Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De ha ju uppenbart orätt i allt och ändå bevisa de sina läror med symbola och canonica. Hur kommer det sig? 70 MÅRTEN (gäspar). GÖRAN. Det är fel i öfversättningen! Somna inte, Mårten! Det är så ledsamt att höra någon sofva! Säg någonting! Har du läst Fredrik IIs jagtbok Det är ett ställe... på falkjagten... som är mycket... berömdt... (Somnar.) MÅRTEN (lägger hufvudet på bordet). Heliga Guds moder, att han inte kan hålla sig vaken! Nu knäppte det igen! (Springer upp och lyss.) Det var ett barn som skrek! Jesus Maria! Jesus Maria! (Lampan slocknar. Scenen ligger i svag belysning af det genom fönstret infallande (Korsar sig förtviflad.) GÖRAN. dagsljuset, som, nu så småningom ökas tills senare solljuset helt och hållet upplyser rummet.) Scen III. OLOF in genom fonden. DE FÖRRE. Hvad är detta? Mårten! OLOF. MÅRTEN (vaknar.) Mäster, gör, i den heliga Jungfruns namn, intet buller! Er mor ligger i själatåget! Gån ut härifrån! OLOF. MÅRTEN. Hon har önskat sin biktfar och de heliga förrättningarna! I är en sträng man, men I är dock en menniska! Här ar min plats och icke er! Är det I som skolen föra henne till himmelen med dessa marknadssaker! Hon har endast en räkning ouppgjord, endast en att bikta sig för! Grån härifrån! Tänk då på hvad I gör, Mäster Olof! I har alltid hållit mig för en dålig menniska; det kan väl så vara, men jag har aldrig gjortnågon något ondt och vill det icke heller nu! Son, tala vid er mor; I hän båda så mycket att förlåta hvarandra! Och detta säger du mig! OLOF. MÅRTEN. MÅRTEN. Mycket mera skulle jag kunna säga er, ty jag ha.r lefvat längre än I! Men I får väl se! Tala vid henne, Mäster, tala vid henne! (Mårten och Göran gå.) Jag tror, vid Gud, att man narrar mig tro att jag gör orätt! Scen IV.
St. anmäla frågor rörande Bankens rörelse, sä skulle på samma grund BankoUtsk. kunna afgifva förslag, exempelvis lill ny riksdagsordning; men det (innes mångfaldiga andra bestämmelser i grundlagarne, som efter samma logik skulle kunna få en alldeles stridig tillämpning. F. t. ex., stadgas alt riksdag skall hållas i rikets hufvudstad. Genom 91 och 93 §§:ne af samma grundlag är del för vissa fall Statsrådet medgifvet att sammankalla R. St.; men här finnes icke uprepadt det inskränkande laghud alt sammankallandet skall ske till rikets hufvudstad. Efter Const.Utskrs logik skulle Statsrådet då icke vara förhindradt att sammankalla 11. St. till Haparanda. Det har blifvit anmärkt att ingen annan fara kunde upkomma af detta tolkningssätt, än alt framställningar kunde göras från Const.Utsk:s hvilka möjligen kunde innefatta ”förklädda anmärkn:r” och att det således icke ensamt derföre vore skäl att underkänna en sådan tillämpning; men faran är i min tanka större. Kränkning af lag är alltid vådlig. Hvad än må vara att vinna på dylika afsteg som de ifrågavar. icke vinner det konstitutionella Statsskicket derpå, men har allt alt förlora. Jag föreslår, i öfverensstämmelse med de första talarne, vördsamt, att de 3:ne frågor, som uptagas i den nu anmäldta afdelningen af Const.Utsk:s betänk, må, såsom icke i behörig ordning väckta, läggas till handlingarne. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Den siste värde talaren har så fullständigt utvecklat grundlagens rätta mening ang:de den fråga, som nu är under R. o. Ad:s öfverläggning att jag har ganska obetydligt alt tillägga, anhållandes att få mig med honom förena. Om vi betrakta den gång, som grundlagen stadgat att ärenderna i allmänhet skola taga, så finna vi det vara föreskrifvet att ärenderne skola väckas inom RiksStm och derifrån gå till Utsk:n för att, der beredda, återkomma till Stånden. 49 § Riksd.Ordn. innehåller i 2 morn., föreskrifter huru ärenderne skola behandlas när frågor från Utsk:n ”återkommit”.
Staden, med de ägor, som dit lyda och inom dess rågång belägne äro, vare Rådstufvurätts domsaga. 56 II. St. Just. Ombudsm. I de städer, der målens antal så jordrar, böra flere af delningar af Rådstufvur ätten vara, och göromålen dern emellan fördelas, såsom å hvarje ställe lämpligast finnes; dock så, att Lagfarts-, Intecknings-, Äktenskapsförords-, Boupptecknings-, Arfs-, Testamentsoch För my tiderskaps-är enden samt frågor om rätt till börd och lösen af fast egendom för hela staden till en och samina afdelning höra. 3 §. Hvar måndag, eller, när helgedag å måndag inträffar, nästa söckneilag derefter, skall Rådstufvurätt hållas; träde ock Rätten dessemellan tillsamman, så ofta det tarf vas och Ordföranden derom tillsäger. Då skola Borgmästare och Rådmän klockan tio till Rådstufva komma. 4 §• Vid årets början, innan Rådstufvurätt första gång till domsäte träder, skall gudstjenst hållas. 5 §. Rådstufvurätts dombok skall skrifvas under af alla, som i Rätten sitta; och varde den, med saköreslängd, till Hofrätten sänd inom Michaelsdag äret derefter, vid bot tjugu daler. Äger staden sjelf sakören; då är ej nödigt saköreslängden till Hofrätten sända. Huru med dombok, som af Rådstufvurätt i Stockholm hålles, förfaras skall, är särskildt stadgadt. 9 Hafi. Följande §§ skola hafva denna lydelse: 1 §‘ Kommer ej Häradshöfding lill laga Ting, utan låter Rätten ligga neder; bote tretio daler, der lian ej laga förfall viser, och gähle dem skadan åter, som Rätten sökte. Blifver han en tingsdag ute, då Ting flera dagar står; böle tio daler. Försummar han Syn elter urtima Ting, vare bot hälften mindre. 3 §. It. St. Just.
Just som en lärvillig scholaris bemödar han sig om sin lärares ynnest genom att strax slå in på hans tankegång och stödja hans påståenden med exempel ur sitt eget lif. Om sanningen och uppriktigheten af allt, hvad han bekänner, vittnar hans djupa rörelse. – Jag har hittills alltid varit af den uppfattningen – svarar han – att min tillvaro haft sitt mål i sig själf. Allt har gått ut på att förskaffa mig angenäma förnimmelser. Och om jag måhända någon gång uträttat något godt, har jag icke betraktat det som en plikt af kärlek eller lydnad mot Gud, utan blott som ett medel till befordrande af mina nöjen. Ett ögonblick speglar sig i Struensees själ den gamla, förtrogna tanken på, att det egentligen borde räknas honom dess mer till förtjänst, om han af ren böjelse uträttat något godt i lifvet. Men han kväfver den strax och ödmjukar sig i bekännelse af sina felsteg: – I min första ungdom öfverlät jag mig blindt åt alla slags utsväfningar, men när jag sedermera erfor följderna – i smärtsamma sjukdomar – sökte jag återställa min hälsa genom ordning och återhållsamhet. Jag visste ju, att jag endast på så sätt kunde i längden bevara förmågan af njutning. Sedermera har jag visserligen afhållit mig från vilda och tygellösa utsväfningar, men likväl ständigt fortsatt att tillfredsställa min naturs vällustiga begärelser under den tämligen efterlåtna uppsikten af mitt förnuft. – Kan ni också säga mig – frågar prosten – hvem som från början förfört er till slika utsväfningar? – Jag kan tyvärr icke urskulda mig med, att någon förfört mig. Begärelserna funnos tidigt förhanden i min natur – och jag upphetsade själf min fantasi genom läsning af Crebillons romaner – Le sopha och andra. Prosten skakar sitt hufvud ogillande och ser på sin lärjunge med en blick, som åter kommer all syndaförnimmelsens skabbklåda att bränna och ångerns tårar att strömma. – Ack! utbrister han. – Hur mycket tid, som kunnat och bort användas till befordrande af det goda i världen, har icke förslösats därigenom, att ni med sådan häftighet jagat efter nöjen!
Hon var en utomordentligt vacker kvinna, enda dottern till en för sin rikedom vida berömd bankir i Hamburg. Denna omständighet låter förmoda, att den lille juden, som bortförde henne från det högförmögna fädernehuset i Hamburg till sitt eget hem i Hannover, utom sitt stora skägg också måste ha haft en del andra berömvärda egenskaper och i det hela taget måste ha varit en ganska respektabel man. Han dog tidigt, efterlemnande en ung enka och sex barn, alla i späd ålder. Hon återvände till Hamburg och dog der, också hon vid jemförelsevis unga år. I min onkels, Salomon Heines, sofrum i Hamburg såg jag en gång min farmors porträtt. Målaren, som på Rembrandskt manér jagade efter ljusoch skuggeffekter, hade gifvit henne en svart, klosterlik hufvudbetäckning och en nästan lika sträng mörk robe samt satt henne mot en ramsvart bakgrund, så att det rundkindade ansigtet med sin dubbelhaka sken fram som en fullmåne ur nattliga moln. Dragen buro tydliga spår af en ovanlig skönhet, de voro på en gång milda och allvarliga, särskildt gaf hudfärgens sjukliga blekhet åt hela ansigtet ett uttryck af egendomlig förnämhet; hade målaren endast satt ett stort kors af diamanter på hennes bröst, så skulle man kunnat tro, att porträttet förestälde en eller annan furstlig abbedissa i någon protestantisk adelsstiftelse. Af min farmors barn ha, för så vidt jag kan se, endast två ärft hennes utomordentliga skönhet, nemligen min far och min onkel Salomon Heine, den numera aflidne chefen för det hamburgska bankirhuset med samma namn. Min fars skönhet var af det alltför veka, karaktärslösa, nästan kvinliga slaget. Broderns skönhet var mera manlig, och han var också en man hvars karaktärsstyrka uppenbarade sig i de ädelt formade, regelmässiga dragen på ett imposant, ofta på ett högst förvånande sätt. Hans barn hade alla utan undantag växt upp till den mest hänförande skönhet, men döden ryckte dem bort i deras ålders blomma och af hela denna blomsterbukett af menniskor lefva endast två, den nuvarande chefen för bankirhuset och hans syster. Jag höll så mycket af alla dessa barn liksom af deras mor, hvilken också var mycket vacker och gick tidigt bort.
Hur har blifvit sagdt att man vill antaga detta decimalsystyslem för myntet, när ett sådant system för mått, mål och vigt äfven Olifver framställdt. Jag får påminna om att ett sådant decimal-system för mått, mål och vigt redan finnes upgjordt, jag tror det var 1826. Uti delta decimalsystem för mått, mål och vigt hafva såsom enheter blifvit begagnade foten, qvadratfoten och Den 22 Februari f. m. 203 kubikfoten; nu inträffar det så lyckligt alt en 1,0- kubikfot är lika nied 1 kanna och således hafva vi i delta decimalsystem redan kände enheter för mått och mål. Vi hafva således på förhand ett fullstännigt decimalsystem upgjordt och vi kunna således ifrån K. M. när som helst få en Propos. i det ämnet eller sjelfve i morgon dag gå in lill K. M. med begäran alt decimalsystemet må på samma gång för mått, mål och vigt, som för myntet införas. Jag tror verkligen icke att det Svenska folket är så dumt som Hr Printzenskiöld förmodar, och om mau också skulle säga dem att detta nya öre, som K. M. föreslagit är precis lika med en skilling, så skulle det mesta, som den dummaste jöns kunde förlora, vara 6 styfver, ty om han skulle betala 99 öre med tvåstyfver, så förlorade han verkligen 6 styfver och det må han gerna pligta - för sin dumhet. Hr von Hartmansdorff har sagt, att under Konung Carl Johans lid fyåga varit väckt om decimalsystemets införande, men att Ilan afslagit det. Jag vet icke om sä varit förhållandet, men • troligen hade då en sådan myntenhet varit föreslagen, som icke varit för nationen känd. Här har nu en myntenhet blifvit föreslagen som är för-nationen bekant. Hr von Hartmansdorff har äfven sökt vädja till R. o. Ad:s känsla. Deruti har han verkligen rätt, om denna individualitet går i en riktning som är god, ädel, nyttig. Men har den en motsatt syftning tillkommer det statsmannen att förändra densamma, att leda den in på en bättre bana.
Riksdags-ordningen, angående propositionen om stats-verkets tillstånd och behof; och N:o 30, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande Konstitutionsutskottets uti Memorialet N:o 20 framställda grundlags-ändrings-förslag, angående utländsk undersåtes rätt att förvärfva och besitta fastighet. Med vidblifvande af sina i förbemälde ämnen faltade beslut, lade PresteStåndet dessa Memorial till handlingarne. Prot.-Utd.rag 485 S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtande N:o 7, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot vissa delar, dels ook Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, i afseende å andra delar af Betänkandet N:o 4, innefattande Utskottets yttranden öfver väckta motioner om förändringar i Kongl. Förordningen den 18 Januari 1855, angående vilkoren för försäljning af bränvin och andra brända eller distillerade spirituösa drycker, godkände Ståndet hvad Utskottet yttrat med afseende på dels § 25, dels §27, biföll Utskottets hemställan rörande lydelsen al §§ 44 och 46, samt lade Utlåtandet i öfrigt till handlingarne. S. I). Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets Utlåtande N:o 7, angående anmälan al åtskilliga utaf Rikets Ständer för innevarande år beviljade löne—tillökningar. S. B. Föredrogs och la,des lill handlingarne Stats-Utskottets Memorial N:o 113, i anledning af verkställda omröstningar, rörande anslagen tili statens jernvägs-anläggningar. Frän Vällo/l. Borgare-Ståndet. S. I). Föredrogos ånyo Konstilutions-Utskottets Memorialer: N:o 24, med anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det al Konstitutionsutskottet i Memorialet N:o 14 föreslagna tillägg till 12 § Regerings-lormen, att Konungen icke må, utan Rikets Ständers samtycke, blifva regerande furste al utländsk stat.
Stats-Contoret utbetala ett sammanräknadt belopp, motsvarande den summa, hvartill behållna inkomsten af tull-medlen blifvit för samma år i den af Rikets Ständer fastställda Riks-stat beräknad. Men som någon andel af tull-afgifterna, enligt nu gällande Författningar, hvarken behöfver utgöras i utländska myntsorter, eller är beräknad att i dylikt mynt utgå, förfaller naturligtvis numera den vid 1823 års Riksdag föreskrifna och af Herr Friherre Rantzou ånyo ifrågaställde skyldighet för Riksgälds-Contorets Styrelse att serskildt tillhandahålla Kongl. Stals-Contorel det bland sjötulls-medlen i berörde mynl-sorter beräknade Deremot och på det alt Kongl. Stats-Contoret icke framdeles, i följd af tull-medlens nu föreslagna inleverering till Riksgälds-Contoret, må sakna den erforderliga tillgång, som öfverskollen hitintills lemnat, för godtgörande af uppkomna brister å de så kallade förslags-anslagen, intilldess Rikshufvudboken för året hunnit afslulas och liqviden derefter öfver Stats-Ver kets - Stats-Utskottets Utlåtande, N\o 355. 17 kols öfverskott och brister med Riksgälds-Contoret uppgöras, liar Utskottet ansel t sig, i sammanhang med dess här ofvan framställda förslag, höra hems! älla, att Kongl. Stals-Contoret, i händelse af berörde förslags bifallande, hädanefter må varda berättigad t att, redan under årets Lopp, från Riksgälds-Contoret utbekomma de medel, som kunna erfordras för att bestrida de forslags-anslagen tillhörande utgifts-summor, hvilka, enligt Kongl. Stats-Contorets räkenskaper, öfverskjuta dessa anslags i Riks-stulen beräknade belopp. 2:o Sala-Accismedlen.
Det syntes då vara billigt att den eller de, för hvars räkning förrättningen verkställdes ersatte de kostnader, som genom dylika tvister förorsakades de allmänna ombud, som dervid borde närvara. Då Nämndemän, Magistratspersoner och Borgare numera erhöllo ersättning lör reseoch lefnadskostnaden vid dessa och dylika tillfällen, fordrade jemväl rättvisan och billigheten att någon ersättning tillkomme äfven Kronofogden eller Länsmannen, Presten, Officeraren eller Underofficeraren, som enligt förordnande eller ordres sig inställer. IHh. lill R. St. På grund häraf har motionären föreslagit 1 :o att skjutsersättning enligt gällande Rese-reglemente måtte tillerkännas allmänna ombuden vid alla de förrättningar och sammankomster, dit de blifva beordrade antingen på befallning eller reqvisition af Konungens Befallningshafvande eller annan myndighet, för att bevaka under bemälde myndighets inseende varande egendoms rätt; och 2:o att ifrågavarande skjutsersättning måtte gäldas af den eller dem, som förrättningen eller sammankomsten begärt eller föranstaltat.
För plans uppgörande till brobyggnad öfver Hammars Lilla färjesund, för transportled från Räfsundssjön i Jemtland till Sundsvall, för transportled mellan Sollefteå i Ångermanland till Ströms vattendal i Jemtland, för kanalisering af ån Ätran från Falkenberg till trakten af Ulricehamn, för rensningar uti en del af Kalix eif, med flera. c) till arfvoden för lärare vid Mariebergs Högre Artilleri-Läroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Vägoch Vattenbyggnadsyrket, 3,000 R:dr årligen, eller tillsammans 9,000 R:dr R:mt; samt d) till stipendier för elever, som vid nämnde läroverk genomgå den för Vägoch Vattenbyggnads-Ingeniörer bestämda kurs, likaledes 3,000 R:dr årligen, eller för 5:ne år 9,000 R:dr Runt. Dessa 2:ne anslag, som äro dubbelt större än hvad sorn vid de föregångna riksmötena blifvit för samma ändamål afsatt, och hvilken tillökning ansetts nödig på grund deraf, att Vägoch Vattenbyggnads-elevernes antal under tiden varit i ständigt tilltagande och mer än fördubblats, har Kongl. Maj:t, genom Nådigt bref af den 23 Februari 1858, bemyndigat högste Styresmannen för Artilleri-Läroverket att lyfta och i fö'reskrifven ordning använda.) Af särskilda medel har Kongl Maj:t dessutom under tiden sedan 1856 i Nåder beviljat understöd till efterföljande företag, nemligen: Hamnen vid Engelholm, sorn, i följd af att hamnarmarnes längd vid byggnadens utförande måste tiilökas, erfordrade högre arbetskostnad än den först beräknade, har, enligt Nådigt bref af den 11 November 1857, erhållit ett extra understöd från Handelsoch Sjöfarts-fonden af 31 500 R:dr R:mt, likväl endast i form af lån. 37 Farledens upprensning till Luleå, igenom Tjufholmssundel, hvarvid åtskilliga opåräknade motgångar och hinder under verkställigheten uppstått, har, enligt Nådigt bref af den 5 December 1856, blifvit understödd med extra lån från Handelsoch Sjölärts-fonden, till belopp af 15,000 R:dr Runt.
Då Utskottet emellertid, med underkännande häraf, endast tillstyrkt att persedlar till jemförelsevis ringa belopp skulle i penningar förvandlas, men deremot åtskilliga räntepersedlar af vida betydligare värde förbytas uti och sammanslås med andra qvarstående persedlar, får jag emot detta Utskottets förslag mig reservera.» Af Riksdags-fullmäktigen Matts Pehrsson från Stockholms län: »Då jag, emot Stats-Utskottets ifrågavarande betänkande, härmedelst nedlägger min reservation, anser jag mig dervid destohellre kunna undvika att vara mångordig, som jag ofta förut, under utöfning af mitt Riksdagsmannakall, icke saknat tillfallen att offentligt uttrycka mina åsigter i detta vigtiga ämne, nemligen de uti ordinarie räntan ingående persedlars omsättning och förenkling, hvilket, med anledning af Kongl. Maj:ts vid denna riksdag derom aflåtna Proposition, nu utgjort föremål för Utskottets öfverläggningar. Så mycket har ock, endast sedan sistförllutna riksmöte, varit skrifvet och ordadt i denna, det skattdragande folkets lifsfråga, att äfven den mest hopträngda sammanfattning deraf, förutsatt att jag till en sådan egde tillräcklig insigt, helt visst skulle växa utöfver det vanliga omfånget af en reservation. Utan att således antyda de skiljaktiga omdömen, som härvid uttalat sig och af hvilka en del framkallat hos mig allvarliga tvifvelsmål om uppriktigheten af vederbörandes önskan i afseende på frågans slutliga lösning, vill jag derför genast öfvergå till den del af Utskottets utlåtande, hvilken jag hufvudsakligen anser mig böra bekämpa. Denna afser Utskottets åtgärd att; till vissa hufvudränte-persedlar, hvaribland förnämligast spanmål och smör, hvilka i de flesta länen äro föreslagne att, såsom sådane, bibehållas, förvandla äfven öfriga, för hemmanen uti jordeböckerna upptagne räntetitlar, såsom fläsk, hö, strömming, lax, dagsverken m. m., i stället för att alla dylika persedelräntor bordt till viss penningeränta utsättas och en gång för alla bestämmas.
Revisorerne hafva funnit sig böra framställa erinran vid den olikhet Stats-Utkottets Utlåtande, N:o 5A. 63 emellan Stifts-Styrelsernes och Läroverkens räkenskaper, som eger rum deruti, att vid vissa Domcapitel desamma underskrifva» af Biskopen och samtlige Consistoriales, vid andra åter endast af Consistorii-Notarien, i hvilket sednare fall räkenskapernes rigtighet intygas dels af hela Consistorium, dels endast af 2:ne bland dess Ledamöter, äfvensom alt vid åtskilliga Gymnasier och Skolor räkenskaperne underskrifvas af Rectorerne ensamme, vid de öfrige åter af alla Collegii medlemmar. Utskottet, som, lika med Revisorerne, anser redovisningsskyldigheten för de till Stiften och Läroverken inflytande medel åligga Consistoriernas och CoIIegiernes samtlige Ledamöter, och jemväl finner det med god ordning öfverensstämma, att, i hänseende till räkenskapernes underskrifvande, enahanda sätt må vid Rikets alla Consistorieloch Läroverk iagttagas, får i anledning häraf föreslå, att Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. Maj:t till behörig underdånig efterrättelse i Nåder meddela en bestämd föreskrift, huru i förrberörde afseende för framtiden bör förfaras. § 97. (1843 års Rev. Ber. pag. 315. Fork]. 184.) Vid redogörelsen för Skara Stifts Stipendii-cassa hafva Revisorerne anmärkt, att ej mindre än Tio års räntor, tillsammans 800 R:dr, å ett Häradshöfdingen Lundström meddeladt lån, funnits i räkenskapen balancerade; i afseende hvarpå Revisorerne yttrat den åsigt, att berörde lån, jemte upplupne räntor, bordt af Consistorium, till undvikande af förlust för fonden, i tid indrifvas.
Jag vill alltid söka befordra och befrämja del förslag, som jag anser vara det riktiga och rätta, och det är endast ur denna synpunkt, som jag ansett mig skyldig att biträda det af Gr. Lagerbjelke framställda förslag, för hvilket jag anser honom hafva framlagt giltiga skäl. Dessa skäl ligga deruti, att, om tilläfventyrs bränvin varder tillåtet till införsel, de §§, som handla om bestraffning för brott vid dylik införsel, må kunna tillämpas på de föreskrifter, hvilka K. M. kan finna för godt alt lemna; ty K. M. kan väl lemna föreskrifter i detta hänseende, men han har icke ensam den civila lagstiflnings-makten i sina händer, och det är derföre väl, att nu införa ett sådant stadgande, som blifvit föreslaget, på det att detsamma må få enahanda kraft som civil-lag. Detta är skälet, hvarföre jag förordat införandet af det utaf Gr. Lagerbjelke föreslagna morn., dock med den förändring i afseende å redaktionen, att den icke innebär något medgifvande att så skall komma att ske. Ur denna synpunkt hoppas jag, att R. o. Ad. skall bifalla det framställda förslaget. Hr von Hartmansdorff: Frih. Cederström har, i sitt nit att befrämja Gr. Lagerbjelkes mening, låtit hänföra sig att öfverdrifva mina yttranden. Om den värde talaren hört hvad jag sagt, skulle han hafva funnit, att jag alldeles icke yttrat, det införsel af bränvin vore högst förderflig, utan att jag blott talat om det menliga intryck, hvilket ett stadgande i den riktning, som här föreslagits, skulle hafva på dem, hvilka redan äro missnöjda med de tjfriga Ståndens åtgärder i afseende på bränvins-lagstiftningen. Då tillägget, såsom jag förut nämnt, är öfverflödigt, anhåller jag att R. o. Ad. mätte afstå detsamma. Frih. Cederström: Om jag ieke ordagrannt återgifvit Hr von Hartmansdorffs yttrande, torde det vara ursäktligt, enär ett sådant.ordagrannt uprepande merändels icke brukas, såsom alltför tröttande för åhörarne.