Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sällan behåller någon bonde sitt hemman så länge han äger krafter öfrige att bruka det, än mindre till sin död, utan öfveilåter detsamma vanligen vid 55 å 60, och ej sällan vid yngre år, åt barnen, eller säljer det till främmande, i hvilketdera fallet som helst, med vilkor af försörjning genom undantag af jord eller i natura prestationer; i förra fallet förbehålles den bästa jorden, med förbindelse för nya åbon att sköta densamma, och i det sednare är underhållet af spanmål, sofvel m. m. så rundeligt tilltaget, att afträdaren icke vidare befattar sig med arbete eller annan nyttig sysselsättning, utan blifver med hustru och (lera barn en tärande medlem i samhället. På sådant sätt uppkomma ej sällan flere undanlag på ett och samma hemman, och vanligen har åbon, som måste bruka både sin och undantagarens jord, samt ansvara för alla allmänna onera, den sämste delen deraf. Följden häraf är modlöshet och fattigdom, som ofta vållar ovilja och hat till upphofvet dertill, samt dessutom emellan föräldrar och barn en beklaglig osämja. Slik afsöndring af jord är dessutom ganska hinderlig för jordens ordentligare bebrukning och en ändamålsenlig cirkulation. Berörde 9 Berörde undanlagssystem liar ock börjal tillämpas af torpare, ehuru lyckligtvis ännu slika fall icke särdeles ofta förekomma. §. 3. Xäringar. Deribland intager jordbruket främsta rummet. Höks, Tönnersjö, Halmstads, Ahlstads, Faurås och Himble häraders slättbygd, belägen i sträckning efter hafvet, har sandmylla till den rådande jordmånen, blandad med ör, samt till mindre grad lerjord, som blott här och der förekommer. Denna slättbygd är till större delen laga skiftad, i följd hvaraf odlingarne betydligen framgått; men, med undantag af possessionaterne å större egendomar samL en och annan ståndsperson på mindre hemman, hvilka bruka jorden på ett rationel t sätt, medelst träda, rotfrukter samt omvexling af säd och artificiella grässlag, är ett så beskalfadt brukningssätt icke infördt, utan i dess ställe nyttjas, på förfädrens vis, ensäde, och inga grässlag utsås.
Jag kan ej föreställa mig möjligheten af ett sådant grundlagsstadgande som skulle förbjuda någon ledamot i Utsk. att uttrycka det han ej delar den mening, som majoriteten framställt. Är detta hans rättighet, så måste det också vara hans rättighet att tillkännagifva hvaruti skiljaktigheten 318 Den 28 Maj e. m. består!; och är det hvarje ledamots rättighet att hår gifva tillkänna huru lian önskar att R. o. Ad. matte uttrycka sin gemensamma tanke, om detta, säger jag, år Frih. Raabs, likasom hvar och en annans, så mätte visserligen icke denna rättighet förminskas deraf, att han tillkännagifver att det är den tanken som finnes uttryckt i den reservation, hvilken är förevarande betänk, bifogad. Om denna lanke icke varit uttryckt i reservationen, ulan om Frih. Raab här upläst samma förslag sorn den innehåller såsom sitt eget, skulle väl Hr von Hartmansdorff då kunnat bestrida Frih. Raab rättigheten att få detsamma framställdt, som hans önskan till R. o. Adis gemensamma tanke, och har han haft den rättigheten, så kan jag ingalunda tro att densamma förminskas derigenom att en ledamot af Consl.Ulsk. redan förut haft samma åsigt. — Jag för min del understöder Frih. Raabs begäran ehuru jag ogillar saken. Hr von Hartmansdorff: Det är utan tvifvel hvarje ledamots rätt äfven i Const.Utsk., att förklara del han icke är af samma mening sora pluraliteten. Men sådant berättigar honom icke att framlägga för Ständerna ett förslag, hvilket Utsk:s flertal ogillat. De föreskrifter, som 56 § R. F. innehåller, äro af den beskaffenhet, att deras stridighet mot grundlagens andemening i öfrigt, föranledt de formtvisler vid hvarje riksdag, hvilka jemväl för ögonblicket återkommit. Dessa föreskrifter har man icke kunnat bringa lill något förnuftigt sammanhang med grundtanken i R. F., på annat sätt, än att de anmärkmr, som få göras i form af gemensamma tankar, endast må röra jemkningar af det hufvudförslag Ulsk. framställt, men ingalunda innebära ett helt annat förslag än Const.Utskrs och derigenom undertrycka detsamma.
Stats-anslgs beviljande för underhållande af den så kallade Långbro vid Christianstad, eller rättighet att dervid uppbära bropenningar, 5:o Nils Strindlunds från YesterNorrlands Län motion, angående upphörande af den utaf Sågqvarns-egare vid Sollefteå forss hittills erlagxie lax-ränta till Kronan, 6:0 Pehr Jonssons från Calmar Län motion, angående anslag af Statsmedel för uppbyggande af ett Krono-magasin vid Mörbylånga på Öland, 7:0 Nils Strindlunds från VesterNorrlands Län motion, angående anvisande af ett creditiv till understöd vid inträffande missväxtår, S:o Anders Nilssons från Östergöthlands Län motion, angående Kungsgårdarnes försäljande t'11 Kronoskattehemman, g:o Johan Olof Dahlbergs från YesterNorrlands Län motion, angående befrielse lör invånarne i Medelpad från skyldighet att underhålla .Läns-fängelset i orten; lill Stats• samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet: Samuel Jönssons och Per Jonssons ifrån öland memorial, med anhållan, det Rik ts Ständer ville hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla am verkställighet af en redan vid förra Riksdagen äskad undersökning, angående förhållandet med den så kallade XJtmarks-skatten på Öland; till BevillningsUtskottet; 1:0 Johan Bengtssons från YesterNorrlands Län memorial, om Bevillnings afkortning för enka med flere barn, 2:0 Anders Anderssons från Östergöthlands Län motion, om förhöjning i tullen för införsel af boskapskreatur och landtmanna-varor, 3:o Hans Hanssons från Bohus Län memorial, om upphörande af Bevillning för mjölnare vid mindre mjölqvarnar, 4:o Johannes Johanssons från samma Län motion, om Bevillning för bruket af Caffe, The och andre utländske öfverflöds-varor, 5:o Samuel Jönssons från Öland memorial, om lindring i Bevillningen för äldre personer, som mot vissa undantagsförmoner afstå sine hemman, och 6:0 Carl Gabrielssons från Östergöthlands Län och Anders Danielssons från Elfsborgs
Hr von Hartmansdorffs yttrande, att det Serskildta Utsk. kommit i behof af mera än en suppleant, så visar erfarenheten sådant dagligen icke blott inom detta Utsk. utan äfven inom (lere andra, och denna omständighet synes mig således icke vara något skäl, ty man kan möjligen komma i behof af 5 eller 6 Suppleanter inom detta Utsk. Hr Gr, o. Landtm., som härefter, i anledn. af Frih. Fleetwoods afsägelse, anmodade Ilrr Elektorer att utse en ledamot i RankoUlsk. samt tillkännagaf att val af en Bänkman inom 9:de Bänkm:s-Afdeln.n komme att förrättas i nästa Plenum, anmodade Hrr Elektorer derjemte, att jemlikt R. o. Ad:s nu fattade beslut utse 2:ne Suppleanter i det serskildta Utsk. för behandlingen af frågor ronde Bränvins tillverkning och försäljning. Härvid anmälde sig och yttrade Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Frih. De Geer är utsedd till Suppleant i det s. k. BränvinsUtsk. och derföre att Frih:n nu mäst inträda såsom ledamot i Utsk. under den tid Frih. Kraemer åtnjuter ledighet, bar väl Frih. De Geer icke uphört att vara Suppleant i detta Utsk. Den ene af de Suppleanter, som nu skola väljas, kommer alltså att utses endast för den tid Frih. De Geer är ledamot i Utsk. Hr Gr. o. L andtm. yttrade att, såvidt han bade sig bekant, R. o. Ad. icke fattat något beslut, som i fråga om giltigheten af den tolkning Gr. Lagerbjelke nu framställt, kunde anses afgörande.
Man har yttrat sig till Konungen på ett sätt, att hvar och en trott sig kunna advocera fram sin mening till följd af de obestämda ordalag, som blifvit använda. R. St. skrefvo är 1851 den 30 Juli följande otydliga mening, hvilken Gr. Lagerbjelke nyss omförmälde, men som jag för bättre minnes skull torde få uprepa: ”det R. St. likväl hafva f. n. ansett sig endast böra hos E. K. M. i underd:het anhålla, alt genom den blifvande Nåd. Skolordningen tillfälle må för dem, hvilkas målsmän det önska, varda beredt att i latinska språket så tidigt njuta undervisning, att denna må verkligt kunna utöfva sin åsyftade, för hela bildningen grundläggande inflytelse.” När denna grundläggande inflytelse skulle inträffa, är icke sagdt, utan det kan ske när som helst. Nu kommer Ulsk. och föreslår en lika tvetydig mening, tyckande förmodligen, all när man är 1851 har brukat så, kan man gerna dermed fortfara 1854. Men om fråga blir att säga rent ut hvad man menar, då anser jag det vara bättre att göra såsom BorgareSt., än såsom PresleSt. gjort. Jag erkänner med Gr. Lagerbjelke, att de af PresteSt. begagnade ordalagen äro bättre än R. o. Ad:s. Men skulle jag välja emellan flera alternativer, då tillstår jag, alt jag hellre håller mig till BorgareSt:s, ty det är åtminstone rent språk. Frih. Cederström påstår, att det yttrande BorgareSt. afgifvit, skulle tillintetgöra R. Sits förg:de beslut. Det kan jag icke finn»; ty deras förra skrifvelse var, såsom jag redan nämnt, så obestämd, att någon viss slutsats deraf icke kunde dragas. BorgareSt:s beslut innehåller blott alt ”R.
Om någon kommissarie eller innehafvare af sådan tjenstebefattning inom verket, hvarmed uppbörd eller godkännande af andra verks eller enskilde personers invisningar å Banken är förenad, varder under förmynderskap ställd, må det ej tillåtas honom att tjensten förrätta, så länge hans omyndighets tillstånd fortfar. Blifver han icke inom tvänne år från förmyndares inseende befriad, skiljes han från tjensten. 18:o. Tjensteman, som öfvertygas om ärerörigt brott eller annan förseelse i allmänna lefvernet, af den svåra beskaffenhet, att verkets trygghet eller anseende ovilkorligen fordrar hans entledigande, håfve gjort sig förlustig sin vid verket innehafvande tjenst. Pensionstagare, som för brott dömes till straff, hvilket vanfrägd medför, håfve förlorat rättigheten att pension vidare uppbära. V 14 Banko-Utskottets Memorial, N:o 89. Jemför 71 § oförändrad. 19:o. Den extra ordinarie, sorn, utan erhållet tillstånd eller anmäldt laga förfall, uteblifver från tjenstgöring trenne på hvarandra följande månader, eller under tvänne på hvarandra följande qvartal visar märklig försummelse och undandrager sig behörigt deltagande i göromålen, anses icke vidare ämna att söka fortkomst i Bankens tjenst, och aflores genast från listan öfver extra ordinarier. Jemför 72 § oförändrad. 20:o. Om någon utaf
Efter härmed slutad öfverläggning framställdes först propos. på bifall till Utskits förevide hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå, hvilken propos. med ja besvarades. §§ 42, 45, 47, 70, 94, 97, 98, 99 och 238. Utsk:ts hemställan bifölls. § 55. Utskits förslag antogs. § 60. Utskits första hemställan bifölls, och dess sednare yttrande lades till handlingarne. § 64. Utskits hemställanden biföllos. § 66. Hr af Ström, Carl Ferdinand: Jag anhåller om bifall till min vid denna § i Utskits Betänk, afgilna reservation. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till Utskits hemställan, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på afslag derå samt antagande af det förslag till §:ns lydelse, som Hr af Ström i sin vid Utlåtit fogade reservation afgifvit, hvilken propos. med ja besvarades. § 68. Utskits yttranden lades till handlingarne. Den 21 Oktober. Utsk:ts hemställanden och inbjudningar bi föllos oell antogos. Föredrogos och biföllos Stats-Utsk:ts den 20 dennes bordlagde Utlåtin: N:o 189, i ani. af väckt motion om anslag af allmänna medel till inrättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddningsanstalter, m. m.; N:0 190. i ani. af väckt motion ang:de statsanslag för uppresande af en minnesstod åt Arkiatern G. von Linné; N:o 191, i ani. af väckt motion ang:de anvisande af ett förslags-anslag till fyllnad i enskilda bidrag för uppresande af ett monument öfver Konung Carl XII, m. m.; samt N:o 192, i ani. af väckt motion om statsanslag till betäckande af den förlust f. d. Kapitenen ,VI. U. Silfverbrand lidit vid uppförandet af iandshöfdinge-residensbyggnaden i Luleå.
Man skulla rädda från moraliskt förderf och medborgerlig död tusendetals trafiquerande och Embetsman, hvilka nu mäste lefva och dö i lagbrott och bedrägerier mot Staten. Och allt detta goda skulle visa sig i ännu högre grad, om inoch utförsels, om nederlags förbudslagar och omåttliga tulJafgifter på varor, hvilka ej inom landet kunna produceras, i grund af säkra principer, dels inskränktes, dels upphäfdes Oberäknelig är den nytta, sorn deraf skulle bär fly ta, både för städcrne och för landet, men ännu oberäkneligare är den skada som detta Rike nödvändigt måste vidkännas af en fördröjd reform uti organisationen af Tullverkets närvarande styrelse och förvaltning. Hvarje så demoraliserande och bristfällig inrättning sorn den ifrågavarande, kan ej för snart afskaffas. Det är en orm som Staten närer t sin egen barm ; ty då nationen utblottas, då dess krafter förtäras utan ändamål; så måste omsider Staten äfven råka i förlägenhet. Vi böre aldrig glömma att endast visa och moraliska medel kunna med framgång använ. das till vinnande af det stadgade oberoende och det allmänna välstånd, som alltid borde vara föremål för Regeringens och Nationens Representanters gemensamma bemödande. Jag anhåller att deta vördsamma Memorial må till Statsoch Serskildta Utskottet remitteras och med de öfrige Rcspective Stånden communi ceras. Så vida de af Götha CanalDirection föreslagna inbetalningar för actierna, få erläggas åren 1824, 1826 och 1828» och af actieägarne få verkställas emot beräknande och tillgodonjutande af 5 piocents ränta under arbetsåren,' samt Riksens Ständer bifalla det till arbetets fullkomnande nödiga anslaget, förmodar jag att dessa inbetalningar, ehuru utgörande 20” procent utöfver det tecknade capitalet, likväl icke af någon actieägare lära vägras, <lå dessa sistnämnde 20 procent egentligen icke fordra contant tillskott utan utgöras af den ränta, som uti privilegierna under arbetsåren är actieägarne tillerkänd. Kongl.
Drar ne för mantalspenningar äro frifallaDe. dpäraDSjTrifwaren upptage faDana minDerdriga barn i ntantalSlängD till namn, föDelfedr od) äfmen föDeifeDag för Det älDfla af De mitiDerdrige, famt utföre i De ttränne tillöfta columner fvanift Deras antal, font fd eftergift på ttämnDe gntttD för mantalspenningar, oc^> Der» näff De barns antal, för bwilfa £5emilIningS»afDraget dtnjuteS, Dd mantals» längDen fommer att ligga till gruttD för affortningen. torpare od) inljpfeSl)jon, eller Deras enfor, font triD mantals» od) (Tätt» ffrifningen meD af $3a(Tor utgifwet eller goDfänDt bernis ftpv Ta, att De Satir vaccinera fpra barn, (Tofa Derutom, för mera reDigljetS (Tull, IjäDancftcr od) Dd De Derför förut icfe erhållit afformning, pd en gång åtnjuta 40 ffilltngarS afDrag d SSewilluingen.. §. 148: Allmogen i efjerjedDafen, famt D|Ter» od) lefler 35alar ne, nemligen Of» man» odj 9?eDan»0iljauS, famt <5BeflerDaf)lS fögDeri, od) ©agnefs forfén af ©ättjerS fögDeri uti ©tora kopparbergs Sätt, äfroenfom ittnebpggarne i Sif» Dals od) $rpfSDalS $inn(Tog uti SarlflaDS Sätt warDa ifrån föemtllning efter l:jta od) 2rDra Sitt. till hälften befrtaDe; De åter af allmogen i kopparbergs
Utredningen och liqvidationen af de i Landtränteriernas räkenskaper qvarstående förskott och anticipatiqner ifrån förflutna tider till ett belopp af icke mindre än 2,878,429 Riksdaler 39 Skilling 5 Runstycken har blifvit fullbordad. Detta arbete, som varit förenadt med utomordentligt besvär och fordrat flerfaldigt forskningar i äldre räkenskaper och handlingar, är af den vigt, att controllen öfver Stadsintraderne dessförutan vöre både ofullständig och svår. Den sedan flera Riksdagar omtvistade frågan om rätta methoden för en Rikshufvudbok har blifvit på ett tillfreösställande sätt afgjord genom det Förslag Stats-Contoiret utarbetat. Med det dubbla syftemål att bereda ordning och säkerhet i redogörelsen och tillika uppfatta de i flera afseenden vigtiga Statistiska upplysningar, som i förening dermed kunna erhållas, har Kongl, Maj:t fastställt förnyade formulairer för special-räkenskaperna icke blott vid Landt-uppbörden, utan ock vid Tullverket. Såsom en följd af den fullkomligare redogörelse-method för .Landt -uppbörden, sorn Kongl. Maj:t anbefallt, har det för Stats-Contoiret blifvit möjligt att redan i Julii månad förlidet år genom summariska Sammandrag utreda och åt - Konungens Nåd. Berättelse. 55 dagalägga det förhållande, som den 1 Maj i samma år, då Krono-uppbörden redovistes, dermed öfver hela Riket ägde rum, så till förra årens restantier, som löpande uppbörden för året med derå gjorda afkortningar och lefvereringar, samt hvad ännu återstår att afbörda , och det icke blott för Statsverkets medel, ulan ock för öfrig uppbörd af allmänna medel. Då Rikets Ständer år 1818 åtskiljdes, voro utsigterne för årets skörd så hotande, att kraftige anstalter miste för allmän räkning vidtagas till anskaffande af utländsk spanmål, hvars tullfria införsel äfven i allmänhet tilläts. Betydliga qvantiteter spanmål inkornmo i följd häraf ifrån utrikes orter åren 1818 och 1819.
Män, som, genom trohet, tapperhet och dygd, lärdom och nitiska tjenster, gjort sig af Konungen och Riket synnerligen förljente. Konungen må jemväl, såsom belöning för stora och utmärkta förljenster, tilldela Adelsmän Friherrlig och Friherrar Greflig värdighet. Ej må adelskap, eller Friherrlig eller Greflig värdighet, som hädanefter förlänas, tillfalla flere, än den, hvilken adlad eller upphöjd blifvit och, efter bans död, i rätt nedstigande led efter led, hans äldste manlige bröstarfving af äldsta grenen, samt, efter dennas utgång, siamfa - Förslag till ändring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 75 drens närmaste manlige afkomling, af då lefvande äldsta slägtgren, och så vidare. Om, genom arf, Adeligt Stånd tillfaller den, som redan blifvit deruti sjelf uppböjd, eller genom närmare arf insatt, upphöre bans eget Adelskap, så framt detta icke är af högre värdighet, i hvilken händelse Stamfadrens Adelskap öfvergår till närmaste slägtgren : Finnes ingen sådan, utslockne Allen. Förklaras någon sitt Adelskap förlustig, tillfaller detsamma den, som dertill, enligt här stadgade grunder, närmast berättigad är. §. 38. Alla ifrån Konungen utgående Expeditioner och Befallningar, utom i Commando-mål, skola, för att blifva gällande, vara försedde med Konungens underskrift och kontrasignation af vederbörande Föredragande, som vare ansvarig, att de instämma med deröfver förda protokoll. Alla föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af Departements-Chefer omedelbarligen kunna till vederbörande expedieras. Skulle den föredragande finna något Konungens beslut vara stridande emot denna RegeringsForm, gore han derom i Stats-Rådet föreställning; Yrkar Konungen ändock, att ett sådant beslut skall utfärdas, vare det då den Föredragandes rättighet och pligt, att sin kontrasignation derå vägra, samt nedlägge han i följd deraf sitt Embete, hvilket han icke må återtaga förr, än Riksens Ständer hans förhållande pröfvat och gillat.
Sedan Räkefiskaper-na, tillhörande Institutet, sålunda blifvit granskade, förfogade vi oss till Verkstäderna, att dem besigtiga, hvilka alla hade tillräckliga och goda Instldmenter, och hvarest flere af Lär* lingarnes arbeten oss visades, utmärkande dessae vackra och berömliga framsteg. Efter att på det nogaste hafva genom* gått och granskat allt detta äfvensom Mo* dellkammaren, begåfvo vi oss till Samlings* rummet, der Eleverna vöro allmänt tillstå* des, och hvarest de af mankönet först gjorde nagra smärre militäriska öfningar och rörelser efter trumma och tecken, samt se* dan något af Fäktarekonsten, Gymnastiken och Danskonsten. Så väl uti alla rummett som uti verk* städerna, der Elöverne Undervisas, äta och hvila, företedde sig en utmärkt ordning och snygghet. Deras bäddar voro af tagel* och sängkläderna i öfrigt ganska goda och försvarliga; Dä vi på detta sätt tioga hade undersökt Elevernas physiska och mechaniska bildning, förekommo de mera lyckligt begåf* vade, hvilka först framlemnade några Land* skapsstycken och Figurteckningar, som da troget copierat af sina originaler, sedan §n Profilritning uti Mcehaniken, gjord ef* ter en v. Den 2 Juli. 17 ter Pr» på stället varande svarfstol i mindro senia. Sist och da de skulle göra redo för sin intellectuella undervisning, framställdes några frågor utur Grammatiken, dem de, särdeles en ung Rpfelt, skrifteligtn gjorde redo före, och sedan några enkla och allmänna framställningar utur Astronomien och Geographien, hvilka hau med en särdeles spänd uppmärksamhet och liflighet på taflan besvarade. Ehuru denna saknade hörselns organer, hade han likväL lärt sig att med ljudet och tungan uttrycka flera ord , så att de äfven af en ovan kunde förstås. I allmänhet hafva Bleverrse en läslig och vacker stil. Läraren dicterade genom teckning för en af dem i vår närvaro, hvilken ganska rätt uppsatte hans tanka pä taflan.
Om jag också skulle slåss med sjelfva hafsfrun om hennes prydnader, så röfvar jag en del af dem. Och när mamsell Gabriella får dem en gång i handom, så tänk på mig, som kanske då är långt borta vid andra polen, eller himlen vete hvar.” ”Kapten ernar då icke sjelf lemna snäckorna?” frågade Gabriella, med blyg rodnad på den friska kinden. ”Jag ville så gerna – jag kan ej säga huru gerna – men tyvärr kan man ej allt hvad man vill; isynnerhet när man är en sådan fattig f-n, som jag!” Gabriella erfor en riktig ångest. Kaptenen talade i dag så många motsägelser. Hon kände att hon hade ingenting att svara på det han sist sade. Derföre – och emedan hon emot sin vilja kände ett behof att gråta – steg hon upp. ”Erika väntade säkert på henne.” Och i ögonblicket var hon borta. Rosenbergs öga följde henne med ett blixtrande uttryck af sårad stolthet. ”Var det fruktan för en förklaring, som jagade henne ut?” tänkte han för sig sjelf. ”Hon kunde ha sparat sig den; jag är för mycket bunden af min heder, för att följa den manande rörelsen.” Han upptog åter boken; men på hvarje blad läste han den fråga, som ständigt sväfvade honom på läpparne: ”Hvarföre gick hon i det ögonblick, jag gjorde både första och sista häntydningen på den känsla, jag ville hon aldrig bemärkt? Jag var en narr,” tänkte han vidare, ”som ej höll min tunga i styr!” Rosenberg kom till Tistelön utan att hafva erfarit någon annan kärlek, än den till ett vackert och vältakladt fartyg; men första åsynen af ”Tistelöns ros” öfvertygade honom, oaktadt alla de kroppsoch själslidanden han då utstod, att äfven andra föremål än fartyg kunna vara värdiga att tilldraga sig en ung och rask skeppares uppmärksamhet. Intrycket hade emellertid kanske icke blifvit så djupt, om ej Rosenberg dagligen haft tillfälle att göra den erfarenheten, att ej blott Gabriellas yttre kunde kallas skönt, utan äfven hennes hjerta. Detta goda, öppna och vänliga hjerta, som gerna velat trösta och hjelpa alla menniskor, hade samma rätt till hans varma beundran.
S D. Vid förnyad föredragning af Bevilluings-Utskottets den 2 5:te dennes aflåtne samt flöy derpåföljde e. m. på bordet lagde Memorial, innefattande dels anmälan, det Bonde-Ståndet förkastat den i q §. 22 Mom. och 5 Art. utaf Utskottet föreslagne så kallade Minimi-Tabellen, dels ock förslag till Voterings-Propositioner, rörande berörde fråga, fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma fråga, på sätt Bevillningsutskottet hemställt, till förstärkta Stats-Utskottets afgörande öfverlemna S. D. Remitterades till Statsoch Banko-Utskotten ett anförande af Herr Berghman, Ambrosius Magrius, innefattande anmärkningar vid Utskottens den 27 dennes e. m. återremitterade Prot. Utdr. d. 2g Junii 18x8. 723 Utlåtande öfver Kongl. Majus Nådiga Proposition af den 12 dennes, rörande behofvet af serskilre penningetillgångar, till upphandling af Spannemal. S. D. Föredrogos ånyo och bi fö 11 os följande från nedannämde Utskott inkom ne samt den 27 dennes eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden: Fran. Stats-Utskottet: Af den 23 dennes, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående Colpnien S:t Barthelemy. Frän Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Af den 23 dennes, i anledning af Kongl’ Majus Nådiga Skrifvelse, om bidrag från Allmänna Magasins-Inrättningens fonder, till förekommande af stegring i priset å groft bröd för Ii ufvudstadens obemedlade Folk-Classer. Frän Lag-Utskottet: Af den 96 dennes, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående Dess förut aflåtne Nådiga Proposition, i afseende på vidtagande anstallter, för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra.