Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han häller » en liten vidräkning med vantron och vidskepelsen » och påvisar, hur tron på det öfvematurliga i en mängd faktiska förhållanden inkräktat på insigten om det naturliga, derigenom förlamat menniskans verksamhet och afhållit henne från att förhindra många olyckor. Han talar om » vetande och mytologi » och låter vetenskapen sprida sitt ljus öfver den förnuftsvidriga och naturstridiga. uppfattning af verlden, som vår religionsundervisning framkallat och sträfvar att bibehålla. Särskildt bemötes dervid på ett fängslande sätt den gamla läran om döden såsom först inkommen i verlden för syndens skull. I de två kapitel, som handla om » det sunda förnuftet och underverken », äro de mest slående argumenten sammanförda till framställning af underverkens ohållbarhet inför en förnuftig, naturvetenskaplig granskning. Några af dé mest omtalade underkastas en skarp och öfverbevisande belysning, såsom skapelsehistorien, syndafloden, solens och månens stillastående för Israels barns skull, Jonas i hvalfiskens buk, Israels barns tåg genom Röda hafvet, Bileams åsna, den öfvernatur-liga aflelsen (en hos hedningarne vanlig föreställning), naturföreteelserna vid Jesu död o. s. v. Under rubriken » en dogm och dess anor » visas begagnande af de religionshistoriska och språkliga forskningarnas Ur dagens krönika. 2 1resultat, hur djefvulsläran och läran om eviga straff icke hafva sin grund i bibeln, utan i en dålig öfversättningskonst samt en från perser och babylonier lånad föreställning. I kapitlet om » det diktade onda och det verkliga onda » kullkastas läran om arfsynden och betecknas som det verkliga onda den återstod af lägre djuriska drifter, hvilken under utvecklingen qvarlemnats och gynnas af okunnigheten och ofullkomliga samhällsformer. Botemedlet heter: » mera ljus » och ljus i den vidsträcktaste omfattning. I den derpå följande behandlingen af » skenet af friheten och friheten sjelf » framhålles såsom den verkliga frihetens föputsättning den intellektuelt och sedligt frigjorda personligheten, hvilken utgör motsatsen till vårt slafveri under konvenans och mode, dogmer och doktriner. Arbetets sista (åttonde) kapitel handlar om » framtidens mensklighet ».
Att, om ej detta under pågående Riksdag skulle af Utskottet kunna medhinnas eller verkställas, Utskottet då måtte föreslå Rikets Ständer alt i underdånighet hos Kongl. Maj:t begära, alt en fullständig dylik organisationsplan, genom en af medlemmar frun både Arméen och Repi eseatationen sammansatt Kommitté, innan nästa Riksdag måtte uppgöras för att Rikets då sammanträdande Ständer föreläggas, och 4:o Alt Utskottet på lika sätt mätte tillvägagå, i afseende pä ett sådant ordnande af vårt lands Sjöförsvar, alt med de tillgångar, sorn dertill kunna a/sättas, åt hvarje serskild del af sjövapnets materiel må gifvas den högsta möjliga fulländning och ål detta vapens personal den största möjliga duglighet; och 5:o Alt Utskottet mätte föreslå, att, under afva klan på dessa välbehöfliga, fullständiga planer för vårt försvarsverks reorganisation, inga persone/a löneförbättringar eller andra anslag, som kunna förhindra eller försvåra, vore sig Landteller Sjöförsvarets omorganisering, enligt förut angifva grunder, må blifva af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag definitivt beviljade, ulan blott provisionell anslagna-, meri 6:o Att då allt, sorn befordrar den slående härens, Beväringens och de begge Flotlornes öfning, leder till del önskade målet, att inom nationen allmänt ut veckla - Sammans.
Att då uppstegra ansvaret på dessa orter, äfvensom i skärgårdarne, det anser jag icke viii betänkt, utan tror jag att Utsk:us förslag till böternes nedsättning för tu lilje n s t e m ä n n e n dersammastädes, men ingalunda vid stationer, der allmän landsväg går fram, är användbart. Hvad för öfrigt beträffar den stränghet, som Frih. i detta afseende förmenat äga rum utomlands, så kan jag försäkra, att min i detta afseende icke så obetydliga erfarenhet öfvertygat mig derom, att visitation sällan anställes ä en person, så vida icke särskilda omständigheter göra honom misstänkt. Jag bär sett resande till hundradetals, hvilka hvarken i Frankrike eller Italien blifvit visiterade på kroppen. I Tyska tullföreningen händer det icke ens en resande, hvars pass tillkännagifver alt han icke bör förmodas vara lurendrejare, att man öppnar hans koffert. Man måste stifta sådana lagar, som med nödig stränghet förena en billig humanitet emot resande. Statens skada kan icke blifva så särdeles stor, om då och dä någon småsak i en ficka möjligen blifver inpraktiserad; detta har alltid skett och kommer alltid att ske. Det, hvarom jag nu vördsammast anhåller, är, att Utskms betänk, måtte återremitteras, oell att dermed måtte få medfölja mitt försök till ny redaction af denna §. Frih. Raab: Frih. Palmstjerna har emot mitt sista yttrande gjort den anmärkn., att jag, i st. f. det af honom nyttjade ordet vidröra, begagnat ordet misshandla. Jag får dä säga, att jag i denna mening och på detta ställe nästan anser dem såsom varande synonyma.
Enligt 24, 36 och 49 §• /■ af samma Grundlag, ega icke dessmindre alla Ut* Bihang till R. S. Prof. fielje Sami. 13. 98 CoustitntionsUtskottets betänkanden skott att i Ståndens Plena väcka frågor, om ökad Betjening och om förstärkning , äfvensom att med Préliminaira hemställanden till Plena ingå; Enligt 29 kunna frågor rörande StatsBådets Ledamöters rådgifvande åtgärder och utöfningen af Stats-Secreterare - Ämbeten, andragas hos Stånden af andra Utskott än ConstitutionsUtskottet; Genom 50 §. är Stats-Utskottet förpligtadt att föreslå hvad till Statsoch Riksgälds-verlcens behof erfordras , samt Bevillningens och Creditiv-Summornas belopp, ämnen, hvilka ej alltid torde hafva bestämdt ingått i Konungens Proposition eller i Ständernes Remisser; Och ändtligen åligger, till följd af 51 Bevillnings - Utkottet att opåmint uppgifva allmänna grunderna för den blifvande Bevillningens fördelning. Med anledning häraf och till beredande af fullständig klarhet i föreskriften, har Constitutions-Utskottet, med gillande af en dess Ledamots förslag, trott sig böra för den behandling 56 §. Regerings formen antyder, vördsamligen tillstyrka en så lydande förändrad redaction af sista puncten i ofvannämnda Riksdags - Ordningens 37 §. ”Intet Utskott, Constitutionsoch Banco-Utskotten allena undantagna, vare berättigadt att väcka frågor till afgörande ConstitutionstUt kottets betänkanden. gg i Riksens Ständers Plena, eller att upptaga andra ämnen än de frän Plena remitterade, utom i sådana fall, hvarom för Utskott i allmänhet eller något bestämdt Utskott finnes särskildt stadgadt. Stockholm den 9 Maj 1825. Anborn d. 14 Maj 1823. Memorial, till Riksens Ständer, med förslag till ändring* i 60 §. Regeringsformen.
» Det här kabinettet begagna vi sällan, » fortsatte hon och gick före mig in i ett rum, som hade stor likhet med en pigkammare, » och äfven det större här bredvid skulle vi kunna afstå, om vi därmed kunde afhjälpa konsulinnans förlägenhet. » Detta större rum var antagligen familjens matsal, ty här stod o en kaffebricka med halfutdruckna koppar och skålen med pudersockret, svart af ätande och surrande flugor. Jag kastade en blick ut genom fönstret och såg en gårdsplats — Nå, jag säger ej mer, än att jag skyndsamt förfogade mig från gårdssidan till förmaket utåt gatan. Här satt nu vid pianot samma unga dam, som vid min ankomst så hastigt flydde undan; nu var hon iförd en dräkt, som skulle varit elegant, om den icke, liksom flickans hårklädsel, varit allt för påfallande modern. » Att mamma för in en gäst åt gårdssidan! » utbrast den unga damen med en ton, som skulle låta orden gälla för en artighet mot gästen, men som illa dolde hennes harm mot modern. Denna förklarade orsaken till, att en dylik inspektering hade ägt rum just på en så olämplig dag, och jag tog afsked med förnyad anhållan om ursäkt för mitt inträngande » inom detta hems fridlysta område ». » I huset midt emot hyra de ut rummen åt gatan; det är fattigt folk, som är vandt vid att inskränka sig, men hyggliga, beskedliga människor för öfrigt, » upplyste fröken Olga, i det hon tog omständligt afsked och följde mig ut på trappan. Jag begagnade mig af anvisningen och fick utan svårighet två nätta rum med utsikt just åt fönsterna med de många blommorna. Den första dagen gjorde mig denna utsikt stor fröjd, men sedan tog den mina tankar och fantasi fångna till en verklig pinsam grad. Det föreföll mig ibland, som om lefvande väsen anropade mig om lindring eller räddning från oerhörda kval, och då kände jag en vild lust att slå in fönsterna till det förfärliga » förmaket ». Tänk dig bara!
Grefwe De la 6ar6is, jacob, uppyste att sedan Utskottet inhämtad! underrättelse em de öfriga Trunne Ständens tankar, rörande Jnstructton för JastilieOmbuvsmannen hade det befunnits, det d»tz, Tre Stäk den f mmanstämt alt berörde Jnst'U'i0!i anraga, med den enda af BorgareStandet gjorda anmärkliing, att ordet ärligen matie i 14 §. infiytaHwad detta ord bekraffade hade Utffottel funnit anledning att snfe betz uMlutanbe susom ett skriffel, lä mycket mer som ur» Rederska pet och Aben.sExunpIar af Znstructionen detta ord werkcligen funnits Enär denna rättelse blrfwtt obstrvfrad, och för öftigr anmärkningar af nägot 866 Den 15 Januarii. ounat Ständ an Ridderstapet 06) Adelös icke blrftvit gjorde, kunde Ridderstapet och Adelns anmärkningar uti ett mål som icke körde lill GrundLagen icke äga någon gällande krair. Herr Grefwe» och LandtMarstalkrn hcmstalde i följe haral om icke, esler gjord propositien as Herr Grefwe» och LandrMarffalken, Ulstockets yttrande malte godkännas Herr ^oeöenliolpe, erindrade, att enligt Utskottas Memorial hade BondeStändtt äiwen gjordt reservation. Grefwe vc?>L6sr6ie Upplyste, att denna reservation ej wore nägon annan, ä,« en dylik som samma Ständ förut gjordt wid RegeringsFormen och RiksdagsOrdningcir, och hwUken utan lwiswe! komme att pä lika sätt uti RiködagsBestutct upptagas. Herr Grefwe» och Landr!st^arfka!ke» proponerade godkännande af Uistotletö yttrande:
Den, som bifaller Utskottets förslag, att anslaget för Styrelsens öfver allmänna Vägoch Vatten-byggnader aflöning må oförändradt bibehållas med 8000 Ridr om året, eller för tre år 24,000 Ridr, voterar: Bih. till R. St. Ja ; den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, beviljas det af Kongl. Mtij:t till aflöning af den personal, som erfordras för Styrelsen öfver Allmänna Vägoell Vatten-byggnader, äskade anslag, 9,766 R:dr 3a sk. årligen, eller för tre år ag,3oo R:dr. Uti 38:de punkten bär Utskottets yttrande i utlåtandet N:o a3o blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bifallet, hvaremot Bonde-Ståndet, med bifall till utlåtandet N:o i56, afslagit det till stipendier för elever, som vid Mariaebergs Läroverk genomgå den för Civil-lngenieurer bestämda cours, tillstyrkte anslag; och är denna fråga således, genom trenne Riks-Slånds sammanstämmande beslut, enligt 75 §. Riksdags-Ordningen, afgjord. 3g:de punkten, angående ifrågasläldt anslag för anskaffande utaf hingstar af utländsk ädel race för Strömsholms och Ottenby Stuterier, hvilken punkt af Borgareoch Bonde-Stånden bifallits, har deremot blifvit afslagen af Ridderskapet och Adeln, samt Presle-Ståndet, hvilka beviljat det af Kongl. Maj:t för detta ändamål äskade anslag af 10,000 R:dr. I följd häraf och då sålunda, uti denna anslagsfråga, två Riks-Stånd stannat emot två, föreslår ULskottet till omröstning i Förstärkt Statsutskott följande voterings-proposition: Den, som bifaller Stats-Utskottets förslag, att det af Kongl. Maj:t för anskaffandet utaf hingstar af utländsk ädel race för Strömsholms och Ottenby stuterier äskade anslag för en gång, 10,000 R:dr, icke må beviljas, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej. \7inner
Finér yppade balans. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Betänkanden och Memorial: N:o 25, i anledning af väckt motion derom, att hållandet af så kallade nykterhetsvärdshus må blifva en fri näring; bifölls. N:o 26, med återlemnande af Doktor Sandbergs, inom Högv. Preste-Ståndet väckta motion, angående bränviris-bränningens inställande under instundande April månad. Lades till handlingarne. N:o 27, i anledning af motioner, om ändring i sättet för Folkskole-afgiftens öfverlemnande till vederbörande skolstyrelser; bifölls. N;o 28, i anledning af väckt motion, om ändring i Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843 och Kongl. Maj:ts nådiga Förord ning om sockenstämmor i Stockholms stad den 16 Mars 1847, i hvad dessa författningar röra ordförandeskapet i sockenstämma. Återremitterades. N:o 29, i anledning af väckt motion, om förändring och tillägg vid de uti Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Lego-stadga för Husbönder och Tjenstehjon den 23 November 1833, meddelade föreskrifter, i afseende på orlofssedlar; bifölls. N:o 30, i anledning af väckta motioner, om Landsfiskals-tjensternas indragning; bifölls. N:o 31, i anledning af väckt motion, angående penninge-depositioners införande i stället för nu bruklig borgen för arrende af kronojord och för vissa tjenster; bifölls. Bih. till R. St. N:o 32, i anledning af väckt fråga, om anslag å kyrkodörren af förteckning på kungörelser, som efter Gudstjenstens slut uppläsas*, bifölls. N.*o 33, i anledning af väckt motion om indragning af Korrektions-inrättningen på Långholmen. Första yttrandet bifölls, och det sednare lades till handlingarne.
Afven under antagande att det vore med alltför stora svårigheter och kostnader förenadt, om ej omöjligt, att för ett, ofta högst betydligt antal karantäns-skyldige personer bereda bostad i land under karantäns-tid, har det dock synts Rikets Ständer, som vore den klagan icke obefogad, hvilken vid åtskilliga tillfällen förts öfver trängsel och deraf föranledt obehag, samt brist på tjenliga födoämnen och andra förnödenheter vid karantäns-anstallerne, hvadan åtgärder alltså torde böra vidtagas, hvarigenom, bättre än hittills varit fallet, må sörjas för tillfredsställande af karantäns-behandling underkastade friska personers skäliga anspråk på lifsförnödenheler och beqvämligheter, dock att betalning härför, efter fastställda pris, af de karantäns-skyldige erlägges; hvaremot all .kostnad för sjukes vård synes kunna bestridas al staten, undantagande medikamenter, så framt den sjuke lill godtgörande deraf eger tillgång. Emot väckt fråga derom att kostnader, som karanfäns-bevakningen medför, böra af staten ensam bestridas, ulan bidrag dertill från vederbörande fartyg, hafva Rikets Ständer ansett förekomma, dels att, sedan afgifter för skeppsladdningar med år 1850 upphört, umgälderna för fartyg icke äro af särdeles betydenhet, dels att, då största nyttan af kommunikationerne komme redare och handlande till godo, det icke synes ligga någon orättvisa deruti, att desse i första hand drabbas af de olägenheter, som kunna anses af kommunikationerne vara en följd, och dels att i allt fall konsumenlerne, genom den prisstegring, som af drygare kostnader för varu-införseln förauledes, i sin mån få indirekt vidkännas nämnda olägenheter, som således fördelas på statens samtliga medlemmar; finnande likväl Rikets Ständer den utaf de trafikerande utgående afgift för karantäns-skyldigt fartyg böra fastställas så lindrig som möjligt och i närmaste öfverensstämmelse med hvad i andra länder är vanligt. 142 Expedilions-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 84.
För min del är jag öfverlygad, att en sådan beskattning skulle in bringa en högst betydlig inkomst för staten och tillstyrker jemväl derföre, att R. o. Ad, ville uttrycka en åsigt i den rigtningen, Frih. Cederström, Claes Rodolf: Vid förevar, fråga har Utsk. i motiverne medgifvil att s. k. kapitalister böra träffas af en direkt beskattning till slaten. Utsk. har således icke underkänt molionernes hufvudsakliga syfte, utan det är endast i fråga om rätta sältet för vinnandet deraf, som olika meningar uppstått. Den första invändning sorn man gjort emot det af 2:ne motionärer väckta förslag i della hänseende, eller den ali dess antagande skulle leda till en hufvudsaklig rubbning i nuvar. grunder för stämplade pappers-afgiflens utgörande, synes mig vara af intet värde; ty hvarför må icke en rubbning deri ske, såvida den har för ändamål ernåendet af någonting i sig sjelft billigt och rättvist. Lika litet höra svårighelerne alt sätta förslaget i verkställighet och uppställa kontroller emot möjliga missbruk, afskräcka från försök att uppnå det erkändt goda ändamålet. Hvad åter beträffar den missbelåtenhet man befarar att förslagets antagande skulle väcka, så är det visserligen möjligt att en och annan kapitalist torde med missnöje se ålagd en dylik beskattning, men att den allmänna rörelsen icke deraf skulle erfara något hinder, derom är jag fullt öfverlygad. Väl har Utsk. förklarat sig anse sin förmodan derom, att den nya beskattningen skulle drabba endast låntagaren, vara bestyrkt af den erfarenhet man, enligt Utsk:s tanke, äger i afseende på tillämpningen af Den 15 April. 169 stadgandet rohde bevilln:s-afdrag; men jag mäste i afseende härå anföra, alt emot den af Utsk. framdragna erfarenhet kan med skäl ställas en annan erfarenhet af alldeles motsatt art. Atroiuslone har jag mig bekant en mängd fall, der det af lagen föreskrifna bevillms-afdrag behörigen iakttagits.
Ni skulle förmodligen också slippa kyrkobot, om någonting mänskligt hände er? – Ja, Gud ske lof! svarar Brandt och knackar ut sin pipa. Jag kan icke nog tacka försynen därför – det skulle annars ha gått mig illa i många afseenden! Jag tror nästan, att jag kommit att bo på gäldstugan, om välborna fröken Else Berregaard unnat en ofrälse man äran att bli min far! Sens moral: mödrar borde betänka sig allvarligt, innan de bringa till världen barn, som icke ha något värn mot gäldsfängelse och gapstock! – Mig tycks det hedersammare att genom egen klokhet afhålla sig från kollision med de två nämnda institutionerna, anmärker Struensee torrt. Denne grefve Rantzau tycks mig till exempel alltför djupt genomträngd af medvetandet om att de lagar, som gälla för andra dödliga, icke gälla för honom. Hvad är han egentligen för slags figur? Brandt rycker på axlarna: – Han är en Rantzau – det vill säga Holsteins främste adelsman. Fadern känner ni? Gamla öfverpresidenten och hedersmannen. Den unge har mera äfventyrarblod i sina ådror. Sin fänriksfullmakt fick han antagligen i vaggan, ty vid aderton år var han kapten vid infanteriet, har jag hört, och innan han blef fyrtio år hade han avancerat till general. Han är bekant genom otaliga galanta äfventyr, af hvilka åtminstone ett slutade tämligen tragiskt. Han hade förfört en aktningsvärd borgares dotter, stuckit ihjäl hennes far i en duell och sedan, för att trösta flickan, ställt till ett slags maskopi med en kammartjänare, utspökad till präst, och inbillat henne, att hon blef hans hustru på vänster hand.
Rätten kunnat conllirueras at filta inom 8an<gu2r>, under TyflhttS fötbiudciftr. Herr § i! v erst o'^2. Hlldrig med domsrätt. Herr van Ivuksnsioin, IVi>8 Twänne omständigheter böra komma i öfwerwägande wid den fräga, som nu ssrehafwes. Den ena, säkerheten af Lanejuenr goda förwaltning: Hen andra, de Medborgares säkerhet, hwi -ke bi isma hedrade med Riksens Sländers förtroende, at som Frrllmägrige warda 8 nrjnen. Desie böra aga stimma witzhet för sin walfard och heder, som hwar Swensk Undersatd - jurer. Man bör icke hysa någor misilromde lii de wärda Man, son* LL09 som Riksens Ständer utse, at som Rsvisorsr Aranda Fuilmägtiyaö göromål. Jag är atmindstone laugt derifrån. Men förwaltningen rörer ofta ämnen, om hwilka meningarna äro delade, och i menskliga swagheten ligger at läkt sinna sel hos dem, som hösa en annan öfwerkygelse än den demandes. Der samma är icke ar befara af en laga Domstol. Swea Hofr Räck är dek lagliga sorum i alla mål rörande ksn<;aen. Intet annat skäl kan anföras emot desi domörättighet öfwer kanea-Fullmägkiga, änden hemlighet, som wid Rättegången kan blifwa nödig. Manga Lxsmpe! gifwas af Hemliga rättegangär i wara HofNätler, och huru wal Hemligheten blifwit bewarad, derom witmar war Historia. F era sädana Räkleaängar hafwa förefallit, soni til deras beskaffenhet af All» mänheten äro ännu alldeles okända. Jag rilstar, ac man med släl icke älskar hcmliga Ransakningar och Domar, men i det närwarande fall kommer Hemligheten alltid ar äga rum, antingen k-nco, Fullmägtige dömas af Revisorer eller af HofRätten.
Ett stadgande, ut tryckande denna grundsats, har blifvit i förslaget upptaget (§ 206), och som en naturlig följd häraf tillika föreskrifvet att, oro försäkringsgifvaren godtgjort sådan skada, skall han inträda i försäkringstagarens rättigheter emot den, som till skadeersättningen, på grund af sitt vållande, är förpligtad. Den i alla försäkringslagar antagna grundsats, att det åligger försäkringstagaren eller den, som på hans vägnar handlar, att uppgifva, icke försäkringsgifvaren att utfråga, de omständigheter, sorn för den sednare äro nödvändiga att känna för att bedöma den fara han ikläder sig och de vilkor under hvilka han vill göra detta, har förslaget antagit (§ 209). De särskilda omständigheter, som i hvarje fall kunna förekomma, måste vara försäkringstagaren bekanta, och möjligheten att lemna fullständig upplysning om de förhållanden, under hvilka försäkring tages, således större hos honom än hos försäkringsgifvaren, hvilken endast kunde skydda sig genom att gissningsvis framställa frågor om alla möjliga eventualiteter, och det utan den ringaste säkerhet att hafva träffat på den rätta. Att på något sätt försöka genom lag stadga hvilka uppgifter det åligger försäkringstagaren att meddela, är utom möjlighetens gräns; och man har derföre inskränkt sig till att gifva en allmän föreskrift om försäkringstagarens skyldighet i detta hänseende, öfverlemnande åt hans eget omdöme hvad sorn är hans skyldighet i hvarje särskildt fall. Huruvida han uppfyllt densamma blir sedan domarens sak att pröfva. Det kan ofta ligga i försäkringstagarens interesse att försätta sig i en frivillig okunnighet om dylika, försäkringen rörande, vigtiga omstäudigheter. För att hindra ett sådant förfarande att lända till försäkringsgifvarens skada, har ett stadgande blifvit infördt, som förklarar att hvarje omständighet, sorn försäkringstagaren bort veta, men underlåtit att förskaffa sig kännedom om, länder till aftalets återgång (§ 209). Har försäkringsgifvaren blifvit missledd genom en, äfven i god tro gjord origtig uppgift, så fordrar billigheten att icke han, utan försäkringstagaren, ansvarar för följderna af densamma (§ 210).
Man glömmer då det besvär, som i början fordras för ett Utskotts organiserande och de utredningar, sorn infordras der hvarest så många granskningar begynna arbetet, som i SlalsUtskoltet. Jag hemställer, om deida är rattvist att utesluta den förste secreterare!) från den lillämnnde belöningen. Här är sagdt, alt då man har olika göromål, så borde man också hafva olika aflöning, och derföre skulle aflöningen för secrelerarne inom de särskildta Utsk-.n vara olika. Jag frågar, om i någon tjenstemannacorps ett sådant förhållande finnes iakttaget eller kan noga iakttagas, att de, sorn hafva olika göromål, på lika platsar älven hafva olika löner. När inom något Utsk. göromålen varit vidslräktai e, än den antagna betjeningen kunnat medhinna, så har sådant föranledt lill att begära förökning i heljeningens antal, men icke att begära ökade löner för dem som finnas, ty sådant befordrar icke alltid göromålens hastigare gång. Hvad nu arbetet inom StatsUtsk. beträffar, så vet jag, att på den tiden jag hade äran vara ledamot deraf, furmos der 3 afdelningar, på hvardera af hvilka en notarie tjenslgjorde såsom secreterare. Göromålen böra äfven nu hafva, för den samfällde secretereo, varit I ä 11 a re, emedan, såsom jag hört sägas, det tillgått sålunda, att betänktna merendels varit uppsätta på afdelningarna, och att StatsUlskrs ledamöter från andra afdelningar knappast hunnit genomläsa de obekanta betänktna , förr än 254 Den 22 Maj f. m. klubban fallit oell ordform förklarat dem varit antagna. Ehuru jag således förmodar, att StatsUtsk:s secreterare och notarier icke kunna varit öfver Löfvan sysselsatte, så vill jag hvarken bestrida deras flit eller betvifla deras skicklighet, men finner likväl skäl förnya min begäran, att R. o. Ad. matte afslå detta betänkande. Gr. Horn: Den siste värde talaren har omtalat för R. o. Ad., att lian varit ledamot af StatsUtsk.