Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Angående Räkenskaperna för Qvistofta oell Glumslöfs Kyrkor. Af Qvistofta och Glumslöfs Kyr kors medel, innehafvas, åtminstone numera, icke större behållningar oförräntade, än författnri garna medgifva, likvist med afseende på den tid, seni erfordras att bereda Kyrkornas kapital fullgod säkerhet och bringa lånehandlingar i vederbörligt skick. Inventarieförteckningarne äro fullständiga och noggranna. De få anslag, som här utbetalas af Kyikornas medel, grunda sig på vederbörlig sauktion. Angående Räkenskaperna för Billeberga och Tirups Kyrkor. I afseende på Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vidKyrkoräkningarna för de konkelterade Provinserna, får undertrcknad afgifva följande underdåniga Utlåtande: t :o Åf Billeberga och Tir ups Kyr lors årligen inflytande medel, hafva icke stöl re behållningar innehafts oföi rantade, än som medgifgifves uti Kongl Instruktionen den 12 Aptil r8r5, utom då större reparationer varit för handen, hvilket alltid anmärkts i årets räkning*. 2:0 Inventariecentin äro fullständiga och öfverensstämmande med förhållandet. 3:o Af dessa Kyrkors medel utgå inga t. flön ingar till Kyrkoherden, Skollärare, Orgelntster, Klockare eller Orgeltrampare. 2:ne Barnmorskor njuta aflöning af kyi kolh eden , till f*ljd af Kongl. Brefvet dateradl Helsingborg deu 23 Augusti i8o5. — 407 — Angående Räkenskaperna för Wadensjö och Örja Kyrkor. Meri anledning af Rikets Sländers Revi orers gjorda anmärkningar, får jag härmedelst aflemna följande underdåniga Utlåtande: 1:0
Ecklesiastik-departementet afgifvit öfver en af honom under år 1861 på allmän bekostnad företagen utländsk resa, blifvit, enligt förordnande, införd uti det för nämnde läroverk vid slutet af 1862 års vårtermin utkomna program, hade, uppå gjord framställning, Kongl. Majt, jemlikt nådigt bref den 11 September sistnämnde år, medgifvit, att kostnaden för tryckning och häftning af samma berättelse, uppgående till ett sammanlagdt belopp af 353 Ridr 14 öre, finge af anslaget till elementarläroverken nämnde läroverks kassa ersättas. Då dylika utgifter, hvilka, så vidt Revisorerne kunnat inhemta, ej för något annat läroverk ifrågakommit, äro af beskaffenhet att ersättning derför, enligt Revisorernes tanke, icke bör från statsverket utgå, kunna Revisorerne ej underlåta att å ofvananmärkta förhållande fästa Rikets Ständers uppmärksamhet. § 10. Under revisionsåret, likasom flera föregående år, har utgått ett extra statsanslag af 3,000 Ridr för fortsatt utskrifning inom de särskilda afdelningarne af Kongl. Maj:ts Kansli utaf riksregistratnret. Då Revisorerne föreställt sig att registraturet inom Kongl. Maj:ts Kansli, likaväl som inom kollegierna och de öfriga embetsverken, kan af vederbörande tjenstemän bringas i det skick, att särskild kostnad derför icke bör vara erforderlig, hafva Revisorerne trott sig ej sakna skäl ifrågasätta behöfligheten af denna ■utgift. § II. Sedan Kongl. Majit under den 15 Februari 1861 dels genom nådig kungörelse bestämt priset, hvarefter enkel bränvinsbränningsredskap, som, jemlikt Kongl, förordningen den 26 Oktober 1860, till inlösen af allmänna medel af redskapsegare i behörig tid anmälte?, skulle, till de delar densamma utgjordes af koppar och malm. af statsmedel lösas, dels medelst nådigt cirkulär till Kongl. Majits Befallningshafvande i rikets samtlige län, bland annat, förordna', såväl att Kongl.
hon slukade hvarje ord - och afven trodde det. s .. d9g.de .m&amp;er sig naturligvis ved at pröve, hvad de kan by et .said&amp;nt .bfainomen !~ Och då ar det intet annat an en vanlig, .ren balkonversation, niånga gånger upprepad och totalt glömd .vid punschbordet .. Morgonen efter balen, då hon vii1 ut och kasta snöboll, lockad af nagra pojkar, hvilka pröfva den krama snön, erhåller hon af Karsten denna betecknande upptuktelse: 2Jeg har ikke en gang den tröst, at det er rtfektatz ' on !~ Har möta vi d i en af skaldens anklagelser mot samhället, Lifvet i societén är blott lögn, affektation. Det friska, sunda naturbarnet måste der bli ett fenonien, och för att icke lysas i bann måste det uäZ kunna förställa sig. Inger-Johanna offras på societetsgudens altare; Cecilias hela lycka blir förspild i dess tjenst. Hon mister sin naivetet, hon blir ombytlig och nervös; hon vet till slut icke, på hvad satt hon skall uppfiira sig. %Al denne kritik, alt dette uforstaaelige i luften havde git hende en forvirret fornemmelse af, at det naesten var en kinkig sag at vcere ung pige~. Oupphörligt får hon förebråelser af modern och löjtnant Karsten. Damerna spionera och lagga märke till hvad hon säger, och den .misstänksamhet och retlighet, som derigenom kommer öfver henne, gör, att den unge man, hvilken hon älskar och som älskar henne, slutligen stötes bort och får den orubbliga tron, att Cecilia ej ar bättre an en vanlig tillgjord kokett. Siret, som hon erhåller, blöder ganska länge. Hon vill arbeta, f$ en verksamhet, men detta går icke an. Kommendörens dotters plats ar i salongen, ej vid arbetsbordet, och nar ylanerna icke lyckas, blir hon kelt societetsdam. för havde det ikke.vceret saa nöje, om kjolen slog en rynke eller noget rietop klzdte saa allerbedst.
Stats Secreteraren Grefve Mörner anmälte i underdånighet Stats Contoirets afgifna underdåniga Berättelse om Siats-Verkets förvaltning, till dess inkomster och utgifter för åren 1812 och 1813, i sammanhang hvarmed Stats-Secreteraren till justering uppläste ett af honom författadt un* deidånigr Förslag till Kongl. Majlis Nådiga Proposition till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående Stats-Verkets tillstånd och behof. Kongl. Den 14 Juli. 1307 Kongl. Majit, sorn uppå Stats-B-udets underdåniga tillstyrkande behagade ofvannätnnde underdåniga Förslag i Nåder gilla , befallte att Dess Nådiga Proposition skulle i enlighet dermed utfärd as , samt, lydande såsom den härhos finnes bilaggd , tillika med Stats-Contoirets omförmälte underdåniga Berättelse} till Rikets Ständers Siats-Utskott öfverlemnas. Ex Profocollo Gust. Fredr. Bohm. Stormägtigste Allernådigste Konung! Sorn , vid den nu förestående Urtima Riksdagen, Eders Kongl. Majit i Nåder lärer täckas, att, likmätigt 50 §. i Regerings Formen och 30 §. i Riksdags-Ordningen ; låta uppvisa Stats-Vet kets tillstånd i aila dess delar till Inkomster och Utgifter för det Stats Utskott, sorn Rikets Ständer utvälja ; så har Stats Contoiret ansett sin underdåniga pligt fordra, att i detta afseende till Eders Kongl. Majit aflemna underdånig Berättelse om Stats Verkets förvaltning till dess Inkomster och Utgifter for de t vänne år, nemligen i8i2 och 18131 sorn vid den instundande Riks* dagen torde komma att Revision undergå.
Dess räkenskaper innefattas uti 3:ne särskilda hufvudböcker, hvilka redovisa: a) anslaget till socken-kartors upprättande; och är denna räkenskap granskad i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning; b) de General-landtmäteri-kontoret tillfallna böter och vitén, hvilka, jemlikt 56 § uti den för bemälde Kontor, Provins-landtmäteri-kontoren samt Landtmätarne i riket dgn 4 Maj 1827 utfärdade nådiga instruktion, skola användas till inköp af mathematiska instrumenter för geografiska kart-verkets fullkomnande, eller till andra nödiga utgifter; varandes nämnda redogörelse granskad i Kongl. Ivammar-rätten med anmärkning; c) det af rikets åren 1856—1858 församlade Ständer till socken-karte-verkets bearbetande beviljade särskilda extra stats-anslag; och har berörda redogörelse undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, idan att någon anmärkning dervid blifvit gjord. Ställningen inhemtas af följande tabell: l:o Anslaget till socken-kartors upprättande: Debet. Balans från år 1857: Cr edit. Utgift: För kartor och beskrifningar, m. m. 4,195: — Balans till år 1859: Balans från år 1S57: Inkomst: Credit. Utgift: Afskrifningar 2’22I: ™ Balans till år 1859: Kontant behållning För fortskgndande med arbetet för socken-karte-verkets utförande: Debet. Uppbörd: Stats-anslag 2,611: — Cr edit. Utgift: Till diverse ändamål * 2,611: Någon erinran vid dessa räkenskaper har hos Revisorerne ej förekommit Kongl. Post-verket. Räkenskapen, ännu icke granskad i Kongl. Kammar-rätten, visar förhållandet med inkomster och utgifter sålunda: — 43 — Debet. Balans från år 1857: Tillgångar Upphörd: Porto för inrikes samt Norska. Ofverlevereringar och skulder Summa Credit. Balans från år 1857: Ofverlevereringar och skulder Afkortningar: Provision för försålda frimärken 10,844: 28.
Ämnet synes dela sig i 2:ne frågor; den ena; huruvida åt de tre ofrälse Stånden och Utskotten hör anskaffas tjenliga samlingsrum, inom en enda dertill passande byggnad; den andra: om Riddarhusets tomt dertill kan upplåtas. I afseende på första frågan anser jag det vara aldeles rigtigt, att åt de öfriga Stånden och Utskotten beredas tillräcklige och anständige rum. Att underlåta det, såsom en Ledamot yttrat, för att påskynda en förändring i vårt representationssätt, derigenom att man imedlertid gör Riksdagarne och deras arbeten så svåra och obehagliga som möjligt, synes mig ej vara skäl. Tvärtom torde man under hvilken tid och belägenhet sorn häldst böra göra motsatsen; emedan vår representation, ehuru bristfällig hon må vara, dock svårligen torde kunna ändras utan en statshvälfning, hvarifrån försynen bevare oss. Vilja nu Ständerna anskaffa hus åt de tre ofrälse Stånden och åt Utskotten, och om det skulle ske på statens bekostnad; så och enär Ridderskapet och Adeln af egna medel upp - 362 Den 19 December e. m. hyggt sitt hus och ensamme underhålla det, borde, ifrån den stund allmänna medel användas till byggnader åt de öfriga Stånden, Riddarhuset äfven underhållas af allmänna bidrag, oell Adelns särskildta Capitationsafgift för detta ändamål upphöra. Frågan om Riddarhustomtens upplåtande torde det för mig, såsom Riddarhusets tjensteman vara för tidigt att besvara, innan RiddarhusUtskottet yttrat sig derom. Men skulle saken bifallas; så lärer ersättning böra gifvas, ej allenast för tomten, utan äfven förde inkomster Riddarhuset för närvarande drager af de deruppå befintliga smärre byggnader. Det är, såsom jag förmodar, egenteligen för denna sednare frågas skull, som saken är Ridderskapet och Adeln meddelad, innan den blifvit i StatsUtskottet behandlad. Jag tror följagtligen, att målet bör preliminariter i RiddarhusUtskottet behandlas, innan det af Ridderskapet och Adeln till StatsUtskottet remitteras. Herr von Qvanten j Carl:
Till hvad sålunda nu blifvit anfördt, har Utskottet endast skolat foga den anmälan, att Utskottet, som i det ofvanstående redan angifvit sin mening om nöd - Stata-Utskottets Utlåtande N:o 54. 39 vändigheten af nordvestra stambanans fullbordande, men tillika förklarat sin åsigt vara, att tiden för denna banas färdigbyggande torde få bestämmas af hvad för handen varande tillgångar kunna till utbetalning för sådant ändamål medgifva, icke funnit sig för fortsättningen af arbetena å denna bana böra föreslå beviljandet af högre anslag än 500,000 R:dr att, med hälften under hvartdera af åren 1866 och 1867 utgå till sådana förberedande arbeten, som företrädesvis erfordra längre tid till deras utförande och hvaribland Utskottet särskildt må nämna sprängningen af don mellan sjöarue Wisten och Fryken tillämnade tunnel. I öfverensstämmelse härmed får Utskottet alltså vördsamt föreslå: 2:o) att Rikets Ständer för fortsättande af nordvestra stambanan från Christinehamn öfver Norum och Nilsbysundet till Arvika måtto till sådana förberedande arbeten, som erfordra längre tid för deras utförande, bevilja Femhundratusen Riksdaler att med 250,000 R:dr utgå under innevarande och med 250,000 R:dr under nästkommande år.“ Dernäst har jemväl Herr P. Staaff förklarat, det han reserverade sig mot Utskottets beslut att gifva företrädet åt det södra jernvägsalternativet. Slutligen har Riksdagsfullmägtigen C. J. Svensén från Calmar län afgifvit en så lydande reservation: “För bedömandet af nordvestra stambanans sträckning genom Wermland, från Christinehamn till Arvika, med afseende å de förmåner, sorn denna bana må kunna komma att bereda å ena sidan Staten och å den andra det landskap, hon genomlöper, har det varit af största vigt att nogsamt öfverväga såväl de undersökningar, som å de olika bansträckningarne blifvit verkställda, som ock de utlåtanden, särskilda auktoriteter härom afgifvit.
Hvad mig sjelf beträffar skall jag, för att behaga Ernst, kläda mig som förra året – laga så att mina klädningar få rynkor kring lifvet, och välja de fulaste färger. Jag har alltid tyckt att snusbrunt är on ovanligt missklädande färg – i morgon skall jag gå och beställa en hatt i den färgen. Om jag blott slapp att begagna mössa – mitt hår är verkligen så tjockt och tungt. Men Ernst blir alltid vid godt lynne, då jag kommer i mössa, och vid ännu bättre, ju större och fulare den är. Tack för ditt vänliga erbjudande att vilja skicka mig »Familjen» af Janet. Ernst gaf mig förra året på min födelsedag en bok med titeln »Modern, hennes pligter och bestämmelse, mål och förhoppningar». Det skall utan tvifvel bli mycket intressant att läsa dessa böcker. Au revoir till härnäst, min käraste vän! Jag väntar med otålighet bref ifrån dig. Dina små föreläsningar verka så lugnande på mitt upproriska sinne. Kunde du blott för alltid bringa det till ro! Din Elise. Den 14 Mars. Tack för din långa epistel, som dock föreföll mig kort, så intressant var den! Att den så länge fått ligga obesvarad, beror derpå, att jag ej haft lust att skrifva, och som du vet, skrifver jag endast då hågen faller på mig. Hvad du sade om resignation kan nog vara sant, men vet du hvad resignation egentligen är? Den är icke annat än förtviflans tvillingbroder, fastän den har ett annat temperament, fastän den är lugn och kall, då förtviflan rasar. Den är egentligen icke annat än en hård, frusen, tårlös förtviflan. Derför, ser du, vill jag icke vara resignerad. Gud ske lof att våren kommer, att dagarne bli längre och ljusare! Förstår du hvad det vill säga att känna sig rigtigt uttråkad? Om du icke det gör, skulle jag kunna ge dig besked derom. Allt ifrån januari månad ha vi oupphörligt varit borta. Elise är oerhördt road af baler, och jag undrar ej derpå, ty hon har varit säsongens mest firade unga flicka.
Cirkulär—brefvet den 2 Februari 1855 till fem tunnor för hvarje af regementets 48 Korporaler, hvarifrån likväl, enligt särskilda förordnanden, afginge 2:ne strukna öfvermålskappar, men att, oberäknadt den hvarje år olika inskränkning i detta belopp, som måste uppkomma genom tillfälliga vakanser, det spanmålsbelopp, sorn Statsverket nödgades hålla i beredskap, alltid skulle blifva obestämdt, enär man ej kunde på förhand veta, huru många Korporaler och Soldater hvarje år skulle komma att begagna sig af rättigheten alt utfordra spanmål in natura; hvarförutom den likhet i aflöning, som borde ega rum emellan det tjenande manskapet, såmedelst blefve rubbad, i det att den ene erhölio spanmål och den andre lösen derför i penningar; hvartill slutligen komme, att man för Statsverkets räkning skulle nödgas på flera spridda ställen upphandla och låta forsla små qvantiteter spanmål, hvarvid besväret och kostnaden säkerligen, i jemförelse med sädens värde, icke blefve obetydliga, helst, hvad Korporalerne beträffade, åtgärden icke utan obillighet kunde inskränkas till blott Södermanlands regemente, utan borde utsträckas lill hela indelta arméen, hvarest samtlige Korporalerne af samma vapen i detta hänseende åtnjuta enahanda vilkor. På dessa skäl hafva Kollegierne ansett sig böra i underdånighet afstyrka nådigt bifall till Regements-chefens förevarande underdåniga hemställan.
Rörelsen samt hädanefter en fast grund gifvas för Enskiltas Transactioner, hade jag åtminstone trott, att Utskotten, enär bufvudvilkoren för en god Plan äro bestämda utvisandet af ett Mål och utredandet, huru det skall 330 Den ss April. vinnas, hade uttryckligen nämnt deras föresätta Punct. Jag bekänner, att jag, efter den mäst uppmärksamma genomläsning af Betänkandet, ej är i stånd att göra mig reda för denna punct, och synas mig bela Sniten af den uppgjorda Planen mörk, tvetydig och utan att. lemna ens hopp om nödigt resultat. Af förtroende till Credit£edlarne och Finance-Operationer väckas genom bibehållande af förra Ständers raesurer,'; vågar jag förespå ej skall hända. Jag skrifver gerna på min erfarenhets räkning dessa Anmärkningar, men jag kan ej neka mig att med den mäst varma Fosterlandskänsla underställa , Qm ej Nationen, som årligen skattas så drygt, till ersättning af igop års Förskotter, må berättigas få ultryckeligen veta sin Dorm Det är väl det billigaste anspråk en Creditor och Löftesman kan göra. Om ej Realisationen kan någonsin fullt för fullo verkställas j om emot: Banquens återtagande af dess primitiva function» oöfvervinnerliga hinder sig förete, må då ju förr desto helldre, ärligt förklaras, att sig så förhåller! Må då det fuaesta nödtvånget, att cedera af oförbehållsamt kungöras! Må då genast för Nationen läggas i öppen dag Banquens disponibla tillgångar, och tydligen uppgifvas i hvad mohn Stats-förbindelserna kunna honoreras! Det ar sannt, förlitandet på Ständers. Garantie och Operationer blir såmedelst alldeles till intet gjordt, men ovissheten är värre än olyckan; och fåfängt inbillar man sig, att genom Phraser och nu bibehållna Messurer^ eröfra Opinionen. Om det onda verkeligen är Vjelplöst, blir det en råga af oförrätt, att ej Den 95 April. 33* rent ut få veta sitt ode.
Riksdagsordningen, samt att det åberopade exemplet från förra Riksdagen här icke quadrerar, emedan de då framstälda Constitution$-Utssottets Betänkanden. 195 underdåniga önskningarna, om Statens oberoende af särskilda penningeverks mindre försigtiga administration, icke föranleddes af någon anmärkning, utan af en, genom brist på fullgiltig grund till densamma nödvändig anmälan; 3:0 Att de nu föreslagna önskningsmomenten, åtminstone tre bland dem, väl äro adresserade till Konungen, men dock egentligen rigtade mot Rådgifvarne, samt att, genom en underdånig Petition, hvilken, sträckt utöfver den i 89 §- RegeringsFormen uppdragna gräns, hade till föremål Riksens Ständers önskan om uppfyllandet af Stats-Rådets pligter, och således en påminnelse om ouppfylda, Nationen skulle af Konungen personligen fordra den garanti för Hans Rådgifvares handlingssätt och den controle på deras åtgärder, som Stats-Författningen uteslutande lemnat åt Lagens och Opinionens förenade magt. På dessa skäl tväkar ej Utskottet att vördsamligen yttra atti efter dess tanka, den väckta frågan, hvarå Herr LandtMarskalken vägrat Proposition till Remiss, varit till formen icke enlig med Grundlagen, och att fördenskull Herr LandtMarskalkens vägran dermed instämt. Stockholm den 17 Julii 1823. äg6 Censtitutions■ XJtshottets Betänkanden. Ankom den 22 Julii i825- Memorial till Högloft. Ridderskapet och Adeln, med närmare upplysning örn innehållet af en Anmärkningsskrift. Till följd af Högloll. Ridderskapets och Adelns anmodan, genom ProtocollsIJtdrag under den 11 dennes, får Constitutions - Utskottet vördsamligen meddela närmare upplysning, om innehållet af numera aflidne Grefve C. H. Posses till Utskottet inlemnade Skrift, med uppgifven anledning till Anmärkning mot Hans Excellence StatsMinistern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve von Engeström.
Sedan E. K. M:t, med anledning häraf, under den 18 April 1854 öfverlemnat till Rikets då församlade Ständer att, på grund af inkomna framställningar i ämnet från Krigs-kollegium, som förvaltar Wadstena Krigsmanshus-kassa, och från Direktionen öfver Amiralitets-Krigsmans-kassan, anvisa de kassorna tillkommande förhöjningar i de år 1851 beviljade ersättnings-anslagen, meddelade Rikets Ständer, i underdånig Skrifvelse den 10 November 1854, det beslut att ifrågavarande två kassor skulle för åren 1852, 1853 och 1854 tillgodonjuta skillnaden emellan de till ersättning för kassornas förra inkomster af rusthållsoch en-per-mille-afgifter anvisade anslag och de högre belopp, hvartill samma inkomster, om de fortfarande till kassorna ingått, kunde vederbörligen styrkas hafva varit dem behållne, samt att de medel, hvilka sålunda leonline att till kassorna utgå, borde från Riksgälds-kontoret utbetalas; men sjelfva ersättnings-anslagen ingingo med oförändrade belopp i de summor, hvilka på Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel, enligt Rikets Ständers Skrifvelse den 25 Oktober i 854, anvisades och finnas uppförde, nemligen 144,766 R:dr 32 sk. Banko för Wadstena Krigsmanshus-kassa och 21,366 R:dr 32 sk. samma mynt för Amiralitets-Krigsmans-kassan.
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalken förklarade, att den af honom framställa proposition varit en följd af Herr Rosenblads yrkande, och hemstälde Hans Excellence nu i likhet dermed, å nyo, om icke en Ledamots begäran, hvaruti arne andra Ledamöter instämde, borde föranleda åhörarnes aflägsnande, hvilket, utan hinder af en möjligen derom uppkommande discussion, ovilkorligen skulle genast för sig gå. Bifölls. Hans Excellence yttrade, alt Grefve Frölich yrkat ett stadgande, hvilket kunde såsom ny § insättas emellan den 3:dje och 4:de, af följande innehåll:-”Så väl Landtmarskalk, som den bland Ridderskapet och ”Adeln, på hvars yrkande de Främmande ’’Åhörarne aflägsnas, skall, sedan sådant skett, N 31B Den ii Mars e. m. ”vara pligtig till protocollet uppgifva sine ”motiver dertill; dock utan att någon må ”äga rätt, att till vidare discussion upptaga ”berörde motiver.” Friherre Sprengtporten* Jag hemställer, om man icke borde nyttja ordet anledning, i stället för motiv, för bibehållandet af Svenska språket. Herr Rosenblad: På de skäl jag första gången föreslog, vågar jag yrka att, detta tillägg måtte försvinna. Grefve Gyldenstolpe: Jag kan icke ingå i Grefve Frölichs åsigt, att de, som begära åhörarnes aflägsnande, sedermera skola inför Ståndet, och derefter i Tidningarne bikta skälen dertill; ty lika litet, som man behöfver säga motiverna, hvarföre man begärt ett Betänkande på bordet, lika litet bör man behöfva säga skälet för åhörarnes aflägsnande, i synnerhet som detta aflägsnande, skälena må vara hurudana som helst, aldrig kan förvägras. Jag inser väl orsaken, hvarföre Grefve Frölich begärt detta stadgande, nemligen att aflägsnandet icke måtte ske utan alt grundade skäl derföre kunna anföras; men allmänheten, eller rättare de som blifva utvisade, skola troligen i alla fall underkänna dessa skäl.
Jag skall blott svara honom, då han vid så många tillfällen söker gifva sin känsla luft emot tidningsskrifvarne, att jag bär ställt mitt yttrande till representanten och icke till den éndtledigade H o f ca n ce 11 e r e n. Hr Lagerhjelm: Jag hade trott att för min del icke hafva förtjent några förebråelser för det sätt, hvarpå jag til 1stvrkt någia utgifter, eller sökt att motivera anslag i sådana fall, der StalsUtsk. icke varit af samma öfvertygelse sorn jag. Jag tror, alt jag kan åberopa en något äldre riksdagsmannabana, som kan ådagalägga mitt bemödande att 6 H. 79 D c 11 13 Maj e, m. hushålla nied statsmedlen. Jag leninar den värde talaren fullkomlig frihet, eftersom han i allt fall lärer taga den ändå, att på det fält, der han ensam är herrskare, säga allt hvad han behagar om min person och det sätt, hvarpå jag fullgör mitt riksdagsmannakall, men på detta rum skall jag försöka att försvara mig och undanbedja mig några vidare tillvitelser af den värde talaren Hr Hjerta. Frih. Cederström, Jacob: I afseende på rättigheten, och jag säger jemväl skyldigheten för representanten att tillstyrka utgifter, då dessa uro nödiga, kan den talaren, som gjort anmärknm deremot, igenfinna stadgandena i vår grundlag. Vi äro icke här, mine herrar! för att afbörda innevånarne i Riket alla deras bidrag till statsskickets uppehållande; vi äro här för att bevilja hvad som fordras för att utbilda detta statsskick till möjligaste högsta grad af kraft och allmän belåtenhet. Det går icke an att ordna samhället, utan alt penningar dertill finnas; och det vöre oförståndigt af de upplysta personer , som äro samlade vid riksdagarna, om de, för att skaffa sig en alldeles missförstådd popularitet, ville vägra anslag, der de finna ansiagen nödiga och nödvändiga. Hr Hjerta: Må det ursägtas mig, alt jag ännu en gång anser mig böra yttra ett ord i detta ämne, då jag sjelf varit orsaken, att R. o. Ad:s tid dermed upptages.