Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad först angår frågorna om strafflagen och fängelselagen, sä, och med undantag af den ändring i fängelselagen 1 Kapitlet 28 §, att efter orden: »Styresman öfver straffinrättning förordnas af Konungen» tillägges: »eller efter thy Konungen härom bestämmer», om hvilket tillägg Herr Justitie-Statsministern trodde sig böra i underdånighet hemställa, för bibehållande af den i afseende på de nya länsfängelserne, genom beslut den 24 November 4846, redan antagna grundsats, samt på det Konungen ej må behöfva tillsätta styresman för hvarje sådant och för hvarje ännu mindre fängelse, der frihetsstraff skall kunna verkställas, ansåg i öfrigt Herr Justitie-Statsministern sig desto mindre hafva skäl att nu tillstyrka andra stadganden, än Kongl. Maj:ts ofvanberörde nådiga propositioner innehålla, som begge statsmakterna redan förenat sig om deri följda hufvudgrunder. Beträffande sedermera lagberedningens förslag till författning om nya strafflagens införande; så instämde Herr Justitie-Statsministern uti hvad af Högsta Domstolen, enligt dess protokoll för den 27 Mars 4845, blifvit erinradt vid 8 § 2 punkten och 49 § 4 och 4 morn., äfvensom Herr Justitie-Statsministern, med föranledande af Högsta Domstolens vid 49 § 9 mom. gjorda framställning om angelägenheten deraf, att den i nu gällande lag lemnade tillåtelse att lör brott verkställa häktning, i vissa fall, på angifvarens äfventyr, framgent varder bibehållen, ansåg, att vid nyssnämnde 9 mom, borde tilläggas ett stadgande, sorn berat - 4 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 18. tigade den, hvilken eger häkta, att äfven på angifvarens ansvar, så vida denne har embete eller tjenst eller fast egendom eller eljest är bofast man, nämnde åtgärd vidtaga; hvaremot Herr Justitie-Statsministern fann de öfrige i Högsta Domstolens omförmälde protokoll upptagne anmärkningar icke böra föranleda till ändring af förslaget. Vidare syntes åter anledning förekomma till en ny erinran, i fråga om den nya lagens utsträckning till brott mot Krigslagen.
Odelbergs ansökning om prolongation af Edeby arrende; se Arrende. Odins, ångfartyg, strandning; se Anmälan 201. Odlingshjelp för Krono - nybyggare; se Hufvud Titel 8:de, Utlåtande 216. Odlings-lägenheter å Allmänningar, om upphö- rande af ränta derå i vissa fall; se Stats-Verket, dess inkomster, Bil. Litt. D Offentlighet vid Under-domstolar och Police-Karn b. t 40 b. 5 40 rar j m » i » i » i * i m m i >»>>>>>»» 7 1 108 16 ä. i 40 b. 5 40 jl 35 hvar pa återremiss ,,,, > , , , 7 1 (41 16 a. a. {} 40 a a . Olands ås upprensning; se Anslag för en gång» g) Ollestad; Krono-säteri. dess anslående till boställe åt Domhafvande» i Åhs, Gäseneds och Kullings b. V 40 b. v 40 Häraders V 40 å. V 40 Aw . Sv.ar återremiss ,,,,,, 4 1 238 17 a. a V 40 a. a y 40 g. y 40 a. a V 40 ndighets-tillstånd , om fortfarande deraf f(r b. 2 40 b. V 40 b. V 40 mannen intill fyllda 25 års Alder, 7 1 73 1,2 b. V 40 Onera j befrielse från sådaoe, sora tillkommit gefe. { 40 b. 7 40 b. 2 40 no,™ Götha Cana Is anläggning , , , , , , , , , 4 1 138 8 b. i 40 Ordförandeskapet i vissa Domstolar, angående fö- b. 5 40 reskrifter derom , 7 1 62 12 å.
Spannmål, om indragning af Vederlags 5 Motion, remitt. till SlatsUtskottet, II s ii63. Utskottets Utlåtande, IV 1. s 737—• 739, bif. af Adeln, IX s 216, af BorgareStåndet, ix s 219, af BondeStåndet, IX s 221 , af PresteStåndet, ix s 23o. — om förhöjning i, upphandlingsprisen för, i Skaraborgs Län; StatsUtskottcts Betänkande, IV 2. s 1066, bif. af PresteStåndet, IX s 344, återrem. af BorgareStåndet, IX s 35o, bif. af Adeln, IX s 365. Ytterligare Utlåtande, IV 4* s ^91, bif. af BorgareStåndet, IX s 986. — om anslag till uppköp af, till understöd å de orter der klen skörd inträffat; Konungens Nådiga Proposition, I 2. s i4» — i43, remitt. till Statsoch BancoUtskotten, II s i353, i354, 1355. Utskottens Svar. Se i Betänkandet rörande Allmänna Magazinslnrättningen. — om upphandling af, i de orter der klen skörd inträffat; StatsUtskottets Yttrande, IV 2. s 1067, I0^8, bif. af PresteStåndet, IX s 344> af BorgareStåndet, IX s 35o. — rörande verkstälde transporter af, landtvägen från Wadstena till Örebro. StatsUtskottets Yttrande, IV 2. s 1074, 1075,* bil. af PresteStåndet, IX s 345, af Bor - 28o gareStåndet, IX s 35o, af Adeln, IX s 365.
Rikets sednast församlade Ständer tillväga, då de beslöto en underdånig skrifvelse rörande vissa prebendens förvandling till särskilta pastorater; de anhöllo att Kongl. Majit ville låta utreda ej mindre hvilka prebenden kunde från deras egenskap af prebende-pastorat fritagas, utan 12 Allmanna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N.o 52. ock det ersättnings-belopp, som för åvägabringandet deraf vore erforderligt, hvarföre också Sammansatta Statsoch Ekonomi-Utskotten då behandlade denna fråga. Dessa Utskott, som icke heller lemnade 4 § af presterskapets privilegier d. 16 Oktober 1723 alldeles å sido, voro af annan åsigt i afseende på sjelfva frågan, huruvida Biskopar borde hafva prebenden eller cj, i det de förklarade sig anse Biskoparne tillika böra vara pastorer, »på det de må ega tillfälle alt såsom prester verka och för att icke vara skiljde från det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar”, hvilken åsigt också vann Rikets Ständers bifall. Några förändrade förhållanden hafva sedermera ingalunda inträdt, som kunna påkalla något förändradt beslut, och jag anser fördenskull Utskottet hafva bort afstyrka all åtgärd å Rikets Ständers sida så väl i anledning al Nils Hanssons som Anders Pehrssons motion. Beträffande åter den af Kyrkoherden Schönbeck föreslagna undersökning om samtliga Biskopslönerna, sä finnér jag visserligen en sådan undersökning i sjelfva verket obehöflig, alldenstund fullständiga uppgifter derpå redan förefinnas, sorn, då Biskoparnes inkomster icke utgöras af några hemliga intrader och sportler, lätt kunna kontrolleras; men då så besynnerliga föreställningar — enligt hvad detta Utskotts-Betänkande bäst utvisar — förefinnas om dessa löneförmåner och man synes lägga så mycken vigt på en sådan undersökning och deraf väntar sig så stora resultater, samt härtill kommer, att oftanämnda uppgift från 1844 års riksdag, som alli sedan synes hafva legat till grund för bedömandet af Biskoparnes lönebelopp, numera efter utfärdandet af Kongl. Kungörelsen den 11
— I annor händelse kunde inträffa, att om den ena ansäg en EmbctsmanS förseelse wara för lindrigt behandlad, kunde den andra med en strängare rubricering af wälet yrka ett strängare answar och det wore ungefärligen detsamma som att ätala den andres göromäl. Följden kunde ock blif» wa den, att för en och samma förseelse scrskildte answar blifwa ädömde. Friherre Lestarktrkm: I anseende till tiden dä Iustitiä - Ombudsmannens befattning bor, de begynnas, fär jag äfwcn tillstyrka att den 6 Junii dertill mätte utsättas: Om han skulle äga rättighet att sträcka sta ätgärd längre tilbaka, skulle naturligtwis de äklagade brotten dömas efter de förut gällande La, gar, under hwilka de blifwit bcgängna. Mäst enligt med sakens natur anser jag att han ej mätte taga nägott befattning med mäl som äro äldre än ben dag dä hanS systa inrättades. Herr dlorstenktolpe, Austers: Jag har l synnerhet fästat min uppmärksamhet w!d det förslag att Iustitiä - Ombudsmannen ej skulle fä sträcka sin ätgärd tillbaka före den bag dä han blifwcr utnämnd. Di hafwa haft Lagar som skulle lydas längt innan nägon Iustitiä - Ombudsman fanns och ingen ling synes mig hindra att han mätte efterse huru de blifwit handhafdc. Herr l^s§erkeim, Olok ^oknn: Jag »tbedcr wig att fä göra en anmärkning, i anledning af en wärd Ledamots nyligen yttrade projcct, det wc, derbörarrde uppsxningSmän bfwer allnränna fängelser mätte Den zo October. 4715 mätte äläggas, att till Riksens Ständers Justtliä-Om, budsman insända Fäng-förteckniugar, pä det han deri, genom kunde blifwa i ständ tillse, att Domare och an, dre Cmbctsmän emot dc häcklade fullgjorde stna älig» gauden.
Pä grund af hvad sålunda är vordet anfördt, finner Utskottet sig böra vördsamt afstyrka Kongl. Majrts Nådiga Proposition i förevarande ämne. Stockholm den 20 Januari 18S4. Reservation: Af Herr Doktor Broman. »Dä vid fattande af beslutet, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om tillägg till 61 § Regerings-Formen, den inom Utskottet yppade enigheten syntes göra den enskilda Ledamotens särskilda tankar betydelselösa, ansåg jag mig icke böra för tillfället anmäla min reservation, helst jag, af sjuklighet någon tid hindrad att alltid deltaga i Utskottets göromål, icke var beredd på denna frågas så snara förekommande. De skäl, som kunna tala för eller emot det Nådiga .förslaget, kunna visserligen väga olika, allt efter de olika åsigter, från hvilka man utgår i den vigtiga tull-lagstiftningen; och jag skulle öfverskatta min ringa förmåga, om jag ville tillmäta mig att fälla ett utslag i frågor, så aflägsna från min erfarenhet och min verksamhet. — Men, då genom det afstyrkande, som Utskottet afgifvit, ifall detta af Riks-Stånden bifalles, Regeringen blir försatt i den svåra ställning, att antingen, i följd af de högljudda anspråken från frihandelns sida, anse sig böra upphäfva alla importoch exportförbud utan något säkert skydd för näringarne och husslöjden, eller ock, af farhåga för dessas hotande undergång, bibehålla dessa förbud emot nämnde anspråk, och följderna i båda fallen, derest de skulle blifva mindre lyckliga, säkerligen skola skrifvas på Regeringens räkning, anser jag, att Höglofl. Utskottet hade bort tydligt erkänna det omsorgsfulla bemödande, Regeringen genom den Nådiga Propositionen ådagalagt att medla emellan de stridiga åsigterna, om ock icke Utskottet skulle ansett sig befogadt att uppgifva förslag till något annat sätt för vinnande af det åsyftade ändamålet.» Herr Stjerngranat har instämt i sednare delen af delta yttrande. Iiih. till R. St. Memorial till Rikets Ständer, med uppgift ä hellande förslag till ändringar i Grundlagarne.
Tag honom, och rama hans bästa, och gör honom intet ondt, utan såsom han det begärar af dig, så gör med honom. Då sände NebuzarAdan höfvitsmannen, och Nebusasban öfverste kamereraren, NergalSarEzer hofmästaren, och alle Konungens Förstar i Babel bort; Och läto hemta Jeremia utaf gårdenom för fångahuset, och befallde honom Gedalia, Ahikams sone, Saphans sons, att han skulle hafva honom uti sitt hus, och att han skulle blifva när folkena. Var ock Herrans ord kommet till Jeremia, medan han ännu i gårdenom för fångahuset fången låg, och hade sagt: Gack bort, och säg EbedMelech Ethiopenom: Detta säger Herren Zebaoth, Israels Gud: Si, jag skall låta komma min ord öfver denna staden, till olycko, och till intet godt, Och du skall det se på den tiden. Men dig vill jag fria på den tiden, säger Herren, och skall icke gifva dig dem i händer, som du fruktar dig före. Ty jag skall hjelpa dig derut, så att du icke skall falla genom svärd, utan skall gå af med ditt lif, såsom med ett byte; derföre att du hafver satt dina tröst uppå mig, säger Herren. Detta är det ord, som af Herranom skedde till Jeremia, då NebuzarAdan, höfvitsmannen, gaf honom lös i Rama; ty han var ock bunden med kedjor ibland alla dem som i Jerusalem och Juda fångne voro, att man dem till Babel bortföra skulle. Då nu höfvitsmannen hade låtit hemta Jeremia till sig, sade han till honom: Herren din Gud hafver talat denna olyckona öfver detta rummet; Och Herren hafver också låtit kommat, och gjort som han det sagt hafver; ty I hafven syndat emot Herran, och icke lydt hans röst, derföre är eder sådant vederfaret.
Lag borde bibehållas; 3:0 att, då det icke vöre möjligt för Do\ maren alt rigtigt uträkna, till hvad belopp rättegångskostnaden uppgår, örn han icke vägledes af en uppgift från den fordrandes sida, någon annan ersättning , än för stämning, vade-penningar och domslösen, ej bör kunna af Domaren åläggas, utan att skriftlig förteckning å rättegångs-kostnaden blifvit till Domstolen ingifven, eller uppgift derå inför Rätta muntligen gjord ; 4:0 att, då 6 §. i Utskottets förslag vore ett återgifvande a£ 3 mom. i 2 §, af 4 Cap. Rätte - Lag-Utskottets Utlåtande N:o 97.’ 33 Bättegångs-Balken, detta moment syntes kunna utgå ; samt 5J0 att den i 7 §i föreslagna profning af Gode Män, till bestämmande af skadestånd, som den tappande parten borde gifva,1 vöre främmande för vår nu varande lagskipning; hvarföre, i fall en sådan pröfning kleive införd, det borde föreskrifvas och bestämmas, efter hvilka grunder skadeståndet skall mätas, huru många de Gode Männen böra vara, på hvad sätt de skola nämnas, huru, vid omröstande, dem emellan skall förhållas os. v. Hvad nu de tvänne forsta annrårkningarne angår, eå har Utskottet icke af dem funnit sig föranledt att ändra sitt ifrågavarande Lagförslag. Den part , som genoraf slutlig dom vinner, måste anses hafva rättvisligen vunnit, och den, som har rätt, bör iå det oköpt. Utskottet har från denna regel gjort det enda undantag, som skäligen bör ega rum, nemligen då bevisningen berott på endera partens edgång, emedan endast i detta fall, der sakens utgång beror på endera partens samvete och rättskänsla, bevisning gen kan anses hafva varit mörk och oviss. Utskottet fortfar derföre så mycket hellre att Bih. till Riki-St.
F R U P Y L O . Ja, och om också inte så vore, så ha ni alldeles för olika uppfostran och vanor .. och lika trifs bäs t med lika. F R U P Y L O . Nå, är du ond på den unga herrn för det att han narrade dig hit? F R U P Y L O . Och det gör dig inte ondt att så är? A N N A -S T I N A . Jaja .. så brukade mor också säga.. Åhnej , fast nog har j ag tyckt i bland att det var illa af honom. F R U P Y L O . Och du har kanske önsk at honom ondt igen till v edergällning? Vill du nu göra honom en tj enst i ställ et? Ja! det vill jag visst! A N N A -S T I N A ( lifligt ). Nej , Gud bevara mig ! F R U P Y L O . Visa dig då glad och munter, och håll med i allt hvad jag säg er .. ser du, han är derinne med sin fäs tmö, och j ag vill för h ennes skull att han skall tro dig nöjd och lycklig, annars har h an samvetsqval , s er du .. och om jag säger att du har en fästman, så håller du med om det också.. F R U P Y L O . Jag skall s kaffa dig en bättre .. och du skall få uts tyrs el af mig! ( går till högra dörren , och öppnar den , samt säger gladt inåt ) Vill nu unga herrsk apet stiga ut, så ska' ni få se en gammal bek ant! Nu gäller det att visa sig bättre än man är! A N N A -S T I N A . Ja,.. för si, jägarn.. Sjunde Scenen. DEN FÖRRE. ALBERT och MARIA. M A R I A ( strålan de g lad , i det hon kommer ut , arm i arm med Albert ). Ja, j ag tror dig, min Albert. F R U P Y L O . Jo, jag tror att jag kan trolla med, jag! Gumman är släng d i litet af hvarje! M A R I A ( går till Anna -Stina och fattar hennes hand ). Hur står det til l med dig Anna-Stina? Anna-Stina!
Jemte det Stats-Utskottet får vördsamt anmäla, att dess omförmälde hemställan blifvit bifallen af Högvördig© Preste-Ståndet den igtde, af Vällofl. Borgare-Ståndet den ao:de, samt af Hedervärda Bonde-Ståndet jemnväl den ig:de nasti. November, hvadan frågan likmätigt Gg §. Rcgerings-Formen redan är afgjord, anser Utskottet sig böra yttra, att, sorn rättigheten till insättning uti Riksgälds-Contoiret emot 3 procent är lika fri för alla som deraf vilja sig begagna, att, så vidt Riksgälds-Contoiret af dylika Lån är i behof, synes någon föreskrift för den del af Saltpeter-Fondens insättning uti 3 Procents rörelsen som kan anges böra vara disponibel•» icke 458 Siats-Utskottets B et änkan elen. vara erforderlig. Stockholm den 5 December 1823. Ankom den 9 Dcc. 1823. Utlåtande i fråga, om granderne för en ny Instruction för Riksens Stånders Revisorer. y Förenämnde fråga, hvarom Stats-Utskottet, uti Betänkande under N:o 537, utlåtit, har Högloft. Ridderskapet och Adeln på grund af åtskilliga Anmärkningar, till Utskottets handläggning återremitterat; Men som berörde Betänkande redan blifvit bifallet af Högvördige Preste Ståndet den 2o:de, af Vällofl. Borgare-Ståndet den 2g:de samt af Hedervärda Bonde-Ståndet likaledes den 2o:de sistl. October, och Ärendet alltså, likmätigt 69 §. Regerings-Formen, redan är afgjordt, har Utskottet ansett sig icke nu kunna deråt lemna någon ytterligare åtgärd , heldst Anmärkningarne ej heller dertill föranleda; Hvilket Utskottet får hos Högloft. Ridderskapet och Adeln Stats-Ut skottets Betänkanden« 4^9 vördsamt anmäla. Ankom ilen 10 Dcc. i8a3.
Då jag uti mitt anförande den 25 Mars framställe frågan hvad Ministrarne gjort lör Statsförfattningens utbildning och fullkomnande, tänkte jag mig, att man ej härvid endast skulle fästa sig vid underlåtenheten; att utarbeta grunderne för en ny och förändrad Representation Huru mänga medel gifvas ej att genom åtskillige förändringar förbättra, då man <ej ansett sig väga att helt och hållit omskapa; oih huru lätt skulle icke all förändring åstadkommits, om framställningen derom utgådt ifrån Regeringen, och om den, af den ministeidella inflytelsen blifvit understödd. RiksStånden barva nu nyligen tagit ett beslut om voteringen per Capita i Utskotten, ett beslut hvars vigtiga följder jag förmodar kunna komma att i Svenska Folkets tacksamma minne bevara hågkomsten af denna Riksdag. Min öfvertygelse är likväl, att samma välgörande utslag säkerligen långt för detta kunnat vinnas, om framställningen härom utgått fran Mioistésen. pä gamma sätt förhåller sig med en mängd andra biförändringar, son skulla kunna lätta och påskynda kikidagsarbetet, befordra större samman!äng i radplägningarne och emellan Represet ta onens särsk ldte del », samt sålunda till nå on del afhjelpa clägenheterne atf Ståndsindelniagen, och befästa det sam - Ben 5 Maji c, m, 31 basd, ej blott emellan Representanterne sinsemellan, utan äfven emellan dem ecb deras Comittenter. Hit kunna hänföras öfverläggning i vissa fail på gemensamt rum emellan alla Stånden, gemensam klubbinrättning; publicitet vid öfverläggningarne; Ständernes tätare sammanträden; pétitionsrätten förunnad åt enskildte cch åt Corporationer; afskaffandet eller jemkning af Regeringens envälde i anseende till den Economiska lagstiftningen, af lika myckea olägenhet i mångå fall för Regeringen sjelf, som för Folket; men Ministércn har aldrig synts fästa sina tankar vid någon förbättring af våra Constitutionella förhållanden, då deras stympande och inskränkning likväl under tiden flere gånger med framgång varit i fråga, enligt hvad jag förut yttrat.
1823 den a September föredr.; och biföll Kongl. Maj:t Rikets Stånders gjorda underdåniga anhållan om upphäfvande af ifrågavarande stadgande; hvarom Kådig Kungörelse skulle utfärdas. ia. —- af den 14 Augusti, om öfverseende af 1720 års Inqvarterings-Ordning. i8a3 den g September föredr.; och uppdrog Kongl. Muj:t åt Öfver-Directeuren Rönbecky att samla och sammanfatta hvad till utarbetandet af en, efter tids-omständigheterne mera lämpad, Inqvarterings-Ordning kan erfordras, och att sedan med förslag till en sådan i underdånighet inkomma. i3. — af den i4 Augusti, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition, angående Salpetergärdens nedsättning m. m. 1823 den g September föredr.; och, jemte det Kongl. Maj:t befallte, att om den årliga Salpeter'gårdens nedsättande till lialf \ - i2 Bil. t. R. St. Just. oinitns Emb.-Ber. cl. 4 Nov. 1828. va beloppet för år 1824 och framgent emot det af Rikets Ständer jemväl antagna vilkor af den, för levererad gärd-salpeter, hittills bestådda betalningens upphörande, Kådig Kungörelse skulle af trycket utgå, beslöt Kongl. Maj:t förständiga Comiterade för Salpeter-ärendena, att de för Salpeterverket nödige kostnader, äfvensom inlösen af den Salpeter, hvilken utöfver jordegarnes årliga gärd-skyldighet kan tillverkas, bör af Salpeterfondens behållning bestridas.
Detta skulle leda till alt uppfostra lättingar, att vid sysslolöshet och sömn vänja dem, hvilka framför allt borde afvänjas från den lättja, som ganska ofta är brottets orsak. Det är efter min öfvertygelse i den större eller mindre strängheten i fångarnes behandling, i deras användande till tyngre eller lättare arbete, som skilnaden borde hafva sökts emellan straffarbete och fängelse. En gradation i straffarbete hade kunnat beredas derigenom, att åt den ene lernnades tillfälle alt med ansträngdt arbete förtjena något mera än den andre. Utskottet har förekommit detta, genom stadgandet, att fånge icke må tillerkännas någon den ringaste del af sin arbetsförtjenst. Ett sådant stadgande, som står i strid, icke allenast med hvad som praktiseras i våra nuvarande fängelser, utan äfven vid fängelserna i alla andra länder jag sett, skulle också motverka arbetsamhet hos fången, hvilket otvifvelaktig! är det bästa medel att omvända honom till ordning och goda seder. Genom att sålunda bereda tångarne möjligheten af arbetsförtjenst hade man också kunnat bereda en utväg för den genom brottet förfördelade att af denna arbetsförtjenst blifva godtgjord för sitt lidande, hvilken godtgörelse det åligger Slaten att jemte straffet söka åstadkomma. Vid detaljerna af förslaget tillåter jag mig några smärre erinringar: I 1 kap. 2 § har Utskottet lika med Lagberedningen föreslagit, att utländsk man skall dömas efter Sveriges lag för det brott, han utom riket begått emot Sverige eller svensk man. I ali lagstiftning är det eljest en hufvudprincip, att hvarje handling bedömes efter det lands lag, der den blifvit begången. Den, som lefver i landet, anses känna lagen och är till följd deraf underkastad dess stadganden. Men en lag, som han icke kan känna, är för honom ej förbindande. Om nu t. ex. en gerning, som af svensk lag betraktas såsom brott, är straffri eller tilllåtlig å den ort der den blifvit begången; är det väl rimligt att i sådant fall bestraffa en utlänning för en handling, om hvilken han icke ens kan ana att den enligt svensk lag är ett brott? Ett undantag från regeln åtminstone för detta fall vöre således oundgängligen nödvändigt.
Detta Utskott, hvars pligt det vara skall att Grundlagarna granska, ege rätt att hos Riksens Ständer föreslå de ändringar deruti, som det anser högst nödiga eller nyttiga och möjliga att verkställa.” ”Inkommer till Riksens Ständer Con• stitutions Utskottet med något förslag till Grundlag s-ändring, må Riksens Ständer kunna derom vid samma Riksdag öfverlägga, men icke besluta. Göras i Plena icke anmärkningar mot Utskottets förslag, hvile det, såsom ett Riksens Ständers utlåtande, till nästa Riksdag. Göras åter mot förslaget anmärkningar, förvisas de, sorn hvarje Riksstånd serskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, Constitutions-TJtskottets betänkanäen. 223 till ConstilutionsUtskottet, hvilket åligge att meningarne i möjligaste måtto till ett helt utlåtande sammanjemnka, och, om oförenliga skiljaktigheter yppats, dem till behandling hos RiksStånden derjemte anmäla. Sammanstämma nu desse i ett utlåtande, hvile det till nästkommande Ständers pröfning. Finnas åter något Stånds tankar i en eller flera delar stridande mot de öfrigas, och fogar sig ej samma Stånd efter dem, varde, för slutlig jemnkning, ConstitutionsUtskottet förstärkt till ett antal af Tjugu personer från hvarje Stånd, hvilke, genom samfäld omröstning, med iakttagande af hvad 53 §. Riksdagsordningen, till undvikande af paria vota stadgar, bestämme Riksens Ständers utlåtande, för att, dymedelst fullständigt beredt, hvila på sätt ofvan sagdt är. Öfver de sålunda till afgörande vid nästa Riksdag hänskjutna förslag skall då endast kunna med Ja och Nej beslutas; och öfverlemna RiksStånden de af dem enhälligt antagna förslagen, genom sina Talmän, till Konungen, med begäran att Han ville Sitt bifall dertill gifva. Konungen inhemte hela StatsRådets tankar deröfver, tage sedan Sitt beslut och meddele Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock de orsaker, för hvilka