Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blott Envallsson, öfverhufvud mindre original än öfversättare och härmare, den både ytligaste och fruktsammaste af de män, genom hvilka i Gustaf III:s dagar en svensk national-theater kom till varelse och sträfvade att komma till bestånd, fortsatte till omkring 1800 den alstrings-ymnighet, hvars tidigaste företeelse – den parodiska operan ”Iphigenie den Andra” – hade fröjdat allmänheten 1780. Rudbeck. Mera gåtaktigt är, hvad denne yngling, under förlängd lefnad, hade kommit att egentligen uträtta. Möjligtvis hade man fått se honom lykta sin verksamhet på ett helt annat fält, än det, på hvilket han i förstone gjorde sig känd och aktad. Namne och sonsons-son till den store Atlantikern, ägde Olof Rudbeck, född i Stockholm den 8 September 1750, till fader en man, som sjelf var i någon mån vitterhetsidkare, hade besjungit den sednare Ulrika Eleonora 214 och dessutom tillverkat flerahanda verser, – till en del förvarade i Sahlstedts samlingar. Det var Vice-Presidenten i BergsKollegium Johan Olof Rudbeck; som jemväl hade under sina student-år (1733) utgifvit en af sjelfve Haller med beröm vittsordad botanisk dissertation, om den af hans fader upptäckta plantan Sceptrum Carolinum 215. Hans första maka Eva Elisabeth Modée, känd för ”gudsfruktan, fromhet och vett”, blef vår Olofs moder: men skildes af döden från sitt barn i dess ännu späda ålder. Till sin lycka erhöll gossen i den för samma egenskaper allmänt värderade Christina Margareta von Numers en stjufmoder, som vid hans uppfostran fortsatte modrens hulda omsorg. Denna blida och sorgfälliga skötsel behöfde han i vida högre grad, än de fleste gossar vid hans år: ty han var, icke till själens, men till kroppens beskaffenhet ett sorgebarn. Blott tu år gammal, hade han angripits af en svår sjukdom, som för alltid qvarlemnade i underlifvet en lamhet, hvaraf följde en under större delen af hans lefnad betydlig svårighet att gå.
I anledning af gjorde anmärkningar vid Stats-Utskottets den 31 nästlidné Januarii afgif; 4-jo Stats-Utskotiets Eetänkanden. re Utlåtande, i fråga om bidrag af allmänne Medel lill fullbordande af Hamnbyggnaden i Mal. mb, bar Hedervärda Bonde-Ståndet, genom Pin. tokolls-Utdrag.,af den 7 i sistlidne månad återremitterat ärendet till Utskottets handläggning. Men då Utskottets berörde yttrande af de öfrige trenne Riks - S<ariden bifallits, ntmligtrt: af Höglofl. Ilidderskapet oell Adeln ben 17 samt af Högvbrdige Prest-Ståndet och Väljofl. Borgare-Ståndet den 9 i forlidne månad , har Stais-Utskottet ansett sig, emot 69 §. i Regeringsormen, icke kunna ärendet under vjdure åtgärd taga, såsom afgjordt; hvilket Utskottet skolat vördsamligen anmäla. Stockholm den 4 Martn 18 r a. N:r in. Vördsamt Memorial! Hedervärda Bonde-Ståndet har val genom Protokolls-Utdrag af den 3 nästlidne Februari till Stats-Utskottets åtgärd återremitterat frågan, angående föreslagen rättighet till Skattelösen af ^Lotshemman, hvarom Utskottet den 23 sistlidne Januarii afgifvit dess utlåtande. Men sorn Högl. Bidderskapet och Adeln den 9 i nästlidne månad samt Högvördige Prest-Ståndet den 27 Januarii och Vällofl. Borgare-Ståndet den 2 i forlidne månad gillat Utskottets yttrande, samt frågan alltså, likmätigt 69 (jj, Regerings-formen är afgjord; så får Utskottet sådant, i anledning af åter-reroissen, vördsamligen anmäla. Stockholm den 4 Marlii ibi8. Stats-Uskottets Bet änkan den. 44‘ N:r 112. Vördsamt Memorial!
Län för förlorade Lönings-räntor genom sisla Fredsslutet med Ryssland. Lönefylinad för Landshöfdingen i Christianstads Län, eller skillnaden emellan 2,-250 R:d och hvarje års markegångs-pris å 500 tunnor spannemål. Lönefylinad för Landträntemästaren i Götheborgsoch Bohus-Län, sorn, enligt Stat, har 80 tunnor spannemål på lön, men utan att de äro indelte; hörande likväl denna utgift komma under särskild pröfning, i sammanhang med den allmänna reglering af landt-ränteriernes löninggj 792 Proposition om Statsverkets tillstånd och behof• vilkor, som Kongl. Maj:t till Stats-Utskottet öfverlemnar. Aflöning för Provisoriska Läns-styrelsen på Öland, hittills bestridd af den genom utmarksdelningen derstädes tillkomna spannernåls-skatt. Lönefyllnad för Krono-Länsmannen i Degerforss af Vesterbottens Län; samt Tillökning i Postverkets Lönings-Stat, i följd af den reglering derom, som blifvit fastställd genom Kongl. Erefvet af den 23 Januarii 1819. De nya Löner och löQ-tillökningar, hvarom vederbörande hos Kongl. Maj:t i underdånighet väckt fråga, äro följande: Kongl. Majus och Dikets Kammar-Rätt har i underdånighet framställt billigheten deraf, att, då endast tvänne Råds-löner på dess Stat bestås, Lönerne för de öfrige fem Ledamöterne derstädes malte till enahanda belopp förhöjas, enär äfven de innehafva Fulimagler såsom Kam m arran s-Räd. och af sadan anledning, äfvensom i följd af deras befattningar, närmast kunna jenxföras med Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegittm, hvars alla Ledamöter åtnjuta lika löner. Landshöfdingen i Jemtlands Län har hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit, om Löntillökning för Lands-Secreteraren och Lands-Kamereraren i nämnde
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Memorial N-'o 29. Ank. till Exp.-Utsk. den 16 Juni 1866, kl. 1 e. m. Memorial, angående särskildt arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare biträdt Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. I och för nödigt biträde vid handläggningen af de utaf Sammansatta Utskottet under innevarande riksdag behandlade frågor har en af de hos Lag-Utskottet anställde Notarier tjenstgjort hos Sammansatta Utskottet i egenskap af Sekreterare, men derför uppburit allenast den aflöning, som, i enlighet med Stats-Utskottets Memorial N:o 58, blifvit af Rikets Ständer för Notarier i Utskotten bestämd. Då emellertid Sammansatta Utskottet, med afseende på de ökade göromål nämnde Notarie, i följd af hans tjenstgöring såsom Sekreterare hos Sammansatta Utskottet, haft att ombesörja, anser någon förhöjning i nyssberörda aflöning böra honora tilläg gas, får Utskottet vördsamt föreslå, alt Rikets Ständer täcktes bevilja ifrågavarande, såsom Sekreterare hos Sammansatta Utskottet tjenstgörande person, utöfver den aflöning, han egt att såsom Notarie i Lag-Utskottet uppbära, en särskild vedergällning af 563 R:dr 50 öre, utgörande eli belopp af 3 R:dr 50 öre för dag, räknadt från och med den dag ifrågavarande persons tjenstgöring hos Sammansatta Utskottet började, eller den 12 sistlidne Januari lill och med den 21 innevarande månad. Stockholm den 16 Juni 1866. Bih. till R. St. 7 Sami. 2 Afd. 16 Häfl. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, -1866. Sammans. Lagsami Allm. Besv.- och Ekon. Ank. till Exp-Utsk. den 19 Juni 1866, kl. 6 e. m.
Maj:ts derom den 23 Januari 1849 meddelade nådiga föreskrift komme att lända till efterrättelse, och att, hvad åter vidkomme det i underdånighet sökta räntefria lån å 8000 r:dr b:ko, detta, i brist af dertill användbara medel, icke heller då kunde i nåder bifallas; dock att direktionen egde framdeles till Kongl. Maj:t i underdånighet inkomma med den närmare utredning af behofvet, som kunde sätta Kongl. Majit i tillfälle bedomina, huruvida nådig proposition om medels anvisande för ifrågavarande ändamål borde till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåtas.
Om morgonen erhöll han en skuldsedel af Banken mot full valuta i kontant, och om lian sedan belänade den på dagen, hade han väl lika mycket penningar att disponera, men hade på samma gång förvärfvat en lika stor fordran, löpande med 3 procents ränta, och en lika stor De n 3o November e. in. 221 skuld, löpande med sex, hvilket måtte göra en årlig förlust af 3 procent. Jag kan således icke finna någon våda af denna rörelse. En annan fråga är, huru upplåningen hör regleras så, alt enskilde finna fördelaktigt, alt placera sina penningar i denna rörelse. Man har i detta afseende påstått, att den borde ske dels a vista, dels på längre terminer och emot hög ränta. Jag bekänner, att jag icke tror, det alla capitaler nödvändigt höra antingen till klassen af fullkomligt fasta eller fullkomligt rörliga. — Till de förre kan jag blott räkna dem, som blifvit placerade endast med afseende på räntan, utan rättighet lill kapitalets återfående. Till de senare höra kassa-behållningar och fordringar å vista. Mellan dessa båda ytterligheter ligger en oändlig mängd nyanceringar af fordringar på längre och kortare tider. Jag är visserligen osäker, hvilketdera sättet är fördelaktigast, emedan dertill fordras en stor sakkännedom, som jag tviflar att någon under våra kreditförhållanden kan äga. Den enda kloka utvägen tror jag vara, att lemna Banco-Styrelsen fria händer, för att, om jag så får uttrycka mig, något experimentera i denna del. Dock, hvad upplåning å vista beträffar, fordrar jag såsom eli oeflergifligt vilkor, att den icke må ske på reverser, hvarigenom skulle inträffa, hvad åtskillige vid återremissen anmärkt, att räntan helt och hållit vore bortskänkt. 222 Den 3o November e. m. Utfärdandet af dessa skuldsedlar skulle hafva till påföljd en verklig tillökning af sedelstocken, som just är det man genom denna upplåning vill förekomma.
9 Trots dess kanske ndgot for storn vidlyftighet ar boken bdde liittl8st. och underhtillancle. Forfattarinnan ger fiirst en Aterbliclr. ofver Irampen for och emot slafveriet i de europeiska landerna, siir-. slcildt i England, och ofvergdr diirefter till en redogorelse for slaffrigans stallning i A~nerilra, allt ifrdn slafveriets iaforan.de till dess afskaffande. I denna afdelning af boken forekominer en stor mangcl myclret iutressnnta kultarslddringar. Bland clem fortjannr siirslrildt bosnzllle~zs historin att pspekas. Rlaxt och ofverslr6dligt skildrar forf. huru bomullen blef en makt, som behiirslcade bitcle det ofientliga och clet enslrilda lifvet och h~lrn dess historia sB godt s o n fnllkomligt sammmf dler med slnf veriets. J u mera bo~null som prodncarades, j 11 storre var det antal slafvar, som behofdes pP1 bomnllsplantagerna, och ju mera slafvmnas antal okades, ju forfarligare blefvo de miss-. forh6llanden och de skiindltligheter, son1 dtfoljde slafveriet. Forf. be-. riittar en inangd episoder ur slafveriets historia friin denna tid af hemsk forvildning, d&amp; alla bojde sig under bo~nullens herraviilde. gripande episoder fran slafmarknaderna och slnfjakterna samt rorande slafvarnes behandling m. m. af hvilka nlgra genom sin npprorande r&amp;et vnnnit en riss historisk ryktbarhet. Men ju flere skiiudligheter som begingos, jn vnrmnre blef kampen emot slafveriet. ~ d l a och hogt begifvade miin iignade hela sitt lif At itrbetet for de olyckliga slafvarnes frigorelse. Ned vtirme och lif skildrar forf.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att af de flere meningar, som under discussionen blifvit framställde, ansåg H. E. sig för Ridd. och Ad. först böra föredraga Herr Munck af Rosenschölds yrkande, att frågan om ritorr Spannemåls belåning borde ifrån frågan om Varubelåniugen i allmänhet undantagas. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om ritorr Spannemåls belåning borde från förevarande ämne undantagas och serskilt pröfvas. 5a H. i5* 228 Den 7 December f. m. Friherre Cederström: Det förslag lill proposition, sorn jag afgifvit, innehåller: Att såsom liypothek för lån på 4 månader och utan omsättning, må antagas invisningar på brandförsäkrade och hastig förskämning icke underkastade varor, som äro ställde under publik vård. Det är naturligt, att den närmare pröfningen af de varor, som enligt denna bestämmelse kunna belånas, kommer att bero af BancoFullmägtige; men då spannmål äfven är en vara, följer ock, att den måste vara inbegripen i det generella stadgandet. Bifalles mitt förslag, så är det serskildta betänkandet om belåning af Spannmål, som ligger på bordet, med detsamma besvaradt, och kan läggas till handlingarne. Herr Hjerta: Jag anhåller att den proposition, som kommer att innefatta mitt förslag, må erhålla följande lydelse: Att det till BancoFullmägtiges ompröfvande må öfverlemnas att meddela lån mot hypothek af varor, förenadt med namnsäkerhet. Herr Munck af Rosenschöld: Jag anhåller att Herr Grefven och LandlMarskalken täcktes förklara, huruvida, i händelse Friherre Cederströms förslag bifalles, det sedermera är Ridderskapet och Adeln öppet, att särskildt pröfva frågan om belåning af ritorr Spannemål. Den 7 December f. m. 229 Grefve von Rosen:
Då den tidsutdrägt en lagsökt gäldenär , under sjelfva rättegången eller lagsökningen ech innan utmätning å laga kraftvunnet uu slag följer, enligt nu gällande stadgar, kan sig bereda, ofta sätter gäldenären i tillfälle att förskingra eller undanhålla sin egendom »ill fordringsegarens förfång, har Riksdags-; fullmägtigen hos Hedervärda Bonde-Ståndet Johannes Andersson från Calmare Län, tilt förekommande af dylika rättsförnärmande åtgärder samt fordringsegares skyndsamma förhjelpande till sin rätt, föreslagit följande förändringar i föreskrifterne om rättegångssattet i skuldfordringarna!, samt om utmätning ©ehhvad dermed gemenskap eger, nemligen! tåg V 'nkcttets Bttiinkandt W*’o 148.' * 1:0 att förfallen och erkänd fordran må kunna af ljuder executor, utan föregången dorn, ut mät as,’ gäldenären likväl öppet lemnadt, att öfver förmente fel vid utmatta agen , i redan stadgad ordning, klaga; a;a att orri, vid sådan utmätning, golde när en gor feif emot fordran, eller den förnekar, saken aldrig hör bero på underexeculors, utan på Konungens Befallningshafvandes eller
I sitt underdåniga utlåtande hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen val förordat underlättandet af de oberedda hudarnes införsel, men tillika öfverlemna! lill Eders Majlis bepröfvande, huruvida den med föreslagna ncdsällningen förenade betydliga uppoffring af tullinkomsten, 44,671 B:dr 6 rist., kunde, utan olägenhet för Statsverket, medgilvas; hvarförutan Kommers-kollegium och General-lullstyrelsen, beträffande förslaget lill (ullsalser å beredt läder, med slöd af de allmänna grundsatserna om varsam öfvergång G ån skydds-syslemel, hemställt, att å rubriken pergaments-färgade, pressade och ligella skinn elc. inlörselslullen matie bestämmas lill 90 öre, i stället för 73, enligt kommitterades förslag, samt å rubriken andra slag, derunder inbegripna lackerade hudar och skinn, lill 30 i stället för 40 öre skålpundet, såsom kommilleradcs förslag innehåller. Garfveri - idkarnes i Slockholm bär förut omförmälda påminnelser vid kommilleradcs förslag innefatta, på anförda grunder, synnerligast att priset å garfämnet ekbark, i följd af nu mera medgifien tullfri utförsel, betydligt stigit och alt klimatiska och kredit-förhållanden härslädes försvårade både tillverkningen och afsällningen al läder, alternativ hemställan om tullfrihet eller ytterligare nedsättning af införselstullen å oberedda hudar och skinn, med derefter lämpade olika tullsatser för de särskilda slagen beredt läder, hvilka ock ansågos böra gifvas förändrade rubriker; och vore det i sistnämnde hänseende, enligt garfveri-idkarnes tanke, särdeles angeläget, att vid rubriken Sulläder och Bindsuleläder tillädes den inskränkande bestämmelsen »i hela eller halfva hudar.»
Jag kan ej se, att det kan genera förståndiga, kunniga Domare. De äro i alla fall oberoende; de kunna dömma efter sin öfvertygelse, och ej efter Comiteens. Jag tror att, då dessa frågor äro af annan beskaffenhet än våra andra vanliga juridiska frågor, och då dessa ämnen äro ömtåligare än någon annan fråga, man borde lemna bifall till Utskottets förslag, eller lemna det utan anmärkning i denna del, just såsom bevis derpå, att Ridderskapet och Adeln velat, då man skulle draga målen från Jury till Domstolarne, söka att skaffa all möjlig säkerhet för Tryckfrihetens helgd och bibehållande. Herr Cederschjöld: Jag har äfven i denna del haft den besynnerliga olyckan att Den 27 J a n ti a r i i e. m. 43 vara just af motsatt tanke med motionären. Jag har reserverat mig emot hela förslaget, och sökt förekomma det, men, då detta icke lyckades, sökte jag alla garantier, och deribland TryckfrihetsComiteens hörande. Detta lyckades mig så, att jag vann pluralitet. Jag utber mig att få fästa uppmärksamheten på de första raderna af 108 §:n Reg.- Formen, der står: Till Tryckfrihetens vård skola Riksens Ständer vid hvarje Riksdag förordna Sex för kunskaper och lärdom kände Män etc. Dessa ord: till Tryckfrihetens vård fingo betydelse genom den första TryckfrihetsFörordningen, som utkom 1810. I den blef det Tryck frihetsComitéen uppdraget, att yttra sig öfver alla mål innan HofRätten fick afgöra dem; men TryckfrihetsComileen blef der satt till någorlunda jemnlikhet med HofRätten, så att, om de voro af olika mening, domen ej' fick gå i verkställighet, utan skulle hänskjuta^ till Högsta Domstolen. Detta har nuvarande Utskott borttagit, men för öfrigt återstält Comiteen på samma punkt, som i första början. Jag får fästa uppmärksamheten dervid, alt då en domstol skall dömma i ett mål, sorn är af vettenskaplig art, inhämtar den vederbörandes utlåtande i saken. Är det då ur vägen att en HofRätt inhämtar TryckfrihetsComiteens utlåtande, ulan att vara bunden deraf.
De 8,<062 Rd., hwilka Hennes Kongl. Höghet Prinsesian LvkNlH, Åtnjutit för förlorade in komster af Skiftet Lwedlingburg, men enligt Riksens Ständers beslut böra med inncwarandc sirs början in dragas Rd. 8,062: 2:0 Följande Pensioner uppä allmänna Indragnings-Staten, hwilka genom dödsfall redan blifwit ledige, nemligen: efter Capitai, NeN Grefwe lännes R. Wignist — 2HO: Hof-Fröken hos Högstsalig Hennes Majit Enke - Drottningen ROVISA Grefwinnan von Rodien' Z47'- 4 Transport 8,65g: 4 Den 14 Aprik. 49L Transport 8,659: 4 Hans Ercellence Herr Grefwe Lkolxc. — i,gao: Kammarherrn Grefwe ^VsrnsO-tiol von Lcbveiiu 250: Framlednc Herr Niks-Rädet Grefwe von Kolens Enke-Fru Grefwinnan bkellvitz Lo^bls Ltendock 866: ZS samt Aflcdne Hof-Intendenten ReKnZ oförsörjda Dotter 8z: lb z:o Den Pension, hwilken framlcdne Herr Niks-Marstalken och Riks-Rädet Grefwe O^llsnZt^erns; Ense - Fru Friherrinnan liibdinK Åtnjutit; men nu pä ett wärdigt och hedrande satt afsagt sig att wid StatsWcrkets narwarande tillständ widare upbara 666: 32 Tillsammans Rd. 12,225: z6«
Majit ej funnit skäl att i Hofrättens utslag i denna del göra ändring; men enär handlingarne utmärkte, att med slutliga afgörandet af åtskilliga hos Rådstugurätten handlagda tvistemål blifvit fördröjdt ända till tre år och derutöfver, efter det målen blifvit till Rättens pröfning öfverlemnade, utan att, hvad till ursäkt derför blifvit andraget, vore af beskaffenhet att kunna vinna godkännande, har Kongl. Majit pröfvat rättvist, med ändring af Hofrättens utslag härutinnan, jemlikt 1 kap. 12 § Rättegångs-balken, fälla Borgmästaren och tre Rådmän att för den försumlighet i Embetets utöfning dem sålunda till last kommit, hvar för sig, böta Femtio Daler Silfvermynt, med Tjugufem Riksdaler Riksmynt, till treskiftes emellan Kronan, Jönköpings stad och Advokat-fiskalen i Hofrätten. Rådstufvurättens i Calmar Andra Afdelning förordnade genom särskilda beslut den 10 Februari 1857 och den 27 Juli 1858, att två personer, som gjort sig skyldiga till förbrytelsen att hafva såsom skuldenärer nekat sin hand och förskrifning och blifvit funne med osanning samt saknade tillgång att gälda de dem för samma förbrytelse ådömda böter, skulle straffas med deremot svarande fängese. Justitieombudsmannen, som ansåg nämnda böter hafva bordt förvandlas, enligt 5 kap. 4 § Straff-balken och Kongl. Förordningen den 10 Juni 1841, till fängelse vid vatten och bröd, uppdrog åt Advokat-fiskals-embetet i Kongl. Göta Hofrätt att för berörda oriktiga hötesförvandling emot ofvanbemälda Rådstufvurätts-Afdelnings Ordförande och Ledamöter anställa åtal.
När Wieland träffar henne och Goethe vid grottorna i parken, synes hon honom sålunda genom sin »enkla, men raffineradt insiduösa klädsel, sin ädla attiska elegans» vara traktens framskymtande nymf. Under dessa år i Gartenhaus, då Mit dem Schiffe spielen Wind und Wellen, blir det fru von Stein, som kommer Goethes farkost att flyga förbi den fagra vik, där hans förkroppsligade Iphigenia kunde blifvit prästinna, ej hos Diana, men vid härden i ett hem. Omkring 1781 är striden slut, och Goethes kärlek till fru von Stein icke endast »en oaflåtlig resignation». Hans dikter – där man öfverallt har att läsa Lotte för Lida – glöda af hans stora lycka; så ock hans bref, hvilka nu i hvarje rad bära vittne om innerligheten i deras samlif. Brefven visa, huru ifrigt han år från år till henne hembär ej blott de skördar, som växa på hans själs marker – dem han säger henne »plöja och så» –, utan äfven skördarna från sin trädgård. Med morgonbiljetterna följa vårens crocus, snödroppar och sparris, sommarens rosor och jordgubbar, höstens frukter. Goethe, som var vegetarian till sin smak, unnar sig aldrig att njuta hvad han kan sända henne; ja, när han på en resa skickat henne tjugutre apelsiner men glömt en, förargar detta honom, oaktadt apelsinen kom väl till pass att läska honom själf. Ofta söker han få komma och samman med henne äta de sparris eller meloner han sänder; är han af arbete kvarhållen i Gartenhaus, ber han att med budet få en korf eller något annat till middag, ty hans ungkarlshushåll förestås af en betjänt, hvars yppersta prestation är – Eierkuchen! För öfrigt ordnas genom dessa morgonbiljetter samvaron under dagen: promenader i parken eller läsning i fru von Steins hem eller musik i Goethes trädgård eller te där samman med Knebel, Herders eller andra. I de flesta brefven lämnar naturens stämning Goethe bilder för att uttrycka sin kärlek och sitt behof af kärlek, till exempel: »I dag är det mulet – gif mig en solglimt genom ett ord af kärlek
Han ville ej mera se den tjocke och ängslige Nilenius med sin jämmer, sitt hån, sin rättfärdighet och sina lindade vador och åderbråck. Han skulle fly. Till Hartman, han hade hans adress. Hastigt ännu med kinderna litet bleka efter febern packade han ihop några böcker i ryggsäcken. Jag skulle önska att jag vore hemma så att jag kunde få en tvål och en handduk, tänkte han. Men strunt i det jag måste bort, fort, fort. Han låste dörren med ett hänglås och gömde nyckeln djupt nere i rötterna av den nästan torra brodden som växte under fönstret. Få se hur det är när jag letar på den igen, mumlade han. Hans ben kändes svaga ännu och ändå måste han taga en litet längre omväg runt byn, av fruktan att annars möta Nilenius. När han varsnade stationens signallykta genom lövskogen, var han så uttröttad att han knappt förmådde släpa sig fram. Jag har inga pengar mer än till resan, tänkte han, men Hartman skall kunna låna mig. Jag måste säga till honom detta han kan ej veta hur jag har det. En långdragen vissling hördes han måste skynda att lösa biljett. Han stannade plötsligt och höll på att ramla omkull: Nilenius’ häst stod där. Skulle Nilenius med på tåget? Han nästan sprang in i väntsalen om Nilenius skulle med tåget då skulle David stannat till nästa. Men det var bara en av pojkarna, lyckligtvis. Han hämtade ut något från ilgodset. Aha brännvinet som Nilenius skrivit om. David nästan skrek när han begärde biljetten och tåget kom in just nu. Fan anamma så hungrig han var i alla fall! Din broders hustru Hos de sorglösa När han från Centralen steg ut i gatubullret, kände han sig friare och lugnare än han gjort på länge, men han var också hungrig och kassan var i det närmaste slut. Det var för sent att uppsöka Hartman, klockan var nära elva på kvällen. Det var även för sent att uppsöka någon tidning med det lilla manuskript han tagit med ett utdrag ur den självbiografiska roman han försökt skriva och han beslöt sig för att gå till det lilla hotell Saxonia på Fanjunkargatan, där han förr bott som avmönstrad matros och där han nog fick stanna utan förskottsbetalning.