Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jemlikt Ridderskapets och Adelns privilegier kan nemligen frälseman efter landsrätt disponera öfver aflinge tomt, hus och jord i stad, hvaremot de, sorn till Preste-Ståndet höra, likmätigt sislanförde §., måste iakttaga hvad, efter stadsrätt, gäller, derest de vilja göra testamente om den egendom, hvari de njuta giflo-rätt; och häraf följer’: att då ärld fastighet å landet aldrig kan blifva föremål för testamente, egare till dylik fastighet i stad deröfver har en större frihet. — alt då en oinskränkt dispositions-rött är lenmad Bih. till B. St. Prol. 1883 & 188*. 7 Sami. 1 Afd. 13 Haft. 1 2 Lag-Utskoltets Betänkande, N:o 29. öfver aflingejord å landet, så vida icke jorden är förvärfvad i äktenskap af personer, hörande lill Preste-Slåndet, den, som förvärfvar faslighet i siad, blott lill en ringa del kan genom testamente afhända sina barn och bröst-arfvingar samina faslighet, derest han ej är frälseman; — alt då de lyda under lands-rätt, som å landet bo, och under stads-rätt de, som i stad bosatte äro, de förre, med undantag af dem, som höra lill Preste-Slåndet, ega fullkomlig frihet öfver sin lösa egendom, ehvar den finnes, men de sistnämnde en betydligen inskränkt, så framt de ej äro frälsemän, hvilka i förevarande hänseende alllid åtnjuta lands-rätt; samt således slutligen, alt då teslamenls-rätten, hvad fast egendom angår, är beroende dels af egendomens belägenhet, dels af egarens åtkomst, och dels af det stånd denne tillhör, frihelen att råda öfver lös egendom beror hufvudsakligen på egarens bostad och till någon del på hans stånd. Då Lag-kommilléen lick i uppdrag alt revidera och förbättra vära lagar, sökte den ock införa större enkelhet i om förmälde lagstiftning och uppställde slutligen för sådant ändamål en för land och stad gemensam princip; och då dessa bemödanden blefvo allmännare kända, gjordes ämnet lill föremål för representationens öfverläggningar.
Men, med undantag af dessa, var det öfriga sällskapet ganska trögt; baronen, emedan han utan framgång både på svenska och fransyska sökt upplifva Julie; hon, emedan hon visste, att Waldemar, om han ville, kunde höra hvart ord; den gamla enkefrun, emedan ingen besvarat hennes anspråkslösa anmärkningar genom annat, än ett enstafvigt: ”hm,” eller: ”jo, jo;” och doktorn, emedan han sökte tillfälle att på ett lämpligt sätt qväsa baronens öfvermod. Således afbröts ej tystnaden förrän man till allas lättnad höll på den af vagnar och andra åkdon alldeles öfverhöljda gården. Innan Klein hann att öfverlemna tömmarne åt den framträdande drängen, hade ryttmästaren redan hoppat ur och stod färdig att nedlyfta Julie, hvilket han också i sjelfva verket gjorde både hastigt och lustigt. Han hade afkastat kappan, och Julie såg ryttmästaren för första gången i den lysande s–ka dragonuniformen. Och denna, det måste sjelfva afunden erkänna, var i hög grad egnad att pryda hans fördelaktiga utseende och höga figur. Med välbehag dröjde Julies blick på den rika, smakfulla drägten. Aldrig hade han visat sig i ett så förledande ljus. Dertill gaf det blandade uttrycket af harm och ömhet i hans drag åt hela hans väsende någonting så eget, så oemotståndligt intagande, att hon icke kunde hindra sig att kasta en jemförande blick från honom till doktorn. ”Waldemar, ehuru i regelbunden manlig skönhet baronen vida öfverlägsen, syntes dock nu, med sin allvarsamma hållning, i den svarta, visserligen fina, men likväl anspråkslösa drägten, icke kunna hålla stånd mot den lysande ryttmästaren. Nära ingången till prostgården hviskade baronen till henne: ”Får jag räkna på första dansen?” ”Icke den första,” svarade hon litet brydd; ”den är bortlofvad.” ”Redan; det var oväntadt. Nå väl, Julie! första kadriljen och andra valsen då? O! säg icke nej,” bad han med en så ljuf, förledande röst i hennes öra, att hon hastigt hviskade: ”Må så vara; men håll er nu på afstånd.”
633 uppmärksamhet, att dylika formulairer och föreskrifter, så enkla vid första påseendet, likväl innebära en icke ringa svårighet att uppgöra och en ännu större för vederbörande auctoriteter och Embetsman att verkställa. Då noggranna calculer och beräkningar på åkerbrukets afkastning ännu äro i vårt fädernesland en nästan okänd sak, då de på ganska fä orter ens anställas, då de på andra, af en falsk fruktan för ökade pålagor, förtigas, och å andra åter. af vidskepelse anses med vedervilja; så länge kan man icke vänta någon fullständighet, ehvad helst föreskrifter kunna meddelas. När härtill kommer, att de första underrättelsernas frambärande ofta bero af vissa enskilda Personers dels intresse, dels inskränktare kännedom och individuella åsigter, så kunna de än mindre upphinna den erforderligå grad af omfattning samt pålitlighet, som fordras till en ändamåls-enlig upplysning. Uti en sådan sakens ställning och med hänseende till Allmänna Opinionens nu varande skick, linner Utskottet tiden icke vara inne att för dessa Slags uppgifter föreskrifva några vissa och determinerade formulairer, hvilka, utom den förökade möda de medförde för Kongl. Maj:ts redan med så mångsidiga göromål öfverhopade Befallningshafvande och andra Corporationer, skulle troligen snarare kunna missleda både Styrelsen och den enskilta hushållaren, i anseende till uppgifternas bristfällighet och opålillighet, än gifva några verkligen upply - 6^\ Besv. och Ekon. Ut sk. Betänkande», sande och för ändamålets ernående säkra re6ul later. Utskottet anser derföre Riksens Höglofl. Ständers närvarande åtgärd böra inskränka? till en hos Konungen skeende underdånig anhållan om Kongl. Maj:ts Nådiga befallning till dess Allmänna Magazins-Directiun, att i sammandrag af trycket utgifva Herrar Landshöfdingars sista berättelser om årsvexten för hvarje år, på det sätt, som Directionen linner för ändamålet lämpligast, antingen i Tabell eller Text, och lärer
Herr Grefven och Landt Marjkalhen yttrade, att, enär förevarande fråga om nedsättning af Lotsoch Eåk-afgifterne innefattade förslag till minskning af en bland StatsVerkets inkomster, och således vore af natur, att synas tillhöra Stats-Utskottets åtgärd, ansåg Herr LandtMarskalken för dess del, det icke vara stridande mot formen, att till OeconomieUtskottet återremittera Betänkandet, med anmodan derjemte, att Utskottet, vid ärendets förnyade handläggning, måtte med StatsUtskottet sammanträda samt gemensamt med nämnde Utskott, öfver de nu gjorde anmärkningar, Utlåtande afgifva; i likhet hvarmed Herr Grefven och Landt-Marskalken ock gjorde proposition, sorn af Ridderskapet och Adeln bifölls. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeco - Ben 9 Sept ernber t, m. Oeoc-nomieUtskottets den 25 sistlidne Augusti under N:o 17a afgifne, samt den 1 dennes eftermiddagen på bordet iagde, Utlåtande, i anledning af töreslagne medel till förekommande af åtskilige förmente missbruk vid Pxestval. Herr Ribbing, Arvid, anförde skrifteligen; £Se Bilagan N:o 1.) Herr Tham, Wallrath'. I den händelse Ridderskapet och Adeln skulle bifalla återremiss, anhåller jag få anföra några ord. Jag delar ej den af Herr Biskop Wingård yttrade fruktan, att blifvande Pastorer skulle förlora derigenom, att contracter uppgjordes under ledighets-tiden. Åtminstone har jag haft en stridig erfarenhet. Jag har varit nog lycklig, att tillvägabringa con.. tracter i tvånne Församlingar, der jag har något att såga, men derföre har jag att tacka de lefvande Pastorerne, och icke Consistorii Ombud, som alltid sökt uppdrifva contractet högre, ån Pastorerne begärt. Vid ett tredje tillfälle, då jag var Ombud, inträffade samma händelse.
N:o 23 i ani. af väckt motion, ang:de åtgärders vidtagande, för fortsatt utgifvande af författningar ronde Arméen, dess styrelse och förvaltning. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Det lösliga och om brist på sakkännedom vittnande sätt hvarpå Utsk. behandlat detta ärende har jag ansett mig icke böra underlåta att anmärka. För att närmare utveckla hvarpå jag stöder detta påstående, vill jag fästa upmärksamheten derå att med hänseende till den vigtiga samhälls-organisation, som omfattar ett lands försvar, det icke är nog att samla en numerär, att bekläda densamma o. s. v., utan dertill fordras äfven att sådana åtgärder vidtagas, att den väpnade styrkan må blifva fullt tjenstbar, och tor att medverka härtill fordras sådana instruktioner, reglementen och föreskrifter som göra att när denna styrka skall användas, den på förhand vet hvad den har att verkställa. Vidare vill jag fästa upmärksamheten på det förhållande att ehuru Europas Arméer hvar för sig hafva en egendomlig organisation, hindrar detta likväl icke att mellan dem en ständig vexelverkan bör ega rum. Jag menar härmed att hvarje Armé icke bör förbise att tillegna sig det goda, som inom andra Arméer blifvit upfunnet eller infördt. Om man skulle drifva sjelfva känslan af eller begäret till nationel oafhängighet derhän att icke vilja tillegna sig dessa andra Arméers upfinningar, tror jag att man ganska dyrt skulle få betala det på slagfältet, och de personer som föranledt ett sådant förbiseende, skulle icke vara mäktiga att ersätta deraf upkomrnande förluster. Jag har velat förutskicka dessa anmärkmr, innan jag nu öfvergår till dem som af Utsk:s Betänk, föranledes. Utsk. afstyrker det gjorda yrkandet på en skrifvelse till K. M. ang:de vissa upgifne arbetens utgifvande, hvilka f. n. hos oss felas och hvilka hvar och en som tillhört eller tillhör militärfacket måste medgifva vara alldeles oundvikligen nödvändiga för Arméens tjenstbarhet.
Utskottet kan väl icke bestrida, att behofvet af läkarevård inom Wenjans församling torde, på sätt motionären anfört, vara ganska behjertansvärdt, men finner dock betänkligt, att understödja omförmälda motion, enär härvid måsto tagas i betraktande, att barnmorskors aflönande är en angelägenhet öfverlemnad åt kommunen att besörja, och hvarför allmänna medel således icke böra tagas i anspråk. Härtill kommer ock, att då uti förevarande fall all utredning saknas om det belopp, hvarmed församlingen kan till aflönande af den ifrågaställa barnmorskan bidraga, Utskottet icke är i tillfälle att bedöma, i hvad mån det äskade anslaget må vara för ändamålet tillräckligt. I följd häraf anser således Utskottet sig ej "kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda ifrågavarande motion. Carolinska Hodico-Chirurgiska Institutet. 72:o. I afseende på den medicinska undervisningens ordnande hafva Rikets sednast församlade Ständer under den 10
Skittade qvadratref. Oförmedlade. Förmedlade. Inrösningsjord. Afrösningsjord. Aker. Äng. I ll:te kolumnen äro äfven de i den 10:de upptagna summor inräknade. 2. För en och annan förrättning har arfvodet icke kunnat på annat sätt bestämmas, än genom jemförelse med förrättningar af ungefärligen lika omfång. 3. Elfte kolumnens rubrik har icke tillåtit något bedömande, om från deri intagna belopp bordt afriiknas hvad Kronan i utflyttningabidrag bestått, hvarföre sådan afräkning ej ägt rum. Sparbankens benämning och stiftelseår. 1 Antal delegare. Hela kapitaltillgången. Öfverskott eller besparing öfver delegarnes andel. Af del g a r n insatt belopp i R:dr Runt. uttaget belopp i R:dr R:mt. Södermanlands län. Tab. N:o 13. Fattigvården > ö p p ct£ Ul Antal fattighjon, som erhållit full försörjning. Antal af fattigvården understödde, som ej fått full försörjning. Ö ® •—* CD £ *■* p* Äldre personer, vårdade Barn, vårdade i och utom fattighus. Summa. Summa af håda inkomster. samtliga utgifter i och för fattigförsörjningen. i fattighus. på annat sätt. SI & n 0 p5 hd o?£ 2 Sj» P S:a. 3 -S I' 3 g. p • P.OQ cn p CD W pj ctSLgCD"* P P^ R:dr. K:dr. R:dr. Rrdr. Rrdr. Rrdr. Uppgift å utgifterna för fattigförsörjningen saknas för Thorshälla. Stockholm, 1863. P. A. Norstedt & Söner. BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK. lil Kongl. Maj:ts Befallningshafvande!; femårsberättelser. Ny följd. LANDSHÖFDINGE-EMBETETS UTI ÖSTERGÖTLANDS LÄN UNDERDÅNIGA BERÄTTELSE FÖR ÅREN 1856-lSGO, 1. Länets indelning och naturbeskaffenhet i allmänhet.
Härigenom skulle ock det egentliga penningeeller kapitalist-intresset och alla de som i Stockholm måste hålla kassor i rikets mynt gynnas, förmedelst beredt tillfälle till fruktgörande af sina kassabehållningar, helst sådan upplåning när så behöfves äfven vid andra tillfällen af banken får användas. Innehafvare af äldre kreditiv tryggar förslaget vid bibehållande af nu åtnjutande förmån i afseende å räntan, förmodligen underbegripes jemväl kapitalbeloppet, t. ex. för manufakturdiskonten och jernkontoret. Privat-banksintresset, ehuru i motionen ingenstädes nämndt, synes dock icke förglömt, emedan det, af det hela i förslaget, kan förspegla sig att en betydlig nedsättning i förlagskapitalet skall komma att drabba deras med2 II. 6 *2 Den 8 Januari. täflare banko-diskonten, så väl den allmänna som handelsoch närings-diskonterna. Den nedsättning i maximibeloppet af kassakreditiveller förlagskapital, ehuru rätt betydlig, som föreslås för vissa bolag, associationer och korporationer, synes för dem icke vara särdeles farlig, då de aldrig gjort större bruk deraf än till det belopp, som för dem föreslås. Inskränktheten af det härtill föreslagna förlags-kapital, 1 million, tyckes trygga mot all afsigt att ät privat-bankerna, under rubrik af korporationer, inrymma en slik rätt, den deras målsmän säkerligen ock hafva förmycken försyn att sådant begära, då det uppenbarligen, om det bifölles, skulle lända till riks-bankens skada; ett uttryckligt förbud häremot bör likväl i reglementet inflyta. Jag får ock fullkomligt gilla förslaget att endast skrifna anvisningar pä banken der får mottagas frän hypotheksföreningar, helst missbruk med tryckta, pä små summor, synas vilja komma i svang. Såsom jag förut nämnt skulle det synas, vid el t flygtigt betraktande af motionen, att der omsorgsfullt blifvit sörjt för alla intressen att de skola fä åtnjuta samma fördelar af banken, som de tillförene ägt, och flera bland dessa intressen vida derutöfver.
Herr Grefwen och LaudtmarstalkenDek hufipudsakligaste af hwad Herr krilU-LLnlkölä nu an - LO28 Den rr Zebruarii anfört, ar redan förut genom gärdaqens beslut afgjordt, dä deruti stadgas att ingen pä en gäng mä innehafiva arne Pensioner. Grefwe Lövenhielm, Larl ^xel. Redan i gär hade jag den aran wanda Högloft. Ridderskapets och Adelns upmärksamhet derpå att här ingen undersökning eller pröfning af enstilta personer bör kunna aga ruin. För öfrigt hwad det af Herr krimrlkölä anförda exempel beträffar, tror jag att om Hans Excellence Herr Friherre kamel får wälja hvilkendera han will behälla, lärer hans wal ofelbart falla pä den största. Herr Lock., Lorsitr Lustvig, trodde ej att han i sädant fall borde taga den största. Han wore dertill en allt för adel man. Friherre ak Wetterstedt, Lustaf, förenade sig deruti med Grefwe Lövenhielm, att ej någon pröfning af enstilte personers competance till pension borde hos Riksens Stander förekomma, och derigenom en dyrbar tid borttagas. Det tillhör »verkställande Magien ait satta de grunder i utöfning som af Lagstiftande Magren blifwit stadgade. Friherre Ltael von holstein wille för det narwarande ej harwid uppehålla sig, utan förbehöll allenast att framdeles öfwer detta amne fa tala. Herr ?rin«Llkö>6, kaul. Förr an fräga kan aga rum derom, huruwida Hans Excellence Herr Friherre kamel mä funna under rubrik af r:ne pen - Den sr Zebruar». 122? pensioner wälja den största eller 2,ZZZ R:d. r6 si., bör det worå gifwit och ostridigt, att nysinämnce Summa blifwit såsom pension Hans Excellence behörigen anstagen.
Skulle åter i brist af medel Intressenterne nödgas nedlägga arbetet, skall ej endast förlusten af Stenkohl, men äfven alla dervarande arbetares olycka och återfallet af de nu varande rike och odlade fällt, till hvad de varit förut ofruktbare kärr och hedar, blifva en lika snar som c~ undvikelig följd. N'o g. Herr von Strokirch, johan Herman; Till vinnande af en säkrare och efter Tidens anda mera lämpad lagskipning, är väl en ny Lagbok under beredning och skulle det sä. ledes kunna synas vara en umbärlig handläggning, att partielt föreslå förändningar uti vår ännu gällande Lag; men då förstnämnde vidlyftiga och grannlaga arbete trolige" ej kan inom kortare tid bringas till fullkomlig - 222 Deli f o Fcbruariii het och efterlefnad, så skulle det, efter mirt tanka, medföra mycken nytta om, under tiden undanrödjas de anledningar, hvilka lagen nu gifver till onödigt uppehåll och mera omgång, än nödvändigheten synes påkalla, och deri, bland räknar jag: Det betydliga antal af mindre vigtiga mål, som 25 Cap. 5 <§. RättegångsBalken upptager Och hvilka öfverflödigt underställas HotOch ÖlverRätters pröfning, såsom i synnerhet* 1:0. Fangspillniitg: enär deri ej är af svår färe egenskap, sorn utmärker fånges värjande eller uppsåtelig befordran på flygten, då svå*t rare bestraffning kan komma att följa; 2:ö* äiuijicjnader: ehuru desse förbrytares bestraffning ej cfverstiger den högsta kroppsplikt, gom vanlige* med och utan inbrott, begångne tjufnader i allmänhet åtföljer.
Sätt, förre Sppebitionöfogben <£. 3. ^oriy beiviljabt lån; 35:o af famma bag, angåenbe eftergift af en förre arrenbatorn 3* SCeb* ling åbömb arrenbejfillnabö^erfättning; 28 SHif$öag-é*SBcflut 1851, 36:o af famina öag, i fråga om upplåtelfe åt flaDcn ©ödeborg af bronan tillhörig jorfr; 37:o af famina bag, angående Ipftningen af f;ela återjlåeitfre beloppet af be wifr fifllifrne 91iföbag berciljafre tillfälliga @tatöanflag till görfmaröferfctö förbättcanDc; 38:o af frest 17 illaj famina år, angåenfre ©tatöanjTag för bereöanbe af tillfälle åt ett antal infrujlriafrfare od; arbetare att befofa infrujirbeppofitionen i Vonfron; 39:o af fren 24 tftaj famina år, angående upplåtelfe af bronan filib b rig jorD till l;amnan(äggning voifr 'SBafrflena Ilott i öjlcrgötfylanfr; 40:o af fren 28 t17aj lamma år, angående btépofittonen af fre 1848 åré frigöruftningtffonfr tilll/öranfre perfeölar, forn bltfvoir i ©tocff;olmö tttrefrningö» förråfr inlentnafre; 41:o af famina frag, angåenfrc åtjfilliga för fret npbilfrafre 2(rtiHeri angående inföp af £iDjfriften ”SäSning för §olfet;” 54:o af famma bag, angåenDe öfroerlemnanDe till SKifSgälbS^ontoret af Den i ©tatS^ontoret befintliga behållning utaf inleoereraDe
Propos. i dess helhet, endast med det tilllägg till 4:de punkten, i fråga om prebendepastorats skiljande från biskopslöu, att, derest utredas skulle, att ett pastorat, innan det 122 Den 9 Oktober. blef anslaget till prebende, varit i afs:de på ordningen för pastors tillsättande af konsistoriel egenskap, borde pastoratet samma egenskap återfå. K. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 8 e. m. In fidem, O. Orakel. Tisdagen den 9 Oktober 1800, Plenum kl. 6 e. m. Justerades 7 prot.-utdr. för d. 8:de dennes. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att innan han anmälte det å dagens föredragningslista först förekommande målet, nemi. Exped.Utsk:ts i sednaste plenum på bordet lagde skrifvelseförslag N:o 156, om förändring i vissa delar af K. Förordna) d. 27:de Nov. 1857, ang:de vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker; finge H. Exc. tillkännagifva, att han utaf en ledamot i det Utsk., som handlagt sjelfva frågan, nemi. Sammans. Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskit, erhållit underrättelse derom, att nämnde Utsk., med ani. af förekommande skiljaktigheter uti de särskilda RiksStms beslut i frågan, redan beslutat ett ytterligare Mern. deri, hvilket förväntades inkomma till RiksSt:n i denna eller nästa dags plenum; och ansåge H. Exc., vid sådant förhållande, sig böra hemställa, att med föredragningen af förstberörde skrifvelseförslag finge anstå, intilldess det förväntade Mem:t blifvit af R. o. Ad. behandladt. Ropades ja. Fortsattes behandlingen af Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:ts Utlåt. N:o 161, dervid förekom Förslaget till förordn. om kommunalstyrelse i stad. § 29, § 30 enl.
Prot. 1850 å 1851. 3 Sami., 19 Haft. 1 2 Konslitulions-Ulskollels Memorial, M 26. detta afseende sig med Ridderskapet och Adeln samt Presteståndet förenat, samt begärt uppgörande af voteringsproposition till afgörande mellan de ännu skiljaktiga besluten öfver denna fråga; och att Hedervärda Bondeståndet, som ansett förslaget om naturalisation af utländningar vara hvarken nödigt eller nyttigt, förblifvande vid denna sin tanka, likaledes begärt, att voteringsproposition måtte uppställas för att bringa Riksståndens härutinnan skiljaktiga tankar till gemensamt beslut; får Konstitutions-Utskottet, på grund af hvad sålunda förekommit, härigenom till Rikets Höglofliga Ständers godkännande öfverlemna följande voteringspropositioner, angående ofvannämnda ännu skiljaktiga beslut: 1. Den, som vill, att lörsta alternativet i Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet JV2 9 afgifna, förslag lill sådan ändring af 29 § Regeringsformen, hvarigenom Konungen skulle bemyndigas ej mindre att till åtskilliga embeten och tjenster vid Universiteferna och andra inrättningar för vetenskap, slöjd eiler skön konst kalla och nämna äfven utländske män, än alt uti vissa af dessa Ijenster anställa såväl utländske, som inländske män, utan afseende på deras trosbekännelse, skall, tillika med det redan enhälligt anlagtia andra alternativet af samma förslag, förblifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, röste ja; Den, det ej vill, röste nej; Vinner nej; kommer nämnda första alternativ icke alt förblifva hvilande till slutlig pröfning' vid nästföljande riksdag. 2. Den, som vill, att det af Konslitutions-Utskottet, sub. JV2 2 uti Memorialet JV2 9 afgifna, förslag lill ett tillägg i 28 § Regeringsformen, angående naturalisation af utländske män, skall antagas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, röste ja; Den, det ej vill, röste nej; Vinner nej; kommer nämnda förslag icke att antagas såsom hvilande till slutlig pröfning vid nästföljande riksdag.
Lika litet behöfver man tillita Contoirets lånerätt i Banken, hvarföre jag utan att afvika från nain oföränderliga grundsats, att sluta sammanblandningen af Statens utgifter med Bankens myntning, kan tillstyrka afslag å Utskottens Utlåtande, och bifall till hvad Herr Hjerta föreslagit. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Under 3 föregående Riksdagar har jag med uppmärksamhet följt discussionerne om Götha Canal, och jag har icke heller underlåtit att läsa, hvad dessemellan kommit allmänheten tillhanda rörande denna fråga. i5* 2l8 Den 13 April. Jag har likväl hittills förblifvit tyst, emedan jag ej kunnat fatta någon bestämd opinion om saken. Sedan sista Riksdag har jag såsom Revisor haft tillfälle att se Canalen och om sjelfva arbetet taga så mycken kännedom» som stått i min förmåga* Jag tillstår likväl, att oaktadt all den beundran jag hyser för verkets förträfflighet och den ordning, hvarmed det blifvit utfördt, är min opinion om företaget ännu lika vacklande. Skulle jag hafva väntat, lill dess denna opinion hunnit blifva bestämd, hade jag visst icke ens vid denna Riksdag vågat Uppträda för att tala i ämnet. Men jag känner ett behof att uttala just denna tvekan i omdömet. Hvad nyttan äf företaget beträffar, så måste den bero på framtiden. Och då jag rune år genomfarit Canalen ifrån den ena ändan till den andra, utan att träffa något enda fartyg; samt jag funnit stränderna och kringliggande trakter nästan lika ödsliga som de före Canal-anläggningen varit; så har jag icke annat kunnat än anse den tid ännu vara ganska aflägsen, då man skulle kunna börja göra någon räkning på Canalens nytta. Emedlertid då man sett detta storverk, vore det smäl tande att se det lemnadt ofullbordadt. Känslan öfverväldigar här förnuftet, och jag skulle vara färdig att ur egen kassa subscribera till denna fullbordan, i fall målet derigenom skulle Den 13 April. 329 lunna vinnas, utan atl behöfva med nya bidrag dertill betunga hela Svenska Folket. Men när man på andra sidan erindrar sig Canalverkets historia; så kan man icke annat än betagas af sorg och oro Öfver det sätt, hvarpå detta företag tillkommit och fortgått.