Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då det torde möta svårigheter alt utröna hvilka lärare, som må hafva gjort sig företrädesvis förljenta af en sådan löneförhöjning, hvartill kommer alt Statens för andra angelägnare kraf redan mycket anlitade tillgångar icke medgifva beviljandet af eli dylikt anslag, s) torde detta förslag leranäs utan afseende. För folkskolelärares pensionering bar Kongl. Majit föreslagit Ilikets Ständer, dels att den ännu återstående delen af den allmänna fonden för folkskolelärares pensionerande måtte jemväl under nästinstundande statsregleringsperiod och under samma vilkor som hittills ställas till Kongl. Majits disposition, och dels alt till behöflig förstärkning af densamma måtte anvisas den slutliga besparing, hvilken under nu löpande statsregleringsperiod kan å den personliga skyddsafgiften uppkomma; och hafva i likhet härmed flere enskilde motionärer hemställt, alt den i Riksgälds-kontoret innestående, för folkskolelärares pensionering afsedda, summa 101,940 R:dr måtte äfven Stats-UtsJcottets Utlåtande N:o 139. 115 under nästkommande statsregleringsperiod för samma ändamål reserveras; hvarjemte Riksdagsfullmägtigen Carlberg yrkat, att folkskolelärare efter 50 års tjenstetid och fylda 55 år mätte vid afskedstagande erhålla halfva lönen i pension, och alt för delta ändamål måtte bildas en pensionsfond för folkskolelärarne i hela riket, till hvilken inrättning det redan till folkskolelärares pensionering beviljade statsanslag skulle utgöra grundfond, och hvilken sedan skulle ökas på så sätt, alt församlingarne och skollärarne, hvar för sig, med en procent årligen å lika belopp med skollärarens lön bidraga. Billigheten fordrar, alt en skollärare efter en mannaålder, full af möda, ej må för sin nödtorftiga bergning på ålderdomen vara beroende af godtycket eller fattigvårdens tillgångar, likasom det ock är af vigt för skolan att i de lörtröttade och åldrande lärarnes ställe kunna använda nya och friska krafter; och får Utskottet på dessa och öfriga i den Kongl. Propositionen andragna skäl tillstyrka, /) alt hvad Kongl.
I följd af de rörande dessa ämnen af Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, torde Utskottets ofvanintagne förslag lill underdåniga skrif» velser böra förfalla. Stats-Utskoileis Utlåtande•, N.-o 184. 11 i5:o Uti §. io5 hade Utskottet slutligen förklarat, att de af Revisorerne uti deras berättelser gjorde anmälanden och erinringar, hvilka icke blifvit uti Utskottets betänkande N:o 54 omförmälde, synts Utskottet dels genom vederbörandes afgifne underdåniga utlåtanden nöjaktigt förklarade, dels icke vara af beskaffenhet att från Utskottets sida påkalla något yttrande. Vid detta Utskottets förklarande hafva Ridderskapet och Adeln saint Preste-Ståndet låtit bero. Borgare-Ståndet har jemväl bifallit Utskottets berörde yttrande, med det undantag, att de medel, som inflyta för Kronan tillhöriga, försålde, effecter, må, till näst skeende statsreglering, såsom tillgång reserveras, och att Rikets Ständer således skola i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t må anbefalla vederbörande, att för nämnde medel till Rikets Ständer afgifva redovisning. Bonde-Ståndet har, med afslag å §. io5, i anledning deraf fattat enahanda beslut, som af Borgare-Ståndet, på sätt nämndt är, blifvit meddeladt. De af Borgare och Bonde-Stånden sålunda beslutade åtgärder lära emedlertid, enär icke någotdera af de 2:ne öfriga Riks-Stånden desamma biträdt, komma att förfalla. 16:0 De uti öfrige §§. af betänkandet N:o 54 omförmälde ämnen hafva dels, i följd af samtlige Riksståndens eller 3:ne Riks-Stånds bifall tili Utskottets framställde förslag, blifvit slutligen afgjorde, dels funnits vara af egenskap att från Rikets Ständers sida icke erfordra någon åtgärd. Stockholm den 3. Reservationer.
Beträffande åter Fullmägtiges tillåtelse för vederbörande Lefveranteurer att få till Banken, i afräkning å en erbjuden lefverance, aflemna guld, så enär det, jemlikt 1 § i Lagen för Rikets Ständers Bank, åligger Banken att sina sedlar med Silfver inlösa, och guld, äfven då det i Sverige ärmyntadt, icke blifvit föremål för Bankens vexling samt aliså måste för Banken betraktas såsom en handelsvara, hvars värde i förhållande till Silfver lätt kan falla, derigenom Banken tillskyndas förlust, och hvilken vara en innehafvare af Bankens sedlar kan vägra att för sådane emottaga, anse Revisorerne, det Fullmägtige icke utan trängande skäl hädanefter böra contrahera om lefverance af guld samt således ej inköpa andra partier guld, än de förfallne guldpanter, som vid auctionerne i Banken kunna för Bankens räkning inropas på grund af Banco-Reglementets 155 §. B. Förändringar med Bankens Sedeloch Depositionsskuld. De med Bankens Sedeloch Depositions-skuld inträffade förändringar äro uti Banco-Fullmägtiges Berättelse af år 1840 (pag. 35) redovisade till 14 1839 års slut, vid hvilken tidpunkt hela denna skuld, enligt den af Rikets Ständer hestämde beräkningsgrund, utgjorde Ducater 1,657 och Riksdaler Banco 32,400,822: 3: 8. Berörde skuldbelopp har vid nedan upptagne tidpunkter, förändrat sig på sätt som följer: Ducater. Riksdaler
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken frågade, om Riddcrskapet Den a3 Mars f. m. och Adeln ansåg de vid LagUtskottets Betänkande gjerde anmärkningar böra föranleda till dess återremitterande. Ropades Ja. Föredrogs å nyo Herr Tersmedens, Gustaf Reinhold, den i3 dennes fi m. på bordet lagde Motion, att vissa numror af Indelta Armeen måtte hållas vacante, samt vacance-afgiften derföre anslås till en Fond, som kunde bestrida omkostnaderne för den återstående Armeens Vapenöfningar. Herr Tersmeden Gustaf Reinhold: I anledning af några anmärkningar, som blifvit gjorda emot min motion, anhåller jag att några ögonblick få fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet dervid. Friherre von Duben och Herr Tham, om jag icke minnes orätt, hafva trott, att det förslag jag framställt, skulle för de provinser, der det gick i verkställighet, innebära en olycka. Jag kan ej dela denna åsigt. Jag hade i sådant fall ej framställt min motion. Jag kan ej fatta, huru man kan anse, att, om den summa, som erfordras för Armeens exercis, utgår ur provinsen under namn af vacanceafgift, eller hvad man behagar kalla den, detta skulle vara en större olycka, än om den utgår under namn af Passevolanceafgift, såsom hittills. Jag kan så mvcket mindre fatta detta, som jag tror alt de Den a3 Mars f. m. Rotehållare, som på vacancen vilja ingå, betalade för befrielsen från en dem verkligen åliggande skyldighet, hvilket jag deremot icke anser dem göra, ifall de ingå på en fortfarande Passevolans. Men för dem, som anse en vacanceafgift såsom en olycka, torde jag böra upplysa, att denna olycka redan är bragt öfver de flesta provincer, emedan inom Regementerne redan omkring -Fördel eller Tr:del af numerären hålles vacant för ändamål, som äro af mycket mindre vigt, än det jag åsyftat, eller den öfriga Armeens exercering.
Men — » krokodiltårar! » skränade naturligtvis allmänheten, det vill säga den del deraf, som bildade sig sitt » omdöme » om tidnin-gen genom att uteslutande fråssa på hennes medtäflaresillvilja och råa utgjutelser. Åter hördes skränet om död och undergång åt Times: » läderlappen » och hans » skandaltidning » måste krossas — för det Booth skjutit ihjel president Lincoln! Åter måste tidningens personal och vänner gå under vapen, åter måste byrå och tryckeri försättas i belägringstillstånd. En tid var tidningens bestånd allvarligen hotadt. Att Storey slutligen tröttnade vid dessa evinnerliga trakasserier, förföljelser, illvilliga tryckfrihetsåtal, skandaler m. m., kan icke gema förnekas. När kriget sent omsider var öfver, förklarade han med mycket eftertryck: » Hädanefter kommer Chicago Times att understödja hvarje krigsförétag, hvari Förenta Staterna finna för godt att inlåta sig » ... Imellertid hade tidningen allt jemt gått stadigt framåt. De ständige pfenumeranteme räknades i tusental, nye strömmade allt jemt till, och annonser funnos i öfverflöd. Efter kriget stadgades allmänhetens förtroende och välvilja. Företaget började löna sig på ett i Chicago dijtills okändt sätt. Den gamla stugan vardt för trång. Vid en af stadens hufvudgator lät Storey för tidningens räkning uppföra en ståtlig bygnad om sex våningar, ypperliga snällpressar, elevatorer och dylikt anskaffades, och ingen kostnad, inga ansträngningar sparades, då det gälde att låta hvarje uppfinning inom tryckerikonsten komma Times till godo. Länge dröjde det ej innan Storey var ensam egare af tidningen, och efter den stunden ville han på inga vilkor ha någon bolagsman. » Bolagsman? » sade han föraktfullt. » Lika gema kunde jag smida ett jemblack kring min fot » ... En liten händelse från denna tid må omtalas såsom bevis på mannens sega uthållighet.
Densammes, angående förändrade grunder för nytt contracts uppgörande vid 1844 års slut, angående mötes-passevolancen, tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 36:o Grefve Sparres, Carl, om afskrifning af undsältnings-fordringar i Norroell Westerbotten, m. m.; 3/:o Herr von Gerdtens, Gustaf, om indragning af några sysslor vid Tullverket; 38:o Herr af Forsells, Carl, om anslag till inköp af instrumenter för anställandet al systematiskt ordnade meteorologiska observationer öfver bela Riket; 39:o Herr v. Moltzers, Anders Johan Fredric, om ökade löner till Högsta Domstolens ledamöter; 40:o Densammes, om förändring i stadgandena om uppbörden inom Stockholms stad; 41 :o H err Riosenblads, Bernhard, om medel till den fina ull-culturens upphjelpa nde; 42:o Densammes, rörande städernas tolag; 43:o Herr Dahlfelts, Carl Ludvig, att de 124 tunnor Domkyrko-spanmål, som hittills från Hernösands Stift lill Upsala Domkyrka utgått, måtte för framtiden få komma Stiftet till godo; 44:o Herr Rosenqvists, Fredric Leonhard, om upphäfvande af det s. k. hofveriet lill vissa boställen^ 110 Prot. Densammes om sammanslående af Kongl. Svea och Andra LifgardesRegementena, m. m.; 46:o Densammes , om Lif-Bevärings-regementets upphörande samt deraf följande åtgärder; tillika med de, i anledning deraf, denna dag afgifne yttranden; 47:0
Ar 1791 fick äfven södra sqvadronen afsitta, men endast för en tid af 50 år, och, enligt det med rusthållarne afslutade kontrakt, emot erläggande under tiden af vakansafgift för häst och sadelmundering. Sedan berörde tid tilländagått, blef genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 14 November 1842 förordnadt, att södra bataljonen utan att förändra sin ägande rusthållsnatur, skulle för en tid af ytterligare 10 år, räknadt från den 1 Januari 1843, fortfara att förblifva infanteri, emot vissa bestämda vilkor, deribland det hufvudsakligaste förmådde, att rusthållarne vid denna bataljon skulle under sagde tid försättas i åtnjutande af enahanda lindring uti rusttjenstskyldigheterne, som genom Kongl. Resolutionen den 15 Augusti 1777 blifvit f. d. rusthållarne vid norra bataljonen af Bohus läns regemente i nåder förunnad; och blef tiden för detta förordnandes gällande kraft genom Kongl. Brefvet den 3 Mars 1852 ytterligare förlängd på 10 år. Rustningsbesväret eller soldathållet inom detta län är fördeladt på 1,048R och bätsmanshållet på 1,472T43V hemman. Då nu rusthållsoch soldatnumren utgöra 904, men båtsmansrotarne, oberäknade städernes vakante nummer, endast 477, hvadan i medeltal endast lfijjj hemman belöper sig på ett rusthållseller soldatrotenummer, men 3finj på en båtsmansrote, så enär kostnaden för hvarje nummer af soldatoch bätsmanshållet öfverhufvud kan anses ungefär lika, följer deraf, att i medeltal de båtsmansroterade hemmanen varit i mån af nämnde skiljaktighet lindrigare betungade, dock särskilda hemman, mer eller mindre, efter deras olika natur. Skjutsning sbestyr et är jemförelsevis icke särdeles tryckande inom detta län.
De spräckliga caladierna bredde närmast fönstren ut sin färgprakt, delvis skuggade af cactusarnes och euphorbiernas taggiga, osköna former uppifrån de hängande hyllorna vid taklisten. Gången i midten var strödd med fin, hvit hafssand o c h den rappade muren till ugnarne klädd med en fäll af frisk, frodig vintergrön. Efter de smärta pelarne, som uppburo glastaket, slingrade sig klätterfuchsior med hängande röda och hvita blommor, och midt i gången gungade från det hvälfda takets högsta resning en rad amplar af obarkad hassel, fyllda med grön, fuktig mossa och stora, tropiska ormbunkar. Längst bort i andra ändan af drifhuset var en lummig berså af mörk, tät, slingrande murgrön. Sonja stod vänd ifrån solsidan; ljuset, s o m smög sig in mellan murgrönsrefvorna, lyste i flammor på den åtsittande, mörka klädningen o c h d e n. bruna, tjocka flätan, som tungt föll henne efter ryggen ända ned om midjan. En jättebukett af sköflade drifhusblommor låg vid hennes fötter. Hon hade. slagit bägge armarne o m hans bals och knäppt ett par små, hvita händer o m hans nacke; han stod med en min af varmaste ömhet i de klara ögonen lutad öfver henne och lyssnade leende till hennes förtroliga hviskning. Hvad hon hviskade, det kunde ej grefven höra; men när hon slutat, tog Kurt hennes lilla runda hufvud mellan sina stora händer och kysste henne så häftigt, så häftigt — &gt;en — två — tre — fyra gånger. Detta var dock nästan för mycket att stillatigande åse för en far, o c h ett plötsligt utrop undslapp grefvens läppar. De båda älskande sprutto förskräckta till, Sonja släppte sitt tag, och de vände sig o m. Skola vi bekänna det — den tappre martissonen, som utan att blekna stirrat döden i hvitögat mer än en gång, han kände nu modet svikta, när han i dörren skymtade farbroderns högresta gestalt, blef blossande röd, o c h borrade förvirrad blicken i backen.
Oxar. o cr o QT:r T:r T:,. T:r T :r T:r T:r T:r St. St. St. " — ■ -■ ; ■ ' —- II —-__ — 8,753 22 | 17,382) 105,645 | 7,184) 11,717 | 7,069 ) 72,385 | 11,869) 1,519 44,091 9,379 c! *3 Stats - Bevillning. Ständige Räntor. o £T Efter Bcvillnings-Förordning en. 3 -t pt g ?c 1 O fi K ä-"1 19* ^2. o n tsi »1 £ 1 ? S‘ era 3 2" s> St»? v•L c -3 U *7 ■ 5’ m " "5£ B. O Cd n B n n n 2 till och med 2i till och med 31 till och era5 v> t o" B Cu —i « 2 ‘ ot •n r* t V c B U </■ s 8 SS36 SSmed 4° SST 'i - o l era to i D 3 St. St. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr $k. r. R:dr sk. r. R;dr sk. r. R:dr sk. T. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. H. MÖRNER. SAM. SELLING. — å # >1 Tabell för Landet inom Wester-N orrlands Län. Bevillning. Efter Bcvillnings-Förordningen. M 16 Efter aldra Art. a till och med 8 SS - ai till och med 36 SS - R:dr sk. r. R:dr sk. r. CCo 3. EÖB re p: B C 2. S 2. H. MÖRNER. SAM.
Gamla vanor hafva gifvit ett slags kraftvunnen häfd åt den princip, som i Utskrns betänk, är anlagen, och, med beräknande ai' de tillgångar, som kunna möjligen åstadkommas, måste jag medgifva, att fullkomligt ombyte deraf ej låter sig göra, men tror dock en medelväg möjlig, der den gamla sockenförsörjningen ännu kan till en del qvarblifva, men i bredd med all allmännare åtgärd tvister om bostadsrättighet förekommas. För att framställa denna min åsigt, måste jag först indela de personer, som skola försörjas, i tvänne classer: sådana som genom kroppseller förståndslyten äro oförmögne att sig sjelfva försörja, eller till någon del till sitt underhåll bi draga; för dessa ville jag föreslå, att hvarje församling skulle draga omsorg, på sätt nu borde ske, antingen genom intagande i fattigstugor eller inaccordering hos andra, men ej genom kringgående på rotar i församlingen och ännu mindre inom andra communen. Den andra classen anser jag bestå af sådana personer, som genom olyckor, missvexter, tillfälliga händelser, äfven lättja och vanart, kommit i den ställning, alt de ej kunna sjelfva utan andras hjelp förskaffa sig uppehälle, men hafva dock åtminstone någon arbetskraft att erbjuda i afräkning på sitt underhåll; och för dessa skulle jag tro, att flera sockneminst häradskanske fögderieller länsvis förenade fattigoch arbetshus borde inrättas, der de kunde emottagas och skulle qvarblifva till dess att de visade sig äga tillfälle till sysselsättning och underhåll. Vid dessa inrättnrr borde äfven finnas anstalter för sådana barns uppfostran och underhåll, som nu ligga församlingarna till last; och skulle för deni, sedan deras uppfostran är gjord, den styrelse, som härför blefve inrättad, pligtenlig! åligga* att bemöda sig skaffa tjenster och näringsfång. Att efter min öfvertygelse ju större områden sorn dylika fattigförsörjningsanslalter, dock inom en viss gräns, kunde innefatta, ju bättre, tror jag äfven böra antagas, då administrations-kostnaden alltid minskas i samma mån som inrättningarna utsträckas.
Efter denna grund blef vid sistförflutne Riksdag anslaget förhöjdt till 350,460 Riksdaler, hvartill dock, på Stats-Contorets hemställan, ytterligare lades ett belopp af 12,440 Riksdaler, hvilket då ansågs motsvara Förvaltningens af Sjö-Ärendena af tullmedlen utgående andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk, i följd hvaraf anslagets summa på Hufvudtiteln uppfördes med R:dr 362,900: Af Stats-Contoret har nu blifvit i undei-dånighet föi-eslaget, dels att detta anslag måtte ökas med ett belopp af R:dr 150,000: — motsvai-ande nu beräknade tillgången i Statsverkets inkomst af Båkoch Lotsmedel, dels ock att Föi-valtningens af Sjö-Ärendena omförmålde andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk jemväl måtte, likaledes med afseende på ökad uppbörd, höjas från ofvanbeiörde 12,440 till 16,000 R:dr eller med R:dr i följd hvaraf anslaget skulle blifva förhöjdt till . hemställande jag underdånigst, att en sådan reglering af detta anslag må af Eders Kongl. Majit varda Rikets Ständer föreslagen, med begäran tillika, att öfverskotten å Statsinkomsttiteln: Båkoch Lotsmedel få fortfarande, såsom hittills, för de med ifrågavarande anslag afsedda behof användas/1 3,560: 153,560: R-rlf 56 Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prof. N:o 1, om Statsverket 1865.
Ar nu detta folk icke särdeles fallet för sparsamhet, och det är icke Svenska folket, då sker detta förspillande så mycket hastigare. Detta är en komplettering af de många andra skäl Gr. Gyldenstolpe anfört. Hvad åter beträffar sättet att förekomma eller undanrödja denna olägenhet, så finnes blott ett sådant, och det är undergifvenhet, inskränkning i utgifterna o. s. v. Till denna undergifvenhet tvingas folket, så vida det icke genom felaktiga utvägar söker undanrödja hvad som icke kan på något sätt undanrödjas. Denna undergif venhet ger sig oemotståndligen tillkänna derigenom, att importen förminskas och att förbrukningen af alla slags varor äfvenledes minskas, hvarigenom folket åter försättes i normal-tillståndet. Ett sådant återförsättande är vid detta tillfälle mindre svårt än ofta tillförne. Det öfverflöd, åt hvilket vi fröjdat oss och som nu är försvunnet, har likväl lemnat oss i en ställning, fördelaktigare än den, hvari vi före öfverflödet befunnit oss. Vid början af år 1848, så framt jag icke missminuer mig (men jag är viss på, att jag icke gör det), upgick Bankens metalliska fond till 8 milhr; detta var det största belopp i metallisk valuta, som Sveriges Bank någonsin haft; och i denna stund ega vi Vj mill. derutöfver. Att vi nu, på sätt jag nyss nämnt, på ett onaturligt sätt vant oss vid ett öfverflöd af penningar är ett missförhållande, som varat tvenne år, men föranleder icke någon anledn. till oro, minst af den betydenhet motionären framställt. Anledn. till våra föreg:de myntoredor återfinnes ej allenast i den totala okunnighet, som i allmänhet, under den tid Bankens sekretess förefanns, då rådde hos Svenska folket, men synnerligen deraf, att vid minsta stockning i allmänna penningerörelsen onaturliga medel för denna olägenhets afhjelpande Den 5 November. 61 tillgrepos. Det fanns emellertid icke heller då något annat sätt att afhjelpa denna olägenhet, än undergifvenhet och hushållning.
För är 1814 Likaledes. e « - M»mm> LM. E. Z Tabell, som wisar beloppet «f veu fond, som till Levekerrteurernes liguiderand? blifmcr att tillgå om igenom 3,828,512 24 — Den 7 December. 859 negociation tillstånd kan winnås att upskjuta Amalgams asbelalningarne 7 är — eller pä det sätt att hmad som är 182g bordt remitteras, ieke betalas förr än är 18 r;. Arricrad Amalgams afbetalning för ären iFog 1809 - 489,820 5 procents prime 24,490 För är igro För är iZn För är 1812 Dä härtill lägges det i Bilagan Likt. H. upförde ärliga anflag till Ränta och AmortitzementS fond stort 138,040 R:d som för 5 är gör 690,200 R:d — och man erindrar sig akt räntebeloppet ä Leverents»- rerneö fordringas ärligen minskar, iftän den stund afbetalningarne börja, sä synes tydeligen, att Lcverenteurerne tämmeligcn snart kunna blifwa fullt liquiderade — och att Concoiret detzutom sär tillgäng —^ alt de sista ären pä utländske gälden göra amalgams asbetalningar. Litt. E. <ö. Uttlöpande Riksgälds sedelstocken, utöfwer det belopp som Banque» ätagik sig att realisera — men hwar till - Den 7 December. kill i detta project är anslagen en ärlig AmorkitzementS summa af ZOO,OOO R:d atk ur gä frän och med ar rtz-O. Den Summa r Riksgälds elier Credit -Sedlar, som RiksgäldsConkoiret sjelft bör inlösa w ar den i Sept. 6,261,5872. 8. 6. och göra med devalvation i Banco. » » - R:or .-4-l7chZY'
4:de punkten, ang:de uteslutande från RiksSlalen af eli derå sedan IS40 och 1841 årens Riksdag qvarstående odisponeradl belopp af 37 R:dr. Bifölls. I anseende till den nästföljande 5:te punktens större vidlyftighet och den redan nog långt framskridna liden hemslälde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. behagade upskjutä pröfningen af nämnde punkt till eftermiddagens plenum och nu åtskiljas; hvilket bifölls, till följe hvaraf H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 60 Den 11 April e. m. Tisdagen den 11 April 1854. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 2:ne prot.utdr. (ör denna dag P. m. samt pleniprol:n för d. 8 sistl. Mars f. och e. m. Fortsattes pröfningen af StatsUtsk:s utlåt. JV* (57, ang:de regleringen af utgifterne under RiksStatens Andra Hufvudtitel; hvarvid nu förekom: 5:te punkten, ang:de lönereglering för Hoj-Rätternes tjenstemän och vaklheljenle. Den af Hr J. F. Gråå i afseende på denna punkt afgifna, med Utsk:s utlåt, fögade reservation uplästes, på begäran af: Hr Dalman, Wilhelm Fredr. Achates, sorn derefter anförde: Ehuru jag i allmänhet godkänner den grundsats, StatsUtsk. har antydt, att nemi. icke föreslå högre löner, än K. M. begärt, likväl, och då Otsk., såväl vid föreg:de som innevar:de Riksdag, från denna grundsats gjort åtskilliga undantag, anser jag det icke stridande mot denna Ulsk:s princip, att äfven i detta fall undantag göres.
Den skulle ock följaktligen sammanbinda flera af våra sädesrikaste trakter med dem, som oftast derifrån behöfva hemta sin spanmål, och om det, vid mindre lyckliga skördar, skulle göras behof af undsättning, så kom me den att äfven dertill bereda utväg. Derigenom skulle jemväl yppas ett tillfälle att förena jernvägskommunikationerna med våra betydligaste vatlenkommunikalioner och deribland Götha kanal, och det vore således icke endast de provinser, genom hvilka banan komme att Den 23 September f. m 241 att löpa, sora deraf skulle hafva fördel. Den öpnade äfvenledes tillfälle till en blifvande jernvägsförbindelse med brödrariket Norrige, och att en sådan förr eller sednare måste beredas, för alt gifva en ökad lättnad åt gemenskapen med detta land, torde lätteligen inses, hvarföre den nu ifrågavande jernbanan äfven i delta afseende skulle medföra en ganska stor fördel. Jemväl ur militärisk synpunkt anser jag den vara af stor vigt. Det tillkommer visserligen icke mig, såsom icke varande en man af facket, alt ingå i närmare bedömmande deraf, men åtskilliga omständigheter - synas mig likväl vara af den beskaffenhet, att de äfven af den i militär-väsendet icke invigde kunna begripas. Det synes mig nemi. vara alldeles klart, ali det, ur både militärisk och politisk synpunkt, måsle vara af vigt, att hafva en jernväg, som, på samma gång den sammanbinder Rikets hufvudstad med den förnämsta hamnen vid vestra kusten och de största inre sjökommunikationerna, gör det möjligt att, i behofvets slund, till hufvudstaden sammandraga de trupper, som ligga förlagde uti de många landskaper, genom hvilka banan skulle löpa. Jag vågar till ock med att, i motsats till hvad en värd embetsbroder, som i militäriska ämnen eger insigter, hvilka icke kunna jäfvas, yttrat, framställa det påslående, alt den vestra banan, i detla hänseende, eger elt stort företräde framför den Skånska.