Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lxpeckanter mage wäl förordnas ti! högre, men icke til ringare Befattningar, än dem, hwara de erhållit ordentelige con-nitutoriul, och i grund hwaraf de njuta Kxpe<ck2nce-Lön. När Sytzlor eller Tl^nsteförordnanden stola borr - Den 29 Mars. e. m. iZ4i bortgifwas, bör sädant genom Anslag kungöras uti samrelige under Riksgälds-Werket lydande L)ep3ttement8, och deruti Utsattas sa wäl Lönewilkoren, sorn tiden, inom hwilken de Sökande böra sig anmäla. Dl sädane Sytzlor och Tjenste-Förordnanden, hwilka äro under ('ommi<83ncrne5 inseende, uprät» tas af Oommi883rierne Förslag, a hwilket en bland De sökande upföres. Anser någon sig wara förfördelad i deh rätt genom Lommi88lll-ierne8 Förslag, ma honom tilläras at d.eröfwer hos Fullmägrige anföra Beswär innom Åttonde dygnet efter Det Förflaget til Fulimäglige blifwit ingifwit. (,'ommi883rieBeställningar, SyUor wid Full» magtiges Lxpe6it,'on; Ombudsmans-Sysilan och Kamererare Sytzlan uti Boksluts. Oomoirct samt Ca85eur8-Syhlor förklaras wirra fä beffaffade Befattningar, ac wänlig befordrings-tour til dem icke ager rum; hwaremor Betjeningen i allmänhet, sä framt bristande skicklighet icke skulle i wägen ligga, bör befordras efter De grunder, hwilka, innom Lontoiret warit wanlige. 12 ^rt.
Skulle ater, emot U skottets förmodan, nägon biträdes-lillaäng för Tacrj-rn-Bergslagecne » denna wäg, sig icke förete z kan Bancclstftoklet ej underlåta, otc till de Respectlvc Skändcns gunstdenägna Hmprösniug och sörorLnandr östverirmna» vm Z74 Den 5 Januarkl.' om icke för detta högst angelägna behof en i jemförelse emot olla Bankens till Staten meddelke För» skotter, obetydlig tillökning af Trehundrade Tusende Riksdaler, mätte fä äga rum z hwarwid l sadan händelse enhanda Ränteoch äterbetalninas-willkor kommo att häftas, som för Bankens öfriga Förffolter till Srats.werket, blifwa faststäite. Twenne Ledamöters, till Utskottets Protokoll jngilne, enstämmiga yttrande, är efter gjordt förbehöll, härhos bifogad!. Är och dag som söre tktlfwll stäk. Ester befallning kl. lkalsmZlus. Till Protocollet den i8 December 1809- TockjernsBergslagerne tillmerka wid ungefärligen l2o Hyttor efter ett medium of >o ärS bläsningar omkring 250,000 Skeppund Tackjern, oc!> utgöra ärligen i Tionde t.ll Kronan^ circa io,oc)O Skeppund, som efter g N:dr per Skepp, gör en Summa af zo.voo N:dr Banco, utom 5,000 N dr uti Bewillning. För näfta är och alli framgent, skulle dennna inkomst otrolige» minstas , om pennloge-Iän vä förmänliga willkor ej skulle erhällas. Ibland skäl för bifall till det föreslagne Länet, mä nämnas: att de tillgängar som den farmögne haft besparda frän den goda tiden, nu äro aldeles medtagne, och mäste wara det, när en tunna Spannemäl i w-tzr Bergslager blifwst betalt med 7 till 8 Sk:p.
Lind från Götheborgs och Bohus Län anmärkt, att, ehuru det icke sällan händt, att, vid föräldrars död, ett af deras barn redan uppnått de år, att dess uppfostran hunnit fullbordas, men ett annat ej varit mer än några år gammalt, så hafva likväl båda barnen, ulan beräkning af de fördelar, det ena således redan åtnjutit, tagit arf efter föräldrarne, hvaraf följt, alt det ouppfostrade barnet måst använda kanske hela sitt arf för en sak, derpå det andra ej beliöft uppoffra det ringaste; och har motionären, för undanrödjande af en sådan olikhet och beredande af jemnlikhet och rättvisa emellan syskon, föreslagit, att, med ändring af io §. i Ärfda-Balkens 12 Cap., stadgas måtte, att, om nyssom förmäl te förhållande skulle inträffa, då må för det minderåriga barnets uppfostran af gemensamma boet afsättas en efter tillgångarne lämpad summa den der borde, i fränders närvaro, bestämmas åt Gode Män, med rättighet för Domstolen att, efter erhållen del af deröfver upprättade protocoll, jemte bouppteckningen, i bestämmelsen göra de ändringar, som pröfvades nödige, derest någons rätt vore förnärmad, hvarefter klander derå ej kunde ega rum af den omyndige, sedan han uppnått myndige år. Utskottet, som granskat detta förslag, inser visserligen de olika fördelar, barn af samma föräldrar, vid det af motionären uppgifna förhållande, sins emellan åtnjuta; men då io §. i 12 Cap. Ärfda-Balken, som stadgar, att hvad föräldrar kostat på sina barn till deras nödtorftiga föda, kläder, upptucktelse och bröllopskost, ej må vid skifte räknas, deremot lemnar föräldrarne frihet, ”att, om de vilja, lägga de andre af sina barn något till, som mindre njutit hafva”, tror Utskottet, att lagstiftaren härmed iagttagit allt, hvad på honom ankommer, för beredande af rättvisa och jemlikhet i omförmälte - hänseende.
Men om jag säger till den ogudaktiga, att han skall dö, och han omvänder sig ifrå sina synder, och gör det som rätt och godt är; Så att den ogudaktige pant igengifver, och betalar hvad han röfvat hafver, och vandrar efter lifsens ord, så att han intet ondt gör, så skall han lefva, och icke dö. Och alla hans synder, som han gjort hafver, skola förlåtna varda; ty han gör nu det som rätt och godt är, derföre skall han lefva. Så säger ännu ditt folk: Herren dömer icke rätt; ändock de orätt hafva. Ty om den rättfärdige vänder sig ifrå sine rättfärdighet, och gör något ondt, så dör han ju med skäl derföre. Och om den ogudaktige omvänder sig ifrå sitt ogudaktiga väsende, och gör det rätt och godt är, så skall han ju med skäl lefva. Likväl, sägen I: Herren dömer icke rätt; ändock jag dömer eder af Israels hus, hvar och en efter hans väsende. Och det begaf sig i tolfte årena af vårt fängelse, på femte dagen i tionde månadenom, kom till mig en, som undsluppen var ifrå Jerusalem, och sade: Staden är slagen. Och Herrans hand var öfver mig om aftonen, förr än den undsluppne kom, och upplät mig min mun, tilldess han om morgonen till mig kom; och upplät så min mun, att jag intet mer tiga kunde. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, de inbyggare i desso öde, i Israels land, säga alltså: Abraham var icke utan en man, och ärfde detta land; men vi ärom månge, så ärfve vi landet rätteligare. Derföre säg till dem: Detta säger Herren Herren: I hafven ätit blod, och upplyft edor ögon till afgudar, och utgjutit blod; och I menen, att I viljen besitta landet? Ja, I hållen fast på att mörda, och gören styggelse, och den ene skämmer den andras hustru; och menen, att I viljen besitta landet?
I Hof-Rätten öfver Skåne och Blekinge från Härads-Rätt i dessa landskap på den fyrationde dagen. 1 vexeloch sjörättssak vare tid hälften kortare att fullfölja vad ifrån Härads-Rätt i hvarje ort till Hof-Rätt. 10, 11, 11, i3 och 14 SS Dessa §§. varda till all kraft och verkan upphäfne. 15. S Andra punkten i denna §. ändras sålunda: Huru vittnesbörd derom af Rätten gifvas bör, vare lag samma, som i 1 Saf detta Cap. för Härads-Rätt stadgadt är. 16. S Denna §. kommer att lyda sålunda: Ej må någor vädja emot Rådstuf vu-Rätts dom, der hufvudsaken ej går öfver femtio dalers värde, efter ty, som i 1 Ssagdt är. 1 den stad, der något serskildt derom stadgadt är, rätte sig Domaren och parten derefter. 17. §. De i slutet af denna §. förekommande orden: ”vare vad deri tillåtet, ehvad det är emot Lagmans-, Kämnerseller Rådstufvu-Rätts dom,” ändras till följande ljrdelse: Vare vad deri tillåtet, ehvad saken är af större eller mindre vigt. a4' S• Denna §. erhåller följande lydelse: Besinnar han sig, som emot Rådstuf vu-Rätts dom vädjat, och vill ei sitt vad sedan fullfölja, kungöre det vederparten, såsom i 2 Som Härads-Rätt sagdt är, vid äfventyr, sorn der stadgadt finnes. Expedit iöns-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse N.O 1o3. 3 gr, XXVI. °/AT. u S Första punkten i denna §. andras sålunda: Hvar sorn ifrån Under-Rätt vädjar, ställe för sig tvänne löftesmän, som borga bägge för en, och en för bägge, för kostnad och skada, den han kan skyldig kännas att gälda; tage deras skrift derå, och lagge den vid sin inlaga i Hof Rätten in. 2. $. Denna §. kommer att lyda sålunda:
Hr Printzensköld anser det vara en förmån att hafva färre instancer, så blir det ju ej likhet inför lagen, om R. o. Ad. får färre instancer än de andra. Jag för min del deremot tycker det vara en förmån att hafva flera, och att 2 instancer är för litet; så att det vore för 11. o. Ad. en fördel att få samma rättighet som de öfriga Ståndens ledamöter, nemi. att få sina mål pröfvade i flera instancer. Jag vill äfven tillägga att det för de personer, som bo nära intill hofrätt, kan vara detsamma om de först eller sist få sina mål pröfvade af densamma; men alt i fall som Hr Printzensköld sagt, man skall låta det inverka, som flertalet har mesta nytta af det för flertalet, som bor aflägset frän Hofrätterna, är förenadt med mycken kostnad att der hålla komissionärer. Gr. Sparre: Jag har ej anspråk på att kunna öfvertyga Hr Printzensköld om fördelarna eller olägenheterna af den ifrågavar:de förändringen; men då fråga är om eftergifvande af en rättighet som eges af det Ständ jag tillhör, sä anser jag mig böra till besvarande upptaga de skäl emot ifrågavar:de eftergift, som af Hr Printzensköld blifvit anförda. Han har hufvudsakligen grundat sin argumentation derpå, att om denna rättighet är en verklig fördel för R. o. Ad., sä hör R. o. Ad. icke eftergifva den. Jag har redan yttrat mig derom huruvida det är en fördel eller ej för R. o. Ad., äfvensom jag svarat, huruvida R. o. Ad., äfven om det vore en fördel, borde eftergifva den; och svaret ligger deruti att, om del är en fördel, hvarigenom olägenheter uppkomma för andra samhällsmedlemmar, så bör den eflergifvas. I privaträttigheter bör R, o. Ad. ej åtnjuta några förmåner framför andra. R. o.
Mos, Enbärsoch Flädersamt Mullbärssaft, hänföras under Apotheksvaror. Mosaik-arbeten; se Sten, all annan, ej specificerad, arbetad. Muddar; se Vantar. Muffar; se Kläder. Murklor ; se Svampar, ätbara. Mursten; se Tegel. Musikaliska Instrumenter; se Inslrumenter. Muskot, insyltad; se Confiturer. Musslin; se Väfnader, bomulls-. Myntkoppar; se Koppar. Myrrha, hänföres under Apotheksvaror. Nankin; se Väfnader, bomulls-. Natron, kolsyradt; se Soda. Nattsäckar: se Portföljer. Negerhead; se Tobak. Nettelduk; se Väfnader, bomulls-. Nickel; se Kopparnickel. Nicht eller Tutia, hänföres under Apotheksvaror. Nopkin; se Väfnader. Nyseller Prustrot, hänföres under Apotheksvaror. Bih. till B. St. Prof. 1850 & 1851, 10 Sami. 1 Afd. 71 562 ExpeditionsU/sko t te is Förslag till tind. Skrifvelse, N:o 197. ej hänförliga, eller Oljor: Feta; Hampoch Palntandra till Apotheksvaror eljest icke specificerade slag Flygtiga, eller Essencer, ej specificerade (flaskornas vigt inbegripen) Ost, alla slag Papp Papparbeten, alla slag:
Majit har vidare äskat, dels att uti anslags-summan för Generallandlmåteri-kontoret, nu utgörande 16,467 Ridr 50 öre, tillökning må beviljas med 7,657 Ridr 50 öre, till förbättring af personalens löner, i enlighet med afgifvet förslag, som af bifogade tabell JVs 4 inhemtas, dels ock att för Förste Landtmätarne i limén lönerna, hvilka, såväl de indelta som de oindelta, för närvarande uppgå till olika belopp, vexlande mellan 384 Ridr 34 sk 8 rist Banko med derunder inbegripne 33 tunnor spanmål, och 987 Ridr 14 sk. 11 rist samma mynt, de indelta lönerne förvandlade efter markegång för åren 1846—1855, måtte ökas till 1,800 Ridr Rimt för hvardera, samt Andre Landtmätarnes löner likaledes höjas från deras med 336 Ridr 45 sk. 4 rist biko, jemte derunder inbegripen spanmåls - Stats-Utskottets Utlåtande M 122. 13 förhöjning, nu i allmänhet utgående belopp, till 900 R:dr R:mt hvardera, hvartill erfordrades tillökade anslag, för Förste Landtmätarne af 18,453 R:dr 74 öre och för Andre Landtmätarne af 8,878 R:dr 66 öre, eller tillhopa 27,332 R.dr 40 öre, så att, med tillägg af ofvannämnda tillölcnings-summa för General-landtmäterikontoret, den behöfliga anslags-förhöjningen för Landtmäteri-staten uppginge till 34,989 R:dr 90 öre; hvarjemte Kongl. Majit ansett följande vilkor för löne-förhöjningarnes åtnjutande böra stadgas, nemligen att ljuspenningar och spanmål under lönerna försvinna; att General-landtmäteri-kontorets embetsoch tjenstemän i fråga om förbud mot emottagande och samtidigt innehafvande af andra publika tjenster, skola ställa sig till efterrättelse hvad Kongl.
Han vill öfvertyga oss, att Thorild ansåg sig vara, utom mycket annat, i Sverige ”en ny Oden eller Oden den andre”. Letar man upp anledningen, så förekommer den på ett ställe, der Stockholms-Postens kritiska system påminnes om sin tystlåtenhet angående alla Mästare och Lidner; hvarvid ock undras, huru det med samma tystnad kunnat ”tåla, att sjelfve den trotsige Passionernas Bard har, som en annan Oden med sina Asar och Göter”, börjat ”införa en ny gudstjenst, och, i rigtig likhet med den gamle, göra landet trångt för Rimmeriets inborne Finnar och Lappar”. – Jag har anfört fyra exempel: det vore lätt, att öka dem till hundradetal. (Hela Recensionen öfver skriften om Efterhärmning är ett sådant). Till och med vid de sorgfälligt utplockade ”grofheter” och ”oanständigheter”, för hvilka han så högtidligt blef bannad, skall befinnas, att åtminstone de flesta förlora hela sin anstötlighet, såsnart de läsas i sjelfva texten, i den förbindelse och den ton, hvari de derstädes förekomma. Säkert är, att lika stora, och större, hafva humoristiska författare (för att ej omnämna egentligen komiska) i alla tider tillåtit sig. Hvem håller ej med Leopold derom, att t. ex. ”asa sig på ändan”, och ”titta folk i ändan”, visst icke äro fina och belefvade uttryck? Men det grofkorniga deraf öfverglänses genom det i användningen på engång så komiskt och så makalöst träffande, när det förra uttrycket möter oss i denna definition: ”Parodien är konsten att asa sig på ändan för att bevisa, att ni ej far med äran i er caleche”; eller det sednare, i denna skildring af en småaktig och negatif kritik: ”Att förlusta sig endast af felen och det fula i Vitterheten, är att se sina skönheter i ändan i stället för i ansigtet; då de likväl aldrig så presentera sig, men deremot en face kunde behaga alla”. Hvarvid Thorild sjelf, visligen, tillägger: ”Det är visst, att denna tanke är vida mindre skön, än klar”.
Grieg soin komponist är IXngeseii kiind af hela den iniisikaliska, och jag kunde kanske tilkggn, hela (len omusikaliska verldeii. Meii han a r ej, mycket känd soni pianist. Och dock hör man sällan ett ädlare spel. Jag ville uppställa hans cxekutioii som den norm, till hvilken var lids pianospel borde sigta. Allt buller och bang lika bannlyst som omotiverade pianissinioeffekter. Det är icke ett predikande soni Hulo \ vs, icke ett berusande som hlenters, icke en raffinad som Essipofls spel. Ilet Xr den fullödigaste konst, ren och adel. Och dock fans det iiagon, som hos publiken gjorde Grieg rangen stridig. Det var en qvinna. Hon var hvarken ung eller skön. Och, ehuru shgerska, saknade hon stsmnia. Fru Nina Grieg var, dP hon gifte sig med Grieg, en liten vänlig * familjeflicka., som visst aldrig hade drömt sig en framtid som konst~iiiriiina. Hennes bekanta omtala henne frin ilen tiden som en obetydlighet, vid hvilken ingen menniska hzite sig. Och hon har under sitt iiktenskap utvecklat sig till en konstnarinna af rang. Hon sjunger som ingen annan. Alan ser en halfgammal dam, nigot oordnadt har kring ett iafirkvYrdigt litet, vänligt ansigtr, stora niistaii stirrande öppna ögon och en mager kantig figur. Och nar hon faller in med s h g e n efter Griegs sm8 koncisa förspel, fangslar hon genast, ovilkorligt. Det a r nYstan naturs6ig. NSgontiiig olardt till och med. Men det 21 förtjusande. Det ar Xnilock fin konst, ehuru kanhända utan skola. Hon kan icke öfverträffas i &gt;&gt;lin unga Hrud&gt; och andra Griegska visor. Det Xlskv5rcla k~iistnärsparet, sasom d e synas uppi f r h estraden, utgöra ett egendomligt kontrasterande helt. S9 olika och dock harmoniska.
Nej, anses Rikets Ständer hafva beslutat, att ifrågavarande § skall erhålla följande, af Kongl. Majit föreslagna samt af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet antagna lydelse: »Straff vare förfallet för brott, som ej blifvit åtaladt 1, inom två år, om det ej i lagen med svårare straff än fängelse belagdt är, eller 2. inom ho år, om det ej i lagen med svårare straff än straffarbete i två år belagdt är.» 14 Kap. 3 § 2 morn. samt 4, 5, 40, 41 och 38 §§. Utskottets förslag i dessa delar är af Borgareoch Bonde-Stånden godkändt. Preste-Ståndet har för detsamma antagit den lydelse, Kongl. Maj:ts Proposition innehåller. Enahanda beslut är, hvad 5, 10 och 11 §§ angår, fattadt af Ridderskapet och Adeln, hvilket Stånd deremot i fråga om 3 § 2 morn., 4 och 38 §§ skiljt sig från så väl Utskottets som Kongl. Maj:ts förslag; och ehuru således tre olika meningar härutinnan förefinnas, torde dock en kort redogörelse för skiljaktigheten emellan dessa meningar ådagalägga, att någon särskild votering för bestämmande af kontraproposition icke erfordras. Enligt Kongl. Maj:ts Proposition skulle, i den i 3 § 2 mom. förutsatta händelse, det i samma §:s förra mom. bestämda straffarbete på lifstid kunna inskränkas till viss tid, från och med sex till och med tio år. Utskottet, som i förra mom. ändrat den af Kongl. Majit föreslagna straffpåföljden till straffarbete på lifstid eller i tio år, hvilken ändring genom tre Stånds röst blifvit Rikets Ständers beslut, hade äfven föreslagit den ändring i 2 morn., att för den deri omförmälda händelse, det i förra mom. utsatta straffarbete må till fyra år nedsättas. 4 § i Utskottets förslag skiljer sig från motsvarande § i Kongl. Majis Proposition, dels i redaktionen i fråga om karakteriseringen af det i §:n upptagna brott, dels ock deri, att för samma brott straffet, som enligt den Kongl.
Modenffdr för Damkappor, Stookholm, Z 2 ~ ~ ~ a g 8 # P ~ &amp; g &amp; P d S g a 12, ta % rekommenderar sitt stora och nkhaltiga lager af alla Nouveaat6er för sasongen. Sarsluldt far rekommendera mitt stora lager af w Pelsverk för Pdskappor med dartill passande ofvertyper - ar fiyttadt till. 82 D~ottninggatain, in pR gRrden. Partilager för aterforsaljare I tr, upp .i samma hus,. I 1Kol; msgt. M. Hveieniska Skodon tillverkas för Herrar, Damer och Barn,. OBS. Prisbelönta nf ~riikt-l~eforn-i f &amp; eningen. Skodon tillverkas afven efter modern fason. s Reparationer A.llt nrbote iitförcs iioggr.ziiiit och; tf? ) %sta iiinteriol. a verkstiillas val och på bestämd utlofvad tid. P. GUST. Aug. Magnusson '. (etablerad 1860) 46 k 48 Vesterianggatan 46 48 - Försaljningslokaler: n e d r a liotten, e %, tv&amp; och t r e tr. npp ' STOCKHOLM. : Största lager i Norden Kulörta o. Svar ta Y llekladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvättkladningstyger - Schalar och Resfiltar m, m, 0 bser~ er&amp;! Genom direkta farbindelser iied inoch utlandets förnämsta fabrikanter kan jag. erbjuda ofvanniimda zirtiklar bättre och billigare än iiagon annan och torde en hvar genoni besök i mina lokaler eller genom reqvisition af * rotver oCh iaror lätt blifva öfvertygad om fördelen att ' hos mig fylla sina behof af dessa artiklar. e. En st or mans, hustru. Kan väl en skönare hederstitel än denna bäras af en kvinna? En s t o r mans hustru! Att rara ett ' med en man, hedrad och uppburen af en hel nation!
Jemte anmälan, att först under nyssförlidne Februari månad ett belopp af 90,000 R:dr blifvit, i afräkning å detta lån, från Riksgälds-Contoret ulbetaldt, får Utskottet äran tillkännagifva, att Fullmäglige, som, i anseende till detta Verks nuvarande fördelaktiga ställning, trott sig icke behöfva att, på sätt föreskrifvet varit, härtill erforderliga medel genom upplåning anskaffa, i sådant afseende förfrågat sig hos Utskottet; och skall Utskottet framdeles jemväl rörande detta ämne till Rikets Ständer afgifva serskildt yttrande. 6:o Angående de på Riksgälds-Contoret anvisade Creditiv. (1835 års Rev. Ber. pag. 4—5, 1837 års Rev. Ber. pag. 9—10, 1839 års Rev. Ber. pag. 5—6.) Under nästiidne Januari månad, har Kongl, Stals-Contoret, i ytterligare afräkning å den till utomordentliga åtgärder för Rikets försvar anvisade hälft af det så kallade Mindre Creditivet, reqvirerat och erhållit 145,000 R:dr, så att hela den för berörde ändamål anslagna andel af detta Creditiv, eller 500,000 R:dr, numera blifvit från Riksgälds-Contoret utbetald. Siats-Utskottets Utlåtande, T.o J5. Deremot hafva under innevarande år ytterligare blifvit till Riksgälds _ ^ ^ O O Contoret återbetalda följande Crediliv-summor, nemligen: å det till anskallånde af spanmål i missväxtår vid sistförflutne Riksdag anvisade nya Creditiv R:dr 50,000: och å Creditivet lill kostnader i följd af cholera-farsoten 6,305: 24. utgörande således Riksgälds-Contorets nu mera återstående fordran för hvad som blifvit lyftadt å förstnämde Creditiv 100,000 R:dr och å Cholera-Creditivet 67,401 R:dr 25 sk. 9 r:st.
Vid arrendeoch hyres-kontrakter samt cerlrpartier har man icke allenast ansett beräkningsgrunden olämplig, utan helt och hållet befriat dessa handlingar från stämpel-afgift, utom i de fall da de inlör domstol skola löretes. Då så skett, synes det mig, som borde man i främsta rummet varit betänkt på att borttaga en principvidrig beiäkningsgrund just med afseende å stämpel till bouppteckningar, der vid tillämpningen den största orättvisa icke allenast kan, utan alltid måste ega rum. De som försvara ofvannamnde beräkningsgrund, utgå från den synpunkten, att ett förmögnare sterbhus bör i stämpel—afgift betala mera för hvarje hundrade Riksdaler än ett mindre bemedladt sterbhus, men man förbiser härvid den vigtiga omständigheten, att det alltid är beroende på arfvingarnes antal, huruvida hvar och en får större eller mindre del i arfvet, och dessutom inträffar ju nästan alltid, då en af makarne i en familj dör, alt den efterlefvaude, i stället för att vinna tillökning Heiillnings-Utskottets Betänkande M 22. i «in förmögenhet, mäste till barn eller den allidnes närmaste anhöriga afstå en stor del deraf, då det naturligtvis måste vara obilligt att Staten i ty fall tager i skatt efter samma beräkning, som om den efterlefvande makan fått ärfva. Huru orättvist denna beskattning utfaller med afseende å arfvingarnes antal, torde genom exempel blifva åskådligt. Om ett sterbhus antages ega 20,000 K:dr att dela emellan 5 barn, så att hvar och en erhåller 4,000 R:dr, skall för dessa 4,000 R:dr, enligt Utskottets förslag, betalas 12 R:dr i stämpel-afgift, enär afgiften för 20,000 R:dr gör 60 R:dr; men om deremot i ett annat sterbhus med 4,000 R:drs behållning det blott finnes en arftagare, så skall denne, enligt samma förslag, betala endast 8 R:dr i stämpel. Finnes det väl någon billig grund, hvarföre den ena skall till Staten betala 33V* procent mera än den andra, då arfvet i båda fällen är lika?
Länet besörja ordning och skick vid Gästgifverierne, samt enär, på sätt förenärnndt är, vid utgörandet både af Hålloch Krono-skjuts, legan för anskaffade hästar i stället för de derifrån uteblifne, utgjör det svåraste ansvar den försumlige Hemmansåboen får vidkännas, Konungens Befallningshafvande kan, i förhållande till förseelsens beskaffenhet och de orsaker dertill föranledt, jemka och mildra i afseende på hötesansvaret, hvilket vid målets behandlande af Domstolen icke instämmer med de den samma tillkommande åtgärder; Ty och då i öfrigt hvad af Riksdags-Fullmäktigen Jonas Jansson, på sätt ofvannämndt är , blifvit föreslagit, i stället för Lag-Utskottens Fetänkandert. 381 att förekomma, tvertom otvifvelkaktigt skulle leda till den följd, art Krono-Betjente lemnades tillfälle till obehörige prejeriet", genom det den kunde, Konungens Befallningshafvande ovetande, anställa åtal för skjutsförsurnmelser, dem de sedan icke fuUföljde, om hvilka åtgärder Konungens Befallningshafvande komme att sakna kännedom, samt, enligt Kongl, Brefvet den 17 Juni nästlidit år och Krigssamt Karn. mar-Collegiernes derå grundade (Jirculaire-Bref af den 2 derpå följde September, Konungens Befallnigshafvande är ålagdt, att, till förekommande af längre resor för Allmogen, i ändamål att höras öfver anmäldte skjutsförsummelSer, så vidt ske kan, undvika den tilltalades personliga inställelse, hvarigenom det, som med ifrågavarande motioner i synnerhet åsyftas, synes vara vunnit, anser Utskottet sig icke äga skäl tillstyrka bifall hvarken dertill, att pröfningen och afgörandet utaf frågor om skjutsförsummelser må från Konungens Befallningshafvandes till Härads-Rätternes handläggning öfverflyttas , eller att ett sådant Rättegångssätt, som det Jonas Jansson velat åstadkomma, må antagas. Detta allt varder dock till Riksens Högloft. "Ständers vidare granskning vördsamt öfver"