Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan Kongl. Majit, genom nådigt bref den 1 Februari 1853, anbefallt Chefen för Topografiska korpsen, Generalmajoren m. m. C. Akrell att gå i författning om anläggandet af en elektrisk telegraf-linie från Stockholm till Upsala, samt för detta ändamål ett belopp af 14,900 R:dr blifvit af allmänna medel anvisadt, har nämnde telegraf-linie under loppet af samma år blifvit fullbordad och till allmänt begagnande upplåten. Redogörelsen för de anslagna medlen, hvilken undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och icke heller å ltevisorernes sida till någon erinran föranledt, utvisar följande förhållande: Debet: Uppbörd: Anslag till anläggnings-kostnad 14,900: Dito till underhållskostnad 1,850: • Dito för utländska resor 1,037: 8. 6. Credit. Utgifter: Balans till påföljande år: Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena med Lotsoch fy rings-verket, Sjö-karte-kontoret sami Kongl. Flottans Stationer i Carlskrona, Stockholm och Götheborg, Vid föregående stats-revisioner äro särskilda relationer af Revisorerne afgifna, angående granskningen af Kongl. Förvaltningens, Lotsoch fvringsverkets samt Flottans Stationers räkenskaper; men sedan Kongl. Förvaltningens hufvudböcker, sorn förut endast redovisade de utbetalningar detta embetsverk omedelbart bestridt, deremot, från oell med år 1852, i enlighet med faststäldt nytt formulär, innehålla redovisning för alla 5:te hufvudtiteln tillhörande medel och således jemväl omfatta Lotsverket och Stationerna, för hvilka sednare likväl särskilda hufvudböcker, äfven efter nytt formulär, fortfarande blifvit upprättade, dem Revisorerne ock granskat, hafva Revisorerne ansett sig böra för granskningen af ifrågavarande räkenskaper uti en för dem gemensam relation redogöra. Åf Kongl.
På hvarje större exercisfartyg borde vara kommenderade 1 kapiten såsom chef, 1 kapiten-löjtnant såsom sekond, 1 premierlöjtnant och 10 sekund-löjtnanter samt i afseende på desse sistnämnde iakttagas, att på hvarje fartyg blefve beordrade en tredjedel bland de under året och ett lika antal bland de under hvartdera af de 2:ne nästföregående åren utnämnde sekund-löjtnanterna. På detta sätt skulle med 2:ne seglande exercisfartyg hvarje år 20, med en ångkorvett i 9 månader 5, eller inalles under större delen af året 25 sekund-löjtnanter blifva öfvade till sjös, jemte det 3 kapitener, 3 kapiten-löjtnanter, 3 premier-löjtnanter, 1 till 2 machinist-officerare samt det till fartygens bemanning erforderliga antalet underbefäl och gemenskap årligen erhölle öfning på längre expeditioner. De hemma blifvande äldste sekund-löjtnanlerne komme, såsom redan nämndt är, att användas på exercis-skeppet, expeditioner i Östersjön eller till skärgårdstjenst, eller att på annat för dem lärorikt sätt sysselsättas. Den kostnad, som skulle uppstå för att under de angifna tiderna hålla i sjön förberörde exercisfartyg, med undantag af exercis-skeppet på Carlskrona redd, har jag beräknat ungefärli - gen blifva: 1. t„ ° .
Genom allt detta har landet, som lider brist på riksmynt, blifvit öfversvämmadt af en otalig mängd myutrepresentativer af alla färger och storlekar, hvilkas belopp är alldeles oberoende af riksbanken, och riksbanken har således genom dessa privata finans-operationer helt och hållet förlorat sin makt att reglera rörelse-kapitalet eller sedelstockens storlek, hvadan också Bankens förmåga att upprätthålla myntsedlarnes värde blifvit än ytterligare i betydlig mån försvagad. Slutligen får man icke förglömma att Riksbanken har ansvarighet för sina egna sedlar till ett belopp af omkring 33 millioner R:dr B:ko. Och för alla dessa sedelmassor och utländska skulder, i hvilka enskildta invecklat landet, äger riksbanken, såsom förutnämndt är, icke mera än 12 millioner R:dr B:ko uti metallisk valuta, hvarmed äfven ofördelaktiga konjunkturer samt möjligen inträffande olyckor och missvexter skola mötas. Hvem inser icke att riksbankens ställning äfven för den närmast kommande liden är högst betänklig? Det åligger derför Rikets Ständer att i rätlan tid vidtaga alla möjliga försigtighetsmått innan det blir för sent. Ty om sil frets uttagning utur Banken fortgår på enahanda sätt intill nästa riksdag, så måste antingen betydligare del af lånefonderna indragas, och då Banko-Ulskottets Memorial, N.-o 12. 31 skall penningebrist förorsaka mycken svårighet och nöd i landet, — eller ock foras vi allt närmare och närmare till en ny statsbankrutt, hvilket väl vore den största riksolycka, som kunde hända, ty derigenom skulle alla allmänna inrättningar, pensionskassor och enskildta personer, som äga större eller mindre kapitaler, kunna förlora hälften af sin egendom: alla kontanta statsanslag till löner och embetsverk skulle blifva otillräckliga, korteligen: en omhvälfning uti alla egendomsförhållanden skulle uppstå, hvars olycksbringande verkningar för land och rike man icke kan beräkna. Man har väl sagt att Bankens realisationsförmåga bäst förstärkes, om landets industri upphjelpes, kommunikationer lättas, jordbruksoch slöjdskolor inrättas m. m. hvarigenom varu-produktioncn förökas och en tillväxande export kan befrämjas.
Vidare behagade man vid jemförelse med universitetsbibliothekarierna finna, att det ingalunda är rättvist att bestämma löner till samma belopp för desse och den här ifrågav:de, då utan tvifvel lefnadskostnaden är i mångå afseenden betydligt högre i hufvudstaden än i småstäderna. Jag anhåller, då jag nu för första gången har ordet vid öfverläggningen om denna hufvudtitel, att få om densamma yttra några ord i allmänhet. Det har ofta blifvit sagdt, och som jag hoppas oftare yttradt än tänkt, att Regeringen icke hade något annat sträfvande, än att så mycket som möjligt draga penningar ur folkets fickor, och att skaffa sig betydliga medel, om icke till egen fri disposition, åtminstone till fyllande af statsbehofven. Då dylika yttranden förekomma under sådan form, att de göra anspråk på att vara uttryck af det allmänna tänkesättet, ehuru de dock i sjelfva verket endast öro uttryck af den allmänna okunnigheten, så förtjena de visserligen icke något afseende; men då de vid innevide riksdag äfven blifvit fälda inom ett Riksstånd, böra de något närmare betraktas och undersökas. Det torde då tillåtas mig nämna, och kan af hvem som helst lätt finnas, att de suni - 230 I)eii 21 Juli f. m. nior, sorn Stat sU t sk: t t. ex. under denna liufvudtitel tillstyrkt, vida öfverskjuta hvad K. M:t hegart, och detta gäller sa väl om de ordinarie och extra anslagen, som äfven de belopp, hvilka äro afsedda att utgå såsom lån. För den händelse att Statens utgifter komme att i någon mån öfverstiga antingen befintliga tillgångar eller hvad folket utan svårighet kan utgöra, torde det då icke vara billigt att skjuta skulden derför på Regeringen. Det är klart, att för en Depart.Chef kan det icke vara annat än en anledn. till tillfredsställelse, att de olika grenar, som tillhöra hans förvaltning, genom ökade anslag sättas i stånd att vidare utveckla sig; och ur denna synpunkt har jag allt skäl att vara Utskit tacksam; men som medlem af Konungens
Tillfället var emellertid icke gynnsamt den gången: den vördade författarinnan, som då bodde på landet, låg fjättrad vid bädden af en sjukdom, som blef både svår och långvarig. Så blef saken undanskjuten, ända till dess j a g för ej länge sedan vid en flyktig blick i Norrköpings Tidningar, däri » Ester » sedan många år tillbaka skrifver uppsatser » För lördagsaftonen » — k o m att tänka på mitt för så lång tid sedan gifna löfte. Jag uppsökte alltså författarinnan, som sedan någon tid är bosatt i Vadstena, och framförde mitt ärende, som var att erhålla nödiga biografiska data. — » Men, » invände fröken W. helt skälmskt, » hur tror ni väl jag skulle ta mig ut bland alla dessa landshöf dingskor och ministerfruar? » — Mitt uppriktiga svar härpå behåller j a g — med mina ärade läsarinnors tillåtelse — för mig själf. Augusta " Wadsberg föddes den 25 mars 1835 på Trehörna natursköna säteri i Östergötland. Hon var ett ovanligt lifligt och gladt barn och hade lyckan att äga ett föräldrahem, där man förstod att låta barnen hafva all den frihet, som är förenlig med en sund uppfostran. V i d 8 års ålder k o m hon till en flickpension i Linköping, och där fick hon rikligt prof va på hvad » skoltvång » vill säga. Som exempel på den tidens skoldisciplin berättade fröken W. att hon och hennes kamrat under hela deras skoltid ej fingo gå fram till fönstren, som vette åt Storgatan, mer än inalles två gånger. Det ena tillfället var vid generalen grefve Cronhielms begrafning, då den stora processionen under sorgetonerna från lifgrenadierregementets musikkår tågade förbi. — Den andra gången en dylik förströelse bereddes skolans elever var vid ett tillfälle, då drottning Desideria reste genom staden. I och för denna högtidlighet hade vi, yttrade berättarinnan, fått särskild befallning att kläda oss i helgdagsdräkt för att kunna presentera oss så fördelaktigt som möjligt vid fönstren. Lekar och raster voro ej upptagna i denna skolas program. Lektionerna pågingo mellan 9 — 1, således 4 hela timmar utan minsta afbrott.
Tullvärden eller rättare förändrade Tulltaxor, skulle gifva största anledningar till oredor, försnillningar, osäkerhet i beräkningar för importeurer, och en nästan omöjlig controll, hvarföre jag föreslår, ttt 4lde punkten måtte sålunda ändras, att till Kongl. Maj;t öfverlemnas, att i ett för allt, såsom hittils varit brukligt, bestämma det Tull - Den ii Junii e, m, 627 värde varorne i anseende till myntvärdet bör ra äga. Som i öfrigt den i 6;te punkten föreslagne reciprocité till större delen afhjelper allt hvad man annars skulle kunna anmärka, får jag blott recomendera denna reciprocité till ett noggrant iagttagande, och hälst att den må bli vilkoret för de andra föreskrifternee ställande i verket; nödvändigheten torde man kunna inse endast af det exempel, att ett Svenskt skepp får i Engelsk hamn betala lika många pund sterling i umgälder, som ett Engelskt skepp af lika lästetal får betala i Svenska Riksdaler Banco I Svensk hamn. För öfrigt instämmande uti Utskottets liberals grundsatser, har jag endast ani sett mig skyldig härmad lämna de upplysningar, hvilka practiken gifvit mig, och som detta mål nu första gången är före, samt betänkandet således ej får antagas elier förkastas styckevis, anhåller jsg 0111 återremiss. Grefve Mörner'. Jag känner fullkomligen, huru ofördelaktigt det är, att tala i ett ämne, där det är si lätt att med Theorier och hypothctiska uppgifter vinna opinionen på sinsida,genom teckningen af förmoner, som hvar och en önskar måtte erhållas. Jag instämmer äfven uti denna önskan, men efter det begrepp jag i hast kunnat fatta om Betänkandet, har jag fruktat, att det skulle förfela ändamålet.
Mannen hade förmodligen kommit i hack med sin förre husbonde, efter han blef bortsatt just flyttningstiden och enligt utseendet var det förmodligen en något bångstyrig man, men emedan det nyligen dött en dreng för Ortman, blef denne äfven af nödvändigheten tvungen till antagandet af denne Ristilä Heikki. Af kyrkfolket var han, såsom vi redan nämnt, skydd; men af olika orsaker. Större delen hade den skefva och ytliga orsak till förevändning, att han tjenat på Ristilä och det var dem nog. En annan mindre del hviskade någonting annat, som, om det var sannt, verkligen var mera bindande än hans förut «innehafvande» tjenst. Nog af, han gick ensam och så skydd som nu tyckte han sig aldrig varit. Förut hade det icke kostat på honom stort, nu gnagde det i hans innersta och ändå var föraktet eller afskyn oförskyld förr, men nu förskyld och rättvis. Han vek af ifrån vägen och gick i en skogsdunge. Der satte han sig på en halftfrusen tufva och dröjde der länge. Vissa ställen af prestens predikan tecknade sig här lifligt för hans minne och han började att betänka sin själs tillstånd. Mot aftonen af denna dag blef gamla Regina, hvilken som bäst var sysselsatt med läsningen af en andelig bok, obehagligt störd i detta för henne kära nöje genom ankomsten af en för henne okänd qvinna. – Är jag känd af hushållerskan? – sade qvinnan men tillade, då svaret icke straxt utföll, en af dessa artigheter, som äfven bondmenniskor stundom förstå att begagna: – har jag den förmånen att vara känd af pastorns aktade hushållerska? Icke utan en viss nedlåtenhet svarade Regina: – Jag vill minnas, att jag ibland sett er i kyrkan, men ofta måste ni inte ha varit der, efter jag inte känner er till namnet, utan blott till utseendet och det också inte så särdeles. Alla flitiga kyrkgångare känner jag nog både till utseendet och till namnet. Regina affekterade verkeligen att känna alla kapellboer, hvilkas antal kunde ha gått till nära tusen. Och den hon då icke kände, var säkert en lat kyrkgångare.
Eonsistorinm tillkännagiswg, atf han sig beswärgr, och inom zo;de dagen frän sista farlie dagen, som för ve nnderdäliiga besmäre„S ingifwande kill Kongs, Majit blifwit förelkr>fwit, med behörigt bewis inför Konsistorium ådagalägga, gtt de inlemnade underdqniga beswär blifwit t laga ordning fullföljde» sa widq ha>, will hofwa sist talan förivarat, Lades pa bordet, UvlästeS StatS-Utlkyttera betänkande i gnledVing af Amiralen Friherre Leäerströms försiag otti rättighet för Kongl, Majit, att, i händelse landets sjelfständighet skulle hotas qf främmande mggt, öpnq inrikes lqn emot Stats Obligationer med rän» fa eller annniteter til belopp af 4 L Z millioner Riksdaler, eller om denna summa icke skulle kunna till fullo erhg lgs, uvcaga resten såsom krigsgärd, hwisken afwen komme att med Stats Obligationer liqvideras. Detta förffgg hade Utffottet efter an? förande af manga dermed förknippade swärigheter», vä) sedaii v?t sörklqrgt sig hofwa wgrit betänkt pq medel til ändamäiets säkrare minnande, utan akt för framtiden förstöra Rikets krafter eller grnndläg. ga följder, som, i stället för att hjelpa, deremot föröka swärighererna och kunna blottställa för allmän wanmagt och enskildt förswqgande, mätte af Riksens Ständer i allo afsiäs och ogillas. Detta betänkande ätföljdk af ett Protokolls? Utdrag innchgllande Friherre Lehrström? anmärkmngar dorwtv, laoes pa bordet. Up - Den i?
Vördsamt anhålles, att Ni godhetsfullt ville lämna plats för nedanstående upprop i Eder ärade tidning samt, om Ni så finner för godt, uppmana nere, som känna till detta elände, att skrifva för saken. Ingen skulle därför vara tacksammare än » En ringa läsarinna af Idun ». * * Alla Iduns läsare och läsarinnor uppmanas — först de, som hafva något att säga i riksdagen, och sedan de, som kunna påverka de makthafvande — att göra hvad de kunna för att afskaffa dessa omänskliga auktioner på fattighjon och värnlösa barn, som emellanåt förekomma på landsbygden. Många kanske tro att dessa auktioner vore en för längesedan öfvervunnen ståndpunkt, att sådana förekommo blott längre tillbaka och ej i vår upplysta tid. Men just i denna upplysta tid fortgå ännu på landet dessa ohyggliga auktioner, hvarest dessa stackars fattiga barn och gamla bortauktioneras till dem, som bjuda det minsta arvodet. Lätt kunna vi fatta, att de som taga dem om hand ej äro de som hafva råd att för billigt pris taga omvårdnad om armodets barn, utan sådana, som ej vilja låta en inkomst gå sig ur händerna och på samma gång finna det förmånligt att erhålla biträde och hjälp med tillsyn af barnen m. m., medan de__själfva äro ute på arbete i åker och äng. Äro de då klena stackare, som ej orka mycket arbeta, så kunna vi förstå att de hafva mycket svårt många gånger. De, som läst » Sigurds » beskrifning om en dylik auktion, torde nog satt sig in i dessa arma människors känslor. Själf kan jag, som. utsänder denna uppmaning, ej göra någonting därför mera än att påminna mina makthafvande bröder och systrar att uträtta något för afskaffandet af dessa auktioner. L — k. I d u n s fråg-eafdelning-, som flerfaldigt blifvit antastad af den läsande allmänheten, har dock synbart segrat genom sig själf och sina många anhängare.
De innehålla icke något annat än huru Utsk. uppfattat frågan och sitt åliggande. Det beror naturligtvis på R. o. Ad. atL äfven besluta om premisserna; men jag skulle för min del tro, att det lämpligaste vore alt besluta öfver hvad som är framstäldt till beslut, och i min tanke är det ingenting annat än volerts-propostn. Gr. Horn, Claes Fredr.: Hvad den värde talaren, som sist yttrat sig, anfört, anser jag likväl böra af R. o. Ad. uppfattas på ett annat sätt än han velat framställa det. Han har anmärkt, att i Const.Utsk:s premisser icke läge någon conclusion; men det är likväl verkligen så. Jag vet icke hvarför Utsk. så förfarit, om det icke velat lemna en underrättelse för förstärkta Const.Utsk., eller om det skulle vara för att bereda Stånden på ett nytt steg från Utsk:s sida på sidan om lagen. Jag åtminstone för min del godkänner icke detta Const.Utsk:s sätt att handla. Jag underkänner Const.Utsk. all rätt att vidare taga till behandling den stora frågan om representationsförändring, enär den till följe af Const.Utsk:s egen behandling kommit på sidan af all ordning och utom ali bestämd lag för grundlagsförändringsfrågors behandling. Jag kan således icke medgifva annat, än att, såsom Utsk. föreslagit, votering i förstärkt Utsk. måtte ske, på sätt Const.Utsk. i voler:s-propos:n framställt. 54 Den 8 Maj f. m. Voter:s-propos:n godkänner jag, ehuru visserligen emot redactionen ett eller annat vore att erinra. Frih. Cederström, Jacob: Den siste talarens ytt rande innefattar ett fullständigt bevis derpå, huru vådligt det är att göra särskilda hemställningar, der inga sådana äro af nöden. Han ville nemi. besluta förbud för Const.- Utsk. att vidare arbeta i frågan om grundlagsförändringen. Detta hade väl icke gerna kunnat komma i fråga, om icke Utsk. hade hemställt, huruvida detta vore (illständigt, eller rättare sagdt, dess pligt.
Jag hemställer, om icke Utsk. finner detta vara ett bestyr, som Konungen, derest en omorganisation af embetsverken inträffar löre nästa riksdags samman - 35o Den ao Juni c. ra. träde, naturligtvis kommer att vidtaga opåmint, emedan det blir en följd af sjelfva ordnandet utaf sådana embelstnyndiglieter, alt sätta ut gränserna för hvars och ens särskilda befattningar, och således blir äfven deras rang bestämd. Hvad Ulsk. liar anmärkt rörtde höft i t lar och deras värdig? bet, så mäste jag sägn, alt det ligger alldeles pä sidan om Ständernes functioner att blanda sig deruti. De titlar, sora inom hofvet äga rum, de kunna gerna vara orubbade och befriade från något sorts förslag från Ständernes sida; hvarföre jag skulle önska, att Utsk. frånginge sitt tillstyrkande i denna del i det betänk., som återkommer. Allm. Besvärsoch Ekon.Utskrs betänk. N:o 41 återremitterades. Remitterades till Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk. Hr Munck af Rosenschöld*, Nils Rudolph, den i3 dennes på bordet lagda motion orri rättighet för läkare, sorn, efter enskildta aftal, äro anställde bos menigheter, vid hink, fabriker eller andra sådana inrättningar å landet, att, under vissa villkor, njuta lika befordringsrätt och tjensteårsberäkning med läkare i Statens tjenst Företogs till pröfning StatsUtskls den 17 dennes på bordet lagda utlåt. N:o i65, i anledn. af väckt motion orri afskrifning af i836 års arrende för Ryda kungsgård, eller nedsättning i arrendets belopp. Hr af Geyer stam, Carl: Ifall betiink. redan an ses bifallet, så har jag naturligtvis förlorat ordet och får ingenting säga, men i annat foll skulle jag, som på afdelningen inom Utsk. deltagit i della ärendes behandling, samt då afdelningen tillstyrkt ett annat beslut än det, som i Utsk:s plenum blifvit vidtaget, anhålla att få fästa uppmärksamheten å Biskop Hedrens, betänk, följakliga, reservation.
Man kan väl icke säga, att rörelsen minskas derföre, att färre låneansökningar inkomma någon tid; och om creditiven sålunda befinnas obegagnade för en kortare tid, lärer det väl .derföre icke komma 334 Deli 3o Juli f. ra. i fraga nit säga, alt rörelsen är minskad; ty alla dagar kunna hvarken lika många ansökningar inkomma eller lika stora summor ulanordnas. Jag anser altså dessa invändningar endast vara framställda för att få förslaget förkastadt; och att dröja, tilldess alla punkterna af betänk, blifvit genomgångna, dertill linner jag icke någon orsak. Hvad jag föreslagit, innefattar icke ett ord, sorn kunde hindra R, o. Ad. att i afseende på lånerörelsens gång derefter fatta hvad beslut som helst, sä vidt de icke strida emot de andra, redan förut antagna grunderna; och anledningen, hvarföre jag nu framställt mitt yrkande i berörde afseende, är den, att jag icke ansett det vara lämpligt alt, sedan denna del af betänk, redan blifvit handlagd, framkomma med begäran att deri göra inflyttningar och tillägg. Jag fortfar således i min begäran om propos, å mitt förslag, och sedan Hr Nordenanckar afstätt från den af honom uppgifna redactionsförändring, torde den af mig framställda mening få bibehålla samma lydelse, jag deråt gifvit. Hr Cederschjöld: Jag kap, såsom jag redan yttrat, icke finna den ringaste nytta af förslaget, utan anser det betänkligt att fatta ett beslut, hvarigenom vi möjligen kunde hindra oss i plöjningen af efterföljande punkter, Betänk, stämmer i detailierna verkligep icke öfverens med detta generella stadgande; ty om man från discontrörelsen tager en viss summa till creditiven, men dessa icke begagnas tillmer än 7r5, bar nian ju verkligen minskat lånerörelsen med T95 af creditivens belopp. Jag anser det alf så orätt att på förband fatta ett sådant beslut. DA frågan af Frih. Palmstjerna nu blifvit väckt, lärer det icke kunna förmenas honom att få dep upptagen, sedan betänk, blifvit pröfvadt till slut. Frih. Palmstjerna:
Man har velat gifva saken en sådan häntydning, som skulle ett bifall till SlatsUtskts förevar, utlåt, innefatta en Konungens rådgifvare på förhand lemnad decharge för det tillstyrkande, de kunna gifva K. M. i afseende på sättet att sysselsätta fångarna. Den värde ledamoten, som yttrade det, har likväl förut medgifvit, att det vore Konungens rättighet att af Säde hufvud - 326 Den 24 April. titeln anslå, hvad sorn erfordras för fångurnes underhåll. Jag vet icke, hvarföre man skall förutsätta ett blifvande klander öfver en åtgärd, till hvars vidtagande nian medgifvil Konungens rättighet, såvida man ej vill linna ett önskadt tillfälle att öfver detta föremål gifva anledn. till klander. Jag tror, att så många andra anmärknrr kunna gifvas, att man icke behöfver uppsöka dem. För min del finnér jag icke ringaste anledn. till den förutsättning, att ett klander skall följa af den åtgärd, som kan föranledas af Ståndens bifall till StatsUtskrs tillstyrkande i förevar, utlåt. Jag skulle tro, att om ock Stånden afslå StatsUtskrs tillstyrkande, K. M. ian handla i rak motsats med detta afslag; äfvensom jag tror, att K. M. i denna fråga handlar bäst, om lian förfar i full öfverensstämmelse med hvad StatsUtsk. tillstyrkt. Hr Oxehufvud, Göran Adolph: Det bör för mig vara särdeles glädjande att höra, det man i sjelfva verket icke åsyftar, hvad jag befarade, nemi. att lemna Carlskrona fästning såsom ett vackert monument af denna riksdags liushållssystem. Man har medgifvit, att den bör fulländas; men man begär, att det skall ske utan någon dermed förknippad utgift för staten.