Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några stycken äpplen skäras i skifvor, och lägges ett hvarf däraf i väl smord och strödd bleckform. Öfver äppelskifvorna strös ett tjockt lager af rifvebröd eller skorpor jämte något socker; så fortfares hvarftals till den storlek, man önskar få kakan, hvarefter några bitar kallt smör längas bär och där öfverst i formen. Den insattes i tämligen varm ugn för att om en stund uttagas och öfverslås med en kopp god gräddmjölk. Bör ej ätas varm. Smörgåsbordet. God rätt till smörgåsbordet. A f hönseller anklefver tillredes en god rätt på följande sätt: ett skedblad fint stötta skorpor, 3 St 4 matskedar mjölk får stå att svälla en liten stund; därpå tillsättes salt, hvitpeppar, en nypa socker, ett par teskedar smält smör, ett ägg samt sist något finhackad Iefver; massan slås i en porslinseller bleckform att gräddas omkring 20 ä 30 minuter; ätes varm till smörgås. Obs. Som lefvern är olika stor, kan man ej bestämma om en hel eller half är lagom till denna sats. Piecola. Att inlägga makrill. Fisken rensas, fläkes, saltas lätt samt får ligga några dagar, hvarefter den afstrykes, sönderdelas och nedpackas i burkar hvarftals med socker, salt och färsk dill; efter min mening skadar ej heller litet salpeter. Ätes till smörgåsbord med en sås af grädde, ättika, socker samt hackad dill. Makrill kan äfven med fördel rö- kas, då fisken, sedan den rensats och fläkts, beströs med salt, socker och starkpeppar och får ligga 3 å 4 dagar, beroende på hur pass salt man vill hafva den. Man bör sätta ett par trä- stickor på tvären inuli fisken, att den rökes väl igenom, eljes smakar den rå. Makrill, som skall rökas, bör ej tvättas, utan blott torkas invändigt med en mjuk trasa. Ätes skuren aom lax till smörgås eller och bräckt, hel eller styckad. Frida N. N. Allmännyttigt.
Landtm:n yttrade, att ehuru Hr Cederschiöld yrkat att Utsk:s Betänk:de måtte i dess helhet återremitteras samt att propos. derom må blifva framstäld, så och då olika propos:er i afseende på de särskilda punklerne blifvit begärde, borde sådane i öfverensstämmelse med 54 § Riksdags-Ordn. blifva framstälde, och dervid punkterne N:is 1, 2, 3 och 4, hvarå blifvit yrkadt dels bifall dels återremiss, förekomma enl. deras numerordning. I afseende på 5:le och 6:te punkterne, hvarå de fleste talare yrkat återremiss, syntes dock propos. icke kunna framställas i den ordning de i Betänk, förekommo, enär Frih. af Ugglas begärt bifall till K. Propos., som motsvarade 2 § af Utsk:s i 6:te punkten gjorda förslag, utan torde i ani. deraf, den Kongl. Propos:n sist blifva föremål för beslut och således pröfningen af 5:te punkten upskjutas till Utsk:s förslag till förordning blifvit pröfvadt. Propos. till bifall å första punkten af Utsk:s Utlåt:de, innehållande tillstyrkande, att förslagen ang:de uphörande af bördsrålten å landet måtte förklaras ej kunna bifallas, blef härefter framstäld och besvarad med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr:n o. Landtm:n förklarade att han funnit Ja öfvervägande. Den 26 Februari. 611 Hr Cederschiöld begärde votering samt att dervid återreniiss af Utsk:s Betänkrde i dess helhet måtte blifva kontrapropos.
Herr Presidenten Poppius har, i anledning af hvad uti denna §. förekommer, om ändrings sökande i Hof-Råttens Utslag, framställt den fråga : "huru förhållas bör, då klagan vill föras öfs’ver någon af Förvaltningens af Sjöärendena åt-, ^gärder ?” Utskotten fl, med erkännande af den ökade fullständighet, som, genom intagandet af ett stad - Statssamt Allm. Bcsv.- o. Oec.-Utsk. Uti. N.-o g 3, 4t gande, afven i denna omständighet,* åt Reglementet beredes, vördsamt hemställa, att emellan 4i och 42 §§. må tillsättas en ny §. af följande lydelse: "Om Bolagets Directiort ej åtnöjes med "Förvaltningens af Sjöärendena beslut i "de omständigheter, hvarom 5i §. af "detta Reglemente handlar, ege Direktion att sina till Kongl. Majit ställda "underdåniga besvär, i Krigs-Expedition "ingifva, inom trettio dagar efter erhål"len del af det beslut, som öfverklagas.” 44 §. (blifvande 4o §). Med förutsättande af Rikets Hoglofl. Ständers bifall till hvad af Utskotten hår ofvan, i fråga om grunderna för den Bevillning DykeriBolaget tilläfventyrs kan framdeles varda ålagd, tillstyrkt blifvit, hemställa Utskotten vördsamt, att sista Mom. af denna §. må erhålla följande derefter rättade redactiont "Ankommande uppå då sammanträdande "Ständers beslut, om och till hvad be"lopp Bolaget må tillfSrbindas alt Bevillning utgöra; dock må en sådan Be - 42 Statssamt Allm. Besv.- o. Oec.-Utsk, Uti. iV.o g3, ”villnings—afgift icke öfverstiga fem pro”cent af Bolagets, efter Bokslut för året, ”tillflutna behållna inkomst, sedan alla ”förvaltnings-kostnader samt sex procent ”å det inbetalda Actie - capitalet först ”derå afräknade blifvit.”
– Så sofver Niklas fastare,» tillade hon skrattande, visande alla sina gula starka tänder, och med en blick af hemligt förstånd öfver till Hans. Den gamle härmade hennes skratt, såg menande än på den ene, än på den andra, som om han ville säga något, stod en stund rådvill och tömde så glaset i botten. »Jag drack för er, barn,» sade han chevalereskt. Därpå stack han pipan i mungipan, lade fiolen mot vänstra axeln, tog stråken i högra handen samt begynte stämma och kvintilera. Hanna ville å nyo fylla hans glas, men Hans grep henne om handen. »Hvarför?» sporde hon. »Nej, låt bli!» »Asch, hvad gör det!» »Nej, låt bli! Han tål inte mer.» Hon lutade sig intill honom och hviskade något i hans öra med sitt förra skratt. Den unge mannen drog sig ovilligt undan in i sitt soffhörn. Den gamle hade ingenting sett eller hört; han var midt uppe i en visa. »Nu får han snart sluta upp,» ropade flickan brutalt, med ett ondt uttryck i ansiktet. »Han behöfver lägga sig; det är på tiden.» Stråken hade slintit ur den gamles hand, gjorde en falsk ton, for ett par hvarf fram och tillbaka på måfå samt stannade tvärt. »Du kunde åtminstone låtit mig spela till slut,» sade han förebrående. Han stod en stund förstämd och ordnade sina grejor. Plötsligen klarnade hans anlete, han trädde högtidligt tätt intill de båda unga och lyfte med ett mångtydigt, svagsint-ironiskt leende sina bägge händer med stråken i den ena och fiolen i den andra öfver deras hufvuden liksom en välsignande herrans tjänare. Därpå vände han sig om och gick ut ur rummet och in till sig utan att mäla ett ord. Hanna hade rest sig och gått efter honom: hon ville se efter, om allt vore iordningställdt för honom.
Då detta icke skett, befinna sig de 3sne Respective Riks-Stånden, som återremitterat Betänkandet, lika litet upplyste om rätta förhållandet härmed, som då det första Betänkandet till afgörande inom dem förekom. Detta åter kan föranleda en helt annan utgång af saken, än om Utskottet meddelat Rikets Höglofl. Ständer de upplysningar i målet, som Utskottet af vederbörande emottagitj Af Herr Cron: De skäl, hvarpå Rikets Höglofl. Ständer vid sistlidne Rikdag, uti aflåten underdånig skrifvelse, anliöllo hos Kongl. Maj:t, det i allmänhet inga Oeconomiska Författningar måtte genast efter proBih. till R. Besv. o. Oecon. Utsk. mulgerandet, utan först inom någon bestämd viss tid derefter, blifva till efterlefnad gällande, hafva, i min föreställning, den egenskap, att vara både nu och framdeles gällande. Också har ingen vederläggning af denna sanning blifvit med alfvar försökt under den nu förefallande discussionen. Jag drager häraf den slutsålts, att man i hufvudsaken icke missbilliga!- Motionaifens önskan. Vid detta förhållande, och då Kongl. Maj:t ännu icke fattat, åtminstone ej meddelat Rikets Höglofl. Ständer Dess JVådiga beslut, rörande hvad afseende Kongl. Majit anser delta ämne förtjena; så må jag, för min del, förklara, att jag icke kan föreställa mig, det en nu förnyad underdånig skrifvelse i ett så vigtigt ämne skulle annorlunda, än genom en förvänd tolkning, få stämpeln af ett indirect klander mot någon eller några Regeringens, sedan sista Riksdag, vidtagne åtgärder i oeconomie-mål. Jag tvärtom anser ett motsatt förhållande, der man undertrycker en viss medborgareclass’s icke obilliga önskan, och der man, så till sågandes, sätter sig i motvärn, att den må framtränga till Regeringens öron, innefattar ett oförsynt misstroende, grundadt på förutsättning antingen af en öfverdrifven ömtålighet, eller hvad ännu värre är, en obenägenhet att gå billiga önskningar tid mote, — tvenne förutsättningar.
Man kan förstå en mor, som söker dölja för sin son faderns fel och skröplighet; men en moder, som, då hon för sonen nödgas yppa, att mannen genom äktenskapsbrott är fader till den qvinna, sonen vill göra till sin hustru, på samma gång ursäktar och söker försvara detta brott, hon förnedrar sig sjelf och bryter stafven öfver heligheten af den förening, på grund af hvilken hon kallar sonen sin och på grund hvaraf hon af honom fordrar sonliga känslor. — Vi hafva förut sett fru A. såsom den fasta och starka qvinna, som för sin mans rykte och sitt eget anseende icke fruktar att till och med ” kæmpe nævekampu med honom, en qvinna som med sällspord kraft och duglighet vet förkofra deras egendom och i orten genom sina bemödanden förskaffa mannen aktning och anseende. Det är här onekligen en karakter af ovanligt slag, med hvilken vi hafva att göra. Helt annorlunda vore den qvinna, som lofvar att ” tale rent ud ”, men som nedlåter sig att inför sin egen son försvara mannens brott mot den äktenskapliga pligten och öfverskyla eller finna förklarliga de laster, för hvilka sonen är ett likaså oskyldigt som olyckligt offer. Hvar tror man väl, att i verkligheten finnes en natur sådan som fru Alvings under sådana förhållanden skulle vara ?Öfvergå vi nu till det sätt, på hvilket Ibsen låter fru Al * vings bemödande att på eu gång nedslå alla rykten » om mannens uselhet utveckla sig, så påträffa vi i främsta rummet brandför; säkringshistorien, som, ehuru den kan synas obetydlig, likväl är af största. moraliska betydelse. Ibsen låter asylet oassureradt brinna ned. Författaren låter härigenom till och med det goda lida för det onda. Den förmögenhet som tillhört Alviug får icke ens - tjena ett godt ändamål, utan den moraliska smitta, som den nedsmutsade mannen skulle hafva förlänat den egendom han efterlemnat, blir liksom en förbannelse äfven för det nyttiga och goda. Det är icke utan skäl, som Osvald, utan att ännu känna sin far annat än såsom en aktad och ärad man, yttrar ” alting vil brænde.
JRutberg; att frågan om Krigslagarnes tillämplighet i de fall, der öfverensstämmelse emellan dessa och Grundlagarne saknas, kunnat och bordt af Utskottet bedömas, samt förslag framläggas till stadgande, att allt hvad de förra innehålla , stridande emot de senare, bör till all kraft och verkan anses förfallet och således ej kunna af Domaremagten tillämpas; ty att stanna vid underdåniga önskningar vore att göra grundJ lagsenliga, medborgerliga rättigheter beroende af ena Statsmagten ; hvaremot, i frågan om förbättring af Krieslagarne och deras bringande till enlighet med Grundlagarne, Utskottet rätteligen tillstyrkt en undersökning i LngUtskotiets Utlåtande N:o 153.
Hos Erik Hanssons var man nu i ordning att ’ta emot’. Golfvet var beströdt med enris och såg nästan ut som nyskuradt, far satt vid spisen ’rent hemma åf en händelse’ och täljde selpinnar. Lisa Lena satt i väfstolen mörkröd, svettig, strålande, iklädd sin allra »nyaste» och med doft af björnpomada i håret. Skomakar-Olle var undanstufvad i lillkammaren, som hade utsigt ända fram till skogsbrynet, där vägen bröt sig till byn – fortfarande med order att ’passe’; – Brita Kajsa skurade mjölktråg ute på backen, så vattnet yrde; Olle bar »skruck» (ett slags korg, som bäres på ryggen) efter »skruck» med timotej från logen. Hela gården, såväl ute som inne, var en bild af arbetsamhet och trefnad. Lill-Kalle läste katekesen, och mor klippte till arbetströjor ur en blågarnsväf, som inte tycktes ha något slut, så väl var den ’placerad’ på golfvet. Ja, den, som inte kände, att han kom i ett välbärgadt och hedersamt hem, skulle väl vara riktigt förstockad. Den ende, som inte var riktigt ’säker’, var ’far’. Också passade mor på och gaf honom några sista förhållningsorder. »I glöm väl inte, far, att ja’ ha en farbror som ja’ får ärfve?» »Ha I? Ett uttryck af svag förvåning flög öfver fars trötta, tåliga ansigte. Mor brydde sig inte ens om att svara. »Å så kan I låfva’n bästa mjölk-kon, å sugga, å smågrisa, å skällgumsen.» Far började att klia sig i hufvudet. »Å bölstra, å köpparkastrulla.» Far kliade sig allt ifrigare i hufvudet. »Dä dänne ä’ just allt hva’ vi eg’», kom han sig slutligen för att säga. »Bry er inte, far», svarade mor. »Låfve ä’ en sak, hålle en annan. Nu gäll’ dä’ bara, att inte låt’en gå. Vill’en ha tredjedasbröllop, så svara ja till dä’, å». »Men slantar !»
Af Statsråds-protokollet inkemtas, att, sedan aflöningen för verkmästaren å Svea Artilleri-regementes tygstat vid 1856—1858 årens riksdag blifvit bestämd till 1,000 Riksdaler, artilleri-verkstäderna och de arbeten, som derstädes utfördes, Stats-Utskottets Utlåtande N-.o 51. 13 vunnit en erforderlig, mångfaldig och högst betydlig utvidgning, till följd hvaraf hos den person, hvilkens åliggande det vore att dessa arbeten närmast tillse, ordna och leda, fordrades sådana kunskaper och insigter, att med nuvarande lön någon fullt lämplig och för verkmästaregöromålens ordentliga skötande skicklig person icke kunde erhållas, helst de vilkor, enskilde verkstadsegare numera beviljade sina verkstadsföreståndare, vida öfverstego detta lönebelopp; och då det måste vara af vigt att för denna magtpåliggande befattning alltid kunna påräkna fullt skicklig och lämplig person, hemställer Utskottet, att den begärda anslagstillökningen måtte af Rikets Ständer beviljas. b) Vidare har Kongl. Maj:t under denna titel föreslagit uppförande af ett årligt anslag å 4,000 Riksdaler till resestipendier åt artilleri-officerare.
Till Bankens brand-chef såsom ersättning för de ökade hyreskostnader, han måste vidkännas genom nödvändigheten att bo i bankens granskap . 300: Tillfällig förhöjning derå 100: 400: Till 6 Kassörer, missräknings-penningar a 450 R:dr 2,700: Till fjärde des medailles 300: Till extrakt-arbeten samt lönlösa extra ordinarie tjenstemän. ? uppmuntran 3,750: Till Öfver-vaktmästaren i hans egenskap af Brand 1 1,725: mästare, 375: Summa R:mt R:dr 229,750: Varande ofvanberörde tillfälliga förhöjning å så väl löner, som de Bankens Brandchef och Kassa-skrifvare anslagna arfvoden beviljad att utgå lill och med slutet af är 1859. 8 Banko-Utskottets Memoriat Sto 54. I del flir kompetens lill Ijenstenia vid Fullmäktiges och Cuder-styreisens Expeditioner, genom § 40 mom. 1 i Banko-reglementet, meddelade stadgande, att sökande skall hafva aflagt examen för inträdes vinnande i Konungens Kansli eller Rikets Rältegångs-verk, har Riksdags-fullinäktigen Pehr Östman från Wester-Norrlands län, uti en inom Hedervärda Bonde-ståndet väckt motion, föreslagit den ändring, att, då för en Kanslist-befattnings bestridande inom någondera af ifrågavarande Expeditioner icke erfordrades juridiska eller vidsträcktare kunskaper, än för undergående af kameralexamen, ulan vid dessa platsers besättande mesta afseende syntes böra fästas å en vacker handstil, aldenslund göromålen bestode i renskrifning, hvilket arbete mången gång kunde verkställas sämre af juristen och den, som aflagt kansli-examen, än den, som blott tagit examen för att vinna inträde i Rikets Kammaroch Räkenskaps-verk, det måtte stadgas, alt sistnämnde examen berättigade till befordran till Kanslist-tjensterna vid Fullmäktiges och Under-styrelsens Expeditioner.
Fördenskull och då saken nu en gång blifvit väckt, tror jag, att man ej kan göra annat än antaga inbjudningen, och anhåller således om propos. derå. Gr. Sparre: Jag tror i sanning icke, att det skall finnas I) en 16 No vember. 491 någon enda ledamot af Riddarhuset, med undantag af den siste värde talaren sjelf, som kommer att tolka R. o. Ad:ns afslag å inbjudningen så som skulle Ståndet icke vilja den sak, som med återremissen åsyftades. Jag åtminstone kan ej tänka mig en sådan tolkning och till R. o. Adin i allmänhet hemställer jag, huruvida det kan vara lämpligt, att sedan R. o. Adin efter en långvarig discussion beslutat en återremiss i en fråga samt att vederbörande Utsk. skulle erhålla del af discussions-prctokollet, innehållande en mängd olika förslag af Ståndets ledamöter, R. och Adm sedermera beslutar uprnana samma Utsk. att inkomma med ett nytt förslag i frågan! Jag hemställer, huruvida icke ett sådant beslut skulle uphäfva eller tillintetgöra all verkan af det förra beslutet! Då ett Betänk, återremitteras, beslutas ingenting annat än att Utsk. skall ånyo taga frågan under pröfning, och om R. o. Adm nu skulle antaga inbjudningen, vore ett sådant beslut, i min tanke, ej öfverensstämmande med Grundlagen. Hr Printzensköld, Carl: Frih. Raab måtte i sanning icke hafva tagit kännedom af LagUtskis Betänk, uti ifrågav:de ämne, då han kan säga, att ett afslag å PresteStrts inbjudning skulle vara detsamma som att R. o. Adm icke ville höra talas om något åtgörande i religionsfrihetsfrågan. Utsk. har nemligen efter sitt afstvrkande af K. M:s Propos. upställt åtskilliga förslag, hvilkas antagande af R. St:r Utsk. tillstyrkt. Dessa särskilda förslag blefvo hos R. o. Adm diskuterade och några af dem återremitterade
Skulle grundad anledning till anmärkningar eller klagomål förekomma mot den vid jernvägs-stationerne anställde betjening, rörande afgift erne, emottagande!, aflemnandet eller fortskaffandet af varor, bör anmälan derom göras hos Trafik-Direktören. 7:o. Afgifterna för passagerare och gods beräknas efter hela, halfva, ijerdedels och åttondels mi], hvarvid iakttagcs, att hvad som understiger 2,250 fot icke beräknas, men 2,250 fot till och med 4,500 fot anses för en åttondels mil o. s. v. Hvilket vederbörande till underdånig efterrättelse länder. Stockholms Slott den 15 Januari 1858. Under Hans Maj:ts Min Allernådigste Konungs och Herres sjukdom. CARI* Ludv. Almqvist. Förändringar och nedsättningar i taxan för trafiken å Statens jernvägar, att gälla från och med den bste April 1859. Med upphäfvande af dc under den 25 April 1858 anbefallda förändringar och tillägg till taxan för trafiken å Statens jernvägar komma följande bestämmelser att gälla från och med den l:ste April 1859 och tills vidare. l:o. För l:a och 2:dra klass retoiir-biljetter, hvilka finnas för några vissa stationer och säljas 0111 Söndagarne och till lustturer, är afgiften lika med |-delar af 2:ue enkla biljettör. 2:o. Afgift för tomma Åkdon. För ett 4-hjuligt åkdon, per mil . 1: 50. R;mt. d:o mindre för en häst 1: 00. „ 2-hjuligt d:o — 75. „ en Rack eller större släda 1: 50. „ „ mindre släda för en häst 1: 00. „ „ Kappsläda • • •, . — 75. „ Anm. Dock beräknas afgiften alltid såsom för minst 2:ne mil, så att minsta afgiften för ett 4-hjuligt åkdon är 3: 00. 0. s. v. Anmälan om åkdons transporterande måste göras minst 2:ne timmar och åkdonet vara vid stationen sednast en timme före tågets afgång. 3:o. Afgift för Hästar.
Maj 1845 och den 27 Januari 1846, blifvit i nåder infordrade. 175:o angående utarrendering af Tyska Kungsladugården vid Nyköping (142). 1845 den 3 April föredragen, då från Kammarkollegium infordrades underdånigt utlåtande om och i hvad mån staden Nyköping kunde äga grundade anspråk på ytterligare godlgörelse för den omförmälda kronofordran, samt huruvida, med hänsigt härtill, skäl till beviljande af den för staden föreslagna förlängda arrenderälligheten vore för handen. — Utlåtandet är ännu icke inkommet. 17G:o angående åtskilliga afskrifningen af utbetalle statsmedel (139). Härom har, under den 3 April 1845, Statskontoret blifvit lill kännedom och efterrättelse i nåder förständigadt. U*:o angående Häradsskrifvare!! Thysenius förunnad eftergift af oriktigt af kor tade kronoutskylder (141). 30 Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nov. 1847. Rikets Ständers, på Kongl. Maj:ts nådiga framställning, härvid fattade beslut har under den 3 April 1845 blifvit vederbörande till behörig efterrättelse i nåder meddeladt. angå ende ett förklarande i afseende på det f. d. Konsulatsekreteraren Thulstrup beviljade understöd (140). Härom har, lill kännedom och efterrättelse, StalskonloreL blifvit under den 3 April 1845 i nåder förständigadt. l»9:o angående ränteförsäkrings-, lifränteoch lilTörsäkrings-anstalters inrättande (145). 1845 den 17 Juni i underdånighet föredragen, då åt visse utsedde Kommitterade i nåder uppdrogs i ämnet afgifva utlåtande och förslag, hvilket snart är att införvänta. IHiV.o angående Assessor Törnemans och Revisor Nyströms bibehållande af sina löner vid det nu upplösta Revisionskontoi et för Allmänna magasins-ärendenas utredning (157).
För sin del hade Byggnads-chefen ansett denna ornering böra utföras i hufvudsaklig öfverensstämmelse med den enkla men värdiga stil, som det nya museum i Dresden till det inre företer, men emellertid trott sig icke böra allt för mycket inskränka denna summa, dels emedan här blefve ett tillfälle att låta musei-byggnaden komma den svenska konstnärsskickligheten till godo, och dels emedan Byggnads-chefen antoge, att hans ledning Stats-Ulskottets Utlåtande M 180. 7 af musei-byggnaden skulle komma att upphöra, då denna del af inredningen vidtoge, såsom egentligen icke tillhörande sjelfva byggnads-arbetet; — varande i öfrigt uti berättelsen, jemte redogörelse för arbetets gång under år 1859, tillika meddelad en öfversigt af byggnadsfondens ställning, enligt hvilken utgifterna för byggnaden från dess påbörjande intill slutet af nästlidet år utgjort tillsammans 1,354,942 R:dr 39 öre, derifrån dock borde afräknas den vid nyssnämnda års slut utbalancerade behållning af dels kontanta medel och dels vardet af materialier och instrumentalier af tillhopa 35,037 R:dr 34 öre, då kostnaden för ifrågavarande byggnads-företag vid samma tid belöpte sig till 1,319,905 R:dr 5 öre. Af det underdåniga utlåtande öfver förberörda berättelse, som enligt hvad ofvan nämndt är, Kongl. Maj:t behagat från Öfver-lntendents-embetet infordra, inhemtas, att bemälda embete, för att blifva i tillfälle att efterkomma den nådiga befallningen, uppdragit åt sina tre äldste tjenstemän att, efter å ifrågavarande byggnad anställd besigtning, meddela yttrande i ämnet; och hade i anledning häraf bemälde tjenstemän den 20 sistlidne Januari förrättat den anbefalda besigtningen samt derefter uti afgifvet memorial anfört, bland annat, hvad först beträffade byggnadsarbetets fördröjda verkställighet, att någon anledning icke förefunnes att underkänna de skäl, Ryggnads-chefen i sådant hänseende åberopat.
Enär Landtmarskalk eller Talmän under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen hos Ridderskapet och Adeln af den främste närvarande Ledamoten, enligt Riddarhus-Ordningen, och i de öfriga Stånden af vice Talmän, hvilka likaledes, vid Riksdagens början, af Konungen utnämnes, — sina Talmän. § Ingen af Ridder skåpet och Adeln, som, enligt Riddarhus-Ordningen, till säte och stämma berättigad är, icke eller någon lagligen kallad eller vald Riksdagsman för annat Stånd, må kunna, af hvad anledning som helst, förmenas att Riksdagen bivista; dock gälle under krigstider undantag härutinnan för militär-personer, då de i Rikets tjenst af Konungen beordras. Riksdagsman af Preste-, Borgareoch BondeStånden må ej från Riksdagsot ten afresa, eller från Riksdagsöfverläggningarne sig afhålla, med mindre han dertill undfått, genom Protokollsutdrag, tillåtelse af det Stånd, hvartill han hörer. Är han Ledamot i ett eller flera Utskott, anmäle sig först derstädes till ledighets erhållande, och gifve sådant derefter i sitt Stånds Plenum tillkänna, hvarest, om ledigheten beviljas, nytt val till Utskotts-ledamot genast förrättas. Sådant må äfven för sig gå, då Ledamot, Hera än tre gånger å rad, frän Utskottets sammanträden, utan laga förfall, sig afhållit, hvilket den främste derstädes varande Ledamoten af hvarje Stånd 23. l:o. Samma dag —• förordne. Enär Landtmarskalk eller Talmän, under Riksdagen af sjuklighet eller andra anmälda laga förfall hindras att föra ordet, företrädes deras ställen af vice Talmän, hvilka likaledes, vid Riksdagens början, af Konungen utnämnes. sina Talmän. 79. Ingen lagligen kallad eller vald Riksdagsman må kunna, af hvad anledning som helst, förmenas att Riksdagen bivista; dock gälle under krigstider undantag härutinnan för militär-personer, då de i Rikets tjenst af Konungen beordras.