Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Öfver-ståthållaren antagit, att stats-verket för polis-inrättningen i Stockholm, hvilken i dess början varit betraktad som en stats-institution, ett förhållande, som jemväl vunne stöd deraf, att lapdt-regeringens polis i det väsen dtligaste bekostas af staten, borde vidkännas halfva kostnaden, eller 25,000 rdr samt staden andia hälften (eller utöfver nuvarande 21,275, ett tillskott af 3,725 rdr) har Öfver-ståthållaren i underdånighet hemställt, att Kongl. Maj:t må aflåta nådig proposition till Rikets Ständer om beviljande af den erforderliga tillökningen 10,000 rdr af allmänna medel, hvarjemte Öfver-ståthållaren, beträffande redovisningen för polisens anslag, tillagt, att, ehuru detta anslag, enligt Kongl, brefvet den 25 Nov. 1812, blifvit ställdt till Kongl. Maj:ts disposition, utan annan redovisning, än inför Kongl. Majrt enskildt, det likväl syntes lämpligt och billigt, att hela anslaget underkastas offentlig redovisning inför Kammarrätten; dock att från en sådan redogörelse undantages den summa af 2,450 rdr, som å förslaget till stat finnes uppförd till belöningar för upptäckter af stölder och andra brott, samt för uppsigt å misstänkte personer och till oförutsedda utgifter, för hvilken summas användande och redovisning enahanda föreskrifter, som hittills, borde blifva gällande, samt att de besparingar, som på hela polisanslaget uppstå, må, efter underdånig anmälan hos Kongl. Maj.-t, f å disponeras af Öfver-ståthållare-embetet till polisväsendets fullkomnande, under förbehåll, att, om någon del deraf för något år anordnades till förwlärkning af det anslag, som icke är underkastadt offentlig redovisning, någon redogörelse för en sådan andel af besparingen icke annorlunda eger rum, än i enlighet med hvad i afseende å detta anslag är i underdånighet framställdt.
Knappast förekommer i den af hr Sehöldström föranstaltade samlingen en enda liten bit af politiskt innehåll, om man undantager företalet, som hr S. sjelf författat i den behagfulla och sympatiska ton, som är honom egen. Wet * terhoffs dikter utgöras för det mesta af intagande stämnings-bilder, ur hvilka talar en nästan barnafrom känsla i förening med en intelligent reflexion, den förra rådande i hans finsk * svenska sånger, den senare i hans poetiska minnen frfin Italien. Hans bilder, karaktärsteckningar öfver en August Blanche, en Victor Rydberg, en Ounnar Wennerberg m. fl. utgöra spirituela utkast, hvilkas träffande uppfattning och briljanta stil täfla om att ffengsla uppmärksamheten. Af Wetterhoffs många politiska och konstkritiska uppsatser har, såsom naturligt är, knappast något kunnat medtagas. Skrifaa i dagar, som nu äro flydda, ha de med dem » lagts till handlingarna *. Publicisten verkar, i likhet med den reproducerande konstnären, omedelbart för stunden, för ögonblicket, dock med den skilnaden att han, i motsats till den senare, sjelf bryter sitt material ur tidsmedvetandete schakter. Båda tillhöra de kulturhistorien, hvars riktning publicisten äfven ofta bestämmer. Wetterhoffs plats der, i Finland och i Sverige, angifves pietetsfullt i den lefnadsteckning, hvarmed hr Sehöldström ledsagat hans vackra dikter och bilder. n.Qrefvinnan Qabriele Landberg. Originalträsnitt af G. Forssell efter fotografi af Selma Jacobsson.Något up » Tusen oeh en natt » i Stockholm. rMSimå konung Oskar II: s historia en gång kommer att jäSgg skri / vas, skall orientalistkongressen i Stockholm såker-ligen icke bli förgäten, i yttre glans och inre halt mätande sig med, om icke öfverträffande det mesta af allt hvaråt denne monark skänkt sitt tungt vägande protektorat.
N:o 30; N:o 63, i anledn. af återremiss ä utlåt. N:o 31; N:o 64, i anledn. af återremiss å utlät. N:o 33; N:o 65, i anledn. af återremiss ä utlät. N:o 36; N:o 66, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 41; samt N:o 67, i anledn. af återremiss å utlåt. Föredrogs, men lades, på begäran af Frih. Palmstjerna, Nils Fredr., och Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius, ånyo på bordet Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ns d. 15 dennes första gången bordlagda utlåt. N:o 68, i anledn. af väckt fråga om en normalskolas inrättande i Stockholm för fruntimmersundervisningen. Föredrögs Stats-, samt Allmänna Besv.-o. Ekon.Utskms d. 15 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 69, i anledn. af väckt fråga om anslag till Stockholms lyceum och realgymnasium. Gr. Gyldenstolpe, Ant. Gabi-.: Vid detta betänk, finnes ingen reservation, oeh måhända liar jag således orätt i min anmärkn., hvarföre jag öfverlemna!- åt R. o. Ad. att bedomina om de sammansatta Utsk:n hafva fullkomligt rätt i sitt utlåt. Det förefaller mig nemi. besynnerligt, att Ständerue skola bevilja en gratification af 3,000 r:dr b:co åt en person, för det han inrättat en skola. Om R. St. på det sättet skola belöna hvar och en, som söker sin utkomst på eli eller annat sätt, så vet jag icke hvar det egentligen skall stanna. Har en sådan person utmärkt sig på ett eller annat sätt, så må han belönas, men jag kan icke finna, att Utsk:n upplyst, att detta här är förhållandet. Då härför en tid sedan var fråga, om det sätt, som R.
— N:o 226. angående förhöjdt ansvar å den, som utsläpper svinkreatur sedan käle är ur jord. XV. 273. — N:o 227. angående ett å Riksgälds-kontorel anvisadt tillfälligt kreditiv för Slals-kontoret. XV. 273. — N:o 228. angående förändrade föreskrifter i afseende på Skogshushållningen i Riket. — SN:o 229. om hvad med handskrifven invisning bör förstås. XV. 283. — N:o 230. angående förändring af hvad stadgadt blifvit om underställning af Underrätts beslut i vissa mål. XV. 283. — N:o 231. angående uprättadt nytt Reglemente för Riksgäldskontoret. XV. 283. — N:o 232. med ny Riks-Stat. XV. 283. — N:o 233. om uphäfvande af förbudet mot bivistande af främ mande gudstjenster. XV. 283. Expeditions-Taxa, angående dels om utarbetande af ny sådan, dels om ändringar i nu gällande. XV. B. 210. A. 212. E. 229. Expeditions-Utskoltets Ledamöter. Se Lista. Expedilions-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. •— N:o i. angående ökadt Kansli-biträde m. m. I. B. 158. A. 193. — N:o 2. angående uplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Proto koll. I. B. 158. A. 193. — N:o 3. i fråga om prenumeration å Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll. I. B. 158. A. 193.
De Den 22 Juni e. m. 209 De hafva åberopat Malmö Recess af den 18 September 1G62. Men i 8 § står ”att R. o. Ad. blifva vid de immuniteter och privilegier som de af ålder njutit hafva: sä vida de icke strida mot ”Sveriges fundamental-lag och stadgar, och dess välfärd och intresse ; dock förblifva Ad:n oturberat vid sina gamla privilegier ang:de "Rusttjensten och Knektehållet, som hvad mera uti (Kungl.) Com”missariernes svar och resolution på Ad:s öfvergifna besvär och gra”vamina funnes vara beviljadt och förklaradt”. I 14 § af denna resolution, läto de K. commissarierna bevända vid Ad:ns anhållan, ang:de utskrifningen, att ingen sådan mätte blifva dem, ”utan deras vetskap ålagd”. Men då Ad., genom 4 § i 1664 års riksdagsbeslut antagit, att allt frälse derefter malte blifva i lika gjudt uti bätsmanshållet, och det sålunda, att inom rå och rör af 12 gårdar, och utom af 8, gåfves en båtsman, och af hvar skattlagd hel gård 1 Dir S:mt, så beviljade Ad. i Halland detsamma, dock förbehållna sätegårdar och veckodagsbönder, men i öfrigt skulle inga gods vara derifrån frikallade. I 1683 års riksdagsbeslut § 14, hvarigenom närmare bestämdes hvilka hemman, som skulle vara befriade frän den rotering, som då i allmänhet bestämdes, i stället för den utskrifning, som, på sätt Hr von Troil nämnt, förut egde rum för att skaffa manskap till rikets försvar, blefvo ej utsocknefrälse-hemmanen undantagna. Genom ett K. bref, af den 20 December 1693 förklarades frälse böra med krono och skatte stå lika i båtsmanshåll. Genom K. resolutionen, af den 27 Januari 1721 förklarades delta frälse (nemi. det utsockne i Halland) ”icke lära med skäl och fog undandraga sig rotering”.
Dest och statswerkets samfalle penninge behof, till grund för bewillningens bestämmande m, m. Friherre Westerström, staeod, som sts anmält, Uprop-desoch yttrade, att mid det af Ridderffapek ^vch Adeln förrättade wa! till Riddarhus-Directeurer, hade, genom glömska, förestrifken i 50 §. Riddarhus ordningen kommit atc icke blifwa iackkragen, ilias denna §, hwi.ckeii Friherre klosterström upläste, innefattande ibland annar att Riddarhus, Den -3 Julli. 359 * Direckeurerne, böra wäljas ibland sädane Adelsmän, h,vilka öro behörige atk wara ledamöter uti Utstött, were det tydligt, att ej någon af de embetsman som i 41 §- Riddarhus ordningen upräk nas, kunde till Riddarhus Directeur utses: och da ibland veste elfwen Instinä-Räd finnas uvtagne, hade Herr Instuiä-Radet von kVirrton kerZ. af detta stät icke bordt .unna komma under omröstning. Dä altsa, vaktat rösternes hedrande enhällighet för honom hans utwätjande icke kunde anses med lagen enligt, yrfade Friherre Lesterlkröna att genom nytt wal en ledamot i Riddarhus Directionen mätte i hansställe utses; men föreslog derjemte, att da Ridderstapet och Adeln borde erkänna Justitiä-Radet Clarks ^on Wurtenberg synnerliga förtjenst i afseende pä Riddarhusets genealogiska arehiv kunde deras fordran med lagen förenas, om Ridder skåpet och Adeln är honom updroge, såsom ett särstildt förtroende, främsta inspectiomil öfwer berörde orchid uuder sin lifstid, och han derwid lillgvdo njöte ett lika honorarium, 200 R:d om äret, som numera Ridbarhus.Directeurerne tillkommer. Zerr Landt-U7arstkalken gjorde proposition 8 de af Friherre Leäerlirönr salunda gjorda förslag, hwilken proposition med ett enstämmigt
Femte Artikeln handlar om hämmande af Tiggeri och sysslolöst kringstrykande, samt örn ansvar för andra förseelser af dem som njuta Fattigvård, Barn, hvilka beträdas med Tiggeri , eller andra förseelser emot Fattigvården, tror Cornmitéea kunna och böra behandlas så lindrigt sorn möjligt, för att dels icke blottställa» för offentlig skymf, och dymedelst förhärdas i sitt okynne, dels ock i Landsorterne ej nödvändigt behöfva till Konungens Befallningshafvande insändas, då de njuta Fattigvård och höra till Länet, der de anträffas. Af dessa skäl har Commitéen föreslagit för barnen föreställningar eller aga der de böra vårdas och af den , sorn bör dem vårda, samt när de njuta Fattigvård, lemnat i Städerna utom Stockholm åt Magistraterne men på Landet åt Fattigvårds-Styrelserne, under hvilka myndigheter de i lika fall lyda , att dem till aga eller näpst befordra. De förbehåll, Commitéen dervid fästat, ligga så i sakens natur, att 3 So Betänkande om Fattigvården i Rikeii de ej tarfva någon närmare utredning för sina grunder; Och den skyldighet, Commitéen före» biagit för Fattigvården, dit barnet hörer, eller för den, som eljest hort detsamma vårda, att när det i annan Församling anträffas, ersätta kostnaden för dess hemsändande och dess vårdande under tiden, synes vara en hillig följd af den tillsyn på hamet, sorn dem åligger, samt är dessutom till någon del redan uti Kongl. Brefvet den it April 1663 grundlagd och seder» mera i Kongl, Brefvet den 15 Junii 1773 upp* lifvad.
Mars 1851 lill inlösen efter 6 månader eller d. 8 Sept. samma år upsagde, men likväl icke företedde, hvarefter de af Direkt, för Smålands m. 11. provinsers Hypotheksförening, med tillsammans 5,976 R:dr 12 sk. b:ko, utgörande obligationernas kapitalbelopp, jemte derå vid upsägningstidens slut uplupen ränta, blifvit inlöste, emot en af Riddarh.-Direkt. utgifven förbindelse att hålla Hypotheksföreningen skadelös för den utbetalning, hvartill densamma, i händelse någon eller några af dessa obligationer framdeles, inom den i Kongl. Förordningen d. 13 Juni 1800 stadgade lid kan blifva enl. lag förbunden; men de 3,066 R:dr 32 sk., som jemte obligationerna blefvo bortstulna, äro bland fordringar uti Jungfru-stiftskassans räkenskaper balancerade. För öfrigt anmäler Riddarh.-Direkt. i afseende på detta ärende, att f. d. Akaren Carl Fredrik Lilja bekant sig hafva föröfvat ofvanberörde i Riddarh.-kont. medelst inbrott begångna stöld, samt att, efter det han i hufvtidstaden undergått ransakning, så väl vid Kongl. Poliskammaren sorn vid Rädst.Rm och dervid såsom delaktige i samma stöld upgifvit Qvinspersonen Christina Carolina Boman, Handlanden Carl Anders Melcher Wahlström och Enkan Maria Lovisa Pettersson, Rådst.Rm genom Utslag d. 31 Mars sisth år dömt dessa personer till straff för tjufnadsbrottet och derjemte att, då intet af det stulna godset kunnat tillrättafås, derför utgifva 350 Den 25 Februari f. m. ersättning, Lilja af hela det stulna beloppet nied 8,922 R:dr, Boman med 8,870 R:dr 16 sk., Wahlström med 3,133 R:dr 16 sk. och Pettersson med 933 R:dr 16 sk. Utsk. finner denna Direkt:ns anmälan för närvande icke föranleda till någon R. o. Adis åtgärd.
Den 11te var Söndag. Vi gingo till vår Frälsares Kirke för att höra Grundtvig, men kommo först, sedan predikan var börjad. Den utfördes utan papper, och med värma. Min ovana vid språket gjorde att jag ej alltid kunde följa med. Hvad jag förstod var godt. – I Danska kyrkorna brinna två stora vaxljus under gudstjensten. Karlar och qvinfolk sitta om hvarandra i bänkarna. Mässan för altaret, ej sång, utan ett djupt, otydligt mumlande, behagade mig platt icke; i synnerhet som den omvexlade med ett högt disharmoniskt skrik af ett par dussin nära altaret placerade chorgossar, hvarvid Cantorn först satte truten i vädret och skrek af alla krafter och de öfrige följde. – Att läktarne för honoratiores äro inrättade ungefär såsom loger vid en theater och med gardiner före, stötte våra ögon. Det var Nattvardsgång. Den föreföll mig mindre högtidlig än i Sverige. – Klädedrägten är väl en bi-omständighet; – men den svarta drägten, särdeles qvinnfolkens, vid sådana tillfällen hos oss, gör emellertid ett vackert intryck. Här går man till Herrans bord, så brokig, tyckes det, som till Dansboden. Om aftonen gjorde vi tillsammans en utfart till Dyrehaven, som ligger på något afstånd från staden. Det kallas i Köpenhamns-språket att ta ud i Skoven. Tiden för dessa utfarter, räknad från Midsommars-afton, kallas Kildetiden, emedan man i Djurgården samlas i grannskapet af en källa. Söndagsmorgonen tidigt tågar halfva Köpenhamn i en oräknelig mängd vagnar och andra vehikler dit ut. Bruket är redan af Hollberg firadt i hans Kilderejsen. Det oändliga brokiga hvimlet under de gröna träden är rätt roligt, att för en stund beskåda. – Man plägar sig på bänkar och vid bord, i hvarje buske. Röken af tusende gårkök och kitlar, som uppstiger ur skuggan, är väl mindre behaglig; men man ser i alla fall denna folkfest i det gröna med nöje. Gungor af alla slag, och ett ej mindre antal gycklare, som visa sina egna eller sina djurs konster, sysselsätta mängden emellan förtäringen.
I allmänhet är jorden med några undantag icke tjenlig för rent korn och det sås egentligen allmänt endast å kalkgruset i Rättviks, Ore, Orsa och Mora socknar samt på Sollerön. Blandsäd af korn ocb bafra brukas i några af de öfre Dalsocknarne såsom ett bättre vårsäde på gödslad eller starkare jord, der råg och rent korn föga nyttjas. Korn, hafra, vårråg och gråärter sås blandade i några socknar, såsom andra och tredje sädet, efter gödslingen, eller gräsvallens upplöjning. Omförmälde gråärter sås äfven oblandade, förnämligast i de socknar der koin mera allmänt odlas. Hafra är länets huf vudsäde i det hela taget, men är för det mesta grofskalig och mindre vigtig. Odlingen af potates har med hvarje år i sednare tider tilltagit och betydligt bidragit att minska länets behof af spanmålstillförsel, men under de sisla åren har äfven till denna landsort, ehuru mindre än i andra delar af Riket, sträckt sig den förstörande sjuklighet, som hotar att tillintetgöra denna för hela befolkningen och förnämligast den fattigare delen deraf så vigtiga rotfrukt. Äfven höstoch vår-hvete börjar att allmännare än tillförene odlas i länet, ehuru jordmån och klimat med några undanlag synas derför mindre gynnsamma. I den mån klimatet medgifver och behofven för dem, hvilkas lefnadssätt det fordrar, dertill föranleder, odlas flera slag af trädgårdsväxter. På de ställen, der ädlare fruktträd i de sydligare trakterna blifvit anskaffade, hafva de äfven, åtminstone till någon tid, visat trefnad, men deras varaktighet torde i allmänhet få antagas kortare än i flera andra delar af Riket, och mången gång erfar man, att dessa träd under vintrarne och vårarne taga skada. Linodlingen torde i det närmaste svara emot allmogens och den öfriga arbetande folkklassens behof, och på tjenlig jordmån odlas äfven något hampa; men behofvet af humla torde icke fyllas af den, som inom länet växer, ehuru sådan från några socknar föres till salu äfven utom orten.
Rikets Ständer, som tagit detta ärende i öfvervägande, hafva, med afseende å de i den nådiga Propositionen anförda förhållanden, funnit skäligt alt till ifrågavarande nådiga framställning lemna bifall; hvilket Rikets Ständer få härmedelst i underdånighet anmäla; framhärdande etc. Stockholm den 14 Mars 1863. E.vp cili tionaFlsk o tirisFörslag till Undmi. Uppläst oell godkändt hos Ridd. och Adeln den 7 Mars 1863. Presle-Slåndet den 11 Borgare-Ståndet den 11 Bonde-Ståndet den 14 Rikets Sländers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lågenheten Klintens Bana. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 53.) S. A. K. Enligt livad E. K. Majit uti nådig Proposition till Rikets Ständer af den 14 November sistlidet år behagat meddela, har Handlanden Charles Åmansson — hvilken, enligt Kammar-kollegii arrendekontrakt af den 31 Augusti 1836 och transport-resolution af den 5 Augusti 1858, under arrende intill midfaslan år 1867 innehar den Elfsborgs kungsladugård tillhörande lägenheten Klintens Bana i Orgryte socken och Sälvedals härad af Götheborgs och Bohus län mot en årlig afgäld af 9lJ tnansdagsverken, — hos E. K.
N:o 119, i anledning af väckt motion om revision af Kongl. Förordningen om mått, mål och och vigt, samt utfärdande af reglemente för spannmålsmätning: bifölls. S. D. Föredrogs Stats-Utskoltets Utlåtande N:o 221, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 46, angående väckt motion om befrielse för utsockne frälsehemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga roteva kans-afgift, och i sammanhang dermed en, medelst protokolls-utdrag af den 19 dennes, af Hederv. Bonde-Ståndet till Medstånden gjord inbjudning att förena sig uti dess beslut, att, med afslag af Betänkandet N:o 46 och Utlåtandet N:o 221, antaga det förslag, uti hvilket afdelningen inom Utskottet, som behandlat ämnet, stadnat, och hvilket förslag finnes intaget å sid. 28 under en sistnämnde Utlåtande bifogad reservation. Preste-Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 46, vidblef detta, sitt beslut, och lade såväl Utlåtandet N:o 221, som berörde inbjudning till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo Bevillnings-Utskottets nedanstående Utlåtanden och Memorial N:o 15, i anledning af gjorde anmärkningar emot Betänkandet N:o 4, angående grunderna för den blifvande allmänna bevillningen samt föreskrifterne för deras tillämpning. Utskottets vid 14 §. sid. 6, föreslagna jemkning i redaktionen af rubriken ”Krögare, Krögerskor samt de som hålla Kaffehus och Likörkammare’1 —• — etc., äfvensom den sid. 7 föreslagna nya rubrik: ”Nipperhandlare och Nipperhandlerskor” gillades. I anseende på 73 och 81 §§ vidblef Ståndet, med ogillande af Utskottets förändrade tillstyrkanden, sina förut fattade beslut. Utskottets förslag till förändrad redaktion af 74 § bifölls. Med frånträdande af sitt i afseende på 102 § fattade beslut, antog Ståndet den af Utskottet här föreslagna redaktion af samma §.
Oeh medan hon talade, förvandlades allt omkring dem. Spiseln blef en skimrande tron, golfvet en fager blomstermatta, flugorna guldskimrande fjärilar och de tarfliga tapeterna en väfnad af doftande röda rosor. Barnen sutto stumma af förtjusning, men mest hänryckt var den äldste gossen, stackars Erik, puckelryggen som låg med bleka kinder och lidande mörka ögon i den stora sparlakansbädden. Rodnande och med lysande blick reste ban sig på armbågarna och lyssnade girigt. Han glömde sin fula puckel, sina värkande lemmar och sin sorgliga barndom. Det var, som om han fått vingar oeh fri och lycklig flugit omkring bland blommorna, och för hvarje gång Saga gjorde ett uppehåll, grep han darrande af ifver hennes händer och bad bevekande: » Mera! Mera! » Och Saga sjöng oeh berättade om hvartannat med sin låga mjuka stämma, tills det sjuka barnet stilla somnade in så gladt och sorglöst, som det ännu aldrig förr under sitt korta smärtfulla lif dittills kännt sig. Saga fick en liten bädd bredvid de andra barnen i stugan, men långt efter det dessa, rosiga och varma, sofvo sin trygga sömn, satt hon oeh blickade in i månljuset, som silade in genom rutan. Ett leende lekte kring hennes läppar, och hon knäppte händerna till en taeksägelsebön, ty nu visste hon, att om hon än gått vilse i världen och kanske skulle ha svårt att hitta vägen hem igen, fanns det ändå de, som behöfde henne, fastän hon ej var god till något dugandes och sjöng sina visor, dem vinden och blommorna lärt henne, bara för roskull. Skol-skvaller. ^ÉK^Äland allt annat skvaller, som florerar iåPli) ^ skvallerlystna värld, är skolskvallret ej det minst anmärkningsvärda. Penalismens hela välde låg i de magiska orden: » skvallrar du, får du smörj, » hvartill grundtanken kunde sökas i: hvar och en är herre öfver sin stackare — ett slags kamp för tillvaron också det. Att penalismen numera är i ett försvinnande stadium, får väl hufvudsakligen tillskrifvas den humanitet och goda ton, som efterträdt den forna strykmetoden bland lärarne.
St., i betraktande deraf, att de skäl, sorn,-Vid senaste Riksdag, föranledde till uppförande å RiksStaten af 3ooo R:dr för ifrågavarande Fattigvårds-Inrättning, ännu äro för handen, godlfunnit besluta, att nämnde belopp må än vidare och intill nästa Riksdag få utgå, såsom understöd för Inrättningen, och att sådant vid den blifvande Statsregleringen må iakttagas. Hvad åter beträffar den sökta tillökningen i samma anslag, kunna R. St. så mycket mindre lemna bifall dertill, som dels, enligt ofvannämnda Räkenskaps utdrag, antalet af fattighushjon och underhållstagare, utgörande, fö t* Exp. Utsi. Förslag till und. Skri/u. N:o 194,195- 467 åren i8i8 med 1822, 3^25 personer, och, för åren 1823 med 1827, 3^45 personer, ej kan anses serdeles ökadt, samt dels Staden ej drabbats af ett den sökta tillökningen i anslaget motsvarande bidrag för de Fattigas underhåll. Hvilket R. St. få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. och godk. hos Ridd. och Adeln d. 21 Oct. 1829- Preste-Ståndet d. 21 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ståndet d. 23 Rikets Ständers underdåniga Skrif velse, angående General-Assistance-Contoirets förestående upplösning. S. A. K. Sedan R. St., vid i8a3 års Riksdag, i anledning af väckt fråga otn GeneralAssistance-Contoirets indragning, dels, på anförda skäl, beslutit: att denna Inrättning borde, för Statens räkning, bedrifvas, till och med det års slut, då nästa Riksdag infälle; att, om, vid nämnde tid, efter det förändrade grunder för utlåningen blifvit införda samt umbärliga tjenstbefattningar indragna , det befinnas skulle, att lånerörelsen icke medfört någon förlust, eller att förlusten derå icke per medium öfverstiger 3ooo R:dr för året, utlåningen skulls tills vidare få 468 Exp.