Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 120, i anledning af väckt motion, angående omarbetning af den för Rikets Ständers Revisorer af Stats-verket nu fällande instruktion; bifölls. 112, r anledning af väckt motion om upphörande af läste-afgift till Svenska kyrkan i London, samt angående denna inkomsts ersättning genom anslag, återremitterades; 113, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående beviljande af ett räntefritt lån till Stockholms stad för bestridande af de genom kolera-farsoten föranledda kostnader, bifplls; och N:o 115, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse om upphörande af den till statsverket nu ingående arrende-afgift för Carl Gustafs stads krono-tullmjölqvarn. Lades till handlingarne. SD. Till konstitutions-Utskottet remitterades Kongl.
Majit inkommit, har Akademien under den 1 Augusli samma år erhållit nådig befallning alt låta densamma från trycket utgifva och Lill Folkskolorna utdela. l©gio af den 22 Februari 1845, om utvidgande af smidesrätt inom Bergslag (130). 1846 den 27 April i underdånighet anmäld, i sammanhang med allmänna frågan om stångjernssmidet och den gröfre jernförädlingen, hvarom Kongl. Majit under samma dag utfärdat allmän Förordning. 109:o af den 22 Februari 1845, angående indragning af Bergs fogd etjensterna (131). Denna Rikets Ständers framställning anmäldes i underdånighet den 6 Maj 1845, då Kongl. Majit förklarade, att densamma skulle framdeles förekomma, i sammanhang med den väckta frågan om förändrad organisation af Bergsstaten. 20 Bil. till R. St. Justitie-ombudsmans Embetsberättelse den 15 Nav. 1847. HO:o af den 22 Februari 184-5, med förslag lill förändrade föreskrifter angående vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin <123> 1845 den 13 Juni i underdånighet anmäld, och allmän Förordning utfärdad. Illo af den 8 Februari 1845, i hvad denna Rikets Ständers skrifvelse rörer anslaget å Nionde Ilufvudliteln till hvresmedel för Landts ta ten (89). 1845 den 13 Mars i underdånighet anmäld och lagd till handlingarne, såsom icke fordrande någon åtgärd. 112:o af den 1 Mars 1845, om förtydligande af Kongl. Maj:ts Bref den 10 Maj 1815, angående vile för försummad snöplogning (137). Kongl. Majit har under den 13 Maj 1845 förordnat de närmare bestämmelser, som Rikets Ständer i detta afseende åsyftat, och hvarom Rikets Hofrätter, genom nådigt cirkulärbref af samma dag, blifvit till iakttagande försländigade.
Lånesökande anmäle sig hos Länets Landthushålinings-sällskap; men i de län, der sådant sällskap antingen ej finnes, eller afsagt sig befattning med odlings-lån, ingifvas ansökmngarne till Konungens befallningshafvande, och böia dervid åtas af: a) Vederbörlige Domstolars bevis, att skiftes-förrättningen är behörigen stadfästad och laga kraftvunnen. b) En utur hemmanets eller lägenhetens karta utaf landtmätare gjord kopia, som affattar odlingsfältet, jemte åtföljande utdrag utur landtmätare-beskrifningen, i hvadj som rörer dess läge, areal och beskaffenhet. Bih. till R. St. Prot. 1856—1858. 4 Sami. 1 Afd. 4 Band. 31 Haft. 2 följ Ståls-Utskottets Utlåtande JK 288. c) Plan för odlingen, eller uppgift af ordningen och tiden till dess fortsättning och fullbordande. Laudthushållnings-sällskapet (eller Konungens Befallningshafvande) förordnar då. medelst påskrift å ansökningen, tvänne, i landthushållningen kunnige, ojäfvige män, att syna lägenheten, afgifva yttrande öfver den tilltänkta odlingens nytta och nödvändighet och uppgöra för densamma ett ordentligt kostnadsförslag. Kostnaderna vid denna syneförrättning ersättas af lånsökanden. Synemännens yttrande skall uppläsas å allmän sockenstämma och sedermera, jemte kostnads-förslaget och öfriga förenämnda handlingar, förvaras hos församlingens Pastor, med lemnadt tillfälle för en hvar att handlingarne genomse och att kunna afgifva och dervid skriftligen bifoga erinringar, inom en tid af fjorton dagar, hvarefter (och såvida lånsökanden ej sjelf vill derom besörja) samtlige handlingarne blifva, genom Kronobetjemngen eller genom socken-hushållnings-sällskapen, der sådana linnas, ofördröjligen öfverlemnade till Länets Landthushållnings-sällskap (eller Konungens Befallningshafvande), och skall sådant vara verkstäldt innan den 1 Oktober föregående året, derest ansökningen skall komma under pröfning och till låns erhållande
Man har insett att Förmögenheten i allmänhet minskades inom Riket, att den ostadiga Coursell skadade Handeln, att midt i öfverflödet af Penningar fattades Capitaler åt Näringarne m.m. och man har velat ur de Theorier, som bland bristerna uppstått, för att sätta tankarne inom detta ämne i veltenskapligt beroende, både förklara orsakerna och uppsöka medlen. Efter min vördsamma tanka, förvilla dessa Theorier ej allenast då, när de användas af sådana efterföljare, som ej kunna fatta dem i sin rot, utan äfven då, när sådana verkande krafter uti Phenomen visa sig, hvilka Theorien icke considererat i sin upprinnelse, af det enkla skäl, att de bero af en Local, en Näringsflit, en. Capital-existance, ett Naturens slöseri, som ensamt caracteriserar Svea Land. Finska Handeln, som genom Finnarnes förtroende till BancoSedeln skiljer sig från all annan Handel; den husliga idogheten, som genom en, efter de allmänna Principerna icke lönande sysselsättning, använda en tid, som annars uppoffrades åt lättjan, naturen af det närvarande Närings-systemet, der Författningar än tillkonstla Tillverkningar , än förhindra dem, med flera, äro sådana, efter min kännedom, att tillskrifva Sveriges local, Nationens lynne, eller Styrelsens åtgärder. Men sedan Sverige, under hela dess industrieusa Existence, varit styrdt efter ProhibitivSystemet, då något existerat hvarigenom Naturens begagnande, så till sägandes, blifvit förvilladt med Näringslynnet, lärer öfvergången lill all den frihet, som bör äga runi, Den 5 Januarii. 371 icke utan en försigtig öfvergång böra beredas, och innan dess torde uppmuntran äf vissa Tillverkningar, till exempel Landtmannens Producter genom Tull, vara elt hälsosamt steg.
Sådana saknas dock icke i förevarande hänseende; ty flera af de så kallade ädlare verken — hvarmed här lörslås ej blott sådana, der ädla metaller frambringas, utan äfven de verk, hvarmedelst tillgodogöras andra mineralrikets produkter, med undantag af jernet — äro gynnade med privilegier och särskilda förmåner af icke ringa värde. Produktionsskatten var nemligen i vissa fall ursprungligen att anse såsom arrende eller en årlig ersättning till Kronan för de från densamma erhållna förmåner, och om än lämpligheten att bestämma en sådan ersättning till viss andel af den tillverkade produkten, antingen den frambringas med eller utan vinst, kan ifrågasättas, lärer dock sjelfva beskattningsåtgärdens rättmätighet i detta (all ej kunna förnekas, så iänge grunden för densamma qvarstår. Hvad de öfriga verken, som icke äro gynnade med sådana förmåner, deremot angår, så synas billighet och rättvisa påkalla, att de, i likhet med jernhandteringen samt andra fabrikationer, varda befriade från annan afgift till Staten, än den allmänna bevillningen, och kan den uppoffring uti inkomster, Statsverket, genom eftergift af tionde från dessa verk, finge vidkännas, icke blifva särdeles stor, helst den till någon del kö turne alt ersättas genom ökad bevillning. Som emellertid en fullständig utredning, om och hvilka privilegier samt särskilda förmåner, hvaraf de olika verken kunna vara i besittning, erfordras, innan frågan om deras befriande från tiondeskatt afgöres, hafva Rikets Ständer funnit sig böra hos E. K. Majit härmed i underdånighet anhålla, det E. K. Majit behagade låta inhemta de för frågans utredning nödiga upplysningar samt derefter, om möjligt är, till näst härefter sammanträdande Riksdag aflåta nådig Proposition angående upphörande af nu utgående kopparränta och tionde å tillverkningar af metaller samt tillgodogörande af mineralrikets alster, der dessa tillverkningar icke äro i besittning af privilegier eller särskilda förmåner. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 5 Juni 1866. Bih. till R. St. Skrifvelse, N:o 62. HI:0 Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Juni 186 6.
Hela dagen dröjde Rosas tankar vid den gode professorn; men huru det gick med hennes beslut, eller om det verkligen stadgade sig, få vi se uti ett annat kapitel. I Fru Borgenskölds lilla Förmak. Aftonen samma dag, hvars morgonhändelser vi skildrat i kommerserådets hus, satt fru Borgensköld, en gammal, aktningsvärd matrona, af ett hjertligt, välmenande utseende, i ena hörnet af sin låga, välbekanta soffa, sysselsatt att stoppa den nittionionde bristan på en shawl, hvilken troget följt egarinnan sedan hennes ungdom. Hennes dotter Hilda satt framför ett bord vid fönstret, och skref så flitigt, som trots någon sekreterare på extra stat. Rummet var enkelt, men snyggt och ordningsfullt; likväl röjde det hela påtagligen knappa vilkor. Sedan begge fruntimrens arbete en stund tyst fortgått, uppstod Hilda. Den tilltagande skymningen gjorde det omöjligt för henne att längre fortsätta. Hon gick några slag fram och tillbaka i rummet, hvarunder modern då och då förstulet betraktade henne, och emellanåt i hemlighet borttorkade en tår ur sitt öga med den dermed förtrogna shawlsnibben. Hilda Borgensköld var en utmärkt vacker flicka, och förenade dermed äfven ett godt hjerta, ett ljust hufvud och ett odladt förstånd, men äfven en viss icke så obetydlig stolthet, öfver de förmåner naturen tilldelat henne, och hvilka i hennes ögon gällde mera än lyckans, dem hon föraktade, då de icke åtföljdes af de förra, skönheten likväl undantagen; ty hon var af för mycket upphöjda tänkesätt, att göra denna naturens nyckfulla lek till någon hufvudsak. – Sedan flera år tillbaka hade hon vant sig att älska och högakta sin kusin Ferdinand. Hans kärlek hade hon känt så länge hon visste att hon egde ett hjerta; och ehuru han aldrig formligen begärt hennes hand, hade hon dock, hon visste ej hvarföre, uti honom alltid sett den framtida skaparen af sin lycka; ty tusen gånger hade Ferdinand bedyrat, att ingen sällhet på jorden kunde finnas för honom, om den icke delades af henne.
Proposition, N:o 8. 25 •sådana tjenster, sora tillsättas efter ansökning och förslag, det uppehåll, sorn sådan tillsättning medförer, måste föranleda, att motsvarande belopp äfven framgent varder å anslagen för dessa tjenster besparadt, samt att hvad beträffar de vakansoch ligget ids-besparingar, som, efter hvad handlingarne upplysa, under ofvannämnda tidrymd ingått till Arméens Pensions-kassa roed 12,642 r:dr 42 sk. 9 r. och till Aroiralitetskrigsmans-kassan med 1,688 r:dr 5 sk. 4 r. årligen; så är väl, med få undantag, icke någon ansökningstid föreskrifven i afseende å de militära beställningarne, kvilka i allmänhet blott efter vederbörandes förslag tillsättas; men då ovilkorligen någon tid måste förflyta, innan dessa förslag kunna aflemnas, hvilket vid Landt-arméen bör ske inom sex veckor efter vakansens öppnande, och innan dessa ärenden derefter hinna afgöras, skulle äfven vid dylika ledigheter, i allt fall, en icke ringa dél af den nu påbjudna vakans-besparingen komma att iakttagas: Och har erfarenheten äfven ådagalagt, att till och med ganska ofia inträffat, att icke blott den bestämda besparingen hunnit ingå, utan jemväl så kallad tillfällig vakans-besparing uppkommit, innan tillsättning egt rum. Dessa förhållanden utvisa således att, om äfven förbemälda kassor erhålle anslag i stället för ofvannämnda vacanceoch liggetids-besparingar, hvilka för alla tre kassorna i medeltal utgjort 20,484 Rdr 34 sk. 1 r. årligen; så skulle dock Statsverket för betydligaste delen deraf blifva godtgjord medelst sådana besparingar, som uppstode innan lediga tjenster hunne att återbesättas. Vidkommande sedermera nådårsbesparingarne, hvilka jemlikt ofvanomförmälda uppgifter, under deri beräknade tid tillfallit Civil-statens Pensions-kassa med 4,344 r:dr 41 sk. 11 r.
Deremot synes mig allvarsamma controller stå fullkomligt tillsammans med en fri tull-lagstiftning, ty då controller äro nödvändiga, böra väl de, ehvad princip för tull-lagstiftningen man än antager, vara så beskaffade, att de åstadkomma det resultat man afser. Jag skulle anse det utmärka en känsla af förtrytelse, om jag, derföre att mina åsigter i afseende på tull-lagsliflninger, icke galt igenom , skulle ifra för slappa controller, och efter min tanke borde den del af representationen, som önskar ett liberalare tullsysleme, icke motsätta sig, alt, äfven under ett förbudssysteme, controllerna må vara stränga, ty orikligheten af sistnämnda systeme visar sig då lättare och olägenheterna deraf kunna icke försvaras med påstående om bristande controll. Jag måste derföre yrka stränga controller. Man har isynnerhet fästat sig vid den s. k. husvisitationen. Jag anser denna rättighet , eller snarare pligt för dem som skola handhafva lagen, vara nödvändig, ehuru jag medger att det ligger något afskräckande i delta ord, och att opinionen inom landet är stämd emot detsamma. Jag vill äfven göra afseende på denna opinion och erkänna att husvisitationen är ett ondt, — men ett nödvändigt och oundvikligt ondt. Då vi icke hafva och aldrig kunna få ens så stark bevakning, att vi, liksom med en gränscordon, omgifva våra kuster och derstädes förmå upptäcka allt gods som i Riket olofligen införes, är det nödigt al! bevakningen jemväl utsträckes öfver gränsen in uti landet, så att den, som väl lyckats få sina varor genom gränsbevakningen, icke derföre Den i April c. m. 07 må vara saker för beslag. Det är synnerligen för det alt den störer husfriden, sorn man anser husvisilationen vara ett så stort ondt; men jag hemställer huruvida man icke fästat ett oriktigt begrepp vid hvad som med husfrid menas. Den husfrid, hvarom lagen försäkrar hvarje medborgare, matte icke störas derigenom, att lagens organer efter bestämda föreskrifter undersöka huruvida eli lagbrott blifvit begånget, och icke vill man väl med husfridens helgade namn afse, att ett värn eller ett skydd lemnäs åt lagbrytaren.
R:dr 1,105,800: till fyllande af hvilken brist Kongl. Maj-.t nu begärt, att, jemte det anslaget till flottans nybyggnad på Hufvudtiteln oför minskadt bibehålies med „ 162,000: dessutom må såsom extra anslag varda beviljad en summa af „ 943,800: att under år 1867 utgå och tillika med öfriga uppgifna, för anskaffande af ny krigsfartygsmateriel afsedda tillgångar på anslaget till flottans nybyggnad öfverföras, för att samfäldt med detta redovisas på sätt med de vid sistförflutna riksdag för enahanda ändamål beviljade medel eger rum. Af åberopade Statsråds-protokoll inhemtas, att den uppgifna summan af 3,000,000 R:dr nu är afsedd till anskaffande af: en monitor, nära liknande de redan till stor del utförda, för en beräknad kostnad af omkring 900,000 R:dr; en snabbgående korvett, hvartill ritning blifvit uppgjord af Sekund-chefen för konstruktions-korpsen och hvilken, beräknad att kosta 1,074,770 R:dr, skulle förses med bestyckning af 3 svåra och 2 mindre kanoner; fartyg, å hvilka (med användande af dels redan fastställd ritning och dels andra, under ytterligare granskning varande ritningar i den mån de kunna fastställas, ) skulle, tillämpas den s. k. monitors-idéen, men som med minskad storlek ändock förande lika svåra kanoner, antagits komma att utgöra ett förbättradt försvarsmedel i Sveriges mera slutna och grunda farvatten, lärn padt, såsom sådant efter landets behof och såsom mindre dyrt att anskaffa, äfven efter dess förmåga; för hvilka fartyg ansetts med fördel kunna användas en summa af 950,000 R:dr; ett fartyg, beräknadt att kosta högst 50,000 R:dr och afsedt för högste befälhafvaren öfver rikets krigsmagt till lands och vatten, för att sätta denne i tillfälle att sjelf följa rörelserna i landets inre skärgård och att der kunna hastigt förflytta sig från en punkt till en annan. 8 Stats-Utskottets Utlåtande M 52.
Ho vill sätta sig emot honom? Välsignad vare den som dig välsignar, och förbannad den dig förbannar. Då förgrymmade sig Balak i vrede emot Bileam, och slog händerna tillsamman, och sade till honom: Jag hafver kallat dig, att du skulle förbanna mina fiendar; och si, du hafver nu tre gånger välsignat dem. Far nu hem till ditt. Jag tänkte, att jag skulle ärat dig; men Herren hafver den ärona förtagit dig. Bileam svarade honom: Hafver jag ock icke talat med din sändningabåd, som du sände till mig, och sagt: Om Balak gåfve mig sitt hus fullt med silfver och guld, så kunde jag dock icke gå utöfver Herrans ord, antingen till att göra ondt eller godt efter mitt sinne; utan hvad som Herren sägandes vorde, det skulle jag ock säga? Och nu, si, när jag far till mitt folk, så kom, jag skall råda dig, hvad detta folk med dino folke göra skall, på yttersta tiden. Och han hof sitt tal upp, och sade: Detta säger Bileam, Beors son: Det säger den man, hvilkom ögonen öppnade äro; Det säger den som hörer Guds tal, och den som dens Högstas kunskap hafver; den som ser dens Allsmägtigas uppenbarelse, hvilkom ögonen öppnade varda, när han på knä faller: Jag skall få se honom, men icke nu; jag skall skåda honom, men icke när: En stjerna skall uppgå utaf Jacob, och en spira uppkomma af Israel, och skall sönderkrossa de Moabiters Förstar, och ödelägga all Seths barn. Han skall intaga Edom, och Seir skall komma under sina fiendars våld, men Israel skall vinna seger. Utur Jacob varder kommandes den som råda skall, och omkullslå hvad igen är af städerna. Och då han såg de Amalekiter, hof han upp sitt tal, och sade: Amalek de förste ibland Hedningarna; men på sistone blifver du platt borta. Och då han såg de Keniter, hof han upp sitt tal, och sade: Fast är din boning, och du hafver lagt ditt näste, i hällebergena. Men du, Kain, skall varda förbränd, när Assur dig fångnan bortförer.
Öfverståthållareembetet icke gjort sig skyldigt till missbruk af den Konungens Befallningshafvande genom oftanämnda lagstadgande tillerkända myndighet, då Öfverstålhållare-embetet allt ifrån början af år 1855, eller under hela den tid, bestämmelsen derom varit gällande, endast i nio fall beviljat förnyelse eller förlängning af utskänkningsrättighet; att invändningar emot Öfverståthållare-embetets förfarande icke blifvit framstälda vare sig af Handelsoch Ekonomi-Collegium, som hade befattning med frågor rörande bränvinsförsäljning och, på grund af Öfverståthållare-embetets resolutioner, meddelade tillståndsbevis angående beviljade särskilda utskänkningsrättigheter, eller af Borgerskapets Äldste, hvilkas ordförande förordat nu åtalade tillåtelse, och hvilkas Delegerade i Drätselkommissionen deltagit i kommissionens framställning om sådant tillstånd för stadens gästgifvaregård; varande lika litet af näringsidkare, försedde med ständiga utskänkningsrättigheter, något klagomål öfver Öfverståthållare-embetets tillgörande uti i fråga varande hänseende anmäldt; att det förhållande att, under den tid värden å Hotel Rydberg, på grund af Öfverståthållare-embetets tillåtelse, bedrifvit utskänkningsrörelse, ständiga utskänkningsrättigheter blifvit å auktion försålda, desto mindre inverkade på sakens bedömande, som det icke syntes oantagligt, att bland orsakerna dertill, att såsom föremål för särskild tillåtelse blifvit undantagna vissa förhållanden, under hvilka bränvinsutskänkning finge af Konungens Befallningshafvande medgifvas, äfven kunde 8 58 hänföras den, att utskänkningen, under dessa förhållanden, icke förmådde draga den skatt, som bestämdes genom rättigheternas bortauktionerande; att detta vore fallet med i fråga varande Hotel, enär, om än häremot syntes strida den omständighet, alt utskänkningen på Hotel Rydberg det senast förflutna året blifvit af Taxeringskommitéen beskattad med 1400 Riksdaler, och att värden sedermera på auktion inropat en rättighet för en beskattningssumma af 122G Riksdaler, bränvinsutskänkningen på Hotelet likväl icke uppginge till den qvantitet, som motsvarade beskattningsbeloppet, utan den förhöjda skatten komme att drabba andra föremål, såsom bostad och mat.
■Från det Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Stats-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens handläggning följande motioner öfverlemnade blifvit, nemligen: l:o Af Riksdags-fnllmägtigen från Kronobergs Län Petter Gabrielsson, som fästat Rikets Ständers uppmärksamhet vid det med rättvisa oförenliga och till tvister ledande förhållande, som nu eger rum, vid utgörandet af så kallade planpenningar eller ersättning af utrotar till stamrotarne, å hvilkas egor soldat-torpen äro förlagde. En sådan ersättning hade i knekte-contraetet af den 13 Maj 1685, för Jönköpings och Kronobergs Regementen, blifvit fastställd till En daler silfvermynt årligen; men om vid den tiden och med afseende på den obetydliga ego vidd, som då anslogs åt torpen, nyssnämnde ersättning kunnat finnas nöjagtig, så vore den nu, ställd i bredd med förändrade myntvärden, och i synnerhet med den mångdubbla tillökning i åker och äng, som, utöfver contractets lydelse, sedermera kommit torpen till godo, högst otillräcklig, enligt motionärens åsigt; i öfverensstämmelse hvarmed, och efter en omständlig framställning af de förfoganden, hvilka, tid efter annan, så väl å Rikets Högloflige Ständers, som å Regeringens sida, i förevarande ämne vidtagne blifvit, men hvilka dock icke skola medfört påräknad verkan till stamrotarnes lindring, motionären funnit sig föranlåten hemställa, att Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om den förklaring, ”att planpenningarne af utrotar till stamrotar vid Jönköpings och Kronobergs Regementen må, när godvillig öfverenskommelse derom ”ej kan emellan rote-intressenterne träffas, bestämmas efter hvad soldat-torpet, ”med hvad dertill i bete, gärdsel och vedbrand eller annat af stamroten ensamt bestås, kan anses afkasta, enligt behörig värdering, och utroten betala sin ”lott i denna afkastning, efter sin andel i hela roten.”
Af ännu högre vigt till sina följder skulle emellertid centraliseringen blifva derigenom, att den hittills så ofta inträffade, i så många afseenden för konkurrenlerne ofördelaktiga täflan emellan de särskilda föreningarne om lån — en täflan, som icke sällan tvungit än den ena, än den andra att, för att bereda sig erforderliga penningetillgångar, ingå på vilkor af ganska tryckande art — skulle förlora all grund och anledning samt följaktligen upphöra, och att, då vid en centraliserad upplåning endast ett slags obligationer med hänsigt till låntagaren eller utgifvaren komme att utställas, den osäkerhet vid val af obligationer för uppköp, som nu på den utländska marknaden visar sig, i fråga om de derstädes utbjudna, af särskilda Hvpotheks-föreningar utgifna, på olika vilkor lydande obligationer, och som hos eljest hugade köpare, endast af sådan anledning, minskar lusten att köpa och följaktligen bidrager att nedsätta dessa obligationers kurs, likaledes skulle, jemte de i berörda förhållande grundade anledningar dertill, försvinna och lemna rum för trygghet i fråga om det af fondmarknadens skiftningar oberoende värde obligationen representerar. Henna trygghet skulle ytterligare vinna ett fast stöd genom den grundfond, som, på sätt i § 4 af förslaget rörande Hvpotheks-banken omförmäles, skulle denna bank af Staten beredas såsom en jemte jordhypotheket tillgänglig garanti för fullgörandet af bankens genom låne-obligationerna öfverlagna förbindelser.