Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Raab: Sisla mom. innehåller: ”ångrör som till bränvinsbrännings-redskap begagnas, må icke i diameter hålla mer än 8 tum”. Nu tager jag mig friheten återföra i minnet all R. o. Ad. beslutat att begränsa hatten jemte rörens rymd, och således blir detta stadgande öfverflödigt. Frih. Palmstjerna: Det kan visserligen vara så, som Frih. Raab. säger, men föreskrifterne i afseende på uppmätning af pannan med batt och rör i § 15, äro af en så tvetydig beskaffenhet, att jag skulle tro det stadgande, som här nu finnes föreslaget, i afseende pä ångrörets diameter, alldeles icke är öfverflödigt, utan väl behöfligt. Det är en föreskrift, som pä intet sätt kan skada bränvinsbrännaren eller förminska afverkningen, men det är likväl en af de föreskrifter, som förekomma missbruk. Frih. Raab: Jag ber att få fästa Frill. Palmstjernas uppmärksamhet derpå att äfven här har jag tagit mig friheten föreslå en förändring ronde hattens uppmätning. Jag har nemi. föreslagit, alt jemte hatten, äfven ångrören skola uppmätas, hvilket torde befinnas lämpligt, Sedan kommer den frågan huruvida denna reslriction är af någon nytta. Vi veta alla att det finnes väl icke någon mera intensiv kraft än ånga och att den kan leta sig väg igenom de finaste rör. Om jag nu blott låter hatten med sitt ångrör hålla f af pannans diameter så är det ju alldeles likgiltigt huru vidt röret blir, men detta är icke så likgiltigt för den som skall göra om redskapen, ty för dem som tvingas att skära af en del af hatten, på det han icke ma blifva mer än af pannans rymd, blir kostnaden icke obelydlig. Frih. Palmstjerna: Just ångans egenskap, att genom sin spänstighet gå fram genom smala rör mycket hastigt, gör att begränsningen af dimensionerne för dessa rör icke kan för den laglydige bränvinsbrännaren vara af någon vigt. Frih.
hvars upphäfvande yrkas , skall ega oskiljagtigt sammanhang med flera andra stadganden i allmänna lagen , och derföre ej kunna, rubbas, utan att äfven dessa undergå förändring , nemligen 6 Cap. JordaBalken om. bördsrätt så vidt den sträcker sig till syskonbarn , J3 Cap. 1 §. RättegångsBalken om jäf emot Domare, 17 Cap. 7 §. i samma Balk om jäf emot vittnen , och 58 Cap. MissgerningsBalken , om lägersmål med syskonbarn ; men Utskottet delar icke denna mening. Till undanrödjande af berörde inkast, vore det måhända nog att anmärka, att om dessa lagrum kunnat stå tillsammans med en vilkorlig, af Konungens bifall beroende , men dock aldrig vägrad tillåtelse för SysBihang till Riks-St, Pro t, 1S28 och 1829, 7 Sami, 3 4 Höft. i* LcgTJiskoitets Belänkande N:o ii. kon barn att med hvarandra ingå ägten* skap, så behöfva de ej! eller förändras, om tillåtelsen blifver allmännelig och oberoende af Konungens välbehag; inen det är för öfrigt uppenbart, att bördsrättens ändamål , sorn är att bibehålla fast egendom inom slägten , icke förändras utan snarare befordras genom upphäfvande af förbudet mot ifrågavarande giftermål, att Jet vänskapligare förhållande emellan syskonbarn , hvilket utgör grunden för lagens stadgande om dessa skyldemäns jäfagtighet såsom domare eller vittnen , icke kan anses blifva mindre genom friheten att ingå giftermål; samt att det högre ansvar, hvarmed lagen belägger olofliga könsförhindelser emellan syskonbarn , bör bibehållas , icke derföre, som skulle kyskhetsbrott emellan dessa slägtingar vara mera osedlige än dylike brott emellan obeslägtade personer; utan derföre , att det lättare tillfälle och den deraf följande större frestelse till sedlighetens öfverträdande , som från ett närmare och förtroligare umgänge kan uppkomma» bör hafva en motvigt i fruktan för ett på öfverträdelsen följande större straff.
I samma stund vid Gangens stränder, Med dina egna flammor tänder De rökverk deras värma födt. Kom! genom himlens kretsar buren; Den Skaparn lik, som, stark och mild, Förtrodde åt din vård Naturen, Att föreställa der Hans bild! Ditt ljus, som oombytligt varar, Hans evighet oss uppenbarar; När du ger lif, när du förtär, Din lågas kraft Hans allmakt målar; Och när du sänder värmans strålar, Du vittnet af Hans godhet är. Lif! njutning! verksamhet! förmåga! J, Dagens barn och Himlens ätt! Förståndets krafter! känslans låga! Hos menskan tan igen er rätt! Välkomne, Ljusets Gudamakter, Som följt på nytt, till våra trakter, Kring Solens vagn, dess segertåg! Åt jorden sällhet återgifven, Och skönhet, glans och bildning lifven, Som gömd i nattens mörker låg! Er ankomst firad är af löjet Och af de lekande begär, Behagen, och det rena nöjet, Som oskulden i famnen bär: Men snart förena de sig alla Att en gudinnas hägnad kalla, Som, för dem alla lika kär, Af oförgänglig fägring prydes, Af vällusten och åtrån lydes, Och deras mor och Helsan är. Med Fröjas gördel kring sitt sköte Och Floras kransar kring sitt hår, Hon sina väna barn till möte Vid Ungdoms-gudens sida går. I deras armar Astrild hvilar, Der Hoppet leker med hans pilar; Och Önskningarne, sväfvande Kring deras väg, den de förtrolla, I bägges fotspår blommor sålla, Hvart ögonblick förnyade. J Glädjens väsen! jordens Vänner! Med vällust menniskan er ser. Ej blott den lycklige er känner; Den sorgsne hägnas ock af er. Hans ängslan af er anda svalkas, Ert lugn med ljuset honom nalkas: Han känner, från sin oros strid, Med ömhet sina tårar blandas; Hans klämda hjerta lindring andas, Och med sitt öde sluter frid. Anförare af edert gille, J Dagens Gudar! främst bland er, Naturens Son, det fria Snille, På jorden åter stiger ner. Af åldrens vår, hvari han lyser, Han skönheten och styrkan hyser;
"Min fru, menniskohjelp kan här intet". "Och det säger ni så lugnt, så kallt. Ni vet ej, hvad han kostat mig, denne son. Se han ville, gripen af en sällsam yrsel, gå ut i verlden, för att söka förverkliga drömmar, inbillningar. Vänners öfvertalande, mina böner, fosterlandet, som kallade sin son, intet förmådde återhålla honom. Jag egde endast ett medel att hindra hans olycka. Ni har sett mig tvenne års tid, en usel krympling, ligga på min säng. Blott en moder, som vill rädda sitt barn, kan ha mod till en sådan försakelse. Doktor, kan ni förstå det, jag var icke sjuk, jag underkastade mig allt detta elände, dessa pinsamma kurer, dessa upprepade bränningar af mitt friska kött, detta försökande af alla dessa plågsamma läkemedel, blott för att qvarhålla min son, ty den usla lama modren kunde han ej lemna. Det var först, när han sjelf blef en sjukling, som jag lemnade mitt läger". Doktorn steg tillbaka. "Qvinna, ni har lefvat i idel lögn och ingripit i Guds råd!" "En lögn, nej, men en helig, en skön uppoffring, sådan blott en mor kan göra". "Nej, nej, endast sanningen är skön, lögn är lögn och blir aldrig skön, om än Guds englar bedrifvit den; och lögnens följder bli aldrig annat än ve och elände, om den än bjuder till att försköna sig på det fagraste". Ut genom dörren störtade läkaren. Han mötte vid porten en ung man, Henriks vän, och prest som han. Gripande häftigt hans hand, sade läkaren: "Ha, vi mästra, vi dömma, vi ställa efter vårt hufvud, vi ljuga och grina sockersöta ädla lögner. Gå och vårda henne der, om du kan: jag kan ej, ty jag skulle ej kunna låta bli att säga henne: " "Qvinna, du har mördat din son. Han trånade bort, ty han kände att hans lif var förfeladt!"" Kamtschadalens Hustru. Eitel är rik. Han bor i hus af träd. Gästabud firas. Björnköttet kokas. De unga dansa björndansen.
Uti, Klo JO. gt i afseende I Kongl! Maj;ts Nådiga Förordning, emot oloflig införsel och utförsel af varor, af den 23 Junii *825, anhållet jag vördsamt, att serskildt få fästa Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet på elt af Utskotten i Betänkandet, N:o 18, framställde oell, oaktadt deremot gjorda anmärkningar, bibehållet förslag till redaction af 54, nu 53 §. af ofvannämnda Kongl. Förordning, Utaf stadgandet i denna §, alt mål, som angå förbry. telser emot Författningen skola vid vederbörlig Underdomstol upptagas, miste, i följd af allmänna Lagens stadgande, att brott och raissgerningar skola ransaka* och dömas , der missgerningen gjord är, inträffa, att mål, rörande oloflig införsel eller utförsel af varor, vid Härads-Rätt kunna anbängige göras. Detta lärer likväl ej vara LTtsko(tens mening, ty den förändring, Utskotten i denna §. till. styrkt, har endast afsett att sälta detta Lagrum i öfverensstämmelse med de beslut, respective Riks-Stånden dels redan fattat, dels kunna fatta, i anledning af Lag-Utskottets hemställan om upphörande af åtskilliga fora privilegiata och deribland äfven Tulldomstolar. Sådana måls behandling vid Härads-Rätt står äfven i strid med Författningens föreskrift i öfrigt , att i beslag taget gods skall till stad införas och derstädes förvaras, samt vid Domstolen upptecknas och värderas, hvarförutan vid .Häradsrätterna sällan Annes |2 Bil. t. Be».- Lagt. Allm. Beer. o. Otc. l/itk. Vet. N'.a jo. tillgång på (jenliga förvaringsrum för varor* na, eller sakkunnige män, att deni besigtiga och värdera. Dessutom torde äfven böra tagas i betraktande vådan af varornes transporterande till och från Tingsställena , samt för öfrigt inträffande ökade kostnader så för Kronan, som de enskilde parterne.
Efter kommo då korpar, Kraxande gällt öfver fälten; Häxornas hästar sin gästning Höllo snart mellan liken; Vanskligt nog att sig vakta Var, då vid solens uppgång Spända bågarna sände Strängmör till hvirflande ringdans. Svängde till kamp vi svärdet! Sköldar blodades många, Borta vid Borgundarholmen: Brynjor sprungo då sönder; Sky af pilar, med skurar, Slet de klingande ringar; Vullner föll der på valen, – Var en konung den störste! Strödd låg kring all stranden Stålberedd rofdjurs-qvällsvard. Svängde till kamp vi svärdet! Striden rasade länge, Innan Freyer hann fällas, Flaminga-rikets konung: Häftigt i Högnes gyllne Harnesk, främst uti kampen, Bet den blåa och hårda Blodiga sår-ingräfvarn; Mången mö fick begråta Morgondrabbningens utgång. Svängde till kamp vi svärdet! Stäfja månde vi hopar, Hvilka på sjökonungs-skidor Sunnan för Englanäs lågo: Seglade dagar sex till Slaget, der hären möttes; Män höllo Odda-messa, Medan solen, som upprann, Såg, hur för våra vapen Valthiof på platsen fälldes. Svängde till kamp vi svärdet! Sjudande dagg från klingor, Brådt, uti Bardafjärden Började ymnigt droppas; Högar af lik fick höken, Hamrade skjortor många Sprängdes, när bågar smällde, Svärdblåst hvinande framfor, Ormen af stål bet ondsår, Etterhvass och förgrymmad. Svängde till kamp vi svärdet! Skådade tälten fladdra, Hvilka vid Hadingaviken Hlaka för kampspel upprest: Skönja kunde då kämpar Klufna med brak stridsmånar, Hjeltars hjelmar, i spjutens Hårda dön; det var annat, Än att på blötmjuk bolster Brud uti famnen trycka. Svängde till kamp vi svärdet! Storm i Nordhumberlandet Lade i hopar liken, Längs öfver marken bredda – Hopp vid drabbningens härskri Hökens broder då gladde; Slidans törne fick träffa
Lagerbjelke, Gust.: Under d. 2 Januari 1851 aflat o Fullmrge i Riksg:sKont. en så lydande skrifvelse till då församlade R. Stms StatsUtsk.: ”Till fullgörande af Rikets nu församlade Stms, genom Högloft. StatsUtsk:s skrifvelse af den 24 nästl. December Fullm:ge i Riksg:sKont. meddelade beslut, angmle liqviderande af kostnaderne för innevar:de Riksdag och kontrollen deröfver, hafva Fullm:ge, i likhet med hvad vid de 2:ne sednast förflutna Riksdagarne egt rum, updragit åt en af Komraissarierne vid nämnde Kontor, att under serskildt föreskrifna kontroller, på eget ansvar, ombesörja utbetalningen af ifrågavande kostnader, och derför afgifva fullständig redovisning, hvarjemte Fullm:ge föreskrifvit, att alla till godtgörande af dessa kostnader inkommande räkningar och reqvisitioner i vanlig ordning skola granskas af Kamereraren i härvar:de RevisionsKont., hvilken dessutom blifvit anbefalld att öfver alla de granskade och godkände räkningarne och reqvisitionerne föra serskilda anteckningar till kontroll vid utbetalningarnes verkställande. Men då nämnde npdrag, för hvilkas utförande det blir nödigt såväl för den, som ombesörjer utbetalningarne, som äfven för den, hvilken granskar de aflemnade räkningarne, att, så ofta dylika utbetalningar ifrågakomma, lägga åsido sådana lill deras tjenster hörande göromål, hvilka möjligen kunna förrättas å andra tider, än de stadgade tjenstgöringstimmarne, icke egentligen tillhöra deras härstädes innehafvande tjenstebefattningar, hafva Fullmige ansett sig böra hos Höglo!]. Utsk. hemställa, att en i förhållande till de med Riksdagskostnadernes liqviderande förenade ansvarsfulla och tidsödande göromål någorlunda lämpad ersättning måtte derför blifva anvisad.
Jag får då upplysa, att jag hemtat densamma från de upplysningar i ämnet, hvilka Hr Baron och Öfverståthållaren till CommerceColkm ingifvit Gr. v. Rosen har trott, att jag begått flera misstag i mina uppgifter, ang:de Götheborg, och lofvat åstadkomma beiiktningar deri. Jag får då upplysa, att dessa uppgifter ordagrannt och till siffra äro liemtade från de uppgifter, Landshöfdingen öfver Götheborgs län till CommerceCollrm ingifvit. Skulle irringar deruti vara begångna, skall det vara mig en tillfredsställelse att af Gr. v. Rosen få emottaga rättelser deri; och jag skall derefter visserligen icke underlåta att till Utsk. ingifva desamma, för att iakttagas vid pröfningen af min motion. Åtskilliga hafva ansett denna fråga vara af privilegiinatur. Det skulle verkligen för statscassan vara båtande, om så vore; ty skillnaden emellan hvad såsom tolag uppbars år 1809 och hvad efter denna tid samt ännu fortfarande i detta afseende utgår, bestiger sig till 5 ä 6 millioner. Vore det en privilegiifråga, veta vi, att Konungen icke ägt rätt att deruti vidtaga några förändringar, i följd åter hvarutaf städerna varit oberättigade att uppbära högre tolag än den, som 1809 fanns bestämd, och att skillnaden således borde till statscassan ingå; och i stället för att tolagen nu uppgår till 3go,ooo R:dr, skulle den då reduceras till omkring 100,000 R:dr. Jag får åter fästa uppmärksamheten derpå, att K. M. genom ett penndrag i 1826 års tulltaxa förhöjde tolagsafgiften så mycket som skillnaden emellan Svenskt B:co och Hamb. B:co, enär det stadgades, att tolagen, hvilken utgått efter viss proc.-beräkning i Svenskt B:co å varans värde i Hamb. B:co, skulle utgå med lika procentberäkning på varans värde i Svenskt B:co. Jag vill icke yrka, att tolagsafgifterna böra försvinna.
Ljusne elfs upprensning mellan sjöarne Or och Warpen ( ’ T " anläggning af nya och förbättrande eiler omläggning af backiga eller eljest mindre goda vägar samt mindre hamnbyggnader och strömrensningar . anläggningen af en jernväg mellan städerne Örebro och Nora St. fröt. 1850 & 1851. 4 Sami, 1 Afä., 2 Mund., 53 EäfL 150,000 15,533 4,000 80,000 16 247,533 16 Transport 2,959,815 18 5 247,555 16 — För aftappning och sänkning af sjön Möckelö inom Kronobergs län 9,555 16 — 18,666 52 — » premiers utdelning åt egare af kreatur utaf utmärktare slag u slöjdexpositioners befrämjande 5.000 5.000 _ — . » beredande af tillfälle för Svenska industri-idkare att besöka slöjdexpositionen i London . 12,000 48,000 » ombyggnaden af Trallebergs bro på vägen mellan Stockholm och Drottningholm » bestridande af kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader, förslagsanslag för åren 1851, 1852 och 1855 . -. 18,000 » uppförande af en ny byggnad för kemiska institutionen vid Upsala universitet / 66,666: 52. Till uppförande af en ny byggnad för anatomiska institutionen vid Lunds universitet . 9,400: — » inköpande af Magister J. F. Widgrens samling af Brasilianska växtexsiccater 76,066 5000 52 » d:o af de utkomna årgångnrne utaf tidskriften: Läsning för Folket . 12,000 » fortsättande utaf Svenskt Diplomatarium 1,000: — » afritningen af sigiller vid handlingar, som i de utkomne delarne af detta verk blifvit aftryckta 600: — 1,600 » den af auditören G. Scheutz och hans son E.
Stiilles Ater distriktskoterskan i samma forhUlande till vedorborande iimbetslii-kare som skoterslran pB ett sjukhns till sjukl~usliikaren, s B torde fwan for 1rvaclzsa.lveri vara redncerad ti11 ett minimum. For skoterskan sjalf hade detta den stora fordelen, att hon hade endast en fijrman, hos hvilken hon i alla handelser kunde pBriilma ett sakkunnigt bedomande, samt rAd och hjBlg i sin lmmp mot djupt rotnde ovanor och fijrdomar, och hon blefve iclce utsatt for den plikternas kollision som giirna vill intriidn, dB digon rnBste ti5ina tvB herrar. 5) 1 regel skull skotwslcan arbeta inom det distrikt, for Izuilket hon blifvit anfageft, men ppd, forste p ?-ovinsicillbkae.ens order skull h0) Z dock vara skyMig att tjihzstgow jtinzvti.1 utom detsawma. ' Man har anrniirkt, att bl.ott en slroterslca inom Iwarje liikaredistrilct vore alldeles for Met, isynnbrhet om det giiller att bekainpa nigon a.llm8nna1: e sjnkligh et; men. dels iir sjukligheten sa-llan 0111 ens n.Agonsin sarntidigt lika stor inom hela lanet, utan ar an ett, gn ett annnt distrikt Inera ahgriPet, dels lcan slc6terskornas fBta1ighet i ej ringa grad ersattas genoin deras okode rorlighet.
Jag betviflar, att sådant varit StatsUtsk:s afsigt, och jag drager i betänkande, det R. o. Ad:s mening varit att sålunda gå tillväga under en tid, då vi befinna oss i förlägenhet om penningar. Jag anhåller således att denna punkt måtte blifva återremitterad på det att räntan från riksg:s-kont:s låntagare må rättas efter den, som riksg:s-kont. måste erlägga till sina långifvare. Skulle nu så hända att riksg:s-kont. måste betala 4.} eller 5 procent, så blir väl följden, på det återbetalningen icke skall dröja alltför länge, att densamma mäste bestämmas till 6, 6j eller 7 procent årligen sä att Staten, jemte räntan, alltid erhåller 2 procent i kapitalafbetalning. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Det synes mig tydligt, att, såvida någon nytta skall vinnas med det län Statsverket lemnar korporationer till enskildta företag, det är nödvändigt, att på förhand känna den ränta, de skola betala. Skulle, såsom Hr von Hartmansdorff nu föreslagit, räntan icke vara bestämd, utan bero af dem, för hvilken riksg:s-kont. möjligen kan betinga sig penningar, sä är det väl också å andra sidan troligt, att någon korporation icke begagnar sig af den erbjudna lånelillgången. Jag kan icke neka, att det var mig oväntadt, att denna anmärkn. skulle göras af den person, hvilken på f. m. på allt sätt bemödat sig, att för R. o. Ad. sammanblanda frågorna om län och anslag, och, då det var fråga om läns beviljande till hamnbyggnaden i Westerås, klandrade den värde talaren den karghet, Stalslltsk. visat mot en mängd andra hamnbyggnadsföretag. Förgäfves sökte flere talare, att för Hr von Hartmansdorff visa skilnaden emellan de frågor, han sålunda sammanblandat, såsom att till hamnbyggnaden i Westerås blifvit tillstyrkt begärdt län, hvaremot till öfrige hamnbyggnader anslag varit begärde men blifvit af StatsUtsk. afstyrkt.
Liksom dessa rida de sina molnhästar; äfvenså förmå de göra sig osynliga; men i öfrigt äro de blott och bart djärfva kampkvinnor, som med vapen i hand bistå sina hjältar eller ock själfva af dem erhålla vapenhjälp. De visa intet spår af samband med Odin och Valhall. Vi finna alltså, hurusom den en gång färdigdiktade valkyrjemyten nu i sin ordning blifvit — • om också blott i yttre måtto — återförd på sköldmörna. Och jättemön svarar: Tre gånger nio de voro, men främst red dock en, en mö under hjälmen skinande hvit; hästarne stampade, från manarne stänkte det liksom dagg i djupa dalar. Den » mörkhugade » jättemön förkunnar sedan, huru » den ljusa synen varit henne led ». Det var därför, hon låtit skeppen gå fria och ostördt söka sig hamn. Helge och hans valkyrja gifva hvarandra kort därefter » trohetslöften », och, heter det, » de älskade hvarandra högt ». En annan sköldmö med valkyrjedrag är Sigrun i de sköna kvädena om Helge Hundingsbane. När denne Helge fällt konung Hunding, hvilar han med sin här en afton inne i en vik. Då kommer Sigrun » ridande luft och haf »; och under det samtal, som de bägge föra från hästens rygg och från skeppets däck, får Helge af mön veta, att hon osynlig följt honom på hans äfventyr: Sett har jag dig förr på fagra långskepp, då som stambo du stod på blodsköljda stäfvar 109 och vågor kring skeppsbord vaggande lekte. När han sedan en gång, efter en strid, lagt sig trött till ro under en klippbrant, öfverraskas han af Sigrun. Hon faller honom om halsen och kysser honom och berättar, huru hon i hela härens åsyn därhemma hos sin fader Högne blifvit fäst vid Högbrodd, den konungason, som bedt om hennes hand, men som hon ej ville äga. Jag ville äga en annan furste, utropar hon. Hvarpå Helge svarar: Min skall du varda, mö du unga — tro icke, ädla, att feg jag är!
Uppstå, antingen hos Riksens Ständers Plena gemensamt, eller uti något af Riks-Stånden, betänkligheter att antaga hvad Stats-Utskottet tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Beviilningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till liiksgälds-Contorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Contorets styrelse och förvaltning, då böra de skäl anföras, på hvilka sådana betänkligheter sig stödja, samt meddelas Stats-Utskottet, som derefter lage Ärendet under ytterligare öfvervägande. Anser Stats-Utskottet sig icke kunna afvika ifrån dess redan afgifna yttrande, eller instämma uti Riksens Ständers eller ett särskildt Stånds tankar, utnämne då Utskottet Deputerade, som uti det eller de Stånd, der betänkligheter uppkommit, företräda och närmare upplysa förhållandet. Förbi ifver något Stånd ändock vid den mening, det förut fattat, afgöres saken efter tre Stånds beslut. Stadna två Stånd emot två, då skall StatsUtskottet förökas med så många Ledamöter af Riks-Stånden, i vanlig ordning valde, alt de blifva Tretio af hvarje Stånd. Detta särskilda Utskotts Ledamöter röste sedermera samfäldt, med slutna sedlar, till Uppstå, antingen hos Riksens Ständers Plena gemensamt, eller uti något af RiksStånden, betänkligheter att antaga hvad Stats-Utskottet tillstyrkt uti det, som rörer antingen Statens reglerande, eller Beviilningens derefter lämpade hela belopp, eller hvad till Riksgälds-Contorets utgifter och inkomster hörer, eller grunderna för Riksgälds-Contorets styrelse och förvaltning; afgöres saken efter tre Stånds beslut. Förena sig icke minst tre Ständ uti sammanstämmande beslut; då skall Stats-Utskottet förökas med så många Ledamöter af Riksstånden, i vanlig ordning valde, att de blifva Trettio af hvarje Stånd.
Nu föredrogs ytterligare Stats,-Utskottets, på bordet h vilande Memorial, N:o 315, i anledning af skiljaktiga beslut, inom Riks-Stånden, i några delar af Statsregleringen; och beslöt Bonde-Ståndet att samma Memorial godkänna. S. D. Efter förnyad föredragning af StatsUtskottets Memorial, N:o 317, i fråga om beräkningen af Taffelpenningar för vissa Embetsmän, fann Bonde-Ståndet för godt att Utskottets yttrande gilla. Från Höglofi. Ridderskapet och Adeln. 3, D. Föredrogos å nyo och biföllos föl - Fröt, Utdrag den 4 Nov. 1829 21 jande från Stats-Utskottet inkomna och, den 2g sistlidne Septearber e. m., på bordet lagda Utlåtanden : N:o 2 32, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga remiss S Handlingarne, rörande Landshöfdingen m. tn. A. Adlersparres besvär i frågan om afträdande! från Arrendet af Ottenby Kungs-Ladugård på Öland; N:o 223, i anledning af Kongl. Majds Nådiga remiss å N. H.