Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De arbetas delvis på små med svart gaze och omgifves rundtorn sellerirofvor; Kastaniepudding. ståltrådseller korgställningar, så att med groft svart silke i languettstygn de förekomma i en mängd olika vackra Därpå sys i bladen ådror af svarta, Recept. former, en vapensköld, ett ymnighets - slipade pärlor, hvarvid är bäst att anDarmstädter-nudlar. En deg eller horn etc. Det inre består mestadels vända kråkspark af svart silke, på af rutigt stickad vadderad atlas. Yttre hvilket man vid hvarje stygn träder tjock gröt kokas af mannagryn, mjölk, monteringen väljes i kläde, plysch etc. upp flere perlor. När bladen äro färsocker och raspade citronskal; medan och förses med lediga arabesker i brodiga, tecknar man på det svarta sidengröten ännu är varm inarbetas några kigt silke och metalltrådar. Till afsluteller ylletyget, som skall broderas, en äggulor, alltefter kvantiteten af mannavåglinie, som bildar stjälken till bladgryn (tre äggulor för 100 gram manning tjäna kordonger med tofsar, stora moaré- och atlasrosetter, pomponer rankan och likaledes sys med svart silnagryn) äfvensom litet smör och något ke och pärlor. Till denna stjälk anslags frukt eller endast russin och koi broderiernas färger, greloter etc. En vacker bröllopseller julpresent är ett slutas bladen så naturligt som möjligt rinter. När gröten kallnat, utbredes par dylika fickor, förfärdigade i sofoch förbindas genom mindre stjälkar den och formas i aflånga, fyrkantiga rummets färger och bestämda att hänmed hufvudstjälken. Man gör bäst i stycken, som doppas i ägg och rifvet gas upp ofvanför eller bredvid sängarne, att först fästa alla blad med knappnålar bröd, stekas i smör och anrättas på fat. för att om kvällen mottaga nycklar, och sedan sy fast dem med små osynGarneras med äppelgelé och serveras portmonnä, anteckningsbok e t c, hvilka liga stygn eller pärlor. Små pärlmed vanilj sås.
Jag skall derföre söka att förbigå dessa utflykter, men vill dock bemöta en, nemi. skogsförödelsen. Förhållandet är nemi. att dessa skogar såldes på auktion, och dessa auktioner skedde icke på köpeskillingen utan på högre ränta. Man har vidare sagt, att. kronan är åtminstone sä förståndig, att hon vid föregående tillfallen, då skatteköp varit i fråga på kronohemman, förbehållit sig att skattevärdera hemmanen, och man har anfört såsom ett fel, att StatsUtslet icke föreslagit något sådant hiir. Det är emellertid just hvad StatsUtsk:t har gjort; de 10:års-räntorna sammanräknade äro blott ett minimum, men det står i ötskits förslag, att det beror på olverstyrelsen att, i händelse förefallande omständigheter ge anledning, begära mera. Saken torde väl slutligen få bero på om vederläde hospitalskassa af försäljningen har nytta eller skada. Att den enskilde innehafvaren deraf har nytta, är redan visadt; den skada, hospitalet skulle hafva af försäljningen, är ingen annan än den, att hospitalet fått afstå att åtkomma hemmanet lör intet, ifall innehafvaren icke upfylier sina skyldigheter. Denna rättighet förlorar hospitalet, men hvad vinner det? Jo minst 05,000 rdrs kapital, möjligtvis mer, derigenom att man kan skattevärdera hemmanet. Nåväl, Mine Hrr! 65,000 rdr, det minsta som kan erhållas. Ar det icke sannolikt, att den årliga räntan af detta kapital vida öf - lis Del] G Jani t. tn verstiger den fördel att kanske hvart 100:de Sr åtkomma ett hemmäfi för intet. Det faller uppenbarligen af sig sjelft, att med det minsta förstånd i skötsel af detta kapital, vinner man på saken ojemförligt mera, än man kan preja sig till på andra sätt. Vinsten för hospitalen faller klart i ögoneit; tycker man att den är för liten, kan ju lösningssumman sättas högre; emellertid hafva alla auktoriteter godkännt förslaget, således torde det icke vara taget alldeles ur luften hvad som här nr anfördt. Hr M on tgom mer ie:
Det exporterade njuter i andra länder icke något skydd, men uthärdar ändock täflan, fastän till det dyra tillverknings-priset måste läggas alla med transporten förenade kostnader, som det främmande landets jern der icke vidkännes. Ännu lättare måste då det Svenska jernet här kunna utstå täflan med det utländska, genom hil-transporten fördyrade. Utskottet kan således omöjligen inse någon fara för inhemska stångjerns-tdiverkningen af förbuds-skyddets borttagande. Pä de flera grundade skäl, som i synnerhet Herr Hjerta i sin motion anfört, är Utskottet deremot öfvertygadt, att införsel af det billigare utländska slångjernet för de flera ändamål, hvartill detta jern är fullt tjenligt, skulle medföra betydlig nationalvinst, i samma mån större, som införseln underlättades. Sjelfva jernhandteringen skulle deraf draga nytta, likasom nu de ädlare Dannemoraverken finna uträkning i att förbruka annat billigare Svenskt jern och exportera sin egen tillverkning, som har högre värde. Ehuru Utskottet, med afseende å alla dessa förhållanden, skulle önska, att, vid förbudens upphäfvande, införsels-tullen å stångjern kunde på en gång nedsättas till de af Herr Hjerta, för gröfre dimensioner, till 1 R:dr och af Herr Schwan för alla slag Bih. till /i. St. Brot. 1853 & 1854. 5 Sami. 1 Afd. 2 Häft. 5 34 Bevillnings-Ulskotiets Betänkande, N;o 3. till 1 Ridr 24 sk. pr skeppund föreslagna belopp, har Utskottet likväl af samma skäl, som här förut angående tullsatsens bestämmande för tackjern blifvit anfördl, nu funnit sig, såsom en öfvergångsåtgärd, böra stanna vid en införsels-afgift af 2 Ridr 24 sk. per skeppund för alla slag stångoch bandjern. Dåden, under rubriken ”Bandoch Plattjern”, nu upptagna artikeln ”Saltpanneplåtar” lämpligen torde böra med hufvudrubriken ”Plåtar” sammanföras, har Utskottet ur förstnämnde rubrik uteslutit nämnde artikel.
Att den undervisningen icke är att förakta fann man nu senast vid utställningen af elevernas arbeten. Vid alstren från de lägre skolorna kunna dock många anmärkningar göras. Ingen bör begära, att dessa alster skola vara lika goda som de äldre elevernas, men man kan med skäl begära, att flertalet af dem skall motsvara den punkt, på hvilken äfven den yngre bör befinna sig, så vida något verkligt godt skall väntas för framtiden. Hvarje konstvän måste lägga mycken vigt vid den första undervisningen. Visar den som under någon tid åtnjutit denna undervisning sig icke ega tillräckliga anlag, må. lärarne då allvarligt afråda från att vidare kräla eller vackla fram på konstens väg. Der finnas förut redan allt för många odågor. Bort med allt skräp! Det är en hjertlös lära, tycker kanske mången, men det är den enda som i det fallet duger. Mycket skräp fans onekligen • bland de yngre elevernas arbeten på utställningen. Hade den gamla » principskolan » ännu varit i lifvet, skulle man trott, att det underhaltiga kom derifrån, men hon är för länge sedan död. Nu finnas blott akademi-skolor — skulle finnas åtminstone, och betraktade man de äldre elevernas i år utstälda arbeten, fann man nog att så verkligen måste förhålla sig.Det var glädjande att se flertalet af sist nämda arbeten. Sällan, om ens någonsin, bar man på en gång sett så många riktigt goda, och detta icke blott i jemförelse med de yngres, ty det hade icke bevisat mycket, utan i och for sig, på den punkt som de äldre böra stå. Men så hade akademien ej heller sparat på pris. Sex kungliga medaljer, utom alla andra uppmuntringar! Det är riktigt storartadt. När skola alla dessa sex medaljtagare få sina resestipendier? Ty stipendiet för studier utomlands är dock det väsentligaste som skall folja med den kungliga medaljen. Det är för öfrigt nog flera än de nu prisbelönta som gå och vänta på stipendium. Månne icke antalet af medaljer kunnat något inskränkas? Förtjenade t. ex. bägge Loke-framställarne medalj? Är det för konstvännen utanför akademien så alldeles tillfredsställande, att det landskap som nu utmärktes skulle hafva kunglig medalj? Man har hört många försäkra motsatsen.
Ej må valrätt tillerkännas 1) på grund af 1, 2 eller 3 mom. i 1 §., Kronan, Riksförsamlingen, Hör till Constitutions-Utsholtets Memorial, N:o 36, 3 stad, socken eller annan menighet eller stiftelse eller actiebolag för egendom eller yrke; ej heller 2) på grund af 4 eller 5 mom. i samma §., för befattning, såsom kronofogde, länsman eller stadsfiskal, underofficer, vaktbetjente eller för befattning, hvarifrån menighet, stiftelse, embetsman eller enskild man kan innehafvaren utan hans egen ansökning eller laga dom skilja. 4 §• Valrätt, som beräknas efter värde af fast egendom, eges i den ort, der egendomen finnes; valrätt, som beräknas efter inkomst af yrke, eges, der idkaren yrket drifver; och valrätt, hvarom 1 §. 4 eller 5 mom. förmäler, der egaren är skattskrifves Ej må valrätt utöfvas annorstädes än der den eges. 5> Ej må någon vid samma val rösta både efter 4 och 5 momenterna af 1 §. Eljest må man vid samma val, der det efter 4 §. ske må, enligt flera momenter af 1 §., afgifva de röster, 2 §. säger. , 6 5* Ej må valrätt utöfvas af den, som 1) står under förmyndare; eller 2) sedan hans egendom till borgenärernes förnöjande afträdd är, och beslut om offentlig stämnings utfärdande fattadt, ej gitter lagligen visa, det han från sin vid egendoms-afträdelsen varande skuld är fri; eller 3) eger medborgarerätt i främmande land; eller, 4) står i främmande Magts tjenst. Nu har man stått i förhållande, som 3 eller 4 momentet säger; utöfve då ej valrätt förr än han, sedan det förhållande upphörde, tre år i riket bott och skattskrifven varit.
Dominium öfver dessa Kyrkohemman, att en del donerades till Grefskap åt Grefve Axel Lillie, andra sålldes till Frälse åt Adrian Tripp, allt detta med undantag af kyrkans och Kyrkoherdens friheter; och det måtte hafva varit med afseende på dessa och dylika abalienationer, sorn de Kongl. Svenske Commissarier, hvilka afslutade Malmö Recess under den 18 September 166a, genom g:de puncten i en, samma år, å Landtdagen i Malmö gifven och i 9 och 13 Artiklarne af Recessen, åberopad Resolution sig utlåtit: ”att ”de benificier, sorn voro lagde till kyrkor, ’’schoior och deras betjenters underhåll, men ”bgfunnos vara införde i ens eller annans ”Donations-eller Köpe-bref, skulle förblifva ”vid deras fundation, dock måste sådant intet ”vidare extendeias än på den räntan, som ”af ålders tid sedvanligt till dem var un”derlagdtSäkerligen var det ock i denna sålunda förklarade mening, som, enligt hvad 1668 års Jordebok utvisar, de fleste Kyrkohemman blifvit dels köpte till Frälse af Het - / R, St. Just. Omb. Emb. Ber. d. 4 Nov. 18*8. 43 rar Tripp, Schegel, Silf v er stjerna och IIägerstjerna, dels förpantade af framlidne P. Silfvercronas arfvingar, dels ock donerade till Grefvarne A. Lillie orh J. G■ Stenbuch samt Herrarne Salblom, F'urstenheuser, Durel, Stuart, Schiller felt, Douglas och Sperling, alltid med undantag af kyrkan* frihet. * 3:0 Hallands Beskrifning af år 1729. Den trovärdighet, som blifvit denna handling tillerkänd i Cameralt och Historiskt afseende, lär icke kunna sträckas derutöfver, eller gälla såsom bevis på rättighet, då den endast gifver upplysning om det factiska soto då var till.
Utskotten hafva endast skolat upptaga, hurusom anmärkt blifvit: att den af Utskotten föreslagne ersättning af 5o R:dr till roterade posthemman icke vore roteriugs-koslnaden fullt motsvarande; att posthemman borde befrias från brooch väghålinings-skyldighet, och alt en Författning måtte utfärdas, upptagande alla de posthemmanen förunnade frioch rättigheter. Efter öfvervägande häraf, få Utskotten anföra: att då, såsom uti förra Betänkandet anmärkes, genom Rikets Ständers lemnade bifall till Bevillnings-Utskottets Utlåtande N:o 22, blifvit afgjordt, att någon förändring med postförseln, genom borttagande af detta onus från posthemmanen, för närvarande icke bör ega rum, lärer frågan derom, emot 70 §. Riksdags-Ordningen, icke å denna Riksdag vidare utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning; att i förra Betänkandet jemväl finnes ulredt, det sådanaåtgärder redan blifvit vidtagne, hvarigenom tillökning af posthemmanens antal icke af behofvet påkallas; att Utskotten icke funnit något skäl för bifall till det nu framställde yrkandet om posthemmanens befrielse från brooch vägbyggnads-skyldigheten, helst, genom en sådan frihet, andra hemmans besvär skulle ökas; Bill. till Ti. St. Prot. 1.834. 4'de Sami. 1 Afd. 1 g:de Häftet. io Statssamt Allm. Besv. och Oecon.-Utskottens UtlåtandeiV.o Jpr. att en Författning redan finnes, utgifven den 19 Äug. 1801, sorn upptager de posthemman förunnade frioch rättigheter; samt att de i öfrigt gjorde anmärkningar ieke innefatta någon omständighet, som ej uti förra Betänkandet blifvit af Utskotten pröfvad. På grund häraf och då dessutom Ilöglofl. Ridderskapet och Adeln samt tlögv. Preste-Ståndet den 1 7 sisll.
Danska 6 professorer, samt det icke vore lämpligt, att den Svenska undervisningsanstalten, som hade till uppgift att utbilda alla de veterinärläkare, hvilka sedermera utginge alt sin konst utöfva i alla rikets provinser, saknade lärare i en tid då veterinär-medicinen vunnit en högst betydlig utsträckning, har motionären hemställt, att ett årligt anslag af 1,500 I\:dr mätte till lön åt ytterligare 1 adjunkt vid berörda undervisningsanstalt beviljas, hvarigenom, enligt motionärens förmenande, undervisningen i någon mån kunde bringas framåt. Vid sistlidne riksdag äskades af Kongl. Maj:t för härvarande veterinär-inrättning dels nya dels förhöjningar i redan anvisade anslag, hvilka äfven af Rikets Ständer beviljades; och då Utskottet föreställer sig att om något synnerligt stort behof af tillökning i lärarepersonalen vid denna undervisningsanstalt lörefunnits, Kongl. Majit icke underlåtit att vid detta tillfälle derom till Rikets Ständer göra nådig framställning, får Utskottet, som anser mindre lämpligt att, blott på grund af enskild motionärs förslag, hvilket dessutom saknar närmare utredning, ändring företages i en af Rikets Ständer så nyligen vidtagen anordning rörande ett läroverk, hvars omorganisation för närvarande lärer förberedas, hemställa, att förevarande motion må lemnäs utan afseende. Svenska Akademien. 87:o. Hos Ridderskapet och Adeln har Grefve Ehrensvärd, A., uti väckt motion, N:o 198, som blifvit till Stats—Utskottet remitterad, hufvudsakligen anfört, hurusom den högsinnade omvårdnad, Rikets Ständer och enskilde medborgare ådagalagt för dem, som inom vetenskapen eller den bildande konsten häfdat, eller visat sig vilja sträfva alt häfda Sveriges ära, hade, besynnerligt nog, icke sträckt sig till dem, som på sångens vingar burit det Svenska namnet till fjerran stränder, som ur den Svenska lyran gripit toner, som utgjort och alltid komme alt utgöra vårt folks stolthet.
Jag fordrar, säger jag, icke en sådan undersökning, derföre att Europa nu är i en brand, som vi icke veta huruvida icke den äfven kommer med påtryckning mot norden, och under sådana förhållanden ligger det makt uppå, att vi söka enighet inom oss, att vi söka återställa folkets förtroende till Regeringen och derigenom åstadkomma en makt, som ingalunda kan motverkas af någon annan statskonst eller statsklokhet. Jag har icke framdragit dessa yttranden i afsigt att derigenem så mycket klandra det framfarna, som icke mera under synpunkt af en varning för det kommande. Gr. Hamilton, Jakob Essen: Jag ber blott att med några ord få upptaga ett par af Gr. Anckarsvärds anmärkmr. Gr. Anckarsvärd har anmärkt såsom ett fel i Const.Utsk:s betänk., att Consl.- Utsk. icke__gjort anmärkn. emot förbudet mot spanmålsexport sist!, sommar. Afven jag för min del ogillar förbudet emot exporten af hvete, men jag tror att Utsk. med skäl väntat, att, om förbudet åstadkommit så mycket ondt, som Gr. Anckarsvärd omförmält, Utsk. äfven bordt få emottaga flere anmärkn:s-anledn:r från enskilte riksdagsmän rör:de detta exportförbud. Detta är likväl icke förhållandet, och Utsk. bar således endast fått se de bevekande skäl, som ligga till grund för Regeringens åtgärd i denna fråga. Grefven har äfven sagt, att Utsk. bordt behandla 3:dje punkten efter 106 §. Reg.F. Jag ber att få hänvisa Grefven till ansvarighetslagen för Statsrådets ledamöter. Der står i 1, 2, 3, 4 och 5 §§, äfvensom i 7 och 8 §§ tydligen bestämde de fall, för hvilka K.
För att underhålla en så stor brännerirörelse med potates, skulle erfordras circa 20,000 tunnor, eller vida mer, än i de alldra flesta orter i landet skulle kunna hopsamlas på så liten yta, att icke transportkostnaden för denna tunga vara skulle alltför mycket öka tillverkningskostnaden. Anläggningen af så stora brännerier skulle således icke bära sig på landet, men deremot och så vidt bränvinsbränningen af säd kan konkurrera med den af potates, vara fördelaktigare i städerna, serdeles i Stockholm, der sädesdrank genom de höga mjölkpriserne kan fördelaktigare än annorstädes tillgodogöras. Jag tviflar, att det skulle vara någon vinst för samhället att, med undertryckande af potatesbränning på landet, befrämja sädesbränning i städerne, och derföre har jag ansett, att maximum för fabrikers tillverkning bör begränsas till circa 96,000 kannor, som jag vill uttrycka med daglig inmäskning af högst 6,000 kannors kar-rymd. Bil. IS:o 5 till Bev. Utsi. Skrifvelse, l\:u 6. 3 1 afseende på sättet alt beskatta fabriksbr anning en. Kommittén har föreslagit, att ytan af den bränvinspanna eller ångkittel, som omedelbart vidröres af eld, skall antagas till mätare för redskapens afverkningsförmåga, och således efter sitt qvadratinnehåll beskattas. Ehuru jag erkänner detta beskattningssätt vara enkelt och oförtydbart och ehuru jag hvarken saknar förtroende lill den utmärkte vetenskapsman, som förelagt kommittén detta förslag, eller tillåter mig tvifla på de vetenskapliga beräkningar, hvarpå det hvilar, har jag dock ansett mig förfara försigtigast, då jag gifvit företrädet åt en förut i andra länder antagen och försökt beskattningsgrund.
Sker nu, hvilket lätt kan inträffa, en sådan anmälan vid obehörigt lörum, — och domaren, som emottager densamma, eger dervid ej pröfva sin kompetens, ulan hans förfarande inskränker sig lill den notarial-åtgärden alt i sitt protokoll inregistrera qvinnans anmälan, — så är qvinnan i sjelfva verket fortfarande omyndig, men kan, måhända sjelf bedragen på betydelsen af det protokolls-utdrag, hon erhållit, dermed jemväl bedraga andra till transaktioner, de der icke ega juridisk giltighet; Och har en sådan transaktion rört fäst egendom, är vådan så mycket större, enär verkningarna deraf kunna sträcka sig lill och med till en långt aflägsen framtid och sedan egendomen gått genom flera händer. Val meddelar Kongl. Förordningen den 24 September 1861, angående tillsyn å förmyndares förvaltning af omyndigs egendom, i dess lista § förut saknade föreskrifter angående forum i förmyndaremål; men huru än nämnda reglor uppställas, så kunna kompetenslvister i detta hänseende dock svårligen förekommas, synnerligen i det ganska vanliga fall, alt qvinnans fader uppgifves vara okänd eller sakna stadigt hemvist och qvinnans forum domicilii således skulle vara hennnes forum jemväl i förmyndaremål; ty ådagalägges det sedermera, att fadren icke varit okänd eller att han haft stadigt hemvist, så vore ock dermed ådagalagdt, att qvinnans forum domicilii icke 6 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 82. varit hennes rätta förmyndaredomslol. Vigten af det sålunda anförda skäl torde icke behöfva vidare framhållas.
F å r ligga tills den försvinner eller högst 8 minuter, då m a n efter hand sköljer fläckarne i varmt vatten; s e - dan hela plagget är fläckfritt, sköljes det i varmt vatten och lägges genast på byken Såsom regel bör m a n alltid först kallbyka en god stund, innan m a n börjar att varmbyka. l a g e r d uksköterska. Lilla Vatlugatan 84. E t t pröfvadt, godt medel m o t h å - rets aftallande och för undskaffande af mjell 1 hufvudet är att taga 1 del fint salt och 3 delar kognak, som tömmes på en flaska, o m - skakas väl och lemnas stående några dagar. H ä r m e d kammas håret ett par gånger i veckan, dock alltid då m a n är färdig gå till sängs, eljest kan hufvudet lätt förkylas. Mia. o Sj E n bildad sjuksköterska önskar mot all ting fritt efter midsommar få resa med någon sjuk eller frisx till fjälltrakt eller göra fjällvandringar. V i - dare genom Iduns Redaktion. Caroline. eller Bläbinkan (Gichormm intybus). Nina. K a n någon af Iduns många läsarinnor för en ung fru på landet uppgifva något vackert mönster p å lapptäcke. Jag har en hel mängd utmärkt vackra sidenlappar i alla färger och ville derför gerna använda d e m till täcke, om något trefligt eller eget m ö n - F Breflåda. 1153] Ä r a d e läsarinnor, gifven m i g ett godt r å d; låten eder rika erfarenhet tala och gagnen härigenom en stackars tvehogsen Maria. I n:r 12 af tidningen Idun för år 1S8S lofvar » Stenia » att lära den, som sä ö n - skar, huru m a n kan färga ägg i olika färger under kokningen. V a r nu g o d, m i n snälla » Stenia *, och håll detta löfte! Jag vore m y c - ket tacksam, om j a g till påsk kunde få lära detta. En mamma. Skulle några af Iduns musikaliska läsarinnor vilja uppge namn på och k o m p o - sitör till några af deras favoritstycken?
17 kastad den beslutade förändringen och får med penningar lösas; hvadan Kongl. Majit, vid sådant förhållande och enär, i afseende på de vid regementet jemväl utgående så kallade Korporals-tunnorna, förekomme, att desamma, jemlikt Kongl. Cirkulär-Brefvet den 2 Februari 1833, skola vid de regementen, der Kronotiondespanmål ej är att tillgå, anvisas af den spaninål, som från utarrenderade boställen afgifves, samt att vid några regementen, der sådan tillgång ej finnes, Korporalerne få åtnöjas med lösen för spanmålen i kontant, ansett Korporalernes eller Soldaternes hörande i anledning af Kongl. Cirkulär-Brefvet den 11 Maj 1833 icke vara erforderligt eller höra ega rum; men, beträffande deremot Regements-chefens i sammanhang härmed gjorda underdåniga hemställan om uppköp af spanmål för Kronans räkning, för att i uppgifvet fall vederbörande Korporaler och Soldater tillhandahållas, anbefallt Krigsoch Kammar-Kollegierna alt i denna särskilda fråga med underdånigt utlåtande till Kongl. Majit inkomma. Uti det betänkande, som bemälde Kollegier, till fullgörande af denna Nådiga befallning, i underdånighet afgifvit, hafva Kollegierne anfört! att det syntes vara föga lämpligt att numera, sedan vederbörande skattskyldige blifvit befriade från uppsägning, leverering och forsling af den Kronotionde-spanmål, som hittills blifvit Korporalerne och Soldaterne vid Södermanlands regemente in natura tilldelad, i stället lemna dessa ett nytt slags uppsägningsrätt hos Kronan, hvarigenom det skulle komma att bero af hvarje särskild Korporal och Soldat, som något år önskade erhålla spanmål, att få sådan genom Kronans försorg anskaffad och sig tillställd ; att beloppet för hela regementet visserligen vore bestämdt, nemligen, enligt Kongl. Resolutionen den 23 Januari 1683, en tunna spanmål för hvarje Soldat af regementets nummerstyrka, 1,200 man, och, enligt Kongl.