Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Motionairens nit är för lagbunden ordning och allmän säkerhet,’ lika billig och med Lagar och Författningar öfverensstämmande anser jag den åtgärd vara, han yrkar måtte vidtagas ”att förekomma de ntan allmin tillåtelse införde marknader, som 1 de senare åren blifvit satte i gång på flere inom hans Harad närbelägne ställen och dr; ligen d samma dag fortsättas” Likväl måste jag erkänna, att jag ännu tvekar om jag skall anse dessa marknader,' såsom emot Auctoriteternes offentligen kungjorda förbud, egenmägtigt inrättade, laglöst fortsatta och således verkligen brottslige sammankomster, eller, om de icke snarare äro genom häfden och gamla plägseder tillkomna, af glädjen och ej af handels-speculationen ordnade, större gillen, dem Läns-styrelsen lemnade, såsom oskadtige, utan all anmärkning^ men hvilka småningom lära beklagligen urartat till sjelfsvåld och lagbrott. I det förra fallet hade val dessa samlingar af den tve Utsi. Bet. N:o 38. § lydigaste natur längesedan upphört att vara eit föremål för den fredliga och rättsinnade medborgarens klagan genom deras ändamålsenliga åtgärder, hvilka skola hafva öga uppå att röfveri och rappen fört ages, våld och orätt afvärjes och de, som dermed umgå, alfvarligen af straffas, I det senare fallet åter , och ”om allmogen i denna delen af Westergöthland, i likhet med allmogen i Skåne, Ifrån långliga tider tillbaka nyttjat ofvannämnde gillen eller så kallade marknader och påstå än vidare att blifva dervid, är det väl, enligt Konungens Resolution på Städernes Besvär af den 28 Augusti 1727, vederbörandes pligt att förekomma otidigt lefverne dersammastädes, sd kärt dem i annor händelse är, att undvika laga ansvar; men i intet fall kan jag förlika mig med den utsträckning af en för någon mindre del af Skaraborgs Län, möjligen på en korrt tid, behöflig local-åtgärd till en allmän lag för hela Riket, hvilken Utskottet trott sig böra , i följd af den värde Motionairens memorial, såsom nyttig tillstyrka.
Hr Tersmeden nämnde, att R. St. vid någon riksdag beviljat 3-dubbell del belopp K. AI. för skolväsendet begärt. Hvad hafva vi sedan dess till upmuntran för vår frikostighet från Regeringens sida erfarit? Jag har redan vid ett annat tillfälle yttrat mig derom, då dechargebetänk. förevar. Jag vill icke åter uprepa det, utan endast förena mig med de talare, som bär visat vigten och nödvändigheten af detta anslag. För att utföra hvad de önska, finnas måhända medel inom de stora tillgångar R. St. redan beredt Regeringen, men derom äro vi i fullkomlig okunnighet, emedan så litet från Styrelsens sida blifvit oss vid denna riksdag meddeladt. Aledan jag har ordet, måste jag besvara en Frih. Cederströms anmärkn. Om jag rätt fattade honom, yttrade han, att enl. hans åsigt det vore vådligt att låta dem, som skola blifva lärare, försöka sig i undervisningen af barn, som äro lemnade till handledning af en rektor. Kan detta vara mera vådligt, än att låta en icke invand lärare öfvertaga undervisningen utan tillsyn Den 26 Juli. 443 af rektor eller andra erfarne män? Kan man på allvar påstå sådant? Kan man motsäga de tänkvärda ord Hrr Adelborg och von Hartmansdorff yttrat, men som tyckas icke hafva vunnit gehör? Jag skall icke vidare yttra mig i saken; men jag beklagar blott, att samhällets mest angelägna frågor skola lemnäs så handlöst utan behjertande, och att ”propos:n, propos:n11 är det enda man önskar sig. Ofverläggningen ansågs härmed fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framslälde, att, i fråga om nu förev:de mom. litt. g, Hr Adelborg yrkat bifall till Professor Carlssons motion, att en summa af 10,000 R:dr årligen måtte anslås till lärareanstalter för blifvande lärare vid Elementar-läroverken, att med lika belopp mellan 2:ne seminarier fördelas, samt att R. St. må hos K. M:t i underd. anhålla om vidtagande af nödiga åtgärder för dessa anstalters inrättande; Frih.
Jag skulle kunna anföra många exempel derpå, att hemmansdelar af lika hemmantal och likg beskaffenhet med andra hemmansdelar uti samma hemman, från hvilket de blifvit sålda, det oaktadt hafva blifvit olika taxerade. Jag tror, att Frih. Ridderstolpe och jag äro af samma åsigt, fastän vi se saken ur olika synpunkter. Frih. Ridderstolpe säger, att i den citerade § icke något är nämndt om det relativa taxeringsvärdet. Jag skalle likväl tro, att, då man nämnt en rättvis taxering, detta måste betyda, att de taxeringar som göras, böra ske efter samma grunder, och då blifva taxeringarne relativa den. ena till den andra. Den siste värde talaren har nämnt om det olika förhållande, som äger rum inom södra och norra delen af Riket och inom norra och medlersta delen sinsemellan. Jag känner måhända icke huru förhållandet är derstädes; men jag känner ett län, och i det länet är taxeringsumman 1,000,000 r:dr högre än den i minimitariffen bestämda. Jag anser således icke, att taxeringen der kan vara för låg, och hade detta varit förhållandet, så skulle vederbörliga anmärkmr från auctoriteterna visserligen icke uteblifvit. Föröfrigt skulle jag tro, att det icke kan vara R. St:s mening, att taxeringen skall till högsta möjliga belopp uppdrifvas, och då minimitabellen fullt uppfylles, så måste ändamålet med taxeringen redan derigenom vara vunnet. Jag tror, att genom den term, som här står, nemi. ”rättvis taxering,” det ändamål vinnes, som varit åsyftadt, nemi. att taxeringen må blifva relativ. I fall någon taxeringscomité skulle finna sig föranlåten att för mycket nedsätta taxeringsvärdena inom districtet, så åligger det pröfningscomiteen att icke underlåta rätta de fel som äro begångna. Af alla dessa skäl tillstyrker jag bifall på Utsk:s förslag. Frih. Raab:
För båda dessa falt erhöll den af befälhafvaren, Amiral af Wirsen, de mest smickrande loford. Man påminne sig, alt Wirsén var sparsam i loford, så väl som i ord. Detta bevisar, att en bevär:s-trupp, med eget godt befäl likväl, kan, efter en kort ändamålsenlig exercis, med fördel användas, oberoende af gammal stam. Beträffande Lifbevär:s-reg:tet, har jag inhemtat, att detta reg:te, efter 12 dagars exercis, kunnat, utan särdeles bekymmer hos befälet, ställas i linie och visas; att detsamma, efter 20 ä 24 dagars exercis, med temmelig tillförsigt Den y Maj c. m. af befälet, kunde till manöver ställas i bredd med gamla truppen. Det bevisar äfvenledes, alt corpser af denna beskaffenhet, försedda med eget godt befäl, kunna användas, oberoende af gamla truppen; men befälet måste vara sådant, som dessa begge corpser ägde och siga. Den erfarenhet, jag samlat på deuna bana, bar öfverlygat mig, att en bevär:s trupp bör exercera åtminstone io dagar om året, 3 år ä rad, för att uppfylla sin bestämmelse emot fienden. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Jug uppträder icke för att tala, hvarken för, om, eller emot det utlåt., som nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Mina skäl derför äro, att jag icke kan tala för en sak, som strider mot mina åsigter; all jag icke vill tala om ett ut låt. som jag önskade aldrig blpfve omtaladt; och alt jag icke bör tala emot ett betänk., som så litet talar för sig sjelft, och mot hvilket så många andra ledamöter afgifvit yttranden. Jag uppträder egentligen i anledn. af en ledamots inom detta Hus på f. m. lemnade uppgift eller anförande, i anledn. af detta utlåtande. Det var Frih. Fock, som yttrade sig sålunda:
– Min far, ropade Singoalla och slog sina armar kring hans lif; – den blonde ynglingen är min man; vi hafva svurit hvarandra trohet på Alakos bild; du kan aldrig taga honom ifrån mig. – Hon yrar, sade höfdingen – Hvar är Assim? – Jag är här, svarade denne dystert. – Hemta hit ett krus, befallde höfdingen. Kruset frambars af en qvinna. Höfdingen upplyfte det framför sig. – Assim, sade han, – jag gifver dig min dotter till äkta, och till ett tecken derpå krossar jag detta ... – Håll, utbrast Assim, – ni vet icke, om jag vill hafva henne. Jag plägar ej fika efter ett äpple, i hvilket en annan redan bitit. Höfdingens ögonbryn rynkades och hans läppar sammanpressades. Men fruktan för Assims mäktiga slägt, medtäflaren med hans egen om magten och första rangen inom bandet, riktade utbrottet af hans vrede icke mot Assim, ehuru denne grymt skymfat honom, utan mot Singoalla. – Bort! ropade han och stötte henne häftigt ifrån sig. – Jag vill visa, huru en höfding skall skipa rättvisa, och fördömd vare den tunga, som vågar smäda mig för väld! Dotter, du har skymfat ättlingen af en bland de tio furstar, hvilka förde vårt folk ur dess fäders land Assaria. Du visste dig vara bestämd att blifva Assims hustru, men du har öfvergifvit honom för en främling. Välan, sök denne främling, hans kärlek eller köld, hans barmhertighet eller afsky; men sök intet mer hos oss! Du är utstött ur vårt band. Gå till din främling! Ett allmänt jubel från Assims anförvandter och vänner, hvilka utgjorde en betydlig del af bandet, helsade dessa ord. Höfdingen hade med denna åtgärd betryggat sitt hotade välde öfver bandet. Derpå var den beräknad. Men vreden hade äfven sin del deruti. Nu, när domen var uttalad, gick plötsligt en uppvallning af faderskänslan genom hans hjerta, och han väntade, att några röster bland de omgifvande skulle höja sig till Singoallas försvar.
Memorial med öfverlemnande af redactionen af de stadganden hvarom Sveriges Rikes Ständer öfverenskommit till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden. Sedan det blifvit Constitutions-Utsfeottet uppdraget att förrätta redactionen af de beslut, Riksens Ständer fattat i anledning af Konungens Nådiga Proposition om de nya Constitutionella förhållanden, som uppkommit genom Föreningen mellan Sverige och Norrige, skyndar Constitutions-Utskottet att härmed en sådan redaction till Riksens Ständer öfverlemna. Constitutions-Utskottet får vördsamt föreslå, att, derest denna redaction af Riksens Ständer gillas, densamma såsom en bilaga måtte åtfölja Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, till svar på Konungens Nådiga Proposition rörande detta ämne. Stockholm den 12 Maj 1815. På Högloft. Ridderskapet och Adelns vägnar Rudolf Cederström. På Högvörd. Preste-Ståndets vägnar C. v. Rosenstein. På Vällofl. Borgare-Ståndets vägnar ./. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets vägnar A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. Härmed följa 3 bilagor (A—C). Bilaga A till Mein. N:o 4. 793 Bilaga A till Mern. Redaction af de stadganden hvarom Sveriges Rikes Ständer öfverenskommit till bestämmande af de genom Föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna Constitutionella förhållanden, och såsom grunder för den till upprättande Riks-Aden. Riksens Ständer erkänna och medgifva: Att Konungariket Norrige är ett fritt och sjelfständigt Rike, som ej kan delas eller afhändas, förenadt med Sverige under en Konung, och hvars Regeringsform är inskränkt och ärfteligen Monarkisk. Att Thronföljden är rätt nedstigande och agnatisk, sådan, som den finnes bestämd i den af Sveriges Rikes Ständer beslutna, och af Konungen antagna, Successionsordning af den 2b September 1810.
® Huru denna s. k. passande plantering bör anbringas, för att skymma Enkehusgatans oregelbundna hus, förmäles icke. Hvem betalar kostnaden, hvem besörjer underhållet? Lemnäs åt en mild Försyn. Blefve det vackert, att i fonden af torget se en samling af träd, i stället för en byggnads fagad? — Den sednare skulle på ett konstmässigt, harmoniskt sätt afbryta enformigheten af alléerna; en lund skulle på denna punkt för ögat på afstånd bilda en oredig massa af grönska om sommaren, af kala grenar om vintern. Dessutom fordra träd en lång tid att uppvexa. På deras skugga finge man länge vänta, i synnerhet om, såsom är fara värdt, de aldrig planteras. Utskottet förespeglar vidare någon för Statens behof erforderlig byggnads framtida uppbyggande å platsen. Sådant torde dock icke vara att förmoda, då undersökningarne, för Nalional-Muséets en gång ifrågasatta anläggande härstädes, utvisade, att 90,000 R:dr Banko måste för grundens förstärkande medelst pålning m. m. påkostas för alt bära så storartade byggnadsmassor. Är det sannolikt, att Rikets Ständer framdeles vilja anslå så betydliga belopp till dylikt ändamål? Troligen icke. Redan har enskild person en gång erbjudit sig alt å ifrågavarande plats uppföra en vinterträdgårds-byggnad i lätt stil och af en utmärkt vacker strucktur, hvaröfver ritningen varit för allmänheten tillgänglig och af konstkännare beundrad. Det är sanni, att detta förslag numera är af den sig då erbjudande entreprenören frånträdt; men hvarför afsäga sig utvägen att af ett dylikt förslag, om det i en eller annan antaglig form återkommer, framdeles sig begagna? Angående förslaget af enskild motionär att platsen kunde upplåtas till nya elementar-skolans tillämnade hus, anser jag denna framställning hafva förfallit, enär den förutsättning, hvarunder den afgafs, att nemligen Rikets Ständer tilläfventyrs funne sig förhindrade att bevilja hela den till skolhus-byggnaden föreslagna kostnads-summa, icke inträffat, enär berörda anslags-belopp sedermera under riksdagens lopp blifvit af Rikets Ständer oafkorladt medgifvet. Kongl.
Jag instämmer derföre uti Herr Ribens Förslag, hvilket synes öfverensstämma med deras tanka, som, vid voteringen förra gången ämnet förevar, vunnit, ehuru jag medger, att det strider emot min egen. Herr von Hartmansdorff: Jag anser det vara oundgängligt att antingen åtskilja frågorna, såsom visse Talare yrkat, eller ock förena sig om målets hänskjutande till Nämnd • emedan jag icke kan finna någon oundviklig nödvändighet förhanden , att genast antaga Voterings - 7io Dea 14 December. propositionen , på sätt Herr Grefve af Ugglas framställt Herr Hjerta: Kongl. Majit har öfverlemnat detta ämne till Rikets Ständer, icke för att få vela Nämndens öfvertygelse , utan Ständernasegen , och jag anser det farligaste af allt vara, att öfverlemna en fråga sådan, sorn denna, till Nämnd. 75 § uttrycker tydligt, hvilka Ärendtr kunna afgöras genom 3 Stånds Beslut, samt, i händelse af skiljaktiga meningar, hvilka frågor böra blifva _ Nämndfrågor, oell hvilka böra förfalla. Denna fråga måste tillhöra det senare slaget. Det säges äfven , att man bör gifva något svar åt Kongl. MajitDå anser jag bäst, att lemna detta svar enligt med sanningen . att två Stånd stadnat emot 2 , och frågan förfallit, hvarföre jag tillstyrker Ridderskapet och Adeln att förena sig med PresteStåndet. Herr Lagerhjelm : Jag är förekommen af Herr Bjerta till hvarenda bokstaf, emedan jag, på den af några Ledamöter framställda frågan, huru den underdåniga Skrifvelsen skulle komma att se ut , blott ville svara , att den bör se ut , sora saken verkligen föthåller sig. Herr Rosenblad _, Bernhard: Då frågan innefattar tvenne delar, om förblifvande vid det -förra beslutet och om sakens hänskjutande till Nämd , tror jag, såsom Herr Cederschjöld, det vara mest öfverensstämmande med ordningen, att Ja.propositionen endast innefattar Ridder - Den 14 December. skåpets och Adelns förblifvande vid sitt förra beslut, och att Nämdfiågan särskildt får ^.fgöras.
SLÖib beraé öfmerlemnanbe till (Eomiterabeé pröfning, ljur kongl. !9taj:t anbefallt bern, beB att göra en fullfiänbig farn* ling af be föreffrifter, hvarigenom kprfolagenö jtabganben blifmit änbrabe, uppfjäfna eller tillöfabe, beB att, mib ben npa rebactio» nen af författningarne om fprfomäfenbet, frän ben egentliga kprfolagen tid en färflilt kprfo-ftabga affönbra be reglementariffa och öfriga före|?rifter, Ijmilfa ej egentligen böra höra till ben förjtnämba, fXifeW 0 DvifeB 0tänberé unberbäniga framfMning om upphöran*pnfiränfni«§ bet af 4fi)rfo 33len forn be till benfammaé förbättring erfor* berliga anflag fafnaö, hufma enbaff fäbana åtgärber funnat mib (SnfFilba perfonerö frifofftgfjet och bemöbanben för betta äubamäl hufma blifmit unberflöbba och uppmuntrabe beB af kongl. fDlajité egna mebel, beB af kprfotB behållna tionbe, och af anbra ttllgängar, beB ocf genom tjenffäréberäfning för fiärarne.
Finance-Fördelningen, som häraf insett dåvarande Banko-Utskottets afsigt , att, ehuruväl Summan inom Utskottet blifvit fixerad till FemHund rade Tusende R:d, ej genom uppgifvande deraf, åstadkomma en menlig verkan för Riksgälds-Sedlarnes kredit; hade val funnit, att Banko-Utskottets åtgärd i denne del agde till grund, en lofvärd omtanka, att icke genom ett illimiterad t utsträckande af Creditivet för RiksgäldsContoiret rubba Bankens säkerhet : men likväl ansett så beskaffade skiIjaktigheter emellan Principalernes beslut och insttuetion för dem , sora skola bringa samma Beslut till verkställighet , kunna leda till menlige följder , hvilka ock speciel,t i detta ämne varit nära att inträffaFördelningen trodde likväl sådant för framtiden u^öjeligast vara förekommmit , därest Riksens Ständ er gillade det nyligen från Banko-Utskottet föreslagne tillägg uti i §. af Utskottets instruetion; och att, med ett sådant förklarande till Riksens Höglofl. Ständer, frågan i öfrigt Banko-Utskottets Be tänk an den. skulle kunna förfalla. Beroende det af nuvarande Banko-Utskottet, hemställa det tillägg för framtiden, att Slitandet af det Extra Ordinarie Creditivet icke får ega rum i annan ordning, än, vid Fullmägtiges gemensamma sammanträde till öfverläggning, bevises en motsvarande liing uti Riksgälds.Sedelstocken hafva ägt rum. Uppå gjord Proposition af Herr Baron och Ordföranden blef Finanre-Fördelni ngens hemställan af Höglofl. Banko - Utskottet bifallen. Ar och dag, som förr skrifvit står. Riksens Höglofl. Ständers Banko-Utskotts förnyade Betänkande i anledning af åter-remiss frän de respective Stunden, om förlängning i prcescripfionstiden för Låns omsättning i BankoDi skont-Verket. Höglofl.
Och om vidare en rik Production af nyttiga varor, lämpad efter behofvet att kunna förskaffa sig andra Länders varor, utgör grunden för all Handel, och bevisar ett Lands sanna bestånd och styrka, alltid följder af tillåten Industrie och Näringsfrihet; så måste motsatta verkningar igenfinnas uti ett Land, der Medborgaren ännu saknar den första af menniskans naturliga rättigheter, den, att efter egen. fallenhet företaga det yrke, hvarigenom bon säkrast och utan andras förfördelande må kunna försörja sig och de sina, ulan tvärtom motarbetas och hindras uti sina företag af en mängd skadliga, och för närvarande tid högst otjenliga Författningar, hvilka, genom ett obehörigt Förmynderskap, lägga band på den enskilda omtanken, och såmedelst hindra den större Production, som, befriad från dessa band, sjelfmant skulle framkallas, så måste samma orsaker alltid åstadkomma lika beskaffade Resultat, både uti vår inländska och utländska Handel. Hvad åter angår den säkerhet och stadga, som alltid bör finnas uti ett Lands Myntväsende, lärer föga förändring i detta afseende vara att förvänta, förutan ett visst bestämdt förhållande emellan det reela Myntet och dess Den g Januarii. 459 utelöpande Representant, samt punctuelt uppfyllande af ingångna och å Sedeln bestämda förbindelser. Dessa omständigheter äro af så mycken vigt, att de omöjligen kunna öfverses, utan böra anmärkas och rättas vid detta tillfälle, då Riksens Ständer nu åter sammanträdt, för att bereda en lyckligare framtid, och grundlägga så väl den enskilte Medborgarens, som Fäderneslandets gemensamma väl. Af nu anförda skäl, anser jag mig böra afstyrka Inrättningen af Friherre Lagerbjelkes föreslagna YäxelContoir, och anhåller ödmjukligen, att dessa mina Anmärkningar måtte få åtfölja Friherre Lagerbjelkes Memorial till det Utskott, detsamma kan komma att remitteras. Grefve Spens, Jacob Melcker:
Disconts andel samt Bankens nya Creditiv-räkning för dess andel och däröfver meddela Attest. 3:0 Utrednings-Contoirets Kamrerare utlämnar, emot ofvanskrifne contanta inbetalningar och ingifne Attester, de i fråga varande reversalerne, samt afslutar Cassan per månad och besörjer utdelningarne. 4:0 Bankens nya Creditiv-räkning, rättas vid slutad Utredning så, att Banken endast behåller sin andel. 5:0 Bankens Ombud biträder de öfrige Fordringsägarnes att bevaka sådane medel, sorn genom Lagsökning eller längre anstånd skola indrifvas. lif) 6 Statsoch BancoUtskottens Betänk anden, Utredningens inflytande på VexelBanco . SkulIden. Götha Canals Discont. Läne-Summan antages till exempel 3,683,385: 38- 2. hvaribland osäk* re Låntagare antages innehafva 682.385:28- 2. Säkre Lån . .3,000,000:- , Vid itta omsättningen i Utrednings-Conto* iret inbetalas | deraf, eller 600,000: H varigenom UtredningsContoiret väl får Ett Credit uti Banken, precist j:delar af Säkre Lån .2,400,000: Men nu antages tilgångarne att uppgå efter slutelig utredning till 3,600,000 R:dr Banco, äfvensom att Skulderne uppgå till 4800,ooo:? således utbekom - Statsoch Banko-Utskotteris Betärikanden. 2167 iner Banken, äfvensom alla andra, ^delar af fordran, det vill säga .1,125,000: Hvilken genast afdrages, hvarefter återstår en tillverkning vid första utbrottet af Utredningsplanen, till beloppet
I Särskildt med afseende å tullbevillningen måste Konungen eea rätt att lindra bördor, ty orri så icke vore, skulle hans ekonomiska lagstiftningsrätt icke blott upphäfvas, utan den skulle ö!verfiyttas på R. St:r. Jag föreställer mig, t. ex., att vi, för att ruinera den inhemska tobaksfabrikationen, satte samma tullsatts på oarbetad tobak och på cigarrer; — skulle då icke Konungen hafva rätt att genom nedsättande af tullen skydda Svenska medborgares intressen. Många grundlags-paragrafer hafva här blifvit åberopade, den 57, 60 och 61 §:n R. F:n; meri en har blifvit glömd, den 16 §:n, som säger: »Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda;» och denna § skulle blifva en osanning, om 1809 års mäns mening varit att sedermera genom den 57 §:n helt och hållet upphäfva Konungens nämnde rätt. Jag är ölvertygad om riktigheten af Hr Frih. J)e Geers åsigt, att bestämmelsen i 60 §:n tillkommit endast för att i undantagsfall gifva Konungen rätt att genom höjande af spanmålstullen uttaga en beskattning utöfver den, som R. Skr vid allmän Riksdag sig åtagit samt att häri ligger ett tyst förklarande, att Konungen eger lindra Svenska folkets bördor. En talare på f. m., Frih. Liljencrantz, citerade den 61 §:n. Jag mäste beklaga, att den värde Frih:n, som redan länge debuterat inom detta Hus. icke hade nog takt att fästa afseende vid det yttrande Hr Frih. De Geer eif ögonblick förut haft rörande denria g, att den nemi. endast utmärker tiden, huru länge dessa afgifter skola utgå. En annan talare på e. m. citerade också denna §, under det han talade om kärntrupper och reserven. För min del får jag säga, att kärntrupper och reserven böra känna sin instruktion, annars äro de icke goda trupper; men den värde talaren kände icke den 61 §:n i R.
— Det sednare mom. åter innehåller: ”dör indelningshafvare före Thomedag det år, då han blifvit befordrad, har hans sterbhus ingen rätt alt taga befattning med bostället, men , om han dör efter Thomedag det år han blifvit befordrad, eller året derefter före Thomedag, skall hans sterbhus ega att naidfaslan näst efter sistnämnde år inrymmas å bostället och der ett år eller till påföljande midfasta qvarsitta; hvaremot, om indelningshafvaren dör efter Thomedag året näst efter det år, han befordrades, eller ock året derpå före tillträdesdagen den 14 Mars, sterbhuset må ega att likaledes sistnämnde dag och år emottaga bostället och der sitta qvar den öfriga delen af året och hela det följande, samt vidare till midfaslan året derefter.” Häraf synes således, att sterbhusdelegande efter en boställsinnehafvare, som med döden afgår efter Thomedag det år, då han blifvit befordrad, fått sig tillagd rättighet, att bostället tillträda, och derstädes, i förhållande lill tiden då dödsfallet skett, längre eller kortare tid qvarsitta; hvaremot en i tjenst varande embetsman, hvilken före tillträdesdag skiljes från beställning, hvarmed boställe åtföljer, hvarken förunnats en dylik rättighet eller ens fått sig tillerkänd någon häremot svarande ersättning. O.n än, hvilket lärer få antagas, orsaken till det ifrågavarande stadgandet är att söka uti lagstiftarens omsorg, att förekomma alltför täta ombyten af boställsinnehafvare, synes Jikväl, å andra sidan, billigheten kräfva, att den mistning af boställs-inkomster, som för en tjensteman derigenom uppkommer, varder honom behörigen ersatt.