Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
449 beskattade, ingalunda kan betraktas såsom en ensidig åtgärd. Må man, om man sä vill, äfven för andra medborgare-klasser kungöra taxeringen, hvilken, åtminstone hvad embetsoch tjenstemanna-klassen beträffar, i de flesta fall lätt kontrolleras. Det vore måhända nyttigt, alt så skedde för att kunna göra en jemförelse mellan huru den klass, som är beskaltad efter 3 proc. af inkomsten, fullgör sin skyldighet vid upgifvandet af denna inkomst, och huru den klass, som beskattas efter 5 proc. upfyller sin. Att offentliggörandet af dessa taxerings-upgifler skulle kunna medföra den påföljd, som Gr. af Ugglas förutsatt såsom möjlig, nemi. att taxeringen skulle komma att upgå till ett belopp, som lagstiftarne alldeles icke åsyftat, men hvartill Hr Gr:n anser 5 proc:sberäkningen leda, anser jag ingalunda troligt. Jag tror icke eller att detta offentliggörande skulle innebära ett dylikt syftemål, ty man vet nogsamt, att det ändå alltid blir omöjligt att kontrollera, huruvida taxerings-upgifterna äro rikliga eller icke. Men jag tror deremot, att det åtminstone blir ett medel att framkalla upgifter, hvilka så tillvida närma sig sanna förhållandet, att den ifrågavar:de skattdragande medborgare-klassen finge öfter 5 proc., sig påförd en bevilln. som ungefärligen svarade mot de tre proc., hvilka tjenstemanna-klassen nu i bevilln. erlägger. Kunde man genom offentliggörandet i tryck komma derhän, anser jag att mycket dermed vore vunnet. Jag är öfvertygad, att, i händelse ett så lyckligt resultat kunde frambringas, skulle Statens inkomster till den betydliga grad höjas, att näst sammanträdande Ständer måhända skulle finna sig föranlåtne att verkligen nedsätta bevilln:s-proc:n, och att man för framtiden kunde påräkna lika noggranna upgifter, som de, hvilka genom offentliggörandet skulle åtminstone för tillfället blifva framkallade.
Tullverkets stat och omkostnader 1,800,000. — jo 000 000 R) Salu-accis af Städerna. Sådan har väl under åren 1855 —1857 uppgått i medeltal|till 883 R:dr, men synes dock, på de skäl, som Rikets sednast församlade Ständer vid sin beräknum eller 948,170: 39. Tullmedel: Transport Runt R:dr 10,000,000: — 8 Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 185!). Transport R:mt R:dr af statsinkomsterna anförde, kunna lämpligen bibehållas vid det då upptagna belopp C) Postmedel. Dessa, som användas för Postverkets stat och omkostnader, äro nu i Riks-staten beräknade till 727,500 R:dr om året, men hafva uppgått: år 1855 till R:dr 1,356,266. — » 1856 till 1,465,121: — och år 1857 till 1,605,547: — eller i medeltal till 1.475,578: — Kongl. Maj:t anser, att denna titel hädanefter bör, både bland inkomster och utgifter, upptagas i närmare öfverensstämmelse, än hittills, med verkliga förhållandet, hvarföre här utföras D) Charta: Sigillalce medel. Ehuru dessa, nu i Riks-staten uppförda lill 1,500,000 R:dr, under åren 1855, 1856 och 1857 betydligen stigit samt i medeltal utgjort 1,559,288 R:dr 67 öre, bör likväl tagas i betraktande, att en minskning härutinnan lätteligen kan uppkomma; och Kongl. Maj:t finner derföre dessa medel ej böra beräknas högre, än till E) Bränvins-afgift. Beräknad vid sednaste riksdag till 6,750,000 R:dr, har denna statsinkomst i sjelfva verket utgjort, efter nettoberäkning: år 1855 .
Sparre hade föreslagit, att föredragningen af ifrågav:de Betänk:de skulle ske punktvis samt att R. o. Ad., lör den händelse att en del af §:ne i Utsk:ts författnings-förslag komme att, på grund af gjorda anmärkn:r, återremitteras, men en annan del bilöl lee, sk tille lemna Utsk:t öppen rätt att, vid förslagets förnyade granskning, föreslå de jemkningar i afseende å redaktm af de bifallne §:ne, hvilka kunde finnas behöflige till följd af de förändringar, som de återremitterade §:ue torde komma att undergå; hvarefter H. Exc. hemstälde, huruvida R. o. Ad. bilölle hvad sålunda föreslagits, äfvensom medgåfve, att med pröfniugen af ingressen till författuings-förslaget samt deri förekommande rubriker finge anstå, intilldess förslagets samteliga §:r blifvit genomgångne och afgjorde, enär ingressen och rubrikerna vore föranledde af och hade afseende å förslagets innehåll samt derföre först efter detsammas pröfning borde förekomma. Ropades ja. Till följd af detta beslut börjades föredragningen roed § 1. 314 D en 24 Mars f. in. Hr Dalman, Wilh. Pr.: För min del kan jag icke biträda den af LagUtsk:t föreslagna förändringen af denna g Utsk:s förslag innehåller nemi., att, oaktadt lagen stadgar dödsstraff tor mord, det likväl skall kunna bero på domaren, att efter pröfning af mildrande omständigheter befria från dödsstraff. Denna latitud tror jag vara högst betänklig. En annan sak är det, huruvida dödsstraffet bör helt och hållet afskaffas. Men Utsk:t har i detta hänseende uttryckt en åsigt, den äfven jag delar, nemi. att tiden och det allmänna tänkesättet ej för närvarande tillåta dödsstraffets borttagande för t. ex. mord, och då man i öfrigt för något fall bibehåller detsamma, anser jag det vara af högsta vigt att, när sådant brott är bevisadt, det må tillhöra ensamt Konungen att utöfva benådningsrätten, när mildrande omständigheter sig förete.
Ridderstapets och Aoelus upmärksamhet derpå, alt om det nu päbegynda alberet lemnäs ofar, digt. är det äfwen aldeles borkkastadt; ly den öpna sjön stall innan korrt förstöra de laggda grundwalarna till en saker hamn. H vad äler sjelfwa den i fräga warande Anflags-Gumman angar, kan jag ej annat an med Friherre Stael instämma, att iZ,c.c>o R.d. om äret är gansta mycket blott till fullbordandet af en Casierne-byggnad. Ett mindre ändamål bör wika för ett större; och derföre wille jag för min del gerna tillstyrka, att Summan till Hamnbyggnadens forisäitande ökades, sä att delta angelägna arbere snart kunde fullbordas. Friherre Stael von wolstein uprepade sitt förra yttrande, äbercpande i iymierher, alt i Starens närwaranve belägenhet den anstagna Summan wore altför stor till det ändamäl, som ej directe wore af allmän nytta. Grefwe Oe la 6ar6is förestog, att Summan stulle velas nirot i lu, och den ena hälften anwän» das till Cassern byggnaden, och den andra till Helsingborgs Hammbyggnads fullbordande. F iherre k^Lnrierkeim, s^ars August. Om jag rätt fauat saminanhangel är detta blott en subdiviston af en hufwudtiiel. Det är ej gifwet, att alt hwad som deri är upfördt, nödwändigt stall sä anwändas som det bliftvit söresiaget, utan det betyder allenast att v Den 22 Zebruarik io7§> att Konungen till det upgifna behofwet kan anwända den faststälda Summan. Friherre Stael von I^olttern ansäg det wara Riksens Ständers rätt akt bestämma Anstags-Sum, morna till hwart behof.
Men i det afseendet har väl inte fröken blifvit besviken? Arla. /ser upp/ Jo, just i det. Herrarne kunna nog säga en och annan artighet, men det är inte hvad jag menar med ridderlighet. Och inte heller tycker jag att dansen är vacker - det är ju ingen rythm i den. Och så se herrarne så trötta och liknöjda ut ­ och damerna... Majoren. Nå, damerna? Arla. De äro inte så vackra som jag ville att de skulle vara ­ och så... Majoren. /lutar sig ed till henne/ Hvad? Åhjo, ni kan lugnt förtro er till mig. Arla. De ä' så pudrade. /slår förlägen ned ögonen/ Majoren. Ah! jo jo! Arla. /ser upp igen/ Och så ä' de tillgjorda. Jag afskyr tillgjordhet. Om jag finge se en enda rigtigt naturlig blick hos någon här i afton, tror jag att jag skulle springa fram och omfamna henne. Majoren. Om alla damerna tänkte så, så vet jag en, som de allasammans... Arla. /tankfull/ Det är alldeles som när jag åkte hem med pappa från teatern. Jag satt och halfslumrade och tyckte att jag åkte genom ett skönt omvexlande landskap med bråddjup och höjder ­ och när jag slog upp ögonen såg jag bara de fula raka gatorna med lika många lyktstolpar på hvar sida. Majoren. Fröken skrifver bestämdt vers? Arla. /häpen/ Hvem har sagt det? Majoren. Det behöfs inte. Fröken uttrycker sig ju så poetiskt. Ämnar kanske fröken publicera något? Arla. O! publicera! Mina innersta och heligaste tankar och känslor, dem skulle jag prisge åt offentligheten! Nej de skola begrafvas med mig. Jag ar skrifvit en förordning om att de gömmas under min hufvudkudde när jag lägges i min kista... Majoren. Det har fröken gjort rätt i. Jag kan inte tänka mig fröken som författarinna. Arla. Hvarför det? Majoren. /förtroligt/ Fröken är skapad till något helt annat ­ det säga mig edra ögon. Arla. /slår upp ögonen vidöppna/ Hvad säga då mina ögon?
Det förslag, Constitutioris-Utskottet vid återremissens besvarande framlägger, kunna Stånden antingen förkasta, eller godkänna med eller utan förändring. Om. förslaget af samtlige Stånden godkännes, skall det hvila till påföljande Riksdag, såsom ofvan sagd t är. Varder detsamma af två eller flere Stånd förkastadt, förf alle det. Derest tre Stånd godkänna förslaget, men det fjerde detsamma förkastar och icke, uppå Utskottets skeende framställning, sig efter de öfriga Stånden fogar, skall ConsiitutionsUtskottet, genom val af Riks-Ståndens Plena förstärkt till ett antal af Tjuga personer af hvarje Stånd, medelst samfäld omröstning afgöra, huruvida f örslaget må hvila till följande Riksdag, eller genast förkastas. — Aro samtlige Stånden ense om förändring i en eller flera delar af förslaget, skall detsamma, sålunda förändradt, blifva hvilande till näst)oljande Riksdag. Äro Stånden af olika tankar om de förändringar, som i förslaget böra göras, och dessa ej kunna, uppå Constitutions-Utskottets framställning till Riks-Ständen, sammanjemkas, skall genom omröstning, som af Utskottet föreslås, i Förstärkt Constitutions-Utskott bestämmasr, hvilken förändrade ordalydelse, som skall blifva hvilande eller, om ingen sådan godkännes, att all fråga om ändring i förslaget förfaller. Vid den slutliga behandlingen under påföljande Riksdag af ett hvilande förslag till grundlagsändring, kan det af Riks-Stånden endast ogillas, eller oförändradt antagas. 1 sednare fallet öfverlemnas det, genom Ståndens Talmän, till Konungen, som, efter inhemtande af Stats-Rådets tankar deröfver, tager sitt beslut, och meddelar Riksens Ständer å Rikssalen Sitt samtycke, eller ock orsakerna till Sin vägran. Yill Konungen hos Riksens Ständer föreslå någon ändring 1 Grundlagarna, öfverlemnar Han, efter Stats-Rådets hörande.
Ständer har fråga blifvit vackt om närmare bestämmande af rättigheten till långtägt å hafsstränderna i Halland, hvilken fråga redan vid riksdagen 1840— 1841 varit föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet och då föranledt utfärdandet af Kongl. Maj:ts i detta ämne aflåtna nådiga Bref af den 20 Juni 1844. I samma ämne har nu blifvit anfördl, atl, då de närmast stränderna boende delegarne i tångtäglen vanligen tillegnade sig all den tång, som, synnerligen vid Hallands södra kust, uppflöte Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 46. 19 ur hafvet, samt öfverenskommelse!', för att jemväl åt de aflägse boende delegarne bereda tillgång dertill, icke kunnat tillvägabringas, det alltså vore nödigt, att genom lagstiftningen åtgärder vidloges för tängtägtens ordnande; Och hafva Rikets Ständer vid pröfning af denna fråga och med dervid fästadt afseende å livad Fiskeri-stadgan den 29 Juni 1852 i § 22 innehåller i fråga om sättet för tillvägabringande af öfverenskommelse!' rörande samfälld fiskerättighet, funnit sig böra hos E. K. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en förordning, hvarigenom stadgas, att. der emellan delegare i samfälld långtägt icke kail träffas godvillig öfverenskommelse i afseende å sättet och ordningen för begagnandet deraf, eller ock sådan öfverenskommelse — den der för öfverträdelse af densamma bör innefatta påföljd af böter inom visst af Kongl. Majit bestämdt maximibelopp — finnes vara af beskaffenhet att icke kunna vinna stadfästelse, Kongl. Majits Befallningshafvande eger att, etter hållet sammanträde med vederbörande tångtäglsdelegare, meddela förordnande i ämnet medelst utslag, hvaröfver klagan må föras i den ordning, som för hushållningsmål i allmänhet är föreskrifven. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 April 1866. Upplyst och godkändt bos Ridd. och Adeln den 14 April 1 866.
Commerce-colhm indragas och för vandlas lill en bureau under Utrikes och Finance-departementen; men H. St. höra icke, under det en förändring i statsorganisationen pågår, lägga hinder i vägen för en möjlig indragning af ett embetsverk. Fjerde punkten anser jag i vissa delar höra bifallas och uti andia delar afslås, på sätt jag anhåller alt närmare få bestämma och motivera, då vi komma till den punkten, i händelse R. o. Ad. beslutar att punktvis afgöra detta betänk., emedan R. o. Ad. då lättare kan fatta i hvad mån de anmärkntr, jag kommer att fr amställa, äro grundade, eller 0111 de kunna anses innefattas under Gr. von Plåtens reservation. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller först att få veta, om någon underrättelse ankommit huru detta mål blifvit uti de öfriga Stärrden afgjordt, samt att derefter vidare få yttra mig. Undert. Ridd.Secret. lillkännagaf, alt ingen underrättelse från något af de öfriga RiksSlm ankommit rörtde deras beslut i denna fråga. Hr von Hartmansdorff: Jag erkänner med Frih. Gederström, att det finues (lera diplomatiska beskickningar, vid hvilka fråga icke kan uppkomma 0111 deras förening med consulsbefatlningar. Deremot finnas åtskilliga andra, hvilka redan äro och äfven fortfarande böra vara med consulsbeslällningar förenade; och kanske äro dessa de flesta. Jag har visserligen statscaiendern till hands, men det har icke så hastigt lyckats mig få reda på stället, der consnler19 fl. 5 a Don vt Januari f. m. ne finnas uppräknade, för alt genom uppläsning deraf verificera hvad jag säger. Jag anhåller likväl, alt Hr Frih. o. Landtm, läcktes låta saken förekomma i sin helhet, och alt vi måtte få Gr. von Flåtens reservation, om icke annorlunda, åtminstone såsom contra-propos. underkastad E. o. Ad:s pröfning. Hr Lagerhjelm, Pehr:
K:dr och vid 32:dra årets utgång 32,828,689 R:dr i utländska med nyssnämnda rönta löpande Stats—obligationer, hvilka, realiserade till %:delar af deras nominal-värde, motsvarade den förra summan 16,234,942 R:dr och den sednare 26,162,931 R:dr; hvadan, och om det vidare antoges, att, vid begynnelsen af planens utförande, Bankens sedelstock med 15,000,000 R:dr öfverstege den metalliska kassan, denna skillnad skulle under tiden blifva till fullo betäckt med värdet i silfver af otjiför mälde utländska Stats-papper och ett öfverskott i sådana dessutom uppkomma vid 23:dje årets slut af 1,234,942 B.dr och vid 32:dra årets utgång af 11,162,931 Rulr, hvilka öfverskott kunde användas till Diskont-fondens förstärkande, utan rubbning af Depositions-Bankens ställning att alltid ega full reel valuta för alla sina ulgifna sedlar. Ännu fördelaktigare skulle naturligtvis förhållandet blifva i läll större del af Banko-vinsten, än 300,000 R:dr årligen, för ändamålet afsaltes; så att, 4 Banko-Ulskollcls Ullålande Jl? 76. om dertill kunde påräknas t. ex. 1,000,000 R:dr örn året, Bankens tillgång i utländska 3 procents Stals-papper, realiserade efter förut uppgifna grund, blefve i sådant fall redan vid 15:de årets utgång 15,643,580 R:dr och vid 32:dra årets utgång 52,525.906 R:dr, hvilken sistnämnda summa öfverstege den ofvan antagna skillnaden af 15,000,000 R:dr mellan Bankens sedelstock och metalliska kassa med icke mindre än 37,525,906
Lokomot iver: 2f Lokomotiver med Tendrar, alla af samma vigt och konstruktion (häraf 17 tillverkade af Beijer, Peacock & Comp. i Manchester, och 4 vid Nyköpings 1 vfaO C* 550 50,000 — 1.050,000 — 2 Tank-I.okomotiver | tillverkade af Beijer y 550 36,300 — 72,600 — 2 d:o d:o ( Peacock & Comp 550 41,000 — 82,000 — 1 Tender-Lokomotiv, tiliverkadt af Fairbairn i Manchester 648 41,700 — 41,700 — 1,246,500 __ S:n ~26 Passager ar e-vagnar: 4 Stats-vagnar (2 läckta och 2 öppna) 7,000 28,000 — 16 Litt. A. I klassens passagerare-vagnar 384 138,5 6,740 107,840 — 4 » A & B I & Slats-Olskotlets Memorial M 77. 7 U<t. B. P. M. öfver befintlig Rörelse-materiel å Södra Stambanan från Malmö vid slutet af år 1862. a £ Antal platser. Vigt i Centner. Medelpris med tillägg af fraktomkostnader m. m. pr st. Kostnad. R:mt. Summa kostnad R:mt. Lokomotiver: 6 Lokornotiver med tendrar, alla af samina tyngd och konslruktion, tillverkade af Beijer, Peacock & Comp. i Manchester .. 525 50,000 300,000 __ 1 Gods-Lokoinoliv med tender, liilverkadt i Creu i England 560 50 000 50,000 _ 1 Tank-Lokomotiv, tillverkadt af Beijer, Peacock & Comp. i Manchester 550 41,000 — 41,000 — 391,00 .
För en del år sedan bodde på min egendom ett gammalt hjonelag, som hade upprättat ett inbördes testamente till förmån för ett af dem upptaget barnhusbarn. De afflyttade från torpet och köpte sig en jordlapp. Genom dåligt sällskap blef den i testamentet utsedda arftagaren ledd på villovägar och blef för något begånget brott skickad till en fästning. Medan han der satt, dog hans fostermoder. Han återkom från fästningen och gick en tid på socknen, men af den karlen förorsakades bara bekymmer. Han jagade och fiskade olofligen, utan att man kunde komma åt honom; slutligen började han att misshandla sin fader och en vacker dag korn den gamle mannen och beklagade sig öfver att sonen hade förstört hans ökstock, fiskredskap m. m. Han bad mig tillika hjelpa sig att få testamentet så ändradt, att förmögenheten skulle tillfalla en hans kusins dotter. Jag ansåg mig icke kunna tillstyrka detta, utan blef tvungen alt råda honom att kringgå lagstadgandet på så vis, att då icke något testamente får utgå förr än gäld är betald, han skulle till henne utbetala en lön och att karlen endast skulle få hvad som blef öfrigt. Det är verkligen sorgligt, att man till följe af ett bakvändt lagstadgande nödgas på så vis på en omväg komma till hvad man anser rätt och billigt. Då det dessutom visar sig, att alla domstolar, till och med Konungens Högsta, döma olika i detta ämne och att de olika komitéer och beredningar, som varit nedsatta, tänkt olika i frågan, är det då icke nödigt att ett lagstadgande blifver inlördt, så att man vet hvarefter man har att rätta sig? Jag beklagar att redaktionen af denna § är ofullständig, men jag tror dock att icke något hinder för ett bifall till förslaget häri förefinnes. Hr Cederschiöld: Det af den siste talaren anförda exempel var visserligen ganska bedröfligt, men jag tror att det ganska 396 Den 14 Febrnari f. m. ofta inträffar att en arfvinge eller testamentstagare gör sig ovärdig de honom ämnade förmäner.
Då vid 1815 års riksdag beslut fattats, som då ansagos bidraga till lindrandet af den allmänna förlägenheten och förslag framställts till jordbrukets upphjelpande, hvilka i flera fall öfverensstämde med kronprinsens åsigter, men delvis betraktades inom konseljen som outförbara, befanns detnödvändigt, att statssekreteraren för handels-, och finansärendena, grefve A. G. Mömer förflyttades till statsråd. Järta kallades att intaga hans plats. Hr Forssell säger: att Järta med bekymmer och förargelse följt hvad som beslutats och föreslagits vid riksdagen och att det » stundom kom öfver honom det jacobinska lynnet från 1799. » Han var således väl icke obenägen att intaga sin förra plats vid rådsbordet, men förbehöll sig dock, att han dervid icke skulle vara bunden längre än till maj det följande året. Han fortsatte dock icke föredragningen längre än från den 15 nov. Under denna korta tjenstetid hade * flera uppträden egt rum inom konseljen, särskildt mellan kronprinsen och honom, och denna gången blef det icke någon hemlighet, » att det var ombyte af politiskt system, en seger för 1815 års riksdagsmajoritet », som föranledde Järtas plötsliga afgång i mars månad från den plats han lofvat behålla till maj. Hr Forssell tillägger härom: » sina fiendtliga afsigter mot 1815 års särskilda utskott och dess ordforande prosten Schwerin hade Järta således ej fått tillfälle fullborda. » Det är redan erkändt, att Järta var en för länet särdeles verksam och gagnelig höfding. Härtill kommer äfven, att han under sin embetstid der afgaf många och vidlyftiga utlåtanden, » som voro mönster för en svensk embetsmanna-stil ». Men att det rådde stor oreda och förekommo svåra försummelser på landskansliet och i landskontoret, hvilka öfverskyldes och försvarades af landshöfdingen, detta upplyses af hvad som här nedanför meddelas efter Forssell.
Vidkommande åter förslaget, att skjutsen skulle göras till föremål för den enskilda företagsamheten i förening med postforslingen och det kontanta tillskott, som för ändamålet kunde erfordras, utgå af statsmedel, anser Utskottet, likasom >id föregående riksdag, detsamma ej eller antagligt, emedan för sådant ändamål betydliga statsanslag skulle erfordras, hvilka komme att drabba icke blott de nu skjuts-skyl dige, utan alla landets skattskyldige invånare, hvartill kommer att, på sätt Ut - 14 Allm. Best.- och Ek on.-Ulek oi tets Betänkande, N:o 89. skottet i ett annat betänkande (N:o 23) visat, forvagns-inrättningen icke utan alltför kännbara uppoffringar å statens sida kunnat tillvägabringas. På grund häraf får Utskottet vördsamt hemställa, att Johannes Nilssons. Johan Bergströms, Nils Anderssons, m. fl:s uti l:a punkten omnämnda förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Då Utskottet nu öfvergår till andra hufvudfrågan: att, derest skjutsnings-besväret icke kan fran jordbruket skiljas, lättnad i detta besvär mätte beredas, har Utskottet att först taga i betraktande hr Sandströmers motion, som afser skjutsens ställande pä entreprenad, under vilkor att för ändamålet erforderliga kontanta bidrag skulle utgå länsvis; och då Utskottet redan uttalat den Öfvertygelse, att jordbrukets befrielse från skjutsnings-besväret är det mål, hvartill hvarje reglering af skjuts-skyldigheten bör syfta, har Utskottet vid nu ifrågavarande förslag jemväl att tillse huruvida genom detsainmas antagande en sådan lättnad i skjutsnings-besväret kunde åstadkommas, att en framtida befrielse derigenom förberedes.
Summa 412,334; 44. f ■ - 25 — Vid granskningen af krono-magasinens räkenskaper hafva Revisorerne funnit, att vid leveranser till slottsoch proviant-magasinet i Stockholm af sådan spanmål, som å auktion upphandlats, någon besigtningsman icke, såsom i landsorterne vanligen tillgår, varit af Slotts-proviantmästaren tillkallad, utan att denne ensam besigtigat och godklint den levererade spanmålen. Revisorerne, som anse ett sådant förfaringssätt vara mindre öfverensstämmande med god ordning, hemställa huruvida ej, nät leverering till slottsoch proviantmagasinet af uppköpt spanmål äger rum, dervid för framtiden kunde förfaras pa enahanda sätt, som vid en del af landsortsmagasinen, der en magistratsperson och en borgare vid dylika leveranser varit tillkallade. 2:o Uudsättniugs-fondcn. Fondens hufvudbok, som i Kongl. Kammar-rätten blifvit granskad utan anmärkning, redovisar inkomster och utgifter sålunda: Debet. B alam från år 1858: Tillgångar 2,049,217: — Uppbörd: Credit. Balans från år 1858: Utgifter: Balans till år 1860: Under revisionsåret hafva, jemlikt Kongl. Maj:ts särskilda nådiga bref, undsättningsmedel till följande belopp blifvit utanordnade, nemligen: 4 j 26 Ptan återbetalningsRäntetria lån. Summa skyldighet. Deremot hafva nedanstående belopp utaf de till undsättningar mot återbetalningsskyldighet beviljade medel blifvit under revisionsåret af vederbörande återbetalde: jönköpings län 4,250: — Östergöthlands d:o 675: — Gottlands d;o 33: 39. Jemtlands d:o 1,598: — Westerbottens d:o 6,389: 41. Kronobergs d:o 2,000: — Gefleborgs d:o 898: 88. Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit. C) Avesta liro no-Inspekt ion. Af årets räkenskap, som granskats i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning, inhemtas följande förhållande: Koppar. ^ Debet.