Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer måtte bevilja on förhöjning i detta anslag af 5,000 R:dr, för att auvändas till årsarlvoden samt reseoch traktamentsersättningar åt två i kolning och bräuntorfs-beredning kunniga personer, hvilka skulle ega att, uppå reqvisition från brukseller skogsegare, mot ersättning efter enahanda grund, som för agronomer vore fastställd, meddela nödig praktisk anvisning för tillämpningen af de härvid begagnade bästa methoder; och hafva, med bifall till denna nådiga framställning, Rikets Ständer funnit skäligt bevilja ifrågavarande anslagstillökning, 5,000 R:dr årligen. 42:o. Vid sistlidne riksdag, då, i fråga om ersättning till Sala silfververk för dess förlust i händelse skatteförenkligen komme att tillämpas på de till silfververket anslagne räntor af det så kallade Salbergs län, E. K. Majit, bland annat, föreslog, att, till beredande af ränteförenklingens fördelar jemväl åt do skattdragande i nämnda lån, Rikets Ständer måtto bevilja ett förslagsanslag, motsvarande värdet af 185 tunnor spannmål, hälften råg och hälften korn, att sednast den 21 December årligen Bergslaget, efter ett, hvarje år för de nästförflutna 10 åren bestämdt, medelpris, tillhandahållas i ersättning för Bergslagets förlust å grufvedrängs-sädons och dagsverkspenningarnes förvandling, beslöto Rikets Ständer, att, enär Sjette Hufvudtiteln, å hvilken det erforderliga anslaget rätteligen bort uppföras, redan vore till större delen reglerad, dessa medel måtte från Riksgälds-kontoret utbetalas; i följd hvaraf ett belopp, motsvarande värdet af 185 tunnor eller 1,165,B kubikfot spannmål, hälften råg och hälften korn, efter ett antaget pris af 2 Ridr kubikfoten, men i rundt tal förvaridladt till 2,400 R:dr, blef för hvartdera af åren 1861, 1862 och 1863 för berörda ändamål å Riksgälds-kontoret anvisadt till E. K.
Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att de öfrige respecrive Riks-Stånden nu mera godkändt Instructionen och Eds-Formulairet för Banco-Utskottets Ledamöter, enligt derom ankomne Protocolls - Utdrag från BorgareStåndet af den 6 samt från Presteoch BondeStånden af den 8 i denna månad , hvadan och sedan berörde Protocolls-Utdrag blifvit uppläste samt alla Banco - Utskottets Herrar Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, uppå anmodan inom skranket inträdt, Herr Grefven och LandtMarskalken jemte Utskottets Ledamöter aflade den föreskrifne Eden, hvilken dem af Riddarhus-Secreteraren förestalvades. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan half till Tvä eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Den i o Decembtr. Onsdagen den 10 December. v, * - v.. Justerades Pleni-Protocollet för den 6 i denna månad. Herr Grefven och LanJtMarsialken hemstäljde, att, sedan Riksens Ständers Revisorers Berättelser, angående: i:o Banco - Verket, 2:o Riksgäjds - Contoiret och det derunder lydande GeneralAssi* stance-Contqir, 3:° Allmänna Magazins-Inrätf:? ningen, 4:0 StatsVerkets Förvaltning och Räkenskaper, 5:0 De under Kongl. Commerce* (Cpllegii Förvaltning stående Fonder pch Medel, samt 6:0 Hospitalsoch LazaretsRäkenskaper» ne, nu mera frän de öfrige Stånden återkommit, och blifvit af dem till serskildte Utskott remitterade, Höglotl, Ridderskapet och Adeln jemväl matte ifrågavarande Berättelse): till behörige Utskott remittera.
Herr Larson, hvilken från Vasateaterns glada operettlif flyttade till det allvarsamma Göteborg, har vunnit i säkerhet, men hans figurer sakna ännu saft och färg — måtte han en ging få säga som Per Olson om vargarna: nu komma del Voilà le rideau qui se lève. Ecoutons! Det är Niniche — den sorglösa, frivola, frestande vackra Xmiche i Gerda Grönbergs gestalt, som visst inte saknar sin lilla parisiska embonpoint. Men det klär henne. Och hon sjunger lika friskt, lika fint och tilltalande — ja, kanske ännu mer artistiskt fulländadt än förr, när hon var den firade divanunder salig Ladans glansdagar. Litet mera gnistrande godt lynne, litet mera lätthet och spiritualitet i replikbehandlingen och sjelfva Judic — ja, fru Cysch skulle ha ropat » bis » och applåderat. Stockholm är afundsjukt på Göteborg, som enleverat Gerda Grönberg. Vi ha Anna Pettersson, det är sant, men hon är trolös och qvistar ibland ifrån oss för att skörda guld och lagrar på annat håll. Och Vasateaterns frkn Ekström är visserligen vacker, men allt för enformig och intetsägande i sin konst att kunna höja sig till operettdivornas stjernhimmel. Nej låt oss få Gerda Grönberg tillbakal Kanhända. — Qui vivra verra! Den som lefver får också se, hur Stora teaterns öde kommer att gestalta sig till nästa spelår. Men känner jag Göteborg rätt — det är en stolt och handlingskraftig stad — låter den icke tillfället gå sig ur händerna att sjelf fk äga sin teater. Och inträffar detta går med all säkerhet Stora teatern en både i ekonomiskt och konstnärligt afseende ljusare framtid till mötes. Det konstälskande Göteborg har också under hösten 89 lärt känna den man, som bättre än någon annan skulle kunna föra den dramatiska konstens runor i deras stad med ära. Det är öfverflödigt att nämna hans namn: hans eget arbete talar för honom. Daniel F — m.Kanslirådet Forssman och brän vinsförsnillningarna. Ny belysning af Snlla.
Det är liksom om hans ovänlighet emot mig fråntagit mig eganderätten till mina treåriga erfarenheter af honom. Ytterskalet af denna erfarenhet – det enda man har att ge bort – lade jag derför i hennes händer. Det var som qvarlåtenskapen efter en död blott. Allt som funnits lefvande mellan oss det hade assimilerats af min egen varelse, tätnat och hårdnat den: det kunde jag icke ge. Det var för öfrigt en underlig uppgörelse. Ett slags testamente. Hon gjorde mig alla frågor utan skygghet, säker om att jag skulle besvara dem ärligt, och jag gjorde det. Jag hade inte rätt att hålla något för mig sjelf, tyckte jag. Han hade tagit den ifrån mig. Jag talade kort och utan ett ord om mig sjelf. Det var som vid en bouppteckning: den afträdandes känslor höra icke till saken, men den tillträdande kan fordra att uppgifterna skola vara riktiga. Och så kom den för henne vigtigaste frågan, den, då min ärlighet hade att aflägga sin ed: ”Har ni har ni märkt om det specielt qvinliga jag menar om den egenskapen att vara qvinna utöfvat något större inflytande öfver honom? Är det qvinnan han ser. Är det detta som drager honom? Är han emottaglig för detta? Jag tänkte efter ett ögonblick. ”Nej jag tror det icke. Han talar alltid så, jag tror också att han skulle önska att Nåja. Jag vet det inte. Men det säkra är att han i mig icke sett qvinnan.” ”Det har således endast varit kamratskap?” ”Ja.” Det uppstod en lång paus. Hon tycktes grunda på något. ”Man kommer lätt på den foten med mig. Jag tror det kommer af att jag som barn vuxit upp med pojkar.” ”Det gör nog mycket.” Sen talade hon vidare. Hvad han behöfde för att rycka upp sig var att bli gift. – Ja, det visste jag. Men gifta sig hade han icke råd till, och dessutom trodde jag icke att det just nu fans någon som han skulle ha lust att lefva ett helt lif med. Så det var inte att tänka på. En grundlig förälskelse skulle emellertid kunna vara alldeles tillräckligt. Så började hon berätta att hon redan på Lundegård kunnat märka att vi icke voro sams.
Embetsverk, i afräkning å detta kreditiv, lyftat och utbekommit följande summor, nemligen: under Juni månad 1848 R:dr 750,000: under Juli „ samma år „ 250,000: under Augusti „ samma år „ 250,000: under Oktober „ samma år „ 250,000: under Mars „ innevarande år „ 150,000: och under sistförlidne September månad „ 100,000: - eller tillsammans R:dr 1,750,000: Jemlikt Rikets Ständers vid 1840 och 1841 års Riksdag meddelade och i sednast församlade Revisorers berättelse, sid. 30, åberopade beslut, angående fonden för Hjeltnare kanaloch slussverks underhållande, skall utlåningen af denna fonds medel verkställas i öfverensstämmelse med ett särskildt, efter dertill af Kanal-direktionen afgifvet underdånigt förslag, utaf Kongl. Maj:t i nåder faststäldt och utfärdadt reglemente. Enligt hvad nuvarande Revisorer inhemtat, har väl Hjelmare Kanaloch slussverks-direktion, i början af år 1848, till Kongl. Maj:t inkommit med förslag till ett sådant reglemente; men som detta i underdånighet föreslagna reglemente, på sätt Fullmäktige i Riksgälds-kontoret, uti deröfver infordradt utlåtande, erinrat, i fråga om både utlåningens besörjande oell räntans beräkning, var stridande emot de af Rikets — 55 — Stander härom meddelade bestämmelser, så har Kongl. Maj:t, under den 16 Maj sagde år, förklarat Sig icke kunna detsamma gilla och utfärda; varande Direktionen af Kongl. Majit anbefalld att, under noggrant iakttagande af Rikets Ständers, med hänsigt till besagde medel, fattade beslut, uppgöra samt Kongl. Majit underställa ett nytt förslag till ifrågavarande reglemente; hvilket förslag också lärer snart komma att (ill Kongl. Majit ingifvas.
— Men du hör mig icke, lilla Clementina; du tänker aldrig annat än på din granna fågel! Utan att svara gaf Clementina sin fader blott en vänlig blick; sedan fortfor hon ömsevis att smeka, ömsevis att mata den lilla paradisfågeln, som satt på hennes venstra hand. Fadrens blick hvilade öfver den undersköna taflan, som låg utbredd under hans fötter. Efter en stund fortfor han: Du plägar vara förståndigare än man annars vanligen är i din ålder, mitt barn. Men ha då dina unga ögon endast sinne för denna colibri och hans vackra färgor? Skåda då omkring dig, Clementina! Här skall du finna ett icke mindre praktfullt, men vida mera storartadt färgspel. Skåda denna hafsvik, kanhända den skönaste på jorden, med dess hundrade öar, dess pittoreska uddar, dess djerfva, med casteller krönta klippor, dess tusende fartyg från alla jordens trakter! Skåda denna hufvudstad, kronan i vår verldsdel, som betäcker den omätliga stranden, med dess hvita palatser, kyrkor och kloster, omvexlande med ringare hus och hyddor, som ömsevis blygsamt gömma sig bakom de resliga träden. Och sedan den andra stranden, midt öfver viken: hvilken rikedom, hvilken kraft i vegetationen, hvilken mängd af plantager, aldear, lundar, spridda än här än der; och högre uppåt bergen, se, alla dessa bland löfven halft framskymtande landthus, liksom fågelbon sväfvande i luften! På en gång hvilket majestät och hvilken vänlighet, hvilken vild storhet och dock hvilket stilla behag! Och hör, hur stolt atlantiska böljan, som glittrar i solen, rullar fram mellan dessa stränder, och kastar sitt purpurskum på Corcovados klippor! Ja, min fader, svarade Clementina, här är vackert, här är präktigt! Men ändock skulle jag önska, att vi vore tillbaka till vår hembygd, vårt lilla Santos, till vår trefliga ö San Vicente! Hur länge vill du bo här, fader?
Leffler hade germanens långsamhet, Sonja slavens våldsamma impulsivitet i beslut; A. Ch. Leffler hade den hennes ras tillhörande uthålligheten; Sonja ryssens plötsliga, omotiverade öfvergångar och växlingar från ett själstillstånd till ett annat, från ytterlig munterhet till djupaste melankoli, vildaste arbete till makligaste ro. A. Ch. Leffler var en ljus opportunist, som gjorde det bästa af förhållandena; Sonja en våldsam idealist – som hennes ras är det – en idealist, hvilken oupphörligt stötte sin panna mot verkligheten. A. Ch. Lefflers hela temperament var ett, som utan svårighet insåg att »Die Sterne, die begehrt man nicht», Sonja ville intet annat hafva än stjärnorna. Hennes ärelystnad var icke den torra, heta, galliska ärelystnaden, ej heller den inbundna, tunga nordiska: den var släkt med sagotörsten – österlänningens törst – efter det underbara. När hon nått sitt mål, hade det icke vidare värde för henne; hon fullföljde då ett nytt – mindre drifven af äregirighet än af sin glödande fantasi. Nya tankar, arbetsplaner, infall föddes ständigt i hennes eldsjäl och strömmade, utan skönjbart sammanhang, fram i hennes tal. Anne Charlotte upptog ofta i Sonjas flöde af meddelanden endast ett par moment och icke alltid de mest betydelsefulla. Det gränslösa i det slaviska temperamentet var framför allt det för Sonja kännetecknande, och alla bestämda begränsningar kunna därför endast minska intrycket af hennes personlighet. Det var emellertid en sådan begränsning, som A. Ch. Leffler satte som sin uppgift, när hon ville skildra henne hufvudsakligen från den kvinliga, allmänmänskliga synpunkten. Ty äfven som kvinna, äfven i sin erotiska historia, var Sonja på samma gång geniet och ryskan och fasthåller man ej båda delarne, blir hon som kvinna oförklarlig. Sonja Kovalevsky liksom Anne Charlotte Leffler själf, liksom så många andra begåfvade nutidskvinnor, hade gått ej från »womanhood to selfhood» utan tvärtom.
Ej mindre hos Högloft Ridder ffapet och Adeln an uti det Hederwarda Bonde - Skändets har denna Stat bliswit anmärkt till indragning och ali i Varit izon »varande skicklige Officerare för meriter kunna Härtill förordnas uran löneförökning. I anledning häraf har Stats-Ulffottct ä nyo tagit detta anine uti öfwerwägande; Men har icke funnit sig aga anledning, alt sörestä någon annan indragning pä denna Stat, än Utskottets förra Betänkande innehaller. n:o Angående Indelte Regementers Stat. Uri Hederwarda Bonde-S ändet har blifwi an. markt, an Indelta Regemen emes Aflönings-spanne. mäl som i Staten upkages esler z6 si. tunnan, borde, till Den rs Zebruarii. 829 Lill minnande af mera ordning i Näkenffaperne och lätthet, att wid första påseendet känna hwad deste Stater werkeligen losta, upföras efter ärliga markegängs priset. Nti Rakenskaperne kan wisterligen en sadan förändring ffe men akr det uti Riks-Staten icke later sig werkställa, har Utstotket uti dest svar ä anmärk» ningarne wid Stats - Werkets förwaltning tydeligen ädagalagt. 12:0 Angående wadstena RrigsmanshusLasta Derom har Stats-Utffottet redan afgifwit dest särskilta Betänkande, som beror pä Riksens Högloft. Ständers pröfning. iz:o Angående Nilitiä-Boställs-Lastan. Att denna Casta mätte inga till Stars-Werkst och der redowifas, har uti det Hederwärda BondeStander blifwit anmärkt, hwaremot en Ledamot hos Högloft. Ridderskaper och Adeln yrkadt att den borde inftyka till Riksgälds-Contoiret. Efter hwad Utskottets förra Betänkande innebäiler grunda sig denna Castas inkomster pä Kongl.
Sistnämnde fall, eller att ordföranden uti protokollet får sin åsigt införd, då sådant af honom äskas, kan äfven tillämpas, då öfriga ledamöter icke äro af någon skiljaktig mening med ordföranden. Jag är öfvertygad att, då alla ledamöterne äro eniga om beslutet, icke någon motivering är af behofvet påkallad, samt icke heller kommer att ega rum. Då nu en tax:s-komité sammanträder, hafva de skattskyldige uti åtskilliga afseenden öfverklagat bevrs-' beredningens åtgärder. Tax:s-komitéen får då läsa en utförlig motivering af den skattskyldige, hvilken motivering skall ådagalägga det obefogade uti beredningens förfarande. Deremot finnes icke uti protokollet någon utförligare motivering för beredningens åtgärder. Yid sådant förhållande anser jag det vara ganska välbetänkt, att beredningens ordförande bör vara närvarande vid tax:s-komitéens sammanträde, för att, uti de fall, der icke en utförligare motivering för beredningens åtgärder blifvit i protokollet intagen, svara för densamma. På dessa skäl anser jag nödigt att, som Utsk:t föreslagit, bev:s-beredningens ordförande måtte inställa sig vid tax:s-komitéens sammanträde; samt anhåller således om bifall till den nu föredragna punkten. Gr. af Ugglas: Det är redan af en föregående talare an märkt, att motiverna för ett bev:s-beredningsförslag icke kunna blifva särdeles fullständiga eller utförliga. Detta har äfven författningen uti 52:dra §:n afsett, ty der stadgas: ”Skulle tax:s - D e ti 18 Maj f. m. 203 komitéen, vid granskningen och pröfningen af bev:s-berednin gens tax:s-förslag jemte dertill hörande uppgifter och de mot samma förslag framställda erinringar, finna sig föranlåten att från embetsverk och myndigheter eller skattskyldige inhemta ytterligare uppgifter och upplysningar rörande sådana förhållanden, som vederbörande, med hänsigt till bev:s-taxeringen, skola uppgifva, förfares på enahanda sätt, som i afseende å uppgifters eller upplysningars införskaffande åt bev:s-beredningar i § 35 är stadgadt.-)
1 denna bemärkelse är det vi kunna ha rätt att kalla dig vår diktare, m e n däremot icke i den trängre meningen, att kvinnosaken i dig ägt en förkämpe. Det finnes lyckligtvis icke någon sak, något parti, för hvilka d u kämpat; lyckligtvis, ty du vore då icke Ibsen, personlighetens fanatiker, hvilken just g e n o m att vara detta o c h endast detta hos dina samtida, kvinnor s o m män, skapat vissheten: att personlighetens frigörelse är den enda lyckan, att modet att i alla lifvets stora s o m små ögonblick vara sig själf, det är enda vägen till denna lycka. Du har sagt att ditt mål varit att revoltera människoanden o c h omdana samhällsordningen. D u har därunder äfven gifvit kvinnan revoltens m o d och tviflets ande, så att hon vågat syna den ohållbara maskinsömmen i hvardagseller festdräkten, m e d hvilken den bestående samfundsmoralen länge höljde hennes personlighet. H o n som mannen har v i d din hand förts till upptäckten, att personlighetens frigörelse innebär rätten att söka sig en egen väg o c h m o d e t att inse, huru en egen väg alltid måste bli en ensam väg; att den innebär viljan att älska, hata, arbeta, fela, lida på sitt eget sätt, efter sitt eget väsens lag, att den innebär frihet för alla personlighetens krafter och makter, icke som hittills undertryckandet af vissa sidor i personligheten för uppnåendet af ett visst ideal. På din väg är personlighetens harmoni oändligt svår att vinna. Och du vet, att dina tankar k o m m a att mana fram starka personligheter, långt innan de skapa sköna personligheter.
Inrättningen hade blifvit stiftad af en enskild man, hvilkens, fortfarande uppoffringar för densamma lill största delen gjorde det möjligt, att berörde antal ynglingar kunde der vårdas; men då det vore billigt, att jemväl Staten genom meddelande af ett anslag utaf allmänna medel erkände det för fäderneslandet nyttiga i en stiftelse, som loge de unga brollslingarne om hand vid deras första steg på förderfvets bana, har af sådan anledning blifvit föreslaget, alt ett årligt anslag af 1,000 R:dr måtte beviljas ifrågavarande Räddnings-lnstitut, med vilkor att minst 20 barn der vårdades samt inrättningen i öfrigt fortfore i sin nuvarande gagnande verksamhet; Och hafva Rikets Ständer funnit sig böra så till vida bifalla denna framställning, att ett anslag af 3,000 R:dr för en gäng blifvit beviljadt att från Riksgälds-kontoret till meranämnde Räddnings-lnstitut utgå. 19:o. Med afseende å den 'beklagaijsvärda belägenhet, i hvilken Lapp-allmogen sig befunne, anhöllo Rikets sednast församlade Ständer uti underdånig skrifvelse af den 26 Augusti 1851, att af förslagsanslaget för fattigvården i allmänhet något understöd måtte, efter E. K.-Mits Nådiga bepröfvande, kunna blifva till utfattige Lappars försörjning ändamålsenligt användt; och har, enligt hvad Rikets Ständer inhemtat, E. K. M:t, i följd häraf, efter vederbörandes hörande, i Nåder förordnal, att af berörde anslag en summa af 1,200 R:dr årligen skulle under 3 års tid, enligt stadgad fördelning, utbetalas till disposition af E. K. Mits Befallningshafvande i Jemtlands samt Westeroch Norrbottens län, hvilka egde att beloppen lill vederbörande församlingars fatligvårds-styrelser öfverlemna, samt derjemte, med bestämmande af vissa föreskrifter i afseende å medlens användande och redovisande, förständiga! E. K. Mils Befallningshafvande att före 3:dje årets utgång till E. K.
Den beväringsskyldige, som icke tillhör någon af sistnämnde undantag, är underkastad att, efter vederböra godtfinnande, blifva anställd vid artilleriet eller vid kavalleriet, eller, om han icke anställes till tjenstgöring vid någon af dessa vapen, kommer hans öde att bero af lottning, huruvida han nemi. skall tillhöra infanteri-stammen eller bevärings-rekryterne, och utfaller lotten så att han tillhör stammen, då får han en öfningstid af 0 är; skall han åter tillhöra bevärings-rekryterna, underkastas han en exersistid Usla året af 21 dagar, 2:dra året af 14 och 3:dje året äfvenledes 14 dygn. Den beväringsskyldige, som ingått vid arméen, kan 262 Den 15 Mars e. m, vidare efter vederböra godtfinnande och 4 års tjenstgöring förflyttas från landttrupp till gardes-infanteri, kavalleri eller artilleri. Med arméens upplösning försvinna naturligtvis de nuvar. reg:tena, men deremot bildas en gardes-brigad med en bataljon infanteri, något kavalleri och artilleri, 14 infanteri-brigader af 4 bataljoner hvardera; 2 kavalleri-brigader och 2 artilleri-brigader. Dessutom förespeglar föx-slaget en besparing af 700,000 r:dr; men jag skulle knappast tro, alt denna kalkyl tål någon granskning, ehuru en sådan här vore på sin plats, om R. o. Ad:s tålamod icke redan vore ultröttadt; dock vill jag hafva anmärkt, att uti kalkylen portionspriset för hela arméen är upptaget lill 10 sk. b:eo, utan att något annat afseende blifvit fästadi derå, huruvida födoämnen kunna erhållas till detta pris, än blott i visst fall i afseende på brödet. Vid hvarje brigad skulle blifva en förvaltnings-direktion att ombestyra förplägning, beklädnad, kasernering m. m.; men härmed förenade kostnader är en omständighet som i förslaget blifvit förbisedd; hästrationen är äfven bestämd oföränderlig till 120 r:dr per år.
Sedan R. o. Ad. nu inhemtat den upplysning, att LagUtskrs alla ifråga var. betänkm blifvit af BondeSt. återremitterade, i sammanhang med en af Peter Pehrsson från Calmar län om sammandragning af alla de nya stadgandena, som Utsk. i dessa betänkm föreslagit, till en enda författning, anhåller jag, att R. o. Ad. äfven måtte besluta återremiss af alla nyssnämnda betänkm, på det LagUtsk., sedan någon granskning af nya civil-Iagförslaget numera icke lärer vid denna riksdag komma i fråga, åtminstone må tillse, huruvida icke alla de nya stadganden rör:de executionsverket, som Utsk. finner nödigt att föreslå, må sammanföras i en enda författning under namn af executionsstadga, på samma sätt som man förut har en dylik sammanförd författning i 1807 års förklaring, och till hvilken man i allt, som rörde executionsverket, kunde hafva recours, utan att behöfva uppleta förändringarna på spridda ställen. Väl har Utsk. uti ett af sina betänkm framställt förslag, att R. St. skulle hos K. M. begära utfärdandet vid riksdagens slut af en enda författning, som skulle innefatta alla under denna riksdag beslutade lagförändringar; men jag anser LagUtsk. sjelf lämpligast kunna göra en sådan sammanfattning i alla de frågor, som sinsemellan hafva sammanhang, såsom förhållandet här är, och jag skulle tro, att Utsk. väl kan medhinna ett sådant arbete så tidigt, alt det under riksdagen kan föreläggas K. M., och Dess sanction derå vinnas. En betydlig lättnad skulle, efter min tanka, härigenom vid tillämpningen ernås såväl för alla domare och executorer som för enskilda parter, intilldess nya lagförslaget kan blifva antaget, lag anhåller på grund häraf om Hr Gr. o. Landtnäs propos. på återremiss af LagUtskrs alla ifrågavar. betänkm för det ändamål, jag nu uppgifvit. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller blott att få förena mig med Frih. Ehrenborgh, och instämmer således i begäran om återremiss af alla de förut bordlagda betänkma från LagUtsk.