Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Denna provins har fått en stambana af 17 mil med en kostnad af 12 millioner 128 Den 18 November. och begär nu ytterligare ett anslag på 10 millioner, således 22 millioner ensamt tili denna provins. Sveriges hela bevillning uppgår till 20 millioner och häraf lemnar Östergötland 2 eller en tiondedel. Skall nu rättvisa enligt Hr Dankwardts mening skipas, borde väl provinsen få jernvägar i proportion derefter, men har dock endast 3 mil för en kostnad af 3,200,000 rdr. Ser man åter frågan ur allmän synpunkt, så vågar jag påstå att, med undantag af nordvestra banan, är ingen af så stor vigt som den östra. Den afser nemi., icke allenast att förena den vestra banan med den södra, utan äfven att förbinda Stockholm med utlandet. Det blir, ..med ett ord, Sveriges hufvudbana. Då Frih. Raab sagt att Östergötland är en perla bland provinser, så frågar jag, om det icke vore skäl att väl vårda denna perla, och befordra kommunikations-anstalterne derinom, förutan hvilka en provins småningom kan, om icke utarmas och gå under, dock omöjligt utveckla all den rikedom den innehåller. Frih. Raab har vidare yttrat att min motion afser att ovilkorligen nu upptaga ett lån på 24 millioner, hvaraf 10 skulle användas till östra banan och resten till den nordvestra. Detta innehåller icke min motion. Jag utgår från den synpunkten att dessa banors fullbordan endast äro att betrakta såsom en tidsfråga, att vid sådant förhållande R. St:r böra medgifva att, när penningar med fördel kunna upplånas, men också först då, K. M. må ega att upptaga ett lån tillräckligt för utförande af dessa arbeten, och förefaller det mig att ett sådant förslag icke bör kunna annat än godkännas af dem, som, likasom Frih. Raab, anse att dessa jernvägar måste utföras. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilhelm:
Denna högst ovanliga känsloyttring af fadren kom Leonnas tårar åter att rinna; Petter såg något förvånad ut, men sade intet; han lyssnade, när hans far efter ett litet uppehåll frågade: «Nå skrifver han något om vår raske vän, löjtnant Karlowitsch?» Varsnande brodrens spejande blick, svarade Leonna så likgiltigt hon kunde, när hjertat klappade af glädje att få meddela denna nyhet i brodrens närvaro. «Han har blifvit befordrad till kapten, och fått en värja med orden, skrifver majoren.» «Till belöning för det att han förstod akta skinnet, kan jag tänka,» inföll Petter. «Derpå har han aldrig lemnat prof, men du, just du, borde blygas att yttra något sådant om honom. — Hvem kan veta hvad Petter fått höra af sin nu uppretade far, om ej fru Palman sagt dem att maten var på bordet. Ändamålet för Petters visit var, att få en summa penningar af fadren. Det var en ingången borgesförbindelse, som skulle utbetalas, sade han, och att han måste hafva lyckats, derom tviflade ej den, som såg honom, när han reste hem. Leonna visste sig knappt hafva sett dylika solskensblickar hos Petter. Borgesförbindelsen var endast ett föregifvande. Saken var den, att Petter var spelare och haft en «fördömd otur,» dertill ville han hafva penningar; ty samma dag skulle de åter samlas hos en af hans bekanta för att spela. Utomdess trodde han sig hafva gjort en upptäckt. De tårar Leonna fällt öfver Schalinskys död, och den likgiltighet, hvarmed hon talat om en annan viss person, kom honom att tro, det han, som Hedda sagt, misstagit sig om Feodors böjelse för Leonna. Hon var således nu fri, och många spekulationer korsade sig i hans egennyttiga hufvud. Det dröjde ej länge, förrän Leonna åter erhöll ett bref af Feodor, som han haft tillfälle att lemna Ivanoff vid förbifarten, då han reste tillbaka. Men sedan hörde hon ej af honom på två år. Dessa måste vi gå förbi, emedan derom är intet att säga. Vi hafva följt
Utskottet får derföre till Rikets Ständer hemställa, att ytterligare 3:ne kanslist-arfvoden måtte ställas till Stats-Utskottets disposition, att i mån af behof användas, och att dessa arfvoden må få beräknas och utgå från och med de dagar, extra Kanslisterna inträdt i tjenstgöring. Stockholm den 11 December 1862. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Dec. 1862, kl. 2 e. m. Memorial. Genom remiss från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet fått emottaga en af Riksdagsfullmägtigen Ola Jönsson från Malmöhus län inom bemälda Riks-Stånd väckt motion om tillägg i 18 § af Kongl. Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna Beväringen; men som, efter hvad Utskottet inhemtat, Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer allåtna nådiga Proposition i samma ämne blifvit af samtlige Riks-Stånden till Lag-Utskottet remitterad, har Utskottet funnit det icke tillkomma sig att med detta ärende taga befattning; hvilket Utskottet, med anledning af Bonde-Ståndets remiss, ansett sig böra anmäla. Stockholm den 11 December 1862. lith. till R. St. Stockholm, tryckt hos Sam. Kimstedt, 1 .arn* m n^njJoift*) U# t il •»:-••/ hnfi-K ■ ublfirrf h n .< ,0KB» i > o; /o/ " • nsh f Ipr'/! vtft.taf*>rjni i ,/ij • f[Tn..v Ib If/llld 'MOV rm.nfifc 1 *l? lil) :V jf; j'M<i .tf: i ••: >'■ ■ > i 'O-H :;nirtbr»inh b-Ti W4ltrn rmiJJfiiod sssi $hii9if> BJtol» l , ulfirn ii 8 8iöd jii* JJoänn r*drn:
Hartmansdorffs Motion oin Förändring af 25. och 26: §. §. i Justi, ti* Ombudsmans Instructionen; samt Ekonomi-Utskottets Utlåtande: N;o #22» Öfver gjorde anmärkningar vid dess afgifne Betänkande N:o 212» i anledning af Kongl. Majäs Nådiga Skrifvelse, om den nya Evangelia Bokens antagande, S. D. e. m. Föredrogs § nyo Banco-Utskottets förnyade Utlåtande N:o 95,angående förändring uti nu gällande belåningssätt och belåning3 värde å Guld och Silfver i Banken, då Preste-Ståndet som bifallit Utskottets förut i ämnet afgifne Betänkande £j ansåg annan åtgärd nu behöflig, än att lägga oF vannämde Utlåtande till Handlingarne, Pfot. Utdr d, il Lecembi 1833. 369 D. e. m. Viel ånyo skedd föredragning al Statsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande M:o 654, öfver gjorde Anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 511» i anledning af Kongl» Maj:t? Nå* diga Proposition rörande Krono Skogarne, samt åt" Bkillige dermed gemenskap egande Motioner, be. slöt Presteståndet att, med afslag å förstnämde Ut. låtande, instämma i den af Bergs-Rådet Robson vid .Utlåtandet bifogade Reservation. S. D. f. m. Vid förnyad föredragning återremitterades Stats-Utskoltet9 Utlåtande N:o 649, i anled ning af ytterligare väckt fråga, om utdelning Ridderskapets och Adelns Protocoll vid 1817 och £818 arens Urtima Riksdag. S. D. f. m.
Hon ser icke åt Rantzau, tycks icke vilja bevärdiga honom hvarken med ord eller blick, skickar sig som om hon glömt alla föregående uppträden och befaller: – Jag vill tala med Reverdil! – Det kan icke låta sig göra! svarar Rantzau. – Kan jag få tala med utrikesministern då? – Hon kastar frågan ut i luften. – Ja. Jag skall sända bud på honom. Några minuter senare inställer sig grefven, nalkas med många mjuka slingringar och inställsamma later. Den pudrade räfven är väl förberedd för sitt värf, han har fått sina instruktioner och kan sin läxa. Också är han vid bästa lynne och lyser af älskvärd illslughet, ty han vet, att han själf ingenting riskerar, nu då andra krafsat kastanjerna ur elden. Han kommer just i läglig tid för att få vara med om delningen af frukterna. Det trygga medvetandet därom förlänar hans väsen en illusion af värme, och den unga drottningen, som längtar efter medlidande, närmar sig förtroendefullt, ger fritt utlopp åt sitt hjärtas gränslösa förtviflan och smärta. Han klipper med ögonen och nickar förstående och lyssnar länge, innan han själf tager till orda. Han beklagar tvetydigt hvad som skett och framhåller nödvändigheten för henne att underkasta sig kungens befallningar. Alla invändningar afvisar han mildt men bestämdt. Så småningom dukar hon under för reaktionen efter sin egen inre öfverretning. Hennes mod faller, hon inser att hon måste böja sig. Dock ställer hon ännu ett villkor: att hennes lilla dotter, hjärtebarnet som hon själf ammar, icke skall slitas från sin mors bröst. – Den pudrade räfven skakar sitt hufvud eftertänksamt, som vore också detta för mycket begärdt, men låtsar slutligen ge vika för en generös impuls och lofvar att utverka tillåtelsen. Klockan har blifvit åtta, och den gryende vinterdagens gråa ljus faller in genom de stora fönstren. Huttrande af köld sveper drottningen sig i sin pälskappa och går raskt utför trapporna, följd af barnjungfrun, som bär lilla Louise Augusta i sin famn. Efter dem struttar Rantzau grimacerande vid hvart steg, och efter honom kommer hela staben.
Jag hemställer till H. Ståndet, huruvida ej den första propos:n, eller om R. o. Ad. bifölle Utsk:s betänk., redan är förbigången, och om ej Hr Gr. o. Landtm, se - 442 Den 12 Februari f. m (Jernlera framställt propos. huruvida II. o. Ad. ville afslå Utsk:s betänk. hvilken sednare propos. Hr Gr. o. Landtm, förklarat med ja besvarad, hvarpå begärdes votering? Alltså tror jag ej att den första proposm eller bifall till betänk., kan komma under votering; utan att ja-propos:n måtte komma att blifva afslag å betänk. Bifall till Utsk:s betänk, lärer aldrig kunna blifva föremål för propos. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm, derom, att han icke förklarat huru svaret å den först gjorda proposm blifvit af honom uppfattadt, och att det således ännu måste vara R. o. Ad. obetaget att fatta ett med densamma öfverensstämmande beslut. Hr Gripenstedt: Att icke framställningen af propos. varit ganska riktig, derom lärer R. o. Ad. ej tvifla; men jag tror all kontraproposm bör afbrytas, så att allt, som deruti endast innefattar en motivering, kommer att utgå. Man bör votera örn satser, men ej om moliver. Hr von Hartmansdorff: För min del tror jag Hr Munck af Rosenschöld hafva rätt angide det sätt för frågans behandling, sorn han framställt. Men jag vill ej derom tvista, dä Hr Gr. o. Landtm, förklarat något annat; likväl, då här nu blir fråga om ordalagen, anser jag mig böra instämma med Hr Gripenstedt. Det är bäst, att vi hålla oss till beslutet och ej till motiven. Hr Gr. o. Landtm, upplyste, i anledn. af dessa anmärkmr emot Frih.
Styrelsen för Fängelser neli Arbets-Inrättningar i Riket .4 1 54 44-49 jSe Anma lan af Rikets Stan ders Reviso rer. 23:o Muteri-Öfver-Styreisen 1 — _ -— 49, 50 24:o Saltpeter-Fonden 50-52 25:o Öfver-Ståthållare-Embetet — _ 52, 53 26:o Länens Landsböcker 53-55 27:o Länens särskilda Utgiftsräk11 ingar 55, 56 28:o Technologiska Institutet 29:o Kongl. Slottets i Stockholm 56 Byggnadsmedel . — _ 56, 57 30:o Kongl. Theatern 57 3l:o Kongl. Lasaretts-Uirektionen. 57-59 3'i':o Danviks Hospital ? . 59, 60 33:o Lunds Universitet 61 * 34:o Consistorierna 62,64 35:o Bergs-Skolan i Fahlun 64 36:o Götheborgs Biskopshus-fond . 64,65 37:o Kongl, och Iivitleldska Stipen65 dii-Inrätttfingen . 38:o Kyrkorne inom Skåne, Halland, 66-68 Gratifikation åt Bankens Vaktbetjente, samt åt b. V 45 Vaktmästarne i Banko-Diskonten 6 1 77 1 b. V 45 b. V 45 b. V 45 Grebbestad, om erhållande af Köpingsprevilegier 8 — 16 8, 9 b. A 44 b. * 44 b. A 44 b. a 44 Grisslchamns Post-Contor, ang:de upphörande af Wäddö sockens skyldighet att underliälla byggnader derstädes 4 2 23 8-11 b. 44 b. 51 44 b. i 45 b. i 45 Grubbe f. (1 Stats-Råd, om pension För. Se Hufvudtitel 9:de. 43 Grufva, Stora Kopparbergs. Se Banken. G. Grundlagsfrågor, om ändring i foreskrifterne för deras behandling
Min mening* och troligen äfven Herr Den 50 November f. rn. 391 Hjertås, lur icke varit, alt klandra författningen angående den philosophiska graden derföre, att dervid fordrades approbation i åtta serskilda vetenskaper, utan derföre, att fordringarne icke åro ännu större, så vida ändamålet med denna grud mäste vara att ådagalägga redbara kunskaper, icke blott medelmåttiga. Herr Lagerhjelm: Skulle med centralisering melias , ull flytta båda Universiteterne tillsammans , så torde det möjligen låta sig göra ; men att flytta Uuiversiteten hit, anser jag skadligt. I allmänhet önskar jag, att Riksens Ständer endast komma att anföra obestrideliga skäl för denna Revision. Herr Grefven och Lan dt-Marsk a Ilten frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande N:o 672, om undersökning af de Civile Läro-Verkens närvarande beskaffenhet böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitleras. Ropades Ja. Hvarefter Herr G r e f v e n och LandtM ar s k alke n , i afseende å Utskottens förnyade Utlåtande N:o 571, om upphörande af Krigs-Academien > och inrättande af Professioner i Militair-Velenskaperne vid Rikets Unirersiteter, hemställde, om ic - 39* Den ao November e, m Le, enär Utskottens i detta ämne afgifne första Betänkande redan blifvit al de ofri-* ge Frenne Riks-Stånden bifallit, Ridderskap pet och Adeln behagade för dess del dervid låta bero. Ropades Ja, v Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan # till 3 eftermiddagen. In Fidem Protocolli O. J. Lagerheim. > Tliorsdagen elen 20 November. Plenum klockan 6 eftermiddagen.
Askar ochI)oDen för Askar och Dosor af sammansatta eller, såsom arbetade, ej specifice sor. rac|e ämnen, nu till 25 procent af värdet stadgade tull har Utskottet, i öfverensstämmelse med Herr Rosenblads förslag och till undvikande af värde-föi tullningen, ansett böra utbytas mot införselsafgifl af 8 sk. skålpundet; hvarjemte Utskottet tillstyrker, den förändrade redaktion för artikeln Askar och Dosor, som bilagde taxeförslag innehåller. Balsam. I öfverensstämmelse med Herr Rosenblads motion hemställes, alt under rubriken Balsam må tilläggas den anmärkning taxeförslaget utvisar. Band. Under förutsättning att nu gällande förbud mot införsel af sidenoch halfsi den väfnader, i enlighet med Utskottets förslag, komma att upphöra, har Utskottet, med anledning af Herrar Rosenblads och Muréns motioner, trott sig för Band: sammets-, sidenoch halfsiden-, hvilka nu äro med serskilda införselsafgifter belagde, böra föreslå hänvisning till lika tullbehandling, som för väfnader af samma slag bestämmes; Äfvensom Utskottet för bomulls-, ylleoch linne-band, hvarå införselsafgiften, nu utgörande 1 R:dr, blifvit af Herr Rosenblad föreslagen lill 32 sk. och af Herr Murén till 24 sk. per skålpund, tillstyrker rubrikens förändring till band, andra slag, med införselsafgift af 40 sk. skålpundet. Barometrar. Vid rubriken Barometrar har Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads motion, tillagt: med eller utan fodral. Blyertspen
Propos. om antagande af en författning ang.-de straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum; N:o 167, ang:de åtgärd till förändring af Kungsoch Kronoskjutsens utgörande; N:o 168, ang:de minskning i Kreditivet för manufakturernes och fabrikernes understödjande; N:o 169, ang:de återstoden af den för afskedade folkskole lärares pensionering i Riksg:sKont. afsakta tillgång; N;o 170, ang:de lösen för den åt korporalerne vid indelta Arméen oeh soldaterne vid Södermanlands Regemente anslagna aflönings-spanmål ; N:o 171, i fråga om inqvarterings-penningar åt en del Regements-skrifvare vid indelta Arméen; samt N:o 172, angide fyllnad och tillökning i ersättnings-anslagen Den 12 December 1, m. 207 till Wadstena Krigsmanskassa och AmiralitetsKrigsmanskassan för indragna rusthållsoch en-per-mille-afgifterne. Hr Cederschiöld, Rob. Theofron, anförde skriftligen: Åtskilliga förslag hafva redan inom andra Stånd blifvit väckta om åtgärders vidtagande, åsyftande att i möjligaste måtto söka förekomma de olycksbringande verkningarne af den nu inträdda vidtutseende finanskrisen. Dessa förslag äro redan remitterade till vederbörliga Utsk., hvilkas Utlåt, deröfver således böra afvaktas innan något omdöme derom uttalas af den enskildte representanten; men då författarne till dessa förslag synas hufvudsakligen hafva haft sina ögon riktade på Börsens medlemmar för att utfinna medel till deras räddning, dervid helt och hållet förbiseende, att den nu inträffade penningekrisen kan inom kort komma alt störta en stor del af medlemmarne inom en annan samhällsklass endast derföre, att Staten ännu icke mot dem upfyllt sin pligt, så har jag funnit mig uprnanad att å detta utomordentligt vigtiga förhållande påkalla R.
M:t föranlåles förbehålla sig rättigheten att, för nyss uppgifna behof och i öfrigt för ordnande af försvarsverket i Jemtland, fritt och obehindradt disponera de å nuvarande fältjägare-regementets och hästjägare-korpsens stater anvisade aflöningstillgångar, för så vidt de genom indragningar och afgång samt under iakttagande af vederbörande löntagares rätt kunde blifva disponibla, intilldess, efter det nya roteringen och deraf följande reorgani sationer af hästoch fältjägare-korpserne hunnit utföras, förslag till nya allönings stater för dessa korpser kunde Rikets Ständer till pröfning föreläggas. Derjemte har E. K. Mit behagat meddela Rikets Ständer Sitt nådiga beslut, att, enligt hvad föreslaget blifvit, till den direktion som komme att besörja förvaltningen af den Jemtlands roteringskassa, som komme att bildas, låta vid den tid, dä provinsens nya rotering vidtoge, till fond för nämnda kassa ofverl cnjn a den då i Jemtlands reservmedels-kassa befintliga kapitalbehållning, och Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N:o 162. 367 liar E. K. M:t till Rikets Ständers vederbörliga Utskott låtit öfverlemna ej mindre de upprättade roterings-längderna för länet och de till roteringsverket hörande handlingar, än äfven det under den 28 September 1847 af provinsen Jemtlands befullmäktigade ombud antagna och undertecknade knektekontrakt för Jemtland. Efter att jemväl hafva tagit kännedom om uppkomsten af rustningsoell roteringsverket i Jemtland, hafva Rikets Ständer detta ärende till öfvervägande förehaft; och hvad först angår de grunder, enligt hvilka den nya roteringen i Jemtland blifvit verkställd, sä enär Rikets Ständer, vid sina till E. K.
Jag har ingen anmärkt)., alt göra i sak; men i afseende å redaktionen, vill jag framställa en, som egentligen icke angar Bevilln.Utsk., utan Exped.Utsk. och dess tryckeri. Man har i Tyskland den öfverdriften att skrifva hvarje substantivum med stor begynnelsebokstaf; bos oss åter förfar man i det hänseendet mera sparsamt, så att man endast begagnar stora boktäfver i början af meningar, eller då man nämner myndigheter, embeten, namn eller något dylikt. Här åter bar Exped.Utsk. tagit sig för att emot bruket trycka benämningarne bergstingsoch kämners-rätter och andra med små begynnelsebokstäfver, och i st. f. att efter språket sätta charlae-sigillatse-förordn. trycka karla sigilluta m. e. o. hvad som hörer till språket och det stilistiska synes vara tilIbakasatt. Jag skulle önska ali, när författningar uppgöras för att Konungen underställas, man mätte fästa afseende pä sådana, om än småsaker, hvilka dock äro af beskaffenhet, att böra iakttagas så väl i R. Sl:s tind. skrifvelser, som i Konungens författningar, derest man är mån om det skickliga i embetsstil. 7:de punkten, atigcde förändrad redaktion af deni 1 mom. 4 § chartas-sigillata-förordmn intagna tariff öfver handlingars charlering. Efter uppläsning af Utsk:s förslag till ifrågavar. förändrade redaktion, blef detsamma godkändt.
Så snart en bekant kommer, då det t. ex. ej låter sig göra att sy på maskin eller surra med spinnrock eller slå i väfstol, då tar jag min strumpa, likaså då barnen behöfva hjälp med lexor, eller då far läser högt, hvilket han i regeln gör dagligen. Likaså för jungfrun; då hon slutat ett arbete och jag ej genast har ett annat i ordning, eller då jag är borta, då har hon strumpan, och på detta sätt hinna vi underhålla familjen med strumpor. Det öfriga garnet väfves till kläder. Barnen och jag ha beakta! hemväfda yllekläder om vintern och dito bomull om sommaren, och har jag då anskaffat en kostym till sommarö och en till vintern, hvilket tillsammans med föregående års reparerade kläder brukar räcka. Min man begagnar äfven hemväfda sommarkläder. Vid förfärdigandet tar jag en flicka till bjälp, och på en vecka, vår och höst, bruka vi få dessa kläder i ordning. Lappa och laga får jag göra litet emellan. Min man låter skräddaren tillverka sina klä- der. Hufvudbonader till såväl man som barn tillverkar jag själf af tygrester. Slät linneväf anser jag billigast att köpa. Jag anskaffar då årligen en bundt oblekt domestik tidigt på våren och bleker den, medan snön är kvar, samt byker den på vårtvätten. Häraf förfärdigar jag sedan under året linne, litet åt oss hvar. På detta sätt hinner ej allt slitas ut på en gång. Till lakan och örngott väfver jag en väf af en bundt oblekt 12-n:rs bomullsgarn. På hösten köper jag 5 kg. lin, hvilket jungfrun under vinterns långa kvällar spinner. Detta garn använder jag till handdukar, gröfre och finare. Till varp köper jag oblekt lin garn. På detta sätt få vi de 200 kronor, som vi beräknat till kläder, att räcka till. Min man köper i medeltal en bättre kostym för 50 a. hvartannat år. När vi behöfva något dyrbarare plagg, såsom öfverfock, kappa e. d., få vi söka draga in på något annat. Det dyrbaraste är skodon och tar därför brorslotten af klädpenningarna, dock är det fördelaktigare att beställa än köpa färdigs, ty de förra äro ofta starkare.
Slutligen får Konsistorium, i afseende på Revisorernes sednare anmärkning, att räkningar öfver de kassor, som äro ställda under Konsistorii närmare inseende, icke hafva kommit Revisorerne tillhanda, underdånigst anföra, att Konsistorium, med afseende på Revisorernes åliggande att öfverse och granska endast Statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, anser granskning af ofvannämnde kassor i allmänhet icke ligga inom gränsen af Revisorernes uppdrag, enär dessa kassor, om man undantager en obetydlig besparing af ve - — 451 — derlagsspanmål, hvilken Konsistorium, vid öfverlemnande af underdånigt förslag till pensions-anstalt för Erkestiftets Ecklesiastik-stats enkor och barn, i underdånighet anhållit att få till förstärkande af dess fond använda, och om hvilka medels räkenskapers insändande tili Kongl. Kammar-Rätten Konsistorium veterligen hittills saknar föreskrift, icke tillkommit genom statsmedel, utan grunda sig dels på enskilde välgörares till fattiga Prest-enkor och barn gjorda donationer, hvilkas förvaltning blifvit genom testamentsbref Konsistorium anförtrodd, utan ålagd redovisning inför Kongl. Kammar-Rätten och Rikets Ständers Revisorer, dels på årliga sammanskott af Stiftets Prester till lindrande af nödlidande embetsbröders behof och bestridande af några för Konsistor» Expedition nödiga utgifter; och vågar Konsistorium anse en sådan allmän revision af dessa enskilda fonder, utom det att den, enligt Konsistor» underdåniga tanke, är obehörig, vara så mycket mindre behöflig, utan endast förorsakande ett onödigt tillägg i vederbörande embetsmäns förut trägna göromål, som förvaltningen af dessa medel, långt ifrån att undandragas offentligheten, årligen genom räkningarnes aftryckaiule i Domkapitlets cirkulärer, framlägges till granskning af Stiftets hela Ecklesiastik-stat och särskilt utgör föremål för dess öfverläggning och beslut vid Stiftets allmänna prestmöten. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung!
Och ehuru i dessa fall upsåtet hos en Tidningsskrifvare svårligen kan anses lika oförvitelig som i det exempel jag of vanföre nämndt, yrkas ej i denna Kongl. Maj :ts Nådiga Proposition något särskildt straff, såsom en bestämd nödvändig följd af inställandet. Ty jag kan ej bifalla den tanka som någre yttrat att sjelfva inställandet och förbudet att sedan utgifva dagblad är ett verkeligt svårt straff, ett uphäfvande af menniskors Samhälls rättigheter ; en sådan författare är i alla fall obetagit att öfver alla möjeliga ämnen, uti hvad skrifart och uti hvad annan form som hälst, utgifva skrifter, så ofta och så länge han behagar, och derigenom upfylla sin bestämmelse att sprida allmän uplysning. Lagen vill i detta fall blott förmena honom den enda form hvarunder, med anledning af redan vunnen erfarenhet hans skrifter kunde blifva vådeliga för tryckfrihetens andra ändamål att bevara allmänt lugn. Och ehuru äfven jag altid bör och skall erkänna att rättigheten att fritt yttra sina tankar är en dyrbar Samhälls rättighet, kan jag ej vinna elen öfvertygelse att rättigheten att utgifva ett Dagblad i synnerhet sedan dess utgifvande för Samhället redan funnits vådelig, skulle höra till menniskors allmänna och från utgifvarens medborgerliga trefnad och väl oskiljagtiga rättigheter.