Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans lynnes skiftningar rörde sig blott mellan en ljum vänlighet, med förrädiska små reflexer af en säregen själens finhet, och en kall vresighet, med omotiverade utbrott af hänsynslöshet och hån. Det såg emellertid ut som om han trifdes godt i hennes sällskap. Han kom åtminstone hvarje kväll i skymningen »det är inte så utan att Wille Zimmermann lagt sig till med vanor», skrattade herr Hedström godmodigt. »Du har sådana sköna stolar», framhöll Wille vid alla upptänkliga tillfällen till modern, som en slags ursäkt för sin svaghet. Men fru Zimmermann bara log i mjugg; hon hade lärt sig att genomskåda hans taktik. Hon hade ofta proponerat att de skulle återtaga det afbrutna samarbetet, men hans ständiga refräng var: jag gitter inte. Ett par gånger, då de varit tillsammans på teatern, hade han dikterat för henne sina teateranmälningar, men han var aldrig belåten med resultatet. Han påstod sjelf att han måste ha en penna i handen för att känna sig som herre öfver sina tankar och för att kunna få bugt med formen. Mest tyckte han om att sitta tyst och höra på när hon berättade; och hon gjorde honom oftast till viljes, ty det var henne en glädje att ha honom hos sig och hon fruktade ständigt att han skulle finna deras têt-à-têter tråkiga och gå sin väg. Detta var ett medel att hålla honom kvar; och hon begagnade det. Hon hade lätt för att tala och hennes skiftande rörliga lif erbjöd ett outtömligt material till hennes berättelser. William hade lagt märke till att modern alltid så mycket som möjligt undgick att blanda in faderns namn och att hon aldrig vidrörde det ömsesidiga förhållandet mellan dem. Detta väckte hans misstänksamhet och hans nyfikenhet. En afton medan hon som vanligt höll konversationen uppe sade han plötsligt och som det tycktes helt omotiveradt: »Plågar det dig mycket om jag gör dig frågor angående min far?» Hon teg ett ögonblick, liksom tveksam. »Nej», sade hon till sist. »Du drar på det som om det skulle vara dig obehagligt?» »Nej. Du kan fråga om allt hvad du vill. Jag har ingen ömtålighet.» »Det var ett stort ord.» »Eller jag vill ingen ha; det är detsamma!»
Maj: t har likväl, af mellankomna serskilda anledningar, tillåtit, att det ena köpet om ett Linieskepp och tvänne Fregatter fått återgå, om hvilket allt Kongl. Maj:t vill serskildt 76; -Kongl. Maj.ls Nådiga Berätt. No t. lemna Rikets Ständers vederbörande Utskott, närmare upplysning. På det att Kronan må sättas i tillfälle att fylla sitt framtida behof af Ek-virke „ oberoende af den enskilda husb ålin ingen med detta trädslag, och då detta ändamål», endast genom anläggningar af ekplanterings»!, hagar för allmän räkning kan uppnås, har Kongl. Majit, med anledning jemväl af hvad Rikets Ständer, angående detta ämne, i sam-, manhang med frågan om regleringen af Ek-», skogarna i Riket, anfört, låtit verkställa un-?, dersökningar till utredande af de omständigheter, som, vid den slutliga pröfningen om, an-, läggning af EkTplanterings-parker, böra ingå i öfvervägande, och om hvilket vigtiga änme Kongl. Majit jemväl kommer att, sedan alla nödiga upplysningar blifvit beredde, en Nådig Proposition till Rikets Ständer afgifva. I både militäriskt och oeconomiskt hänseende, har Kongl. Majit funnit en förändring i Flottans organisation nödvändig, hvarvid Kongl. Majit anbefallt Örlogsflottans pch Arméens Flottas sammanslående till en, enda Corps, Högsta befälet öfver Flottan, närmast Kongl. Maj;t, har i Nåder blifvit uppdraget åt Hans Kongl. Höghet Kronprinsen i egen-, Kongl. Majks Nådiga Berath No t. 77 's\ap af Stor-Åmirai.
Utdrag af Protocollct, stället hos Bonde-Ständet, Ivid Riksdagen I Stockholm Len 29 Januari! rgro. S. D. Till öfwcrlaggning kar Bonde-Ständet förehakt Stats-Utffottets i Memorial den 25 i Lenne mänad afgifnc förnyade utlåtande, angäende arfwodcn för de Respective Riks-Ståndens Secreterare, Cancellic - och WaktLetjente; och hwad först widkommer det för Bonde-Ständers S c'«terare Herr Häradshöfdingen Irsxsrclst föreflags ne arfwode, med afseende ä bemälte Häradshöfdings till Protoco; er gjorde förklarande, att han till förekommande af alla twistighcter önskade, det Stats-Utskottets utlätante icke matte föranleda nägon ändring äsyktande öfwerlaggning hos Ständet i hwad det honomrörde, wäl lätit w'd Utskottets betänkande bero, men Ständet har tillika n odragit sin Taleman att för Kongl. Mast framföra Ständtts underdäniga önstan, att Kongl. Majit i Räder täcktes dcsiutom tilldela honom en summa, som i nägon män kunoe anses mot wigtcn af hans befattning och den möLa han under Letz utförande nedlagt, wara afpastad. Beträffande därnäst arfwodct för orne af StändetL v'ce Secreterare Borgmästaren Oatstilsnller och vice Ad^ wocat-Fiscalen Xru. , har Ständet i öfwerensstämmelse med Le - redan förut, dä detta ämne förewar, allmänt förklarade tanka och ä de stäk Riksdagsmannen kUic klriLsons dä ingifna och d* Nespective Med-Ständen Communicera - Den 17 April. Le anförande innehäller, med ändring af Stats-Ntskottets utlåtande, för sin del besiu ir att deras arfwode barde i ett för allt titt 802 R:d.
ExpeditionsUtskottet: Af Herr Löfvenii Memorial, angående Förtecknings upprättande af ExpeditionsUtskottet Öfver de sedan Riksdagens början öfverlemnade Kongl. Propositioner och inom RiksStåuden väckte Motioner m. m. 2:0 Återremiss af Expedit,ionsUtskottets Memorial, angående tryckning och utdelning bland RiksStåndens Ledamöter af Bihanget till RiksStåndets Protocoll. 3:o Bifall till följande Utskotts Memorial och Utlåtanden: ConstitutionsUtskottets : Öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Förslag till 35o Den 29 Maji. förändrad redaction af en period i 24 §. Riksdagsordningen. StatsUtskottets : I anledning af gjord framställning om utbetalning och redovisning af Piiksdagskostnadsmedlen ; angående sökt befrielse från Tiondes utgörande för Alun-tillverkningen ■vid Lovers Bruk samt om uppmuddring af hamnen vid Degérhamns Lastegeplats å Öland: angående Fendriken L. W. Muntbes underdåniga besvär, rörande utbekommande af Skogsåverkans böter; öfver väckt Motion, att Kongl. Maj:ts Befallningsbafvandes sednast afgifne så kallade FemårsBerättelser måtte skyndsamligen på Statens bekostnad till trycket befordras; rörande tryckningen af sådane Berättelser, sorn efter innevarande Riksdag varda afgifne, samt deras utdelning; om antagande af ytterligare CanzliBetjening; angående inköp för Statens räkning af Landsorts och Korsö Fyrbåkar; och om fortfarande af det vid sednaste Riksdag beviljade anslag till anläggande af en Vattenledning till Carlskrona. BevillningsUtskottets : Om antagande af ökad CanzliBetjening. BancoUtskottets: I fråga om formulair för den Ed, som Utskottets Ledamöter och de vid dess Canzlie anställde Tjenstmän, vid nu varande Den 2g M a j i. Riksmöte, höra aflägga; angående Sdfverköp; och angående inlösen samt utdelning bland RiksStåndens Ledamöter af Grefve von Schwerins, Fredric Bogislaus, Arbete:
Det är kändt, att hon och den mäktige rikskansleren icke draga ens, och hennes son, som har ett ganska stort parti, torde också hysa åsigter temligen motsatta sina föräldrars. Kejsarinnans far, prins Albert, hade lika stort inflytande öfver sin måg, som öfver sin dotter och förmanade städse båda att alltid följa en liberal politik och ' vakta sig för den reaktionära. Kejsarinnan eger förvånande stora insigter i statssaker och en betydlig sakkunskap. Så länge hennes far lefde, fortsattes tankeutbytet dem emellan, och ännu i flere år efter sitt giftermål fortfor hon att nedskrifva och underställa hans bedömande sina tankar och åsigter i statssaker såväl som i andra frågor. Hon intresserar sig lifligt för vetenskaper och har, om icke studerat, så dock skaffat sig insigt i nästan alla nyare upptäckter och rön inom vetenskapliga områden. Derigenom att hon icke behöft taga någon verksam del i nå- gra regeringsbestyr, har hon framför sin moder, som så tidigt måste på unga axlar lägga denna börda, den fördel, att hon fått tid att utvidga sitt vetande oeh förskaffa sig en beläsenhet, som man sällan finner hos qvinnor — och sannerligen icke heller så ofta hos män. Kejsarinnan af Tyskland är lycklig deruti, att hon i sitt eget äktenskap och inom sin familj ser återspeglas den lycka, som fordom rådde i föräldrahemmet. Mellan henne och hennes make har alltid herskat det mest innerliga förhållande, just det rätta ljufva sambandet mellan äkta makar, som blott täfla om en sak — hvilken som kan älska mest och offra mest för den andra. A f sina döttrar har hon mycken glädje, och om nu också förhållandet med sonen skulle vara något spändt, så torde väl detta framdeles ändra sig. Kejsarinnans systrar och bröder bibehålla ännu med henne och sinsemellan den syskonkärlek, som i deras barndom och ungdom förenade dem. Det torde också här vara på sin plats att yttra några ord om de öfriga drottning Victorias döttrar, såsom ock hennes svärdöttrar, ehuru endast få af dem gjort sig mera bemärkta bland Europas furstliga damer. » Af Elna Tenoiv. (Torts.)
„Nå det måtte jag säga, (sade den tjocka herrn) den der grosshandlar P***, som dog i förrgår, han var mig en rigtig baddare!“ – „Jo jo, (tänkte jag), ah ha, ah ha, en baddare som hade dugtigt med penningar! Hör min vän, (till uppassaren), kunde han ej skaffa mig ett stycke oxstek, eller någon annan litet fastare mat? Hör! – en skål boullion skulle icke heller vara ur vägen, ... se till derom och var snar!“ ... „Ja, (sade nu min värd), det var plumt! Trettiotusen Riksdaler, och det bankomynt Det hade väl ingen i hela staden drömt om ... trettiotusen!“ – “Trettiotusen!“ upprepade jag i min jubilerande själ, “trettiotusen! hör pojke! uppassare! – skynda fort, gif hit trettiotu ... nej gif hit banko–m ... nej, gif hit en butelj vin, säger jag!“ och från mitt hufvud till mitt hjerta, sjöngo under alla pulsars pukslag, i vexlande echon, trettiotusen! trettiotusen! „Ja, (fortfor den tjocka herrn) och kan ni väl tro, att i den massan äro för niohundrade riksdaler kotletter, och för femtusen champagne. Nu stå hans Creditorer vackert der och gapa; i huset finnes knappt för två styfvers värde, och utanför står den enda hederliga tillgången – en kalesche!“ ... „Aha, det var något helt annat! hör hit, gosse! uppassare! he, kom hit! tag bort det här köttet och boulliongen och vinet; och hör tag vara på, min gunstig herre, att jag ingen smula smakat af alltsammans ... hur skulle jag också, jag har ju intet annat gjort, än ätit, sedan jag fick ögonen upp i mårse! (en förskräcklig osanning,) och kom nu ihåg att jag således ej bör betala för det här onödiga kalaset. – „Men herrn har ju beställt det,“ svarade bistert uppassaren.
Som kändt ansåg sig dock landtmannapartiet vid sin första uppkomst icke ens böra framställa så pass långt gående fordringar. Visserligen fans det en representant, hemmansegaren Carl Larsson från Elfsborgs län, som var nog djerf att i en motion sätta i fråga, det all jord måtte blifva befriad, från alla skatter och onera af hvad namn de vara må, med undantag att lika med alla andra näringar, kapital m. m. utgöra bevillning; men han fick också den gången stå alldeles ensam. I öfrigt ansåg man sig icke kunna gå längre än att begära grundskatternas aflösning och den privilegierade jordens skattläggning, eller som uttrycket vid ett tillfälle i en något förändrad form lyder från grefve Posse: den privilegierade jordens aflösning. Ett par år senare kunde emellertid Carl Anders Larsson, som sjelf framstålt förslag i detta syfte, förutspå, att den tidpunkt en gång skulle komma, då riksdagen finge ångra sitt afslag på dessa yrkanden, och en af borgareståndets fordne stormän, Göteborgs-representanten A. W. Björck ansåg sig då också betecknande nog kunna instämma i denna spådom. De derpå följande årens händelser ha som bekant heller icke vederlagt den samma. Om landtmannapartiet sedermera år efter år ansett sig kunna höja sina fordringar, samtidigt med att det i kortsynt likgiltighet för fosterlandets försvar visat sig allt mindre offervilligt för detta och derigenom tills dato omöjliggjort en tidsenlig försvarsorganisation för vårt land, så faller tydligen skulden härför lika mycket på dem, hvilka vid de i dessa frågor förda parlamentariska stridernas första uppblossande lika kortsynt förnekade hvad som fans berät-tigadt i partiets fordringar och derigenom omöjliggjorde hvarje dräglig öfverenskommelse. Vår riksdagshistoria allt ifrån den tiden talar också sedermera om ingenting annat än ständiga nödtvungna eftergifter från den ena sidan och ständigt ökade anspråk från den andra. År 1869 fann mansig redan föranlåten att bjuda indelningsverket * “ lindringar “; då begärdes dess “ aflösning “. Två år senare, då regeringen varit nog oförsigtig att återtaga löftet öm “ lindringarne “,.
Den dagliga och lifliga ångbåtstrafiken emellan Stockholm och Upsala, med hvilken ångbåtstrafiken på Westerås, Enköping och Örsundsbro sammanlagd på intet vis kan mäta sig, bevisar, enligt Kommittéens mening, alls icke ett öfvervägande behof af jernväg i den förra linien, — långt derifrån. Det ojemförligt öfvervägande hästantalet, som enligt 10 månaders fortsatt räkning passerat Rotebro i den östra liniens riktning, betviflas och betyder i allt fall ingen ting; icke heller det högre antalet utgångna skjutshästar, oansedt daglig diligensförbindelse, som underhålles med icke-skjutshästar, tillika förekommer på denna linie. Att ångflottau på Norrland årligen tillvuxit i antal och fartygens storlek, så att denna trafik nu mera torde kunna fullt mäta sig med sjöfarten på de flesta andra orter inom riket, bevisar icke heller, att Norrlands industri och folkmängd förtjena uppmärksamhet vid bestämmandet af stambanornas riktning. Men när frågan gäller linien vester om Sigtuna-fjärden, eller linien SalaKorsnäs, gifves ingen omständighet nog obetydlig att icke tillmätas vigt. Der räknas jernvägen till godo, att den, inberäknad bibanan till Upsala, på en större väglängd genomgår Upsala län, likasom frågan om stambanornas utläggning borde afvägas, icke med hänsigt till landets behof, utan efter lånegränsernas läge och med utminutering af vissa mil per län, så att det ena icke finge mindre jernvägslängd än det andra. Upsala stad, hvars betydelse af det fruktbara Uplands centralort, der icke mindre än 9 allmänna landsvägar sammanträffa, man eljest ingalunda öfverskatta!-, stiger i vigt såsom residensstad för Bro och Håbo härader, under det, å andra sidan, Stockholms egenskap af residensstad för det mångdubbelt större landet öster om Sigtuna-fjärden ända till närheten af Upsala alldeles förbises.
Man skulle, i anledn. häraf, kunna med bedröfvelse sluta dertill, att de sam - *) Emollit mores, nec sinit, esse feros. Den 22 December c. m. 39 hälIsklasser, sorn representeras af de sistnämde tvenne Ständen, äro mycket omusikaliska, om ej erfarenheten visade, att största delen af den stora mängden elever, hvilka hos Akademien bildas till organister och kantorer, utgöres af allmogens söner, och att ehuru en riksdagsman för Stockholm ifrigast talte emot anslaget, dagligen, då vädret är vackert, oräkneliga skaror af stadens innevånare utvandra der vakten frammarcherar, ej, som jag tror, för åskådandet af de Preussiska kaskarne, utan för nöjel att höra den vackra Regementsmusiken. ' Jag har nämnt om något, som är Preussiskt, och jag tror, att, om hos oss den musikaliska konsten, såsom i Preussen, af styrelsen omhuldades, denna efterapning skulle vara bättre, än mången annan; och man skulle då ej behöfva att derifrån införskrifva snjetler för musikens flera grenar. Ty svenska folket har mycken fallenhet för musik, blott tillfälle gifves till dess utbildning. Derom vittna, bland annat, de flera utmärkta sängtalanger, som från oss gått till utlandet. Jag får, i följd häraf, vördsamt hemställa och till Rikets Höglofl. Ständers behjertande föreslå, att på det K. Musikaliska Akademien må sällas i tillfälle att för undervisningen göra något med besked, medelst utvidgande och mångdubblande af dess skolklasser, hvilket den nu, oaktadt bästa vilja, ej förmår, en tillökning i dess årliga anslag måtte beviljas med Sju tusen (7,000) R:dr b:ko. Akademien skulle härigenom få en årlig tillgång af 10,000 R:dr b:ko, hvilken är betydligt mindre, än hvad årligen utgår för ett kungligt lustslott, till hvilket leder en väg, som man anser böra förses med en ny brobyggnad, kostande öfver 80,000 R:dr b:ko. Begärdes på bordet. Frih. Bonde, Knut Philip, upläste följande motion:
sk. b:ko 2: 6 — afgift till handelsoch sjöfartsfonden 10 proc. af införselstullen v 9 0: 3 — •) tolag 2 proc. af tulkärdet 16 sk. pr © » 9 0: 3 T% stämpelafgift 1 proc. af tullvärdet r> 9 0: 1 fs b) vågpenningar 1 sk. pr 1© frakt frun Fredrikshall till Göthe9 9 0: 0 — 3: 3 borg . 3 rst 0 assurans för alla årstider minst 1 proc. och provision ^ proc. 2 — 0: 5 — packhusoch arbetspenningar, magasinskoslnad och brandassurans, öfverhufvud minst « T" 9 0: 0 tt3 — 0: 5 Härifrån afgår: intill den 1 Juli 1854 utförselspremien i Norrige aflsk. specie pr % Norrsk vigt, som i Svenskt mynt gör pr Svenskt % 10[jy rst och utteros ■med • 0: 11 -— , „ -ii - "tnr ^ Återstod: sk. b:ko 2: 10 -» 22 Bevillning'-Utskott 11 s Memorial, *'m 29. elier i riksgäldsmynt till 4 sk. 3 r:st pr ff, hvarvid dock är att märka, afl Fredrikshallssockret dessal om belastas af tvänue poster, sorn här i kalkylen ej upptagas, nemligen hamnumgälder o. d. vid afsändningen ifrån Fredrikshall och försäljningsprovision i Götheborg, hvilken, då handelshuset, som der verkställer försäljningen, utom kontorsoch korrespondans-kostnader, äfven för denna rörelse säkerligen får vidkännas en serskildt kostnad uli skatt både till staten och staden, naturligtvis måste läggas på det försålda sockret.
s Svarsforiimläret liade följ ande. lydelse:. P % Fredrikk-: Br ' einer-F~~b~iiidets ' begäran fhr jag ineddela; att de, i postverket austiillda kviiiiior, ' Iivilkhs arbete ' jag varit i tillfälle. att bedöina, liafva i all.äiiliet visat sig ~ ~ å g o r l u ~ ~ mycket, d a, icke, liiinpligli, för arbete i postverkets tjaiist. Datl~ni, namn, adress. Plats för allmiiiii ?a aiiiiilirkgingar: ~ Till Förbiindet ha 106 syar på dessa cii.knl&lt;. ingitt, och vi eii. samiiianfattiiing af de däri afgifiia oiiiskola i, det följande gifva. '. döinena; Vi viljti dock ' först läiiiiia iikgra iippijrsaiiigar oiii kviiiiiaiis. potverket:, ställning inoin, r. :,: i:: i: ' I ._ Denna artikel har p&amp; Frehika-Breirie~Fiirb~~pdets förmstaltande inforts i Stockliol~ils Da.gblacl smiltidigt, med ' det i ' aug. m h a d i ' ~tock1ioliii p: bg: °lende Posttj3iisteiilniliiaiiiötet. D a p y. Det var 1863 kvinnor först fingo tilltriide till de lägre tjänsterna inom postverket - och nigra andra iiro icke hiiller nu öppna för. dem. H r 1891 tjänstgjorde i nämnda rerk sisom Ainauuense~ T. f. postmästare 6 kt-innor. l): 8 B Postexpeditörer, t. f. . Estra biträden, förordnade af styrelsen ... 102 Liksom inträdesfordringarna iiro de samina för man och kvinnor, iiro lönerna p i dessa platser de samina för manliga och k ~ i n l i g a innehafrare oclr växla mellan 600 ocb 1,200 kr. för extra bitraden.
Jag vill lemna derhän huruvida de kunna göra det, men nu uppfylla de landsorternes behof på ett sätt, som liktal’ kapitalisten med 20 procent ränta och derutöfver på den mindre bemedlade allmänhetens bekostnad och dertill ulsältes denna för betydliga förluster, våda och äfventyr, genom förfalskningar af dessa Bankers sedlar; hvarföre jag ock anser, att annat sedelmynt än Riks-Bankens ej bör finnas i allmänna rörelsen. Således kan jag för ingen del instämma uti Utskottets förenämnde opinionsyttring om Privat-Bankerne.” Anmärkte tryckfel i Banko-Utskottets Betänkande, N:o 2g. Sid. 15 råd 12 nedifrån: står: Och varande läs: Varande — 18 — 19 uppifrån: — 7:o Utlåning — 7:o a) Utlåning efter24 — tillkommer: b) Utlåning till skiften och odlingar, på grund af 176 och 177 §§ i Banko-Reglementet, med ett cirkulationskapital af 80,000 R:dr, hvaraf vid 1843 års slut voro utlånta 42,881: 41. 5. — 28 rad. 12 nedifrån: står: räntefritt låne-understöd läs: låne-understöd — 31 — 7 bereda — beredas — 57 —• 8 uppifrån: — maximum — minimum STOCKHOLM, elmén & granbergs tryckeri, 1844. Banco Utskottets MerniV.-o 30, Bet. JV.-o 31. 1 Ank. till Exp. Utsk. den 30 Nov. kl. 1 e. m. Memorial, i anledning af erhållen äter remiss åt Banco-Utskoltets Utlåtande, JS:o 21.
Vi vilja nu kasta en blick på yvinnornas ställning till de olika partierna. Prohibitionisterna hafva redan från början upptagit principen om qvinnans valrätt, samt utsträckt till henne alla företrädesrättigheter och utmärkelser, som det har till sitt förfogande. Det faller då nästan af sig s,jelft, att en af de mest betydande qvinno-associationerna, ' D e amerikanska qvinnornas lcristliya nykterhetsfö ?.eiziizg, med dess två ledande grundsatser: spritdrycksförbud och quinliy i; alrätt, skulle ansluta sig till det parti, son] - det må nu ha skett af klokhet eller öfvertygelse - upptagit dess grundsatser på sitt prograrri. Redan vid förra presidentvalet verkade också den qvinliga nykterhetsföreningen för Prohibitionisterna, ehuru e * j på 1Rngt när i den omfattning som nu, och i afseende på valrätten, utan allt resultat. Republikanerna betraktade då ined stor ringaktning motpartiets iiya hjelptrupper, och deras tidningar förebrådde hånande qvinnorna att de lemnat sin sfer, att de kunde vara så enfaldiga och låta inbilla sig att nykterhet och sedlighet kunde göras till partifrågor, samt först och sist, att ' de stått och hängt kring valurnorna och köpt röster för varmt kaffe med skinksmörgås. " Visserligen l-iafva Republikanerna CIA och då begagnat sig af den qvinliga vältaligheten för sina ändamål, i det de förm5tt qvinnor sådana som Anna Dickinson, Liicy Stone och Mrs Livermore att tjenstgöra såsorn deras ombud till statsinyndigheterna i Massachusetts; derjemte hafva de i alla tider plägat vid högtidliga tillfällen anbringa hela vagnslaster af välklädd qvinlig ungdom sAsorn dekoration kring frihetsgudinnan. Men hittills hafva de dragit en skarp gränslinie för qvinnans politiska befogenhet. I år har man dock andrat taktik. Partiet har organiserat ett formligt system för upprättande af ' qvinliga republikanklubbar ". Det har antagit kvinnornas kristliga nykterhetsförenings härskri " protection! '
Der någon angifves för brott af sådan beskaffenhet, att han derföre häktas må, och angifvaren det äskar, vare den, som häkta eger, berättigad att verkställa häktningen på angifvarens ansvar, hvad bevisningsskyldighcten angår, så vida angifvaren antingen är sådan person, hvarom 6 momentet 2 punkten förmäler, eller ock sjelf träder i häkte intilldess vederbörande annorlunda lörordnat. 20 §. I afseende på 2 punkten af den föreslagna nya 1 § 23 kap. RättegångsBalken, anmärkte Justitie-Rådet Grefve Gust, Ad, Sparre, att han, för sin del, ville föreslå uteslutande af de numera alldeles obehöfliga orden «äfven i stad, der Kämners-rätt eger de brottmål afgöra, som Hof-rätts pröfning underställas skoBih. lill R. St. Fröt. Proposition, N:o 18. la», så att nämnde period endast komme att innehålla: «I Kämnersrätt må tre döma». Då denna § icke blifvit ordagrannt införd utur gamla lagen, utan en ny redaktion deraf föreslagits, borde en öfverflödig mening ej eller, efter bemälde Justitieråds tanka, qvarstå. Högsta Domstolens fleste ledamöter lemnade förslaget i denna del utan erinran.