Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St, varit betänkte, huruledes motsvarande ersättning skulle kunna i anslags-väg dem tilBill. till Riks. St, Prot. 182S—i83o, roals Sami. 3 B. i3 ig{ Ejcp.-Utsk. Förslag till tind. Skrifv. N.o 455 läggas ; belöpande efter fördelning å hvardera, sålunda: UtvexlingsErsättningsbelopp i Silfver. belopp i Banco-Sedlar. R:dr. St. skulle af flera skäl helst önskat uppdraga åt deras Stats-Utskott, att utse och föreslå de till en sådan ersättning beliöfliga medel; men då nu mera, vid Riksdagens annalkande slut, och sedan Statsregleringen är till fullo uppgjord, ingen utsigt är för handen, att ändamålet på sådan väg skulle kunna vinnas, hafva R. St. i dess ställe beslutat: att till ersättning för den förlust ifrågavarande Academier, Collegier och Inrättningar, hvar för sig, till ofvan upptagna belopp komma att vidkännas genom det förändrade vexlings-priset, sammantagna summan af R:dr 3733: 16 sk. B:co årligen, får, i mon som vexling eger rum, anordnas på Bankens omkosl - Exp.-TJlsk. Förslag till und. Skrif v. N:o 455. ie>5 nads-räkning , och sålunda afgå på den räntevinst, som skall till Riksgälds-Contoiret levereras, intilldess att oftanämnda ersättning vid nästblifvande Riksdag kan, om Rikets då församlade Ständer så för godt finna, såsom verkligt anslag till hvardera Inrättningen, å Riks-Staten uppföras. Och anhålla R. St. i underdånighet, att E. K. M. täcktes de ofvannämnda Academierne, Collegierne och Inrättningarne om denna vidtagna anstalt i Nåder låta underrätta. R. St. framhärda etc. Uppl. o. godk. bos Ridd. och Adeln d. i5Mars i83o. Preste-Stundet d. i5 Borgare-Ståndet d. 15 Bonde-Ståndet d. i5 Rikets Ständers under d.
Han var nöjd med hvad som helst, när språk än engelska, men hade icke desto mindre han blott ordentligt fick sin rundliga hyra på daunder den närmast föregående tiden, eller från december månad förlidet år, utan sällskap genomrest Persien, Syrien, Palestina och Egypten samt Sent om aftonen samma dag, grefve Stjärne nu på våren besökt de flesta europeiska land och därvid här och där i sin skissbok aftecknat vyer och hans dotter anländt, ljödo plötsligt dofva portoch föremål, som synts henne anslående. _ Den klappsslag på den gamla ekporten i Schliisselburgs första plats, där hon nu ärnar hvila ut, är Österträdgårdsmur. » Knecht Ruprecht », som bebodde sund, hvarest hon tänker dröja ett par dagar. en liten ekonomibyggnad strax inom muren, var Därifrån kommer färden att fortsättas till Trondredan i färd med att gä till sängs, då hans öra hjem och sedan vidare till Nordkap, där hon bespändes vid detta ovanliga ljud. Regnet smattrade mot rutorna i hans nedrökta räknar vara framme vid midsommaren för att sedan öfver England vända åter till sitt hem. Den lilla kammare, och öfver trädgården därutanför långväga gästen uttryckte sin förtjusning öfver låg natten tung och mörk. Svärjande sköt han på sig de glappande lädermidsommarsolens land och det tillmötesgående hon så väl i Stockholm som eljes under resorna tofflorna, slängde omkring sig en lång regnrock inom Sverige rönt af alla, med hvilka hon komaf militärkomiss, ett outslitligt minne från hans krigardagar, tände en antikverad lykta med hornmit i beröring. skifvor i stället för glasrutor och trafvade ned till porten genom regnvattnet, som forsade i sanden om hans fotknölar. Han öppnade den lilla luckan och stack ut En fest för sina arbetare gaf den 13 dennes hufvudet, men kunde ej genomtränga det djupa fröken Augusta Lundin, innehafvarinna af den bemörkret, stack så ut armen med lyktan, men fick kanta, stora modeaffären här i hufvudstaden, med då ej hufvudet genom och såg än mindre. Röt anledning af, att hon samma dag fyllde 50 år.
Utlånta medel: Mot Smålands Hypotheksförenings 5 % obligationer, inköpta al pari, 12,000: — » Skånska Hypotheksföreningens 5 % dito, dito, 22,500: — 34,500: — Fordringar: obetald ränta 764: 79. 37,676: 13. Drottningholms broars arrendemedels fond Debet. Balans från år 1862: Kredit. Utgift: Anordning Balans till år 1864: 2,736: 70. Kontant behållning Summa 3,476: 53- Ramsele pastorsboställes skogsförsäljningsfond. Denna fond har, enligt Kongl, brefvet den 23 Maj 1862, uppkommit på så sätt, att, sedan utsyning medgifvits å Ramsele pastorsboställes skog, för att genom försäljning deraf godtgöra Kyrkoherden dess kontanta utgifter i och för ny kyrkobyggnad i församlingen, samt genom försäljningen influtit högre belopp, än som för ändamålet blifvit utgifvet, Kongl. Maj:t i nåder förklarat, det återstoden af nämnde medel skulle till Kongl. Stats-kontoret öfverlemnas, för att genom dess försorg göras fruktbärande, samt att Kongl. Majit om användandet af berörde återstod framdeles ville förordna. Fondens ställning för revisionsåret är följande: Debet. Balans från år 1862: Tillgångar : Uppbörd: Räntemedel 275: — Summa 6,321: — Kredit. Balans till år 1864: Utlånta medel mot Skånska Hypotheksföreningens 5 % obligationer, inköpta al pari, 5,500: — Fordringar 103: 41. 6,321: — Summa 6,321: — § 19. Efter verkställd inventering af de i Kongl. Ränte-kammaren förvarade säkerhetshandlingar för de i förestående § omnämnda utlånta medel, få Revisorerne anmäla, att samtliga dessa säkerhetshandlingar befunnos i god ordning.
Organisationen af Stadens Militär-Corps har under åren 1838—1842 varit bibehållen, i enlighet med de uti Öfver-Slåthåliare-Embelels sisla Femårsberättelse åberopade, ifrån den 1 Juni 1839 förlängda kontrakter emellan Öfver-Ståtbållare-Embetet, å ena, samt dels Stadens Brandvakls-Commission, dels Borgerskapets Beinedlings-Coinmission, å andra sidan, endast med den förändring, att Eders Kongl. Maj:t i Nådigt Bref den 3 December 1842 tillåtit, att de vitl nämnde Corps befintliga tvenne Lieutenanls-beslällningar finge till Capitaines-tjenster förvandlas, med vilkor, att denna förändring, hvarken för tillfället eller i framtiden, må lill anspråk på ökade löner föranleda, och att alltså de begge nya Capilainerne skola åtnöjas med nuvarande Li etil enan ts-lönebelopp, af 566 R:dr 32 sk. B:co for hvardera. Som likväl den nattbevakning, hvilken af Corpsen besörjes, numera af Hufvudstadens en del innevånare anses icke vara ändamålsenlig och tillräcklig, har fråga blifvit väckt om nallbevakningens inrättande på annat sätt, hvartill förslag skall af utsedde Deputerade uppgöras. 23 Någon hufvudsaklig förändring med Bran cl släckt t in g s-ans t al t. erne i Hufvudsladén har ej under dessa ar ägt rum, ej eller vaiil af behofvet påkallad, enär berörde anställer redan äro ganska ändamålsenligt organiserade och allt hvad dertill hörer blifvit med omsorg underhållet. Gatornes omläggning har med verksamhet påskyndats och fortgått, efter den metod, som af gatläggare från Berlin blifvit härstädes införd; hvilket ock haft till följd, att gatorne nu i allmänhet äro vida bättre, än tillförene.
Slåndspersonsclassens förmögenhet ökas visserligen något; men mest skattejordsägarnes. I följd häraf anser jag det vara en förvillelse att tro grundräntornas afskaffande eller nedsättning vara af något behof påkallad. Jag tillstyrker således bifall till betänk. Hr Hegardt, Christian Bernh.: Med tillfredsställelse har jag läst detta SlatsUtskrs sakrika belänk, och funnit, att Utsk. uppfattat frågan ur den enda riktiga synpunkten, samt för sitt tillstyrkande anfört skäl, fullkomligen öfvertvgande för en hvar, som förmår och vill grundligen bedöma detta vigtiga ämne. Alla dessa ofta förnyade försök och förslag, att borttaga grundskatterna och vältra bördan deraf på andra medborgare, härröra uppenbart från för-» Den a3 Octobcr f. m. villade begrepp om grundskatternas natur; ty de äro inga utskyider för ntivar. innehafvare af jorden, utan endast ränta på en skuld till staten, som de öfverlagit och beräknat, eller bort beräkna, då de genom köp, a rf eller annat laga fång dertill förvärfva t äganderätt. Att borttaga dessa skatter vore således att skänka åt en och taga från en annan, hvilket desto mindre vore enligt ined rättvisa och billighet, som det skulle ske till förmån äfven för rika och förmögna ägare, som icke haft anledning att förvänta och icke behöfva en sådan eftergift eller skänk på statens bekostnad. Med samma skäl, som man nu yrkar grundskatternas borttagande, skulle man äfven kunna framkomma — och utan tvifvel skulle man snart nog framkomma — med anspråk på statens biträde till afbördande af den intecknade skuld, hvarmed, som man säger, jordbruket är betungadt. Det behöfver ej anmärkas, huru orättmätigt och obilligt ett sådant anspråk vore, och dessutom huru omöjligt att uppfylla. Jag instämmer på grund häraf med de flera talare, som yttrat sig före mig i samma mening och anhåller, då inga skäl till återremiss förefinnas, att betänk, måtte bifallas. Gr. von Fersen, Hans:
Summa R:mt R:dr 12,471,927: 77. hvaraf medeltalet per år utgör 1,247,192 R:dr 77 öre. Den betydliga minskning, som ägt rum i 1859 års fångvårdskostnader härleder Slg, enligt hvad' Fångvårds-styrelsen upplyst, ej mindre från mins’kadt fångantal och deraf följande indragning af 2:ne fångvårdsanstalter, nemligen kronoarbetskompaniet å Enholmen vid Slite samt straff-fängelset å fästet Kronan, än ock derifrån att underhållskostnaden för fångarne under detta år varit billigare. Då nemligen förplägningskostnaaen för hvarje fånge eller kronoarbetskarl i medeltal utgjort: år 1856 28 öre. » 1857 27 » » 1858 25 » W denna kostnad år 1859 nedgått till 22 öre, hvilken minskning ägt ett betydligt inbytande på totalkostnaden, enär endast ett öre för hvarje person efter 1859 års fänghål gör ett belopp af 47 R:dr 98 öre ora dagen, eller för helt år 17,512 R:dr 70 öre. — 150 — Under handläggningen af ärender tillhörande fångvården hafva Revisorerne be*0 ' de i hufvudstaden å Långholmen och Norrmalm befintliga straffoch arbetsfängelse Revisorerne, som vid dessa besök ej haft något att erinra rörande förvaltningen vid be rörde straffanstalter, utan i allmänhet varit belåtne med det sätt, hvarpå densamma ombesörjes, kunna likväl icke underlåta att i sammanhang härmed omförmäla det vid straffoch arbetsfängelset å Norrmalm befunna, särdeles beklagliga förhållande, att antalet af derstädes intagna qvinnor, dömde för barnamord, förut ganska stort, under sednare åren i högst betydlig mån ökats. Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Räkenskapen, som ännu icke undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, redogör för inkomster och utgifter på följande sätt: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Ordinarie statsanslag 47,895: — Räntemedel 1,870:
Maj:ts befallningshafvande eller magistrat underrättelse derom, jemte det sådan anmälan bilagde exemplar af skriften, till Cewer«/-Post-Direktören, som alltid låte i Postoch Inrikes-Tidningarne, minst 3:ne gånger, kungöra titeln å den periodiska skrift eller brochure, för hvilken utgifvare sökt och vunnit portofrihet; dock gälle denna portofrihet endast för af sändningen från tryckningsorten % 11- Serskilda åligganden i afseende pä författningens handhafvande. 3:o Domare eller andre, hvilka, i och för deras tjenstebefattning, emottaga skrifter och handlingar, böra, vid det i 14 § stadgade ansvar, tillse, att ingifne Bih. lill R. St. Brot. IS5U y iSöi. 5 Sami , 1 Aid., T Baft. 5 34 Eevillnings-UlskoUels Betänkande, N:o 6. handlingar äro riktigt karterade och stämplarne annullerade, på sätt 3 § 6 moni. föreskrifver; men, i händelse sådant af part uraktlåtes, bör den Embetsoch Tjensteman, som handlingarne emottager, besörja fullgörandet häraf, emot rättighet att för lesväret dermed för hvarje sådan karta beräkna sig två skillingar, hvilka jemte lösen tecknas å handlingen. % 13 Domstol i mål, rörande stämplade pappersaf giften. l:o Öfverträdelse af denna författning pröfvas och afdömes i den Hatt eller det Embetsverk, der försnillningen eller förseelsen gjord eller upptäckt är; men eger Verket eller Embetsmannen ingen domsrätt, förvises målet till Häradseller Rådstufvu-rätt. Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och Konsistcrierne äro äfven behörige att döma öfver de förbrytelser, som emot denna författning hos dem förekomma. § 17.
Emot Utskottets förslag, pag. 4> i Betänkandet, alt de uti 2 Art. 17, 26 ocb 3i §• §. af nu gällande Bevillnings-Stadga, för arbetsfolk och öfrige, som med dem blifvit jemförde, så i städerne, som på landet, bestämde serskilde afgifter måtte alldeles upphöra, härinom Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet blifvit anmärkt: att den föreslagne lindringen för arbetsclassen skulle ännu mera komma att öka den allmänt öfverklagade olägenheten, alt arbetare, utan utsigt till försörjning, upphöra med årstjenst, och i stöd af Lösdrifveri-Författningen, med blott caution för Krono-utskyider blifva sina egne och framgent falla det allmänna till last5 att arbetsförmågan ligger till grund för all direct beskattning; alt afgifter!ie borde fortfarande till sitt nuvarande belopp utgå, eller ock endast efter billighet nedsättas, i synnerhet då man ej ville bevillja slädernes handtverkare någon lindring i utskylder. Då Utskottet anser det vara osannolikt, att en lindring i skattebördor för den arbetande ock fattigaste folkclassen, skulle i någon mon kunna öka den anmärkte olägenheten af lösdrifveriet, hvars tillväxt icke genom beskattnings-åtgärder, lärer kunna motarbetas; så, enär arbetsfolk i allt fall är underkastadt dubbel personel beskattning, medelst mantalspenningarne och skyddsafgiften, vidblifver Utskottet dess, i afseende på ifrågavarande afgifters upphörande framstälde förslag. Vid Utskottets förslag, pag. i Betänkandet att de uti 25 §. af itu gällande Bevillnings-Stadga, bestämde afgifter för alla Arrendatorer, Landtbönder och Ladugårds-Arrendatorer, m. fl., må helt och hållet försvinna, är inom Presteoch Borgare-Stånden anmärkt: att Arrendatorer i allmänhet, ocb serdeles de, som betala 5oo
Enär Riksens Ständer wid hwarje Riksdag kunna undersöka förhäklandct, kunna gransta räkenskaperna, disponera om öfwerstotten och öka beloppet af det som pä hwarje Titul blifwit beräknadt, efter hwad erfarenheten wisat, behofwet päfordrar, sä är ju all den säkerhet wunnen, ali den ordning bibehällen, och den sammanstamning i ätgärderna förwarad, som bör finnas uti hwar och en wäl organiserad Stat. Det är pä Vefla grunder och med hänseende till Riksens Ständers alltid förbehällne rätt, RegeringsLagarne utstaka, som jag hemställer, om icke Hög, loflige Utstotten säsom sivar pä KonglMajus Nådiga Proposition, uti der som angar Sjö-Tullsinkomsterna, stulle anse nyttigt föreslå Riksens Högloflig Ständer, att intill nästa Riksdag Kongl. Majtt upplätes rättigheten, alt utan alla förbehäll förordna om Sjö-TullS-afgisterne, efter hwad vm, ständigheterne till iagttagande af NiketSallinänna fördel. kunna i hwarje fall fordra; samt i afseende Bihang. N.s rzi. pä 2O82 Den zo Julik. pa Styrelsen och Förvaltningen häraf taga sadan Författning, som befordrar den största säkerhet, och förekommer missbruk och underslef. F>>rr än >ag widare gar att under betraktande taga hwad Beredningens Betänkande i det öfriga innehåller, utbeder jag mig Högloflige Utffotkenö benägna tillstånd, alt fa fästa deras uppmärksamhet pa »agra allmänna föremal, hwilka i sammanhang med det förewarande ärendet, da staga är om de lämpeligaste Bewillnings-Articlar, till fyllande af Statens behof, torde förtjena afseende.
"Och inte heller känner ni till hvilket gement illdåd, som blifvit föröfvadt i natt i en by, som heter Reinau." "Nej!" "Inte heller att en ung flicka blifvit bortröfvad derifrån?" "Nej!" "Och hennes gamle farfar nära nog mördad?" Vid denna sista fråga kände Odowalsky ett häftigt stygn i sitt hjerta. Han qväfde dock genast den blödiga känslan och svarade som tillförne: "Nej!" "Nå, nå", menade ryttmästaren efter en stunds funderande, "jag får nog reda på sammanhanget då jag kommer till Prag, dit eder slottsfogde flytt undan med sitt rof." Detta sista antagande tog Fredrik Dahlspets alldeles af sig sjelf. Då han uttalade det stod han med ryggen vänd emot Odowalsky och kunde således ej se hvad det gjorde för intryck på honom. "Till Prag", tänkte denne för sig sjelf och bet våldsamt läpparne tillhopa. "Detta var ju ej enligt vår öfverenskommelse. Men, om de behållit flickan för sig sjelfve! Förbannelse!" Längre kom han ej i sin tankegång. Ryttmästaren vände sig i detsamma häftigt om och lät höra en skarp hvissling. I samma ögonblick instörtade korporal Styf. "Ledsaga honom till sitt rum", befallde ryttmästaren kort och pekade på Odowalsky. "Ställ sedan två ryttare på vakt derutanför. Om han försöker att tränga sig ut, så ha de min befallning att ögonblickligen skjuta ned honom." "Hvad! Jag är således en fånge i mitt eget slott", utbrast Odowalsky och tog ett par steg tillbaka. "Ja, ända till dess sanningen kryper ur er. Marsch nu!" Ryttmästarens barska befallning åtlyddes genast. Vid utgåendet kastade Odowalsky en lång och harmfull blick på Fredrik Dahlspets. Han mumlade också några korta meningar mellan tänderne, men hur mycket korporal Styf än bemödade sig om att uppfånga dem, så lyckades det honom ej. På eftermiddagen anlände förtruppen af den königsmarkska hären till Miltnitz. Sedan Fredrik Dahlspets afgifvit sin berättelse om tillståndet på slottet och fått uppbära mycken tacksägelse af sin förman, sade denne:
Härefter och sedan Kongl. Majst förordnat en Commission, för att bereda dels jemkning i extra roteringen, hvilken dock al lena finge sträckas till de hemman och lägenheter, som icke ingått i ordinarie km ktehållet, dels verkställighet af extra roteringens förvandlande till ordinarie, fullbordade Commissionen detta uppdrag och afgaf, med bifogande af det upprättade nya roterings-verket, den iS December i8i5, dess underdåniga Deräfetelse, deruti redogjordes för de grunder, som, i afseende å detaljerne, blifvit följde, och hvaraf inhemtas, bland annat, att Christianstads och Malmöhus Län blifvit roterade med tillsammans i,9'S5 ständiga rotar, deraf 1,600 voro afsedda att blifva cifectiva och 385 vacanta under 00 år, mot viss derföre bestämd afgift; samt att de io3 rotar, som förblefvo vid extra roteringen, blifvit af Commissionen uppsatte till 126; hvarigenom alltså roteringen lemnade ett öfverskott af 111 rote-numer utöfver hvad, sorn varit påräknadt.
Hon erinrade sig nu sin dröm och gjorde sitt bästa att trösta honom, och från den stunden uppstod mellan dem ett vänskapligt förhållande, som slutade dermed, att Christiana, som under ständig åtanke af sin dröm, gjorde allt för att häfva Bergii melankoli, år 1691 i hemlighet lät viga sig med Bergius, en tilldragelse, som, när den blef bekant, naturligtvis uppväckte hennes slägtingars och hela adelns vrede och förtrytelse. I hörnet af Stora Nygatan och Kornhamnstorg i Stockholm ligger ett hus som kallas Sju helvetes portar, men bör heta “Helvigs portar“. Detta hus egdes fordom af en Hans Bartels, hvilken i yngre år hitkom som utfattig från Mechlenburg och uttröttad samt utan husrum lade sig på en trappa till detta hus och sof der sin första natt i Stockholm, men drömde derunder att han skulle bli egare till samma hus och dessutom bygga ett annat hus midt öfver. Denna dröm besannades äfven, ehuru han vid tillfället var så utfattig, att han ej hade något att stilla sin hunger med, och skulle fått svälta än längre, om han ej tillfälligtvis hittat en gammal oduglig knif, den han slipade emot stenar och sedan kunde sälja. Han bragte sig sedan upp till en rik handlande med så stor förmögenhet, att man påstod honom ega 99 hus. Vid tiden för Gustaf III:s utländska resa hade hans broder Carl, sedermera konung Carl XIII, en märklig dröm. Han tyckte att Reuterholm kom till honom och berättade, att konungen vore död, då hertigen biföll att sammankalla orden, hvilken lofvade att med honom förena sig till fäderneslandets bästa. Efter en stund befann sig hertigen på Upsala slott, i närvaro af Reuterholm, hertiginnan samt prinsessan Sofia Albertina. I detsamma infann sig en deputation från armén, bestående af grefve Brahe, baron Carl De Geer, Ruuth m. fi., under anförande af den förstnämnde, hvilken å arméns vägnar erbjöd hertigen “riksföreståndareskapet under kronprinsens minderårighet“.
Nu innehöllo de anmärkntr, som från BorgareSt. remitterades till Constit.Utsk., först att Utsk. icke gjort afseende på den väckta motionen om målens behandling i Högsta Domstolen på 2 divisioner. Denna anmärkn. kan icke stå i kategori med det, som afhandlas i 22 § Reg.F. Den andra anmärkn. var den, att Utsk. icke gjort afseende på motionen, som handlade om upphäfvande af bördsoch ståndsskillnaden. Denna fråga är, efter mitt omdöme, af enahanda beskaffenhet som den förra; och då således båda dessa anmärkntr icke kunna häntydas till hvad som omtalas i 22 § Reg.F., och Constit.Utsk:s förra förslag icke innehöll något annat, än hvad som rörer denna §, så tror jag, att Constit.Utsk. vid detta tillfälle haft fullt fog att säga, att Utsk. icke kun* nät göra afseende på dessa 2:ne anmärkntr, hvarföre jag äfven anser memor. icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handhna. Gonstit.Utskts memor. N:o 53 lades till handhna. Företogs till pröfning Constit.Utskts d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda memor. N:o 54, ang:de äterremisserna 17 H. 8 5$ Den 4 December £ m. pä förslaget till ett stadgande i 41 § Riksd.Ordn. om Statsrådets ledamöters tillträde i Ståndens plena. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: I consequens med hvad jag, jemte flera andra talare, i sista plenum utvecklade, måste jag äfven bestrida den grundsats, som Constit.Utsk. i detta memor. uppställt. Utsk. åtnöjde sig uti det memor., som i förra plenum återremitterades, med det postulat, att Constit.Utsk. icke vore skyldigt att upptaga sådana inom Stånden gjorda anmärkn:r, som Utsk. ansåg innefatta nya förslag.
Fullmägtig att, af försummelse eller egennytta, hafva underlåtit, öfverskrida eller af vikit ifrån hvad Reglementet i en eller annan måtto till efterlefnad stadgar eller Rikets Ständer serskildt föreskri/vit falles han i de fall, för hvilka i denna Lag påföljd ej serskildt är utsatt, till ansvar och ersättning efter omständigheterne, enligt 18 Capitlet Handels-Balken. 7 S Fullmägtige vare ej tillåtet att företaga någon öfverläggning i närvaro af Konungens ombud, i fall det, utan att af Fullmägtige derom vara anmodadtff skulle vid deras sammankomst sig infinna; ock håfve den eller de, soni denna Jöreskrift brutit, förverkat Rikets Ständers förtroende. 8 Reser Fullmägtig bort, utan skedd anmälan vid Fullmägtiges sammankomst eller hos Ordföranden och utan att med öfrige Fullmägtige af det Riksstånd, han tillhör, hafva träffat öfverenskommelse, eller annorledes af håller sig ifrån Fullmägtiges sammankomster, utan att ega eller tillkännagifva laga förfall ; vare han för hvarje försummadt sammanträde färj allen till Tio Riksda - Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, N:o 192. 9 ler 9 hoter, som af dragi s alf vodet och tillfalla allmänna Fattigvården i Stockholm. 9 Hålla Fullrnägtige sammanträden eller fatta de, oagtadt lipp sk o ^ kan ega rum, något beslut, då samtlige Fullrnägtige Jör någotdera Riks-Ståndet äro frånvarande, eller afgöra Fullrnägtige frågor, angående tjensters tillsättande eller pensioners meddelande eller ärenden af synnerlig vigt för Verket, såsom de i RegeringsFormen omförmälde Creditivs utbetalning, låns upptagande, m. m, då icke minst åtta af Fullrnägtige äro tillstädes; gånge som i 6 stadgas I dessa, äfvensom i alla andra, fall skall den, som icke till protocollet yttra, anses hafva biträdt pluralitetens beslut. 10 §.