Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Berthilson såsom stamfader för ätten lilliehöök M 1, dessa Herrar icke godkänt hvarken den, för dem otvifvelaktigt bekanta, förslagsmening, som blifvit af Bonde framkastad, än den inför RiddarhusDeputationen åp 1701 af Bleckert Lilliehöök gjorda uppgift, att han och hans broder voro de enda lefvande medlemmar af Fårdala ätten. På grund af hvad sålunda förekommit, anser Utskottet Brynte Berthilson, intilldess motsatsen med fulla bevis styrkes, böra i enlighet med den år 1765 godkända och hitintills till efterrättelse gällande original-stamtaflan öfver Lilliehöökska ätterna, betraktas såsom stamfader för ätten JU 1 af Fårdala Beträffande derefter den fråga, vid hvilken motionären tyckes fästa så högst väsentlig vigt, eller huruvida någon af de nuvarande medlemmarne af den yngre Fårdalagrenen, kunna bevisa sin härkomst från något Svea Rikes Råd, så förekommer härvid, å ena sidan, att ej mindre Fårdalagrenens å genealogien antecknade stamfader, bemälde Brynte Berthilson, än dennes son Peder Bryntesson blifvit å den af Lilliehöökska slägternes hufvudmän på 1760 talet till Riddarhus-Direktionen ingifna concept-stamtafla benämnda Riksråd, under hvilken titel de äfven upptagas i de af Herrar von Schantz, von Schönfelt ooh Richard Silvio utarbetade genealogiska tabeller, hvarförutan Brynte Berthilson icke allenast såsom i sjunde rät uppstigande led stamfader för Lilliehöök äf Fårdala utan ock såsom Sveriges Rikes Råd upptagas uti den, på Lilliehöökska genealogien cite.ade tryckta likpredikan, af hvilken Utskottet haft tillfälle taga kännedom och uti hvilken predikan den aflidnes fullständiga slägtregister både å fäderne och möderue meddelas^
Ordinarie och Extra Ordinarie Räntor af Godsen 923: 15, Inskrifnings-penningar * 3*k0: — Jordlega, Hushyra, Taffeloch Pungpenningar - * 38: 29.' Städsrnåls-Penningar - * 39: 26. För Begrafningar, Likkläden, Intagnings-Penningar och Sakören in, m, 119: — Summa 18x9 D.r *8ör. Vinsten på Spannemålen efter Markegång 679: 26. Tillsammans 2969 D:r 15 ör. Götheborgs Stift. 29 Götheborgs Hospital. Skall efter Glorvördigst i åminnelse Konung GUSTAF LsBefallning år 2529 vara' t 16 6q StatsVtskattens Betänkanden. flyttadt ifrån den ödelagde Staden Lödöse till Nylödese ^ mil ifrån Staden Götheborg, där det nu är.
Herr Grefven och Landt Diar al ali'en hemställde , om Ridderskapet och Adeln behagade ogilla de af en Ledamot i Förmiddagspleno , emot ej mindre Götha CanalDireciion, än Götha Canal DiscontD rection nyttjade . samt af Grefve von Lantingshausen nyss anmärkta yttranden. Bifölls. Herr Hjerta, Johan Gustaf: Då jag äfven fordrar Åt-erremiss af förenade Sats och BancoUtskottens Betänkande om Discont-Regleringen, anser jag mig lika mycket följa min egen öfvertygelse, som allmänna Opinionen. Herr Mannerstam har yttrat, att de i dag fällda omdömen varit så stridande, att de bevisa svårigheten alt afgöra detta ämne. jag medgifver att de varit af skiljagtig beskaffenhet, och då man har ett Sedelmynt af me - 24© Den 17 Martil, e m. ra. polkisk än financiel nytta, ef t Oredis Sy. steine , som snarare stjelpcr än hjelper Naringarne, kunde sätten att afhjelpa penningc-förlågenhet ej gerna af alla lika bedömmas. Jtg har likväl funnit, att de mycketöfverensstämma. Allmänna Qp morien tyckes halva ganska högljudt fordrat: 1:0 Att ingen ny I ag för tillfället må göras , utan ait , då Staten skall framträda sorn Medlare mellan Fordringsägare och Gäldenärcr, bor det ske på ett hederligt sätt, och snarare den ringa förlust, som uppstår, drabba det Allmänna, eller rättare den del deraf, som så ofta nu föiblandas med Staten, den nemligen, som förestälies af en Depositions Lane och VäXwlBanque. 2:0 Att RörelseCapitalet bör bibehållas oförändradt, Discont Sedelmassan deruti inberäknad. 3:0 Att uppgörandet af IJqviderne bör ske på de ställen, der Lånelnrättningarne varit. 4:0 Att Obligationer och Assignationer bö» ra lika anses. 5:0
Sjötjenst tillförene blifvit beredd genom besparingar å andre anslag inom Hufvud-Titeln och permilterade Officerares tjenstgör jngspenningar, ansett sig icke kunn^ A motionen tillstyrka bifall. 8 Stats-UlskotUts Utlåtande, N.o 38. 10:o Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader samt ll:o Skrifmaterialier och Expenser samt Fed och Ljus för Departementets Expedition fförsl,igs-anslag'). De se anslag tmes'ås af Utskottet att oförändrade bibehållas. l2:o Skrifmaterialier och Expenser för Hujvud-Titelns öfrige Stater. Under åberopande af hvad Utskottet i dess Utlåtande N:o 37, angående regleringen af 4:de Hufvud-Titeln, anfört i anledning af Herr Du Rietz, F. G., motion, alt desse å 4:de och 5:te Hufvud-Titlarne uppförde anslag måtte såsom förslags-suinmor anvisas, hemställer Utskottet, att detta anslag å den 5:te Hufvud-Titeln måtte oföiändradt bibehållas. 13.0 Reseoch Tractaments-penningar (förslags-anslag) och 14:o OJörutsedde utgifter. Uti dessa tvänne anslag har Utskottet ej funnit sig föranlåtet att föreslå någon förändring. l5:o Lotserioch F/ringsStaterne. Uti detta anslag, som, oberäknadt indeldte räntor, vid sednaste Statsreglering fastställdis till 83,578 R:dr 16 sk., derunder förslagsvis beräknadt inflytande beloppet af Bakoch Lots-medlen med 60,000 R:dr, har af Kongl. MDj:l blifvit föreslagen tillökning af dels 13,000 R:dr, uppkommande deraf, att Båkoch Lotsmedlen vid beräkningen af Stats-Verkets inkomster upptagits till 73,000 R:dr, dels 17,333 R:dr 16 sk., motsvarande den af Kongl.
Om Norrige, vårt brödraland, utför Träd varor för fem millioner, hvarföre skola vi stadna vid en? och ligger ej i denna disproportion bevis nog för nödvändigheten att vidtaga bättre utvägar? hvarföre uppehålla sig vid sättet, huru varorna komma bort? Nog att de bli sålda till landets förmon. En jordbrukare vore oklok, om han envisades, att sjelf transportera bort sin spanmål, då köparen sjelf derom ville dra försorg, och Sveriges ställning skall länge motsäga möjligheten att drifva en stor activ sjöhandel. Garthago kunde det fordom med det rika Afrika bakom sig. Förenta Staterna kunna det må bända nu, understödde af det omätliga Amerika. Det var och är inom deras förmåga, att underhålla en stor krigsllotta, och denna mäste linnas bredvid en utbredd sjöhandel. — Men om England, med sin höga odling, sin förvånande industri, redan vacklar under tyngden af sin sjömagt; huru kunna vi vänta framgång på en sådan bana? och bör ej förökad folkmängd, uppdrifven odling och slöjdskicklighet föregå ett sådant bemödande? (5i4 Ecsv. och Elion. Utsk. Eetänhanäcn. Denna min reservation anhåller jag ödmjukligen få åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande, hvilket jag gillar i hvad det tillstyrkt om trädhandeln på Norrige.” 3:0 Af Herr Friherre N. Edelcrantz: ”Ehuru jag, med den fullkomligaste tillförsigt till Kongl. Maj.ts visa och ömma omsorg för fäderneslandets väl, äfven för min del förenar mig uti det resultat af Utskottets Betänkande, som innehåller och föreslår, att frågan, så väl om produktplakatets suspension, som om en friare handel med Svenska skogseffekter, bör till Kongl. Majrts visa pröfning och afgörande öfverlemna3; så, emedan Kongl, Majlts Höga rätt att ensam besluta öfver dylika ämnen alldeles icke beror af ett sådant öfverlemnande, och Utskottet således icke
Instämmande i dessa anmärkningar hade Rikets Ständer likväl, på det ett föråndradt stadgande i den sålunda antydda syftning ej måtte medföra en allt för lång tidsutdrägt med skiftesförråttningens företagande, ansett Kongl. Maj:ts Befallningshafvande böra bemyndigas att, i händelse tvist, vare sig om beräkning af pluraliteten utaf delegarne inom skifteslaget eller af annan orsak uppstode, meddela förordnande åt den af de föreslagne landtmåtarne, Kongl. Maj:ts Befallningshafvande funne lämpligast; hvadan Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Kongl. Majit täcktes genom utfärdad författning i nåder föreskrifva, att 1 § af 2 Kap. uti Kongl. Stadgan om skiftesverket i Riket skulle erhålla följande förändrade lydelse: “Ansökning om förordnande för landtmätare till förrättande af laga skifte skall inlemnas till Kongl. Majits Befallningshafvande, och bilågges dervid en förteckning på hemmanen i skifteslaget, deras natur och egare, samt de sednares vistelseort. Hafva samtlige uti förteckningen upptagne delegare 1 skifteslaget underskrifvit ansökningen, utfårde Kongl. Majits Befallningshafvande genast det begärda för ordnandet för den föreslagne landtmätaren, så vida han, enligt hvad serskildt år föreskrifvet, eger landtmåterigöromål på eget ansvar förrätta och annat laga hinder ej möter. Finnes åter ansökningen ej vara af alla undertecknad, bör Kongl. Majits Befallningshafvande, med föreläggande af viss kort tid, och vid äfventyr af förklaringsråttighetens förlust, infordra vederbörandes yttrande i afseende på den förråttningsman de önska, samt, efter förklaringstidens slut, utfärda förordnande för den behörige landtmätare, som erhållit de flesta rösterna, beräknade efter hemmantal eller annan deremot svarande grund, som för röstberåkning i orten år gällande.
Idas lidande genom uppskof med bestraffningens verkställighet en längre tid under fortfarande häkte, ville det synas, som Höckert, hvilken, enligt antekning i fånglistan för Augusti månad 1842, redan den 22 i samma månad fram föd t barn, skulle hafva längre tid, än vederbort, i häktet fått afbida verkställighet af den henne ådömda bestraffning, derigenom henne tillskyndats otillbörligt lidande, samt Staten åbragts onödig kostnad medelst Höekerts underhåll. Öfver hvad sålunda blifvit anmärkt och uti aflåten skrifvelse den 20 Mars 1844 meddeladt, afgaf Konungens befallningshafvande i Malmöhus Län under den 18 derpåföijde
Den ena handen hängde slappt ned utför sängkanten, täcket var upprifvet, hufvudkudden i oordning, och alt emellanåt flögo hans ögon mot dörren. Gumman försökte att tala till honom, men han svarade intet, hörde knappt. Då sprang hon ut efter sin gamla bibel med messingsspännena och skinnpermarna. Hon lyfte på gardinen, så att en liten strimma ljus föll in i rummet. Där satte hon sig och läste med sträf, entonig, stapplande röst, trefvande sig fram emellan raderna. Icke ett drag i hennes anlete förändrades. »Detta är boken af Jesu Kristi börd, hvilken är Davids son, Abrahams son.» Kammarherren stönade tungt. En darrning skakade honom, benen sträcktes ut, hufvudet föll åt sidan, underkäken hängde ned. Han var död. Men gumman såg intet. Hon fortsatte att läsa för den döde, entonigt, sträft, stapplande, vers för vers: »Zorobabel födde Abiud; Abiud födde Eliakim; Eliakim födde Asor.» Det ringde på klockan, och ett ögonblick efter visade sig grefven på tröskeln med ett papper i handen. Gumman tystnade tvärt och såg mot sängen. Kammarherrns hufvud hängde ned öfver sängkanten. Hon sprang fram och lyfte upp det: »Herre Jössus, han är ju död.» Grefven kastade ännu en blick på rummet, stoppade papperet i fickan och gick. En vecka senare öppnades kammarherrns testamente. Hans efterlåtenskap var ej stor, ty sina egendomar hade han sålt mot årlig lifränta. Det öfriga var bestämdt åt olika personer, men kammarherren hade öfverlefvat dem. De hade alla dött, och han hade glömt att ändra testamentet. Den ende lefvande, som blifvit nämd, hade fått boksamlingen, bestående af franska mémoirer och tjuguåtta kokböcker, jämte kammarherrens ekipage, hvilket han vägrade att mottaga. Hästarna voro gamla och vagnen urmodig. GODA VÄNNER, TROGNA GRANNAR OCH MERA SÅDANT. Och vår käre pastor, som har blifvit kyrkoherde», sade fru Pegrelli på syföreningen.
Med afseende å hvad direktionen sålunda anfört, hade Kongl. Maj:t, som jemväl inhemtat Kommerskollegii och Justitie-kanslers-embetets underdåniga yttranden i ämnet, funnit någon åtgärd för närvarande icke kunna eller böra vidtagas, för att, emot direktionens bestridande, göra ifrågavarande enskilda stiftelses tillgångar disponibla för underhåll af den hittills med allmänna medel bekostade navigationsskolan i Stockholm, helst direktionen, sä länge denna skola varit att tillgå och befunnits motsvara det dermed åsyftade ändamålet, att till bildande af skicklige öfveroch under-befälhafvare på handelsfartyg, bibringa nödiga teoretiska insigter i navigation, icke kunde anses hafva saknat skälig anledning att uteslutande använda den Rydbergska Stiftelsen till inrättande af en praktisk undervisningsanstalt för matroser och jungman m. fl. personer, som ville egna sig åt de lägre graderna af sjömansyrket; men som Kongl. Maj:t likväl ansett nödigt, att någre föreskrifter meddelades till vinnande af närmare kontroll öfver de donerade medlens användande för dermed afsedt ändamål, hade Kongl. Maj:t för stiftelsen fastställt nådigt reglemente. Med omnämnande af hvad sålunda förekommit, äfvensom att, enär Fullmäktige i Riksgäldskontoret ansett sig, i saknad af garanti för ersättning från Rydbergska donationsmedlen, icke kunna utanordna 1849 och 1850 årens anslag för Stockholms navigationsskola, Kongl. Maj:t anbefallt Statskontoret att de fastställda års behofven förskottsvis utbetala, har Kongl. Majt:t behagat nu föreslå, att å anslaget till undervisningsanstaller för handel och sjöfart måtte åter varda uppfördt det för Stockholms navigationsskola förut bestämda årliga belopp 2,800 R:dr.
Bland de kvinnliga eleverna intresserade företrädesvis fröken Bock s o m Katri, fröken Warberg s o m Maria Stuart samt fröknarna Julin o c h Dörum som fru Monika o c h fröken Sally i » E v a s döttrar ». Arenateatern har upptagit H e r v é s populära, sprittande glada operett » Lilla helgonet » m e d Stockholmspublikens gamla favorit fru Hilda Casiegrcn som Denise de Flavigny. M e d nöje konstaterade man på premieren annandag pingst att den älskvärda gästen var lika ungdomsfrisk o c h täck s o m någonsin i denna sin glansroll o c h att den vackra rösten t. o. m. klingade mera fyllig o c h jämn, än då vi sist hörde den. Applåder o c h inropningar följde på hvarje akt, o c h vi äro öfvertygade o m att » Lilla helgonet » k o m m e r att gifva många goda hus. Härtill bidraga nog, u t o m fru Castegren, äfven hr Alb. Ranft, s o m på ett m y c k e t lyckadt sätt utförde Celestins roll, hr Justus Hagman s o m major de Ohateau Gibu, hr J. Sandberg som sergeant Loriot o c h hr Rönnblad s o m Fernand de Champlatreux. Studentsällskapet Philocoros från Upsala, hvilket för de flesta af våra läsarinnor torde vara åtminstone till namnet kändt, anträder den 30:de i denna månad en tourné, som k o m m e r att beröra Gefle, Upsala, Stockholm, Örebro, Karlstad, Filipstad, Venersborg, Uddevalla, Göteborg, Borås, Jönköping, Norrköping och Nyköping. Ändamå- let m e d denna färd liksom m e d föregående så- dana är att i vidare kretsar söka väcka intresse för sällskapets syften. Dessa afse Imfvudsakligen att samla, bevara o c h bekantgöra de nationella danser, lekar o c h melodier, s o m ännu äro till finnandes i våra landsbygder.
Jemlikt de allmänna föreskrifter, som innefattas i Kongl, förordningen den 24- Januari 1778 och Kongl, brefvet den 25 Juni 1818, är väl den embetsman af Civil-staten, som uppnått 70 års ålder och varit i oafbruten tjenst under minst 30 års tid. berättigad att. vid afskedstagande!, undfå en pension, motsvarande innehafd lön; men i afseende på Hof-jägmästaren af Ström förekommer emellertid, att för chefsoch direktörs-befattningen vid Skog—institutet någon lön icke finnes uppå rikets stat anslagen, utan har den inkomst af 800 riksdaler banko årligen, som han för denna direktörs-befaftning åtnjutit, från år 1828 utgått af det anslag, som genom Kongl, brefven den 15 Oktober samma år och den 12 Februari 1846 blifvit för Skogs-institutets underhåll, med sammanlagdt 3,900 r:dr årligen, å Skogs-planterings-kassans tillgå»- Kongl. Maj.ls Nåd. Proposition, N:o 10S. 7 f;ir, i Nåder anvisadt, hvarföre ofvanberörda allmänna författningar icke äro på Hof-jägmästaren af Ström fullt tillämpliga. Kongl. Maj:t får, med anledning häraf, och med fästadt afseende på de mångfaldiga förtjenster och det synnerligen utmärkta nit, hvarmed Hof-jägmä* ta ren af Ström, under sin långvariga tjenstemanna-bana, så väl genom sina embetsåtgärder, som sina skrifter rörande skogshushållningen, verkat till fäderneslandets gagn och bästa, härmed föreslå, det Rikets Ständer må förklara Hof-jägmästaren af Ström berättigad att, vid numera upphunnen pensions-ålder, och under de för civile embetsoch tjenstemän i allmänhet stadgade vilkor, varda, vid afskedstagandet från den af honom hittills innehafda befattning såsom t. f. chef och direktör vid Kongl. Skogs-institutet, uppförd å Rikets allmänna Indragnings-stat till en pension af Atta hundra riksdaler banko, motsvarande det arfvode han i berörde egenskap åtnjutit.
S. D. Efter derom af H. H. Erkebiskopen och Talmannen gjord framställning, beslöt Preste-Ståndet, för sin del, att, enär riksdags-göromålen icke kunna afslutas inom den i Grundlagen bestämda tid af trenne månader från den dag, då Kongl. Majtts nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof vid innevarande riksdag meddelades, underdånig skrifvelse bör från Rikets Ständer till Kongl. Majtt afgå med anhållan, att riksdagen må utöfver nyssnämnde tid ytterligare en månad förlängas; och skulle ExpeditionsUtskottet anmodas inkomma med förslag till den underdåniga skrifveisen i förberörde ämne. S. D. Sedan Rikets Ständer beslutat, det skall, på sätt 97 och 93 §§ Regeringsformen och 63 § Riksdags-ordningen bestämma, val af Rikets Ständers Justitise-ombudsman och den man, som honom efterträda bör. i händelse han afsäger sig det erhållna förtroendet, eller innan nästföljande riksdag med döden afgår, denna dag förrättas, företogs nu i behörig ordning val af Elektorer för detta Stånd, hvilka komma att, med deputerade från medstånden, förenämnde Justitia:-ombudsman och dess Suppleant utse; och befunnos efter valsedlarnes öppnande och rösternas summering följande hafva blifvit utsedde, till Elektorer, nemi.: vice Talmannen Biskop Heurlin, Biskop Annerstedt, Biskop Hallström, Professor Lindgren, Kontrakts-prosten Forssell, Bill. till R. St. Professor Selander, Riksarkivarie!! J. J. Nordström, Doktor Broman, Prosten P. C. Arosenius, Prosten Tellbom, Prosten Melander, Prosten Berlin; samt till Suppleanter: Professor Carlson, Kontrakts-prosten Qviding, Kontrakts-prosten Wåhlander, och Kontrakts-prosten Malmstedt. S. D.
Då jag med afseende härå i Utskottet fästade uppmärksamheten på denna brist, och på flerahanda grunder yrkade, att Utskottet borde åtminstone försöka beskrifva och bestämma detta brott likaväl som så i förslaget gjorts mod nästan alla andra, hvilka på ett eller annat sätt något när karakteriserats; bestridde Utskottets Ordförande min mening, hufvudsakligen på den redan af 1854 års Lag-Utskott godkända grund, att, emedan man ej kunde åstadkomma, en fullt vigtig definition, häst vore afhålla sig från alla försök att någon sådan föreslå. Om denna grundsats alltid skulle gälla, borde intet menskligt försökas, emedan allt menskligt är ofullkomligt, Jag, som dock är öfvertygad, att klokhet och konseqvens fordra, att man ej lemnar brottets bestämmande åt domarens subjektiva tycke, eller beroende af bans större eller mindre bildning i kriminal-rätten, anser det vara bättre att här ilandet, liksom i andra civiliserade länder, åtminstone göres något försök till beskrifning om hvad tjufnad egentligen är, och att således i lagen uppgifvas åtminstone de allmännaste kännetecken, genom hvilka detta brott skiljer sig från dermed närmast beslägtadc, såsom rån, bedrägeri, förskingring af anförtrodt gods, m. m. dylikt. Men som, för detta ändamål, saken fordrar närmare utredning och jag dessutom, i brist på tid, icke kommer att yttra mig öfver lagtexten i 20 Kap., om stöld och snatteri, vill jag bär begagna tillfället att yttra mig om samma Kap. 1 §, samt, för att sätta andra i tillfälle att lättare och sjelfständigt bedöma frågan, 68 Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. först framställa en kort historik om de försök, som i detta afseende gjorts under för-arbetena till ifrågavarande lagförslag. Lag-komitéen hade i dess år 1832 tryckta förslag till allmän kriminallag, uti Straff-balkens 22 kapitels 1 §, definierat tjufnadsbrottet sålunda: “tillgriper man olofligen lös egendom, den man vet höra annan till, i uppsåt att den sig tillegna“•
Lundensiska synodal-anteckningar från åren 1620—'1630, och Christian IV:s Recess af år 1643 omtalade nemligen sådana, utan att antyda, att de kyrkobetjent^, som så benämndes, vore någonting nytt. Genom antagande af dylika substituter upphörde skolornas rätt lill inkomsterna af klockaretjensterna att vara förenad med motsvarande skyldighet att samma tjenster bestrida; och det ålåg skolorna numera endast att af berörda inkomster afstå någon del till substituternas aflöning, hvartill likväl, enligt synodal-anteckningar från 1630-talet, äfven lörsamlingarne skulle uppmanas att bidraga. Att klockarebolen på flera ställen åt dessa substituter utan städja eller annan afgift upplätos, vore sannolikt redan af den omständigheten, att antalet af sådana klockarebol, från hvilka för närvarande boställsränta till skolorna utginge, ganska ringa i förhållande till antalet af de pastorater, i hvilka skolorna Uppburit klockare-helgonskyld. Sedan, efter det Skåne och Blekinge kommit under svenskt herravälde, skolornas rättigheter i afseende på klockarebolen i allmänhet blifvit stadfästade genom samma Kongl.
Magert färskt fläsk skares i tärningar, kokas i vin och buljong. I en annan kastrull färdigkokas makaronerna i buljong, hvarefter fläsket och makaronerna jämte ett par matskedar buljong till samman stufvas en stund, saltas. Skifvorna af fileten uppläggas i krans på ett varmt fat med makaronistufningen i midten. Särdeles god anrättning och därjemte lätt att laga. O. H. Den lilla handväfeller strumpstoppningsapparaten, som vi kort före jul hade tillfälle rekommendera åt våra läsarinnor, synes hafva vunnit dessas lifligaste erkännande. Därom vittna de talrika skrifvelser och rekvisitioner, som ingått och dagligen ingå. Apparaten förtjänar ock till fullo att spridas till hvarje hem. Likasom man nu omöjligt kan tänka sig ett hem utan en symaskin, lika oumbärlig torde ock hädanefter den sinnrika handväfappaten blifva. Unga och gamla, män och kvinnor hafva både nytta och nöje af dess användande. Husmodern behöfver ej nu med ängslan och oro blicka på en söndrig duk eller servet, ty med den lilla handväfapparaten kan hon lätt väfva igen det slitna hålet, så att duken eller serveten blir lika prydlig och användbar som förut. Och strumpstoppningen går som en dans. Arbetet göres både lätt och fint, så att tid vinnes och besparingar i alla hänseenden uppstå. Det ofantligt billiga priset, 2 kr. 50 öre (till landsorten 2 kr. 80 öre), återbetalar sig sålunda mångdubbelt. Apparaten, hvilken hör till det slag, som med största skäl kan rekommenderas, har som bekant förts i marknaden af den välkända firman Percy F. Luck &amp; Co. härstädes, men kan ock erhållas genom Iduns uträttningsbyrå. Bosättning ". K. M. Lundbergs bosättningsmagasin härstädes meddelade, som våra läsarinnor nog erinra sig, sistlidet år genom Idun ej mindre än tre kostnadsförslag till färdigsydda linneutstyrslar for bosättning, till pris af resp. 4,235 kr. 31 öre och 1,172 kr.