Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Joab, ZeruJa son, var öfver hären; Jojaphat, Ahiluds son, var canceller. Zadok, Ahitobs son, och AbiMelech, AbJathars son, voro Prester; Sausa var skrifvare. Benaja, Jojada son, var öfver Crethi och Plethi; och de förste Davids söner voro Konungenom vid handen. Så begaf sig derefter, att Nahas, Ammons barnas Konung, blef död, och hans son vardt Konung i hans stad, Då tänkte David: Jag vill göra barmhertighet på Hanun, Nahas son; ty hans fader hafver gjort barmhertighet med mig. Och han sände dit båd, till att hugsvala honom efter hans fader. Och då Davids tjenare kommo uti Ammons barnas land, till Hanun, att hugsvala honom, Sade de Förstar för Ammons barn till Hanun: Menar du, att David ärar din fader för din ögon, att han sänder hugsvalare till dig? Ja, hans tjenare äro komne till dig, till att utfråga, bespana och bespeja landet. Då tog Hanun Davids tjenare, och rakade dem, och skar deras kläder half bort allt intill länderna, och lät gå dem. Och de gingo sin väg, och bådade det David med några män. Han sände emot dem; förty männerna voro svårliga beskämde, och Konungen sade: Blifver i Jericho, tilldess edart skägg växer, sedan kommer då igen. Då Ammons barn sågo, att de illa luktade för David, sände de bort, både Hanun och Ammons barn, tusende centener silfver, till att besolda sig vagnar och resenärar utu Mesopotamien, utu Syrien Maacha, och utu Zoba; Och besoldade tu och tretio tusend vagnar, och Konungen i Maacha med hans folk. De kommo och lägrade sig för Medba. Och Ammons barn församlade sig desslikes utu sina städer, och kommo till strids. Då David det hörde, sände han Joab dit, med hela de hjeltars här.
De nämnder, som välja riksdagsmän till första Kamaren, ega jemväl meddela beslut uppå afsägelser af dylik befattning, när sådane anmälas, vare sig innan tiden för den valde är inne att i befattningen inträda eller mellan riksdagarne, under den tid, för hvilken han blifvit vald. § 63. Befinnes, vid riksdagsmannaval, valsedel lyda å person, som ej kan till riksdagsman väljas, eller på flere eller färre än som för distriktet väljas böra, skall samma sedel anses ogild. § 64. Ofver hvarje valförrättning skall protokoll föras: vid riksdagsmannaval till Första Kamaren, af den tjensteman, Konungens befallningshafvande dertill förordnar, samt, vid val till Andra Kamaren, af valförrättaren. Protokollet justeras vid förrättningens slut och påtecknas, till bevis derom, af minst två bland valmännen. Protokoll och handlingar, som till valförrättning höra, skola förvaras, för' val till Första Kamaren, af Konungens befallningshafvande, och, för val till Andra Kamaren, af valförrättande domhafvanden eller Magistraten. § 65. Ar frånvarande till elektor eller suppleant eller till riksdagsman vald, skall ordföranden eller valförrättaren honom derom utan dröjsmål underrätta. i 22 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 85. R. O. § 17. mom. 2. R. O. § 19. R. O. § 17. morn. 2. R. O. § 17. mom. 1. R. F. § 112. § 66. Riksdagsman, som vald blifvit, må ej godtyckligen kunna sig från befattningen undandraga. Såsom giltiga skäl för afsägelse af riksdagsmanna-uppdrag skola anses: l:o de hinder allmänna lagen upptager såsom laga förfall; 2:o ålder öfver 60 år; 3:o att den valde tillförene såsom riksdagsman bevistat tre riksdagar. § 67. Är någon med åtgärd vid valförrättning missnöjd, må han hos Konungens befallningshafvande i valorten anföra besvär.
Vi hafva sett, att koppfarsoter helt enkelt uppkommit derigenom, att ett enda först smittadt harn fått vandra eller afvisas från by till by, och alt detta härledt sig deraf, att man väl varit rädd för smittan, men ej haft medel att hyra ett särskilt aflägse hus, eller åtminstone ett särskilt väl afstängt rum, der man kunnat med bevakning hålla detta barn från gemenskap med personer, som ännu kunnat blifva smittade. Så är det äfven med rödsot, rötfeber och flere smittsamma febersjukdomar. Man har till och med sett, att en enskild man, ovanligt angelägen att i tid förekomma spridande af sådana sjukdomar, uträttat mera än, sedan sjukdomen redan så spridtsig, attén farsot uppkommit, de mest nitiska bemödanden å Authoriteternes sida, att skaffa Läkare och medicamenter, kunnat åstadkomma. Derföre yrkar jag återremiss, ty jag anser för det allmänna bästa af väsendtlig nytta, att öfverskotten användas till förekommande af farsoters uppkomst, eller af smittsamma febersjukdomars vidare spridande. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg Stalsoch BevillningsUl - 201 Den i3 November e. m. sköttens förevarande Betänkande böra, på grund af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskotten återremitteras. Ropades Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade bifalla berörde Betänkande. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence förnyade väl dessa tvenne propositioner, men de blefvo åter båda med Ja och Nej besvarade. Herr Hjerta_, Gustaf: Jag vill endast yttra den öfvertygelse angående detta Betänkande, på grund af de anmärkningar flere Ledamöter gjort om räkenskaperne för framtiden, att jag tror, att det är af största vigt, alt räkenskaperne må så upprättas, som Utskotten föreslagit, att nemligen de åtskiljas. Jag anser det så mycket angelägnare, som det lär vara enda sättet, att controllera dessa utgifters behörighet.
Läkarn har ett boställe nära intill större Hospitals-byggnaden, och derjemte äro vid inrättningen anställde: 1 Sysloman, i uppsyningsman, 1 förestånderska, 6 vaktkarlar förutom sköterskorne. Kurhuset för Veneriska, egentligen inrättadt 1795 för flere Län , men från 1824 inskränkt tili patienter från detta ensamt är inrättadt uti ett vackert stenhus, fordom klosterbyggnad, sedan begagnad för Krigsmanshusinrättningen. Det skötes af samma läkare som Central-Hospitalet, och har med, öfveihufvud beräknadt, 30 patienter dagligen, kostat 4,500 å 5,000 R:dr årligen att underhålla. Uti Wadstena befintlige större minnesmärken af förra tidehvarf, äro klosterkyrkan och slottet. Kyrkan underhålles numera sorgfälligt i det skick, den erhållit efter dess vandaliska behandling i sista seklet. Slottet deremot underhålles blott lill sjelfva hufvud byggnaden med tak; sidotornen och vallarne äro lemnade åt tidens hand, som föga skonsamt med dem förfar. Önskligt äfven i detta afseende vore, om slottsgrafvarnes nu föreslagne förändring till hamn verkliggjordes, och den gamla platsen uppväcktes till nytt lif, mera välgörande och mera beståndande, än det sona fordomdags här nppstod, och snart tystnade bland förfallande ruiner. 69 Skenninge. Denna uråldrige siad ägde vid 1837 ars slut 1,020 invånare, hvilket utvisar en tillökning af 9 personer, sedan sednaste FemårsBerättelsen afgafs. Stadens tillstånd har sedan dess ej undergått någon betydlig förändring. Allmännaste hufvudnäringen fortfar att vara jordbruket, och af de handlande är en sorn bar någon större rörelse i minuthandel; af handtverkarne blott en Kackelugnsmakare, som har en vidsträcktare afsättning. För öfrigt är det marknaderne, som här bibehålla den återstående stadsmannarörelsen, och hvilka äro af den betydenhet att omsättningen på en enda af dem understundom uppgår till 100,000 R:dr Banko.
Hvarje anslagsfråga måste ju afgöras och att denna redan de facto är det genom 3:ne Stånds beslut, tror jag mig hafva visat. De stackars häradsskrifvarne torde således verkligen hafva rätt till den föreslagna storartade löneförhöjningen. R. o. Ad. kan derigenom ingalunda anses frånträda ett redan fattadt beslut; detta sednare innefattade alldeles icke ett erkännande att frågan vore af bevillningsnatur utan endast ett bifall till BondeSt:s begäran om voter.propos. upsättande. Jag tror således, lika med 856 D en 15 J uli e. m. Gr. Lagerbjelke, att Ståndet bör afslå Betänk, med förklarande att då 2:ne Stånd stannat mot 2:ne i fråga om voteras skall, har frågan förfallit; hvarföre jag anhåller om propos. Hr Printzensköld, Carl: I händelse R. o. Ad. skulle bifalla det förslag Gr. Björnstjerna framställt, skulle jag önska att detta skedde med det uttryckliga tillägg att man skall, vid hvad 3:ne Stånd sammanstämmande beslutat, förblifva, emedan denna fråga, på sätt Gr. Björnstjerna anmärkt, icke rörer sjelfva afgiften eller beslutet derom, utan huruvida votering i Förstärkt Utsk. skall ega rum eller icke, och det är denna fråga som förfallit, hvaraf måste följa att hvad 3:ne Stånd beslutat i sjelfva saken bör lända till efterrättelse. Hr Hjärne: Vid närmare efterseende i prot. torde Gr. Björnstjerna blifva uplyst derom, att då B. o. Ad fattade sitt beslut i denna fråga, förhållandet icke var sådant som lian föreställt sig. R. o. Ad:s beslut innefattade icke blott ett enkelt medgifvande till BondeSt:s begäran om votering i Förstärkt Utsk., utan detta medgifvande var baseradt på en ganska vidlyftig argumentation mellan 2:ne jurister för att bestämma om frågan var af bevillningsnatur. Således tror jag alt man icke kan tyda R. o. Ad:s åsigter i denna fråga så som Gr:n synes önska. Men om R. o. Ad. anser sig kunna fatta ett sådant beslut som Gr.
Och har Kongl. KamrnarRätten, med bifall till Kongl. Maj:ts-Befallningshafvandes hemställan, förordnat, att de återstående 4° Tunnor 4 kpr Korn skulle komma Länets Innevånare till godo, till följd hvaraf och sedan det blifvit anmäldt, att nämnde partie Korn befunnits redan vara försåldt, och den derföre influtne betalningen till f. d. Allmänna MagazinsDirectionen remitterad, Kongl. StatsContoret den 9 December 1831 beslutity att behållna försäljningsbeloppet för berörde 4° T:r 4 kpr Korn med i58 R:dr 36 sk. 1 r:st. skulle öfversändas till Kongl. Maj:ts Befallningsbafvande i Jemtland, för att hållas Länets nödstälde Innebyggare tillhanda. Detta hafva Revisorerne ansett böra komma till Rikets Ständers kännedom. 4:o Ilos Kongl. Majit hade aflidne CommerceRådet N. Björnbergs Sterbhusdelägare i underdånighet anhållit, ibland annat, att med en Summa af 1,760 R:dr få i ett för allt ersätta bristfälligheterne å de Hus och Byggnader, tillhörande Götheborgs f. d. KronoBränneri, som CommerceRådet Björnberg i lifstiden, enligt Contract, på Arrende innehaft, samt erhålla ett anstånd af 6 månader efter aflefvereringstiden med betalningen deraf; hvaröfver Kongl. Majit, under den 2g April i83o, med afseende på hvad Kongl. StatsContoret i ämnet yttrat, i Nåder resolverade: att Sterbhusdelägarne fingo med den erbjudna Summan 1,760 R:dr godtgöra Husrötebristen å de arrenderade Byggnaderne, men att den underdåniga anhållan om anstånd med beloppets erläggande icke kunde bifallas. Kongl. StatsContoret har väl upplyst: att, enligt det emellan f. d.
Ständer skulle förvägra en ersättning, som rättvisa och billighet gemensamt påkallade, eller att desse Ständer skulle vara mindre ädelt sinnade, än 17.Ö2 års Ständer, hvilkas ädla frikostighet och upphöjda tänkesätt jag redan förut, under anmärknma emot andra hufvudtiteln, baft äran styrka genom det då upplästa K. brefvet af d. 21 Juli iyÖ2. Om, emot all rimlig förmodan, Rikets nu församlade Ständer skulle afslå den begärda ersättningen, uppstår deraf den obehagliga följden, dels att de lönlöse adjuncterne få vidkännas ett lika orättvist och oförväntadt, som för dem känbart lidande, dels att jag för enskild del derigenom blifver, — jag tvekar ej att öppet utsäga det, — oskyldigt och svårt compromelterad. Lifvad af den önskan, att arbetet inom Hofrätten måtte fortgå med jemna och raska steg, och att se de årligen växande balancerne förminskas, gaf jag första anledningen till Hofrättens und. hemställan om de 4 adjuncterna. Sedermera, efter det K. M. i nåder bifallit denna und. hemställan, har jag för hvarje år engagerat sådana utmärkta och skickliga personer, dem jag ansett fullt förtjente alt i underd. anmälas till dessa adjunctioner, och hvilka i allo rättfärdigat det förtroende de åtnjutit. Alla desse adjuncter hafva, med ett enda undantag, för första året, varit lönlöse, alla obemedlade. De hafva icke kunnat lefva och vistas i Jönköping året om, utan enskilda uppoffringar och skuldsättning hos andra. De hafva villigt underkastat sig dessa dryga olägenheter, sedan jag försäkrat dem, alt jag vid nu pågående riksdag skulle hos R. St. anmäla dem till erhållande af åtminstone någon ersättning, och att jag icke möjligen kunde föreställa mig ett afslag å 6 11. 31 De» 5 Maj e. m. 11. St:s sida.
Då således Ridderskapet och Adelns i hufvudsaken fattade beslut är ifrån de tre öfriga Riks-ståndens helt och hållet skiljaktigt, samt Preste-ståndet endast under den förutsättning bifallit Utskottets ofvannämnda hemställan i 2:dra momentet, att frågan om det dervid föreslagna vilkor skulle förfalla, men samma vilkor är af Borgareoch Bonde-stånden godkändt, har Utskottet, för att sammanjemka Riks-ståndens i nu anförda hänseenden skiljaktiga beslut, ansett lämpligast inbjuda Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet att instämma i de beslut, Borgareoch Bonde-stånden fattat, och sålunda bifalla ej mindre Utskottets i förevarande fråga gjorda hemställan, än ock, i följd deraf, Utskottets i sednare delen af 7:de punkten uti inkomst-betänkandet gjorda beräkning af hammarskattsjernet. Utskottets uti utlåtandet Litt. C., med anledning af Riksdags-fulhnägtigen Erik Hanssons från Gefleborgs län motion, gjorda hemställan, det Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att hvad uti Kongl. Kungörelsen den 27 April 1846, angående hammarskattens utgörande, finnes stadgadt om viss årlig minimi-afgift å hammar-skatt måtte helt och hållet upphäfvas och denna afgift hädanefter äfven för stångjernshärdar och smältverkstäder med ringare årlig tillverkning än 400 Skeppund få utgå i mån af tillverknings-beloppet, har Ridderskapet och Adeln, i följd af dess rörande hammarskattens upphörande fattade beslut, ansett för närvarande icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne, hvaremot denna hemställan är af de tre öfriga Riks-stån'den bifallen; i följd hvaraf och då så ledes denna fråga är genom tre Riks-stånds beslut afgjord, vidare yttrande derom icke lärer å Utskottets sida erfordras.
Abraham mottager af Herren en uppmaning att lyssna till Saras ord, Rebecka böjer sig kärleksfullt för plikten att bli den främmande mannens hjälparinna, och huru känslan för kärlekens allra finaste ömhet är utvecklad, framgår af den underbara skildringen af Jakobs kärlek till Rakel: » åren voro såsom dagar » — de år han måste tjäna för att vinna henne. Ju längre man kommer fram i sägnen, desto starkare accentueras moderligheten såsom det allra innersta i kvinnans väsen. Ett exempel härpå är Mose historia. Mose moder döljer gossen så länge hon kan, och sedan finner hon jämte sin dotter utvägen att bevara hans lif. När senare en af den judiska historiens största kvinnogestalter, Debora, vunnit en seger, som räddat folket undan fördärfvet — på hvilket ärenamn gör hon anspråk? Jo, i sin härliga segerhymn kallar hon sig med storslagen enkelhet för. — • » Israels moder ». Hos Hanna, Samuels moder, uppträder moderskänslan som stark kvinnlig längtan, och många andra af den heliga historiens kvinnogestalter visa i förhållande till mannen den ädla, innerliga ömhet, som stärker familjebanden och ger det unga släktet sedlig kraft. Ett af de mest karaktäristiska lagbud, som finnas från Israels äldre tider, är förbudet för man att bära kvinnas skrud och för kvinna att bära mans. Man ville ej veta af emanciperade kvinnor eller kvinnliga män. Man hade en djup känsla för könens olika uppgifter, men ock för dessa uppgifters lika höga värde. Och detta är ett för den judiska uppfattningen äfven i senare tid genomgående drag, osh säkerligen har denna uppfattning, fotad som den är på den mänskliga naturen, i det moderna lifvet en stor och sedligt viktig insats att göra. Teater och musik. Kungl. operan har i morgon lördag generalrepetition å Verdis nya opera » Falstaff », hvilken kommer till uppförande härstädes för första gången under loppet af nästa vecka, måhända redan på måndag. Titelpartiet innehafves af hr Lundqvist.
Sedan ett bolag, under benämning "Nora-Carlskoga Jernvägsaktiebolag", år 1864 blifvit bildadt för anläggning af en jernväg för lokomotiv, utgående från Dalkarlsbergs grufvefält i Nora socken förbi Wickersvik vid .sjön Wickerns södra strand, öfver Svartelfven ofvanför Kortforss förbi Granbergsdalshyttan till Timselfven vid Carlskoga faktori och till dess utlopp i sjön Möckeln, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med upprättade kartor och kostnadsförslag och under förbehåll att två tredjedelar af kostnadssumman under nästa statsreglering af Staten erhölles såsom lån mot årlig amortering, har den för detta bolag utsedda interims-styrelse, genom Konungens Befallningshafvande i Örebro, till Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader låtit öfverlemna en till Kongl. Maj:t ställd underdånig ansökan, att Kongl. Maj:t täcktes till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition om beviljande, för detta företags utförande, af ett låneunderstöd stort 743,300 Riksdaler, motsvarande två tredjedelar af den derför beräknade kostnadssumma. Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader, som, efter granskning af 24 Sta,ts~Utskottets Utlåtande N:o 80. de vid berörda ansökning fogade, af Distriktsadjutanten, Löjtnanten A. G. Svedelius uppgjorda ritningar och kostnadsförslag och sedan desamma i vissa af Styrelsen anmärkta delar blifvit närmare utvecklade, uti memorial af den 5 Juli sistlidet år till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnat de till detta ärende hörande handlingar, har dervid, enär det ifrågasatta företaget onekligen syntes böra blifva af en särdeles omfattande nytta för bergsbruket och då den derför uppgjorda planen uumera egde den fullständighet, att Styrelsen, i fall medel redan funnes att tillgå för arbetets utförande, skulle med allt skäl kunna i underdånighet förorda dess fastställelse att tjena till efterrättelse vid utförandet, i underdånighet gjort hemställan om aflåtande af nådig Proposition rörande beviljande af det begärda statslånet; och har Kongl.
Den unge tonsättarens anförareskap präglades af en måttfull energi och ett noggrant aktgifvande på nyanser och tempi, Hr S. uppträdde denna afton äfven som tonsättare, i det hans symfoniska uvertyr » Excelsior » då för första gången utfördes härstädes. Det är ett godt arbete med något af wagnersk fläkt öfver sig, utan att på något sätt förfalla till efterapning. Och den stegring, som rubriken angifver att stycket bör innebära, är väl och harmoniskt afpassad. Konserten inleddes med tvänne välbekanta och alltid gärna hörda Wagnernummer, nämligen det briljanta förspelet till » Mästérsångarae » samt den utomordentligt härliga Sigfridsidyllen, för hvilkas utförande k. hofkapellet och den. unge ledaren för aftonen förtjä- na det bästa loford. Programmet utfylldes med en aria ur » Samson och Dalila » af Saint-Saéns, ganska vårdadt, men något nervöst föredragen af fröken Karin Olsson, hvilken tyckes besitta en ganska väl skolad messosopran. Bifallet var hela aftonen särdeles lifligt från den till sista plats fullsatta salongen. Önskligt vore, att dessa symfonikonserter återkomme litet oftare och mera regelbundet, än som varit fallet under de senaste åren. Likaså anse vi den förhoppningen berättigad, att något större planmässighet måtte ingå i programmens utarbetning. — Första abonnementsföreställningen för säsongen gafs å k. operan i går, hvarvid » Trollflöjten » uppfördes med delvis ny rollbesättning. Vi torde återkomma härtill i nästa nummer. Första kammarmusiksoarén för innevarande säsong gafs i måndags, då Aulinska kvartetten på ett sätt, som väl motsvarade det anseende, den vetat förskaffa sig, inledde sitt elfte musik-år. Om man ock kände sig en smula besviken i sina förväntningar på programmets första nummer, ryssen Borodins stråkkvartett n:r 1, a-dur, så måste dock erkännas, att den som nyhet försvarade sin plats på programmet. Den föreföll emellertid väl tam och innehållslös, men den hade i utarbetningen beaktansvärda förtjänster.
Utskottet får således vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer måtte besluta en så lydande Förordning, t afseende på fullföljden och behandlingen af mål l Hofrätt. 8 i Den, som i Hofrätt fullföljer talan emot Underrätts, Konungens Refallningshafvandos eller annan Embetsmyndighets beslut, bör, inom den tid, som för fullföljd af sådan talan är vorden i lag och författ ningar stadgad, till Hofrätt ingifva det öfverklagade beslutet, äfvensom, derest vädjad t blifvit, vadebevis, så ock olla protokoll, som i målet förde äro, tillika med andra handlingar, hvarå han sig beropar. Underlåtenhet derutinnan må ej verka till uppskof i ärendets slutliga handläggning, der klaganden ej visar laga förfall. Gitter han det, bör Hofrätten, genom beslut, som må, efter anslag, meddelas, förelägga klaganden att, inom viss lämplig tid och vid den påföljd, nyss sagd är, inlemna de saknade handlingarne. Börande inlagan och dertill hörande bevis i alla mål tväfaldl ingifvas på säl t i 27 kap. 6 § Rättegångs-balken i afseende på lagvadda eller instämda saker redan stadgadt finnes. Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 51. 1 fråga om handlingarnes, insändande i konkurs-sak, deruti vädjad! blifvit, lände hvad serskildt fdreskrifvet är till efterrättelse. Filmer Hofrätten nödigt att öfver inkomna besvär infordra förklaring eller utlåtande, vare klaganden i alla do lall, der offentlig myndighets—åtgärd för sådant ändamål icke af Hofrätten anlitas , pligtig att besvärshandlingarne uttaga, dem vederbörande tillställa och bevis derom till Hofrätten ingifva, inom den tid, som af Hofrätten förelägges. Försummas det, bafve klaganden sin talan i målet förlorat; dock bör erinran härom lemnäs i de hänvisningar, som, för fullföljd af talan i Hofrätt, meddelas parter.
För min del anser jag de anmärkningar, som KammarRätten gjort vid Taxeringsoch Pröfnings-Committeernes nedsättningar i hemmansvärdet, icke hafva varit obefogade, Genom den erfarenhet jag, såsom RiddarhusKamererare, haft tillfälle att vid lånefrågor inhämta, har jag funnit, huru olika taxeringsvärdet är i olika Län. Äfven af personer, till hvilka jag har skäl att sätta förtroende, har jag hört sägas, att taxeringsvärdet till ex. i Skaraborgs Län är så Deij 26 Juu i i f. m. 39 högt, att något hvar skulle anse sig lycklige, om de kuude få sälja sina egendomar för samma pris, under det att man i Jönköpings Län knappt kan vara belåten med dubbla taxeringsvärdet såsom köpeskilling. Skaraborgs Län finnes icke heller på den tabell, som åtföljer Betänkandet, upptaget bland dem, om hvilka KammarRättens anmärkningar gälla, men väl de Län, der förhållandet varit motsatt. Jag kan följaktligen ej finna annat, än att en så betydlig olikhet, som den nyssnämnda, gifver grundad anledning till anmärkningar. Detta, i afseende på hufvudsaken. Hvad sättet att afgöra frågan beträffar, så enär en Kongl. Proposition blifvit aflåten om afskrifning af skattemedel, och denna naturligtvis i alla 4 RiksStånden skall omfattas med begärlighet af många, som sjelfva äro intresserade i saken, så förutser jag visserligen, att följden skall blifva bifall till Betänkandet. Men jag bör emellertid förklara, att jag anser vådligt i ett grundlagligt samhälle, att då en fråga blifvit såsom denna dragen under Domaremagtens pröfning, den Verkställande och Lagstiftande magten komma öfverens att ingripa i rättvisans gång, och på förhand inställa Domaremagtens åtgärd. Denna gång skadar det icke, säger man; ty nu handlar det endast om åtskillige skattskyldigas befrielse. Men det blir dock ett prejudikat, som kanske en annan gång åberopas.