Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De från Invalidhus-inrättningen å Ulriksdal afflyttade Invalider, som vid 1859 års början utgjorde 13 personer, hafva under årets lopp minskats med genom döden afgångue 1 f. d. officer och 1 f. d. soldat, så att vid revisionsårets slut antalet understödstagare från Invalidhus-fonden var följande: 4 f. d. officerare, å 345 R:dr 62 öre, 1,382: 48. S:all personer, med ett sammanlagdt underhåll af 2,362: 35. Från samma fond utdelades vid 1859 års slutsvärdspensioner till: ■ \ 51 svärdsmän, ä 45 R:dr, 2,295 193 med svärdsmedalj benådade, å 15 R:dr, 2,895 S:a 244 pensionärer, med sammanlagdt pensionsbelopp af 5,190: § 6. Vid anställd inventering hafva samtlige ofvannämnde kassors och fonders säkerhetsbandlingar befunnits i behörig ordning; börande härvid, med anledning af de vid flere — 77 — föregående revisioner gjorda erinringar deremot, att utlåning af betydliga belopp ägt rum mot endast 41 procent ränta, nu församlade Revisorer meddela, att från ifrågavarande kassor och fonder några medel numera icke finnas till lägre räntefot än 5 procent utlånade. § 7. Uti det af nästlidna års Revisorer afgifna yttrande, angående bristande utrymme för ändamålsenligt ordnande af undervisningen inom högre artilleri-läroverket vid Marieberg, tro sig nu församlade Revisorer, efter besök på stället, böra instämma. Sålunda saknas lokal för öfningar i gymnastik och fäktning äfvensom boställsrum för en del lärare.
Detta antagande stödjer sig hufvudsakligen på en uppgift af lagman Appelblad i hans ”Anonymi et Pseudonymi Sueciæ.” Han berättar, att Stiernman i ett exemplar af Tobie Comedia, som fordom tillhört Linköpingsbiskopen Eric Falck — en samtida med Olaus Petri —, läst en af nämnde biskop i margen gjord anteckning af innehåll, att Olaus Petri var komediens författare. Ett annat skäl har man hämtat deraf, att de ännu kända exemplaren af de tvenne älsta upplagorna anträffats sammanbundna med några af bröderna Petri utgifna asketiska småskrifter. Dertill kan nu läggas, att, såsom Manderström anmärker, ”få, om någon svensk författare på denna tid, behandlade språket med samma säkerhet och mästerskap, hvilka utmärka författaren till Domarereglorna och till Svenska Chrönikan, och hvilka äfven här igenkännas”227. Det är emellertid icke utan sin märkvärdighet att denna komedi, skrifven af en bland reformatorerna tjugu år efter kyrkoförändringen och beräknad på en allmänhet, som åtminstone till en del var uppfostrad i påfvedömets läror, dock ingenting innehåller till försvar för den nya eller till nedsättande af den gamla läran. Skulle än ämnets helighet och den stränga bibeltroheten förbjudit förf. att i sjelfva komedien införa något i polemisk syftning, så fanns dock plats dertill i ”beslutningen” och än bättre i det på prosa affattade företalet. Men ingenstädes förmärkes spår till något sådant, om man icke i denna anda får tolka hvad som i företalet säges om de gamla medeltidsskådespelen, då det heter: ”om de eljest hade alltid så rätt drabbat sanningen, som de der sådant diktade, synas hafva haft meningen god.” Vi kunna nemligen icke tyda dessa ord på samma sätt som Rydquist och efter honom Overskou och Ingelius; de förmoda, att förf. velat dermed, som O. säger, ”stikle paa de lystige Scener, der, til hans Forargelse, bleve kylede ind i Mysterierna”228.
Men då brast moster fru Malin i att gråta o c h s a d e: » Kära fru mor, detta haf ver varit m i n dräkt, alltsedan jag k o m ur fru m o d e r s hus. » Då sade m o r m o r: » D u skall intet mera så gå, » o c h vid det h o n satte det demantekorset på bruden, sade m o r m o r: » Nej, det skall du hafva själf på dig, » o c h tog det så o c h hängde det på hennes bröst. M e n sedan såg hon intet mera så bedröfvad ut, s o m h o n bortföre gjort hade. — Detta är skrifvet efter den skrift, s o m salig grefvinnan fru A n n a Baner själf skrifvit m e d egen hand. Och intresset stegrades än mera d ä r i g e n o m, att hr S. själf utförde ackompanjemanget. H r F. var o c k den bland d e biträdande, s o m tog priset för aftonen. Öfriga biträdande v o r o fru Agnes Staberg-Hall och hr Eugen Dankwardt. D e n förra, en svenskJ IIMKMIIIII Ill 1111 IM MIMMI III 1899. II I II 1 Vid tvätt af linne, ylle och färgade saker A N V Ä N D HYLINS | EKONOMI TVÅL I: E hvilken finnes att tillgå hos alla Parfymoch Detalj handlande. llllllllllllllllll IIII 11111 1 IIIIIIIIIIIIIIIIIMIIII 1111 amerikansk sångerska, har en ganska behaglig, ehuru i höjden något sväfvande o c h osäker stämma, o c h hvad hr D. beträffar beklaga vi, att hr Sjögren ej lyckats få en lämpligare tolk för sina romanser. H r D.
j 8,900j83,400 - 73,450 18,850- Af öresmynt hade Banken i förråd den 30 Juni 1860 R:dr 84,300 Från Kongl. Myn t-Verket har inkommit „ 31,350 men utvexlats S:gr R: di - ll 5,650 36,450 hvadan behållningen den 30 Juni innevarande år belöpte sig till och hela behållningen af kopparskiljemynt till . 92,300 79,200'- 171,500,- Bankens förlust på ommyntning af kopparskiljemynt utaf aldre prägeln (1, J, ,V, Vr sk. samt Riksgälds-Kontorets polletter) beräknad från och med år 1842, då denna ommyntning tog sin början, utgjorde vid 1859 års slut 20,576 R:dr 41 öre, och har under år 1860 ej undergått någon förändring. § 25. Åtgärder för Den i 25 § af 1860 års Revisions-berättelse upptagna fråga anskaffande af ett förbättradt papper till Bankens sedlar har, °'ddpapptr. för vidare behandling och förslags afgifvande, blifvit af Fullmägtige öfverlemnad till särskilde inom dem utsedde Kommitterade, uppå hvilkas framställning Fullmägtige sedermera begärt och lått 29 emottaga Teknologiska Institutets yttrande i ämnet; och är af Fullmägtige i deras till Revisorerne afgifna berättelse anmäldt, att Fullmägtige, som åt frågan egnat fortsatt noggrann uppmärksamhet utan att ännu kunna vinna det önskade resultatet, snart torde komma i tillfälle att slutligen handlägga förevarande ärende. 8 26. För Bankens Tryckeri-Föreståndare har ny Instruktion den 14 instruktion Mars detta år blifvit af Fullmägtige till efterrättelse faststäl 1 d f%rffIixdZ'eri hvarjemte och på det att arbetet inom Bankens Tryckeri må verkoch kontrakt ställas på det minst kostsamma sätt, äfvensom för att göra redovisningen för utgifterne oberoende af kontroller, Fullmägtige den 2 derpåföljde
Så äfven i följande språk: „Sen icke hvar på sitt eget, utan ock på det andras är. Ty detta varde sinnelaget i eder, hvilket ock i Kristus Jesus var, hvilken, då han var i gudsgestalt, icke ansåg som byte att vara likt en gud, utan utblottade sig, tagande tjenaregestalt, vorden till menniskors likhet och i sitt väsen funnen som menniska ... Derför hafver ock Gud öfverupphöjt honom och gifvit honom det namn, som öfver allt namn är“. Denne vers har varit underkastad många tydningar. Hvad som först och främst bör för alla vara klart och vid försöket att erhålla den rätta tydningen icke får lemnas ur sigte är, att Paulus velat framställa Kristus, äfven då han befann sig i sin preexistentiella herrlighet, som mönstret för ett ödmjukt och sjelfuppoffrande sinnelag, derutinnan en motsats till den fallne öfverengeln, hvars herrlighet förledde honom att ställa sin vilja emot Guds och sjelf sträfva till att blifva en gud. Underkastande sig Guds faststälda råd har deremot Kristus utblottat sig på denna preexistentiella herrlighet, för att i allt vara sina bröder lik och derigenom blifva sin Guds redskap för deras frälsning och salighet. Uttrycket „gudsgestalt“ (μορφη ϑεου) betecknar i motsats till „synds kötts liknelse“, som Kristus på jorden var iklädd, det preexistentiella tillståndets yttre habitus, som Messias kunde aflägga utan att derför upphöra att vara Guds beläte (εἰκων του ϑεου, Kol. 1, 15), hvilket han äfven som den syndfria jordemenniskan var.
Utskottet redan i förvåg hade afgjort publicitetens nytta; och af de uti Finance-Comitténs yttrande gjorde framställningar synes det son» Banken, ehvad förändringar den kan komma att undergå, ingen ting har att risquera i afseende på dess credit, som i närvarande stund tyckes vara negatif, eller mindre ån ingen. Det är således påtagligt, att Banken genom publiciteten har allt att vinna, rnen intet att förlora. Antingen nu en realisation, eller myntbeståmning, eller någon annan åtgärd kommer att beslutas, år det i alla fall både nyttigt och nödigt, att först få veta hurudan Bankens ställning år. Derföre instämmer jag med Grefve von Schverin, Herr Mannerstam, Herr Rosen, blad och de flere andra värde talare, som grundeligen utvecklat motiverne för publiciteten och begårt återremiss. Friherre Cederström, Jacob: Den egente.' liga handläggning, som tillkommer Utskotten år att utreda de mål, hvilka till dem blifva remitterade och att i anledning deraf till Riksens Ständer med förslag inkomma; icke att som BancoUtskottet hår gjort, ingifva ett Betänkande, som ej besvarar frågan, utan evasivt framställer hvad framdeles möjligen kan ske. Det hade ålegat Utskottet, att uppgifva om förslaget år nyttigt, eller om Utskottet afstyrker detsamma, Jag anser således, att, vid en återremiss, Den 4 April f. m. 85 det tillkommer Utskottet att bestämdt förklara om det tillstyrker eller afstyrker publiciteten. I afseende på hvad af några Ledamöter hår blifvit yttradt, anhåller jag att få göra några anmärkningar. Grefve von Schverin har yrkat att man genom ProtocollsUtdrag skulle anmoda de öfrige RiksStånden att icke afgöra åmnet förr, ån svar på återremissen af detta Betänkande till RiksStånden återkommit. Sådant står ej tillsammans med en riktig behandling af målen, ty de andra Stånden hindras derigenom uti deras beslutande rått, då de nemligen skulle betaga sig möjligheten att med förändringar antaga det sednare Betänkandet.
Kapitalet 7 procent ärligen och sörswiuner pä 13 är ivid pass, hwaremot i den sednare det minskas med allenast 2 procent om äret, och först i en aflägsen tid kan sörswinna, om ej oförmodade tillgängar uppkomma, som göra uppsägningen deraf möjlig; men hwilka äfwen pä hwad lätt som helst skuld göres, till dess betalning kunna anwändas: nian ser widare att cn procents högre ränta till Lcfwera„« tbrcx 1176 Den 2 October. tbrer gör af dea skillnad 74,202 R:dr, soni emellarr det högsta och lägsta uppkommer 42,980 R:dr, hvarmed bewillningeli bör ökas i händelse Lcsverantörcrne fä 6 proc., samt at resten Zi»22o R:dr i samma skilnad uppkommer emellan Län a s procent och funderad skuld a 7 procent. SZledcs dä till och för RiksgäldsKontoret den minsta Bewillning skulle bli 1,448,420, ökas den igenom 1 procents högre ränta till'Lefverantörer med 42,980 och blir 1,491,^52, samt om funderad skuld skulle widtagaS med ytterligare Z 1,222 R:d. till i,s22,6so R:dr, som ock inträffar genom fbrffott frän Banken, liktväl med ofwanstäende wigtiga anmärkning. Nu, ehuru af det föregäende kunde hämtas anledning att granska hwilkct sätt bör anses bättre, antingen att genom bokförings-insättningar a 7 procent erhälla län, eller att .Banken lemnar förskott, sä bör dock sädaut egentligen, efter min tanka, komma under öfwerwägande, enär längre fram tilfälle gifwcs för yttrande om det som egentligen rör Banken.
Man började finna, att man hade anspråk på andra egenskaper hos fruntimret, både såsom blifvande maka och framförallt såsom blifvande mor, uppfoslr,arinna för det kommande slägtet, än de taIenter och ytliga kunskaper, sorn förut blifvit dem bibringade. Många anmärkmr kunna visserligen göras mot den Fryxelska skolan med mer eller mindre rättvisa; men det står dock alltid fäst, att genom den riktning, som denna inrättning gifvit ät un dervisningen, har den gagnat icke blott de lärjungar, hvilka derstädes åtnjutit undervisning, utan i en ännu vidsträktare män har den gagnat genom det tvång, som den pålagt alla andra undervisningsanstalter för fruntimmer, synnerligen i hufvudsladen, alt rälla sig efter den riktning, som Wallinska skolan tagit. Då likväl denna skola, ehuru den sedermera, under förtjente föreståndare blifvit fortsatt, icke är annat än en privat skola, och således heror på huruvida enskilde personer vilja fortsätta i samma riktning, som de hvilka redan förestått skolan, och huruvida denna skola får den credit hos allmänheten alt den begagnas af ett tillräckligt antal lärjungar, för att kunna bibehålla sig; så anser jag att det vore af mycken vigt, att en normalskola för fruntimmers undervisning funnes här i Slockholm, hvarigenom lärarinnor kunde hildas och vara i tillfälle all erhålla kännedom om undervisningsmethoderne i de ämnen, som tillhöra en mera grundlig uppfostran. Af dessa skäl tillstyrker jag på det högsta bifall lill Hr Lagergrens motion, öfvertygad derom, att den, om den bifalles, i framtiden bär goda frukter. Remitterades till Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsktn. Föredrogs Hr Rosenblads, Bernhard, d. 24 dennes f. m. på bordet lagda motion om upphäfvande af exporttullen å vissa varor och tillökning af importtullen å calle. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Den värde motionären har föreslagit frihet från utförselstull för åtskillige slag inländska naturalster och en del förädlade varor, hvilka hittills varit med utförselstull belagde.
Dock är j a g rädd, att jag i stället öfveröste de frånvarande teaterdirektörerna med en del fula ord för deras oanständiga tilltag att inte placera en orkester mellan salongen och scenen, som bruket är vid alla bättre teatrar. Det var dessa personer, som lurat mig. Det var inte jag, som varit dum. Så länge vi kunde hålla ut, så sutto vi sålunda med nacken på ryggen, men Betty stackare, som var tröttast, måste ofta hvila sig under själfva representationen, och för omväxlings skull tittade hon ibland ut i salongen i stället för i planket. Bäst det var, så hviskade hon emellertid helt ängsligt till m i g: » Vi ha bestämdt kommit galet. Det är j u bara herrar härnere, och de se på mig, som o m de ville titta ut mig. » Hon hade rätt. Parketten var svart och hvit af bara frackar och skjortbröst! Det var då en märkvärdig teater! Aldrig hade jag vetat, att inte fruntimmer fingo sitta på parkett i Paris. Skönt, nu kunde vi af bara skam inte ens vrida på hufvudet. V i hade det lika bekvämt som i ett skrufstäd. Nacken på ryggen eller ögonen i planket. Det var allt hvad vi hade ett välja på. Och det efter att inte ha sofvit en blund på fyrtioåtta timmar! Oaktadt vi dyrkade konsten, kan j a g inte säga, att vi sörjde, när ridån gick ner för sista akten och vi fingo våra hufvuden loss igen. Det var verkligen en nästan salig känsla att stå på trappan utanför teaterhuset och känna, att man kunde vrida halsen åt hvilket håll man ville. Jag tyckte mig ha blifvit fri människa igen, och det var förmodligen den förnimmelsen, som uppeggade min motsägelseanda, när vi strax därpå började resonnera om, hvilken kurs vi borde hålla för att komma hem. Betty sade åt vänster, men jag sade åt höger, och dels emedan en hustru alltid bör följa sin man, dels emedan jag hade behof af att använda min nyss återförvärfvade rättighet att vända hufvudet åt hvilket håll j a g behagade, gingo vi naturligtvis åt höger.
M:ts och Kronans tillhörighet, ytterligare i underdånighet begärt, att E. K. M, täcktes, i händelse ifråga-; TJnderd3.nl varande köp fånge med Allmänna Magasinslnränningen afslntas, i Nåder medgifva sä stort afdrag af köpeskillingen, sorn svarade emot vårdet af forberörde jordryrnd, upptagen till g tunland, t8| kappland, samt i afseende derå, att detta utrymme för fabri ks-rörelsen vore för mycket inskränkt , till Riksens Ständer göra Nådig framställning om tillåtelse för sökanderne, att få inköpa liela den så kallade Tegelhagen, inom hvars område Gripsholms f. d. K rono-bränneri med ala dess tillhörigheter skall vära beläget; i anledning hvaraf E K. Af., sorn tills vidare uppskjutit, att i frågan om mera nämnde byggnaders försäljning meddela Dess Nådiga yttrande, nu i Nåder föreslagit Riksens Ständer, att, emot de vilkor, som de kunde finna skäligt bestämma, i enlighet med hvad i dylika fall varit vänligt, bevilja söndring från G ripsholms ' K Ungs-Ladugård och försäljning till sökanderne af liela den jordryrnd , sorn desse funnit för ifrågavarande Fabriker behöflig, och hvars öfverlåtelse E. K. M. ansett skola betrygga en nyttig inrättnings fram. tida bestånd, utan någon olägenhet for Kungsladugården. Riksens Ständer hafva utaf de Stats - Utskottet i Nåder meddelade Handlingar inhemta!, att de g tunneland, tb^ kappland af Gripsholms Kungs Ladugårds egor, hvilka tillförene ansetts tillhora Gripsholms f d.
Då frågan härom således skall af Förstärkt Stats-Utskott afgöras, förekommer, att den första delen af berörde förslag grundats på förutsatt bifall till den af Utskottet förut tillstyrkta underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t om uppgörande af plan till Sjöförsvarets ordnande och de åtgärder, som emedlertid borde vidtagas; men då, på sätt här förut är föreslaget, genom votering i Förstärkt Stats-Utskott skall afgöras, huruvida skrifvelsen skall expedieras enligt Utskottets förslag, eller erhålla annan lydelse, och i senare händelsen, första delen af den nu ifrågavarande hemställan, angående tillgångarne för Skärgårds-Flottan .måste anses förfallen och endast frågan om anslagets fördelning återstående, har Utskottet, då förslag till votering nu framställes, ansett sig böra föreslå tvänne alternativa Ja-proposiiioner: Q i :sta alternativet, om, vid den i 35:te punkten omnämnda votering, Utskottets förslag godkännes ). Den, som vill, att, jemle det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att alla de inskränkningar uti kostnaderne för LinieFlottan, hvilka kunna blifva en följd af hvad, i afseende å Linieskeppen, är vordet föreslaget, må komma Skärgårds-Flottan till godo, till utgifter i och för sistnämnde Flotta, må, för Stockholms och Götheborgs Stationer, af anslaget till Flottans nybyggnad och underhåll, bestämdt afsättas ett minimi-belopp af i85,ooo R.‘dr årligen; voterar Ja; (atdra alternativet, om, vidden i 35:te punkten omnämnda votering, Utskottets förslag ogillas) Den, som vill, att, lill utgifter i och för Skärgårds-Flottan, må för 38 Stats-Ulskottets Memorial, N.-o 3öt.
I anledning af den i Öfver-Ståthållare-Embetets senaste femårsberättelse åberopade omständighet, att det handtverksidkande Borgerskapets medlemmar under åren 1851—1855 inköpt härstädes flere fastigheter, än de försålt, och att värdet af de förra, eller inköpte fastigheter, med uppgifvet belopp, öfverskjuta de sålde fastigheternas värde, hafva Handtverks-Föreningens Fullmäktige jemväl erinrat, att berörda omständighet, enligt deras förmenande, ej borde tydas såsom bevis på stigande välstånd bland handtverksklassen eller anses såsom tillförlitlig måttstock för idkarnes ekonomiska ställning, ty utom det att, under berörda tid, egendomsköp öfverallt i riket, men synnerligast i Stockholm, afslutades i sådan grad, att något liknande icke tillförene ägt rum, saknade köparen af en större egendom ofta nog tillgångar att betala köpeskillingen på annat sätt, än medelst inteckningar, som i fastigheten qvarstodo, hvarförutom flere personer, som förut drifvit handtverksyrken, når de funnit, att besparingar på inkomsterna deraf sällan kunde beredas, öfvergifvit handtverksyrket *) Enligt hvad Handelsoch Ekonomi-Kollegium upplyst, utgör sammanräknade antalet af sådane, både handtverksoch fabriksidkare, hvilka, åren 1856—-1860, försummat betala utskylder och derför, efter af vederbörande åklagare anställde åtal, förklarats icke äga rätt att rörelse fortsätta, så länge deras oförmåga i berörda hänseende fortfore, allenast 387. Stockholms stad. Näringar.
I anledning al väckt fråga om upphäfvande af Kongl. Förbudet emot bruk och nyttjande af arbetadt Silfver utöfver 10 lods vigt. 6:0 I anledning af vackt fråga, om Mantals-' skrifningars och Uppbörds-stäminors förrättande inom hvarje Scken serskildt. 7:0 Angående yikadt förbud för jordägare, att icke annorledes antaga Torpare å deras ägor än att sådane personer kunna af lägenheten hafva deras bergning. S. D. Föredrogos 3 nyo och gillades följande från Banko-Utskottet inkomne samt den 13 J2o Prot. Utdr. d. 17 Febr. 1818* i denna tnänad på bordet lagda Rctänkanden , nemligen : 1:0 Af den 3» sistl. Januarii om antalet af Ledamöter vid de årliga Revisionerne af Riksens Stander Banko-Diskont-Verk. ■2:0 Af den 31 sistl. Januarii i anledning af väckt motion om präglande af en medaille till åminnelse af den år 1817 firade Reformations H' >gt id. 3:0 Af deri jo i denna månad, i anledning af ett från Vallöf]. Borgare-Ståndet remitteradt Memorial angående lånerattighet i Banko-Diskont - Verket för Götheborgs och Bohus Läns innevånare, S. D. Vid förnyad föredragnitig af Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 26 sisth Januari afgifne samt den 13 i denna månad på bordetlagde Betänkande, i anledning af vackt fråga om Allmänna LandsvägaVnes rätande och för, kortande, blef samina Betänkande , på grund af Grefve Gyllenborgs, Johnn Hennings, dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremit teradt. S. D. Vid förnyad föredragning af LagUtskottets den 23 sistl.
Proposition för omröstning i förstärkt Constitutions-Utskott: Den, som bifaller en så lydande redaction i första punctenaf4c) §. Regerings-Formen oell 2 §. Riksdags-Ordningen: ””Riksens Ständer skola hvari Tredje år etc,’’” röste Ja. Den det ej vill, röste Nej. Tinner Nej, bifalles följande redaction: ’’”Riksens Ständer skola — —- — hvart-a/?/m? år etc.””' Utskottet anser någon vidare Grundlagsändring icke påkallas af Borgare-Ståndets gemensamma tanka, och då Ståndet icke uppgifvit, i hvilka delar Grundlagen för öfrigt borde, i sammanhang ined detta ämne, undergå förändring, förmodar Utskottet, att Borgare-Ståndet låter vid Utskottets nu gjorda jemnknings-förslag bero. I anledning af Ridderskapets och Adelns anmärkning, bör Utskottet erinra, att hvarje éterremiss på ett af Constitutions-Utskottet framsta lldt Grundbgs-ändrings-förslag måste föranledas af anmärkning, rigtad deremot eiler liggande inom förslagets område. Nu har Utskottet icke föreslagit annan ändring i 49 §• Regerings-Formen och 2 §. Riksdags-Ordningen, än utbyte af ett ord emot ett annat, åsyftande Riksdagarnes återkomst oftare än hittills, men i öfrigt under samma villkor, som för närvarande ärogählande, i hvilket hänseende de öfrige Riks-Stånden förslaget godkänt. Deremot har Ridderskapet och Adeln, utöfver hvad sålunda föreslagits, yrkat de ytterligare förändringar uti ifrågavarande §§., att Lagtima Riksdagars återkomst skulle vara oberoende af möjligen under mellantiden inträffande Urtima Riksdagar och dessutom ega rum på bestämd dag, i följd hvaraf Riksens Ständer skulle betagas rättigheten alt sjelfva bestämma dagen, då de å nyo böra till Lagtima Riksdag sammankomma. Derförutan skulle det Grundiags-stadgande blifva af nöden, att Urtima Riksdag skall upphöra, om Lagtima Riksdag derunder inträffar, på det icke tvänne Riksdagar måtte på en gäng vara samlade.