Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 46, i anledning af väckt fråga om ändring i 51 § 2 mom. uti Kongl. Instruktionen för landtmätarne i Riket den 4 Maj 1827; Bifölls. l\:o 47, i anledning af väckt fråga om medborgarerätt, för den, sorn förvärfvat fast egendom inom riket. Bifölls. N:o 48, i anledning af väckt fråga om fullständig medborgarerätt för i Sverige födde judar. Lades till handlingarna. N:o 49, i anledning af väckt fråga om ändring uti nu gällande stadganden, rörande afviltriugs-verket i de norra länen; Godkändes. 704 Prot-utdrag den -15 September -1848. och N:o 50, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens betänkande N:o 28. t. Utlåtandet N:o 50, gillades. Från Hederv. Bonde-standet. t? 8. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens memorial, N:o 88, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens memorial N:o 77, angående fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roterings-skyldighet. Ståndet lät bero vid Med-ståndens beslut och lade memorialet till handlingarna. S. D. Yid förnyad föredragning af ett utaf Magnus Mänsson från Östergöthlands län inlemnadt skriftligt anförande, i anledning af Lag-utskottets yttrande, rörande kriminal-lagförslaget; beslöt Ståndet öfverlemna samma skrift jemte i anledning deraf afgifna muntliga anföranden till bemälde Utskott. Den 16 September Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Yid föredragning af Lag-utskottets den 14 dennes på bordet lagda memorial N:o 69, med förslag till sammanjemkning af de inom
Decharge, om, för Directionen öfver Götha-Canal Bolags f. d. Discont Contoir i Götheborg. II s. 1207 — 1218. — 0111, för Directionen öfver Götha-Canal Bolags f. d. Discont-Contoir istockholm. II s. 1218, 121g. — om, lör Directionen öfver Götheborgs f. d. Discont-Verk. II s. 1226— 1235. — om, för Interims Directionen öfver Malmö f. d. ■— Diseont-Verk. Djeknepenningarne, om deras användande i Hernösands Stift, Utlåtande deröfver. I s. 523 — 525. — om utgörandet af de så kallade. II s. g44 — 946- — om förhöjning a(. Disconterne, Filial, om deras Fordringar, utlåtande derom. I s. g4— r °5. Riksgälds-Fullmägtiges Betänkande. I s. 106—118. Ranco-F u 11 m äg ti ges Dito. Hr Santesous särskildta yttrande I s. 121 — 127. Baron Wirscns Dito Dito. I s. 127—12g. Dito Dito. — Utlåtande i anledning af lios Stånden gjorda anmärkningar. s. 3io — 3i8. Bilagor. Disconterne, fdial öfver Motioner att Gäldenärerne i, måtte återta, hvad de i öfverränta för myeket hetalt. I s. 4go — 49^- Hr Santesons särskilda mening. Is. 4g5— 5io. — i afseende på föreskrifterna om indrifningen af deras fordringar. Is. 63g—-643. — angående Riksens Ständers Revisorers berättelse örn sednaste granskningen af. IT s. i.aoi -— iao3. — Utlåtande öfver förvaltningen af. •— om öfvertagandet af dem utaf Riksgälds-Contoiret.
l. ©yjttngfvur, poö 9ttpperf)anbfare, qpattftofferare, ©itnbtiitafare, ©fräbbare ocf) anbre |i>aitbttocrfarc, erlägga fjäifteu mot ©efatter, etter 23:co9f:br 1: — himmer» SÖeluttlntngdsöjötDrbtttng 18,H. 2.1 t£immer CjåruroraCare 23:co9t:br 2: — lltlånöntngar, (bcvutt q tttBcgtipnc 9tovrtnätt för 9?orrffa probucter) font refa ontfriitg t tanbct odj, för egen väfning etter fåfom utfficfabe för anbra, utöjuba etter ftuta tjanbcl cm uttänbffa tuaror, ffota luth anfomften, tneb uppgtftoattbe af tiben, luiru tänge be töttja i 9ttfet ftg ufjbe^åtta, titt tueber 'Sen utlänbittng, font, utan att Ijaftua fabant fullgjort, etter bett ftabgabe afgiften Behörigen erlagt, Be IDoctorer, iTCeötctncc*, elfer Häfare, för infomft af practif ntont tjenften, ft;ra procent, boet ej unbcr S3:co 9t:br 10: — Sruntimmer, font ibfa Äläbföm, tneb en eller flera mcbpjelpcrffor, erlägga päffteu emot ^anbtmerfarc, § 10, od) bcraS mebljjetperffor hälften emot ©efäller, enligt näftförcgäcnbc SJcout.
Ifrågavarande 1 §:s början lyder: »Den som offentligen förkunnar eller till annans förledande annorledes utsprider lärosatser, sorn mot den rena evangeliska läran stridande äro» etc. Det tvetydiga uti uttrycket offentligen förkunna, dervid icke ens förutsattes att förkunnandet skett lill annans förledande, min kas icke deraf att från den uppställda regeln ansetts nödigt att sedermera i samma § göra ett enstaka undantag, nemligen i afseende å den främmande trosbekännare medgifna religionsöfning och undervisning. Och om ett föredrag i en universitetsstads auditorier icke bör anses för ett offentligt förkunnande, månne väl förhållandet förändras, om föredraget i stället hålles i en annan landsort eller i en säl inom hufvudstaden? Eller skulle åhörarnes större eller mindre antal vara bestämmande? och, i sådant fall, hvilken siffra vöre den afgörande? Minst lärer någon skilnad i detta fall böra bero deraf, huruvida den föredragande är försedd med Statens fullmagt att vara lärare, — en sådan borde då till och med anses brottsligare, — eller huruvida tala - 20 Lag-Utskottets Utlåtande JU 42. ren visar sig mer eller mindre hemmastadd i vetenskapernas terminologi. Sådant upphäfde i detta fall helt och hållet grundsatsen om den fria forskningen och dess yttranderätt. Ty bildningen stänges icke mer inom fakulteter eller de lärdes studiikamrar, utan äfven till de stränga vetenskaperna hafva i våra dagar lemnats vigtiga bidrag af mången, som kanske ej erhållit något lärdomens diplom. — Men äfven uttrycket »till annans förledande» har Utskottet ansett kunna blifva förvillande. En hvar som förkunnar en ny sats,'—hvilken som helst, — gör väl anspråk på att öfvertyga eller blifva trodd, och hans afsigt skulle således kunna sägas vara den att förleda.
Statsrådet Faxe, som i öfrigt var af lika tanke med statsråden Munthe och Fåhreeus, yttrade sig, hvad särskilt angick artiklarna jern och malm, sålunda: »ehuru jag delar den åsigt, att tillåtelsen till utförsel af tackjern icke skulle medföra någon skada för svenska stångjernstillverkningen, vare sig med hänseende till sistnämnda varas afsättning på den utländska marknaden eller i afseende på priserna derför, helst om en lämplig utförselstull åsättes råämnet eller tackjernet, anser jag dock frågan om tiden, då tillåtelse till en sådan utförsel må träda i verkställighet, hufvudsakligen böra bero deraf, huruvida åtgärden är nödig för att bereda en eljest saknad afsättning, till skäligt pris, af det tackjern, som här kan 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. tillverkas, och om den sammanstår med stångjernstillverkarens på häfd grundade billiga anspråk att inom landet finna erforderligt råämne för sin tillverkning. Någon klagan öfver saknad afsättning förspörjes för närvarande icke från tackjernstillverkarnes sida, och priserna å denna vara äro jemväl sådana, att de förre, i förhållande till stångjernets försäljningsvärde, hafva en skälig andel i den gemensamma vinsten. Tillverkningen af stångjern har under senare åren betydligt stigit, och sannolikt är, att densamma, till följd af den tillverkningsfrihet vid redan befintliga verk och den lättnad vid anläggningen af nya, som enligt Kongl. Maj:ts nådiga förordning angående stångjernssmidel och den gröfre jernförädlingen af den 27 April 1846 blifvit medgifven, kommer att ytterligare ökas, i hvilket fall ett större behof af tackjern och i förening dermed ökad täflan imellan köpare af denna vara måste uppkomma; men innan dessa nya förhållanden, jemte verkningarna deraf på tillgången och priserna å tackjernet, hinna närmare utvecklas, synes det icke vara lämpligt att på förhand bestämma om eller när utförsel af denna vara må äga rum; och då betänkligheten mot tillåtelse till utförsel synes vara åtminstone lika hvad angår malm, som i afseende på tackjernet, torde förbudet emot utförsel af den förra varan jemväl tills vidare böra bibehållas.
Föredrogos och biföllos StatsUtskottets den 20 dennes bordlagda Utlåtanden N:o 18, angående provisoriska utbytet af den för General AssistawceContorct begagnade egendom emot den Stockholms Stad tillhöriga f. d. såkallade Ilessensteinska egendomen, 3N:o ip, angående afskrifning och eftergift af RiksgäldsContorets I10* GötliaCanal-Bolag egande fordringar, samt räntas godtgörande å^ de utaf Bolagets insättningar i Riksgäldskontoret derstädes innehållne medel, tili säkerhet för fullbordande af återstående arbeten i hamnbyggnadsvag, äfvensom CanalDireclionens hemställan, 0111 förskott af sistnämnde medel till utförande af ett hamnbyggnadsarbete vid Mern, N:o 20, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å ÖfverCommissarien Öijers underdåniga ansökning, ätt vid afskedstagande få å Al mänua-IndraguingsStaten uppbära sin nu innehafvande lön såsom pension; och N:o 21, i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition, angående grunden för liqviden af numera aflidne Pastorn Doctor Collins lönefordran. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne: Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer angående ifrågaslälld utvidgning af Götheborgs Spinnhus; Gifven den 22 Februarii i834- S. D. Föredrogs och remitterades till StatsUtskottets kännedom, Kongl. Majrts Nådiga Skrifvelse lill Rikets Ständer, angående förhållandet med Indelta InfanteriRegemenienas bekludnadsmedel; Gifven den 3 Mars 1834. S. D. nr Prol. TJtdr. d. 7.4 Mars i83f» J7 S. D. Föredrogs och remitterades till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet.* Kongl.
Derjemte har Eders Kongl. Maj:t för detta Regemente äskat förhöjning af Rekrylerings-penningarne, från nu utgående belopp 3 R:dr 75 öre till det. som vid öfrige värfvade Garnisons-regementen bestås, eller 7 R:dr 50 öre, samt af Medikaments-penitingarne för manskapet fråp 1 till 2 R:dr, allt för nummer årligen, hvarigenom en tillökning erfordrades i Rekryterings-anslaget m -d 2,250 R:dr och i Medikaments-anslaget med 600 R:dr; Och dä, efter hvad upplyst blifvit, rekryteringen under de sednare åren försvårats, samt prisen på medikamenter med hvad mera till sjukvården hörer i hög grad stegrats, hafva de äskade tillökningarne blifvit beviljade samt beloppen tillagda de förut till ifrågavarande ändamål utgående anslagen pä Regementets stat. 20:o Uti löne-anslagel för Svea Lifgarde liar Eders Kongl. Maj:t äskat tillökning med 23,327 R:dr, deruti inbegripne nya löner för 1 Balaljons-predikant med 500 R:dr samt för 8 Sergeanter, efter 500 R:dr för hvardera, med 4,000 R:dr. Den föreslagna slaten har synts Rikets Ständer blott i följande delar påkalla förändring. a) Aflöningen för Regements-auditören. nu utgörande 720 R:dr, är äskad lill belopp af 1.000 R:dr; men Rikets Ständer hafva ansett densamma, i likhet med hvad som egt rum för Auditören vid de i föregående tvänne punkter omförmälda Garnisonsregementen, böra bestämmas lill 900 R:dr. Exp edilin nsUtsh otte ts Förslag till un flerd.
» 1 — 50 » arbetadt, platter skålp. 1 — 3 Hudar och skinn, oberedda vålsallade och andra slag Centn. 1 1 — Humle ... » 1 50 Hummer ... skålp. — 1 Hvalraf eller spermaceti » ! — 2 Hår, andra slag, ej specificerade ... » j — i Hö • 5 % af värdet Inventarier, Skepps-, brukade å förolyckade eller sjöskadade utländska fartyg » d:o d:o Ister, svinelier gås . skålp. 1 — 2 Jern, gjutet, tackoch barlastetc. Centn 1 — 25 » smidt eller valsadt, stång-, platt-, band-, jernvägsskenor etc. » 1 — 50 » » » plåtar, förtennte och oförtennte » 1 1 — Jernskrot, gjutet, smidt eller valsadt » I — 15 Jord, poler .. • 5 % af värdet Juveler, oinfattade och infattade » d:o d:o Jäst, komprimerad . skålp. 1 — 1 Kalk, osläckt och släckt Centn. — 5 Kalksten ... » 1 — 1 f) Bevillnings-Utskottds Betänkande M 23. QvanInförselstull. titet. Riksmynt R:dr. öre. Kardborrar eller Stråkardor • 5 % af värdet Kartor ... skålp. 1 — 18 Kli, alla slag .. Cenln. 1 — 35 Knapergall och Ekollon, malen och omalen skålp. 1 — 1 Kol, träd-, .. tunna 1 — 1 Koppar, rå .. Centn 1 1 garad .. » 1 3 — smidd, valsad eller gjuten, plåtar etc. » 1 4 50 » n » » bleck och spik till fartygs förhydning » 1 — 25 Kopparnickel .. » 1 — 25 Koppar-skrot, eller gammal Koppar samt Kapparaska Centn. 1 3 50 Kopparstick, Estamper och Lithografiska arbeten, som utgöra tillbehör till tryckta verk skålp. 1 — 10 Korkbark • Cenln.
Man behöfver blott påminna om det Högländska Sälskapet i Skottland, som sparar ingen kostnad till införandet af alla möjliga förbättringar i landtbruket och årligen utsätter betydande premier, hvilka med största sakkän2 H. 22 J70 > Den 27 Februari i. nedom oell grannlagenhet utdelas, och utgifver den hästa journal, vi troligen för närvarande äga. Det stora verksamma Sälskapet the Board af Agriculture, till hvilket Regeringen lemnat så betydande fonder, hvarigenom det utöfvade ett så väsendtligt inflytande öfver hela Britannien, nu mera upplöst efter Arthur ffoungs död, men ersatt af så talrika verksamma privat-institutioner, dem de förmögnes patriotism framkallat. En enskilds utmärkta egendom Holkham i Norfolk, tillhörande den med så mycken rättvisa berömda Hr Coke, är nu samlingsplatsenför allt hvad England i praktiska landtbruket har mest utmärkt, och det sprider sig derifrån åter öfver hela landet. Landtbvuksinstituten i Tyskland aro alla stiftelser af Regeringarna, eller uppkomna under deras speciella beskydd J'). Ingenting uraktlåtes i dessa, de mest blomstrande länder, för att rikta uppmärksamheten åt denna, den allravigtigaste näring. Se vi icke norra Tysklands stora och förmögna egendomsägare, der för få år sedan allt var i lägervall, capitalerna medtagna och spannmålsprisen låga, nu tälla med hvarandra, så att icke någon granne må i driftighet öfverträffa dem; och huru förkofran sig icke hela deras omgifning år ifrån år! Men hvarföre? Derföre att landtbruksvetenskapen har stigit till en större höjd, blifvit mera allmänt omfattad af alla possessionaten och större jordbrukare, hvarföre också de mest bildade och tänkande bland dem finna sannare tillfredsställelse uti dess studium, och med lifligare interesse egna sig åt alla yrkets detailler. Så snart en särskild gren blifver, genom den allmännare concurrensen eller handelsförhållanden mindre lönande, veta de att vända deras uppmärksamhet åt andra föremål; de skapa sig sjelfva en alldeles ny bana genom nya produeters frambringande och förädling. Nöden kan afven för dem uppkomma och har ofta varit ganska känbar, men den öfvervinnes lättare genom deras omfattande kunskaper **).
Hvad i öfrigt af motionären ar vordet framställdt, åsyftande tillägg eller förklaring af nu gällande Grundlagar, finner Utskottet vara ett anine, hvarmed Utskottet, jemlikt 29 § Riksdags-ordningen, icke tillkommer att;taga befattning. Stockholm den 4 April 1848. Alim. Suv.' eeh Ekon.-Uitk. Ank. till Esp. Utsk. den 6 April, kl. 11 f. «. Betänkande, i anledning af väckt motion om indragning af Svenska Postkontoret i Hamburg. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottets behandling har från Vallöf]. Borgare* stån det blifvit remitterad en motion af Herr Bergman, hvaruti lian lörmält det flera gånger hafva inträffat, att bref från England och kontinenten, sorn anländt till Götheborg med posten öfver Hamburg, försedde med dervarande Svenska postkontorets stämpel, ankommit en postdag sednare än de, hvilka varit kuverterade till någon i Hamburg, som vidare befordrat dem genom Danska postkontoret derstädes, hvaraf anledning kunde liemtas till den förmodan, att det vore tjenlig! att indraga berörda svenska postkontor och i stället träffa öfverenskommelse om postens befordrande på annat sätt och direkte till Sverige. Motionären har derföre hemställt, att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla, alt en postkonvention må uppgöras med vederbörande Postamt i Hamburg, hvarigenom det blefve möjligt att indraga svenska postkontoret derstädes, till besparing för statsverket eller postkassan. Detta ärende har Utskottet i behörigt öfvervägande tagit och får, i anledning af motionärens gjorda framställning, meddela den upplysning, att utgifterne för svenska post-inrättningen i Hamburg för närvarande egentligen bestå uti aflöning för postmästaren, uppgående årligen lill omkring! 2,360 r:dr Hamburger kurant, samt att motionärens uppgift, att brefven ofta fördröjas derigenom, att de passera svenska postkontoret derstädes, lärer vara med verkliga förhållandet öfverensstämmande.
Utsk:ns den lff sistI. Mars på bordet lagda betänk. N:o 4<}> i anledn. af vackt motion om ståndrätt för afdömmande af vissa förseelser, som af krigsman i fredstid blifvit begångna. H. Ex. Jag utvecklade inotiverna till min motion, då jag gjorde den. Egentliga skälet till ståndrätters inrättande är att få lagen skipad med den skyndsamhet som omständigheterna kräfva. Uti andra landers armeer behöfver man ej denna särskilda inrättning, ty vid deras driftiga rättegångsordning vinnes med vanlig krigsrätt hela det ändamål, som hos oss blifvit med ståndrätten afsedt. Men långsamheten i våra rättegångar, äfven i de militära, är bekant. Bland exempel vill jag blott nämna, alt år 1823 i Maj blef en gardes-olficer med hugg och slag öfverfallet), framför compagnie!, af en soldat, som i September 1824 dog sotdöd i fängelset, medan leuterationen ventilerades; och att år i833 begick en gardist af andra regementet ett likartadt brott och salt odömd ett år. Ja i8i3 i Pommern, under flygande fana, blef i September en soldat arquebuserad, som lika svårt förgått sig i Maj. Icke blott i fredstid fordrar ändamålet (nemi. skräck och varning) en skyndsammare bestraffning; myteri oell all sammangaddiiing fordra det; ty sådant afhjelpes ej med exempel, sorn efter ett älvå år statueras. Hvarje sakkunnig liar sig bekant, att om en sålunda brottslig soldat ses lida sitt straff fä dagar efter brottet, verkas hejd, och kainraterne säga ’’det var rätt åt honom”; men att de beklaga honom, då de, efter år och dag. se honom utföras, Utmerglad af det långvariga fängelset och af att så länge hafva måst afbida sitt ohyggliga öde. Allt detsamma gäller när soldater kunna visa vedermälen af öfverdåd mot befolkningen. Militärer af Stockholms garnison anklagades för sådant i838 0111 sommaren, och de dömdes. Jag afhållen mig från allt domqval.
Gud förlåte mig! jag visste hvad, hustru min, salig! – skulle släpa hem det der qvinnostycket i huset, för, – med sina högdragna manér, som blott göra mig rasande. Birger. Inser ni då inte hennes värde för flickan? hvad skulle det väl bli af den arma varelsen, om inte Erika med moderlig hand omslöt och vårdade denna späda, men likväl hoppgifvande telning? – då den isynnerhet (halft för sig sjelf.) är ett skott, utaf, långt ifrån den ädlaste trä-sorten. Haraldson. Ja, ja, det kan så vara det vore det inte för flickstackarn, så skulle hon långt för detta fått lemna huset, denna stolta qvinna, som, jag börjar frukta, endast skämmer bort flickan, huru godt och välsignadt barn det än må vara. Birger. Nej, Far! – Ni skall inte skilja Erika från huset; – hon har gjort mer för oss alla, sedan min arma styfmoder dog, än både ni och jag kan uppfatta och värdera. Haraldson. Ja hon har kanske lärt dig äfven, att vara stormodig, både i ord och tankar men det är som ordspråket lyder, att: ”Makt ger mod.” Hon stämde likväl inte pipan så högt, när Mor kom hem med henne, och hon hvarken hade hus eller hem att hålla sig till, – sedan Konsulns i Götheborg, så godt som kört bort henne. Birger (ond). Det är lögn en nedrig lögn Konsulns skulle varit mycket belåtna, om de kunnat qvarhålla henne, .. men hon gick sjelf derifrån, sedan hon blifvit på det ovärdigaste behandlad af en elak och gemen Fru, den hon hade till matmor. Jag har af trovärdiga personer, sjelf hört det berättas i staden; och ni, Far, borde vara mera tacksam, för det hon sjelfvilligt stannar qvar, och gör hvad hon gör. Men jag hör, hon kommer. (Erika inträder.) TREDJE SCEN. De förra, ERIKA. Haraldson (för sig sjelf). Tacksam, ja, ha, ha, ha hon är väl så glad att hon får vara qvar, och borde sjelf vara tacksam. Erika
Fiölich heltibärä fhil) tacksägelse, för det Hr Grfefveh, medelst dehlia afsägelse, sökt förekomma ytterligare obehagligheter, ej allenast inom ilian älven utom det Utsk., hvars ledning blifvit Hr Grefven anförtrodd, till följd af H. Ståndets fli r Electorers vid riksdagens bni jdn förrättade val, -— obehagligheter, föranledda af de olika nsigtei’, hvilka på sednare tiden yppats inom Utsk. emellan Hr Grefven, i egenskap af ordför., och en de I af Utsk s Hrr ledamöter. Det offer Hr Grefven genom della steg synes hafva gjort, i och för flen Störda ehdrägtens ihom Utsk. återställande samt Ulöjligheteh för den blifvande ordföranden alt förmå Utsk. alt inskränka dess förhandlingar inom den uti grundlagen för H. Exped. Utsk. utstakade sfer, bör likväl icke förefalla Hr Grefven särdeles påkostande, efter hvad sOin inom Utsk. sig tilldragit, och deribland jag hade ämnat Upptaga endast ett speciell fall, nemi. del sednaste af Hr Grefven, i egenskap af ninni varande ordförande, utsatta sammanträde, ifrån hvilket 11 ögv. Presteoch Vällofl. BorgafeStts samtl. Hrr ledamöter sig albolin, hvaremot ledamötei ne af H. R. o. Ad. samt [hderv. BondeSt. i behörig Ordning sig ihfuhno. Detta, äfvensom resultatet af ifrågavar. Sammanträde, är förut af Gr. Frölich tili dess skrift), anförande ömnärhndi. Jag förbigår det således.
Och, för att egentligen fästa mig vid ämnet, Lurendrejeriet, skall den lofliga Gårdfarihandeln derföre förbjudas, fruktår jag, att, för Conseqvensens skull, all handel rnåste biltog förklaras. Det händer ju äfven en och annan gång, att en och annan handlande, uti en och annan stad, beträdes med ett och annat lurendrejeribrott: Man borde dä äfven förbjuda alla innevånarne i den ellef g<58 Beit), och Ekon. Vtsk. Retankandcn. elen staden, att idka hvad slags handel och rörelse som helst. Detta, säger jag, vora conseqvent, men hvem kunde rimligtvis falla påen sådan tanke? Lika litet hade man» efter min öfvertygelse, bordt, för några uslingars djerfva och laglösa tillgrepp, vilija tillintetgöra en handel, nödvändig för beståndet af en landsort, med åtminstone 60 och 70,000 Innevånare. Må lagstiftningen vara omtänkt örn Författningar till allmän välmågas befordran, samt Lurendrejeriets och andra missbruks hämmande, och styrelsen kraftigt verka till Lagarnas handhafvande! Då belt öfver icke oskyldiga medborgares välfärd lemnäs till pris för några individers öfverträdelse!- och lagbrott. Och hvilken tid har man valt för störtandet af Gårdfarihandel? Jo den tid, då Kongl. Maj:t nyss förut genom en allmän Nådig Författning upplifvat den och begränsat missbruken genom reglementariska föreskrifter, hvilkas verkningar man icke ens velat invänta: den tid, då en allmän Näringsfrihet af tidens kraf länge och högt varit påkallad, och man med glädje motser ögonblicket, då Sveriges Konung och Ständer skola bryta den boja, som hittills fjettrat Svenska idogheten, samt lemna hvar man rätt, att utveckla sin arbetskraft och fritt afyttra produeterne af ain slöjdeflit. — Denna tid väljer man, Besv. ock Ekon. litsle, Betänlcanden, att beröfva ett, i anseende till sin jordvanlottadt, folk en näringsfrihet, som dem genom århundraden varit förunnad.