Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På samma sätt meddelas ock härstädes tillåtelse ut handtverkare m. 11. alt bortlotta sina artiklar. lag kan för min del ingalunda finna, alt Slats-Ulsk:t i afseende å denna punkt strängt tillvägagått. Ulsk:t har nemligen erkänt har Ulsk:t ådagalagt, alt Utsk:t varit mån om statens värdighet, och det har varit denna, om jag så får tillrycka lilie, »månhet om statens värdighet», som orsakat, alt man yrkat bifall lill den tni föredragna punkten, —- ett yrkande, uli hvilket jag, för min del, får instämma. Ilr Lagergren, Anders: lifter hvad mig synes, har R. o. Ad. i denna fråga att välja mellan hänne förslag; det ena Utskds hemställan; det amira det af Gr. Mörner framställda och af Frill. Raab understödda förslag alt låta vid fullmägliges åtgärd bero. Att låta vid saken bero, har ju redan lltsktl gjort, då rict uti 9;de punkten tillstyrkt, att fiilhiiägtiee må tillerkännas full déebarge lör de uli deras protokoll från d. 20 Oktober 1S.V.) til! och med d. 2 i Oktober 1862 antecknade beslut och åtgärder. lin annan fråga blir, om det är rikligt och sannt, all delta lån icke »i allo» öfvorensslämmer med R. Sl:rs föreskrifter. Ar detta en sanning, så synes mig icke något skäl förefinnas, att afstå lltslcts lörberörde hemställan. Hvad man i vanligt språkbruk menar med dessa ord »låta viii saken bero», är ingalunda hvad Frih. Raab utsagt, att sådant icke må i en framtid förnyas. ])å jag således anser den af Frih. Raab föreslagna formulering, att man skulle »låta vid fullmägtiges åtgärd bero», vara alldeles öfverflödig, hemställer jag att punkten mätte bifallas. 74 Den 10 Jann ari f. m. Gr. Mörner:
Den omständighet, att långifvarne till sist af slutade statslån icke inom bestämd dag begagnat sig af sin optionsrätt, omfattande cirka 13 millioner rdr, kan, efter mitt förmenande, icke hafva något inflytande på den fråga, som nu föreligger till afgörande, ty ingen har tänkt på att från dessa lånemedel taga i fråga v:<le 500,000 rdr. Det vöre visserligen upplysande, om uppgift redan nu kunde lemnäs om det belopp, som skulle behöfva upplånas, samt huruvida - Den 4 April e. m. 85 ruvida det icke vore större än att man kunde hoppas, att det skulle kunna lås inom landet, men jag saknar derom kännedom, enär jag icke kan veta hvilka summor K. St:r framdeles komma att bevilja. Först längre fram under riksdagen kan en sådan beräkning göras. Skulle emedlertid hos R. o. Ad. någon tvekan uppstå, huruvida ifrågav:de belopp bör beviljas eller icke, finnas två andra utvägar att hjelpa sig fram. Den ena är den, sorn blifvit af Gr. Hamilton föreslagen, att af redan anslagna byggnadsmede) skulle lagas den lör expropriationen erforderliga summa; men då skulle byggnadsarbetena komma att gå så mycket långsammare. Den andra utvägen vore den, att medel beviljades med vilkor att de skulle tagas af trafikinkomsten; men detta vore blott en omskrifning, hvaraf följden blefve den. att bristen i statsregleringen blefve så mycket större, om man annars vill inräkna trafikinkomsten bland Statens inkomster. Jag har icke hört några skäl framställas, som kunnat rubba mig i min åsigt att Betänk:t bör bifallas. Frih. Bildt: (Detta yttrande, som blifvit talaren tillstäldt för justering, bar sedermera icke blifvit af honom återlemnadt). Ropen på propos. förnyades. Frih. Klinckowström: Gr. Rosse bar förklarat, att Gr:n icke visste i hvad mån vägrandet af optionsandelen skulle inverka på närvarande statsreglering.
För consequensens skull borde det dä äfven stadgas, att de som tjena tillsammans äfven skola söka K. M:s nåd. tillstånd till äktenskap, hvilket då borde afslås, i händelse de under tjensletiden hade uppfört sig osedligt. Jag kan icke för min del instämma i den åsigten, att de slägtförbindelse^ som nu äga Den 20 November f. m. 355 rum emellan syskonbarn skulle på något sätt minskas, derigenom alt delta öfverflödiga tillstånd icke behöfver begäras. De värde talare, som yttrat sig fiir betänk., hafva i min tanka andragit sådana skäl, att numera icke något ytterligare torde vara af nöden alt anföra; oell jag anhåller derföre om bifall lill betänk. Gr. Sparre, Erik: I anledn. af den siste värde talarens yttrande ang:de ifrågavar. förbuds verksamhet att befordra sedligheten och frågan om huruvida, i händelse det kunde dertill bidraga, det borde utfärdas förbud för tjenstefolk, som tjena tillsammans, att med hvarandra utan K. M:s tillstånd ingå äktenskap, får jag nämna, att det måtte vara en väsendtlig skillnad alt upphäfva ett gällande förbud och att stifta en ny lag. Jag vill lemna derhän, huruvida det nuvar. förbudet kan verka lill befordrande af sedlighet; men jag skulle för min del anse det vara otvifvelaktigt, att förbudets upphäfvande skulle på allmänheten hafva det inflytande, att osedligheten icke mera ansåges så straffvärd sorn förut. Det skulle också i min tanka icke vara consequent alt upphäfva förbudet emot syskonbarns giftermål; men likväl bibehålla det högre straffet för lägersmål emellan desse, än emellan andre personer. Hvad den siste talaren yttrat, alt anhållan om tillålelse till sådant äktenskap medför en kostnad af 8 till 10 r:dr, tror jag ieke kunna vara öfverensstämmande med rälla förhållandet, enär sökanderne kunna inlemna sin ansökan lill pastors-embetet, som sedermera ombesörjer ansökningens öfverlemnande till K. M.
Dito för fortskyndande af afvittrings-ärcndena inom Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens län 8,000: Dito för erhållande af ett instrument till brän vinsmätning och profning 3,000: Dito för uppförande af ladugårdsoch mejeri byggnader vid Ultuna landtbruksinstitut 25,000: (Utbetaldes i Februari och Juli 1855.) Dito till premier åt egare af kreatur utaf ut märktare slag 3,000: Dito till slöjd-expositioners befrämjande 3,000: 1855 och 1856 årens anslag, 2,000 R:dr årligen, till rese-stipendier för fabriksoch handtverksarbetare _ Anslaget för Jönköpings stads nya tomtreglering 10,000: (Utbetaldes i Mars 1855.) Dito för uppförande af nytt läns-residenshus i Christianstad 55 q00: — (Slutbetaldes i Juni 1857.) Dito för ombyggande af Nockeby bro på vägen mellan Stockholm och Drottningholm ... $3 qoO: (Utbetaldes i Maj 1855 och Februari 1856.) Vederbörande Itegementsskrifvare eller löntagare vid Westmanlands och Jönköpings regementen samt Wermlands fältjägareregemente tillerkända restitutioner af för högt beräknade och erlagda bevillnings samt krigsrustnings-afgifter 1,190: 43. 8. (Dessa restitutioner utbetaldes i Mars och Maj 1855.) Ofver-kommissarien N. A. Fredin tillerkänd gratifikation för nytt formulär till riks hufvudboken 3,000: (Utbetaldes i Mars 1855.) Anslaget lör uppförande al en kgprllbyggnad i Korpilombolo by inom Ofver-Torneå socken af Norrbottens län 3,000: 3,000: — Dito lill inköp af boställe åt kapellpredikant derstädes , . 2,000: (Utbetaldes i Augusti 1856.) Dito för reparation och till en del ombyggnad af Gamla Upsala församlings kyrka 2,000: (Utbetaldes i December 1855.)
Disconterne för den, som caverar öfver 6000 Riksdaler, hvarjemte, när man finner, att lian caverat öfver denna summa, hans lån genast bör uppsägas. Detta påbud bör finnas tecknadt å sjelfva förskrifningen. I annat fall är det omöjligt, att lemna någon föreskrift, som kan lemna full säkerhet; men med denna tror jag, att man ej bör göra något hinder för att få taga Cautionister från hvad ställe som helst. Herr Rosenblad: En värd Ledamot har ansett såsom en följd af mitt Förslag, att man möjeiigen med samma post kunde anmäla sig vid alla Låne-Contoiren, för att erhålla lån. Ett correctif för detta vore hvad Herr Hjerta föreslagit, att hvarje låntagare, som åtkomme en större summa än 6,000 Riksdaler, blefve förlustig rättigheten att i framtiden begagna lån. I öfrigt, om man skulle bifalla Utskottets Betänkande, skulle det uppstå ett förhållande, då lån, som nu beviljas, icke kunde erhållas, nemligen då Låntagaren finnes i det ena districtet, och cautionisten i det andra, och i en tid af credit-brist, då det är ett stort vänskapsprof att påteckna sin borgen, skulle detta orsaka stora besvärligheter just genom samma inrättning, med hvilken man åsyftat lättnad* I afseende på lagsökningar, så, enär Ombuds - Den 7 November e. m. 317 mannen i Slockholm kan sköta sådana i Westerbotten och Småland, är det knappast län' gre till Skåne. Hvad advislistorne angår, så innehåller i alla fall den nja redactionen, att de skola skickas hit, och jag kan ej tro, att det kan medföra så betydligt besvär, då de blott innehålla en afskrift af Registraturen uti alfabetisk ordning, allt efter som lånen beviljas. Det blir ganska lätt, om man blott kan läsa fråxr A till X. Jag afstår från min begäran, alt låntagarne skola få vara utom districten, men lika med Herr "Hjerta fortfar jag att yrka det cautionisterne böra få vara utom dem. Herr Munck af Rosenskjöld:
Finner han sig ej kunna söda, eller ej behöfwa öfwer wintern det antal, som fordras för Mähroch Sommar-arbetet, sä antager han pä halft är, wid Wärfrudagen, fyllnad i antalet. Aflöningen ster manligen med persedlar. Pigan får sitt Linland det hon stelf wardar. Hon och Drängen undfä läll efter klippningen höstetiben. Wäfnaden werkställes dä dagarne arv längst och allt detta lämpadt efter nuwarande flyttningstid, kommer i oreda och uran möjlighet att begagna, genom den, som nu ar föreslagen. Destutom är det angelägit, att Kreaturen wänjas wid Le personer, som stola dem warda och handtera. Om höstetiden ster detta gansta lätt, dä Kreaturen tagas pä stall till ukfordring, men sommartiden, dä de äro ute pä bete, medsörer bet swärighel och försummelse, om de as okände personer stola upragas och hamras och en widare tidsspillan mällas dä Husbonden bleswe söranläten, att ä den för Landlmannen dyrbara sommartiden, sölja flit - Tjenstehjon , för att ukmisa best ägor och tillhörigheter, hwilket äter kan läka sig göra efter hand om hösten och öfwer wintren, dä ej nägot sä angelägit arbete är för handen som under sommaren. Dä man upmärkfamt följer alla omständigheter* som ä flyttningsllden för Tjenstehjon influera, sä stall man sannerligen ej blifva willrädig i det omdöme, att ej allenast flere Ulan äfwen mera betydliga - Den -8 Zebruarii. 1555 ga olagenheter för Landtmanna-yrket sammanstöta genom den föresiagna, än genom den gamla, och som den reglen: att gemene ManS bästa är den yppersta Lag, näppeligen finner bättre liilämpning, an r delta sall, sä kan jag ej någon stund twifla, att dera, hos Högloft. Ridderffapet och Adeln warder fästad nödig upmärksamhct.
Att när på detta sätt en så stor fond hunnit samlas, att årliga afkastningen deraf utgör eller motsvarar itoo tunnor Spanmål, af hälften Råg och hälften Korn, en afkastning, hvilken, efter antagen medelmarkegång för spaninålen af 6f R:dr B:co tunnan, kunde anses ungefärligen uppgå mot Bergslagets vinst af 1743 års arrendecontract, Silfververkets afsättning»:- till fondens förökande väl koinmc att alldeles upphöra, men Bergslaget deremot ovilkorligen skulle från 170 Stats-Utskottels samma tid antingen till StatsVerket betala de genom contractet arrenderade räntorne till fulla värdet efter årliga markegången, med bibehållande af contractet i allt öfrigt, eller ock detsamma då genast upphöra samt räntorne till StatsVerket öfverlemnas, allt eftersom sådant vid den tidpuncten kunde befinnas vara för Staten eller SilfVerverket lämpligast; men den sandade fonden jemte dess afkastning i alla fall blifva med Silfververket orubbligen förenad, dock att afkastningen årligen användes till samma ändamål, som om behållningen af räntorna nu vore stadgadt. Öfver detta förslag blefvo Bergslagets Interessenter, den 28 Junii 1827, vid Sala allmänna BergsRätt hörde samt förklarade dervid sig nöjde att ingå på hvad deras Deputerade sålunda föreslagit och medgifvit; hvarefter Bergscollegium den 12 December sisth år 1828 finnes hafva till K. M:t i underd. inkommit med det uppgjorda Reglerings-förslaget, jemte eget utlåtande i ämnet. Dervid Bergscollegium, för egen del, hufvudsakligen yttrat: att Coilegiuin desto mindre kunde ogilla de grunder, på hvilka Sala Bergslag ansett sin rätt, att bibehållas vid de, genom K.
Provmcial-Lukare: om tillsättande af nya-d lige delar af Riket, ,,,,,,,,, Prenumeration å Riks-Ståndens l?rotocoll; se Tryckningskostnad. Prasscriptionstidj om bestämmandet af sådan; för Bankens utelöpande invisningar och insältningsbevis ,,,,,,,,,, för domfaste-fordringar ,,,,,,, Svar på återremiss ,,,,,, Kongl. Maj;ts Nådiga bifall dertill, , , för bevakandet af alf; se Ärfda-Balkcn 7. för inlösen af Riksgälds-Contorets Creditsedlar Svar på återremiss ,,,,,, för de gamla sedlarnes gångbarhet, ,,,, Prestanda för ändriugs-sökaudc j se RättegångsBalken 5. Publicerande; se Kungörelser. Publika Cassör; se Lånemedel, , Papper; se Banco-Fonderne; Banken a3, 24; Banco-Reglementeti Q Quanten, von, Kammarherre; se Anmälan. Quarantamcs-anstalt; se Quarantaines-författningarnc. Quarantaines-Commissionen i Stockholm; se Granskning 61. Quarantaines-Författningarne: om tillägg och ändring deruti, samt om inrättandet af en fullständig Quarantaines-anstalt vid Rikets östra kust , , , , Quarantaines-kosntader: om ersättning för sådana , Qvarnar, mjöloch såg-5 se Skattläggningar. Qvarstad a skrift; se Tryckfrih-ets-Förorduingen 5, 11 Mom. 6 J Qvittencer^ öfver ränte-inbetalningar; om utsättande i de fran Banken utgående af det premitiva lånets återstående Capita 1-belopp ,,,,, Svar på återremiss R. Rabe, hans balance; se Anmälan, Raket-Corpsen j se Anslag 36. £. t* 2- o cr. • 7T — N:o a "5 11 ? 5? ; » ro 2. "5 (I 34 Preste Ståndet.
Han anhöll "tillika at nägon som bade starkare röst än han wille ätaga 'sig at upläsa hans anmärkningar. 746 Den i5 Iunii. Friherre Ivsaunc-rbiLM, tä-rrs ^ngU8t, frarnträdde dä til bordet och upläste följande Herr L-1versto!yes Oiclii-.nen. Sattsen: Al nw.n bär deltaga i Statens utgifter och förswarswcrk i proportion af ägande rätten i Samhället. Anmärknings r. Denna satts stödjer sig pä et alldeles oredigt begrepp om ägande rätt. Det är ej ägendomens warde, som gör besittningen deraf helig. Lagen bär skydda den mindsta ägendom lika mycket som den största, och et inbrott emot besittningen af et torp är lika stort brott, som dek. emot det största gods. Meningen torde wara, at den som äger större förmögenhet bör mera bidraga Lil Statens behof änden fattiga. Den sattsen är sann, men har alldeles icke at göra med ägendoms-rätten, som är Nägot helt annat än ägendomsstorlek ty den förmögnare bör ej betala mera, derföre at staten hos honom skyddar en större,ägendom. utan derföre at hans förmäga at understödja staten som skyddar det hela, är större än den fattigas. Detta äter har ingen gemenskap med naturen af hans ägendom. 2:0 De inkast som göras emot denna satts torde snarare komma ifrän egna afsigter, än isrän sann öfwertygelse. Anm. Om sjelfwa sattsen, enligt ofwannämnde grund, är falsk, sä förfaller wäl beskyllningar - Den 15 Jurin. 747 ningen eif sig sjelf. Jag will sock ej underläta at anmärka detta sätr at göra fordringar, hwilka man kallar billiga, men likwäl beskylla dem som dem bestrida för egna afsigter eller är det en otillätlig afsigt at wilja förswara de rättigheter manckagligcn ager-' Och huru bör den afsigten kallas, at, i stöd af salsta slutsatser, wilia fordra störandet af Medborgares äganderätt?
Utskottets oväldighet att ej af en för tidigt uttryckt allmän opinion i sin pröfning bestämmas, i det sednare öppnades för Utskottet ett tillfälle att, efter en noggrann pröfning, kunna nedlägga frågor under ingen annan controll än Publicitetens, hvilka frågor, hos Stånden upptagna, och således erfordrande svar, nödvändigt skulle framkalla yttranden i Plena öfver mål, dem Utskottet ej ansett förtjena något afseende. När Beredningen härjemte b'etragtade, att alla Remisser ifrån Riksens Ständers Plena rörande Constitutions-frågor aldrig kunde leda till annat än förslag till förändringar, hvilka blott efter den näst följande Riksdagen kunde blifva gällande, fann Beredningen det af anmärkaren anförde skäl, att Riksdags-Arendernes gång hindrades, då frågor om Grundlagens rätta begrepp ej kunde slitas, mindre vigtigt och att, om man än måste medgifva, att stridigheter om Grundlagens mening alltid äro obehagliga, är det dock högst nödvändigt, att upplösningen af dessa stridigheter ej så fullkomligt måtte bero af de få personer, som utgöra ConstitutionsUtskottet, enär den förklaring af Lagens förstånd, de kunde göra. skulle för ögonblicket bestämma Riksens Ständers eller ett Riks-Stånds tanka derom. Vid 61 § Riksdags-Ordningen voro de anmärkningar gjorde, att orden i 7 mom. »af de röstandes antal» och i 9 momentet orden »de fleste» borde utgå; men Beredningen fann, att då uttrycken »de röstandes antal» oell »de fleste» ej till någon tvetydighet föranledde, en förändring i afseende på dem ej vore så vigtig, att den borde tillstyrkas.
Med små offer, men med stor enighet kunna vi dock något göra, tänkte de. Och de slöto sig samman. Och de hafva redan något, ja, ganska mycket gjort. Det säges, att kvinnan ej bör befatta sig med slikt — som om det skulle vara okvinligt att intressera sig för fäderneslandet! Ä r det icke kvinnorna, som skola uppfostra framtidens män? Om en mor icke själf älskar sitt fosterland, huru skall hon kunna lära sin son att älska det? Då Sverige en gång tvingas till själfförsvar — och den stunden kommer nog förr eller senare — då måste hustrurna offra sina män, mödrarna sina söner, systrarna sina bröder, döttrarna sina fäder. D e måste se dem gå ut i striden, och om de söka hindra dem därifrån, äro de förrädare. De skola stå vid deras grafvar, de skola böja knä vid deras plågobäddar, men de skola ej knota, trots all sin sorg; ty de skola känna sig stolta öfver, att de offrat sitt lif och underkastat sig namnlösa lidanden, för att skydda sina hem och friheten, och de skola lära sina barn att vörda deras minne. I DU N Jag kunde bara hitta på skoj. Och jag var så att säga hans väpnare. begåfvade pojkar ha alltid en anspråkslös kamrat som beundrar dem och gör dem inbilska — inte sannt? Nå, inte tror jag numera precis, att han var ämne till något snille. Men han hade en märklig förmåga att finna ord för sina tankar, om de också i själfva verket inte voro så djupa och originella, som jag trodde på den tiden. Och han hade en uppenbar smidighet i att upptaga idéer och göra dem till sina. Mången har blifvit en framstående man — åtminstone en lokalstorhet — med mindre gåfvor än han. Det tror jag fortfarande. Han hade en mjukhet och en älskvärdhet i sinnelaget, som gjorde honom omtyckt. Han hade, med ett ord, just de egenskaper, som fordras för att komma fram i världen — jag vill inte säga bryta sig fram, men inte heller krypa fram — utan snarare maka sig fram, steg för steg, utan att anlita förkastliga medel, men fullt ut lika mycket genom sina personliga egenskaper som genom sina talanger. På den tiden var han, förstås, i mina ögon en blifvande storhet, sitt fosterlands stolthet och ära.
Jag kommer längre fram att redogöra för de öfriga trenne fartygens färder, hvilka hvar för sig förtjena en plats i sjöfartens historia. Till en lättare öfversigt vill jag här blott nämna, att vid början af den sjöfärd, som här skall beskrifvas, följande fyra fartyg stodo till mitt förfogande: Vega, förd af löjtnanten vid svenska flottan L. Palander; kringseglade Asien och Europa; Lena, förd af fångstkaptenen Christian Johannessen; det första fartyg som från Atlanten nådde Lena-floden; 3. Fraser, förd af kofferdikaptenen Emil Nilsson, och Express, förd af kofferdikaptenen Gundersen; de första som från Jenisej hemförde sädeslaster till Europa.2 Då Vega inköptes för expeditionens räkning, beskrefs det af säljarne på följande sätt: »Ångaren Vega är byggd i Bremerhaven åren 1872 till 1873 af bästa ekmaterialier för aktiebolaget ’Ishafvets’ räkning och under särskild uppsigt. Den har 12 års första klass 3/3; I. I. Veritas, mäter brutto 357 registertons eller 299 netto. Den är byggd och använd till fångstfart på norra Ishafvet samt försedd med alla dertill nödvändiga och brukliga förstärkningar. Förutom den vanliga bordläggningen af ek, har fartyget ishud af greenheart öfverallt VEGA. Genomskärning långskepps. Plan af inredning under däck. Skåp, användt till krutdurk. 2. Soffa i gunrummet. 4 Hytt för löjtn. Hytt för löjtnant:ne Bove och Hovgaard, 6. Penteri under vintern. 7. Hytt för dokt. Stuxberg ocb löjtn. Bord i gunrummet. 11. Hytt för doktor Almqvist. 12. Hytt för doktor Kjellman. 13. Hytt för kapten Palander. 15. Hytt för prof. Korridor (nedgång till gunrummet). 17. Förrådsrum å mellandäck. 20. Hytt f. löjtn. 20, 21: byggda i Japan. Hytt för två underofficerare. 23. Hytt f.timmermanseffekter 24, byggda i Japan. 25. Hytt för samlingar 26.
got, som man ville säga, så var det redan En manlig eller kvinlig Posdnyschew upputtaladt, och vi tego åter för att uttänka fattar hela lifvet skeft från början till slut, något nytt. » emedan hans eller hennes hjärta är ett säte Fortsättningen af denna sida är väl egnad för idel orenlighet, ty af hjärtegrunden utgå att uppskaka månget förlofvadt par. lifvet och den inre synen därpå. H a n har Detta förspel till äktenskapet innebär i sig förnedrat kvinnan, och därför anser han allt det gräsliga, hvilket 3edan följer som en henne för låg allt igenom och hatar henne, verkan af synd, last och andlig död. emedan hon känner honom och måste värnHvarje läsare måste kunna se, att förf. jas vid honom. Detta kränker hans egenframhåller en spegel, hvari båda könen skola kärlek. H a n tror henne vara i stånd till blicka in med allvar och eftertanke. Men hvarje låghet, emedan han själf är det; han vi måste, vid läsningen af Kreuzer-Sonaten, analyserar hennes själ med sin egen till förebild. Hennes dräkt, hennes min, hennes ord, allt hvad hon företager sig, är för honom en afspegling af deras enskilda förhållande till hvarandra. Själfva musiken får en annan klangfärg i hans öron än i en sedlig människas uppfattning, och då han ändtligen dräpt sin medbrottsling och offer, hustrun, är hans förherskande tanke den, att han förstört hennes ansiktes skönhet, och att han » var skuld därtill, att hon, som egt varmt lif i sig, nu låg i likkistan, orörlig, vaxblek och kall. » Detta är en passande likoch dödsbetraktelse efter ett samlif emellan två varelser utan ande, utan gud, utan religion. Tolstoi är ej den förf., som låter en dylik varelse framställa bilden af ett helgadt äktenskap i kristlig anda, det vore en fräckhet. Men han låter den fallne, den från ungdomen besudlade mannen hysa en aning om ett äktenskap i denna anda; därom vittna de ord, han anför ur Matth. 5 kap. 28 v. Men äfven där tillägger brottslingen nå- got af sin egen orena fatabur, som man kan se af bokens slutord.
Tillgångar. — - a. Guld och Silfver i Bankens hvalf och hos Myntverket, jemte kopparskiljemynt 17,017,805 24 1 18,325,145 29 9 (Guld evalveradt å 5: 32 pr Ducat. Silfver å 2: 32 pr R:dr Silfver Specie). b. Säkra fordringar hos Statsverket och Riksgälds-Contoret, hvaribland de Obligationer, hvilka år 1830 förklarats skola utgöra Bankens grundfond Förlag, lemnade till Banco-Discontens, Låne-Colltorens, Commerce-Collegii och Jern-Contorets särskilde Beviljade Cassa-Creditiv, insatte i Deposilions-afdelningen 400,000 400,000 k. Bankoverket. Rikets Ständers, år 1841, församlade Revisorers Berättelse om granskningen af Ilikggälds-CJontorets förvaltning och räkenskaper samt Götha Kanal-Bolags och Malmö f. d. Diskont-inrättningars utredning. Sedan undertecknade , af Riks-Stånden i föreskrifven ordning valde och, genom Kongl. Maj:ts nådiga Kungörelse den i5 Juli innevarande år, sammankallade Revisorer af Stats-, Bankooell Riksgälds-Verken , numera fulländat de göromål och förrättningar, som oss i sådan egenskap ålegat, få vi härmedelst till Rikets Höglofl. Ständer afgifva nedanstående särskilda Berättelse om hvad som förekommit vid den utaf oss verkställda revision af ej mindre Riksgälds-Contorets förvaltning och tillstånd, än den åt Styrelsen öfver samma Verk äfven uppdragna utredning af Götha Kanal Bolags och Malmö f. d. Diskont-inrättningar. 1:0 ingående Riksgälds-Contoret. Vid Revisorernas sammanträde den 15 nasti. September blefvo, genom Herrar Fullmäktige, till dem aflemnade de Berättelser, som i i §. af den vid sista Riksdag för granskningen af RiksgäidsVerket utfärdade Instruktion finnas uppräknade.