Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Noj:t motte kunno etter eooliondo grunder uoggronnt liestömmo beloppet of det understöd, som bör serskildo körsomlingor tilldelos, ökvensom för den kändelse, ott det vid sist boline Riksmöte of Diket» 8tonder beviljode ikrogovoronde onslog skulle vid den slutligo regleringen llnnks för ändomolet otillräekligt, Longi. No^:t do motte kunno till Dikets nu försomlode 8tänder otloto Nödig proposition om onvisonde of ^tterligore onslog tor bekotvet; oek onbefollde Kongl. Nojrt fördenskuld Liskoporne i Dikets som ti ige 8tikt ott införskotfo fullständigo uppgifter i desso ofseenden, för bvilket ondoniol Liskoporne egde loto vid utl^sto soekenstämmor liöro de försomiingor inom 8tikten, för bvilko d) Iiko uppgifter soknodes; egonde Liskoporne ott, »edon desso uppgifter fron försomlingorne konimit dem tiilliondo, desommo prötvo oell gemensomt med Kongl. Noj:ts Defoilningskofvonde sist inom den 1 Augusti detto or ofgifvo underclonigt utlotonde om so väl beliöliige ontolet of Korork; oell 8kolor inom livorje körsomling, som oek beloppet ok det understöd, bvilket erfordros till ett fullstöndigt oek sMesenligt ordnonde of skolväsendet mom kvorje försomling. 8edon desso uppgifter oek underdonigo utlotonden, med undontog endost sk de fron Longi. Noj:ts Defoilningskofvonde i Westerbottens oek Norrbottens
En grön, glacerad kakelugn, mellan hvars svarfvade fötter ruskor af björklöf – för att fånga flugor uti – voro instuckna, en väggklocka i perlfärgadt fodral med årtal och, fordom förgyllda, sirater, samt en säng, mycket hög, inom hvars rutiga omhängen, väggen var prydd med en mängd små fina, gulnade kopparstick ur Telemaque med fransyska inskriptioner, karamellsdeviser, nåldynor, en almanacka uppslagen och hängande på en tråd, diverse sorter besynnerliga, små fodral eller plånböcker, med flere rum i rad efter hvarandra, af urblekt siden; öfverst ett trädsnitt, som skulle föreställa Christus i grafven, men, med sina smalbenta och storbukiga englar, i stället var den styggaste bespottelse af ämnet, men som det oaktadt verkade en from uppbyggelse hos egarinnan af detta mästerstycke, och nederst en stor silfverklocka på en dyna, som i sina unga dagar haft en blomsterbukett, målad af sal. grefvinnan sjelf, på hvitt siden, men nu var alldeles urblekt och gulnad af tiden, samt slutligen en klotrund blå och hvit postlinskruka, något skadad i kanten, och full af torra törnrosblad, fulländade möbleringen i detta rum, der fru Christina nu satt vid fenstret med ett litet uppdukadt thébord framför sig. På det spända och lyssnande uttrycket i hennes ansigte kunde man se att hon väntade någon som skulle dela trakteringen med henne. Nu hördes steg i förstugan och fru Christina skulle utan tvifval rodnat, det kunde man ana af hennes lifliga rörelse, om någon rodnad kunnat synas på hennes af kökselden ständigt rödstekta och grofva ansigte.
Men då, på sätt af Rikets Ständers Justitie-ombndsmans ofvan åberopade embetsberättelse inhemtas, missbruk och störande oordningar i en betänklig utsträckning verkligen uppkommit i följd af den obegränsade tillåtelsen till ifrågavarande försäljnings utöfning, har Utskottet ansett allmänna ordningen kräfva, att, till stäfjande af missbruket, hvilket icke alltid kan undanrödjas genom de medel, som stå den fåtaliga polispersonalen i landsbygden till buds, må medgifvas verksammare åtgärder; och det torde innebära en billig fordran, att en kommun, hvars trefnad störes derigenom, att en dylik rättighet, som den ifrågavarande, utöfvas på ett sätt, som uppenbarligen icke är med lagstiftningens afsigt öfverensstämmande, men likväl för åkla garemagten ofta oåtkomligt, erhåller tillåtelse att göra sig qvitt en sådan källa till oordningar, enär det icke är näringsfrihetens grundsats, sorn derigenom förnärmas, utan endast sjelfvåldets anspråk, som tillbakavisas. Utskottet anser sig derföre böra, med föranledande af motionen, men med afstyrkande af densamma i öfrigt, hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Majit täcktes utfärda en förordning derom, att, i händelse vid ölstugor eller dylika ställen oordningar och utsväfningar antingen i följd af försäljningen eller af ställets belägenhet uppkomma, må, der så nödigt aktas, Magistrat eller Kommunal-nämnd ega att vid lämpligt vite, hvars maximi-belopp Kongl. Majit täcktes i förordningen bestämma, försäljningen förbjuda; samt att missnöje öfver sådant förbud, hvilket dock genast må träda i gällande kraft, må kunna anmälas hos Kongl. Majits Befallningshafvande, som, innan beslut meddelas, skall inhemta vederbörande Stadsfullmägtiges, allmän Rådstugas eller Kommunal-stämmas yttrande. Stockholm den 29 Januari 1863. Reservationer: af Herr Falhem, Herr Beronius, Anders Jonsson från Carlstads, Lars Ersson från Nyköpings, E. J. Rudberg från Calmar och Olof Lagergren från Gottlands län. Bih. tili R. Bt.
Sedan denna lid har åter en period inträdt, under hvilken colonien icke gifvit några inkomster, utan tvertom kostat K. M. betydligt, som haft densamma sedan år 1812. Efter de upplysningar man om denna ö kunnat inhemta, är det gifvet, alt det endast är vid sådane tillfällen, då de stora sjömakterne äro i krig med hvarandra, sorn den kan lemna någon vinst. Frågan är således, huruvida den vinst, som vid dylika undantagstillfällcn kan uppkomma, kan ersätta eller möjligen öfverskjuta de förluster, som under vanliga förhållanden tillskyndas moderlandet. Jag tror icke att för ett sådant spel, om jag sä får uttrycka mig, det är skäl alt afstyrka denna del af K. M:s nåd. propos., utan får jag på grund häraf, äfvensom under åberopande af hvad Frih. Palmstjerna i ämnet yttrat, dertill tillstyrka bifall. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derå, alt denna fråga först i StatsUlsk. gick igenom i sin helhet med en ganska knapp pluralitet, och att den sedermera blifvit af blott 2me Stånd bifallen, hvaraf föijer, att om R. o. Ad. nu skulle, i följd af de betänkligheter, som här hafva uppstått i afseende på öns försäljning, återremittera detta mål, frågan då måste, enär den redan förut i sin helhet blifvit af det 4;de Ståndet ålerremillerad, af StatsUlsk. ånyo upptagas, och hvad utgång saken då kunde få, är svårt alt förutse. Man vet hvad man har, men man vet icke hvad man kan få. Deremot om 11. o. Ad. nu behagar bifalla betänk, sådant det är, så finnas 3 Stånds beslut, oell man risquerar dä icke att bela frågan möjligen kan gå om intet. Jag tillstyrker bifall lill Utsk:s betänk. Frih. Palmstjerna: Bland de skäl, som här blifvit an förde för den mening, att colonien St. Barthelemy icke borde afyltras, har äfven blifvit sagdt, all denna coloni vore för Riket 644 Den 19 April e. m. af corumerciel vigt.
1,326:63. „ förbättrade adöningsoch underhålls vilkor åt uppfordrade båtsmän 38,836:47. 126,113: 57. hvarifrån afgå: Nuvarande underhållet för 75 skeppsgossar med 2,600:62. reserverade medel till timmermäns m. d. adöning 3,934:50. 6,535:12. således tillökning i anslaget till dottans underhåll 119,578:45. I denna tillökning inbegripes natura-portions-värdet för uppfordrade båtsmän 111,872: 50. hvilket äfven skulle påföras förut omnämnde nya förslagsanslag till dylika kostnader och alltså här afdragas, hvarefter tillökningen på detta anslag blifver endast R:dr Runt 7,705: 95. för tillökning i beklädnads-summorna för marin-regementet samt matrosoch skepps gosse-korpserna • 26,070: — hvarigenom anslaget till beklädnad för nämnde regemente och korpser samt kanonier-korpsen, nu bestämdt till 90,240 .R:dr, förnöjes lill 116,310 R:dr R:mt 145,648:45. 3:o Under diverse anslag: för tillökning i nuvarande anslaget 209,212: 50. till exercis med dottans bemanning . 150,787: 50. „ tillökning i nuvarande anslaget 3,300 1 R:dr till skrifmaterialier och expenser för Förvaltningen af Sjöärendena m. 0. 1,700: — „ dito i anslaget till diverse behof, nu * 17,025 R:dr 2,000: — motsvarande den här förut omnämnda kostnaden för skeppsgosse-korpsens inkassernering, hvarigenom berörde anslag fiirhöjes lill 19,025 R:dr 154,487: 50.
lande af fasta sjukvårdare, sjukskö terskor eller sjukvaktare, kan siigas i ha gifvit arbetet för den epidemiska sjukvirdens ordnande en ny utgångspunkt, och .doktor Englund, fragans nitiska och praktiska förkämpe, utvecklar nu närmare sitt forslag i sin i Rr utgifna skrift:): Om sjuksköterskors anställande p&amp; laadsbygdea ». Enligt detta skulle sjukvården ordnas på, följande sätt. Genou aftal med aederbörmide lasarettsläkare skulle lämpliga elever antagas på läns las aret te^^ - och under 1äkarn.e~ och öfversköterskors inseende inläras. Efter slutad lasarettskurs borde en ytterligare kurs genomgås med afseende särskildt fastad vid den epidemiska, sjukviirden. I sammanhang härmed förordar förffen förslagsvis af F. B. F. utarbetad plan för an sknffa1.1.det af utbildade sköterskor &amp; t de kommuner och distrikt, som. därom. göra msokm hos Förbundet, hvarigeiiom en god, borgen vunnes att slröterskoras skulle besitta, de för andamalet erforderliga l~unskaperiia. Förbundets förslag upptager iiiimligen. efter elevkursen minst en manads tjänstgöring vid epidemisjukhus och diirjamte en manads undervisn.ings1mrs i hälsoläraför en af Förbundet anstalld liirarinna. Denna kurs afser. att v m a dels eii repetitionskurs och dels ett medel att närmare lara känna sköterskm. Detta synes vara af vikt, d&amp; sakens frarngiing torde bero, icke på sköterskans duglighet i allmänhet, utau p&amp; hennes lämplighet särskildt för sjuk-. viirdsmbetet pk landsbygden. För att i detta afseende ett fullt. tillfredsställ+nde val må lruane triiffas, föreslår d: r E. tillsättande af en ilänmil, bestående af vederbörande läkare och tvenne af landstinget valda personer. Vi vilja har påpeka det synnerligt önskvärda uti att i denna niimnd äfven kvinna må kunna inväljas, s&amp; inyclret mer som i nämndens uppgift iif ven ingår ett ö fvervakaide af sköterskan. '
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken lilikännagaf, att Plenum bomme klockan 6 i eftermiddag alt fortsättas. Ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 17 dennes under N:o 133 afgifne, och den 22 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, i anledning af väckt Motion, rörande Sågarelönens utgörande vid Sågqvarnar. Herr Tham, Wolrath: En lång erfarenhet hade öfvertygat Kongl. KammarCollegium äfvensom Regeringen, till följd af KammarCollegii hemställan, om olämpligbeten af Sågare-lönens bestämmande i penningar, i jemförelse mot sättet för qvarntulls erläggande, som utgår in natura, och det var förmodligen af sådan anledning, som Kongl. Brefvet af den 2 April 1828 utfärdades om upphäfvande af det fordna förbudet att uppbära Sågarelönen i virke, och stadgandet, att den ovilkorligen skulle erläggas i penningar, efter upprättade taxor, som aldrig efterlefdes, der de upprättades; och på mångå ställen voro de icke ens någonsin uppgjorda. Man fann, att Sågarelönen borde bestå i en viss del af hvad Den 3.6 Junii f. m. 45 sorn sågas, lämpad efter olika tillgång på tillfälle till sågning och andr» localförhållanden, och detta är äfven efter min tanka det enda rätta. Att nu återgå till det gamla stadgandet, anser jag således icke nyttigt, och Utskottets förslag innehåller just en sådan återgång; ty Utskottet har föreslagit, att om frivilliga öfverenskommelse!’ om Sågarelönen ej kunna träffas, böra taxor upprättas så väl uti virke, som uti contant, och Yirkesegaren vara berättigad att välja, livilketdera betalningssättet han vill. Men då ingen Sågegare kan tvingas att såga, är det naturligt, att det i alla fall blir han, som kommer att bestämma betalningen.
I öfrigt har blifwit anmärkt, att nedann.lmnde Lägenheter skola i Utskottets Betänkande aldeles saknas, och hwarom begäres uplysning, nemligen: r:o 8yra till Gottland hörande Holmar, hwilka förut anstagne till nyttjande a' Lommendanten ä wtshy fästning sedermera blifwit efter fästningens raserande, under Arrende uplatne emot en ärlig afgift af tillsammans 62 Adr Stats-Utskotket fär harwid uplysa, akt nägre sätrane Lägenheter icke warit ä dm frän Kongl. Kamruar. Collegium afgifne Förteckning uptagne, och säledes icke eller kunnat af Etats-Ukstotter upgifwas; men efter nu erhållen upgift stola Holmarne. As, sund igro Den 26 Zebruarii. sund, Grundet, Mcigo och Fianquen genom Konun» gens Befallningshafwandes försorg ester offenkelig Auction pä obestämd tid wira borrtarrenderade emot ett ärligt Arrende af 23 R:d 29 si, hwilket, enligt räkenstaperne, för dek närwarande u gär; waranves af Kongl. Kammar-Colleglum den 15 Juni 1807 underdänig hemställan hos Kongl. Majit gjord, huru med desie Holmar bör förhällas, men hwarä Kongs. Majus nädiga swar ännu icke stall wara meddeldt. 2:0 Att ärligen till Lronan skola betalaS 23 L:d såsom Tomtören tor den plats der lvrSbv Slott fordom want velägit,j men hwilken Inkomst icke blifwrt uptagen Utaf härwarande Handlingar har icke kunnat utredas, huru förhällandet härmed är.
Mannen var då allt, och qvinnan intet, om ej den förres betydelselösa bihang genom lifvet, verktyget för hans råa passioner. Dessa förhållanden äro nu förändrade. Qvinnan har återtagit den plats inom samhället, som skaparen för henne bestämt; och jag frågar eder, mine Hrr, böra ej arfslagarne då undergå en derefter lämpad förbättring. Man säger, alt den olika arfsrätten har ett tvåfallt syftemål: att bibehålla jorden inom slägterna och att förekomma dess styckning i allt för små lotter. Hvad det första af dessa ändamål beträffar, eller jordegendomens bibehållande i större massor pä få händer, visar den dagliga erfarenheten, huru föga man lyckats med nuvar. förhållanden uppnå detta ändamål. Der flera arfvingar finnas till en egendom, m äktar sällan en af sönerne utlösa sina syskon, så framt han ej 270 Den 9 December. genom giftermål eller andra förhållanden kommit i besittning af en förmögenhet, som sätter honom i tillfälle att erlägga lösningssumman. Derföre ser man äfven, vid ganska många tillfällen, den fasta egendomen öfverflyttas pä en af mågarne kanske oftast försäljas. Men orsaken till denna egendomarnes förflyttning ligger vida djupare. Den återfinnes i 1809 års riksdagsbeslut; i R. o. Ad:s då gjorda afsägelse af rättigheten att uteslutande innehafva säterier, och i de nya grunder, som då uppgjordes för stiftandet af fulcicommisser. Ville man bibehålla jorden inom slägterne och förekomma de större egendomarnes styckning, då skulle man tagit steget fullt ut och hos oss, likasom i England, hafva allmänt infört majdrats-systemet. Denna grundsats har likväl aldrig inom Svenska nationen slagit fast rot, och finner med hvarje år allt färre förespråkare. Hvad jordens styckning i allt för små lotter beträffar, är den en följd af vår ekonomiska lagstiftning, men ingalunda af arfslagarne. Det är den vidt utsträckta hemmansklyfningen, det är rättigheten att anses besuten på en jordlapp, der ingen verklig besutenhet äger rum, som dertill är vållande.
Adlerbeth på några dagar sitt sällskap och fördubblade nöjet af min landtlefnad, som utan en väns deltagande med lika smak och känslor icke fullkomligen kan åtnjutas. Ett års ständig sammanlefnad med honom gjorde, att vanan däraf icke utan den största afsaknad kunde brytas och att utan hans löfte om en flitig brefväxling jag aldrig kunnat tillåta hans snara bortresa. En lika brefväxling hade jag i fyra års tid underhållit med Oxenstjerna under dess vistande i Wien, när jag slutligen underrättades om hans snara hemkomst och äfven om tiden, då han förmodade att inträffa i Stockholm. För att vara den första att honom omfamna skyndade jag mig vid utsatte tiden till staden och lemnade mitt hushåll på landet. En kvarblefven piga för att akta huset hade tillagat för mig en mager supé, den enda hon förmådde, när Oxenstjerna anlände. Efter hundrade famntag och de lifligaste glädjebetygelser efter en så lång skilsmässa var frågan om supéen, som för oss båda på ett tebord serverades och hade i nödfall varit tillräcklig, om den ej genom en olycka blifvit förstörd. Illfänig att undfägna min älskade gäst, ryckte jag fatet till mig så nära på kanten af vårt lilla bord, att det föll hufvudstupa på golfvet. Oxenstjerna igenkände sin morbror på hans vanliga lifligheter, dem jag aldrig under upprörde känslor kunnat återhålla och flere gånger blottstält mig för åtlöje. Han höll mig räkning för min goda välmening. Jag lofvade honom ersättningen för den förspilda supéen nästa middag på Elfsjö, där han med mindre distraktion144 undfägnades af min hustru. Oxenstjerna hade af konungen blifvit hemkallad till fäderneslandet och angelägen att honom uppvakta afreste efter några dagars hvila. För honom att fara till hofvet var att fara lyckan till mötes. Han hade under alla regeringar därtill varit förtjänt genom sina kunskaper och var det tillika under den närvarande genom sitt snille. Hans namn var därtill ej mindre bidragande. En Oxenstjerna hade fordom för nära med en Gustaf varit förenad, (att) icke samma exempel än i dag med nöje skulle återkallas.
Iiaab har jag ingen tacksamhet att hembära för den juridiska bevisning han lofvat, men icke gifvit, ang:de principenligheten af Hr Giinthers reservation. Jag ber den värde Frihrn tillåta mig tro, alt om kyrkostraffet är principenligt eller ej, så måste det vara inconseqvent att afskaffa det i ett mål och bibehålla det i ett annat. Detta straff mäste vara ettdera, antingen principenligt eller tverlom, och då bör kyrkoplikten stå qvar eller också afskaffas i alla mål. Detta är conseqvens, det andra är ingen conseqvens. Frih. Cederström, Thure: Jag får anhålla örn ursägt af det H. Huset för det jag för tredje gången uppträder alt yttra mig i denna fråga; men då jag anser ämnet vara ett af de aldra vigtigaste, och jag för min del äfven ifrat för detsamma, tror jag mig böra åtminstone upptaga några af de skäl mine värde motståndare framställt. JDetär isynnerhet Frih. Raab, som i anleda, af mitt yttrande, att, då brotten ökats medan kyrkoplikten ägt rum, roan icke hade något bevis på kyrkopliktens verkan till förekommande af brott, förklarat, att man deraf kunde sluta till, att jag skulle ifra för en så orimlig sats, som den att inga straff borde finnas. Detta påstående tror jag icke, att den värde talaren kan med fullt allvar hafva framställt; men jag tror deremot, att om man skall kunna bedomina nyttan af ett straff, så mäste man se huruvida detta straff svarar mot sitt ändamål, eller huruvida detsamma för det första är rättsén ligt och för det andra verkar till förekommande af brott. När, efter mitt förmenande, det är ovedersägligt, att kyrkoplikten icke ur någon rättsgrund kan försvaras, och erfarenheten visat, alt i de fall, der kyrkoplikten ådörats, brotten ej blifvit förekomna, så tror jag verkligen, att jag med skäl kan säga, att delta straff icke verkar till det åsyftade ändamålet.
R:dr, hade under år 1862 — 1863 utbetalts 1,436,000 R-.dr 1,436,000: » jernvågsanläggning till Ystad från trakten af Eslöfs station på statens södra stambana, å 2,450,000 R:dr, emot återbetalning af 5 procent årligen, med beräkning af 4 procents ränta, —• » jernvågsanläggning mellan staden Helsingborg och Årups station på Landskrona Eslöfs jernbanan, å 1,100,000 Dito mellan staden Kristianstad och Hessleholms station å dito, å 720,000 R:dr, emot dito dito, 360,000: ■— » Dito mellan staden Wexiö och Alfvestads station å dito, ä 434,000 R:dr, emot dito dito; utbetaldt år 1864 — 434,000: - » Dito från hamnen vid Köping till Uttersberg med grenbana till sjön Lillsvan, å 500,000 R:dr, emot återbetalning af 7 dito, med dito dito — 250,000: Lån för inlösen af de med åtskillig a Landshöfdinge-beställningar förenade ackorder, å 232,436 R:dr 32 öre; börande, enligt Kongl. Statskontorets å Landshöfdinge-ackords-fondens vägnar utfärdade obligationer, årligen inbetalas 6 procent utaf de infriade ackordernas belopp, hvarvid 4 pro
Den siste värde talaren har gjort mig tillvitelser af en inkonseqvens derföre att jag skulle, enl. hvad som finnes intaget uti det, K. M:s nåd. propos. åtföljande Statsrådsprot., hafva yttrat, att jag ansett värt nuvar. landtförsvar i åtskilliga delar tarfva förbättringar oaktadt jag nu skulle vilja anse det vara förträffligt. Om Hr Stiernsvärd med någon upmärksamhet hade följt mitt anförande här, så skulle Hr Stiernsvärd hafva funnit att jag i dessa afseenden alldeles icke frangatt mina förra åsigter, ulan t. o. m., i flera afseenden, lika med Hr Stiernsvärd sjelf, önskat förändringar, l. ex. ifråga om beväriugs-exercistidens utsträckning, ifråga om dess verkställande samtidigt med gamla stammens, o. s. v. Att finna någon inkonseqvens deruti att jag gillar hufvndgrunderna, dem Hr Stiernsvärd förkastar, men det oaktadt delar hans åsigt i åtskilliga detaljer — tror jag vara lika orättvist, som skulle man beskylla för inkonseqvens den, hvilken berömde ett hus för dess soliditet, och likväl önskade några förändringar i dess inredning. Vidare har Hr Stiernsvärd i afseende på sin beräkning af beklädnads-slitningen, den jag anser honom hafva mycket för lågt uplagit, anfört till stöd för sin kalkyl, hvad som i detta afseende om båtsmans-beklädnaden blifvit stadgadt. Jag reserverar mig likväl härutinnan för det fall att jag orätt npfattat Hr Stiernsvärds yttrande. Jag ber Hr Stiernsvärd observera att emellan arméens tjenstgöringstid och bålsmännens hvart 3:dje år återkommande tjenstgöring, förefinnes redan en betydlig skillnad i slitning, hvilken skillnad än mera faller i ögonen, då man besinnar den olika beskaffenheten af soldatens och båtsmannens tjensteutöfning, hvarunder gevärets handtering ej kommer ifråga.
Alla tacksägelser för den lilla nytta jag kan göra som mellanhand vid befordrandet af bref äro alldeles öfverflödiga, ty jag har min rikliga belöning i det glada medvetandet att äfven jag i min ringa mån bidrager till henne lycka. För min del tviflar jag icke på att det varma intresse jag nu känner för Er, och den smula välvilja Ni möjligen kan hysa för -s väninna, en gång – om framtiden skänker mig nöjet af Er personliga bekantskap – skall öfvergå till verklig vänskap: – vi ha ju först sett hvarandra genom hennes ögon som är oss båda så kär. Skola på insändaren, kalla honom en narr, ett dumhufvud – hvad Ni vill! – nedgör honom, gendrif hans anmärkningar, höj hr Nordensvan till skyarne – gör hvad Ni vill! – För blott in uppsatsen, och han vill bära allt hellre än att de orden skola bli osagda.101 Nyårsvisit. Först ett flåsande, påminnande om en fet kammarhund som springer och gör sig brådt – för nöjes skull. Så en skrällande röst som hörs genom hela våningen: ”Godt nytt åt!” ”Ett härligt väder i dag” ”Har inte tid att sitta” ”Gud bevars för soffan, nej för all del” ”Bortbjudna till middag” ”Ja Gud! en sådan förlofning” ”Nej för all del, det hinner vi inte adjö, adjö, ” ”Tack för visiten, det hade jag så när glömt, adjö, adjö” – ”Välkommen till oss, adjö, adjö” Ett allmänt kackel af damerna och doft mummel af herrarne men den gälla rösten höjer sig öfver allt, skrällande och sjelfständig som en krigstrumpet. ”Gustaf af Geijerstam.” Fadren rektor i Kalmar. Modren mycket religiös. Sonen måste begagna sig af någon slags understödsfond eller dyl. under det han i Uppsala läste på sin ”kandidat”, generade honom mycket ty han är ärekär. Liten eller åtminstone medelmåttig växt. Intelligent utseende, ledigt sätt. Hela familjen svag för ”la haute volée.” Gladlynt och underhållande. Nu omkring 25 år och fil. kand. L.P. påstår att han delvis tecknar sig sjelf i Gråkallt. Lär hafva haft någon slags tycke liksom ”Grane”.