Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag ber att få instämma i de anmarknrr, som Hr af Forsell gjort vid ifrågavar. betänk. Vill man verkligen bereda landtmätare delaktighet i pensionscassan, kan detta ändamål i min tanke icke ernås med den framställning till Konungen, som StatsIJtsk. föreslagit. Jag tror ej, att någon bestämdt kan säga, att commissions-landlmätarnes upptagande till delägare i Civil-stalens pensionscassa kan anbefallas; och då skälet till afslag redan är gifvet på förhand, lärer verkan af denna åtgärd icke blifva annan än antingen helt enkelt afslag, eller att pretentioner på särskildt bidrag från Slaten af nuvar. delägare framställas. Dessa pretentioner kunna icke grundas på annat än en jemförelse emellan hvad Staten bidragit och ännu bidrager till nuvar. delägare i pensionscassan, och hvad de sjelfve bidraga, samt de ökade afgifter lill cassan, som genom comntissions-landtmätarries upptagande skulle äga rum. Kuvar, förhållandet, rörande så väl Civilstatens bidrag, som delägarnes, inhemtas af do tryckta handlingarna vid fullmäktiges sista sammanträde. Om StalsUtsk. Den 3o Maj e, m. 491 skulle finna för godt att taga kännedom af dessa, skulle Utsk. finna att den äskade summan af 5,ooo r:dr är mindre än de pretentioner, som nödvändigt skulle framställas från delägarnes sida, då deremot, om den på förhand bestämmes, jag förmodar, att det afseende, tjenstemän sins emellan böra göra på hvarandras ställning, skal! föranleda, att de, förvissade om detta anslag, bifalla commissions-landtmätarnes upptagande. Detta af Utsk. modifierade förslag är visserligen så til! vida enklare, än det af motionären framställda, att bestyret dermed kan lemnäs åt ett redan organiseradt embetsverk, men förenar icke det ändamål, som med pensionsföreningars inrättning vanligen åsyftas, som är att förmå delägarne alt från tillträdande af den första tjenst, sorn dertill kan lemna tillgång, göra besparingar för sin ålderdom och möjligen inträffande olyckshändelser.
Lönerna blefwo för det närwarande af mindre betydenhet för Stats-Merker, eine. dan trenne Presidenter i följd af deras förra Embeten redan innehafwa högre Löner, och skulle för framtiden medföra den nytta, att de wigti. ga Presidents-Sysilvrna söktes ak flere Embels, män, som nu icke, utan uppoffring af större fördelar, kunde dem emottaga. Men icke blott säsom skälig och nyttig, utan äfwen säsom all. deles nödwändig, anser Kongl. Mast en tillök, ning i Lönen för Swea Hof. Rätts President Bihang. Nw 77, 73- af 610 Den 2r September. af mmst 1000: R dr., hwilka under namn af Taffel, penningar kunde honom tilläggas. Deri. genom och med den allmänna Löiiförböjning som Riksens Ständer för ätjkillrge Embeten och Tjen. sier berviljat, komme han att erhälla tillsam. mans ^22,: R dr. ärligen, eller sä mycket mera än Justitie'Räven, som någorlunda svarade emot be serskillda Utgifter, bwarlrll hans besatt, ning och 'värdighet oundgänqeligen föranleda. Kongl. Maj t gör S g i Näder förwissav att Riksens Ständers Stats UNkott inser och god. känner de skäl, pä hwilka denna Kongl Maj ts Nädiga framstä-inlng hwilar. Swea Hof Rätt be^öfwer till Oldföiande en Man ak utmärkt skicklighet, aktning och förtroende. Framfarna tiders erfarenhet n lsar, huru för denna Hof. Rätt, weikai de ä samma oit som Regeringen, de manliga göromälen blifvit ökade med ärendet, som ofta rört Rikets säkerhet, och miv hmiikas behandlande wrdrats en ytterlig gran» lägenh t och warsamhet
Gifven Stockholms Slott den 18 fatiuarii 1823. X-Jti underdånig Skrifvelse den 11 Junii 1818 hade Rikets då Församlade Ständer, i anledning af ett till dem ingifvet, nämnde Skrifvelse bifogadt, Förslag om försäljning under Skattemanna-rätt af Kungsgårdar och Officers-Boställen, och Ifco Betänk. om Kungsg. och Officers-Bosl'. hvilket Förslag Riksens Ständer ansett förtjena synnerlig uppmärksamhet, hos Kongl. Majit framställt den uederdåniga önskan, att Kongl. Majit* till utrönande, huru vida de fördelar, som genom en sadan försäljning vore att förvänta, icke skulle möjligen kunna öfvervägas af några dervid mötande betänkligheter, täcktes af vedeibo'- rände infordra alla nödiga upplysningar i detta ämne, på det Rikets Ständer, vid deras nuvarande sammanträde, måtte blifva i tillfälle, att berörde Förslag till närmare öfvervägande upp4- taga. I följd af hvad Riksens Ständer sålunda t Underdånighet begärt, har ock Kongl. Majit i Nåder anbefallt Dess och Rikets Krigsoch K aminar-ColIegier att underdånigt Utlåtande i detta ämne afgifva. Och då Kongh Majit nu medde* lar Riksens Ständer de upplysningar, sorn ett sådant deras härhos fogade Utlåtande innefattar,- vill Kongl. Maj.t derjemte halva Riksens Ständer i Nåder tillkännagifvit, det Kongl. Majit för Dess del ansett några förändrade omständigheter och förhållanden, sedan 18 lo års Riksmöte* Icke hafva inträffat, som ktinde lötanleda (ill ändring i det, enligt Kongl, Brefvet den 21 Maji samma år fattade Beslut, att icke för alltid Kungsoch Kungs-Ladugårdar flan Kronan af* söndra; äfvensom Kongl. Majit, med den rätt 80 §. i Regeringsformen Kongl. Majit tillägger, icke finner skäl till antagande af det i sammanhang dermed framställde Förslag, att Officers-Boställeii jemväl skulle till Skatte försäljas. fcongl.
Utsk. har nemi. väl ganska rikligt tillerkänt Konungen rättigheten att utfärda eller upphäfva förbud; men då Utsk. sedermera tillägger: utom i de fall, der R. St. uttrycka en motsatt önskan, och denna önskan i sjelfva verket finnes i taxan uttryckt öfverallt, der ordet förbud finnes intaget, har Konungen blifvit uturståndsatt att utöfva den honom tillerkända rättigheten, och satsen blir en nullitet. Vid andra hufvudgrunden önskade jag den redactionsförändring, att i stället för det Utsk. sagt, att alla råämnen, hvarå erforderlig tillgång inom Jandet saknas och hvilka äro föremål för inhemsk förädling, må införas emot låg tullafgift, dessa sista orden utbytas emot uttrycket: må beläggas med låg tull, såsom efter min tanka mera lämpligt. För öfrigt instämma Utsk:s hufvudgrunder med de gamla, eller de vid sista riksdagen antagna, och derföre önskar jag, alt Utsk. äfven måtte bibehålla de gamla ordalagen för att öfvertyga RiksSt., att man ej åsyftar innovationer vid hvarje riksdag. Jag tror åtminstone för min del det vara bättre att bibehålla den gamla redactionen, äfven om den skulle vara något sämre, än att ständigt variera. — Hvad beträffar förslaget om flottans begagnande till kustbevakning, instämmer jag med Gr. Posse och afstyrker den af Utsk. tillstyrkta underd. skrifvelsen; hvarjemte jag, i anledn. af Frih. Cederströms yttrande, att det skulle blifva en nyttig öfning för flottan, får nämna, att denna öfning, efter min öfvertygelse, blefve ganska obetydlig, då besättningarna för det mesta skulle komma att ligga stilla i hamnarna. Att anstalten icke heller skulle blifva af någon särdeles vigt för tullbevakningen, är också gifvet af erfarenheten, som visat, att all tullbevakning till sjös är nästan utan ändamål. Den kan vid möte i öppna sjön blott preja fartyget, men aldrig åtkomma lasten, och om den åtföljer till hamnen, har skepparen ändock mångfaldiga sätt att komma undan. Dessutom tror jag följden endast skulle blifva, att landbevakningen blefve mindre verk - Den 18 October.
KAN EN SNÄLL BILDAD FLICKA FÅ GOD INACKORDERING I STILLA, NATURSKÖNT BELÄGET HEM I SÖDERMANI. TILLFÄLLE ATT LÄRA HUSHÅLL, OM SÄ ÖNSKAS. SVAR INNAN 25 MARS, MÄRKT » LITEN FAMILJ », IDUNS NG F L I C K A ÖNSKAR PLATS I FAMILJ, ÄR EXP. UNGA FLICKOR LAGNING OCH HANDARBETEN. NÅGON LÖN ÖNSKAS VT SOM GRUNDL. ÖNSKA LÄRA ENGELSKA SPRÅ- SAMT FÄ ANSES SOM MEDLEM AF FAMILJEN. KET. REF. O. VILLKOR LÄMNAS. FRU ALMLÖF, SVAR TILL » THYRA », IDUNS EXP. (273) V Ä R D E F U L L K O L E R A - M O T af MEDELÅLDEKS FRUNTIMMER, ÄGANDE ETT GLADT OCH JÄMNT LYNNE, I SAKNAD AF EGET HEM, ÖNSKAR KOMMA TILL NÅGONFAMILJ ELLER ÄLDRE FRUNTIMMER, SOM SÄLLSKAP OCH HJÄLP. LÖNEPRETENLIONERNA ENLIGT UPPGÖRELSE. REFERENSER HERR KASSÖR BOUSTEDT, KARLSBORG. SVAR TILL E. H. HAMMARS GLASBRUK, ASKCRSUND. Idun Stockholm, Fredagen den 1 juni 1894. N:r 22 (337) Prenumerationspris pr år: Idun ensam k r. p l. telef. utglfvare: FRITHIOF HELLBERG. Redaktionssekr. : J. Nordling. Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstid: hvarje Iduns helgfri fredag. 70 öre p r n o n p. - r a d.
Jag får hos Ilr Frih. och Landtm, hemställa, huruvida icke, då voteringen efter all anledn. kommer att draga så långt ut, att icke någon lid före middagen återstår, plenum, i enlighet med Hr Landtnäs gjorda framställning, bör afslutas; så mycket metsola, på grund af Hr Landtnäs eget tillkärinagifvande till Utsk:s ordför., plena för Utskm blifvit anslagna till kl. 5, hvilket torde utgöra ett betydligt hinder för fortsättningen af Ståndets plenum efter voteringen. För min del får jag derföre afstyrka den ifrågaställda fortsättningen. Hr Frih. o. Landtm, förnyade sin sist framställda proposition. Bifölls. Voteringen företogs härefter och utföll med Ja — 18. Nej — 189. Hr Rosenqvist anmälde sig att tala, men Hr Frih." o. Landtm, förklarade, att då R. o. Ad. beslutat att genast efter voteringen åtskiljas, med undantag blott deraf att några inkomna mål finge bordläggas, kunde intet yttrande nu äga rum. Lades på bordet. StatsTJtskts utlåt. N:o 32, ang:de den lönereglering, som erfordras i följd af Statsrådets förändrade organisation; BevillnJs Utskjs mern. N:o 6, ang:de återlemnande af Riksd.- fullm:n Olaus Erikssons från Götheborgs och Bohus län motion om indragning af vissa tulltjensteman, anställde till bevakning vid Norrska gränsen; Bevilin:sUtsk:s meni. N:o 7, angtde återlemnande af Hr Rosenblads, Bernhard, hos R. o. Ad. väckta motion om anslag till ersättning för fabriksanläggningar, som genom upphörande af införselförbud kunna blifva lidande; BevilIn:sTJtsk:s mein. N:o 8, ang:de återlemnande af Råksd.fullm. Stephan Anderssons från Stockholms län till Hederv. BondeSt. ingifna mern. om en bryggas anläggande vid Blockhus-udden på bekostnad af Tullverket och Stockholms stads Drätsel-commission; BancoUtskts utlåt.
— Delta medel är motionären väl hemmastadd uti, må han på den vägen framgå, och lian skall understödjas af hvarje, örn fosterlandets framtid mohn samhällsmedlem — må han till allt klarare medvetande bringa kunskapen . om skogarnes vård och kultur genom medel som ligga inom det möjligas gräns, men ej genom lagar som icke äro verkställbara, utan liksom så mångå andra stå pä papperet, utan möjlig tillämpning samt alltför mycket och obehöfligt ingripande pä eganderättens heliga gebit. Mera kunde visserligen vara att i ämnet anföra, det är mig icke nytt; det anförda må dock vara nog att visa det jag, hvad målet beträffar, har samma önskningar som den värde motionären, ehuru jag icke kan understödja honom i valet af medel. Vördsamt anhålles att detta mitt yttrande må få åtfölja motionen till Utsk. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Det är en beklaglig sanning, att skogshushållningen inom fäderneslandet ännu befinner sig på en ganska låg ståndpunkt, oaktadt de förljenstfulla bemödanden, hvilka under de sista decennierna ägt ruin, och hvari den värda motionären sjelf sä verksamt och förtjenstfull! deltagit, till att förekomma följderna af framfarna tiders sorglöshet och misstag i lagstiftningen, ang:de skogarne. Medgifvas mäste det äfven, att omtankan om skogarnes bibehållande i hög grad måste väckas af nuvarande förhållanden; enär anledn. icke saknas till den farhågan, att skogsprodukternas stegrade pris å verldsmarknaden, i förening med den frihet, som blifvit vår bergshandtering tillerkänd, att efter behag kunna utsträcka sin tillverkning, lätt kunna gifva anledn. till, och redan borde hafva framkallat spekulationer, som icke låta sig förena med skogarnas bestånd: och torde dessa farhågor få anses så mycket mera grundade, då den i sig sjelf ganska ändamålsenliga friheten för vår jernhandtering att tillverka, icke varit åtföljd af rättigheten att utom landet afsätta sina produkter i deras råa elier halfförädlade tillstånd, hvaraf följer att lockelser för vinstbegäret, att tillgripa skogarne, för att tillgodogöra den outtömliga rikedom på mineralier, som finnes nedlagd i våra berg, är ganska stor; Den 10 December.
Det årliga öfverskottet eller rättare sagdt det för den inhemska handeln på vågarne upplagda inventarium af tackjern torde icke uppgå till mera än 70 ä 90,000 skeppund, hvilket, då såväl gjuterier, som de i många riglningar spridde jernverken dermed skola förse sina tillfälliga behofver, icke kan anses vara öfver höfvan stort. Bevillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 13. 89 stort. Del bästa beviset på tackjernsproduktionens förhållande till den inhemska konsumtionen är att hemta af det merendels höga priset på tackjern i proportion emot skeppningspriset å stångjern. d) Då de svenska malmerne hafva serskilda dem framför andra utmärkande egenskaper, sorn göra det deraf beredda jern tjenligt för mera grannlaga behof och en mångartad förädling, är det att förutse, att de utländska tull-lagsstiftningarne skola modifieras för att underlätta tillförseln af svenskt tackjern och såmedelst tillförsäkra de serskilda länder, som hittills varit afnämare af svenskt stångjern, vinsten af denna förädling. Detta kan ske på det sätt, att inkommande tullen på svenskt tackjern minskas i samma mån, sorn tullen på det svenska stångjernet förhöjes. De således utvidgade afsättningstillfällena för tackjern skola föranleda dels en på skogens bekostnad öfver tiöfvan ökad blåsning, dels ett förminskadt afseende på produktens godhet, hvilket i sin ordning komme alt lända till förringande af det svenska jernels anseende. e) Då tackjärnstillverkningen nu icke öfverstiger de inhemska behofven, och ej eller synes kunna i längden uppdrifvas öfver dess närvarande ståndpunkt, utan allvarsamma vådor för dess framtida bestånd, följer deraf otvunget, alt exporten skulle genast eller småningom undergräfva det inhemska stångjernssmidet, serdeles sådane verk, som väl ega tillgång på kol, men måste köpa tackjern, och icke för transporternes dyrhet skulle kunna i stället befatta sig med tillverkning af tackjern; hvarigenom den nu betydliga vinsten af jernets förädling till större delen skulle frångå Sverige och tillfalla utländningen. På dessa nu anförda grunder har jag röstat för bibehållande af förbudet emot utförseln af tackjern».
Vi känna, huru illa boställena i allmänhet skötas, och vi kunna icke förvänta något annat, då vi besinna, att deras vård är öfverlemnad åt personer, som oftast ieke ega någon kunskap i jordbruket, som äro skuldsatta, när de tillträda dem, och som merendels icke hafva tillfälle att ingå i de förlager för jordens upbrukning, som en hvar af oss vet äro så nödvändiga för möjligheten af att denna jord skall kunna lemna tillbörlig afkastning; och skulle de äfven ega dessa förlager, torde de icke sällan sakna förmåga att rätt använda dem. Allt detta gör, att boställena icke gifva hälften af den inkomst, som af dem kunde påräknas, i fall de vore i sådana Den 29 November f. m. 449 sådana mäns liander, som rätt förstode deras bruk. Det vore derföre visserligen det bästa om dessa boställen, i likhet med andra, kunde öfverlemnas åt enskilda personer; men en sådan affär är af alltför omfattande beskaffenhet, för att denna gång kunna blifva föremål för öfverläggning. Jag inskränker mig fördenskull till den önskan, att dessa boställen måtte utarrenderas på 30 år, och jag tror att man deraf skall erhålla ganska tillräcklig inkomst för hela presterskapets aflöning. Att en sådan åtgärd icke kan strida mot de presterliga privilegierna har Gr. Liljencrants redan ådagalagt, emedan meningen icke är att. taga ett enda öre från de nuvande inkomsterna, utan blott att fördela dem på ett rättvisare och lämpligare sätt. På dessa grunder tillstyrker jag på det allra varmaste framgång åt Hr von Köchs motion. Gr. Liljencrants: Jag ber att till mitt förra anförande få lägga några ord.
Beträffande åter f. d. barnhus-inrättningen i Malmö, så har Utskottet inhemta t, alt denna stiftelse, soie den 8 Juni i683 blifvit i nåder stadfästad Stats-Ulskoltets Utlåtande, iY:o 237. 7 ©eli utaf kronobonden inom Skäne fält sig anvisade 1,887 t:r 14 kpr span mål årligen, fortfarit intill dess, i anledning af herrar Seraphimer-riddares” nnderdåniga anmälan om de dryga kostnader, som voro förenade med barnens underhåll och uppfostran inom hus, och den förvaltning, som för sådant ändamål borde på stället finnas, Kongl. Maj:t, den 9 Juni 1789, i nåder förord nät, att barnhus-barnen skulle uttingas lill passande fosterföräldrar å landet, emot en viss årlig uppfostringshjelp. Sedan, i följd häi>af, barnhus-inrättningen i Malmö blifvit upplöst, har den för samma anstalt anvisade tiondespanmålen ingått till den s. k. allmänna Hospitals-och Barnhus-fonden, som i det stället meddelat i torftige omständigheter stadde föräldrar kontanta understöd till deras barns underhåll och uppfostran; och uppgiek, enligt 1846 års Fögderi-special-räkenskaper, det på ofvannämnde fond sålunda öfverflyttade tionde-spanmåls-anslagel till i,836 t:r 29 » kpr, hvaraf 421 lr2^ i kpr hafre. Allmänna Hospitalsoch Barnhus-fonden utbetalar deremot, såsom barnauppfostringshjelp, årligen 12,000 r:dr, deraf eri tredjedel eller 4>°00 r;dr tilldelas i Skåne bosatte föräldrar. Från Stora Barnhuset i Stockholm, hvars tillgångar äro från allmänna hospitalsoch barnhusfonden helt och hållet skiljda, lärer icke hafva utgått något bidrag till Malmö f. d. barnhus-inrättning. På grund häraf, och då den föreslagna öfverflytt ningen af Stora Barnhusets i Stockholm från
Jag öfverensstämmer ock fullkomligen deruti, att, så länge det iiquida; tions-sätt, som Riksens Ständer erbjuda, icke af sjelfve de personer, som det egentligen angår, deröfver i laga ordning hörda, blifvit godkiindt, elier detta liquidationssätt i förmonlighet uppgår till full likhet med den största lagliga pretention, sorn desse samma personer skulle kunna göra sig, är tämineligen säkert att förmoda, det hvar och en skall till försvarande af sin egendom och undvikande af da förluster, sorn kunna undvikas, betjena sig af sina lagliga rättigheter, så länge han äger dem qvar, och att således Riksens Ständers, efter snart åtta månaders sammanvaro, fattade beslut, så väl i den så kallade hufvudfrågan rörande Disconterne, som angående det reglenientariska , hvilket nu är under öfverläggning, tills vidare icke kan vara att anse för annat, än såsom det anbud Riksens Ständer beslutit erbjuda samtliga i Discont-utredningen interesserade personer, i händelse Riksens Ständer skulle komma att med denna utredning taga befattning-, så länge och intilldess antingen detta anbud blifvit af dessa samma personer antaget, och Den 2 Julii. 13 således contractet blifvit ömsesidigt och fullständigt, eiler ock lagstiftande magten gjort ett undantag för detta särskilda contract, från hvad så väl den naturliga sorn positiva lagen stadgar, rörande contract i allmänhet, att nemligen detta, för att vara gällande, endast behötver vara af den ena contraherande partén godkändt. Den ena delen af lagstiftande rnagten i vårt fädernesland , Riksens Ständer, hafva redan beslut i t att för detta tillfälle göra en sådan förändring i allmänna lagarna.
Exc. Den 20 Juli. 223 Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de Hemställan och dels afslag derå, samt antagande af det uti Frih. Rehbinders reservation föreslagna stadgande af följande lydelse: »Boupteckningar, då behållningen i boet upgår till fulla 200 rdr, eller deröfver, för hvarje fulla 100 rdr — 25 öre.» Härefter framställde H. Exc. först propos. å bifall till Utskrts förslag, dervid svarades flere nej jemte ett eller annat ja, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af Frih. Rehbinders förslag, då svaren utföllo med många ja samt ett eller annat nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. Utsk:ts näst efter förslaget rör:de stämpel å boupteckningar förekommande hemställan. Bifölls. Utsk:ts hemställan ang:de stämpel å kontrakter m. m. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Genom Utsk:ts förra förslag skulle hufvudsakligen den förändring inträffa att hyreskontrakterna i städerna icke vidare skulle behöfva karteras, samt att den vederbtde husegare nu åliggande skyldighet att vid mantalsskrifningar upvisa il’rågav:de kontrakter, försedda med stämpladt papper, skulle uphäfvas. Detta var den vigtigaste följden af det förändrade stadgandet, sorn då var i fråga. En gifven följd häraf blir dock att statsverket får vidkännas en ej obetydlig förminskning i den inkomst af charta sigillata, hvaraf det nu är i åtnjutande. Då något giltigt skäl till förändringen icke förefanns och inkomsten syntes väl kunna vara behöflig, återremitterade R. o. Ad. Utsk:ts ofvanberörde hemställan. Af samma skäl, som då förebragtes, anhåller jag, att R. o. Ad. nu, med afslag å Utsk:ts förslag, måtte förklara, att med kartering af ifrågav.de kontrakter skall hädanefter förfaras på enahanda sätt som uti nu gällande eharta-sigillata-förordning är stadgadt.
Den förre har mera tillfredsställelse alt sjelf på nära håll erfara det de fattige icke lida någon nöd, och dessa kunna äfven vara betryggade att få ett bättre Den 30 Augusti. 179 underhåll, när de äro närmare under sin husbondes ögon, och församlingen kan slulligen förlita sig dervid att hon från det hållet sällan eller aldrig skall blifva betungad med fattige. Här har blifvit nämndt, att vissa delar af församlingarne, som bestå af smärre hemman, skulle blifva särdeles hårdt betungade ge nom rote-indelningen, och Gr. Posse har yttrat att sådant egentligen skulle ega rum i de orter, der backstugusittare finnas. Jag ber Gr. Posse besinna, att ett så beskaffad! medgifvande, som detta stadgande innehåller, icke kan af församlingen ernås, ulan genom de flesta rösterna, och det lärer väl icke tillkomma dessa backstugusittare att härutinnan deltaga i något beslut. Vanligtvis gör man mera afseende på denna klass i samhället, än hvad vederbörligt är, och jag tror alt de i allmänhet ingenting hafva att beklaga sig öfver; skulle så vara, hafva de alltid Landshöfd. alt vända sig till. Jag anser fördenskull ingen våda ligga i detta förslag, utan jag tror att det innebär ett bemödande att till verklighet och kraft bringa en lag, som hittills icke medfört någon särdeles verkan, och när vi komma till deir punkt i Betänk., som handlar om Peter Gabrielsson förslag, att till K. M. ingå med en tind. anhållan, det K. M. täcktes låta nedsätta en kommitté för undersökning af fattigvårdsförhållanderne inom landet, så vill jag med själ och hjerta rösta derför, emedan jag tror, att denna fråga på långt när icke hunnit den utveckling, som den bör ega, ej eller blifvit löst i öfverens stämmelse med samhällets fordringar, och att de tanklösa philantropiska theoder, som så mycket äro i svang, väl tåla eli nogare granskande, innan de, som nu allt för ofta är fallet, göras till lag. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.:
Ofningar med Flottans bemanning hafwa hwarje ar blifvit fö- Ls»i„gar r retagna, ehuru i den mindre stala, som warit en oundwiklig följd af l>otjc»sten. anslagets inskränkta belopp. Salunda har ärligen ect kasernoch ar tilleri-exercisfartyg wid hufwudstationen warit mrustadt, dera underbefäl och manskap erhållit den underwisning i sjötjensten och exercisen, som emellan arbetstiderna hunnit meddelas, äfwensom steppsgoflarne blifwit öfwade ä en hwarje ar dertill utrustad brigg. Likaledes har äfwen ärligen en korvett warit utrustad till aflägsnare farwatten, hufvudsakligen för att bereda öfning ät unge officerare, och har denna således jemm fortgående öfningsexpedicion wifat fig hafwa ett wäsemligt inflytande pä det yngre befälets praktiska sjömansbildning. At de kadetter af Kongl. Krigs-Akademien, som welat egna sig ät fjöwapnet, hafwa hwarje är underwisning och öflrng blifwit kemnade ä ett af Flottans seglande bewärade fartyg, och kännedom af kusterne samt inloppen är äfwen bibringad Flottans styrmän ä dertill särskildt mrustadt fartyg. Deflutom hafwa expeditioner utförts, med föremäl af handelns skyddande, är 1840 af en fregatt och twä skonertar till Medelhafvet, samt, för öfning af stärgärdswapnet, dels en, dels 2, dels 3 bataljoner kanonjollar, utom Chefsfartyg, ärligen warit utrustade för sä wäl Flottans ordinarie bemanning, som sjöbewäringsmanskapet frän Stockholms Stad och Län, samt Götheborgs och Bohus-Län, utom det, att smärre expeditioner med ängfartyg äfwen utförts och Flottans befäl warit anwändt pä Postwerket ängfartyg.