Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enligt hvad Utskottets Utlåtande N:o 13, § 15, vid innevarande riksdag innehåller, hade föregående Stats-revisorer gjort åtskilliga framställningar dels i afseende å de oj ta inträffade poströfverierne, dels ifråga om åtgärders vidtagande förnämligast i afseende å posters befordrande med ångfartygslägenhet eller på jernväg; och hade Utskottet, som väl instämde i de af Revisorerne uttalade åsigter om vigten af skyndsamma förbättringar i postanstalterna och fördenskull ansåge de af Revtsorerne anmärkte, och såsom det syntes Utskottet, af General-Poststyrelsen på ett mindre tillfredsställande sätt förklarade förhållanden vara förtjenta af uppmärksamhet från Rikets Ständers sida, likväl för det då varande funnit sig icke böra meddela något yttrande i ämnet, enär Utskottet, vid granskning af den sist afgifna revisionsberättelsen, finge tillfälle taga närmare kännedom om de åtgärder, som på sednaste tiden blifvit i ofvannämnde hänseenden vidtagne, utan skulle Utskottet, i sammanhang med de frågor, som i detta betänkande förekomma, till Rikets Ständer afgifva utlåtande öfver ltevisorernes ofvanberörde framställningar. 1 anledning häraf har Utskottet nu förskaffat sig kännedom om de åtgärder, sorn i anmärkte hänseenden blifvit pä sednaste tiden vidtagne, och får Utskottet i sådant hänseende, med hänvisning till hvad Utskottet uti sitt vid innevarande riksdag i ämnet afgifna utlåtande förut upplyst, nu omförmäla: att. sedan, vid föredragning af en utaf Kongl. General-Poststyrelsen den 7 September 1858 gjord underdånig anmälan om ett pä vägen emellan Göteborg och Wenersborg föröfvadt poströfveri, Kongl.
De vid början af Saltpeter-tillverkningens upphjelpande åren 1812 och 1813 antagne Saltpeter-sjuderi-Styrgsmän och Verkmästare i några Län, der erfarenheten visat, att denna produetion icke kunde vinna särdeles framgång, hafva dock redan, genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Förordnande, i skrifvelse af den 22 October 1828, blifvit ställde till indragning, men dervid funnits icke billigen kunna, efter flera års använd möda, frånkännas deras löner: och Rikets Ständer, som härom erhållit kännedom af den Berättelse och de handlingar, som vid sista Riksdagen voro dem meddelade, angående Saltpeter-ärendenas förvaltande, hafva ej heller haft något att påminna dervid, att desse Tjenstemän fått behålla lönerna. Det synes alltså icke skäligen hafva bort ifrågaställas, att i de orter, hvarest näringen kan upprätthållas, framgent måste aflönas sakkunnige personer, som kunna meddela undervisning och föreskrifter samt uppmuntra till fortsättande af denna både för Staten på det hela och dessa orters inbyggare särskilt förmonliga tillverkning, som i annan händelse sannolikt skulle åter förfalla; hvarförutan lika nödigt är, att controll ej saknas tillförekommande af underslef med utländsk Saltpeters lefvererande, äfvensom derå, att Saltpetern, hvilken för Statens räkning skall emottagas efter bestämdt pris, är af behörig beskaffenhet. ( »3 ) Vid betraktande af allt detta skola ulan tvifvel kostnaderne för Saltpeter-productionens befrämjande, jemte uppbörden och redovisningen af hvad lefvereradt blifvit den tid, för hvilken räkenskaper ne nu af Revisorerne granskats, icke finnas öfverdrifne samt förvaltningen af dessa ärenden ej heller så enkel, som Revisorerne sig föreställt.
Af alla dessa skal anser jag Utskottet hafva bordt förklara, att den af BondeStåndet yrkade proposition må af Talmannen framställas. Hvad derefter kan eller bör ske tillhör ej Utskottet att bedöma; det är Bonde-Ståndets egen sak. Att en Talman skall kunna tvinga ett Riks-Stånd till att uppgöra nya förslager, är så orimligt, att våra Grundlags-stiftare icke till den grad afsagt sig sundt förnuft; utan hafva de under förutsättning, att Riks-Stånden Konslitulinns-Utskollels Memorial. M 39. 17 icke lyckas afhjelpa »skiljaktigheter i sina beslut», om bevillningen uti 109 § Re geringsformen stadgat huru då skall förfaras. Jag har nu uppfyllt skyldigheten, att uppgifva dd skäl, hvarpå jag grundar mitt ogillande af Utskottets beslut. Med bekymmer motser jag dess följder. Den fråga, som nu derigenom alltmer invecklas, är af särdeles ömtålig beskaffenhet. Den gäller att direkt beskatta öfver 40,000 jordbrukare och familjefäder, samt indirekt största delen af Svenska folket, sorn behöfver hvad dessa, enligt förvärfda och tillerkända rättigheter, tillverka. Denna fråga har, genom »Särskilda Utskottets» företag, att inblanda sig i beredandet af ett Bevillnings-ärende, som, enligt Grundlagen, uteslutande tillhör ett af Rikets Ständers ständiga Utskott, för hvilkets sammansättning, arbete och afgifvande förslag särskilda former finnas föreskrifna, råkat in på en alldeles ej med Grundlagens stadganden förenlig väg. Att återföra ärendet på den enda grundlags-stadgade vägen kan blott ske genom ömsesidiga eftergifter Riks-Stånden emellan, sedan förkastade beslut fattats. Framhärdar man att, i strid med Grundlagarnes, för livar man tydliga, ordalydelse, beskatta, genom nya pålagor, i annan än föreskrifven ordning, den talrikaste delen af landets arbetande befolkning, kunna följderna deraf blifva betänkligare, än de synas föreställa sig, hvilka nu, med nog stort sjelfförtroende, tillämpa den vådliga satsen, att oändamålet helgar medlen».
Efter föredragning af Konst.Utsk:ts den 3 dennes bordlägde Memorial N:o 5, ang:de fullbordad granskning af de i StatsRådet förda Protokoll, och sedan ytterligare bordläggning deraf blifvit af flere Ledamöter begärd, tillkännagaf H. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att Talmännen vid deras sednaste sammanträde éfverenskommit föreslå RiksStånden att företaga ifrågav.de Memorial till behandling, nästa Lördag den 1 (bde dennes, för hvilket ändamål detsamma skulle sättas främst å hvarje Stånds föredragningslista för nämnde dag; och blef detta förslag, uppå härefter framställd propos., af R. o. Ad. bifallet. Föredrogos oell biföllos StatsUtsk:ts nedannämnde den 3 dennes bordlägde Utlåtrn, nemi.: N:o 63,. i anledn. af K. Propos. ang:de afsöndring af jord från Regements-pastorsbostället Westerhus, till utvidgande af Jemtlands Hästjägareoch Fältjägare-korpsers mötesplats å Frösön; N:o 64, i anledn. af K. Mits nåd. Propos. i fråga om öfverlåtelse till innehafvarne under full eganderätt, mot erbjuden lös;n, af det s. k. Odelska Appreteringsverket i Stockholm; N:o 65, i anledn. af K. M:ts nåd. Propos., ang:de utbyte af Skogvaktarebostället Nytorp mot Kroreofjerdingsmansbostället Lilla Tjärbruket i WesterRekarne Härad och Södermanlands Län; N:o 66, i anledn. af K. Mits nåd.
Jag lar derföre, med instämmande i den del af Utskottens förslag, sorn afser beskattningen af l:sta, 2:dra, 3:dje och 4:de klassens redskap drifven med ånga, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer må besluta, att Usta, 2:dra, Salje och 4ule klassernas redskap, sådana de i sammansatta Utskottens Betänkande blifvit föreslagna, skola, då de till bränvinsbränning med ånga begagnas, erlägga den pannerymdsafgift, som i nu gällande förordning finnes utsatt för 4:de klassens redskap med ånga, men att beskattningen för ö:te klassens redskap med ånga skall oförändrad bibehållas.” af Grefve IVirsén, A. E. ”Emot de förenade Utskottens beslut, att i en gemensam klass, med lika beskattning, sammanföra ali bränvinsbränning med ånga, får jag mig vördsamt reservera. Detta afvikande ifrån Utskottens förra beslut, anser jag serskildt hafva varit med vanlig praxis mindre öfverensstämmande, enär vid frågans behandling i Riksstånden, såväl Ridderskapet och Adeln, som Bonde-ståndet, godkänt Utskottens förslag, att bibehålla den i nu gällande bränvins-förordnings 28 § bestämda klassfördelning och beskaltningsgrund. Att låta en näring orubbad ordna sig på det för dess bedrifvande ändamålsenligaste sätt, tyckes numera ej vara det rätta, och ehuru begäret att ständigt omskapa bränvins-författningen visserligen ej är nytt, anser jag likväl den bär ifrågavarande förändringen i så många hänseenden skadlig både för det allmänna, för den enskilde och för det mål, dit man, efter min Bevilln.-, Lagsami Allni. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N.-o 3. 27 uppfattning', rätteligen bär sträfva, •— att jag tror det icke sakna vigt om, vid sakens slutliga behandling, afseende fastades vid följande förhållanden.
Ridd.secreterare den upplysning, all SlalsUlskrs utlåt. N:o 32 blifvit af R. o. Ad. afslagct. Hr von Hartmansdorff: Jag påminner mig icke hvad betänk. N:o 32 innefattade, utan anhåller derföre, alt denna puukt mätte lills vidare få hvila, så alt man icke möjligen mätte komma att räka i strid med sin egen förut vidtagne åtgärd. Hr Silfverstolpe: StatsUlsk:s utlåt. N:o 32 innehöll en hemställan, alt R. St. mätte hos K. M. ånyo anhålla, all f. d, Cancellistyrelsens handcassa mätte lill Riksg.cont. öfverlemnas. Om jag icke bedrager mig, är delta utlåt, redan af 2 RiksSl. bifallet och af 2:nc afslaget; jag skulle således för min del tro, att 11. o. Ad. icke kan ovillkorligen bifalla denna punkt, utan dess beslut böra blifva beroende af det beslut, som blifver R. St:s i afseende pä frågan om f. d. Cancellistyrelsens handcassas öfverlemnande till Riksg.cont. Frih. Palmstjerna: Jag hemställer, huruvida icke R. o. Den ö November f. m. 87 Ail. skullo finna för godt, att återremittera denna punkt, med förklarande tillika, att som R. o. Ad. afslagit StatsUtsk. utlåt. N:o 32, anser R. o. Ad. alt ifrågavar. anslag af 450 r:dr icke bör på 8:de hufvudtiteln uppföras, hvilket äfven öfverensstämmer med K. M. nåd. propos. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag hemställer, huruvida man ej, i händelse den siste talarens förslag antages, riskerar, alt den ifrågavar. ränteinkomsten går förlorad för det vackra ändamål, hvartill den är afsedd; jag får med anledn. deraf vördsamt föreslå R. o. Ad., huruvida det ej skulle vara lämpligare, att R. o. Ad. nu återremitterade denna punkt, med förklarande, att Ståndet icke ansåg sig deröfver kunna fatta något beslut, förr än R.
Härförutan, och då Deputerade i följd af Instructiönens 5 §. med lika noggran uppmärksamhet följt deuppkomne AnmärkningsMålen, har dervid bland annat icke kunnat undgå Deputerades erinran förhållandet med ett emot KrigsCommis» sarien Möller uti 2:dra Afdelningen af Gamla KrigsRevisions,Dep.artementet uppkörnne An - Rikt. St. Revisorers Berättelser. märkningsMål till ett yrkadt ersättningbelopp af icke mindre an 10,346 R:dr B:co, hvilket, uti 2815 ars RiksdagsBerättelse omnämndt, ej heller härstädes bör förbigås. Beskaffenheten af detta mål är följande, att sedan Andra Afdelningen, sorn den 33 Januarii 1813 fatt emottaga GeneralKrigsCommissaTiatets vid f. d. Västra Arméens Vänstra Flygels Räkenskaper , redan den 8:de Februarii , i anledning deraf författat berörde Anmärkning , samt Handlandeme Beckman och Söllscher, sona uppgifvit sig vara gode Män uti Möllers Bo, uti till Kongl. KammarRätten tid efter annan ingifne skrifter anhållit om anstånd med förklaringen deröfver,- har likväl, ehuru Kongl. KammarRätten beviljat samma anstånd först på a:ne och sedan 3:ne månader, samt oaktadt förnyade påminnelser och vitén , någon förklaring icke inkommit förr än den a:dra April 1814 , då desse Utredningsmän endast andragit , att, som icke Anmärkningen blifvit bevakad å den efter Möller utverkade års-proclama den Uste November 18I3, skulle Kongl. Maj:t och Kronans talan jemlikt Rådsjufvu Rättens i Wennersborg meddelte Utlåtande vara försuten.
Denna ansågs emellertid såsom den vigtigasie garantien för de omyndige och såsom ett oumbärligt medel för att gifva nödig stadga åt den ännu helt unga godemans-institutionen; och förslaget att göra en rubbning härutinnan kunde derföre ej mom representationen vinna tillräckliga sympatier för alt segra Emot vissa föreslagna stadganden, som hade till ändamål att bestämma, inför hvilka gode män en förmyndare är pligtig att redovisa eller det s. k. konlrolleringsforum, — i afseende hvarpå 1861 års Förordning iakttager tystnad, gjordes jemväl anmärkningar, hvilka föranledde till förslagets förkastande. För så vidt motionären afser att i dessa delar återupptaga berörda förslag, måste Utskottet afstyrka motionen, ehuru Utskottet icke detmer! vill hafva bestridt, att ej vissa mmdre betydande tillägg och förändringar af gällande författning, som innefattas i nämnda förslag och hvilka icke torde hafva utöfvat något egentligt inflytande på frågans ut - Lag-Utskottets Betänkande N:o 34. 5 gång vid sisthållna riksdag, ännu kunna vara förljenta af uppmärksamhet, i händelse en revision af författningen vid denna riksdag ifrågakommer. Under förbehåll att här nedan särskildt få ur det af Lag-Utskottet vid sisthållna riksdag framlagda förslaget till författning angående ifrågavarande ämne upplaga vissa punkter af mera underordnad vigt, får Utskottet emellertid, i afseende på Pehr Erikssons motion om antagande af nämnda förslag i dess helhet, tillstyrka, 2:o att motionen ej må af Rikets Ständer bifallas. I 4 § af Kongl. Förordningen den 24 September 1861 är stadgadt, att förmyndaren skall de/s till gode männen ingifva den för hvarje år afslutade förmyndareräkningen jemte ett utdrag derur, innehållande summarisk uppgift af den omyndiges behållning, dels ock till domaren eller domstolen ingifva berörda utdrag, försedt med gode männens intyg, att dessa emottagit sjelfva förmyndareräkningen. För sådant ändamål nödgas förmyndare å landet ofta att företaga två särskilda resor, — en till gode männen och en till domaren.
Maj:ts och Rikets Holta, efter nu för hand varande anledningar, bör utgöras; Eders Kongl. Maj;t dock alltid förbehållet att i dessa afseenden anbefalla de förändringar och förbättringar, hvilka under tidens lopp kunna finnas erforderliga. Det hade visserligen varit önskvärd t, att de större och mindre krigsångfartygen kunnat byggas och armeras efter en och samma princip, men jag vågar dock icke i underdånighet tillstyrka en sådan enhet, emedan ett skepp icke kan förses med tillräckligt svårt och effektivt artilleri, med mindre det har en derför erforderlig bärighet och, i följd, deraf, större bredd, än som är förenlig med stor hastighet. Det torde derföre blifva nödvändigt att fördela ångförsvaret i tvänne kategorier, nemligen: l:osådane fartyg, hvilka, förnämligast beräknade på hastighet och försedda med ett mindre effektivt artilleri, begagna ångan såsom hufvudsakligt framdrifningsmedel, samt, i följd deraf, äro lätt tacklade; och 2:o sådane fartyg, hvilka, egentligen byggda för segling och försedda med ett svårare artilleri, begagna ångan som auxiliär-kraft för fortkomsten. Såsom ytterligare skäl för denna fördelning förekommer äfven den hufvudomständigheten, att ett endast på fartygens snabbhet grundadt ångsystem skulle blifva alltför koslsamt emot artilleri-effekten, och Sveriges tillgångar medgifva dessutom icke så oerhörda kostnader, som härtill skulle erfordras. Ölvergående från ångfartygen till de seglande och roende, lärer Eders Kongl. Majit nådigst behaga finna, att de utgöra väsendtliga och oumbärliga delar af sjöförsvaret, användbara på serskilda krigstheatrar, samt de förra dessutom nödvändiga för handelns skyddande. Af de nuvarande certerne har jag ansett mig i underdånighet böra föreslå bibehållande af fregatter, corvetter, briggar, skonertar, mörsarefartyg, chefsfartyg, canonslupar och canonjoilar; utbedjande mig att, innan frågan om anslag kommer att afhandlas, få i underdånighet yttra mig rörande de öfriga, nu befintliga certerne.
Cronhjelm yrkat i 43 §■ Då blefve den tanke uttryckt, hvarom de fleste, som här yttrat sig varit ense, och i händelse denna framställning med nej besvarades, blefve tillfälle för R. o. Ad. att yttra sig om de föreslagna förändringarne i beskattningen, hvilka jag för min del vördsamt afstvrker i anseende till den dermed förknippade återremissen till Ulsk:n. Gr. Cronhjelm: Hvad jag ämnade anföra då jag an mälde mig, är jag hufvudsakligen förekommen af Hr Gr. o. Landtm. Jag anser en sådan propos. som den begärda, vara i det närmaste detsamma som att pröfva hela betänk., och jag förmodar, att om en sådan propos. skulle göras, så blefve Utsk:ns betänk, i denna punkt bifallet. Jag anhåller ännu en gång, att Frih. Cederström ville förena sig i mitt yrkande. Frih. Cederström, Jacob: Mig synes, alt Hr Lager hjelm har så enkelt framställt formen för föredragningen, att någon svårighet icke dermed möter. Om propos. till bifall af första punkten i Utskms förslag framslälles, så besvaras den förmodligen med ja. Om sedan propos. göres å de öfriga punkterna i betänk, sä svarar Ståndet nej. Då hafva de andra förslagen rättighet att göra sig gällande, och ingens mening blir undertryckt. Gr. Cronhjelm: Genom det sätt all föredraga, som den Den 16 November f. m. 311 siste värde talaren begärt, skulle jag tro, att i sjelfva verket den medelväg, som jag åsyftat, skulle blifva förqväfd. Jag anhåller derföre, om det är möjligt, att Frih. Cederström täcktes inse, att den grund Frih. vill lägga för beskattningen, är af beskaffenhet, att göra en tolai omhvälfning, och dessutom icke nu kan af hvar och en särskild ledamot pröfvas. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, alt då hvarken Gr. Cronhjelm eller Frih.
Uiclr. d. 3 Mars 1834. 67 uteblifvande från andra krono-uppbörds-mötet, jemte ett, i anledning deraf, den 24 dennes, afgifvet yttrande, 3:o Herr af Dahlströms, Gustaf Jacob, motion, om mindre hemmansdelars befriande från bevillning etter 2 Art. 21 och 22 §§. af nu gällande Beyillnings-Förordning; Banco-Utskottet : Grefve von Roséns, Ascel, motion, om rättighet för Disconterne i Stockholm och Götheborg att lemna lån på vissa nederlags-varor , jemte de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden; Lag-Utskottet: Herr Rosenquists, Fredrik Leonard, motion, om npphäfyande af 4:de punkten i Kongl. Brefvet af den 22 Mars i8o3, rörande för groft brott anklagade personers insättande på fästning eller i annat fängelse, jemte de, i anledning deraf, denne dag afgifne yttranden; Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: 1:0 Friherre von Knorrings, Volrath, motion, om förbud emot bränvins införande från Norrige, 2:0 Herr Estenbergs, Pehr, motion, om förbud emot införsel af vissa utländska fabriks-och galanterie-varor, 3:o Herr von Schéeles, Knut Georg, motion, om framflyttning af tiden för i anledning deraf, denne dag afgifne yttrande.
Majds uppmärksamhet på angelägenheten af cn förbättrad lagstiftning i fråga om dikning och om deltagande i kostnaden derför, samt hemställt, att Kongl. Majit måtte läckas, sedan förslag af sakkunnige personer blifvit uppgjordl i ämnet, allåta Nådig Proposition till Rikets Ständer; dels ock framställt den underdåniga önskan, att tvister i slika ämnen skulle komma att handläggas lika med skiftes-mål; så förklarade Kongl. Aiajrt, att frågan skulle tagas under nådigt öfvervägande, sedan Landlbruks-akademien inkommit med infordrad! bestämdt förslag till lag i ämnet. Akademien, till hvilken äfven remitterades en strax derefter från Restyrelsen för fide. Skånska Landlbruks-mötet lill Kongl. Alaj;( ingifvcn skrifvelse i samma syfte, infordrade utlåtande från sitt Förvaltningsutskott, som ock tillstyrkte atl Akademien skulle hos Kongl. Majit i underdånighet föreslå att, med upphäfvande af 1 mom. i 2 § af fide kapitlet sami af 2 och 3 §§ i ti kapitlet Byggninga-balken, målle stadgas: “l:o Afloppsdike skall läggas å oskift mark, der det larfv as, och i den riktning vattnet rinner. Det skall upptagas lill åtminstone 4 fots djup och med en lutning af minst en decimaltum på 200 fot af dikets längd. Bredden i botten bestämmes efter myckenheten af det vatten, som skall aiföras, men må ej understiga en löt. Bredden i dagen skall minst motsvara t vänne gånger dikets djup, med tillägg af bottens bredd." ;£2;o Möler afloppsdike annans ega i åker, äng eller odlingsmark, vare denne, der så lämpligen ske kan, skyldig dika undan genom sina egor, sä att vattnets aflopp icke hindras. Möter det annans utmark eller skog, eller är grannens undandikning genom åker, äng eller odlingsmark förenad med svårigheter, skall på öfverenskommelse eller Domarens pröfning bero, lill hvad del hvardera grannen bör undandikningen eller framtida underhållet bekosta.
Utskm önska att kunna göra ändring i de nu ifrågavar. terminerna, men man ansåg sig af förslaget i nu förevar, punkt bunden att icke deri göra någon förändring. Jag åberopar i detta afseende Hr Prosten JNibelii reservation vid nämnde betänk, och ber att få uppläsa en del deraf. Han begär ändring i 8 § af de reglemenlariska stadgandena och yttrar dervid: ”1 denna § antydes, att den årliga bränningstiden beräknas fr. d. 1 Nov. t. d. 3o April, och i händelse någon åslundar att begagna endast förra eller sednare hälften af denna termin, förklaras den förra hälften utgöras af Nov., Dec. och Jan. månader, samt den sednare hälften af Febi', Mars och April. Men då uppgiften för brännvinsbränning skall vid mantalsskrifningarna aflemnas, och tnantalsskrifningarna för sig gå från medlet af Nov. till slutet af Dec., samt då det ej låter sig göra att vid mantalsskrifningen anmäla sig för en bränningsterrnin, som redan börjad är, blir följden häraf den, att man nära ett helt år förut, innan branningslermmen tager siri början, måste anmäla sig dertill; den t. ex., sorn vill utöfva brännvinsbränning under den termin, som börjas d, 1 Nov. i836 och slutas d. 3o April 1837, måste vid den mantalsskrifning, sorn hålles i slutet af år 1835, derom göra anmälan. Huru olägligt det Den ao Oclobcrf. m. måste blifva att så lång tid förut, innan brännvinsbränningen tager sin början, bestämma sig, om man vill utöfva densamma eller ej, lärer en hvar lätteligen inse. Också insågs detta af den sammansatta afdelning, som uppgjorde förslag till de reglemenlariska föreskrifterna; inen afdelningen ansåg sig bunden af i3 § i Bevilln.- och Oecon.Utsktns betänk. N:o 3, hvilken § i utlåt.
Sålunda fastställda afgifter få icke förhöjas med mindre Kongl. Maj:t, på grund af ser* ■kildt förekommande omständigheter, pröfvar skäligt dertill lemna bifall, men böra deremot ovilkorligen nedsättas, så snart det af hvart h:te år till Konungens befallningshafvande ingifvande redogörelse beful nes, att behållna inkomsten öfverstigér en viss af Kongl. Maj-.t fastställd procent af de till företaget lemnade enskildes bidrag; och skäll härförutan en viss af Kongl. Maj:t bestämd andel af de afgifter, sorn uppbäras, afsättas till reparationsfond. 4:o. Då ett arbetes utförande öfverlemnas till stad, menighet, bolag eller enskilde, bör alltid kontrakt derom vara i vederbörlig ordning afslutadt samt af Kongl. Majit i nåder godkändt. Kontraktet skall innefatta förbindelse för stad, menighet, bolag eller enskilde att i noggrann öfverensstämmelse med den fastställd* arbetsplanen och under skyldighet att dervid vara underkastade vederbörandes kontroll, fullborda arbetet inom viss bestämd tid, Utan att framgent väcka anspråk på ytterligare bidrag af allmänna medel, samt att genom egna tillskott utgöra hvad sorn utöfver stats-bidraget kan erfordras. 5:o. För fullgörande af sådant kontrakt äfvensom för de Ivftade statsmedlens återbäring i fall mot kontraktet bTytes, bör ställas sådan säkerhet, som af Kongl Maj-.t i nåder godkännes. 6.0. Af Kongl. Maj:t eller af Rikets Ständer beviljadt anslag elfer lån kan i allmänhet icke utbekommas förrän arbetsföretaget blifvit börjadt, hvarefter de utan återbetalningsskyldighet anslagna medel få successivt och i mån af arbetets fortgång lyftas vid de terminer, som i kontraktet linnas utsatte eller serskildt af Kongl. Maj;t lili R. St. Prat. mo % 185i. 4 Sami., i A/4., 2 Band., Höjd. 5 34 StnU-Ut*kolte.h VtWanriet N:o 299., föreskrifva*; hörande, sa vida icke Ken»!.