Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jordbruket drifves antingen med lejda tjenstehjon, hvilka, om de vissa tider af året äro nödvändiga, likväl en annan tid skulle kunna umbäras, eller ock med arbetsbönder och torpare, som vanligen måste vårdslösa sitt eget gårdsbruk, för att behörigen sköta herregårdens, och ofta allt mera betungas, i den mon detta utvidgas. — Bergshandteringen har sina särskildte arbetare, som, alltid mäste underhållas, men icke hela året igenom kunna sysselsättas, Likaså har nästan hvarje Den i Martti. *5 större Fabriksrörelse sina egna arbetare; och detta gör både productionsoch förädlingskostnaden drygare, än de behöfde vara, emedan dels arbetarens underhåll den tid hans arbete icke behöfves, faller det gjorda arbetet till last, och dels ofta ett helt hushåll måste försörjas af den, som begagnar arbetet af en enda. Ett förmonligare förhållande tror jag kun.' de beredas, om tillfälle gåfves för mindre bemedlade personer, att med ägande rätt förvärfva mindre possessioner, utan deltagande i de onera och tjenstbarheter, som i allmänhet åtfölja hemmantalet. Fråga har varit om en mera utsträckt hemmansklyfning, men dels är denna i sjelfva verket längre utsträckt än författningarne hittills medgifvit och äfven längre, än de, med en generel tillämpning kunna medgifva, och dels blir alltid fördelningen af hemmantalets skyldigheter, rotering, skjutsning m. m., på mindre lotter, svår att med rättvisa verkställa; men ett annat medel gifves, som jag nu föreslår; att nemligen den tillåtelse, som, genom Enskiftesförfattningarne för särskilda provinser, är lemnad åt ägare af enskiftadt hemman, att inrätta och anslå till och med tiondedelen af dess erhållna jordrymd till särskilta lägenheter, hvar. dera minst af fyra tunnlands innehåll, och att dem till andra personer upplåta, under full ägande rätt till evärdelig besittning, måtte utsträckas till ägare af enstaka hemman i allmänhet, men med mindre inskränkning, än som nu för enskiftade hemman äger rum, så att t. ex, från helt hemman af ett hundrade tunnelands ¥>
De för Registratorerne och Bokhållarne|föreslagne arfvoden böra nedsättas i Malmö till 333 R:dr 16 sk., och i Götheborg till 500 R:dr, men deremot Waktmästarne* ökas i Malmö till 133 R:dr 16 ak. samt i Götheborg till 200, hvarunder man ej kan få någon dugelig peraon, på hvars säkerhet likväl ganska mycken vigt ligger. Efter de«se förändringar fö» reslås för Malmö Contoir. Skull* någon af Bankens ordinarie Tjen - Den 16 September /. m. *33 steman anställas tillftjenstgöring vid Contoiren, så böra de lika med Ombudet behålla och åtnjuta hela deras i Banken innehafvande Lön. Äfven alla sådane Bankena Embetsman böra räkna sin tour Och befordran inom Bancoverket till godo. De utgifter sorn för tjenstgöringens bestridande inom Banken genom deras afgång kan erfordras bör af Banken bestridas af DiscontFonden Resepengar till och ifrån Contoiren erhållas för alla sådane Embetsman efter Fullmägtigeg i Bankens beslut, men den för BancoOmbudet föreslagne eqvipering, anser jag så högst ovanlig att jagden alldeles bestrider och' anser denna endast vara upptagen 6åsom ett sätt att föröka till det aldrahögsta den för det synbart gynnade BancoOmbudet föreslagne aflöning. Directeurer j sorn bo utom station böra endast erhålla resepenningar till och ifrån station för en gång: men deremot då jag anser det högst nödvändigt, att Directionen alltid bör finnas på stället, bör lämpelig inqvartering så väl dem, som betjeningen anslås. 5:0. Då så mycken vigt synes läggas på det föreslagna Ombudet, anser jag fullkomlig contrast ligga deruti att Utskottet föreslår, att Directionens Ledamöter böra förrätta hans tjenst då han är frånvarande, som genom inträffad sjukdom skulle ganska väl kunna räcka längre tid, men deremot föreslår att ingen Directeur får i hvad fall som häldst vara frånvarande öfver 3 veckor, utan att hans supple-i ant skall inträda i dess ställe.
Erfarenheten har också visat, att då Regeringen afgifvit sådana framställningar, de äfven blifvit bifallna, och till följd af denna princip, har Ulsk. afstyrkt den väckta motionen om understöd af allmänna mede! till enkefru af Wingård. Ett annat skäl har dessutom förefunnits, nemi. att, om enkan bör beviljas pension, hufvudsakligen med afs:de å mannens förtjenster, man icke dock kan helt och hållit lemna ur sigte beskaffenheten af den person, åt hvilken pensionen skall beviljas. Jag anhåller om bifall till Utskrs förslag. Hr Prytz: I anledn. af den siste talarens yttrande får jag fästa upmärksamheten derpå, att Utsk. i denna punkt frångått den omnämnda principen, ty ITtskhar endast sagt, att motionärens upgifter icke äro bestyrkta, hvaraf följer, att om desse upgifter hade varit bestyrkte, hade Utsk. tillstyrkt den begärda pensionen. Då nu Hr Printzensköld vitsordat, att sterbhuset är försatt i konkurstillstånd, måtte väl detta bevisa enkefru af Wingårds behof af pension och jag får således anhålla, att en pension af 500 Rdr Rmt mätte henne tilldelas. Den 9 December e. m. 197 Hr Printzensköld: Jag hade önskat, att icke behöfva upträda emot sednare delen af Gr. Lagerbjelkes anförande, emedan hvad han deri yttrat aldrig bort blifva föremål för öfverläggning åtminstone inom delta Stånd. Träder man inom enskildhetens område, börjar man att undersöka individernes förhållande i de mest enskilda omständigheter, så befarar jag, att dessa undersökningar skola blifva så beskaffade, att man önskar, att de aldrig blifvit föreiagne. Här är endast fråga om en förtjent embetsmans enka skall af Staten erhålla något bidrag till sitt uppehälle eller icke. Hade hon haft enskild förmögenhet, så skulle jag icke upträdt emot Utsk:s Betänk., men då hennes man icke efterlemnat annat än skulder, och den pension jag föreslagit ingalunda är öfverdrifven, anhåller jag om bifall till densamma. Gr. Lagerbjelke har äfven här framkommit med Utsk:s princip.
Att Läroverkseforerne i allmänhet må vara tillåtet, på vederbörande lärares och skolinspektörers hemställan, vid fastställandet af de förslag till årspensa, som vid hvarje hösttermins början böra till eforerne ingifvas, medgifva icke blott de enoch två-klassiga elementarläroverken, utan äfven de treklassiga en eller annan frihet i afseende på de föreskrifter, som gälla för motsvarande klasser i de femoch sjuk lassiga; och särskildt att de må tillstädja dem att, der de tillgängliga lärarekrafterne dertill förslå, något utsträcka undervisningen utöfver hvad i Kongl. Stadgan för elementarläroverken är föreskrifva; 2:0. Att i afseende på kompetens och prof för tillsättningen af lärare vid de en-klassiga Elementarläroverken, samt desse lärares löner, tills vidare må förblifva vid hvad i Kongl Brefvet den 22 November 186 i är föreskrifvet i afseende på de enklassiga pedagogierna. Herr Sommelius åter har, till stöd för sitt yrkande, att pedagogien i Laholm måtte förändras till ett lägre elementarläroverk, åberopat så väl de grunder, hvilka närmare voro angifne uti en af honom väckt motion rörande åtskilliga ändringar och tillägg i nu gällande skolstadga, som ock att, enligt motionärens åsigt, hvarje stad i Sverige borde åtminstone hafva ett lägre elementarläroverk. I den af Herr Sommelius sålunda åberopade motion (J[g. 26), hvilken ej blifvit till Utskottets handläggning öfverlemnad, vltrar motionären, bland annat, att i nu gällande skolstadga, likasom i den af år 1856, saknas en högst väsendtlig sak, nemligen en sådan bestämning vid läroverkens klassificering, att hvarje klass af läroverk representerade i någon mån en på de olika studierna afslutad undervisning. Att pedagogierne och de tvåklassiga läroverken voro otillräckliga för att bibringa någon som helst undervisning, tillräcklig för någon Samhällsklass, som borde höja sig något öfver den bildning, som meddelas i folkskolan, lede ej tvifvel.
Uppfriskade till sinnet 0c.h riktade med en Iiel del nya ideer a t t bearbeta, återgingo I+ med mer lif och lust än 11 % gonsin till arbetet för tidskriften. S. L-d sager sjiilf härom: SNU fwst hade jag funnit en verksamhet. som tog ~uina basta krafter i anspråk, och, retande mig arbeta med min moder ..: gillande och i samklang med min virn, kände jag mig lycklig såsom aldrig förr. Denna lycka hlef a1111~ rikare, (K jag hade glädjen a t t komma i nära beröring iiiecl Fredrika Breiner, ocbh a f ' umgänget med henne fick jag eemttaga intryck. som skola följa mig genom W e t. Afilen niigra unga, intelligenta flickor h a h a slutit sig till mig, och det inflytande jag utöffar på deni bidrager ock till min lycka. s Men under det ticiskriften sökte uppfostra kviiinan och uppmuntra henne, att, bortläggande (len passira roll i namhället, som länge varit hennes, till medniänniskors biista och ' för alhannyttiga värf använda de krifter, som ej togos i ansprhk för närmare plikter, kände Sopliie sig allt allrarligare ma-nad a t t sjalf deltaga i ett sildant arbete. Första yttringen däraf var stiftandet af Sö9zdagsoch aftonskolor .för arbets7cZnssens döttrar (1862). Hon motiverar själf dessas tillkomst i de vackra. orden: ratt bryta en ny väg mellan öfverfiödets och armodets döttrar och bringa dem att lära känna, tjäna och älska hvtrrandra, se där den tanke, som ligger till grund för dessa skolor)), hvilka förekomma i en uppsats i 8: de årg. Hennes förmåga att intressera. andra för sina ideer och frammana diigliga medarbeterskor. visade sig redan nii, t y hon lyckades samla omkring sig en hel stab af unga,. bildade fickor, hvilka med nit och ifver åtog0 sig lärarinnekallet i flere af ' Stockholms församlingar.
Emedlertid har He t Assessor Rundqvist, med underdånig ansökan ingått, att Hans Majrt måtte täckas, på sätt Stats-Utskottet föreslagit och Fröt, Utdr. d, 6 Dccemb, 1833 Ständerna godkärult, förunna honom en sadan uppmuntran för hans hafda möda; men då detta mål varit först till öfve läggning dragit inför Ständer ne har Hans Kongl. Majit icke i Stats-Radet velat uptaga detta ärende, förr än deröfver ordentlig expadition inkommit; Aliså för a.t det tillstyrkande till belöning och det erkännande af Herr Assessorer» Eundeqvists medborgerliga förtjenst, sorn Stats-Utskottet och Riks-Ständen algifvit, icke mätte blifva aldeles utan verkan, föreslås att Hoglofl. Expedi. tions Utskottet måtte anmodas, att med anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 60, uppsätta eu underdånig Skrifvelse till Hans Majit, hvilket äfven tyckes vara så mycket läinpelrgare, sorn nämnde Stats-Utskottets Utlåtande, verkeljgen innehåller ett förslag till Assessor Lundeqvists skadeslöshållande, Born Riksens-Ständer godkäut och bifallit. Ett Prolocolls-Utdrag, genom hvilket Höglo fl, ExpeditionsUiskottet härpå göres uppmärksamt, torde derföre befinnes vara i trin ordning ock derföre äfven af He dervärda Bonde-Ståndet bifallas Pehr Andersson från Södermaa!aIid, 314 Prof, Ut dr. d. <j Deccmir. Som uppläsfes; Och beslöt Bonde Ståndet, att genom Protocolls-Utdrag lemna Expeditions-Utskottet del af berörde Anförande, i det af Pehr Andersson uppgifne ändamål, Den S December. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S, D.
Reträffarrde de af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden yttrade meningar om en förändrad organisation af jury-inrättningen; så, då inga redactions-förslag i detta afseende blifvit uppgjorda och endast bestämda redaetioner kunna tilL en annan Riksdag blifva livilande, fann Ridderskapet och. Adeln de tre öfriga Ståndens ofvamiämnde yttrade meningar icke i deras nuvarande form kunna blifva föremål för någon sarnmanjemkning enligt 56 §„ Regerings-Formen, utan böra förfalla; Rikets Ständer likväl obetaget att, om i laglig ordning några redactions-förslag i detta afseende Rikets Ständer underställas, kunna samma förslag äfven vid denna Riksdag i föreskrifven ordning bereda». Från Kögvördige Preste-Sta.ndet. S'. Föredrogs å nyo Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 7j, angående beslutne åtgärder vid Memorialet, lV:o 58, i anledning af återremisserne pä förslagen i Memorialet l\T:o 4°> * sammanhang hvarmed äfven Hedervärda Bonde-Ståndets inbjudning af denna dag kom under öfverläggning. Då den Proposition blifvit yrkad, att det af Constitulions-Utskottet, i Memorialet N:o f\o, rörande Tryckfrihets-Förordningens återbringande till dess ursprungliga skick, afgifne förslag om Indragningsmagtens upphörande, emot hvilket inga anmärkningar blifvit inom det Högy. Ståndet gjorda, må hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, och Herr Doct. Erkebiskopcn och Talmannen förklarat, ”att han icke ansåg sig kunna göra denna proposition, emedan den förutsätter den rättighet för Riks-Stånden,. att sjelfva företaga en definitiv jemknings-åtgärd med de anmärkningar, sorn. blifvit gjorda, emot ett Constitutions - Prot. XJtdr. d. 12 Fehr• i835. 19 Utskottets förslag, merr såclant befinnes i uppenbar strid emot senare morn. af 56 §.
De kanoner, som ej kunde bortföras, sänktes, och pontonbryggan lemnades åt floden. Hans sista ord, då han såg den stumma, men talande förtviflan på sina officerares ansigten, voro dessa, pressade från ett icke mindre förtvifladt hjerta ”Det är förbi!” Och visst var det nu förbi. I de dagarne emottog Kristian Fredrik på Spydbergs prestgård Carl Johans fredsförslag genom tvänne af sina egna trognaste undersåter. Och här tillkallades såväl generaladjutanten Sejersted som öfverste Hägerman för att afgifva en samvetsgrann förklaring öfver den frågan om det ännu fanns en möjlighet att armén kunde skydda Kristiania så att staden ingenting hade att frukta, hvartill båda dessa herrar svarade att det nu icke längre stod i arméns makt att hindra fienden från att der intränga. Detta var afgörande. Underhandlingarne började och fortgingo, stilleståndet afslöts och efter öfverenskommelse med Kristian Fredriks adjutant ingingo under natten de svenska trupperna i Fredrikstens fästning, hvars obeväpnade manskap, obekant med den nya förändringen, började ett handgemäng med de öfvervinnare, som nu utan svärdsslag skulle blifva herrar, der norrmännen sjelfva förut varit det. Officerarne erbjödos af Carl Johan att erhålla sin återstående sold i svenska penningar, hvilket dock afslogs, liksom anbudet för garnisonen att få uttåga med sina fanor. Men då den efter utrymningen passerade svenska linien, erhöll den salut. Öfverallt på både svenska och norska sidan talades med högsta aktning om Fredrikstens kommendant, officerare och manskap. Konventionen i Moss var detsamma som Kristian Fredriks tronafsägelse, ehuru det då ännu hette att han sammankallade riksdagen till början af oktober. Men en hemlig paragraf innehöll att han under någon förevändning skulle öfverlemna den exekutiva makten åt statsrådet. I sin kungörelse till norska folket yttrade han: ”Krigslyckan har förklarat sig emot oss, och en fortsatt strid under närvarande ställning skulle blifva fosterlandets ödeläggelse.
Och Luca, som egentligen skulle vara träsnidare och skära helgon, som hon kunde sälja, han gaf sig aldrig tid att stå stilla inne på verkstaden, utan gick alltid ute i trädgården och skötte om blommorna. Jo, de hade nog en trädgård i stenrösen på Monte Chiaro. Men han skulle ej tro att det var något med den. Hos henne var ingenting som i klostret, det kunde väl Gaetano förstå. Men hon ville så gärna ha honom, därför att han var en af de gamla Alagona. Och där hemma hade hon och Luca och Pacifica sagt till hvarandra: »Fråga vi efter om vi få litet mer bekymmer, om vi endast få hit honom.» Nej, det skulle madonnan veta, att de ej gjorde. Men nu gällde det om han ville gå igenom något för att få vara hos dem. Och nu hade hon slutat, och nu frågade pater Josef hvad Gaetano tänkte svara. Det var priorns vilja, sade pater Josef, att Gaetano skulle bestämma själf. Och man hade ingenting emot, att han gick ut i världen, därför att han var den siste af sin ätt. Gaetano gled sakta ned ur donna Elisas knä. Men svara! Det var ej en så lätt sak att svara. Det var mycket svårt att säga nej till den signoran. Pater Josef kom honom till hjälp. »Bed signoran, att du får svara om ett par timmar, Gaetano. »Gossen har aldrig tänkt på annat än att bli munk,» sade han förklarande till donna Elisa. Hon reste sig upp, tog sitt paraply och försökte se glad ut, men hon hade tårar i ögonen. Visst, visst skulle han betänka sig, sade hon. Men om han känt Diamante, skulle han ej behöft det. Nu bodde där endast bönder, men där hade en gång funnits en biskop och många präster och en myckenhet munkar. De voro borta nu, men de voro ej glömda. Allt sedan den tiden var Diamante en helig stad. Där firades flera festdagar än annorstädes, och där funnos massor af helgon, och dit kommo ännu i dag en sådan mängd pilgrimer. Den, som bodde i Diamante, han kunde aldrig glömma Gud. Han var nästan halft präst. Så för den skull kunde han gärna komma. Men han skulle betänka sig, om han så önskade. Hon skulle komma igen i morgon.
För all uppman:» till antagandet af en theori, som skulle hafva sådana följder, mine herrar! har denne statsman pä samma sätt sorn Frih. Sprengtporten, alluderat på hvad andia länder gjort i fråga om canalers öppnande och andra större förelag. Lika med Frih. Sprengtporten liar han ansett, att vi ej borde stanna efter andra nationer, utan följa samma spår. Utan att vidare ingå på detta gebit, hvilket naturligtvis är både för vidlyftigt och för djupsinnigt alt af mig nu behandlas, torde det tillåtas mig förklara, att då jag, såsom jag redan yttrat, varseblifva denna theori, förmärkt att den griper omkring sig och inom mig känt mig lifligt förfärad af deima theoris hastiga utspridande oell de manga proselyter, den redan gjort, alt jag anser mig vid detta tillfälle, då den framträder genom en så aktningsvärd organ, som den siste värde talaren, böra fästa R. o. Adis och hela Svenska folkets uppmärksamhet derpå. Vid ett annat tillfälle torde det blifva mig tillåtet alt närmare granska denna theori, och visa, att den hvarken är riklig eller ens möjlig att utföra. Nu inskränker jag mig blott till att säga, alt 0111 denna theori har legat till grund för StatsTJIsk:s förfarande, så förundrar det mig ej, att StatsUlskis betänk, blifvit sådant, som det är; men då innefattar det för mig en förnyad anledning att söka i detaljerna emotsätta mig detsamma allt hvad jag förmår. Frih. Leijonhufvud, Abraham: Manbar framställt den anmärkntn, att StatsUtsk. tagit miste om grundsatsen för rätta sättet att ordna extra-statsregleringen i del afseende! att, i stället för att restituera medel eller utdela dem, — hvilket kanske torde vara ungefär detsamma, — eller att derigenom bereda skattenedsättning, Utsk. anordnat betydliga anslag, hufvudsakligen till enskildes fördel. Det vore måhända ett åliggande alt ådagalägga hvilken mening hos Utsk. varit den gällande, men Frih.
BåtsinänSrotarne på Gottland, angående ny indelning af. Se Gottland. Båtsmän, transporter af, att de må ske sjöledes. Se Transporter. Båtsmans dagsverksskyldighet till Församlingarnes Pastorer, angående. Se Dagsverksskyldighet. Båtsmäns skyldigheter och rättigheter, om ett sammandrag af de Författningar som bestämma. Se knecktar. Bänkmans-fördelning, angående förrättad. I. 22. Bänkmans-val. Se Val. Bänkmähnen, ledigheter ibland. Se Afsägelser. Böter. Se Vite. Böter, ohi upphäfvande af 5 Cap. 8 §. StrafFBalken. XVI. B. i4o. A. 232. XVII. C. CabinettsCassan, angående 2:ne i ConvojCassans räkenskaper afskrifne summor, som varit utbetalte till. Se ConvojCassan. Gale'n, E., Vaktmästare vid BankoDiskonten, om ett årligt understöd för dess enka. XIX. B. 213. A. 245. (Jalmar Län, om anslag till anläggning af en ny väg inom. Se Väg. Canzli, Kongl. Maj:ts, om verkställigheten af Rikets Ständers beslut att de där inflytande sportlar skola utgå såsom GhartaeSigillatse-afgift. XV. B. 38i, 4r7* XVI. Å. g3. ( 4g ) XVII. CanzliDireetioners, RiksStåndens, Memorial angående tjenlige rum till särskilda klubbar och gemensam samlingssal för RiksStåndens ledamöter. I. ig. A. 23. Canzlierne, Ståndsoch Utskotts-, ora minskning i utgifterne för. Se Riksdagskostnaderne. CanzliStyrelsens handcassa, om öfverlemnande af, till Riksgäldskontoret, lil. 168. IV. R. 2g. — handcassa, angående anmärknings-anledning i fråga om dispositionen af. XI. R. 33o. XII. A. 176. CapellansRoställen, om roteringsbefrielse för. II. 56.
FRÖKEN LUNDBERG (i samtal med frö- Grosshandlaren gymnastiserar lungorna. FRÖKEN TÖRNBOM. Han måtte ha haft tur i kväll. FRÖKEN LUNDBERG. Det har han altid. (Gör en gest ät hufvudet.) FRÖKEN TÖRNBOM (skrattar). Nej då! (De fortsätta samtalet med lägre röster.) FRU BRUHN (kommer åter fram mot rampen, med Saima om lifvet). blir långtrådigt med ständiga tête à têter. SAIMA. Därute äro vi så ensamma, Hugo och jag, och det Åh, för den skull så... 39 FRU BRUHN. Jo, i längden. Och så leds jag. SAIMA.. Kan du göra det, du som är så glad och... FRU BRUHN (afbryter). alt taga Saima och mig ut till fabriken en dag. Eller hur, Saima? Hugo du! (Direktör Bruhn närmar sig.) Du får DIREKTÖR BRUHN. Saima.) Det måste ni vara med om. Ponnyhästarne och splitternya korgvagnen damerna i framsätet jag själf på hundsvotten och en korg komprimerad lifsglädje under fotsacken. Ja visst. Det var ett charmant förslag. (Ifrigt till SAIMA. Har ni lifsglädje korgvis... ni lycklige, som har alt. FRU BRUHN (skrattar ystert). primerad lifsglädje det är champagne det. SAIMA Ha, ha, ha! Du känner inte Hugos språk. Kom (med glänsande ögon). Åh! DIREKTÖR BRUHN. Jag hoppas kunna lära er det språket. SAIMA. Hvilket? 40 DIREKTÖR BRUHN. Lifsglädjens. FRU BRUHN. lindrig darrning i rösten) när han vill. SAIMA Ja, det fins inte bättre läromästare på jorden, (en nyfiken beundran). (betraktar direktören med DIREKTÖR BRUHN. Nå, accepterar ni? SAIMA. handen för munnen.) Åh, vår tråkiga lilla storstad! Men tyst för all del annars blir jag olycklig! STENSTRÖM
I följd häraf bör af Rikets Ständer äskas, att anslaget i penningar till Ju stitie-Staten under Svea Hof-Rätt må ökas med förutnämnde, belopp, tillsammans 3,500 Ridr Runt, samt att den föreslagna skjutsoch traktaments-er-sättningen ina utgå af Andra Hufvudtitelns förslags-anslag till Reseoch Traktamentspenningar. Anslaget i penningar till nämnde Justi t ie-Stat, som nu utgår med 18.989 Ridr 52 öre, skulle således komma att utgöra 22,489 Ridr 52 öre; hvaremot någon förändring i de indelta räntorna på samma stat, 2,201 Ridr 89 öre, icke ifrägakommit. G:o. Angående Götha Hof-Rätt och deus Justilie-Stat. Med anledning deraf, att ännu 5 Kanslister tillhöra denna Hof-Rätts stat och att densamma, liksom Svea Hof-Rätt, erhållit Nådig tillåtelse att i ofvan omnämnda Bil. N:o i till Kongl. Maj:Is Nåd. Prop. N:o 4, om Statsverket 4839. 9 omnämnda fall uppskjuta den nya arbetsordningens föreskrifter i fråga om göromålens fördelning emellan tjenstemännen, torde enahanda förbehåll, som vid Svea Hof-Rätt, böra föreslås angående rättighet för Kongl. Maj:t att vidtaga den jemkning i tjenstemännens lönebelopp och angående dispositionen af arfvoden till e. o. tjenstemän meddela de bestämmelser, som erfordras för att bereda de tjenstemän, å hvilka den nya organisationen ej eger full tillämpning, deras tillständiga rätt, men i öfrigt begäras, att det under nu varande statsregleringsperiod för Götha Hof-Rätt och dess Justitie-Stat. utgående anslag, må jemväl för framtiden å stat uppföras och lika som hittills fördelas. 7:o /Ingående Hof-Rätten öfver Skäne och Blekinge med derunder lydande Justitie-Stat.
Utgående från dessa allmänna, af sakens natur och erfarenheten besannade grundsattser, samt dels i afsigt att stärka Bankens förmåga att mera lita på egna tillgångar, dels för att begränsa lånerörelsen och dels för att bereda en framtida öfvergång till en annan Bankreglering, har jag inom Utskottet understödt det af en Ledamot af Borgare-Ståndet väckte förslag om lånerörelsens öfverflytlning till Riksgälds-Contoret , för att derifrån i en mera passande tid kunna på det sätt utredas, att en del af privatassociationer öfvertogs, och en annan del på långsam amortering utställdes, hvarefter Banken således skulle komma att endast såsom Deposit-, Wexeloch SedelBank qvarstå. Ideen härom har redan för längesedan varit af framlidne Presidenten Grefve IVirsén antagen, en dylik organisation utaf Englands-Banken har varit föreslagen. Ilambm-gska Banken eger ingen Sedeleller Lånerörelse, och Kongl. Maj:t har i Nåd. skrifvelse till Rikets Ständer föreslagit Discontrörelsens pfverflyttning, och i början af Riksdagen försvarades en flyttning af lånerörelsen utaf flere af Ridderskapets och Adelns Ledamöter. U - lior till BanCo-UtsJcottets Utlåtande N:o 16.