Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Likaledes bör besigtning årligen af Fullmägtige anställas å det under deras vård och inseende ställda hus, som begagnas till sessionsrum för Riks - Stånden samt Rikets Ständers Utskott: egande Fullmägtige låta verkställa de reparationer och andra arbeten, som för nämnde egendomars vederbörliga underhållande erfordras; och må kost naderna härför, äfvensom de för samma egendomar hittills utgående årliga afgifter, utaf Riksgälds-kontorets medel bestridas i likhet med andra till så kallade koutors-expenser vanligen hänförda utgifter. I anseende till den bristfälliga beskaffenheten af cn del utaf Rikets Ständers hus samt några dervarande rums otillräcklighet och olämplighet för de ändamål, hvartill desamma blifvit anvisade, hafva Rikets Ständer funnit godt uppdraga åt Fullmägtige att före nästkommande riksdag låta uppgöra förslag till en sådan reparation och förändring af östra flygeln utaf detta hus, att de der befintliga lägenheterna må blifva försatte i ändamålsenligt skick och, så vidt förhållandena det medgifva, erhålla den utvidgning, att fullt tillräckliga lokaler må beredas för de Rikets Ständers Utskott, som äro i behof af större utrymme. § 261. Under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade, må lediga rum och lägenheter inom Rikets Ständers hus af Fullmägtige hyresfritt upplåtas för tillfälligt begagnande ej allenast af de Kommittéer och Revisioner, som kunna varda Stats-Utskotlets Memorial J\i 224. II af Kongl. Maj:t sammankallade och för hvilkas sammanträden erforderliga lokaler inom Kronans hus här i hufvudstaden icke finnas att tillgå, utan äfven åt allmänna embetsmyndigheterna, som antingen af särskild anledning icke kunna för någon tid begagna åt dem anvisade embetsrum eller också sakna egen lokal; egande Fullmägtige, vid hvarje sådan upplåtelse, föreskrifva de vilkor, som Fullmägtige för de upplåtna rummens samt möblernas och inventariernas noggranna och omsorgsfulla vårdande finna nödvändiga.
Låntagare, 20,000 R:clr såsom Invisningsutgifvare och 20,000 såsom Acceptant, då linder hvar idera förhållandet ansvarigheten af tvänne andra personer, jemte honom, delades, har blifvit yrkadt., dels i allmänhet, att det vore otjenlig!; bestämma någon maximi-summa, der belånings-rättiglieten grundade sig på fullgod säkerhet, dels ock, att lån på Bankens egna Obligationer ej borde i maxirni-summan inbegripas, utan derutöfver kunna meddelas; samt å en annan sida, alt maxirni-beloppet vore för högt, och borde nedsättas så, att antingen 4<>>ooo eller 3o,ooo R:dr blefve det högsta, för hvilket ett och samma namn i något fall kunde komma att häfta. Utskottet, som å ena sidan anser, att lånrättigheten ingalunda bör få blifva alldeles obegränsad, hvarigenom Banken skulle kunna alltför mycket äfventyra, finner å en annan sida det vara lika vigtigt, att inskränkningen ej går så långt, att hufvudändamålet, som är den större rörelsens understöd, dymedelst förfelas. Men Utskottet får, såsom en följd af hvad ofvan blifvit tillstyrkt, föreslå ett tillägg vid denna punkt, som nu torde böra erhålla följande lydelse: En och samma persons namn kan Banco-Utskottets Utlåtande N:o 82. 93 i intet fall antagas för mera, än högst 20,000 R:dr såsom Låntagare, 20,000 R:dr såsom In visnings-utgifvare, och 20,000 R:dr såsom Acceptant, då,under h vartdera af dessa båda sistnämnda förhållanden, tvänne andra personer alltid med honom dela ansvarigheten. Såsom Låntagare eger ingen att anmäla sig vid annat DiscontContoir än det, inom hvars District han är bosatt och har sitt hemvist; hvaremot Invianingsutgifvare och Acceptant må kunna antagas äfven från de andra Districten; dock att en och samma persons tillhoparäknade ansvarighet vid de 3:ne
Kommer nu till allt detta, att Presten är en sällskapsman, skall bjuda och bjudas, hålla kalaser och lefva med i all verldens fåfänga; och, till råga på allt, ej skyr lastens bana; under tiden sjunker församlingen allt djupare i den andliga dödens mörker och mången enskildt medlem deraf kanhända suckar och qvider under ett vaknadt samvetes dom, med skäl, utan förtroende till den, som var satt att gjuta Evangelii helande balsam uti det lidande hjertatj hvad skall blifva utaf allt detta, när en gång Domsbasunen ljuder? Denna tafla är ej tagen ur luften, den finnes på vår svenska jord, för den, som något vill öpna ögonen och se sig omkring. Då så år, lärer det lätt kunna inses, hvaruti fdel lig - 70 Den 3 December f. m. ger, om presterskapet ieke motsvarar församlingens billiga fordringar. Hvaruti beslår nu botemedlet häremot? Deruti: l:o Att man fäster mera afseende vid, om ett verkligt andligt lif förefinnes hos den, som vill egna sig åt det presterliga kallet, än hittilts varit fallet. 2:0 Att den, som vill inträda uti det presterliga embetet, dessförinnan genom andlig verksamhet ådagalagt omisskänneliga prof på en bestämd inre kallelse dertill. 3:o Att en så qvalificerad man icke prestviges, förrän ban erhållit kallelse att öfvertaga själavården uti Dågon församling; vare sig som medhjelpare, vikarius eller pastor. 4:0 Att med oeftergifligt allvar förfares, då Prest i mer eller mindre mån, genom sitt lefverne, ådagalägger, alt han icke har Christi Anda, ty Apostelen säger: den der icke häfver Christi Anda, han hörer icke Honom till, och den, som icke hörer Cbristum till, huru kan han vara lärare i Christi förförsamling. Rom. 8: 9. 5:o Att Prestens arfvode bestämmes sådant, att han kan, utan ekonomiska omsorger, i en oberoende ställning, offra sig åt sitt höga och vigtiga kall. 1 Tim. 5: 17, 18. 6:0
men det stiger en hviskning rundt ikring dig, eller är det bara en aning, hvilken besvarar din fråga. Alla dessa vandrare, säger den, äro stadda på vallfart. T y alla skola hem. Bort ha de gått och borta ha de dvalts under årets alla rullande da gar, men i julkvällen griper dem deras djupaste längtan: hem. Ser du, moder min, gubben där framför dig, han har haft en lång vandring redan, det ser du af hans trötthet och de slitna sulornas armod. Men han är snart framme nu, och hans färd ilar fram; hans tanke är rastlös i att skapa och skapa det gångnas brustna lif ånyo. Du har varit god, moder, hvilken låtit vandrarne fägnas i julfröjd under vägen, det skall gifva mången n y vilja att nå fram, när han tvekar tröttad på vägen. Du skall aldrig möta dem mera i lifvet, du skall aldrig skönja de vandrarnes drag, men minns att det dragit förbi dig i julkvällen, detta eviga tåg af vandrande sinnen och tankar, hvilka alla söka mot hemmet. Hör, hur luftdraget från snövidden därute talar med tusen stämmor, det är alla de vandrande, hvilka tälja sin hemlösa dröm om ett hem, sin längtan, sin trånad. Du skall höra dem mäla o m tusen småting, vid hvilka de fäst sin kärlek, tusen obetydligheter, hvilka vunnit storhet och betydelse som minnen, och du skall finna de lifsstarka länkar, hvilka binda dem vid det ena, det enda. Vi vanka, vi vandra, vi villas, vi irra omkring, endast ett är rummet, där vi h vila, där vi äro, där växlingen icke når oss, där omskiftelsen är fjärran, och det är vårt hem. Så vandra, ni skuggor, ni vandra mot målet. Och så står du och tänker, mor, när våra bjällror klinga från vägen och vi komma i lugn lycka.
I stora Städer kan icke upp. finnas för Allmänheten något gagneiigare än Spectacler , och i saknad af dem skola helt säkert de fleste på de stunder Spectacler eljest vanligen hållas^ använda deras lediga tid antingen vid spelborden elfer till mer och mindre kostsamma vallfärder åt Värdshusen. Då sålunda Spectacler äro gagneliga , hvarföre skola de ödeläggas , för att lemna rum för utsväfningar af vådliga följder för Samhället? Jag anser dem derföre böra bibehållas , och i politiskt afseende varder ock detta en nöd. Vändighet. Bland alla civiliserade Stater, hvar finnes väl den Hufvudstad, som icke äger Theatrar ; och månne det då vore värdigt den stora Svenska Nationen att föivägra dess Hufvudstad NationalTheater, sorn visserligen erfordras bland Representationer af Majestätets glans och Nationens egen höghet? Nej! jag känner den rådande National-anden, den påminner mig allt för väl Allmänhetens harm och omdöme, enär det rykte utspriddes, att f. d. Konung Gustaf Adolph villerasera stora Operan och det dertill inredda hus. Är en NationalTheater gagnelig och nöd: vändig, samt måste bibehållas; följer ock deraf ostridigt, att tillräckliga medel måste anslås till dess underhåll, och att utvägar måste vidtagas till anskaffande af den erforderliga summan, hellst man icke kan begära, att Den 2 5 Maji, 237 Konungen af egna medel skall göta detta tillskott. Herr Grefve Löwenhjelm har föreslagit åtskilliga utvägar till godtgörande af den nödiga Underhålls-summan; och ehuru jag till största delen är ense med bemäide Herr Grefve i detta ämne; torde det förlåtas mig, att jag likväl vid dess Förslag finner mig befogad till en anmärkning. Om jag rätt fattat Herr Grefvens mening, föreslår Herr Grefven 5 procents förhöjning på den blifvande ÖfverflödsBevillnings-afgiften, hvilka 5 procent skulle tillfalla TheaterunderhållsFonden.
709 intill nästa Riksdag, hvilket härjemte till gillande och underskrift öfverlemnas. Jemnlikt det generella Förslag till beräkning af Stats-Verkets Inkomster, som Stats-Ulskottet upprättat ooh Riksens Högloflige Ständer bifallit, hafva de blifvit sålunda i RiksStaten upptagne, nemligen: Ordinarie Inkomsterne ^till Penningar 1,273,284! 3a Hvartill kommer: Indraget Räntehö och Räntehalm, som förut gått till K:gl. Hofstallet, utgörande 9,757 R:dr som utföras till jemn Summa 10,000: Nuramer Lotteri medel: Behållen In - fjio Stats-Utskottets B^tänkandcö, komst6o,ooo: Tillgång till Verkets Stat 53,56o: Indeldta Räntor i Krono värdie 355,435: 41 IJsom minskas med Kronovärdiet å ofvanstående: Räll tellö och Ränlehalm 367: 38. g. Återstå 355,067: 3. a. Hvarafut gå i Skåne, Blekinge och Bohus Län, utan Markegångs förvandling 94,040: a4- I0* Återstoden 361,026: a6: 4, som är årliga Markegången underkastad Stats-Utskottets Betänkanden, 71^ är utförd till vinnande af någorlunda likhet med det blifvande verkliga beloppet, på förslag 5 gånger tagen med i,3o5,i32: 35.8. ' 1,399,173: 12, 6. Spannmål: Hvarifrån afgå de för Färjekarlen i Elf k a rleby indragne Likaledes för Comministrarne i Malmö 36: 213. 38:2 rF Då återstoden blifver 89,727: ^ som i Kronovärdi a 36 sk. Summa Ordin.
Kustbevaknings - kostnaderne för nästlidit år utgjort, kan Stats-Utskottet för närvarande icke bestämdt uppgifva; Men, efter hvad Tull-Räkenskaperne utvisa, hafva 62000 Rldr för detta ändamål blifvit af Kongl. Majit i Nåder disponerade; Och, hvad angår frågan om 71? Ståts-Utskottets Bettini anderi nyttan utaf berörde bevakning, så lärer det ej* tillhöra Utskottet, att sig deröfver utlåta, hälst, efter hvad en Eedamot ino,m Vällofl. Borgare-Ståndet yttrat, denna fråga beror på Allmänna Besvärsoch Ekonomi - Utskottets handläggning. I afseende på benämningen af den i Förslaget förekommande Titul: af Land-Tull-er sättning utaf Städerne och Landet, har Herr Eneroth.. anmärkt, att, som Eandt-Tulls medlen innefattas uti fyllnads-afgiften, borde denne Titul kallas Qvarn-Tulis och Salu-accis. Då uti 1815 års af Biksens Ständer faststälde Biks-Stat förekomma Tituln : Land-Tulli ersättning af Städerne och Landet, hvarunder inbegripits Qvarn-Tullen och Salu-accisen , har' Srats-Utskottet denna benämning i Förslaget bibehållit; Men, i anledning af hvad härvid anmärkt blifvit samt med afseende derå, att den taxerade egentliga Eandt-TuIIs-ersättningen uppbäres, jemte Allmänna Bevillningen , af Biksgälds-Contoiret samt derifrån ersättes Stats-Verket med 120,000 Btdi; årligen, som ingår uti Statshrist-Summan, hav Stats-Utskottet icke att påminna emot antagandet af en förändrad benämning utaf berörde Titul, hvilken Utskottet likväl för sin del anser lämpligast böra kallas: Fyllnad i LandtTulls-ersättningen utaf f. d. OvarnTullen och Accis-Medlen samt därunder i de blifvande BiksStaterne uppföras. Post-medlen har Herr Grefve
Vi besökte med honom Rådhuset, en gammal märkvärdig byggnad, liksom Domkyrkan, der vi hörde hans vän Riem spela förträffligt på orgel. Under kyrkan är den så kallade blykällaren, der en mängd lik bibehålla sig fullkomligt oförändrade. En del af sällskapet gick ned dit. Jag hörde hellre ännu en stund på Riem, och lät de döda hvila, men hade sedermera intet emot att följa vår ledsagare ned i Rådhuskällaren för att se och smaka på det yppersta Rhenska vin. I särskilda rum förvaras sådant, 150 till 200 år gammalt. Luften är der uppfyld af det ädla vinets aromatiska ånga. Vägen mellan Bremen och Osnabrück fortfar att vara sandig, och i allmänhet så djup, att den till största delen tillryggalades i skritt. Små stenlagda stumpar finnas emellanåt. Sådant kallas Chaussé; men man betalar vid oräkneliga bommar vägpenningar både för hvad som är väg och icke. Vi åto i går under resan hit en förträfflig landtlig middag på stationen Barnsdorf. Till erkänsla vill jag beskrifva huset, för att ge dig ett begrepp om ett Hannoverskt välmående bondhus. Byggnaden är Holstensk, i den nämnda Ladu-stilen, allt under ett tak, hvilken sed redan begynner i Skåne. Utanför porten ser du en bänk under lindar, hvilkas grenar genom spalierer blifvit tvungna att bilda ett regelmässigt hvalf. Ofvanför flaxa dufvor och en inskrift med ett bibelspråk säger dig uppbyggarens namn. Du träder in. Innom dörren på venster hand ser du korna. De stå i en fördjupning, så att deras inåt huset vända hufvuden föga äro upphöjda öfver golfvet: der äta de ur sina krubbor och sätta upp nosen vädrande emot den inkommande. De födas hela året inne. Midt emot korna är ett snyggt rum, såsom synes matmoderns sängkammare, med väggur och sparlakanssäng, längre fram på samma sida stora, brunmålade skåp. Emellan kohufvudena och allt detta utsträcker sig en rymlig stenlagd gång, der barnen springa, jemte höns och dufvor, som hacka ur den för kreaturen utbredda halmen.
Den 5 Augustt. 141 Grefve Lilliencrantz: Jag ber att få erinra det frågan här är om Götha Canal Discont tillsammans med Götheborgs. Herr Friherre af Wett erstedt, Gustafi Det är utan tvifvel nödigt att Höglotl. Ridderskapet och Adein^tydligen bestämmer öfverläggningsämnet. Tvänne frågor hafva varit under discussion: den första, om Maximi Utlåningssumman-, — öfver den har af Herr Major Påhlman votering blifvit begärd ; den andra om Creditifsumman j då proposition rörande densamma blifvit framställd, har Herr Major Påhlman åter begärt Votering. Herr Landt Marskalken: Bifaller Höglofl. Ridderskapet och Adeln att 6i millioner R:d. må blifva Maximi Utlånings-summan för Götha Canaloch Götheborgs Disconter tillsammans? Ropades Ja. Herr Landt Marskalken-. Bifaller Ridderskapet och Adeln att Creditifsumman för dessa bägge Disconter utsattes tili 1,300,000 R:d. Ropades och förnyades flera gångor starka Ja och Nej Grefve von Platen: Jag hade tagit mig den friheten att proponera denna summa till ett belopp af i,600,000 R:dr, och anhåller ödmjukast häröfver om proposition. Herr Grefven »rit Landt Marskalken gjorde 142 Den <f Augusti. härå proposition, men hvilken med starka och Nej besvarades. Herr Påhlman föreslog tili Contraproposition: Att om Nej vunne, så skulle ^-'ötba CanalDiscont återgå tili Disconträtten af gro.ccö R:dr. Grefve Liljencrantz utbad sig få erinra det ^me meningar nu vore framställda: En för 1,600,000 R:drj En för 1,300,000 Ridrj och en för 800,000 R:d. Efter något samtal som icke väl kunde fattas till Protocollet, uppsattes och föreslogs följande Voteringsproposition:
— Jag ber slutligen att få tillägga, alt här inträffat ett ganska förändradl förhållande, sedan detta mål förevar och afgjordes i StatsUtsk., derigenom att 3 Stånd fattat sitt beslut i fråga om delning al anslaget för flottan. Jag medgifver gerna, alt sedan delta Iflif - 348 D « n a5 N o t * m b c r e. m. vit af R. St, beslutadt, torde det vara svårt att åt Carlskrona bereda full tillgång för de ångfartyg, lill hvilka Konungen begärt extra-anslag. Slutligen, i afseende på dockorna, liar bär blifvit mycket ordadt, och man bar sökt vilja påbörda StatsUtsk. att icke hafva insett nyttan deraf. Jag vet intet, som kan gifva anledn. lill en sådan förmodan; men jag tillstår, att jag finner det rimligt, att det StatsUtsk., som anser den nuvar. planen för flottan icke vara den rikliga, oell sorn begärt att vid en kommande riksdag få veta Konungens beslut i den frågan, icke gifvet* anslag till dockor, förr än man vet, huru stor den flotta skall vara, som i dessa dockor skall förvaras. Jag medgifver visserligen, alt äfven stora ångfartyg och fregatter böra förvaras i dockor, men jag vågar tro, att det uttryck, som en värd talare här fällt, alt deskulle vara lämpliga äfven för kanonslupar, icke varit på fullt allvar; ty vi vela alla, att det bästa förvaringsmedlet för kanonslupar är på land, ulan några dockor och under skjul, och deras förvarande medför då äfven mindre kostnad. Man har sökt att framdraga åtskilliga skäl, hvarföre StatsUtsk. behandlat frågan på det sätt som del gjort, bland annat, att man skulle längesedan hafva glömt en Chapman och en Ehrensvärd. Jag tror verkligen icke att grunden är sådan, oaktadt jag visserligen medgifver, alt den. som under de sednare 20 åren varit vittne till huru inom flottan den store Chapmans planer blifvit förändrade och underkände, visserligen skulle kunna ledas till den öfvertygelse, att de icke mera finnas vara de stora män, som de nnsågos vara.
I minnesteckningar öfver Linné har det städse anförts som en af dennes största förtjenster, att han uppfunnit det binära mmnsyslemet, med ett slägtnamn och ett artnamn, båda på latin, i stället för det förut brukliga sättet att beteckna hvaije djur eller växt genom en långrandig beskrifning. Ännu samma dag som Linnémonumentet aftäcktes här i hufvudstaden påmintes man om denna Linnéanska nomenclatur, denna » uppfinning, som nu synes oss så enkel, men som ingen förut förmått finna och som varit och alltjemt är af den största betydelse förvetenskapen. » Nåväl, tvånamnsystctnet är icke någon uppfinning af Linné utan är användt 180 år tidigare af den franske naturforskaren Pierre Belon. Då Belon beskrifver de växter han sett under sina resor, sammanför han de mest likartade under gemensamma slägtnamn: Fagiy Ulmi, Fraxini, Aceres, Gomi, o. s. v. Detta hade visserligen många naturforskare gjort före honom, ehuru icke i samma utsträckning, men der en bestämd skilnad inträder mellan dem och Belon, det är vid beteckningen af artnamnen. Före Belon visste man ej bättre råd än att till slägtnamnet foga en beskrif-vande latinsk fras så att t ex. cn växt fick heta Sedum majm arborescens flosculis candidis, en annan Ostrya tilmo similin fruetu racemosa lupulo sim il i o. s. v. Belon deremot betecknar hvaije art, genom ett särskUdt artnamn, som fogas till det gemensamma slägtnamnet. Detta artnamn är än ett adjektiv, som hänför sig till något visst kännetecken hos arten, än åter ett substantiv som påminner om en ryktbar person eller om ett af växtens förutvarande namn. Såsom exempel på det förra slaget må nämnas Sorbus tormitialis, Smila * aspera, Smilax leevis, Papaver corniculatum, Cypetvts longus, Cyperns rotundas. ‘ Exempel på det senare slaget äro Viburmtm liuellii, Ficus Pharaonis,Orobanche Lycos m.
Utstyrslar oeh alla slags Fruntimmersarbeten forfirdigas Markning ~ c i * I ii i t ~ ltas. t Rekvisifioner f r i n landsorten expedieras skyndsamt. Utmarkt arbete! Billiga priser! FortjLsten s ' ommerskans Allm. 1 Al ' iti: ' i~n~lcrtrcknntlc, &gt;am nnrgndt llcrr A s e l I,it till det basta rckommen~ l e r n. - \ mi1 den S mnj 18 %. G '. G e i j e r. A. Lfiugberg, personer Railman. Cndertccaknad. som varit bebepriifvaclt mesvlirail uf en miingil vdrtor, har del mot liktornar, aenom an \ - bnrilmtlet nf G d l o d i n * vartor, hudhirdnad f r i n Ai~otckuren Herr Axel Litetrirm i Fulun. Llifvit f r h dem och nageltring. helt. och hill 2t befriad; hvarfdre Obs. alltid denna in.ma omnamntla mcdcl hos enhvar registrerade etikett aom till tlet biiirta rckommenderar. oaranti for vrranr at31otala S Sykyrlrc d. 27 ang. bet. Aagwt A s h, FIundlando. Akta COLLODIN. tals Wljes hos Pnrfymoch Bokhrindlme i flaskor h 6 ' 0 62-e och I krona. Franko mot 1 kr *. ?O W e. 6r kapitalister, siirskildt frniitinimer, liar det lange varit ett onskningsin&amp;l a t t kunna ofverltiinn,z vhden nf sina vlirclepapper och skotseln a£ sina affiirer Qt nkgon person eller institution, son1 med absolnt stikerliet forenade pmktligl~et och noggrannhet i ntforandet af (let anfiirtrodda i~ppdrnget~ iifvensoiii grisbilliphet.
Hvad mig angår, ikläder jag mig den förbindelsen alt icke med min röst understödja en enda sk:s förökadt anslag utöfver livad min bästa öfvertygelse säger mig vara ratt. Men om man vill bestrida mig denna rättighet; om man, under namn af ordning, vill binda händerna på mig, säger jag nej. Jag anhåller således om propos., först på den framställda anhållan om uppskof, emedan det synes mig absurdt att afgöra hufvudsaken före invändningen; denna måste först el gorås, och derigenom binda vi oss lika så litet, som domaren genom sitt beslut uti invändningsfrågan binder sig till ett visst sätt att afgöra hufvudfrågan. Hr af Billbergh: Gr. Frölich har sjelf erkänt, att då man antager en princip, ar man dervid orubbligen hunden, och han har tillika sagt, att vid de flesta tillfällen vore det nödvändigt ali antaga principer, i hvilket afseende han åberopat grundlagarna, såsom innefattande principer, hvarigenom man på förhand bundit händerna på sig. ålen jag hemställer till den värde talaren, om det icke bör vara skillnad i förhållandet, då man i administrativ väg går att handla och då man handlar i lagstiftningsväg. Det är just den först antagna satsen, att man är bunden af principer, som föranleder den åsigt hos mig, att det är oriktigt och oklokt af R. St. att genom en sådan princip, som den ifrågävar., binda händerna pä sig. Jag har icke anfört cho lejan annorlunda än såsom ett exempel, huru man kunde blifva satt i ställning att tillgripa extra utvägar. Jag har icke heller sagt, att R. St. skola tillerkänna sig rättigheten att disponera öfverskotten; jag har blott yttrat, att R. St. icke skulle lägga band på sig. Man har sagt, att grundsatsen borde antagas för att befordra ordning i statsverket. Jag finner icke, att ordning vinnes, så snart man inskränker sig till ett stadgande, som har sin grund deruti, att ingen administrativ utgift bör anvisas på öfverskotten. Jag går gerna Hr Dalmans önskan till mötes, emedan han riktigt uppfattat min mening; ty med ordinarie statsutgifter afsåg jag bestämda statsanslag.
Men fastän Räntesedeln med o* lika anståndstid och 1 änte-belopp, under samma förhållande emelian Ränte-sedelstocken och liggande andelen af Nationens hela sedelstock, Jean equivalera Banco-sedeln, faller likväl klart, att minsta fluctuation emelian ränteoch Banco-sedeln förutsätter kortaste Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, clxi anståndstid och således minsta Ränte-ziffra, ett vilkor, som val medför den ringaste mojeliga statsförlusl på räntan, men deremot förutsätter, att beloppet af Ränte-sedelstocken är litet emot Banco-sedelstocken; d. v. s. förutsätter att stort Silfver-qvantum finnes i Banquens hvalf; d. v. s. en större national-ansträngning i detta hänseende. I öfrigt måste här erindras , att det härvid förutsattes, att intet mynt utställes på annat än vara; d. v. s. att hvarken Stats-skuld utställes såsom mynt eller utlåning af mynt sker på annat än vara eller varu-byte; således intet på blott säkerhet, såsom nu; ett slag af utlåning som måste helt och hållet öfverlemnas åt enskilda Crediten. Enskild Credit, Namn-Credit, skall hållas gällande, och, om det behöfves, göras gällande. Dess vsrkan är att minska behofvet af Statens bidrag till rörelse-medels anskaffande, men beloppet af denna verkan är obestämbart, huru den visar sig uti allmänna Rörelsen. Öfvergången från Rikets närvarande penningeställning till den, hvars Grund-idé nu blifvit utvecklad, bör göras med minsta möjliga skakning, under största möjliga skyndsamhet. Hvad dervid först vidkommer Styrelsens utöfning efter ett rigtigt Statshushållnings-system, så ligger denna frågas utveckling, till så vida den tillkommer R. H. Ständer, inom andra Utskott än Stats^ och Banca-j hvadan ctxir Siatsoch Banco-Utskottens Utlåtanden, endast nödvändigheten deraf här kan antydas. Dess utveckling torde äfven vara mera föremål för Kongl. Majrts nådiga omsorger för Rikets väl, än R. H. Ständers beslutande åtgärder.