Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
bära det der bandet, och inte har jag aflagt någon ed att ej göra det, men det har ingått i våra föreställningar att det är fegt icke våga gå fram sin väg utan. BERTHA. den här gången, du går min! Omanligt, förstås! Men du går ju ej din väg ABEL. qvinna, som offrat dig sitt lif! Du har en representativ skuld, Axel, till den AXEL. Jag känner på mig att det ni säger är falskt, KAMRATERNA men jag har icke haft tid ock kraft att tänka ut svaret, ty det fins ett svar! Det är som om ni skulle kasta nät omkring mig medan jag sitter fördjupad i mitt arbete. Jag känner hur nätet lägger sig om mig, men min fot trasslar in sig när jag vill sparka undan det. Vänta ni, bara jag får ha mina händer fria, så tar jag upp min knif om! Jo, jag skulle göra en visit. Så! Ta hit och skär sönder Era garn. Hvad var det vi talte mina handskar och min paletå! Farväl Bertha! Farväl! Det är sant! Hvar bor Roubey. WILLMER, ABEL, BEHTHA (på en gång). Sextiofem rue des Martyrs! AXEL. Det är strax här bredvid! BERTHA. Nå känns offret så tungt? Alldeles i hörnet! Tack Axel, att du går! AXEL. trött af Ert prat och att det ska bli skönt att komma ut. Farväl! Jag känner ingenting annat än att jag är SJUNDE SCENEN. WILLMER, ABEL, BERTHA. ABEL. Ni vet inte af att han är refuserad! Det är synd om Axel! Det är synd om honom FÖRSTA AKTEN BERTHA. Och jag då? ABEL. du skrefs på ditt eget nämn med fransk stafning kommer du först på o. Det är inte afgjordt om dig än; efter som BERTHA. Det fins alltså hopp ännu för mig! ABEL. Ja för dig, men inte för Axel! WILLMER. Nu ska vi få se! BERTHA. Hur vet du att han är refuserad då? ABEL. visste det. Och jag var smått rädd att få bevittna en scen när jag kom hitin; men han har sålunda inte fått underrättelsen än!
Konungen tillkommer då, på sätt Regeringsformen i § 49 stadgar, att annan riksdagsort utsätta och kungöra. % 77. Riksdagsmännen skola dagen efter den, hvartill riksdagen pålyst blifvit, inför Justitie-statsministern, eller den Konungen i hans ställe förordnar, sina fullmakter till granskning uppvisa, — hvarvid tre bland Riksförsamlingens fullmäktige i Rikets bank och tre af fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra vara tillstädes. Fullmakternas granskning, hvars föremål är att undersöka, huruvida de blifvit i föreskrifven form utfärdade, skall sist inom fyra dagar vara fulländad. Hvardera Kamaren tillkommer sedan att pröfva behörigheten till riksdagsmannakallets utöfvande, ej mindre för sådane dess medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, än ock för dem, emot hvilka eljest, till följd af denna Grundlag, anmärkning äger rum. I sednare fallet bör frågan, så framt den är ostridig, afgöras af Kamaren, men, då nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvisas. Den, emot hvars riksdagsmannarätt fråga är hos Kamare väckt, bibehåller emellertid sin befattning såsom ledamot i Kamaren, intilldess han blifvit förklarad dertill obehörig. lS 78- Kongl. Mcij:ts Nåd. Så snart riksdagsmanna-fullmakterne undergått den i 1 mom. af nästförutR. o. jj; 25. stående § föreskrifna granskning, bör derom hos Konungen anmälan göras af Justitise-statsministern eller den i hans ställe förordnad är. Konungen utnämner då, bland hvardera kamarens ledamöter, dess talman och vice talman. Talmännen och vice talmännen aflägga inför Konungen följande ed: »Jag N. N., utnämnd och förordnad att vid detta riksmöte vara talman (vice talman) i Riksförsamlingens Första (Andra) kamare, lofvar och svär, vid Gud och hans heliga evangelium, att jag vill och skall med all min förmåga upprätthålla och försvara Konungamakten och Riksförsamlingens rättigheter, i öfverensstämmelse med rikets Regeringsform. Jag skall ock ställa mig till ovilkorlig efterlefnad rikets öfrige grundlagar.
Hr Lagerhjelm har ansett grundlagen icke innefatta något bestämdt stadgande, huru förfaras bör, då ett Stånd ogillat, men tre Stånd gillat ett förslag. Jag får i anledn. häraf fästa den värde ledomotens uppmärksamhet på 56 § 2 mom. Reg.F., der, så vida ett ogillande icke kan sägas vara detsamma som en anmärka., det finnes bestämdt stadgadt, att om ingen anmärka, göres, skall förslaget blifva livilande till nästa riksdag. Deraf torde finnas, att då BorgareSt. icke gjort någon anmärka, (ty en sådan förutsätter, att man syftat till en förändring af hvad som är för handen, icke att man afslår eller bifaller det), måste Utsk. anse det ifrågavar. förslaget såsom hvilande och har icke kunnat ingå i någon pröfning af BorgareSt:s yttrade mening. — Hr Hjärne har sagt, att Utsk. sökt revolutionera R. St., hvilket är ett strängt tillmäle, som dock svårligen lärer kunna försvaras. Constit.Utsk. är af grundlagen organiseradt till en statsmagt, oberoende af R. St., till en controllerande myndighet, som existerar ensamt hland constitutionella stater i Sverige; men Utsk. har icke magt att medgifva B. St. förbiseendet af grundlagsenliga former och icke ens rättighet att ändra egna misstag, der sådana kunna blifvit begångna. Jag har för min del icke i Utsk. deltagit i beslutet om såväl det nu ifrågavar. som åtskilliga andra förslag till grundlagsförändringar och deribland förslaget att sammanbinda indragningsmagtens afskaffande med juryinrättningens borttagande; men sedan detta Den ii December f. m. skett, lior Utsk. ingen laglig myndighet att ändra sitt en gång afgifna förslag. Om nu en sådan statsmagt, som till sin princip är återhållande, anses revolutionera statsförfattningen derföre, att den ej medgifvit R. St. att egenmägtigt besluta grundlagsförändringar, så må ett sådant yttrande stå för dens räkning, som fällt det; jag öfverlemna!- till allmänheten att bedöma på hvilkendera sidan den förnnftsenliga behandlingen af saken står.
En ganska stor del af landets befolkning funnes i samma yrken inlärd och förskaffade genom sin konstflit bergning och trefnad för sig och de sina samt åt den angränsande jordbrukaren en lättare afsättning för öfverskottet af jordens alster. Af icke mindre vigt än dessa, med större kapitaltillgång och många arbetare drifna fabrikationer vore för vårt land, med dess långa vintrar, husslöjden och de binäringar, som kunde af allmogen bedrifvas, hvilka till en väsendtlig del voro beroende af nämnde tillverkningar af större omfång. Af alla dessa vigtiga omständigheter och af omvårdnad för så många dess undersåters välfärd, hade Kongl. Majit funnit hinder för Sig möta Bih. lill R. St. Brot. 1853 & 185J. 5 Sami. 2 Hafi. I 2 Konslitulions-Ultkollels Memorial, M 5. att borttaga det skydd, lagstiftningen sålanda lemnade, med mindre full säkerhet kunde gifvas, att de bestämmelser, som kommo att sättas i stället, blefvo beståndande någon längre tid, derunder näringsidkaren kunde hinna bereda sig på andra förhållanden; i hvilket hänseende nödig visshet icke syntes stå att erhålla, så länge, enligt 61 % Re geringsformen, tullbeviilningen i alla dess delar kunde vid hvarje Riksdag underkastas granskning och möjligen äfven förändring. Näringarnes uppkomst och förkofran måste i högst väsendtlig mån bero deraf, att lagstiftningen i detta fall blelve mera läst och beståndande, så att ej tidt och ofta äfventyr för näringsidkaren af menliga omkastningar uppstode.
Kriget emellan Österrike och Sardinien, som under tiden utbrutit, lade likväl hinder i vägen för reseplanens fullföljande, enär tillåtelse icke beviljades främmande Officerare att bese de Österrikiska fästningarna hvarken i Italien eller Ungern. Friherre Leijonhufvud beslöt då, med Chefens.begifvande, att från Wien återvända till Sverige.. Men enär han redan gjort en ganska vidsträckt resa, och under denna inhemtat utförlig kännedom om de i Tyskland pågående fästnings-byggnader äfvensom angående de Österrikiska militär-bildnings-anstalterna samt Österrikiska arméens styrka och sammansättning enligt sednaste organisations-statuter, hvarom berättelse jemte åtskilliga planritningar blefvo till Ingeniör-korpsens arkiv aflemnade, så ansågs han vara berättigad att uppbära hela rese-understödet för år 1858. Af sådant skäl, och då beloppet först den 2 Mars 1859 till Friherre Leijonhufvud utbetaltes, så har detsamma icke kunnat upptagas förr än i samma års räkenskaper, der således 1858 års rese-understöd blifvit redovisadt. Kaptenen Friherre Leijonhufvud återkom i början af Maj månad 1859 till Carlskrona och inträdde derstädes den 16 samma månad i tjenstgöring såsom Fortifikationsbefälhafvare. ålen enär bemälde Friherre varit nödsakad att, af förekommande skäl, afbryta sin resa, och således icke af denna kunnat hemta all den nytta, som varit påräknad, blef Friherren tillför säkrad att, då tjensteförhållandena vid Korpsen sådant medgäfve, och derest Eders Kongl. Maj:t nådigst beviljade-honom tjenstledighet, få ånyo företaga en utrikes resa i vetenskapligt ändamål, samt att, till betäckande af resekostnaderna, i'å tillgodonjuta ersättning af 1859 års anslag, enligt afgifvande räkning; och utfärdades för honom ny instruktion för denna resa. Friherre Leijonhufvud har den 29 sistlidné Oktober återkommit och återtagit Fortifikations-befälet i Carlskrona, men ännu icke inkommit med sin reqvisition på rese-kostnadsersättning.
Hvartill svarades Nej! § 5. Sedan anmäldt blifvit att Eric Jonsson i Munkflohögen vid sistlidne höste-ting på begäran fått afsked från nämndemans befattningen, voro nu socknemännen efter vederbörligen skedd pålysning samlade i allmän sockenstämma för att utse och välja ngn annan i hans ställe, hvarvid och sedan församlingens ledamöter något derom rådplägat de stadnade med sitt enhälliga förtroende vid bonden Erik Andersson i Storbränna, hvilken således af Häggenås socknemän utkorades till nämndeman i Erik Jonssons ställe. § 6. Anmälde bonden Olof Nilsson i Kougsta sig hafva sistl. år tillverkat 4 lispund 10 pund salt-peter, hvaröfver sockenstämmobevis nu meddelades. In fidem N. S. Edlund Uppläst och erkändt intyga på församlingens vägnar: Jonas Jonsson Erik Svensson i Österåsen Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet uti allmän sockenstämma med Häggenås socken, uti dess sockenstuga den 22:de februarii 1846. § 1. S.D. Emedan hos undertecknad kyrkoherde anmäldt blifvit, att Häggenås sockens nuvarande kyrkovaktare Erik Isaksson, genom sin ytterliga begifvenhet på dryckenskap, dels en längre tid ganska mycket försummat och oordentligt skött de pligter, som honom i egenskap af kyrkobetjent åligga, dels emot presterskapet flera gånger visat vanvördnad, såsom ock otidighet emot socknemännen, hvarigenom han skulle hafva förlorat socknens förtroende och ansetts böra ifrån nämnde sin tjenst afsättas, så hade till denna dag allmän sockenstämma blifvit vederbörligen pålyst, på det församlingen måtte höras, huruvida dessa anmälanden vore 116 med sanna förhållandet enliga, samt om densamma ville ännu längre bibehålla Erik Isaksson vid hans tjänst eller han borde derifrån afsättas.
Med förlust af lön är det onda icke botadt; ty den blir flerfaldigt rembour86raä : ffrapor tjena också til ingen ting; detza öfwerantwardas genast ät eldbrasan, eller kan skamlösheten gä sä långt, at man dermed meublerar stna rum, sedan de först blifwit med Den 23 Maj. 223 med förgyllda ramar försedde, hwarpä exempel gifwas. När man gatt sä långt, at heder och samwete är satt ä sido, gör allmänna föraktet lika sa liten werkan pä dem, som wattnet man star pä gäsen. Lindrigare botemedel mot detta onda än tjenstens förlust, gifwes icke. Herr Grefwe har sjelf upmanat at upgifwa och i bewis leda begängna felaktigheter wid Domsiolarne. Detta kan icke ffe utan undersökning. 5xag tager honom pä orden: mä dä icke hwarken han eller nägon annan rättstaffens Domare lägga kinder i wägen för en sädan. Det är af yttersta wigt för dessas ära at en sadan undersökning ster, sedan nu denna fräga är wäckt, pä det de icke mätte warda förblandade med illasinnade: Ty gansta mänga redliga, wältänkande och allmän aktning förtjenande män finnas bland Swensta Domare. Säsom et bewis til nodwandighetcn af bättre tilsyn wid Lagstip ningen, fär jag anföra nägra händelser frän den landsort jag är, Skäne. En man blef dömd at halshuggas; säsom en sädan grof missgerningsman hällen i häckte flera mänader. När mälet blef pröfwadt af Öfwer Domaren, befanns brottet kunna försonas med Sex R:dr. Ännu olyckligare wörö twänne andra, som mäste undergä högsta kroppsstraff och sändas pä fästning, för et brott, som Lagen bestraffar med åttatio Daler S:mnts böter.
Allmän kurs. Punkters och liniers bestämmande genom koordinater; benämning och tillämpliga egenskaper af de kroklinier, som uppkomma genom konens skärningar af planer. Större kurs. Detsamma, jemte bestämmandet af nämnda krokliniers eqvationer. Analytisk geometri af Jocknick. Sedan matrosen behörigen genomgått denna “Förberedande klass1*, först då får ban börja den egentliga underofficers-skolan, hvarest lian, för att blifva t. ex. Underkonstapel, vidare måste genomgå en kurs i Sjö-Artilleri, Förskansiiingsliirn oell Reglementen, samt efter beskrifning och koustruktionstabeller uppgöra lättare artilleriritningar. Utan att hafva genomgått dessa lärdomsprof, är det ieke medgifvet en matros, huru duglig sjöman och praktisk artillerist han än må vara, att blifva befordrad till Underkonstapel, som dock är lägsta graden underofficer. Det är endast i svenska marinen matrosens arbetskraft rigtas åt ett dylikt kursläsande, hvilket också, enligt hvad erfarenheten tillräckligt visat, icke är till mycket gagn för tjensten, men deremot, såsom förut redan är nämndt, medför flera betänkliga olägenheter. Bil. H. Nedanstående tabell visar skilnaden emellan de nuvarande och de föreslagna underofficerslönerua. Enär Styrmän, Konstaplar och Skeppare hafva lika lön i samma grad, upptagas endast de förstnämndes löner: Flagg OO - Bil. N:o 4 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 41 Flaggstyrman eller Flaggjunkare Kongl. Maj:ts Flotta. Flottan. Skärgårdsartilleriet. Lön. Ingvart. Lön. Ingvart. Lön. De nuvarande inqvarteringarna äro höjda 25 procent för underofficerarn© likasom för officerarne vid Stockholms station. Bil. Ii. Ombord å engelska, holländska och amerikanska örlogsfartyg, hvarest den stora mängden af besättningen utgöres af värfvadt. folk från snart sagut alla länder, äro marinsoldater behöfiiga såsom en polis-trupp till stöd för disciplinen. På det svenska örlogsfartyget är förhållandet annorlunda.
Borgare St. vidblef i allo sitt beslut och BondeSt. förklarade i prot.utdrag, att Ståndet antog inbjudningen beträffande tullafgiflerne, hvaremot, då Ståndet icke var inbjudet ali frånträda sitt beslut i afseende på restrictionerna, naturligtvis nåamt sådant frånträdande inom BondeSt. icke kom i fråga. o rf o ' ‘ Resultatet bar således varit, att tre Stand förenat sig i afseende på tullafgiflerne, men beträffande åter inskränkningen lill vissa hamnar, så ålåg det naturligtvis StatsUtsk. alt förändra voter.- propos., emedan, derigenom att två Stånd antagit inbjudning att förena sig i afseende pä tullafgiflerne med BorgareSt., 2me voter.- proposir kommo att förfalla. Då dessa förändrade voter.proposir uti StatsUtsk. uppgjordes, så gjordes der icke någon skillnad emellan de 2:ne olika frågorna, nemi. tullafgifter och restriction lill vissa hamnar, hvilket har undfallit alla Stånden då voter.props-.rne antagits. Följden deraf blef, alt StatsUtsk. uppställde såsom voter.- proposir å ena sidan BorgareStis beslut om tullafgifterne, utan restriclion lill vissa hanmar, och å andra sidan R. o. Adis beslut med restriction till vissa hamnar; hvarigenom BondeStis beslut i afseende å restriction till vissa hamnar endast för införsel af den grof - Den 16 April f. m. 417 grofva ullen de facto blef uti voter.propos:rna förqväfdt. När nu volering blifvit verkställd, och StatsUtslus uppgift ang:de voteringens utgång inköra, så anförde R. o. Ad:s ledamöter, att de ansågo de af Ståndet beslutade restrictionerne så mycket nödvändigare, då ull nu skulle införtullas under två rubriker, och det således vore nödigt, att conlroller iakttogos, så att icke fin ull införtullades under benämning utaf grof.
Uppå derefter framställd propos. blef voter:s-propos:n af R. o. Ad. godkänd. 3:dje punkten. De föreslagna voter:s-propos:na godkändes. Då nu ånyo föredrogs StatsUtsk:s den 9 och 12 dennes på hordet lagda mern. N:o 3o3, med förslag lill votertspropos. för omröstning, i anledn. af skiljaktiga beslut, i fråga om löneersältning till adjungerade ledamöter i Götha Hofrätt, blef den deruti föreslagna votens-propos. af R. o. Ad. godkänd. Upplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s nedannämnda förslag till R. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: N:o 96, ang:de pension å allm. indragn.staten åt f. d. Statssecretm Danckwardt; N:o 97, ang:de understöd för ullsorteringsanstalter i Götheborg och Malmö; N:o 98, i fråga om upphäfvande af allm. lagens stadganden i 25 cap. 7, 11 och 16 §§:na Rätteg.-b:n med flera föreskrifter ang:de summa appellabilis. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 9 och 12 dennes Den 19 September f. m. 479 på bordet lagda utlåt. N:o 3o4, i anledn. af återremiss å utlåt. Detta mål ansågs böra punktvis pröfvas. i:sta och 2:dra punkterna. Bi föl I os. Hr von Hartmansdorff, A11 g.: Jag anser mig böra vid första punkten tillägga, att jag visserligen har bifallit anslaget, emedan jag anser det behöfligt; men att jag derföre ingalunda kan godkänna den uppgjorda organisationen af Just.departementet. Utan tvifvel lärer man icke kunna anföra exemplet af något land der Rikets högsta domstol icke har en cancelli-betjening, som är domstolen underordnad.
Förbehållande mig, att i afseende å §§ 15, 25, 24, i sin ordning här nedan framställa nödiga ändringsförslag med anledning af det nu anmärkta, hemställer jag nu, alt § 10 måtte erhålla följande lydelse: »Denna grundfond skall inom ett år från den dag, oktroj för banken blifvit utfäidad, vara till lulla beloppet insatt samt den i § 15 här nedan bestämda andel deraf till grundfonds-hypothek m. m.» Mom. 5 borde, såsom onödigt, utgå. Förhållandet emellan bolaget och dess kommanditärer är deras ensak. § 15. På grund af anmärkningarne vid § 10 föreslås, att lista momentet skulle lyda: »Af grundfonden skola minst 25 procent i rikets gällande mynt inbetalas, och af den öfriga delen minst 60, högst 75 procent förvandlas, enligt af bolaget meddelade närmare föreskrifter, till grundfonds-hypotheker af sådan beskaffenhet här nedan sägs.» 32 Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande N:o 1. Vidkommande 2:dra momentet, föresläs der, att intecknade skuldebref ej skulle kunna godkännas som grundfonds-hypothek för mer än hälften af »sednast fastställda» taxeringsvärde o. s. v. Att inteckningsbeloppet hålles inom hälften af nämnda värde, är med afseende på säkerheten utan tvifvel välgrundadt; men att värdet skall vara det sednast fastställda taxeringsvärdet, torde så myckel mindre böra i banklagen såsom regel bestämmas, som dertill något inre skäl ej torde kunna uppgifvas. Det sednast fastställda taxeringsvärdet skulle sålunda i alla händeiser blifva för hvarje nytt bolag eli annat än de äldres. Vid utbyte af hypothekshandling skulle ock, bokstafligen taget, den nya handlingens värde kunna blifva olika mot den först nedsattas, och föreskriften salunda mera komma att bidraga lill ojemnhet och osäkerhet, ä i ! uppnående af det åsyftade ändamålet.
Med tillämpning af denna föreskrift, ansåg jag äfven, i motsats mot Rektorsembetets påstående, dess åliggande hafva varit att, vid ifrågavarande tillfälle, för att värja sig ifrån äfventyret af ansvar och ersättning, taga vederbörligt postbevis, icke blott om brefvets inlemnande, utan ock deröfver, att den penningsumma, som skulle remitteras, verkligen varit deruti innesluten; helst i annat fall och då, såsom nu inträffat, brefvet förkommit, laga bevisning om dess innehåll, derom Rektors-embetets egen brefkonceptbok allena icke ägde vitsord, ej heller torde kunna företes. Åberopade Kongl. Kungörelse förutsätter likväl såsom vilkor för dess tillämpning emot den, som försummat iakttaga det föreskrifna försigtighetsmåttet, att, då ett sådant bref förekomme, skulden dertill icke kunde på någon viss person ledas; och i detta hänseende ägde Rektors-embetet tvifvelsutan rättmätigt anspråk att få undersökta och lagligen pröfvade alla de å dess sida anförda omständigheter, sorn med denna händelse hade sammanhang, och de ytterligare förhållanden, hvartill anledningar under sakens utförande kunde förefinnas, vare sig angående det ifrågavarande brefvels afsändning och fortskaffande med posten, eller rörande orsakerna dertill, att det icke kommit Konungens Befallningshafvande tillhanda, och hvad Konungens Befallningshafvande härutinnan i dess utlåtande ändragit. Då, enligt sådana åsigter, jag icke kunde godkänna hvad Rektors-embetet i dess afgifna utlåtande åberopat till bemötande af länsnotarien Sellströms ansökning, ansåg jag mig ej heller böra förvägra honom det bit rade, som han begärt och som var nödigt, på det hans omförmälda ersättningsanspråk mätte i laga ordning komma under domarens pröfning. Jag öfverlemnade fördenskull, medelst skrifvelse den 29 Mars 1842, denna sak till Advokalfiskalsembetet i Kongl.
Och har Hans Kongl, Majit således Stats-Utskottets Betänkandem 1293 af Herrar Eullmägtige i Nåder äskat, att tilL Herr Stats-Secreterareri Battram, emot dess qvit* to, utbetala förenämnde upplupne ränta; Anförandes Herrar Fullmägtige, att de, i anled-' ning häraf, låtit eftersöka och samla sådane handlingar, hvilka om ifrågavarande HemgiftsCapital kunna lemna någon upplysning, och af hvilka följande från Herrar Fullmägtige blifvit tils Stats-Utskottet öfverlemnade och härhos su|j. Litt. A, B, C och I) bifogas nemligen: 1J0 Afskrift af Kongl. Maj ts Nådiga Bref af den 18 Uecember 1780 till Hess och Bikets Stats-Contoir och hvartill originalet derstädes förvaras. 2:0 Afskrift af Kongl. Majtts Nådiga Bref till Hess Biksgälds-Hirection , under samma dato, tagen af en bland äldre handlingar i Biks» gälds-Gontoiret funnen obestyrkt Copia; Tillag.; gandes Herrar Fullmägtige härvid, att som Kongl. Biksgälds-Hirectionen till Biksgälds-Contoiret icke aflemnat några Original-Handlingar,' hafva Herrar Fullmägtige låtit uti Biks-Archivet samt Finance-Expeditionen af Konungens Cantzlie eftersöka Conceptet till denna Hög» Skrifvelse, äfven som något inför Kongl. Maj:t hållet Protocoll, men hvaraf intet dera kunnat igenfinnas. 3:0 Afskrift af Kongl. Biksgälds-Hirectio-’ nens utfärdade förbindelse, att till Hans Kongl.' Höghet Hertig CABL af Södermanland årligen utbetala Fem Tusende Biksdaler, likaledes tagen efter en uti Biksgälds-Contoiret funuf» •» bestyrkt Copia; och M94 Siats-Utskottets Betan/tanden. 4:0 Utdrag af Riksens Högloft.
De fördelar, som dessa flerfalldiga smärre sedelsorter skola, enl. den siste värde talarens åsigt, medföra, anser jag ingalunda uppväga de stora olägenheter, som deraf onekligen uppkomma. Uuder ett så ampelt godkännande af grundsatsen att många sedelsorter bidraga till reda och lättnad i penningerörelsen, vore det verkligen coriseqvent att yrka, det särskilda sedlar måtte utgifvas för hvarje skillingtal. — I afseende på de nu ifrågavar. \\ och 1 o-sk:s-sedlarna, får jag upplysa, att, före sista riksdag, fanns i banco-reglementet föreskrifvet, alt bankens casseurer skulle söka att, så vidt ske kunde, vid utbetalningar använda dessa sedlar. Derigenom lyckades det också alt af desamma få på en gång något öfver 70,000 r:dr utelöpande bland allmänheten; men då man ansåg oriktigt, att bankens betjening skulle äga en föreskrift att företrädesvis utsprida någon viss föga begärlig sedelsort, så ändrades detta stadgande vid sista riksdag, hvaraf följden äfven blifvit, att utelöpande beloppet af oflanämnda sedlar nedgått från 70,000 till 33,000 r:dr. Dessa sedlars mindre begärlighet för allmänheten är härigenom tillräckligt ådagalagd , ehuru till det minskade omloppet häraf jemväl bidragit den omständighet, att den kungörelse, sorn, lill följd af R. St:s anhållan vid iBloårs riksdag, utfärdades angtde prsescriptionstid för gångbarheten af sedlar, lydande å daler kopparmynt, uti åtskilliga landsorter ansetts äfven angå kopparskiljemynts-sedlarna. En ny kungörelse till upplysning om rätta förhållandet torde derföre blifva af nöden, i händelse sådana sedlar än vidare skola utgifvas. Derjemte anser jag mig böra fästa uppmärksamheten på den stridighet, som linnes emellan dessa 10 och >4-sk:s-sedlar och den myntenhet R.