Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, så förtjenade en sådan begäran något afseende, men deremot aldeles icke om man skaffat sig några personers underskrifter, och sedermera uppger sig föra talan för i t,ooo personer, emedan hvad man då yttrar, icke grundar sig på da 11,000 personernas tänkesätt, utan är blott fö ra nied t af egne åsigter. Det var en följd af föreningen emelian Sverige och Norrige, att Jemtland skiljdes från Wester-Norrlands Län, emedan på hela gräagssträck»ingen mot Norrige, ingen så4 Uimpelig communi*csl!on med detta Land fanns, sorn genom Jemtland, enär man derigenom erhöll en rak oell gen passage från Bottn iska viken till Throndhjem s viken. Jemte befrämjande af Occonomiska sylteraål, var man äfven betänkt på inrättandet af en allmän Militairisk förjSvars-plan inora Landet, hvartill hehöfde» Kidd. o, Ad, Prot. 10 ft. Afdä i#- De b s? 0mbec e. til j framför något annat comniunieationer. Denna plan är grundad på en flerårig recognoécering, af en skicklig Man, som sitter liär å Riddarhuset, fastän nu frånvarande. Emedlertid berättas det, alt Jemtland icke är det land, som det beskrifves vara; men vill man antaga denna uppgift för sann, ehuru blottad på all bevisning, så äro alla de officiella berättelser och recognosceringar om landets beskaffenhet pcb jordmån, som Regeringen erhållit, falska. Jag bör likväl erinra, att Jemtland utgöres af en dal , som är genomskuren af flere segelbara floder, hvilka utfalla i Östersjön; och som har öfveralt flere kalklager, fastän landet ännu är kalt och litet uppodladt; dock bar Jemtland icke brist på odlingsbar mark, och hvilken älven med förde] bör kunna arbetas, enär Landet ligger sydligare, än Wasa Län i Finland, och vi veta till hvad grad af bördighet denna landssträcka blifvit genom odling uppbragt. Således finnes icke något sannoligt skäl, som motsäger, att Jemtlands
N:o 37, angående föreslagen förhöjning af förre Bokhållaren vid Riksgälds-Kontoret J. E. Lindbergs pension; N:o 38, i anledning af väckta frågor, om afskrifning af det Öjaby och Härlöfs samt Wederlöfs och Damingelanda församlingar tilldelade belopp utaf Staden Wexiös bygg nads-lån; N:o 39, angående afskrifning af ett förre Expeditions-fogden C. J. Moritz beviljadt vattenaftappnings-lån; N:o 40, i anledning af begärd afskrifning af ett för aftappningen af kärrtrakten Mören i Kalmar län beviljadt lån; N:o 4i, i anledning af väckt fråga, om boställs-innehafvares berättigande att för odlingslån gravera vid odlingen icke belägen fastighet; N:o 42, angående ifrågasatt restitution till Häradsskrifvaren J. F. Dahlström af ett honom ålagdt ersättnings-belopp; N:o 43 Prat.-Utdrag den 1 Mars 1854. 145 N:o 43, i anledning af väckt motion, angående skyldigheten att underhålla en, till följd af fästnings-byggnaden vid Carlsborg anlagd, väg; N:o 44, angående föreslagen tillåtelse till det för Hammars sockens allmänna byggnader erforderliga virkes hemtande från dervarande komminister-boställes skog; N:o 45, i fråga om införsels beviljande för bytesfordran i Skånsk ränta; N:o 46, angående tryckning af ett nyligen upprättadt register öfver Preste-Ståndets protokoller vid 1834 och 4835 års riksdag; N:o 47, i anledning af väckt fråga om de till stipendier för Folkskole-lärare-elever anslagne medels användande till förbättring af Folkskole-lärarnes löner; och N:o 48, angående nedsättning af räntan å fonden för Hjelmare kanals och slussverks underhållande. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Kongl. Maj:ts Nådiga Svar den 25 sisth Februari uppå Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående riksdagens förlängning.
Berätta då, mrs Banks. Den gamla hushållerskan gned sina ögon med förklädet och sade med afbruten röst, under det alla de öfriga på borggården samlades omkring dem: — Ack, herre Gud, mr Cameron, jag är så förbi af sorg och bestörtning, att mina ben icke bära mig. Låt oss sätta oss här på bänken, och du Jem, gå in i köket så länge; följ med du Jemina och gif honom litet frukost. Jo, ser ni, det är så, att mylord kom hit i går morgse alldeles oväntadt ifrån London; han såg mycket blek och ond och orolig ut och har knappt talat vid någon menniska. Allting var i olag, och han var missnöjd med maten och allt. Men du min Gud, vi väntade honom alls inte, och när man blir så der öfverrumplad, så kan man icke hafva allting så bra och i ordning. Nå, i morgse helt tidigt, så red han ut för att promenera före frukosten ned åt hafsstranden, som han brukar göra, då han är här; och han hade knappt varit borta mer än en timme, innan de båda barnen ifrån byn, Jem och hans syster, kommo hit springande med andan i halsen och så förskrämda, att de i början knappt kunde tala; men slutligen berättade de, att de varit på heden denna morgon med sina får, som vanligt, då de fått se mylord komma ridande på strandvägen, helt sakta och långsamt. Han såg dem icke, ty de sutto invid en klippa och åto sin frukost, då, just som mylord passerat förbi dem och kommit en tio eller tolf steg fram på vägen, en karl, som de förut alls icke sett, hastigt springer fram och fattar hans häst i tygeln; den blef skrämd och reste sig upp på bakfötterna, men den främmande höll honom likväl fast, och sade några ord mycket häftigt till mylord, som mot sin vana hörde på, utan att svara eller tyckas bli ond, och då räckte karlen honom ett papper eller ett bref, och under det mylord ännu läste deri och tycktes mycket bestördt och ledsen, så drog den främmande fram under sin rock två pistoler.
Postverkets inkomster under innevar:de år hafva upgått till 127,000 R:dr, hvilket belopp varit tillräckligt för bestridande af de kostnader, som erfordras för reformens införande i Riket, nemi. dels utbetalande af sportelersältningar till Postverkets tjenstemän, dels aflemnande af 50,000 R:dr till Statsverket, i st. f. de 115,000 R:dr Staten hittills upburit. Statens förlust skulle således enl. denna beräkning blifva (>5,000 R:dr. Kan det vara. allvar med det påståendet att Svenska Staten ejvkan vidkännas denna utgift för ett slikt ändamåls vinnande? Nej, säger man då troligen, vi mena att Postverket ej kan vara af med denna inkomst. Det medgifves, men just derföre har Bevilln.Uisk. tillstyrkt, att desse 115,000 R:dr icke längre skola till Staten utbetalas, utan användas till postkommunikationernas förbättrande. Genom detta förslag kommer således Postverket att vinna 65,000 — samma summa som_ Statsverket skulle förloradt. Genom denna tillökning i Postverkets inkomster kan någonting för Postväsendets förbättrande uträttas, synnerligast som, enl. revisionsberättelserna, Postverket nu eger en behållning af cirka 250,000 R:dr. 400 Den 16 Augusti e m. Under sådana förhållanden, mäste väl Postverket genom reformens införande icke komma i en sämre, utan i en bättre ställning än hittills. Om man kastar blicken på de åtgärder, som hittills vidtagits, för att underlätta brefvexlingen, så finner man, att desse hufvudsakligen bestå i införande af en mängd olika rayonsporton; men just en af de största svårigheterna att på landet kunna få brefvexlingen lättad, är just denna mängd af olika porton, sorn nu finnas. Olägenheten består deri, att den, som, boende på landet, afsänder ett bref till PostKontoret, måste förut känna afståndet deremellan och PostKontoret i den ort, dit brefvet skall afgå, emedan i annat fall han icke kan beräkna beloppet af de postpenningar som erfordras.
Dito —, angående stämpelpappersafgiften. 72. Dito —, i fråga om indragning af de s. k. prebendepastoraten. 73. Dito —, angående ömsesidig frihet för undersåter inom Sverige och Norge att vistas och bosätta sig inom ena eller andra riket, äfvensom att derstädes idka handel och vissa andra yrken. 74. Dito —, i fråga om utvidgande af qvinnans medborgerliga rättigheter. 5 75. Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om tillämpningen af nu gällande stadgande angående ersättning åt militieboställsinneliafvare för å bostället för Kronans räkning huggen ek. Dito —, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Sjette Huf vudtitel. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändring i gällande bestämmelser om godtgörandet af kostnader vid laga skifte ä boställe. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtelse till Göteborgs stad af Elfsborgs kungsladugård med dertill hörande lägenheter. Dito —, angående beviljadt anslag för jernvägens mellan Orebro och Arboga fortsättande till Köping. » 80. Dito —, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående förändrade bestämmelser i fråga om upplåtande åt enskilde af Kronans mark i Norrland och Kopparbergs län samt om dispositionen af stubböresmedlen. « 81. Dito —, angående regleringen af utgifterna under Riks-statens Åttonde Huf vudtitel. a 82. Dito —, angående beräkningen af Statsverkets inkomster. a 83. Dito —, angående statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, hamn byggnader och kanalarbeten, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag m. fl. dylika föremål. a 84. Difo —, angående allmänna vilkor och stadganden i afseende på nämnda statsbidrag. a 85. Dito —, angående tullbevillningen. a 86. Dito —, angående förändradt röstberäkningssätt vid prestval äfvensom vid tillsättande af folkskolelärare, orgelnisten, klockare och annan kyrkobetjening. a 87.
Den fullständigt noggranna mätningen af ofvannämnde vatten-volym, hvarpå drägtigheten beror, är dock af lnigst invecklad beskaffenhet, då sektions-areorna öfverallt äro olika och alltid på tvenne sidor begränsade af kroklinier af ingenting mindre än enkel konstruktion. En mängd sådana sektions-areor, med korta mellanrum, skulle dock uppmätas och beräknas, för alt vinna ett fullt noga resultat, en beräkning hvari äfven högre mathematik ingår. Att fordra en sådan mätning, tyckes således innefatta ett öfverdrifvet anspråk och det sättes ej heller i fråga i något land, synnerligen af den orsak, att man ej kari påräkna dertill kunniga personer pä alla de platser, der mätarebref mäste utfärdas, och således vilkoret af en dylik mätning af fartyg skulle vålla öfverflödiga hinder och kostnader för sjöfarten. Alla skeppsmätare-förordningar gå derföre ut på att förmedla den vetenskapliga och exakta beräkningsgrunden på ett sätt, som, utan att göra variationerna fran det rätta kubik-innehållet betydliga, dock blir lätt praktiskt användbart för Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande, N:o 28. 3 äfven andra, än den fullbildade skeppskonstruktören. Att delta ej kan ske, utan att skeppsmätarens omdöme tages i anspråk, synes ej behöfva förklaras, då den figur, han skall mäta, ej är enkel. Den för få år sedan afskaffade Engelska mätarestadgan sökte nå sistnämnde mal, och bestämde derföre några vissa dimensioner, som skulle uppmätas och med hvarandra multipliceras, utan att göra tillräckligt afseende på fartygets förmer i öfrigt, som, med bibehållande af dessa mått, kunna variera högst betydligt, till stort inflytande på drägligheten.
HENRIC ANDERSSON. C. THOLSON. AND. JANSSON. JONAS CHRISTOPHERSON. C. F. Ström. Bilaga Litt. A. — 10 — Kapitalslut öfver Manufaktur - Banko. Debet. Balans från år 1850. Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl. Banko. Credit. Balans från år 1S50. Palme. 1o Transport Vinstoch förlustkonto. Inkomster: Hyra af en lägenhet uti fondens egendom - 133; 16. — 99,723: 25. 6, pjU t gift er: l:o Aflöning och pension 13,406: 32. — 2:o Taffelpenningar och arfvoden till Kongl. Kommerse-kollegii PresidentochLedamöterm.fl. 3,585: 3:o Extra utgifter, såsom postporto, skrifmaterialier, ljuspenningar m. m., 1,889: 34. 8. 4:o Diverse omkostnader för e gendomen 882: 21. 4. 5:o Rikets Ständers Riksgäldskontor, enligt Kongl, brefvet den 9 November 1841, 14,000: 6:o Ränta till Rikets Ständers Fondens vinst utgjorde således år 1851 , Balans till är 1S52. Skulder: l:o Till Rikets Ständers Bank, Kongl.Kommerse-kollegii kreditiv för Manufakturdiskonten, emot 3 procents årlig ränta å begagnadt kapital, 1,800,000: obetald ränta till 1851 års slut 25,304:17. 3. ]?825,304 17. 3. 2:o Utevarande Banko-attester 2,954: 13. 4. Bleket. Balans från är 1851.
Prop. N:o 1, om Statsverket 185!). 9 Transport R:mt K:dr SJÖ,800,400: — Om efter tillägg af Ordinarie inkomsterna 8,252,200: — hela det sammanlagda beloppet 29,052,600: — jemföres med de vid nästlidne riksdag, för hvarje af åren 1858, 1859 och 1860 påräknade ordinarie inkomster 8,196,800: — och extra ordinarie inkomster 18,277,900: — 26 474 700’ sfi visar beräkningen en inkomstförökning af R:mt R:dr 2,577,900: — Likasom Kongl. Majit i Sin Nådiga Proposition den 30 Oktober 1856 angående Statsverket; före behandlingen af de särskilda statsbehofven fästade Rikets Ständers uppmärksamhet på den för Riks-statens liesta Hufvudtitlar gemensamma frågan om förbättrad lönereglering för Kronans embetsoell tjenstemän, anser Kongl. Majit detta ärende, i den ställning detsamma för närvarande sig befinner, icke kunna undgå att här ånyo göras till föremål för Rikets Ständers pröfning. Ty, ehuru de aflönings-anslag som då föreslogos för att tillförsäkra Statens tjenare en tillräcklig bergning, alpassad bland annat efter en inträffad, utomordentlig stegring i pris å de förnämsta lefnadsförnödenheter, blefvo i de liesta och väsendtligaste delar af Rikets Ständer beviljade, skedde detta icke definitivt, såsom Kongl. Majit äskat, utan i allmänhet blott för nu innevarande statsregleringsperiod, såsom skäl hvartill anfördes dels den förmodan, att dyrheten på lifsförnödenheter och behofsartiklar kunde vara öfvergående och efter någon tid upphöra, dels farhågan, att en definitiv lönereglering skulle i väsendtlig mån liigga hinder i vägen för möjligen ifrågakommande förändrade organisationer-af åtskilliga embetsverk. Men af skäl, som äro utvecklade i Finans-departementets härhos fogade protokolls-utdrag, finner Kongl.
Maj ris nådiga förslag till ny Riksdags-ordning och i förening dermed äfven ett tillägg till 57 § i Regeringsformen, som från den ekonomiska till den civila lagstiftningens område öfverflyttar kommunallagarna, hafva Rikets Ständer erkänt vigten deraf, att dessa sednare lagar, på hvilka den sålunda nyss antagna grundlagen i vissa delar stödjer sig, och hvilka vid antagandet förutsattes såsom gällande i förening med densamma, erhålla en stadga, som befästar ett dylikt samband. Att vid sådant förhållande rubba hvad som af nu ifrågavarande författningars innehåll utgör väsendtliga beståndsdelar, än mer att i den för önskningsmål gällande ordning söka utverka ändring i hvad som är att betrakta såsom grundvalen för den nybildade representationsformen, finner Utskottet sig för ingen del kunna tillstyrka den ännu fungerande representationen ; och anser sig alltså icke böra ingå i närmare granskning af de förBilu till R. St. Prot. 1865 & 1866. 8 Sami. 26 Haft. 1 2 Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande Afs SO. slag, hvilka antingen skulle omedelbarligen verka en sådan rubbning som den ofvan antydda eller åtminstone, till följd af det organiska samband, som eger rum emellan de ifrågavarande författningarna eller hvarderas särskilda delar inbördes, skulle störa det helas sammanhang.
f 4:o af den 17 Juli 1851, angående regleringen af de under Riksstatens Andra Huf vudtitel till Rikets Hofrätter upptagne utgifter (104). 1851 den 23 Juli och den 20 December i Statsrådet anmäld; och nådiga bref i ämnet expedierade till Kongl. Majits och Rikets Hofrätter och Statskontoret. 15:o af den 17 Juli 1851, om ersättning till Länsmän och Nämndemän i vissa fall (105). Förslaget blef den 17 September 1851 af Kongl. Majit i Statsrådet antaget; och Kungörelsen under samma dag utfärdad. 16:0 af den 29 Juli 1851, angående rättighet för part att återfå till OfverRätt ingifna handlingar (114). Sedan Högsta Domstolen och samtliga Hofrätterna häröfver varit hörde, föredrogs ärendet den 26 April 1853 uti Statsrådet; och utfärdades under samma dag nådig Kungörelse. H:o af den 30 Juli 1851, angående sättet för fullföljd af mindre brottmål, som med tvistemål ega nära gemenskap eller deraf härflyta (121). Kongl. Majit har i Statsrådet den 20 December 1851 vägrat bifall å Rikets Ständers ifrågavarande förslag. 18:o af den 30 Juli 1851, angående förklaring af Lagens stadgande om rätta orten för lysning till äktenskap (122). D:o — D:o — D:o. I9:o af den 2 Augusti 1851, om ytterligare anslag till uppförande af cellfängelser (120 . 1851 den 12 Aug. i Statsrådet anmäld; och nådiga Bref i ämnet expedierade till Statskontoret och Fångvårds-styrelsen. »Om af den 2 Aug. 1851, angående iakttagande af,vissa vilkor vid utländsk mans naturalisation i Sverige (124). Förslaget anmältes den 12 Aug. 1851 i Statsrådet; och förklarade Kongl. Majit
Gr. lagerbjelke har redan förekommit mig rörande frågans financiella sida, och jag har dertill endast att tillägga, att jag tror det vara vanskligt', att bevilja lånet på det sätt, som blifvit föreslaget, eller att lånet skulle uptagas först under nästa Riksdag samt att Riksg:sKont. under tiden skulle förskottera medlen. Ty hvilken kan bestämdt förutsäga, att näst sammanträdande Ständer skola blifva så frikostiga i anslagsväg, som de nu sammanvarande? Hafva jernvägarne under denna statsreglerings-period gifvit ett så fördelaktigt resultat, att det upmuntrar till fullföljd i stor skala? Jag tviflar derpå. Jag tror att R. St:r göra klokt att icke alltför mycket anticipera på framtiden, ty jag befarar, att man i sådant fall kommer att fingra sig. Hvad den nu ifrågavule jernvägs-anläggningen beträffar, så anser jag saken vara långt ifrån, utredd, ty den utredning, som finnes i motionen och grundar sig på Hushållningssällskapets upgifter, är ingalunda fullständig. Företaget har blifvit framstäldt såsom högst vinstgifvande, men det vill synas mig, såsom skulle aktie-egarne komma att derpå göra en högst dålig affär. Jag stödjer detta mitt omdöme på HushållsSällskapets egna upgifter, enligt hvilka den årliga inkomsten af banan skulle kunna beräknas till 08,000 Edr Bko, hvilken summa är alldeles otillräcklig, enär, enligt den erfarenhet man haft i alla med jernvägar försedda länder i Europa, brutto-inkomsten af en jernväg, såvida den skall gifva egarne en måttlig reveny af 5 å G proc., måste upgå till circa 15 å 20 proc. I annat fall kan jernvägen ej bära sig, dess egare kunna ej afsätta någon reservfond för att småningom förnya materielen, som under arens lopp förbrukas, m. m. Om Boråsbanan icke skulle komma att inbringa en större bruttoinkomst än 68,000 Edr, så blefve affären högst dålig, ty bruttoinkomsten borde upgå till minst 300,000 Edr Bko. Jag anser således, att om R.
Hon sade, att hjärtat höll på att frysa bort i henne, och att hon skulle blifva som en af vandrarna på gletscherisen, om ej Gud gåfve henne något att lefva för. »Det kan väl Gud göra,» sade munken. »Ser du inte, att Gud är maktlös här uppe?» sade den gamla Agneta. »Här är ingenting annat än den kalla, tomma ödemarken.» De kommo allt högre upp mot alpen. Mossan låg mjuk öfver hällarna, alpväxter med ludna blad kantade stigen, högfjället med klyftor och stalp med isfält och snömassor stodo framför dem så öfverhängande och tungt, att bröstet sammantrycktes. Då såg munken gamla Agnetas stuga alldeles under gletschern. »Å,» sade han, »är det här du bor? Då är du inte ensam, här har du sällskap nog. Se bara!» Munken satte ihop pekfingret och lillfingret, höll upp dem för gummans vänstra öga och bad henne att se mot berget. Men gamla Agneta ryste och slöt ögonen. »Är det något att se där uppe, så vill jag alls inte se det,» sade gamla Agneta. »Bevare oss, bevare oss! Här kan vara hemskt nog i alla fall.» »Ja, farväl då,» sade munken. »Det lär inte bjudas dig en annan gång att se något sådant.» Gumman blef nyfiken, hon slog upp ögonen och skådade hän mot snöfälten. Hon såg ingenting underbart i förstone, men så började hon märka, hur det rörde sig där uppe. Hon såg hvitt röra sig mot hvitt. Hvad hon trott vara dimma och dunst och blåhvita skiftningar i isen, det var massor af osaliga, som pinades i den eviga kölden. Lilla gumman Agneta stod och riste som ett löf. Det var allt så, som de gamle berättat i sina sagor. De döda vandrade där uppe i oändlig pina och ångest. De flesta voro insvepta i något långt hvitt, men alla hade de nakna fötter och obetäckta hufvuden. Där var en oräknelig massa af dem. Flera och flera kommo fram, ju längre hon såg.
Tag SA af reformlifvet och sätt p5 dig ett fransyskt snörlif - icke ett trångt, nej ett sådant der, som du kan sticka båda händerna under. Du skall då finna, att du håller 60 cm. om lifvet. Reflektionerna göra sig sjelfva. Korrespondens. Till Dagny! Wb 2: d. Smålandspostens skämtsamma angrepp mot Dagny för det hon VAgat föreslå, att det icke längre skulle vara sed och snart sagdt lag, att unga tjenstflickor uppassade unge män på deras rum, har äfven intagits i vår länstidning. Dermed torde tidniiigen hafva gjort saken en större tjenst än han aiiar, emedan frågan nu kommer under lifligare debatt än möjligen annars, hvilket närlagde urklipp visar. Mig synes det lätt nog att f A ändring i denna vigtiga angelägenhet, blott de tänkande blifva uppmärksamnia på missförhallandet. Hvarför kan n e d i g e n icke eldningen i en herres rum ske p5 samma gång som städningen? Hvarför kan han icke ställa sina stöflor utanför dörren o m aftonen och hemta dem der om morgonen? Hvarför kunna ej hans kläder, p i sanima sätt, iithängas och borstas, isynnerhet soin väl icke många uppassade herrar iiro utan nattrock och tofflor? Förmodligen giir det SA till i Amerika; och förmodligen har man der en klädhängare och en hylla eller ett: bord för vattenkaraffen utanför dörren till hvarje sängrum. ' Men misstron - hvarför väcka den? " kan möjligen någon invända? Härpå svara vi, att det icke är mycket värdt ' att tala om frid der ingen frid finnes '; saken är dertill för allvarsam, Dessutom är troligt, att om det blefve en antagen god sed, att ingen tjenstflicka inträdde i en herres rum förrän han är utgången, så försvunne snart tanken på att det kunde vara annorlunda; och den unge mannen skulle finna den gamla oseden lika genant, soin han nu möjligen finner det att taga in sina kläder sjelf. Vi kunna alltså icke annat än p5 det lifligaste önska och hoppas, att denna reform snart går igenom till allas båtnad! Ii. R. 271 (Insändt i Länstidningen).
Men hvad hade nu Gaetano trott om lavan? Donna Elisa förmodade, att han trott, att den låg så jämn och slät på Etna, som den ligger på gatan. Men i Etna fanns en sådan mängd otyg. Kunde han förstå, att allt af ormar och drakar och häxor som låg och kokade i lavan, det rann ut med den, då där var ett utbrott. Där lågo de och krälade och kröpo och slingrade om hvarandra och försökte krypa upp på kall jord och höllo hvarandra ändå kvar i eländet, tills lavan stelnade omkring dem. Och loss kunde de inte mer komma. Ånej då! Lavan var ej heller så lottlös, som han tänkte. Fastän där ej växte gräs, så kunde det väl finnas annat att se där. Men han kunde nog aldrig gissa hvad det var. Det famlade och stöp, det ramlade och kröp, det gick på knäna och på hufvudet och på armbågen. Det kom uppför dalväggen och utför dalväggen, det hade bara taggar och knölar, det hade spindelväfskappa och damm i peruken och leder så många som en mask. Kunde det vara något annat än kaktusen? Visste han, att kaktusen gick ute på lavan och bröt mark som en bonde. Visste han, att ingen annan än fichidinderna kunde få makt med lavan. Nu såg hon på pater Josef och gjorde en lustig min. Den kaktusen, den var det bästa troll, som fanns på Etna; men troll var troll. Kaktusen var en saracen, ty den höll sig med slafvinnor. Det var ej bättre det, än att så fort kaktusen fått rotfäste någonstädes, skulle den ha mandelträden till sig. Mandelträden äro fina och blänkande signorinor. De våga sig knappast ut på det svarta, men det hjälper dem ej. Ut ska de och ute få de vara. Å, Gaetano skulle få se, om han komme dit. Då mandelträden stå hvita i sina blommor om vårarna på det svarta fältet midt bland den grå kaktusen, äro de så oskyldiga och sköna, att man vill gråta öfver dem som öfver bortröfvade prinsessor. Nu skulle han då ändtligen få veta hvar Monte Chiaro låg. Det sköt upp från bottnen af den där svarta dalen.