning, resultatet deraf möjligen ej blefve så lyckligt, som det skulle blifva, om R. o. Ad. nu antoge IJtskms förslag. Ty, Mine Hrr, händelsen är verkligen den, att om R. o. Ad. nu godkänner förslaget, så har det 3:ne Stånds bifall. I motsatt fall beror alltid frågan utaf eventualiteten af alla fyra Ståndens förnyade pröfning, och detta är en Den 11 November e. m. 387 omständighet, som vid vårt fyrdeldta representationssätt ej får lemnäs nr sigte. Att, på sätt Frih. Raab åsyftar, ovilkorligen ålägga jordegaren att genast draga försorg om afverkad skogs återväxt, torde vara mindre lämpligt, ty, enligt hvad allmänt kändt är, fröår för skogen inträffar icke alltid; genom en tidigare inträffande vinter händer det någon gång att skogsfrön icke kunna erhållas. Det är således efter en ganska noggrann pröfning af ämnet sorn Ulsk:n hafva tillstyrkt, att endast för det fall, att återväxt af skog icke blifvit ombesörjd under loppet af 5 år, skogsegaren skall till böter fällas. Under nämnde tidrymd bör alltid fröår intiäffa och skogsegaren har då icke någon ursäkt för sin försumlighet. Om deremot Frih. Raabs förslag antages, så kunde en kittslig åklagare när som helst anklaga skogsegaren för försumlighet. Detta hafva Utsk:n visligen sökt förebygga derigenom, att jägeribeljeningens inmängande i saken icke eger rum förr än efter förloppet af 5 år från hyggets verkställande.
St:rs Just.Ombudsman har tillsyn deröfver att alla Domare och embetsmän behörigen fullgöra sina pligter, har dessutom, bland annat, dels att bevaka och förordna om fullföljd af talan i tvistemål angtde Kronans rätt, dels att låta utföra talan i brottmål emot enskilta personer, der vid särskilt omedelbar befattning honom tillkommer med tryckfrihetsmål och s. k. religionsmål, dels tillsyn öfver alla AdvokatFiskaler och Fiskaler; hvilkas arbetsredogöreiser böra af Just.Kanslern granskas, dels tillsyn öfver handläggningen af oafgjorda Kronobalansmål, dels ock granskning af HofRmes, Colltnes och Landshtnes arbetsredogöreiser, samt alla AgodelningsRtnes Dagböcker. Den 23 Mare e. m. 335 Desse, m. fl. andra göromål, men, ibland dem, i synnerhet afgifvaude af underd. Ullåt-.n uti lagstiftningsoch andra ärenden (vanligen sådane, som äro af den mest invecklade beskaffenhet) till följd af K. M:s Nåd. Remisser, äro af den art och mångfald, att Just.Kanslern ovilkorligen har behof af råd och biträde utaf en erfaren och åtminstone till upsättning af alla slag utaf expeditioner fullt skicklig embetsman. Alla Just.Kanslerer under nuvar:de Statsskick hafva haft sådane män sig närmast. Om man vill rådfråga SlatsKalendern från 1809 till 18 44, så igenfinnes der, såsom Just.- Kanslerns närmaste män Expedit:sSekret:ne Thomée, Richert, Sundin, Larsson och Ringborg. Den nuvar:de Sekreteraren har varit tjensteman i 30 år, har innehaft sin nuvande tjenst i 11 år eller sedan år 1846; han befordrades dertill ifrån Prot.Sekret. i Just.- KevisionsExpedit:n och hade då skött Prot.Sekret.-tjenst i Högsta Domstolen och StatsRådet åtta år. Då jag sjelf 36 år tjenstgjort inom Just.Depart., anser jag mig känna göromålen inom Depart.
Ragnarök förgicks sjelf, och väl var det för konstnären. Man vet icke, om det var vådadöd eller med uppsåt af deii unge mästaren, liksom målaren Malmström en gång stack knifven i den ryktbare kämpen Starkads hjerta och gjorde det så kraftigt, att denne. Starkad aldrig reste sig mera. “ Det är rätt åt de der gamla, fula gubbarne! “ sade en älskare af nutiden. Uttrycket är naivt, men det är kanske icke så helt och hållet obefogadt. “ Med romantikerns djerfhet pröfvar han på, huru långt plastikens gränser sträcka sig “, skref Gustaf Ljunggren om Börjeson och tänkte väl då mest på konstnärens Kägelspelare, men påminner i det samma om det antika konstverket, Myrons diskuskastare. Man kan spörja hvad romantiken har att göra med en så realistisk bild. Snarare skulle man väl tro, att Börjeson i sin Kägelspelare tagit ett afgö-rande steg åt verklighetskonsten, hvilken ju Myron i sitt verk bestämdt tillhörde. Rådligast är väl för öfrigt att icke alltför mycket uppehålla sig vid discobolus, då man talar om kägelspelaren. Hvad romantiken vidkommer, spåras den kanske mera i Börjesons sjöjungfrur, som skaffade konstnären ett namn. Hvarför? Jo, derför att drottningen af Wurtemberg tyckte om dessa jungfrur och béstälde dem i marmor. Det behöfs icke mer än att en furstlig person uttrycker sitt höga gillande af ett arbete, så är det arbetet ett förträffligt verk, i de flesta fall ett mästerverk. Hvad har konsten icke lidit af sådana furstliga tycken! Nu är det visst sant, att den bekante konsthistorikern Lubke var drottningens följeslagare, men nog vet man, huru en konsthistoriker förvandlas till en hofman. Det vissa är, att “ sjöjungfrurna " äro ett par klena figurer, som alldeles icke bidraga till konstnärens anseende, och det der “ förtrollande romantiska skimret ", om hvilket professor Ljunggren talar, kan icke skyla öfver bristerna i modelleringen, åtminstone icke sådana de synas i gipsafgjutningen.
Hvad i öfrigt beträffar de flere af Beredningen , för en blifvande HandtverksOrdning, antagne premisser, förbehåller jag mig att, vid förslagets närmare skärskådande, få deröfver vörds3mligen yttra mina tankar, viljande jag nu blott nämns: att jag icke anser mig böra tillstyrka Landtborgares och Handtverkares på Landet etablerande} att jag finner det mindre lämpligt, att ställa Gesäller under TjenstehjonsStadgan, enär de icke med skäl kunna såsom Tjenstehjon anses, i följd hvaraf jag icke tror dem böra med penningar stäJslas, ehuru det visst kan vara med god ordning öfverensstämmande, att Gesäller på 3 c-lier 6 månader antagas, samt att emellan dem och Mästarne alltid en viss uppsägningstid af t, ex. 2 månader på hvardera sidan faststålles} att jag ingalunda gillar ifleen om Fö?* lagsmåns Borgarerätt och deras rättighet till inteckning i verktyg och rudimaterie? samt att jag anser högst betänkligt tillåta en fri utöfning af Bryggeri-, Slagteri, och Bakeri näringar på landet, emedan en sådan tillåtelse utan tvifvel skall bereda dessa Näringars undergång i Städerne, särdeles i Stockholm, hvarigenom hufvudstadens folk? tugVttkmnt Bttänkandin. tr. mängd möjligtvis blottstålles för de vådligaste oi lågenheter. Herr Lenning: Den princip hvarifrån Bered» ningen utgått, att ej binda rättigheten till Burskaps vinnande inom vissa Läroår, utan bero endast på skicklighet att undergå examen, ehuru liberal den vid första påseendet synes, skall alltid lemna ett öppet fält till chicaner, sammansättningar och processer, och Jemn3 den sökande (så vida han ej i Handelns alla Brandler eger en afgjord och öfverlägsen skicklighet) en mera osäker väg att vinns sin önskan, ån genom stadgade Läroår.
Frölich har vidare förklarat, såsom en högst besynnerlig och oväntad sak, att Riksg:sKont. lemnat anstånd åt åtskilliga Hypotheks-föreningar med betalning af sina skulder. Ilar då Grin aldrig hört omtalas att en gäldenär, om än aldrig så solid, kan begära anstånd med liqviden af en skuld, äfvensom att fordringsägaren kan lemna detta anstånd, då hans egen ställning det medgifver? Nu har Gr. Lagerbjelke, »till komplett evidens», ådagalagt att de af RiksgisKont. upsagde och i Maj till inbetalning förfallne obligationer alldeles icke beböfde inlösas för RiksgisKontis räkning förrän i Juni månad. Hvad var då naturligare, än att detta anstånd beviljades till den tidpunkt, då valutorna beböfdes. När man klandrar åtgärder, vare sig af enskilde personer eller af offentliga penningeförvaltande myndigheter, så bör man göra det på sådant sätt, att det finnes någon rimlighet i klandret, men icke framkasta klagomål och anmärkn:r, hvilka ej kunna annat än väcka löje för den enfald och okunnighet, som man genom dem förråder. Hr Cederschiöld: Jag har icke, på sätt Hr Akerman upgifvit, framställt någon anmärkn. mot Fullmäktige i Riksg:sKont., derföre att de icke velat söka influera på R. St:rs beslut, utan min anmärkn. gällde den omständigheten, att de underlåtit att meddela en uplysning, hvarigenom de kunnat rätta ett af StatsUtsk. begånget misstag. Jag tror att Riksg:sKont:s Fullmäktige, likasom hvarje annan representant, måste hafva till pligt att meddela de uplysningar, som äro dem tillgängliga, för att förekomma misstag, och det var just detta min anmärkn, gällde. 372 Den 22 April. Hr von Troil, Sam. Gust.: Jag hade icke trott att det sätt, hvarpå låne-operationerna, i och för jern vägs-arbetena, blifvit bedrifna, skulle komma så hastigt i dagen, som bär visat sig. Denna fråga är tillförene redan tillräckligt behandlad.
Maj:t ingalunda samtycka, ”utan blifver väl inqvarteringen härefter, ”sorn han för tiden inrättad är, men de ”medel, som insamlas af den nya tolags”förhöjningen, skola delas proportionaliter ”ibland de förmögne och fattige af Borger”skapet, som inqvartering draga, så att alla ”få deraf en viss hjelp oell understöd.” Ytterligare meddelar Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning af den i3 November 1766, angå - 326 Den 3o Mars e. m. ende inqvarteringens utgörande i Stockholm och öfrige Garnizons-orter, en fullständig upplysning om Städernes åliggande i detta afseende, ej allenast att inqvarterings-skyldigheten är såsom en Stadstunga att anse, "utan ock, att Kongl. Maj:t ansåg för Stad”sens innevånare angeläget , att de, så fort ”,som möjligt är, sätta Casern-bjggnaden i ”'verket, samt dertill tjenlige platser utse; ”finnande Kongl. Maj:t i Nåder godt, att ”hvad här förut, rörande GarnizonsRegemen”ternes inqvartering i Stockholm, förordnas, ”må, så vidt lämpligt är, jemväl sträckas ”till de öfrige Städer i Riket, der Garnisoner ligga inom Staden.” Innehållet af alla förenämnde sammanstämmande stadganden synes mic» undanrödja all tvetydighet i afseende på inqvarteringsskyldigheten för Släderne; och skulle den anses mera betungande än fordom, torde möjligen lindring kunna vinnas genom ytterligare förhöjning i tolags-afgifterne, äfvensom i en jemnare fördelning af denna skyldighet Städerne emellan, som synes mig böra ankomma på dem allena.
Den af Borgare-Ståndet påyrkade ytterligare förändring i 14 § 5 momentet Riksdags-ordningen berör ett ämne, som icke eger något oskiljaktigt sammanhang med Utskottets förslag. Frågan derom är således att anse såsom ny, och då den icke blifvit i grundlagsenlig ordning framställd, hemställer Utskottet att densamma måtte få förfalla. Enär Bonde-Ståndets återremiss af förslaget endast åsyftat att bereda Utskottet tillfälle deri göra de ändringar, som kunde blifva en följd af Ståndets beslut, angående Memorialet N:o 57; men Utskottet, enligt hvad Memorialet N:o 62 utvisar, icke ansett sig kunna biträda Bonde-Ståndets nämnda beslut; sa torde någon åtgärd till följd af berörda återremiss icke eller erfordras. Sedan Riks-Ständens återremisser sålunda blifvit till besvarande upptagna, får Utskottet härmed till Preste-Ståndet hemställa, huruvida icke Ståndet skulle linna för godt att, med frånträdande af sin särskilda, utaf annat Riks-Stånd icke delade mening, godkänna det af Utskottet framställda förslag. Stockholm den 10 September 1860. Meservation : af Herr L. Billström, sorn ansåg sig icke kunna godkänna motiveringen till Utskottets beslut, angående Borgare-Ståndets gemensamma tanke. Konstitutiom-XJ t skottets Memorial N:o 64. JW «4L Ank. till Exp.-Utsk. den 13 Sept. 1860. kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Ständer, med förslag tilli ändring i 23 § / momentet Riksdagsordningen, Uti ofvannämnda grundlagsrum stadgas, att, under det Borgareoch BondeStänden samlas och innan deras Talmän blifvit förordnade, ordet tillsvidare skall föras: i Borgare-Ståndet af Hufvudstadens förste fullmägtig och i Bonde-Ståndet af den närvarande ledamot, sorn de flesta riksmöten bivistat.
J viljen menniskorna skola göra eder, det görer J ock dem.» Detta gäller i alla omständigheter, icke minst då man äflas att framställa, huru Staten skulle vara byggd på kristliga principer. Jag anhåller om bifall. Hr v. Ehrenheim, Per Jacob: Jag är egentligen upkallari af Gr. Lagerbjelkes yttrande, som sagt att inga grundlagsförändringar böra antagas än de som äro högst nyttiga, och från hvilken åsigt Gr:n dragit den slutsats att denna grundlagsändring I)en '28 April. 435 borde förfalla. Denna förändring är likväl af stor nytta för enskilde medborgare, föranledd af deras rätt att åtnjuta rättvisa. Det »r ur denna synpunkt jag förordar förslaget. Jag tror, lika med Utsk:t, det anledning är att antaga, att Mosaiska trosbekännare, som intas i Sverige, mera än mången Svensk eller mången till Sverige inflyttad man, intresserar sig för fäderneslandet, och kommer att göra det än mera i samma mån som medborgerliga rättigheter blifva dem tillerkände och de mer och mer känna sig här hemmastadda. Man har sagt att denna rättighet skulle än vidare utsträckas och att detta stadgande skulle medföra, att de äfven slutligen skulle kunna väljas till riksdagsmän. Utan att ingå i denna fråga, får jag erinra, att stadgandet af valrätt icke medfört för andra kristna trosförvandter, utom reformerta, rätt att blifva valbar. It. o. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Den 24 Februarii. 601 Herr Hof-Stallmästaren Grefve Frölich, för Arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. 6:0 I fråga om den vid sista Riksdagen beviljade Löne-förhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekinge. 7:0 I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, uppå Lieutenanten L. Thorsells ansökning att utbekomma innestående ExpectanceArfvode. Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 12 dennes afgifne, samt den 17 derpå följde, eftermiddagen, på bordet lagde Utlåtande, i anledning af Herr Silfverskjölds, Carl, Memorial om ersättning för dess förlorade Accord. Herr Strussenfeltj Michael’j uppläste följande:
Lifvets fege slaf, som jagade undan dödens röst inom sig, fick ändtligen förtviflans raska mod och vågade se sin obarmhärtige plågoande i ansiktet. Under långa, sömnlösa järnvägsresor, när vagnarnas rassel oafbrutet läste hans dödsdom för honom, föll det honom ändtligen in att han stod inför något oundvikligt. Han började öfverväga sin dom, försona sig med den, skärskåda sin fruktansvärde plågoande med fatalistens lugn, granska döden utan fruktan och utan hat, och se, – med en tyst, inre förvåning fann han honom långt mindre förskräcklig än hälsovårdsläran. Den ensamme, uttröttade flyktingen undan det oundvikliga fick ändtligen den öfverlägsna martyrfattning, som bryter udden af själfva döden. Han lossade frivilligt det ena bandet efter det andra, som höll honom bunden vid ett värdelöst lif, och för hvarje band som lossade kände han sig större, starkare och frimodigare. När bekantskapen med döden en gång var gjord, var första steget till vänskap med honom taget. I stället för en plågoande och förföljare, blef dödstanken hans stundliga, förtroliga sällskap. De togo in tillsammans på dystra tredje klassens hotell, delade bädd i öde sofrum, som varit forna furstars praktgemak, bestego Vesuvius, gungade i samma båt under hvalfven i Capris blå grotta och i samma gondol på Venedigs kanaler. Men den fordom så grymma rösten bytte tonfall och blef en mild, vemodig kvinnostämma, som talade om ro och hvila antingen den steg ur gatornas buller och hästarnas tramp, ur Medelhafsdyningens brus eller ur roddarnes fasta årtag. Han somnade in om nätterna, medan hans egen puls slog takten till de kända orden, och han vaknade utan skräck om morgnarna, när de ljödo ur trätofflors tramp på vestibulens vittrande mosaik utanför hans sofrum. Och nu talar stämman igen med oförminskad kraft ur ångarens skoflar, som stänka alpsjöns grönklara vatten akterut, så att solen gör en regnbåge i glittret.
Riddcrskapet om Adeln uti desi genom Protocolls - Utdrag af den 29 i samma mänad meddelte beflut, att pröfningen af detta Lag-Utskottets betänkande skulle hwila, intill betz allmänna Beswärsoch Cconomie - Utskottet med sitt utlätande angäcnde Boställsoch Husesyns-ordningen hinner inkomma, samt att sistnämnde Utskott bör af Lag - Utskottets betänkande erhälla del; hwilket de rcspective Ständer, samt vfwanbemältc Utskott wördsamt och wänligcn tilkännagifwas skulle. Vt supra. Tx protocollc» k. kk. keterton. Utdrag af Protokollet, hället uti Borgare-Ständets plenum wid Riksdagen i Stockholm ben 5 Sept. S. D. Som Ständet enhälligt biföll Högloft. Lag Utskottets, i anledning af Herr Justitie - Rädct och Riddaren von Lrrokirckg Memorial, angäcnde ändring i Lagens stadgande uti Z Capitlet 10 H Gifter, termäls-Balken om häfvande under ägtenskaps-löfte, Uti betänkande af den 19 nästlidne Augusti, gjorde lillkyrkan, att Kongl. Förordningen af den 25 Julii Dcn 6 September. I7ss, som bjuder, att med wakten och bröds straff rwinga således förbundne Personer till wigsel, mätte urhäfwas saint io § g Capittet Giftermåls - Balken och 2 § 8 Copitict Ärfda Balken pä föreflagit sätt ändras; altsä skulle wördsam och wänlig underrättelse härom meddelas de rcspmive Med-stänbcn samt wälbemäldlc Utskott genom detta Protocolls-Utdrag. Ot tupru. hsx krotOLvllo. ^s. Ist. kLterlon.
RegeringsFor^ men åsyftade ändamål, I anseende till de i ämne fattade skiljaktiga beslut, hafva Resp, ftiksStånden, efter derom af StatsUtskot-, tet, i Memorial N;o 4oa, framställdt Förslag, under den 22 och sistlidne Februarii forordnat, att, till Betänkanden, N:o 428. 6ci frågans afgörande, omröstning af Förstärkt Stats-Utskott skulle verkställas efter följande tillika godkände Proposition! ’’Den som vill, på sätt H. PrestcSländet och V, fiorgareStånclet beslutat, att af det mindre Creditivet, En million R:dr, §:delar böra vara att tillgå för oundvikeligen nödiga anstalter till Rikets Försvar, och f för andre högst vigtiga och angelägna ändamål, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer, i enlighet med R. o. Ad.-s samt BondeStdndets beslut, af samma Creditiv hälften att afsättas och anslås för Rikets Försvar och hälften för andre högst vigtiga och angelägna ändamål. I grundlagsenlig ordning har berörde omröstning denna dag af Förstärkta Stats-Utskottet blifvit anställd. Och bar dervid, efter voterings-sedlarnes öppnande, befunnits 52 Ja och 67 Nej. Nej har alltså vunnit, hvarigenom är beslutadt: att, af det mindre Creditivet, hälften kommer att afsättas och anslås för Rikets Försvar och hälften för andre högst vigtiga och angelägna ändamål. Hvilket Förstärkta StatsUtskottet skolat för R, St:r vördsamligen anmäla. Den to Mars t8Jo, 6o2 Stats-Utskottets N:o 429. Förstärkta Stats-Utskottets Memorial, ang:de elen af Marstrands Stad sökta ersättning för utgjord inqvartering, Sedan resp.
Art. II, § 2 i Förlättnings-förslaget och motsvarande del af Betänkandet, Ståndet beslöt, att lika stor bevillning skall bestämmas för jordbruksoch annan fastighet, samt alt denna bevillning fastslälles till fyra öre för hvarje fulla Etthundra Riksdaler af fastighetens uppskattade värde; och med denna förändring godkändes § 2, med uppdrag till Bevillnings-Utskottet att den af beslutet föranledda nya redaktion af berörda § föreslå. § 3 i Förlättnings-förslaget Första momentet bifölls, och det sednare återremitterades. §§ 4 ock 5. Utskottets förslag godkändes. Första och andra yttrandena, pag. 24, i Betänkandet, eller de, som angå dels Hans Excellens Herr Grefve Löwenhjelms och vice Talmannen Ola Svenssons förslag till jordegendomars beskattning, dels bevillnings-aldragets upphörande, samt Bevillnings-stadgans § 6, mom. I. Utskottets yttrande och förslag biföllos. § 6, Prot.-Utdrag den 12 Maj 1860. 377 § fi, mora. 2 och 3, Återremitterades. § 6, mom. 4. Antogs af denna lydelse: De vid de förenade Rikenas Beskickningar hos Utländska makter anställde samt alla öfrige under Utrikes Departementet lydande Embetsoch Tjenstemän erlägga inkomst-hevillning för den aflöning de från Svenska Stats-kassan uppbära. § C, mom. 5, och i sammanhang dermed tredje yttrandet, sidan 24, i Betänkandet. Återremitterades. Bevillnings-stadgan, § 7, första punkten, moni. lill. a. Antogs, så lydande: När inkomst beräknas af ränta å utlånadt kapital, får afdrag ske för ränta, som den skattskyldige utbetalt å upplånadt kapital, jemte de kostnader, som genom kapitalets förräntande förorsakas. § 7, första punkten, mom. litt. b, c och d, lill och med orden: ”aldra gas från den inkomst rörelsen lemnar.” Utskottets förslag biföllos.
Ridderstapet och Adelns Plenum den 7 November 1829. S. D. Föredrogs SlarsUkstottets ProkocollsUtdrag af den 6 November, rörande de matt och steg Utskottet widtagit ait med Åtskilliga Ledamöter af S.ockholmsStids HandelsSocietet, hwilka i följe af Kongl. Maj:ts Näviga Bref och Päbud af den 2o ,-filedne Martil, biträdt Riket med Län, öfverenskomma om wilkoren för dessa läns återbetalning: och blef StatsUrstoktets härwid hafde ätgärd, af Högloft. Rldderskapet och Adeln kill alla delar gil ad; hwarom de öfrige Resp. Ständen, genom Utdrag af Protocollet, manligen stulle underrättas. Ut supra. Utdrag af Protocollet hällit i Höglofl. Rid, derstapet och Adelns Plenum den 7 No, vember 1809. SD. Föredrogs StarsUtstottets PrvtoevllSUtdrag af den L November rörande Herrar Käslms och Als Den ro November. och Llsnteslons, genom Memorial hos Wallofliga Borgares, andct, gjorda ansökning, att i allmänhet alla till Riket kemnade Län mätte njuta enehanda ratt, som de hwilka af Stockholms Stads HmdelsSocietet blifwit meddelade: och blek StatsUrstotleks, i anledning af denna ansökning afgifne utlätande, af Högloft. Ridderftapet och Adeln till alla delar gilladt; hwarom de öfrige Resp. Ständen genom Utdrag af Prolocollet manligen stulle underrättas. Ut supra. Slureligen justerades Prcllocollerne för den i5 October för och eftermiddagen den 25 October Dito den 28 October Dito, den zo October Dito, den 2 November samt 4 November för och eftermiddagen. Högloft. Ridderskapet och Adeln ätftildes kl. 9. In kllftLM krotocollo L. Lilkvei stolts.
I anledning af den eldsvåda, som under Mars månad innevarande år öfvergick staden örebro samt ödeläde stadens lätast bebyggda och folkrikaste del, hafva Rikets Ständer beviljat denna stad och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat följande understöd: l:o för åstadkommande af ny tomtreglering inom nämnde stad, ett anslag utan återbetalnings—skyIdighet å Tjugefemtusen R:dr; 2:o för sagde ändamål, ett lån å lika belopp eller äfven å Tjugefemtusen R:dr, emot enahanda återbetal nings—sky Idighet samt de öfriga vilkor och förbindelser, sorn i § 80 af detta reglemente linnas stadgade för det deruti omlörmälda tomtregleringslån; 3:o för återuppbyggande af den nedbrunna delen utaf samma stad, ett särskildt lån å Tvåhundrafemtiotusen R:dr, emot de för dylika lån, i afseende på ej mindre lånemedlens lyftning och användande än desammas återbetalning och räntans beräkning, i detta reglementes 41 § stadgade vilkor och förbindelser samt under förbehåll, att låneunderstöd utaf den dertill sålunda beviljade summa endast få utlemnas till de lomt-egare, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne; börande alltså detta lån, i den ordning samma § föreskrifver, af Riksgälds-kontoret utbetalas. Bih. lill R. Sl. Prol. 4853 & 4854. A Sami.
Preste-Ståndets d:o B. XII p. 436. B. X1Y p. 387. B. XVI p. 195. B. XVIII p. 296. Borgave-Ståndets d:o B. B. VII p. 523, 556. B. VIII p. 526, 645. B. IX p. 977, 1096. Bonde-Ståndets d:o B. IX p. 48. 21 :o Föreslaget tillägg, rörande Minimi-antalet af närvarande Ledamöter i Constitutions-Utskotlet, när det med Riksens Ständers rätt besluter. RiksdagS‘Ordningen. §. 38. Sista Perioden. —. Inom Banco-Utskottet Inom Constitutions skola i de mål, der Utskottet, med och Banco-Ulskolfe» skola i de mål, Riksens Ständers rätt, besluter, två treder Utskogen med Riksens Ständers djcdelar af hvarje Stånds Ledamöter rätt besluta., minst två tredjedelar af vara närvarande. hvarje Stånds Ledamöter vara närva rande. Se Bill. 3 Sami. Mern. Ridd. och Adelns Prot. B. XV p. 373. B. XVII p. 158. Preste-Ståndets d:o B. XII p. 409. B. XIV p. 389. Borgare-Ståndets d:o B. B nide-Ståndets d:o B. IX p. 48.