Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det händer äfven, att man ibland får lof att hjälpa barnen i deras små arbeten, ty icke alltid kunna de på egen hand öfvervinna mötande svårigheter, och en viktig sak att taga med i räkningen är, att de hafva att glädja sig åt framgång, hvarförutan de lätt mista intresset. Vi tro ej, att man kan eller bör hindra gossar att begagna knif, då de äro sex, sju år gamla. Ett förbud däremot skulle gifva anledning till olydnad, ty knifven är för gossen allt för lockande och blifver snart nästan ett sällskap för honom. En hyfvelbänk och riktigt virke böra litet längre fram utgöra en tillökning i den lilla » verkstaden ». Ett särskildt litet rum, där de få skräpa så mycket de behaga, böra pojkarne hafva, och man kan gärna gifva det rummet benämningen verkstad. Det utesluter ju icke den nyttiga ordningen, att de själfva få städa efter sig, då de slutat tälja, hamra, såga och hyfla. D e böra också få en lämplig dräkt och slippa det odrägliga bandet på sin frihet att akta kläderna. Hvarför icke t. ex. en blå linneblus att draga utanpå? Och så skulle den hafva sin gifna krok att hängas upp på, verktygslådan en annan: allting sin bestämda plats. På det sättet inplantades ordning hos barnet liksom gratis eller på köpet. Så tidigt som möjligt skola barnen hållas till att göra små tjänster i hemmet, gå ärenden o. d., så att den tilltagande kraften må träda i det gemensamma och icke blott i det egna intressets tjänst. Och icke blott att ett sådant förfaringssätt motarbetar själfviskheten hos dem, utan deras duglighet uppöfvas också därigenom ganska betydligt. Goethe berättar om sig själf, att hans universella sinne för allt mänskligt utbildades mycket däraf, att han af fadern skickades till handtverkare, i hvilkas verkstäder han uppmärksamt följde och lärde sig förstå arbetet. (Forts. o. slut i nästa n:r.) S m å kulturbilder. Af A v e. t itt föräldrahem låg i en folkrik nejd och vårt hushåll utgjordes vanligen af cirka femtio personer.
»Du skall få göra allt, allt hvad du vill, bara vi bli gifta», sade han i beslöjad ton. »Allt?» Hon såg på honom tveksamt och tviflande. »Allt, allt! Jag kommer aldrig att kunna neka dig något.» Han grep henne om hufvudet och kysste henne, en enda gång, hastigt och stormande. Hon blef blodröd och reste sig, tog upp sin näsduk och gned sina läppar. »Jaså», sade hon med förtrytelse, »jaså!» Mer kunde hon icke få fram. Han for upp och hejdade henne, just som hon lade handen på låset för att gå. »Jag skall låta bli», utropade han, »ja ta mig f–n ska’ jag icke låta bli!» Det lät så uppriktigt, att hon vände sig om. Men hon betraktade honom såsom ett okändt djur, hvilket man misstänker för dåliga afsigter. »Kom nu och sätt dig och låtsa som det aldrig hade händt.» »Jo–o!» Hon drog sursött på ordet och gjorde ännu en grimas. »Seså, jag skall låta bli. När vi bli gifta skall du få se att ...» »Nej det skall jag visst inte!» afbröt hon retligt. »Inte ska’ vi bråka om det nu? Kom.» Han såg helt vaken ut, som hon tyckte och de återtogo sina platser. »Hur var det du sade? Det var ju om målning du talade?» »Ja.» Hon såg trumpet ned i sitt knä, i det hon sköt fram underläppen, som hon alltid gjorde när hon var missnöjd med något. Nu var det att anstränga sig, om han ville återställa det goda förhållandet. »Du får tid nog att måla sen du blir gift, du kommer att göra alldeles hvad du sjelf vill.» Hon svarade icke, satt bara och slätade på sin klädning. »Seså, hvad är det nu att pysa för!» sade han skämtsamt i det han tog hennes händer i sin ena och skakade dem, som för att väcka henne till lif igen. Hon skrattade. »Men det var så rysligt dumt af dig ... att fara så der på en och kyssa en, rätt som man sitter och talar! Detta »du» kom så otvunget, att det ljöd som musik i hans öra.
Manuskriptet bör skrifvas Thiersch, Kristligt familjelif, häft. 50 öre, endast p å en sida af papperet och om möjligt med någon marginal. Redaktionen. inb. T i o äggulor och en hvita vispas väl. Derpå slår man en tekopp söt grädde, 8 rågade matskedar samt hvetmjöl, så att det blir tjockt som en gröt. Gräddas öfver klar eld. ' K. K ö k e t Saft-gelé. Utaf hvad slags saft man har, dock helst halloneller körsbärssaft, kan detta tillagas. Till en gelé- skål tages 3 lod gelantine som upplöses i ljumt vatten och sedan röres uti saften, hvilken först blifvit tillräckligt utspädd. K. Särdeles god köttkorf. Sju skalp, oxkött, 7 skalp, svinkött, 7 skalp, finskuret fläsk samt 7 skalp, dagen förut kokad potatis, hackas fint och blandas väl tillsammans ungefär en timmes tid. Salt och kryddor tillsättas efter smak. I DUN Stockholms Dagblad. ' Svenska Dagbladet inbjuder härmed till prenumeration för år 1 8 8 8 Sveriges största Prenumerationspris: Nyhetsoch Annonstidning. Stor spridning i bland landets alla olika klasser Stockholmsupplagan: Landsortsupplagan: Den fördelaktigaste tidningför annonsering i landsorten. kr. 18 » fjerdedels år » 5 » en månad ... » 1 75 Postafgiften å \ l_ ^ y Q | B I Pris: för helt år år kr. » 6: — » hälft » en månad ... » Postafgiften oberäknad. Olycksfall-Försäkrings-Aktiebolaget S K A N D I N k — som stockholmsupplagan med undantag af stockholmsannonser och en del rent lokala notiser. Stockholms Dagblad. HJtt t u s e n Tidningen Liuu J C rekommendera tidning på kristlig grund) sina Äkta inbjuder till prenumeration. Beloppet af v å r postupplaga visar, att Vårt L a n d är på andra året af sin tillvaro landsortens mest spridda aftontidning. Detta förhållande talar! Tullskyddsvänlig — fosterländsk. Omvexlande, v ä l utarbetade artiklar p å skilda områden. Snabba notismeddelanden. spanska viner Fersenska Terrassen och 7 Kungsgatan [23] 7 Stockholm.
Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Jag anser, att af den förändring, som i denna punkt af Utsk:s betänk, föreslås, skulle härleda sig betydliga besvär för K. Befh:de, för Lands-Kamrerarne, Kronofogdarne, och Häradsskrifvarne, och hade derföre ämnat i detalj bevisa hvilket besvär, den föreslagna åtgärden skulle förorsaka dessa personer, i fall den bifölles, hvarjemte den skulle föranleda ökade besvär för Bankens tjenstemän, utan att medföra någon lättnad för de personer, som hafva faslighets-lån, men då jag med upmärksamhet åhört Frih. Palmstjernas anförande, deruti han så grundligt bevisat, hvilka besvär och nya åtgärder, som derigenom skulle åläggas K. Befh:de, så vill jag icke förlänga diskussionen i detta afseende med ett återuprepande af dessa skäl, utan får derföre i allo förena mig med hvad Frih, Palmstierna anfort. 350 Den 12 April f. m. öfverläggningen förklarades härmed fulländad, hvarefter de ifrågavar. 9, 10 och 11 punkterne af BankoUtsk:s betänk, efter först till bifall derå frarastäld, men med nej besvarad propos., blefvo af R. o. Ad. afslagne. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. 6 e. m. 12:te punkten. Bifölls. 13:de punkten. Frih. Stjernstedt: Ett förbiseende har här egt rum, derutinnan, att utur 176 § bör utgå icke allenast lånet till Landskrona stad, ulan äfven det till Uddevalla stads kyrka, och på det att rättelse måtte ske, anhåller jag om återremiss af denna 13:de punkt af Utsk:s betänk. R. o. Ad. ansåg denna anmärkn, föranleda till förevar, punkts återremitterande.
Då egare till tullqvarnar, för hvilkas förmenta rätt berörde undersökning eger rum, likväl icke kunna tvinga närboende jordegare att bos dem låta mala sin säd, helst hvar och en, på sätt nämndt är, får för detta ändamål betjena sig af andra utvägar, samt då tullqvarnsegares rätt icke ansetts förnärmad genom frälseoch säteri-egares frihet att, utan något slags hinder, få bygga husbehofsqvarnar, synes icke något verkande skäl va Bihang tiU R. St. Q-.de Håftet. 2 Lag' samt Allnv, Bes v.- och Oecon.- Utsh:s Betänkande IS :o 26. ra förlianden att förmena egare till skatte och innehafvare af kronohemman enahanda frihet, och på grund häraf anse Utskotten sig böra tillstyrka, att genom utfärdande Författning må förordnas, att egare a t Skatte och innehafvare af Kronohemman må, i likhet med hvad nu för Säterioch Frälsehemman eger rum, utan hinder i denna del af allmänna lagens stadgande i 20 Cap. 4 <§■ B rggninga-Balken , å sina egor, till eget husbehof, anlägga 111 j öl q varnar, dock när de. för vatten vilja inrättas, så vida, genom förut i stadgad ordning skedd undersökning, utrönt är, att, förmedelst uppdämning eller vattnets begagnande i öfrigt för inrättningen, skada eller men annan icke förorsakas ; bör andes anmälan om mjölqvarns-anläggningenför dess behöriga anteckning hos Konungens Befallningshafvande göras. Ankom till Exp.-Utsk. d. 12 Nov. Betänkande, i anledning af väckta frågor om förändring i skyldigheten att bygga och underhålla broar och vägar.
Jag har sålunda, som jag hoppas, i tidens otillräcklighet en giltig undskyllan för det att jag i denna berättelse icke har att framlägga någon allmännare öfversigt öfver lagskipningen och ej heller några förslag till mera omfattande lagreformer; skulle ock den gällande Instruktionens nyss nämnda anspråk på Justitie-Ombudsmannens verksamhet i denna riktning, äfven efter den utveckling lagstiftningskonsten på senare tider upp nått, qvarstå oförminskadt, i trots af den dagligen vexande erfarenheten af lagstiftningskonstens jemväl vexande svårigheter, hvilka väl redan kunna anses hafva vida öfverstigit en mans höfva. Under sådana förhållanden har jag, i en med tidens och krafternas mått mera öfverensstämmande ordning, sökt att arbeta i den antydda riktningen, på det sätt, att jag i denna berättelse antecknat några under de handlagda ärendenas behandling yppade ofullständigheter och otydligheter i lagstiftningen och några i lagtillämpningen förelupna oriktigheter, hvilkas vidrörande jag ansett böra gagna såväl lagstiftningen som lagskipningen. Men, innan jag öfvergår till dessa ämnen, bör jag, efter vedertaget bruk, meddela redovisning för de åtal emot embetsoch tjenstemän, som, till följd af uppdrag från Justitie-Ombudsmannen, varit behandlade vid domstolarne, och i hvilka åtminstone en domstols utslag redan fallit. Jag har i denna redovisning tillåtit mig att dels sammanslå så beskaffade mål, som ej företett någon anmärkningsvärd skiljaktighet, dels ock afkorta framställningen af sådana, som i dessa berättelser för närmast föregående år haft motstycken, på det att icke genom onödig vidlyftighet läsarens tålamod må för mycket tagas i anspråk.
Betydligare mjölqvarnar äro de vid Uddby i Tyresö socken, Wällinge i Salerns socken, Bränninge i Tveta socken och Loo i Kulla socken, drifna af vattenkraft. Med ånga drifvas nyligen anlagda mjölqvarnar vid Bockholmssund i Eckerö socken och vid Steninge i Hushy socken, den sednare i förening med tröskmachin. § 4- Binäringar. Fisket är för skärgårds-allmogen den förnämsta binäring och kan till och med anses såsom hufvudnäring åtminstone i Börstils och Gräsi) socknars skärgård. Hufvudsakligast fångas strömming, derå i sistnämnde skärgård någon märkbar förminskning under ifrågavarande tid icke ägt rum, och har derstädes af denna fisksort till saltning anväudts omkring 1,200 tunnor om året. Deremot har uti den söder derom belägna skärgården strömmingsfisket högst betydligt aftagit, till stor afsaknad för allmogen vid sjökuslen, som af åkerbruk icke har tillräcklig bergning. Fångsten af öfriga fisksorter är ej af någon betydenhet och lemnar ringa till handeln. Fisket i skärgården drifves förnämligast med notar och skotar. Djupfiske i hafvet, förenadt med större kostnad och möda, är icke öflig t. Skälfångsten, som i sednare tider ständigt aftagit, lemnar ringa afkastning. Sjöfart och Skeppsbyggen äro vigtiga näringsgrenar för länet och omfattas med stor flit af kustboerne i Roslagen, men deremot nästan intet i Södertörns skärgård. Framför andra utmärka sig Wälö, Wäddö, Rådmansö och Gräsö socknars invånare i dessa näringsgrenar. Seglationen idkas för fraktfart med ortens produkter, isynnerhet skogseffekter, till hufvudstaden, med jerneffekler emellan bruken och norra länen, derifrån skogseffekter tagas i returlast, samt till någon del på utrikes orter. Landtmanna-fartyg och båtar öfver fem läster inom länet utgjorde: År 1843 270 st. om 5,429 läster. » 1844 220 » » 5,071 »
Jag skulle icke röra er med ett finger, icke komma er en hårsmån närmare än såhär. LOUISE skyggt. Det lät så vackert, när ni sade »du». ALLAND. Hvarför skulle jag säga »du»? Vi stå ju i intet förhållande till hvarandra. Vi äro två främmande menniskor som ni sjelf vill. Men kanske ni inte bryr er om min historia? LOUISE. Jo, ack jo. ALLAND lätt skämtsamt, men med en underton af allvar. Den handlar om mig sjelf, förstås. Konstnärer, som stannat i sin utveckling eller gått tillbaka, och män, som börja bli gamla, tala alltid om sig sjelf. Har ni lagt märke till det? LOUISE. Åh ALLAND. Jag håller på att modellera en byst af en dam. Hon ser någorlunda bra ut riktigt fula kvinnor vända sig aldrig till mig. Ryktet vet nemligen berätta, att jag aldrig förskönar mina offer LOUISE. Det fins nog tillräckligt af den sortens bildhuggare, som försköna och de äro visst billigare. ALLAND småleende. Tror ni? Nå ja. Hon som jag håller på med nu, har ett af dessa ansigten, som äro så svåra att fängsla i bild just derför, att charmen ligger i uttrycket, i skiftningarne, i det spelande lifvet mer än i dragen. Hon är oregelbundet, själfullt vacker; när man talar med henne, känner man den der dallringen i nervsystemet, den der underliga, hemlighetsfulla dragningen, som vissa kvinnor äga och veta af att de äga. LOUISE flyttar sig instinktlikt längre bort. ALLAND. Jag är, som ni kanske vet, mycket emottaglig för intryck, och alla mina blidare känslor samla sig oftast i hvad vi fransmän kalla tendresse. Jag tyckte strax, att det var synd om henne; hon var så ensam. Hennes man är en ungersk magnat, som lefver endast för hästar och kapplöpningar. Han är otroligt rik, har ett halft tjog älskarinnor och vårdslösar sin hustru. LOUISE. Fast hon är vacker? ALLAND. Han är en landtjunkare. Hans smak måtte gå i en annan genre För resten fängslar skönheten ju icke evigt LOUISE. Nå men hon? ALLAND.
Beträffande först den nybyggnad vid ifrågavarande institut, för hvars uppförande Rikets Ständer vid sednaste riksdag, såsom ofvan är nämndt, anvisade ett anslag af 25,000 R:dr, bar Utskottet, efter hvad upplyst blifvit och då, enligt Rikets Ständers år 1855 församlade Revisorers berättelse, äfven Revisorerae, som 16 Stats-Utskottets Ullålande JM 148. (Fortsättn.) tagit lokalen i ögonsigte, förklarat sig instämma uti de af institutets direktion yttrade åsigter om platsens olämplighet, funnit sig böra hemställa, att frågan om nämnda anslags utgående för byggnadens uppförande å den vid medlens beviljande bestämda plats må anses hafva för fallit. Hvad nu angår det af Kongl. Maj:t i nåder väckta förslag, alt efter förändrad plan låta uppföra en nödig befunnen större nybyggnad vid ifrågavarande institut, så torde icke någon, som varit i tillfälle alt besöka institutet, vilja förneka den trängande nödvändigheten af ökadt utrymme för denna inrättning, så framt den skall kunna uppfylla sitt gagneliga och välgörande ändamål. En förändring eller utvidgning af de nu befintliga byggnaderna föreskrifves ej mindre af dessas egen beskaffenhet, hvilken icke kan anses fullt förenlig med en nödig omsorg om elevernas helsa och trefnad, än äfven af det alltmer vexande antalet af personer, som önska plats vid institutet. Dessas antal är, såsom upplyst blifvit, långt större, än som inrättningen för det inskränkta utrymmets skull kan emottaga, så att direktionen varit nödsakad att afstå en mängd till elev-platsers erhållande inkomna ansökningar. Och då vid institutet elever icke få emottagas, hvilka äro öfver 13 år, har ock inträffat, att sökande, i afvaktan på ledighet, blifvit öfveråriga, och sålunda för alltid gått i mistning af en önskad och länge förbidad undervisning. Häraf visar sig, att ifrågavarande stiftelses verksamhet ännu är alltför inskränkt och på långt när icke motsvarar behofvet af vård och undervisning för den betydliga mängden af inom riket befintliga döfstumma barn. Det af Kongl.
Skrifvelse> N.o 18& den förra: ”Der skog och utmark, som gränsar intill åker och äng, blifver uppodlad, vare egaren af den nyodlade utmarken pligtig att uti hägnaden emelian densamma samt åkern och ängen deltaga efter förmedladt hemmantal; ”denna hägiiadsskyldighet räknas från den tid, den uppodlade marken är lär”dig att beså;” samt den sednare: ”Utjord eller urfjell eller lägenhet, sorn ej sjelfständig är, förthy att den ”under annan fast egendom lyder, hafva stängsel-vitsord i de fall, att dylik ”jord möter, eller att amian jord, sorn möter, förut tagit i stängsel del. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 Augusti 1848. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 18 Sept. 1848. Preste-ståndet den 2t Borgare-ståndet den 22 Bonde-ståndet den 23 Rikets Ständers underdåniga skrifvelsej angående assyrans-afgift för summor, som under rekommendation med posten afsändas. (Bevillnings-utsk. Uti. ]N:is 19 och 26.) S. A. K. Då billigheten synes fordra, att postverket erhåller någon motsvarande inkomst för det äfventyr, detsamma sig ikläder genom att tillförsäkra full ersättning för hvarje förkommen penningesumma, hvilken med posten afgår under rekommendation, serdeles som beloppet af de medel, hvilka i följd af poströfverier måst af postverket ersättas, de sednare åren betydligen tilltagit, hafva Rikets Ständer härutinnan funnit skäl, sorn påkalla fastställandet af en assurans-afgift, hvilken likväl, för att ej kännas alltför tryckande, borde bestämmas temligen låg och afpassas efter storleken af den summa, för hvilken postverket träder i ansvar. Fxpeditions-Utskottets Förslag till und.
Hamb. B:co Hanib. B:c© General-Consul Ehrenhoff i Marocco 3,870. F. d. Lieutenantan Fr. Crusenstolpe, såsom biträde åt General-Consuln 3oo. General-Consuln Lagerheim har äfven 3,870 R:dr Hamb. B:co, men njuter för närvarande under sin vistelse i Sverige endast Expectance-lön 1,000. Tillförordnade vice Consuln i Algier, f. d. ConsulatSecreteraren J. F. Schulze Arfvode i förstnämnde egenskap a,000. Lön i sistnämnde dito 600. Vice Consuln Adolf Tulin i Tunis . i,5oo. Consuln Adolf Hahr i Tripolis 3,000. F. d. Consuln i Tripolis, J. Gråberg *. 5oo. F. d. Consulal-Secreteraren i Tunis C. af Wetterstedt 3oo. General-Consul Lorich i Philadelphia — 2,5oo. — Westin i Rio Janeiro — 400* — v. Hejdenstam i Grekland, nyligen förhöjd från 2,400 till — 3,000. — Anastasy i Alexandria 2,400. Consuln J. Wilkens i Odessa • . —> 1,000. General-Consul John Tarras i Buenos-Ayres, förordnad den 14 Junii nästlidet år —. 2,5oo, Härförutan hafva för så lång tid tillbaka, som Utskottet haft del af räkenskaperne årligen blifvit utbetaldt Transport 13,070. 11,800. Slais-Vtskotlds Utlåtande N.o 3fp. i3 Transport 13,070. 11,800. till Kongl. Stats-Contoret, under namn af Kongl. Convoy-Commissariatets andel uti aflöning till Ot tomaniska beskickningen, ett belopp af
Prot. 184S, 4 Sami, 2 A/d. 12 HdJt. 2 10 Stalssamt Allni, Besv,- och Ekon,-Utskottens Utlåtande , N',o 4$- länderiers inrättande, föreslagit de åtgärder, som för den inhemska hornboskapens förbättrande, i Utskottens Lanke, äro de mest ändamålsenliga, få Utskotten, under åberopande af samma betänkande, vördsamt tillstyrka, att Herr Pajkulls förevarande motion icke må till någon serskild åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Stockholm den 3o Januari 1845. Ank. till Exp.-Utsk. d. 31 Jan , kl. 5 e. ro. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att Directionen öfver Danviks Hospital måtte upplösas, Hospitalet ställas under SerafimerOrdens-Gillets förvaltning och Hospitalets säker hets-handling ar fä af Rikets Ständers Revisorer granskas. Hederv. Bonde-Ståndet har till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterat ett af Riksdagsfullmägtigen Fr. von Zweigbergk ingifvet memorial, deruti han anfört, att Rikets Ständers så väl år 1841 sorn io43 församlade Revisorer gjort anmälan derom, att, vid granskning af Danviks Hospitals räkenskaper, Hospitalets säkerhets-handlingar icke hållits Revisorerne tillhanda eller blifvit för dem tillgängliga, af uppgifvet skäl, att Statens bidrag till Inrättningen icke utgjorde mer än 241 tunnor 24 kappar Kronotionde. Motionären ansåge detta skäl destomindre antagligt, som alla Danviks Hospitals hemman voro af framfarne Konungar till Hospitalet anslagne, och, om äfven Hospitalets egendom till en del utgjordes af enskilde donationer, borde sådant icke hafva utgjort hinder för vederbörande att säkerhets-handlingarne Revisorerne tillhandahålla. I anseende härtill och då Directionen för Hospitals-Inrättningen icke afgifvit någon förklaring öfver Revisorernes anmärkningar vid Hospitalets räkenskaper, har motionären, under åberopande af de, i serskild motion om
Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. inkomna Betänk:n och Mern.: N:o 106, i anledn. af väckt förslag om inrättande af en Svensk Lifförsäkrings-anstalt; N:o 108, i anledn. af återremiss af Betänk. N:o 89, rör:de skjutsningsbesväret, och N:o 109, i anledn. af väckt förslag om indragning af Tullkammaren i Fahlun. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 12 Juli 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades pleni-prot. för d. 29 sisth April f. m. Frih. Wrede, Fabian: Af tjenstegöromål förhindrad att vara ledamot uti Allm. Besv. o. Ekon.Utsk., nödgas jag, under vördsam anhållan att vid min Riksdagsmanna-rätt varda bibehållen, afsäga mig nämnda förtroende. R. o. Ad. biföll denna anhållan, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en ledamot i Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. efter Frih. Wrede. 234 Den 12 Juli e. m. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val af Utsk:s ledamöter, och befunnos dertill utsedde i Bevill 11 ings-Uts kottet: efter N:o 166. -Frih. Stjerncrona, David Erik, och N:o 839. Hr Rehnberg, Carl Gastaf; , 26. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel, och , 1753. Hr Hedenstjerna, Johan Fredrik. Banko-Utskottet: efter IV:o 2010. Hr af Geijerstam, Johan Henrik; , 49. Hr Bratt af Höglunda, Fullm. Gr.
Ståndets beslut innehåller endast och allenast afslag på de framställda voter:s-propos:ne. Det innehåller ingalunda ett afslag på alla slags voler:spropos:r, och när en jemkning kan komma i fråga såsom här skedt, så måste väl erkännas alt en ganska stor skillnad linnes emellan de voler:spropos:r hvilka blifvit helt enkelt förkastade och dem, i afseende på hvilka Talmannen hade trott sig böra neka propos. till antagande, till följd af deras grundlagsenliga pligt, ehuru de ansett sig kunna framställa de förra proposme. Det är denna skillnad, som Ulsk. sökt att tillkännagifva, och det är den, som gifvit anledning att tillstyrka den jemkning emellan de skiljaktiga besluten, de Stånd, som antagit samtliga proposme, och som således å deras sida, lika med deras Talmän, ansett proposme vara grundlagsenligen medgifna alt de beslut, i hvilka de andra Ståndens Talmän icke ansett sig kunna framställa propos., emedan de voro grundlagsstridiga, finge förfalla, emot alt de andra begge Stånden medgåfvo att man på vanligt sätt, i förstärkt Utsk., finge afgöra öfver de andra frågorna. Ganska rigtigt har Hr von Hartmansdorff fästat uppmärksamhet på en felaktighet af ordalydelsen i Ulsk:s inbjudning, då den inskränker inbjudningen till de (vänne Stånd, som afslagit alla voter:spropos:ne endast till de punkter, som icke blifvit förändrade i öfverensstämmelse med den af Talmannen vägrade proposm. Detta år likväl, såsom en hvar torde finna, en lapsus calami, lill följd af den skyndsamhet, som så allmänligen påyrkas, men hvarigenom man långt ifrån att vinna, tvärtom vanligen förlorar tid, den skyndsamhet hvarmed expedition mäste forlskyndas, så att den, i samma ögonblick redaktionen var färdig, upplästes till justering och antogs, hvarvid det lätteligen kunde undgå de närvarande ledamöterna, likasom det också verkligen undgått deras uppmärksamhet, att ett sådant fel insmugit sig. Att detta likväl icke kan betraktas annorlunda än såsom ett tryckfel, det torde Ståndet benäget finna.