Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I händelse jag funne Hr Gris förslag så uppgjordt, att jag vore öfvertygad, att denna uppgifna besparing verkligen skulle äga rum, skulle äfven jag tillstyrka antagandet deraf; men åtskilliga betänkligheter uppstå, då jag jemnför llr Gris förslag med Exped.Utskls betänk. IVlo/j.; och det är i anledning deraf, samt i anseende lill de upplysningar, som för öfrigt'blifvit mig meddelade, jag tror mig böra afstyrka Hr Gris förslag. Hr Gr. har upptagit kostuaden att utgöra per ark, för tryckningen med papper, falsning, häftning och bindning 23 ridr, för correcturet 1 rldr och för renskrifning 36 sk. Hvad renskrifningen angar, tror jag det icke vara möjligt att öfverlemna den till en boktryckare, då t. o. in. concepterna till Utsklns betänkin kunna inkomma till Exped.- Utsk. Hvad beträffar correcturet, måste det första till boktryckaren öfverlemnas. Detta correctur är icke så angeläget och bör icke förblandas med det andra, att nemligen tillse, huruvida trycket är öfverensstämmande med conceptet. Gr. Cronhjelm anser registret kunna uppgöras mot några 100 ridr, såsom vid förra riksdagen. Han har äfven beräknat kostnaden för pennor och black till 1 sk. för hvarje ark. Jag tror, att vi icke böra ingå i så minutiösa detailler, att vi beräkna slitningen af pennor och huru mycket bläck kan åtgå för hvarje ark. För tillsynen öfver renskrifningen har lian beräknat en person och icke upptagit någon annan för collationeringen, fastän han, såsom jag tror, antagit, att ali collationering borde ske uti Exped.Utsk. För tabelltrycket har Hr Gr. upptagit i3 sk. I det afseendet får jag nämna några ord till upplysning. Det lär vara uppgifvet, att tabelltrycket skall kosta 3o ridr per ark. Jag får hemställa, huruvida dessa 3o ridr äro beräknade efter 5oo eller 1200 exempl. Skillnaden är betydlig.
— Sc. 2. Erinnys lånar furierna af Pluto för att upptända krig öfver verlden. — Sc. 3. Mars uppmanar Bellona med söner och döttrar att understödja Erinnys. — Sc. 4. Mundus, klädd i säck och aska, och hennes söner klaga öfver det i Europa utbrutna krig. — Sc. 5. Pietas, Pax, Justitia, Prestbyter, Togatus och Advocatus klaga hvar för sig, att ingen mer aktar dem. Andra akten. Alla fyra verldsdelarna klaga öfver Mars, som plågar dem. Europa kan utan tvifvel hafva grundade skäl för sin klagan, men hvad de öfriga verldsdelarna angår, har förf. haft synbart besvär att uppsöka anledningar. Dem han funnit äro följande: Asien har råkat under Turkarnes stora tyranni och deras förföljelse mot de kristna;.Afrika lider af samma olycka, och Amerika, ”den nyupfunde Werld, som wille gärna lefwa uthan flärd”, har invånarne, som likna vilddjur och af hvilka de Brasilianske äro de värste. Englarna sjunga: ”Vår Gud är oss en väldig borg.” — Sc. 2. Mars och Bellona med sina söner, härförare och soldater få tag i Allemannia, slå henne våldsamt och vilja draga kläderna af henne. Förgäfves åberopar Allemannia sin oskuld, förgäfves beder hon dem skona sina ”arma kläder,” hon afklädes, och man skrider till hennes mördande. Pulli Martis. ”Kom hijt godh Morster, wij sku tigh draga At Tarmarna skola squala uhr maga. Allemannia, clamitans. O migh, äländige Tyskland, Som haar råkat i mördarehand. Valentinus. Släpp något lijtet, Broder Nisse, Så länge Anders spänner up sin Bysse. (Hic fortuito elabitur Allemannia et quam maxime potest cursu effugit”). Alla ropa: ”Tagh fatt, Tagh fatt, han löper sin koos, Och thet måtte wara itt Faners puss”.
Af desse anledningar och då flere från BondeStåndet återremiterade mål, hvilka StatsUtskottet på lika sätt behandlat, och bland dem äfven Motionen om Skattelösen af vissa hemman i Halland, nu äro hos Ståndet hvilanda utan att kunna till slutlig åtgärd förekomma, innan den fråga blifvit afgjord, som i afseende på formen eller behandlingssättet sålunda uppkommit; nödgas BondeStåndet ytterligare anmoda StatsUtskottet, att vid besvarandet af Ståndets återremisser, ställa sig 49 /• Riksdagsordningen till sådan efterrättelse, som BondeStåndet nu äskadt, hvarjemte ock på det enhet i principen må vinnas, . ♦ Prat. Vtdr. d, 6 Aug. 1823. 679 BondeStåndet Wördsamt och vänligen inbjuder respective MedStånden, att om lika beskafFadt föreständigande till StatsUtskottet sig förena. S. D. 1 anledning af gjorde anmärkningar återremitterades till gemensam åtgärd StatsUtskottets utlåtande No 277, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets N;o 163, begge angående Höganäs Stenkolsverk. S. D. Uti särskildte under N:s 338, 359 och 564, afgifne, förlidne gårdag på bordet lagde, nu föredragne Memorial i anledning af de inom BondeStåndet gjorde anmärkningar vid Utskottens utlåtande, angående : 1:0 Anslag af medel till en aftagning. 20 Saltpettersgärdens nedsättning, och 3:0 Indeldte Infanterie-Regementernes beklädnad, har Utskottet, under åberopande af de öfriga trenne RiksStåndens bifall till Utskottets först afgifna utlåtanden, förklaradt sig icke kunna lemna någon ytterligare åtgärd vid dessa ärender, som, jern - 68o Prof. XJciIr. d. 6 Äng. 1823.' likt 69 §. Regeringsformen rörö afgjorde uti hvlket förstnämde Memorial, N:o 558, Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet deltagit. Bondeståndet, som i följd af 49 §•
Anckarsvärds yttrade farhåga måhända snart nog blifver verklig. De skola nu undersöka om den fattige tillhör den eller den socknen, och afdöma tvisten härom; de skola utröna om personen är född i den eller den socknen, huruvida han är döpt i Skåne eller i Lappmarken och huruvida den fattiges moder njutit fattigunderhåll uti socken belägen i den ena eller andra ändan af riket. Genom mitt förslag skulle landsh.-embetena deremot befrias från en ganska tidsödande korrespondens med vederbör, embetsmyndigheter, och tvister socknarne emellan om skyldigheten alt emottaga fattiga undvikas; och jag är öfverlygad, att hvarje landsh. bör medgifva, att frågan skulle få ett mycket 328 Den 22 December f. m. enklare skick. I afseende på sjelfva hufvudsaken i sin enkelhet betraktad, torde det tillåtas mig att i minnet återkalla, alt hvarje straff har det dubbla ändamålet, dels att näpsa förbrytaren för den begångna lagöfverträdelsen och dels att åstadkomma hans förbättring, så att han i framliden må afhålla sig från lagarnes öfverträdande. Om man 1111 tänker sig en person, som saknar föda och som förgäfves söker arbetsförtjenst, men slutligen, i brist deraf, stjäl för att uppehålla lifvet, har denne verkligen gjort sig förtjent af näpst? Han har ju icke begått något uppsåtlig! brott, och straffet innefattar då en orättvisa. Efter undergången bestraffning lösgifver man lagöfverträdaren från fängelset och tillsäger honom: nu malle du väl fält en så allvarsam varning att du icke hädanefter begår brott. Han svarar härtill: om jag blott kunnat erhålla arbetsförtjenst, så skulle jag aldrig hafva beträdt brottets bana, men om icke heller hädanefter sådant mig anvises, så förutser jag den oundvikliga nödvändigheten för mig att snart till fängelset återkomma. Straffet innefattar således en motsägelse, dä del drabbar den, som deraf icke varit förtjent. Det är fruktlöst att vilja afhålla någon från beträdande af brottets bana, så länge man icke försatt honom i den ställning, att han för sitt uppehälle icke behöfver beträda den.
Ank. till Exp. Utsk. den 8 Nov. kl. t e. m' Betänkande _, angående grunderne för den blifvande allmänna Bevil/ningen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf. Efter vidtagne förberedande åtgärder och verkställd granskning af de till Bevillnings Utskottet remitterade motioner i ämnet, får, till följd af föreskrifterne uti 70 § Regerings-Formen och 31 § Riksdags-Ordningen, Utskottet nu till RikeLs Hogloflige Siänder afgifva förslag till grunder för allmänna Bevilluingen, äfvensom, på sätt vid nästföregående Riksdag egt ruin, i sam manhang härmed föreslå de reglementariska stadganden, hvilka innefatta föreskrifterne för tillämpningen af berörde grunder, så att Utskottets vid detta Betänkande fogade förslag följaktligen omfattar Bevillnings-Stadgan i sin helhet; hvarvid Utskottet likväl, jemte anmälan, att alla i forslaget förekommande procenteller zifler-belopp endast förslagsvis blifvit upptagne, skolat vördsamt förbehålla sig att, sedan Rikets Stander fastställt bevillningsgrunderne och statsbrist-summan blifvit bestämd, få uppgifva och föreslå de belopp, hvarefter bevillnings-afgifterna i hvarje fall skulle komma att beräknas. Då Utskotlet ansett sig böra i ett sammanhang upptaga och besvara motioner af enahanda eller likartad syftning, följer deraf, att, då motionei ne angå flera ämnen eller olika §§ i Bevillnings-Stadgan, motionernes behandling icke alltid kunnat ske i den ordning, som §§:ne i Stadgan förekomma; och har Utskottet, i de fall, då vidtagne förändringar uti nu gällande Författning endast afsett förekrifternes förtydligande, funnit lämpligast, till undvikande af onödig vidlyftighet, att icke upprepa sådane mindre förändringar, hvilka, likasom alla öfriga »edactions-förändringar och tillägg, blifvit uti förslaget med cursiv stil utmärkte. Bland motioner, som afse antingen ändring uti eller bibehållandet af grunderne i nu gällande Bevillnings-Stadga, förekomma: Herr G. TV.
Ifrån detta Utskottets Utlåtande har, enligt serskildt bifogadt Protocolls-Utdrag af den 12 i denna månad, Riksdagsmannen Anders Pehrson va»rit af skiljagtig mening samt dervid, på upptagne grunder, tillstyrkt bifall å 438 -Dera 17 Februaril. Wessings och Gustaf Olssons ifrågavarande Motion. lito Jlf ilen 12 dennes, angående Riksdagsmannen Gustaf Olssons från Snäfringe Hä. rad gjorde yrkande, om någon lindring i den Strömsholms Fögderies Hemmansägare åliggande Hö-lefverering måtte dem förunnas, eller ock dem tillåtas, att med Penningar efter årlig Markegång få lösa det hö, de äro skyldige att så väl till Kongl. Hof-Stallet här i Stockholm, som Räntetagare i allmänhet lefverera; deruti Utskottet på anförde skäl icke funnit sig kunna tillstyrka bifall å deri del af Motionen, som rörer Räntegifvarnes föreslagne rättighet att lösa det till Hof-Stallet anslagne Ränte* hq och halm efter Markegång , utan ansett det böra ankomma på Räntegifvarne sjelfve, att genom öfverenskommelse med Hof-Stallet förskaffa sig den lindring i utgörande af dessa Ränte persedlar, som med regleringen af utfordringen vid Hof-Stallet möjeligen kunde förenäs — Beträffande åter Gustaf Olssons hemställan , om rättighet för Räntegifyarne att efter Markegångs-pris få lösa det Ränte-hö, sorn tili Räntetagare i allmänhet bör utgöras, har Utskottet funnit detta ämne vara af sådan Oeconqmisk beskaffenhet, att detsamma icke tillhörde Stats-Utskottets Utlåtande. Vidare upplästes och ladeg på bordet följande fran Allmänna Besvärsoch Oeconomiae-, Utskottet inkoinne Betänkande.*!, hemligen: Den 17 Februarii. 489 i;o yJf den 4 i denna manad, angående Riksdagsmannens Pehr Janssons från Kronobergs
Behofvet af en sådan frihet för Vhd-för rät tarén, åtminstone uti stora folkrika församlingar, lärer ej behöfva bevisas. y Art. 41 § (j § i Morn.) Comiterades förslag alt förflytta Prestval ifrån Sön - I 32 Las,- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N:o 3S. dag till Onsdag, har af Utskottens pluralitet icke kunnat anlagas. Ulan alt förneka vigten af de skid, sorn för denna förändring kunna anföras, hysa dock Utskotten det hopp, att värdigheten och helgden af sådana val, åtminstone i någon mon, kunna befrämjas genom deras förrättande på en åt religiösa öfningar helgad dag. Valet af Religions-Lärare fordrar, i Utskottens tanka, en sinnesstämning, väl förberedd genom den föregående Gudstjenstens högtidliga intryck. Härtill kommer, vida mer än afseendet på ett förloradt dagsverke, den åldriga vanans i detta fall ej ogrundade anspråk, och den anmärkning, att de förrättningar, som å Söcknedagar måste af vederbörande verldsliga Myndigheter utsättas, icke alltid komma att stå väl tillsammans med församlings-boernes pligt att sin rätt vid Prestvalet bevaka. Utskotten hafva följaktligen trott sig gå en allmännare önskan till möte genom bibehållande i denna § af den gamla häfdvunna stadgan. Det tillägg i sista momentet af denna § att Församlingens ordningseller så kallade Sexmän böra i Choret vara tillstädes är, för ordentlighets iakttagande, mångestädes ganska behöfligt. 7 Art. 44 § (7 § 4 morn.) Vid denna §, som innehåller föreskrifter om sjelfva om - £<*g* samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. N.o35. 33 omröstnings-sättet, tillhör det Utskotten att besvara de, så väl hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, af Herr Cederschiöld, P. G. och von Qyanten j Guri, sorn inom Högv. Preste-Ståndet, af Herr Contracts-Prosten Afzelius L. P.j väckta Motioner om votering med slutna sedlar.
Län icke förekomma; så anse sig Utskotten böra vördsamt afstyrka bifall lill ifrågavarande af Riksdagsfullmägtigen Lars Gezelius framställde förslag om nedsättning af tullen å tobak, som från Norrige införes till ofvannämnde Fögderi af Kopparbergs Län, äfvensom till det derjemte gjorda yrkande, att tullafgiflen må kunna erläggas i annan ordning, än som för sådane afgifters liqviderande i allmänhet är stadgadt. Stockholm den 7 Fehr. i835. Bevillningtamt Allm. Besvoch Oecon.-Utsk. Utlåtande N.o 12., N;o 12. Ankom till Exp.-TJtsk. den 21 Februarii 1855. Utlåtande, i anledning af åtskillige motioner, innefattande för, slag till förekommande af luxe och öfverflöd i lefnadssätt et inom Riket. Inom de resp. Riks-Stånden hafva flera motioner rörande detta åmne blifvit väckta, och dels till Bevillnings-Utskoltet allena, dels till Bevillningssamt AllmännaBesvärsoch Oeconomie-TJtskotten gemensamt remitterade, hvilka alla’ motioner öfverensstämma deruti, att de framställa en öfverhandtagande luxe och yppighet såsom i högsta målto skadlig för realisationens bestånd, såsom undergräfvande enskildt och allmänt väl samt såsom vanhedrande för nationen derigenom, att flärd och fåfänga söka göra sig lika gällande med sann bildning och upplysning under det landets tillgångar uttömmas och inhemska fabriker förfalla i följd af en ständig ökad tillgång på utländska öfverflödsvaror. Till motverkande af delta öfverklagade onda hafva deremot flere alika förslag blifvit afgifne, nemligen: Inom Högloflige Ridderskapet och Adeln: af Herr Estenberg, Per: att alla utländska varor, som kunna inom Riket tillverkas, äfvensom onyttiga sädane varor, hvilka här icke fabri«eras, t. ex. leksaker, fruntimmersprydnader och andre luxe-artiklar, måtte till införsel förbjudas.
Medborgaren under samma förhållande kan gå miste om ett sådant Patent, i händelse CommerceCollegium ej skulle finna detsamma lämpe ligt ^ och detta sednare ord uti Förordningen skall upphäfva all säkerhet och ali jemnlikhet Medborgare emellan, ordet lämpe ligt måtte ur meningen utgå. Att då Staten lemnat en person Patent på vissa år, för upptäckande af sin konst, borde Uppfinnaren under denna tid oafkortadt få begagna sin uppfinning på sätt han bäst förtnär och för sig tjenligast finnér, men icke, i händelse han ej är i stånd att sätta sin uppfinning i verkställighet så ha« stigt honom ålägges, dömmes förlustig den honom tillagde förmån: hvadan således hela 3 §. i nämnde Författning borde komma att utgå; och har i öfrigt blifvit yrkadt, att Herr Ekenstams först efgifne Motion i defta Imnemåtte antagas såsom endast ya - 23? LigUtskottcts Betänkanden. rande grundad på fria äsigter af de inre Nåringarne och åsyftande att freda en Upp. Rånare för godtycklig behandling. I anledning af hvad sålunda blifvit an» märkt och då Utskotten, efter meddelandet af sitt först afgifne Betänkande i detta amne, inhemtat sådane upplysningar, aom |ör Utskotten yi&at nyttan och nödvändigheten af vissa förändringar uti yjongl. Maits Nådiga Förordning af den 28 APr*l ,8I9 angående hvad iakttagas bör vid förekommande frågor om Privilegia Exclusiva för nya i Riket förut okända Sfqjdelnrättcingar, Konster eller väsendtligt konstförbättringar, hafva Utskotten, efter ytterligare pröfning af denna fråga, trott sig böra vördsammeligen föreslå: l:o Att enär opinionen lätteligen kun. de missledas, genom det mindre fördelaktiga begrepp den under en längre tid vant sig fästa vid benämningen af Privilegia exclusiva , Förordningens rubrik hädanefter kunde blifva: Kongl.
Utmed sjöns vidsträckta kuster, såväl i vester som i öster, i norr och i söder, bo endast ursprungligen finska folkstammar. Ladoga borde således kunna kallas en finsk insjö, men så kan den likväl icke nu med rätta nämnas, ty ehuru till sin yttre natur och sitt läge en äkta finsk sjö, är dock Ladogas hjerta, den herrliga ön Walamo, fullkomligt ryskt; der har sedan urminnestider (år 992) ett grekiskt-katolskt munkkloster varit beläget, som icke underlåtit att utstråla sitt inflytande öfver fastlandets stränder, förryskande till en väsentlig del jemväl dessas befolkning. Ön Walamo med sin lilla arkipelag, belägen i insjöns norra del och i politiskt hänseende räknad till Finland, koloniserades redan tidigt af ryssar, som på dess tysta, men sköna klippor anlade en tillflyktsort för fromma eremiters andakt. I tidernas lopp har häraf uppstått ett mäktigt och rikt kloster, det förnämsta i ryska riket näst efter det berömda Troitska klostret invid Moskwa. Låtom oss först kasta en flyktig blick på sjelfva den stora insjön. Dess väldiga vattenbäcken har en yta af 324 qvadratmil, eller mer än tre gånger större än Venerns. Den utgör, jemte den närbelägna stora systersjön Onega (229 qv.-mil), måhända qvarlefvorna af en väldig hafsarm som fordom förenade Hvitahafvet med Finska viken; sålunda i forntiden utgörande en "naturlig" gräns emellan de skandinaviska länderna och Rysslands landmassa. Sjöns ringa höjd öfver hafsytan, endast 55 fot, ger styrka åt denna förmodan, liksom äfven hela den vida landsträckan emellan Onega och Hvita hafvet är ett lågt flackland. Ladogas vestra kust, isynnerhet emellan städerna Kexholm och Sordavala, företer en utmärkt vacker och romantisk skärgård, hvars yttersta utpost åt sjön ön Walamo kan anses vara. Den östra stranden af sjön, den till Ryssland hörande, är deremot låg, sandig och uppfylld af sandbankar samt skall icke ega någon enda duglig hamnplats, hvarpå åter den finska sidan med sina djupt inskärande vikar är ganska rik.
Bevis derpå är S. Sebaldi Relik-kista i kyrkan af samma namn, modellerad och förfärdigad ifrån 1506 till 1510 af Peter Vischer och hans fem söner. Mästerskapet i oändliga prydnader och löfverk är likväl hvarken det som mest utmärker detta arbete eller de föregående. Här röjes en ej mindre skicklighet i behandling af den menskliga figuren, framför allt i det nyssnämnda Vischers verk. Det är 15 fot högt och 8 fot långt, 4 fot bredt, visar de 12 Apostlarnas litet mer än fotshöga bilder, högre upp 12 kyrkofäder och för öfrigt 72 större och mindre figurer, alla till modellering, utförning och gjutning på det beundransvärdaste väl arbetade. – Dessutom på hvilken uppfinningsrik jord trampar man ej här! Nürnberg, som hämtade sitt jern från Österrike, var i medeltiden hufvudsätet för jernmanufacturer och metall-arbeten i Tyskland. Här förfärdigades de första gjutna kanoner. Här upptäcktes tråddrageriet af messing och jern 1449, här smiddes det första bösslås 1517. Här gjordes år 1500 det första fick-ur: de tidigaste sådana kallades Nürnbergarägg. Här drefs först handeln med mathematiska, fysiska och astronomiska instrumenter i stort. Redan 1510 funnos här tjugu mästare, som blott förfärdigade compasser; och af alla Tysklands städer var Nürnberg den första, som anställde en offentlig lärare i Mathematik för konstnärer och handtverkare. Här uppfunnos probervågen och glasögonen. Här, om ej upptäcktes, likväl utbildades först Kopparstickarekonsten. Här hade i början af 16de århundradet Boktryckaren Anton Koburger, 24 pressar i gång och boklådor i sexton städer, hvarifrån 13 Upplagor af Bibeln spriddes. Här lefde Martin Behaim deltagaren i Portugisernes upptäcktsresor och förfärdigaren af den första jordglob (som ännu visas på stads-bibliotheket), här den lärde Wilibald Pirkheimer, mästersångaren Hans Sachs och målaren Albrecht Dürer. Den sistnämnde född 1471, död 1578, är i synnerhet
Fastän urbota jlraffen under den korta tiden de varit tillämpade, icke till någon högre grad medfört den dermed åsyftade verkan, tror jag likväl att vida flera tullförsnillningar, dem förutan, skulle varit begångne, äfvensom att, vid mognare forskning, orsakerne till de förfelade resultaterne, torde igenfinnas i sjelfva förbuden, den höga Tullen och i TuUförfattningarnes bristfälliga samt evasiva halt. Dessutom om liberala förtullningsprinciper stadgas, har ingen anledning att klaga om han i ett slikt förhål* landé, för fortsatt Tullförsnillning, belädes med ett än svårare straff, skall åter, emot min önskan och allmän förhoppning, ännu längre tvångsförlattningar blifva Svenska Nationen påtrugade; får jag yttra den oförgripliga tankan , att det ej gtfves något stadgande, sorn mera lockar tifl öfverträdelser och kraftigsr^ motarbetar möjligheten af all controll än de föreskrifter uti 1820 års Lurendrägeriförordning, sorn ibland många andra underligheter äfven Stadgar, att man blott vissn timmar på dagen får anfalla undersökningar efter eonftjhabelt gods ? att den visiterande sjelf sakjtilles till betydliga böter iller f&vgelfeflsaffi, om han ej har nog pålitligt väderkorn att förut befarndt veta det förbrutna godsets miniv.iivärde; att han, (äfven om han vöre högste TullChefen inom Districtet) är nödgad Den 21 Martil, §5g att hes annan antholit é förut anmäla fig innan viJitation får j Öret agat, och att till och med oin undt'{ökning en Jkulle möta få kret] tigt mot {land att dea aldeles icke kunde verkjlällat, lian dock ej äger täft att då vidtaga {hängare åtgärder, o. s v. Alla de olägenheter som deraf uppkomma för execudoaen af lagens bokstaf, ligger i så öppen dager, att den icke askar vidare utveckl|n. gj jag f“r blott dervid erinra, att då hufvudvilkorst för hvarje
Utgår man från den grundsats, som finnes antydd i Hr Schrams reservation, att nemi. staten icke skulle kunna placera sina obligationer al pari med mindre än 5 proc., under det den skulle få utsätta sina obligationer för 4 proc., framstår den verkliga utgift, som genom denna transaktion tillskyndas staten, och hvilken upgår till 1 proc, om året. Denna proc. jemte amorteringsprocenten med ränta på ränta, gör att hela summan kommer att upgå till 3,360,000 rdr. Mången torde mot en sådan beräkning göra den invändning att staten ej får begagna en sådan. Jag tror dock för min del, att om man Vill göra kalkyler, man måste göra dem fullkomligt noggranna. Det är äfven fråga om, huruvida den fördel, staten tillskyndas genom utgifvandet af ett sådant kapital, motsvarar räntan på detsamma. Jag har svårt att föreställa mig det, med den känne dom om orten jag eger. För åtskilliga enskilde skulle visserligen en besparing upstå, men jag tror likväl alt den beräkning, man gjort öfver inkomsterna vid denna bana, äfven under medgifvande att den är uprättad i enlighet, med Geflebolagets kalkyler och hvad vid denna bana visat sig, torde kunna nedprutas. Om staten nemi. skall göra några upoffringar, bör det vara för att skaffa nya industriela utvägar i dagern; men någon sådan utveckling tror jag ej kunna blifva följden af ifrågavide bana. Jag vädjar till de Hrr, jag ser från dessa trakter, om de kunna påstå att någon utveckling till följe af svåra kommunikationer är tillbaka hållen. Då så efter min öfvertygelse icke är förhållandet, och då banan egentligen kom att gagna Upsalasidan, bör man tillse att staten för de utgifter, den gör, skördar största möjliga vinst. Då förefaller det mig solklart, att det vore bättre att staten sjelf företog jernvägsanläggningen och derpå nedlade de penningar den nu rent af bortskänker. Derigenom kan staten få någon vinst på sina kapitaler, ty driftkostnaden bör banan alltid bunna bära.