Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deste ehuru ntöfwer den Ordinarie Staten riftökte Embecs och Tjenstemän äro dock förbundne att göra ständig tjenst; och enär de pä Ordinarie Staren upförde, antingen för alder eller sjuklighet icke widare förmå akt i tjenste» qwarblifwa, sa inträda Leste i deras ställs pä Ordinarie Stat och lämna Staten således en tillgäng pä fiicklige och duglige Embetsmän, utan att de Allmänna ärenderne genom en Embetsmans iräkaLe oförmögenhet till tjenstgöring pä nägoi sätt komma akt lida uti deras tillbörlig» handhafwande. Stats - Utskottet anser harwid ieke wara något annat att erindra, än att noga handhafwas och till - Zjerde Band. 170. i4i8 Den 22 November. ses, att tvid deras antingen inflyttande pä Ordina» ris Staten, eiler befordran till annan tjenst eller ock afgäng genom döden eller erhållande afsked, de af dem innehafmande extra löner eller arfwoden ofelbart till Staten tndragas. 2:0 Alla sädane, hwilka såsom pensioner innehaswande de söner för hwilka de ljent Kongl. Naj:t och Kronan. Deste äro sädane, som efter en i Rikets tjenst lillbragt längre tid, hafwa fatt afsked med lönens bibehållande. Wid dem är icke något att anmärka, dadé wid den annalkande ålderdomen, sann arbetsförmågans och krafternes aftagande, synes hafwa gjort sig berättigade, till en sadan förmän och att njuta detta lugn för sina återstående dagar. z:o Alla sädane, som innehaft tjenster wid Kongl, och Fursteliga Höfwen eller andre Werk och Stater, och derföre blifwit tillagdt pensioner. 4:0 Alla sädane, som wid förändringar eller indragningar af publique Werk och Stater blifwit tjenstfrie med bibehållande af sine löner. 5:0
Authoriteters bestyr sedan år i8o5 utarrenderade Boställen blifvit vanskötte — många Indelningshafvare förlorat utan minsta eget förvållande flere års lön —och fråga på alfvar uppstått inom StatsTJtskottet om icke mindre än 10,000 Rrdrs årligt anslag af Statsmedlen för att betacka dylika förluster. Det är emot Utskottets tillstyrkande af ArrendeSystemets fortfarande, genom hvilken Auctoritet som hälst annan än Boställsägaren sjelf, jag måste reservera mig, och tror att så fort nu varande ArrendeContracter upphöra, alla boställen böra till Boställsägarens fria disposition återJemnas för att så väl återgå till det första ändamålet den store Stiftaren af Indelningsverket åsyftade, nemligen att lemna försvararen af Fosterjorden såsom lön, en liten egen del till fri disposition af den jord han försvarade, som ock för att freda StatsCassan — lika som det nu föreslagna icke öfverflödiga löneförbättringsauslaget, från obehöflige ersättningsanspråk om hvarje Indelt tjensteman får sjelf besörja om bruket eller borrtarrenderingen af sitt boställe. Dernäst måste jag reservera mig mot det obestämda i Utskottets. Betänkande, om Öfverste-lönernes användande så fort de afträdas af nu varande Innehafvare, jag anser dem ovilkorligen böra återgå 164 Stats-Utskottets till Öfverstarne för Regera en terne. Desse Embetsman ägde förr hela äran, eller obehaget af sine Regementers hållning och duglighet, de kunde jemte en Chefs anseende äfven utöfva en faders både alfvar och understödjande godhet mot yngre obemedlade Officerare, genom den tillräckliga utkomst dem var beredd af IndelningsVerkets store Stiftare; de äro val nu titulerade Chefer, men med ÖfversteLieutenants löner, hvars otillräcklighet, för det Chefskap dem åligger, icke lärer behöfva af mig vitsordas.
Jemtland erhållit afskrifning för hundratusentals r:drs skuld för bekommen undsättningsspaninål. Jemtland har nemi. betalt sina skulder för spanmål efter markegångspris, och i enlighet med de föreskrifter som R. St. meddelat, medelst inrättande af districtmagaziner. Hr von Hohenhausen, Carl: Jag kan och vill icke ingå uti de detaljer af frågan, som tillhöra det rent kamerala af saken, emedan jag icke känner dem; men i afseende på det rent militära, eller, hvilket är detsamma, huruvida nedsättning af Jemtlands fältjägare-reg:tes nuvar. nutornera r öfverensstämmer med det behof af reguliera trupper, som förefinnes inom 6:te militär-districtet, med afseende dels på districtets vidsträcta areal och dels på den beväringsstyrka, till hvilken den reguliera truppen skall utgöra stam, torde det tillåtas mig få nämna, alt till 6:te militär-districtet, hvars areal, Lappland inberäknade utgör något mera än den öfriga delen af Sverige, finnes för det närvar. 56o man, utgörande Jemtlands faltjägare-reg:te samt Jemtlands hästjägare-sqvadron, som icke kan användas till bevärin gens - Den 3o September. gens exercis, samt Westerbottens reg:te af omkring 700 man Det vill suga, att för en beväringsstyrka af omkring 6000 man Ennes en stam af icke fullt i5oo man. Att districtet vid krigsti11fä11igheter skulle få undsättning från andra district är föga troligt. Visst är det sannt, alt man icke bör befara alt någon betydlig fiendtlig styrka skall göra invasion norr ifrån. Dock kan den vara tillräckligt stor för att icke kunna tillbakavisas af de trupper, som nu finnas uti 6:te inilitär—districtet; ett förhållande som man torde böra besinna innan man beslutar någon ytterligare nedsättning af den nuvar. numtnerären.
Bör under rubriken Tidningsskrifvare införas, att derunder förstås, så väl redaktörer som deras biträden, emedan dessa åtnjuta ganska betydliga arfvoden, hvilka af intet skäl böra undgå att lill Staten lemna sitt bidrag, men olika åsigter om rätta begreppet af denna titel sökt göra sig gällande. 7:o I anledn. af upkorana olika meningar rör:de tillämpningen af 330 Den 30 December e. m. den i Bevillms-Stadgan upgjorda klassificering af Månglerskor, torde den föreskrift böra införas i den nya, alt BevillningsStadgans klassificering bör tillämpas, efter den inkomst rörelsen kan anses lemna, utan afseende på den särskildta klassindelning som för Månglerskor i öfrigt inom olika orter kan vara upgjord. 8:0 Det, som dock af allt mest påkallar förändring, är redaktionen af den Taxeringsoch Pröfnings-komitéernas ledamöter föreskrifna eder. Uti en Ed måste man med yttersta sorgfällighet välja sådana ord, som bestämt uttrycka, hvarken mer eller mindre än det, som med Eden åsyftas och framför allt ej något som är omöjligt att hålla. I förra fallet lemnäs den eljest, antingen rum för ett mer eller mindre rymligt samvetes många olika tolkningar, eller blir helt och hållet ändamålslös; och i sednare fallet ådagalägger den en lättsinnig tanklöshet så väl hos författaren, som hos den som utan besinning aflägger den. Detta sistnämnda förhållande inträffar på den här ifrågavar. Eden; ty, det är väl ingen som tilltror sig alt bestämt påföra hvarje skattskyldig person precist den beskattning lian bör vidkännas, sä att, under ett noga iakttagande af föreskrifterna, — hvarken kronan eller de skattskyldige förnärmas i deras tillständiga rätt; och likväl förbinder man sig dertill ”på heder och samvete så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ”. Härigenom är ju den aldra finaste linea updragen, hvilken man med liflig
Häromdagen på en härads-stämma, då jag talade med allmogen i Gillbergs * härad,sade jag åt en bonde med grå rock och svart kalott: Ack, min vän, om jag finge byta rock med dig; huru glad, huru högfärdig skulle jag icke vara! Alla började att gråta; application gjordes efter hvars och ens imagi-nation * och jag fick i stället för 100 rekryter, jag begärde, 275. Folket kallar mig ’ den vackre generalen ’, och när jag reser, så fråga de hvem som skall få skjutsa — n. b. jag kör i smått lunk! » I Dalame uppträdde Arm fel t i jacka, rund filthatt, rundskuret hår och silfverring på fingret, men kunde ej låta bli att på denna daldrägtsuniform stundom bära sitt blåa band till danska elefanter-orden, som han erhållit året förut. Men trots denna fåfänga, som väckte anstöt, blef Armfelt snart utomordentligt populär äfven i Dalame. Tack vare den engelske diplomaten sir Hugh Elliots energiska bemedling afslöts redan den 9 oktober med Danmark ett stillestånd, hvilket sedermera förlängdes och beröfvade Armfelt tillfälle att föra sina frikarer till strid. Dalkarlarne hemförlofvades nu, men i februari 1789 fick Armfelt af konungen i största hemlighet befallning att begifva sig till Dalame för att med 1,200 man af dalkarlames frikår genast marschera mot Stockholm och taga qvarter på Drottningholm. Denna af Armfelt anförda frikår använde Gustaf den tredje sedan till att demonstrera mot Riddarhuset. Armfelt medverkade sålunda till statskuppen 1789, men deltog icke i riksdagsförhandlingarna. Då Gustaf den tredje sommaren 1789 äfreste till Finland, insatte han Armfelt såsom ledamot af Hemliga Krigsberedningen. Efter att hafva utvecklat en energisk verksamhet för truppernas utrustning, öfvergick Armfelt på hösten 1789 med sin brigad till krigsskådeplatsen i Finland.
245 Alt afsigten likväl var vidsträcktare, oell rörde BondeSt., liar dess Sekret, anlydt, när lian, d. 21 Okt. 1848, lill prot. yttrade: ”Jag — •— önskar, alt BorgareSt., som icke egentligen har något eget intresse af att bevaka denna fråga, för sin eftergift för BondeSt:s önskningar, icke, en annan gång, fordrar cn alltför dryg upoffring och vedergällning”. Vid nuvar. riksdag försökte Borgareoch BondcSl-.ns flesta ledamöter i StatsUtsk., på sätt deras reservationer vid Inkomstbetänk. (N:o 51) utvisa, att vid skatteförenklingsfrågans afgörande, nu, såsom under sisth riksdag, hinda ordinarie räntans beräkning och med detsamma Stalsregleringens afslulande. När saken, d. 8 sisth Mars, förekom hos Borgareoch BondeStm, yttrade de sig, i öfverensstämmelse med hvad deras fleste medlemmar, inom StatsUtsk., yrkat, samt återremitterade l:a punkten i betänk., genom hvilken Stalsregleringens afslutande skolat lösgöras från skal teförenklingen. BondeSt. meddelade tillika Med-Sländerna ett anförande af Nils Andersson från Christianstads län, hvarigenom yrkades mantalspenningarnes borttagande, från 1852, och hemmantalsräntans, från 1853, års början. Bemälde riksdagsman fästade så väl StatsUtsk:s, som MedStms upmärksamhet på nödvändigheten att icke besluta om inkomstberäkningen förr, än alla förslag till vissa ordinarie skatters af skaffande, samt frågan om beloppet (500,000 r:dr) af Bankovinstens disposition först blifvit afgjord. Den omtvistade formfrågan hålles följaktligen ännu öppen, och kan sålunda föranleda samma svåra strider, som under sisth riksdag, i händelse två Stånd åter stadna mot två.
Emellertid hade genom instruktion för indelnings-kommissarierna i Jemtland den 11 Juli 1685 det derstädes förut inrättade ryttarekompani blifvit ökadt till 100 man, på det sätt, att tvenne rökar, svarande tillsammans lill 30 daler silfvermynls ränta, sammanslogos lill utgörande af ett rusthåll sålunda, att der tvenne sådane rökar icke svarade till 30 dalers ränta, bestods fvllnaden af räntan å andra lägenheter, och alt, d -rest tvenne rökar så goda voro, att de något mera än 50 daler räntade, rusthållaren lingö öfverskottet orubbadt åtnjuta; hvarjemte, och sedan allmogen i Jemtland låtit förmärka benägenhet att, under vissa vilkor, som egentligen åsyftade, att under påkommande krig få blifva qvar i landet till d»ss försvar och att åtnjuta hvad ryttarne i staten blifvit påfördl, det ständiga dragonhållet sig åtaga, Kongl. Majit, genom Nådig resolution den 12 Augusti 1686 denna deras åstundan bifallit och tillika medgifvit dem ständig besittningsrätt lill de hemman, de åbodde, då de satte sina söner eller mågar till dragonljenst; och har härefter ett kontrakt med samtliga allmogen i Jemtland, angående del vissa dragonhållet, blifvit den 7 September 1688 upprältadt oell den 15 November påföljande året af Kongl. Majit konfirmeradt, uti hvilket kontrakt allmogen åtog sig alt dragonhållet, till ett antal af 1,048 man korporaler och gemena, uppsätta, emot åtnjutande för hvarje dragon af 20 daler silfvermynls ränta, derpå hvar och en först hade alt innehålla räntan af sitt eget hemman och undfå fvllnaden utaf regementsskrifvaren af andra räntor; hvaremot allmogen utlofvades att regementet efter en sådan inrättning skulle bibehållas inom landel till dess. försvar i krigstid, äfvensom att Kongl. Majit, så ofta sådant nödigt funnes, sjelf ville gifva så mycket kläde som behöfdes till munderingen, men rotehållarne det öfriga, jemte skälig lön och släpkläder.
Vi hafva stående arméer och väl rustade stridskrafter för alt dermed möta utländska fiender, och vi böra söka pä bästa sätt organisera dessa krafter för alt icke komma på skam emot fienderna; men man har i sednare tider äfven kommit underfund med alt det finnes andra makter att bekämpa än de synliga jordiska. Det finnes äfven andliga fiender att bekämpa, hvilka vi väl icke se för vära ögon, men som likväl finnas. Det är i skolorna och läroverken som detta i mennisko-ögon obetydliga verk drifves, alt mola dessa andliga fiender, och mängden inser icke vigten af dessa plantskolor, der slägter skola danas och bildas, icke allenast theoietiskt undervisas för ali blifva duglige medborgare och embetsman i Statens tjenst, utan äfven till att blifva moraliskt bildade, sedliga medborgare, och icke skamfläckar i samhället. Detta är betydelsen af dessa obetydliga skolor, sådana hvar man kan se dem på landet, der han finner skole-läraren i den uslaste belägenhet, med de torftigaste lönevilkor, sitta i de aldra mörkaste kyffen med blomman af slägte!, d. v. s. den upväxande ungdomen, landets hopp och ära, och der upoffrande sin tid och sin möda på att arbeta på bildandet af upvexande slägter, nästan såsom i ett fängelse med desse stackars små, som icke få njuta af det yttre lifvet. Så hög betydelse har dock skolan, detta obetydliga ting, som man så lätt förbiser, då fråga är om att fylla andra behof. Det är likväl på delta mål, på skolan och undervisningsmethoden, som man nu, då vi äro* fredade för utländska fiender, bör rikta all sin upmärksamhet; och väl oss, att vi redan börjat dermed. Allmänna anslag hafva börjat att meddelas för skolor öfver hela landet, och på sednare tiden har man äfven börjat inse vigten utaf alt hafva lärare-seminarier.
D c u 18 M a r s e. in. i Jag Får således anhålla, det II. o. Ad. behagade återremittera denna punkt till Banko-Utslct, på det att Utslct må för R. St:r framlägga förslag till de förändringar i det för Hvpotheksbanken gällande reglemente, som kunna firmas nödvändiga. Gr. Hamilton, Malcolm Walter: Under erkännande att Gr. Mörners anmärkning icke var alldeles oväntad, vill jag dock nämna att Banko-Utsk:t icke underlåtit att taga reglementet för Hypoteksbanken i närmare öfvervägande; men deri finnes icke någon §, som innehåller bemyndigande för densamma att sjelf hafva hypothekslån, utan endast att skaffa penningar för att försträcka till de särskilda Hypotheksföreningarne. Banko-Utslct ansåg sig icke tillkomma att direkt föreslå den eller den förändringen i reglementet, och höll dessutom före, att om R. St:r bifölle den nu ifrågav:de framställningen, någon våda deraf icke kunde uppkomma. Det är egentl. § 15 i reglementet, som gifver Hvpotheksbanken rättighet, att utöfva någon lånerörelse. Den säger nemi., att, derest banken får penningar öfver, som icke skola genast utlemnas till Hypotheksföreningarne, så eger banken rätt att dem utlåna. Jag tror det då icke vara någon oformlighet uti att K. M. tilllåter banken att hafva hos sig liggande de säkerhetshandlingar, mot hvilka de ifrågav.de fastighetslånen erhållits i Riksbanken, och i sådant ändamål torde man kunna ganska väl bifalla Utskrts förslag. En återremiss kan icke tjena något till, då man ännu ej vet, hvilken öfverenskommelse som kan komma att träffas mellan Hypotheksföreningarne och Banken. Hr Wolffelt, Mauritz Constantin: Den af Gr.
Och j enskildta förhållanden, i tider sadana som dem wi upplefwat, under beständiga brytningar, cm skiften och förluster, huru oändeligen ljuft är det icke, (jag äberopar manga af deras wittnesbörd, inför hwilka jag talar), att kunna lyfta sitt hjerta och sin blick till den höjd, der man efter sorgernas och mödans tid, wäntar fullbordan af religionens, ömhetens och hoppets löften. Ridderskapet och Adeln innesluter sig i det Högwördige Preste-Ständets wänskap och förtroende. Härefter uppropades och afsändes en Deputation af 12 personer, under anförande af Grefwe iviöin6i>, Oörsn, att till de öfrige Respective Ständen framföra Ridderskapets och Adelns wänliga helsning. Sedan Grefwe blomner, efter nägon stund, med Deputationen äterkommit, yttrade Hans EMence Herr Grefwe Li-Llle den önskan, att Ridderskapet och Adeln mätte erhälla del af Grefwe piörners Tal till de andre Ständen, hwilka, Hans Excellens wore öfwertygad, skulle förtjena Ridderskapets och Adelns bifallande uppmärksamhet. Häruti instämde Friherre Oe^ersrröin kluäolk, Grefwe Lrrörnketr, Oart, med siere. Grefwe lVlörner yttrade sig, att efter de Tal, Ridderffaprt och Adeln, i dag fran Herr Ba, Den LZ Iulii. Barons och Landt-Marffalkcns mun hade afhört, ansäge han icke sina äga det wärde, hema ltc Herrar Ledamöter förmodade dem äga.— Herr Baran och Landt-Marstalken föreslog, att dä den stora Deputationen, sammansatt utaf Ledamöter af atta fyra Riks-Ständen, snart skutte här ä Riddarhuset församlas, för att ä Riksens Ständers magnar upmagta Kongl. Maj:t, Grefwe tviöi-neimätte göra Ridderskapet och Adeln det nöjet, att efter
Men deremot kan Utskottet icke finna att de andragna skälen kunna föranleda till antagande af den lagförändring, som motionären slutligen påyrkar, eller att liden för ifrågavarande legoaftal må kunna bestämmas till ett halft år äfven för andra orter i Riket, än Slockholm Vill man icke tillstädja full frihet beträffande aftal i berörda hänseende, ulan fasthålla vid den grundsats, som i sekler genomgått vår lagstiftning i delta ämne, att nemligen aftalet om tjenstelega bör bindas vid en viss längre lid, hvars början och slut böra inträffa samtidigt för alla delar af landel, så finnes, efter Utskottets öfvertygelse, intet lämpligare än ali i allmänhet bestämma en sådan tid till ett år. Det har endast varit till följd af nödvändigheten att för Slockholm undantagsvis medgifva en kortare sliidseltid och att dervid sätta denna i samband med den för det ölriga Riket fastställda, som halfårsstädjandet blifvit en gång infördt. Om tjenlighelen häraf för hufvudstaden må erkännas, torde deremot oliimpligheten af en sådan anordning för landsbygden vara gifven. Med de flyltningstider motionären föreslår, skulle året komma alt delas i tvänne hälfter, under hvilka sådana husböndernas och tjenarnes behof och intressen Sammanfatta Lagnami Allm. Besv.- och Ekon.-Ulfkottets Betänkande M 23. (t intressen, dem nuvarande lag sammanjemkar och förliker, komme att blifva högst stridiga. Vintertiden har husbonden å landet jemförelsevis föga behof af tjenstebiträde, och skulle på många ställen kunna alldeles undvara sådant, men beqvämar sig att aflöna och föda tjenare hufvudsakligen för att ega säkerhet att icke sakna nödigt biträde under sommaren, då göromålen äro så mycket trägnare. Med tjenarne är förhållandet fördenskull omvändt i så måtto, sorn de svårligen skulle kunna under vintren skaffa sig sysselsättning och bröd, derest de icke antoge årstjenst, sorn förbinder dem till husbondens arbete äfven under en tid, då sådant skulle erbjudas dem öfverallt.
Vidkomrnande-~ den yrkade rättigheten för Cape Haner och Klockare - Den 3 Junit 63 kare lill Kyrkoherde - Boställenas skog, bör en sadan förman, enligt Utskottets tanka, sa mycket mindre tillstyrkas, som hvarje Kyrkoherde Bohl, äfvensom andra Boställen, fått skogen sig tilldelad efter den måttstock, som Boställets enskildta behof utstakat, men ej för att dela den med andrå, genom hvilken delning en sådan skog slut. ligen skulle så medtagas, att Kyrkoherde - Bostället omsider saknade all egen skogstillgåug. Under granskningen af de frågor, sorn Utskottet här ofvan besvarat, har Utskottet i öfrigt fästat sin uppmärksamhet vid åtskilliga omständigheter, som, ehuru af mindre vigt och betydenhet, Utskottet likväl ansett sig ej böra undandraga Riksens Högloft. Ständers närmare pröfning och bedörnmande; Och får Utskottet i anledning häraf, anmärka, att det ansvar, sorn enligt 55 § - af 1805 års Kongl. Skogs - Ordning tillkommer synemännen för utsyning af stenbunden och otjenlig grund till svedjande, ej tyckes vara afpassadt efter de skadliga följder, som genom ett sådant svedjande måste uppkomma, hvarföre Utskottet anser att detsamma borde förökas, hvarförutan Utskottet på samma grunder föreslår, att de böter, sorn i 38 och 6? §§. af nyssberörde Kongl. Skogsordning äro stadgade emot unga Ekars upptagande med roten och användande till slagor, samt för oloflig huggning af skog i allmänhet, måtte förhöjas; äfvensom att det L 4 §• föreskrifna afstånd emellan de stämplar, som vid utstämplingar sättas på roten och på stammen, kunde förminskas till fem qvarter5 hvarigenom tillräckligt hug. 64 Den 3 Juni, liuggrum synes vara lemnadt, och tillika en icke obetydlig skogsbesparing skulle vinnas; hvilket dock allt, jemte frenne Ledamöters särskildta meningar, till Riksens Höglofl.
I detta afseende skall jag söka hemta bevis från andra länders erfarenhet, och jag tror. mig deraf kunna styrka den sats, att Kronan, för beredandet af en del utaf sina försvarsvapen, måste äga verkstäder och vara oberoende af enskilda tillverkare, synnerligen i ett land, der fabriker och handtverkerier i stor scala icke kunnat framkallas, oaktadt Kronan under en följd af år, genom underlåtandet af att sjelf anlägga verkstäder, har synts vilja gifva åt den enskilda industrien ali möjlig uppmuntran, och en uppmuntran, som intet annat land så uteslutande gifvit åt sina iudustri-idkare. Ryssland, Österrike, Preussen och Danmark'hafva alla stora verkstäder för tillverkandet af all slags krigsmateriel, och hafva dessa verkstäder centraliserade och i stor scala. I dessa verkstäder tillverkas de minsta detailler af krigsmateriel, såsom till och med spik &c. Men exempel, hemtade från stater, der styrelsesättet gör möjligt för den högsta viljan att vara ett tillräckligt skäl för dessa anläggningar, och der detta styrelsesätt länge och uteslutande hyllat ett strängt prohibitivsystem i afseende på näringarna, äro icke i lika grad bevisande för Sverige som de, hvilka hemtas från England och Frankrike, der ett friare system för näringarna redan länge varit anlaget och der Regeringarnas befattning roed industrianläggningar för tillverkande af krigsmateriel säkert hade blifvit föremål för ett strängt klander från Representationens sida, om sådant vajat antingen en misshushållning med statsmedel eller stridande mot de sunda principer om näringar, som dessa staters representanter så ofta yrkat. Uti England och Frankrike har den grundsats gjort sig gällande, att Kronan bör äga verkstäder för tillverkandet af all sådan krigsmateriel, som icke med lätthet och till mängd tillverkas af enskilda eller för den allmänna handeln, samt af all sådan materiel, som fordrar mycken noggrannhet och längre tillverkningstid och hvarpå således Kronan, i händelse af ett hastigt behof, riskerar allt af de ganska vanliga dröjsmålen från lefverantörers sida.