Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Utsk. föreslagna synes mig likväl nog hög, serdeles som den egentligen kommer att drabba de fattigare klasserne. Härtill kommer en annan olägenhet, den nemi., att den föreslagna afgiften svårligen kan erläggas efter decimålsystemets införande, hvarigenom brefafsändaren möjligen får betala mera än han rätteligen bör. Jag skulle derföre tro, att Utsk. förfarit rättast, om Utsk. i denna punkt framställt samma förslag som i den 5:te, nemi. att den, Den 16 Augusti e. 111 407 sorn önskar sitt namn utsatt å postkartan, kan få det emot en afgift, som af K. M. bestämmes. Jag föreslår alltså, alt R. o. Åd. måtte fatta ett likartadt beslut, så att ifrågavande afgift, hvilken tillkommer postförvaltarne, bestämmes af K. M., dock högst lill I sk. b:ko. llr von Knorring: Den ifrågavarrde afgiften, 1 sk., var föreslagen af äukloritelerne och Utsk. har derföre ansett den icke vara för hög. Jag har intet emot Gr. Lagerbjelkes förslag, men tror, att de, som betala postpenningar kontant, böra vidkännas en högre afgift, just på det att man må kunna förmå allmänheten att förse sig med frimärken. Det måtte icke vara svårt att köpa hem några frimärken, och har man icke sådana, kan man i postluckan köpa sådana eller också betala portot kontant mot den högre afgiften, hvilken jag finner icke vara betungande. På grund häraf anhåller jag om bifall till Utsk:s förslag. Hr Adelborg: Man har sagt, alt det vore svårt för den obemedlade i landsorten, att få dessa frimärken. Jag tror det icke. Det kommer att gå med dessa som med chartte sigillatoe, hvilka kunna erhållas på vissa ställen inom hvarje härad. Slutligen kommer det att gå med dessa frimärken här i landet, såsom förhållandet lärer vara i England, att dessa blifva ett serskildt slags mynt, hvilka gå i handel man och man emellan, hvarigenom de blifva för alla ständigt tillgängliga.
Jag vet, att man i .Englands Parlament och Frankrikes Kamrar öppet klandrar Ministeren, och framställer dess misstag i sin falla grad, samt med de Svartaste färgor. Huruvida sådant är nyttigt för dessa länder, derom vill jag icke yttra mig; men jag tror, att det åtminstone icke för England är farligt, så länge England kan omgifva sig med sina flytande murar och derigenom vara oberoende af andra makters omdöme. Således skadar det der mindre,' att söka skilja Folkets förtroende från Regeringens personer, och visa, att de äro oduglige. Men jag frågar, om vi äro det sjelfständiga Folk, som äger ett sådant ovilkorligt oberoende, att det för oss kan vara nyttigt eller oskadligt, att vi här böra söka att på värsta sätt nedsätta vår Minister i allmänna omdömet, helst enligt vår constitution, vid bedömandet af Regeringens åtgärder, man svårligen kan aldeles skilja Rådgifvarne från Statens högsta Chef. Månne det, vid ett tillfälle af utlänningens anfall, och grannars försök att imponera, kunde vara nyttigt, att allt förtroende är undanryckt från Konungens Rådgifvare, att misstroende herrskar emellan Regering och Folk. Jag öfver lemnar bedömandet häraf åt dem sjelfva, som så ifrigt bemöda sig, att illa afmåla Ministeren. Åtminstone är detta förfarande motbjudande för mig, så länge det 266 Den 18 Julii f. m. Leror af Konungen att välja Ministrar, oell icke af Ständerna, så länge det är Konungen, sora regerar och icke Ministrarna. Man har påstått, att Nationen blifvit skymfad och betäckt med nesa genom Skeppshandeln. Om så vore, frågar jag, om icke den deltar i detta skymfande, som söker högt uttrumpeta det. Jag tror, att hvar och en, som älskar sitt fädernesland, snarare, än att blotta dess svaga sida, bör söka att betacka den, och hellre beslöja ett begånget misstag, än utan nytta för landet på allt sätt försvåra det. Jag har icke kunnat underlåta, att här uttala mitt tänkesätt.
I detta sednare afseende kan det icke nekas att en stambana emellan Jönköping och Malmö eger företräde framför en sådan emellan Götheborg och Calmar, emedan den förra kan medföra en hastigare koncentrering af landets stridskrafter, genom en förening af de södra provinsernas disponibla trupper med alla dem, som åro koncentrerade omkring Wetter-bassinen. Då likväl frågan i alla fall, med afseende på dess kommerciella sida, icke kan a priori afgöras, så är det naturligtvis 200 Den 23 September f. m. bäst att i delta fall sker en fullständig undersökning, och alt Regeringen med noggrannt afvägande af landels så väl industriella sora politiska förhållanden bestämmer hvilkendera sträckningen för denna stambana vore den lämpligaste. Dock torde det vara tillräckligen nlredt, att frågan om en jernväg ifrån Skåne till Jönköping, så vigtig den ock må vara, likväl icke, a priori sedd, är den bana, som i främsta rummet bör anläggas, utan att detta måste vara den bana, som har Götheborg lill äqdpuukt, hvilken, äfven med afseende derpå alt den alltid på ett eller annat sätt kommer att sältas i förbindelse med Carlsborg, mäste ur politisk och militärisk synpunkt hafva en hög betydelse. Med hvad jag nu anfört har jag sökt ådagalägga, att om jernväg vid denna Riksdag bör af R. St. understödjas, så bör den hafva Götheborg lill ändpunkt oeh derifrån sträcka sig åt öster. På hvad sätt detta bör ske, anser jag vara bäst att öfverlemna till Konungens bestämmande, och att det således vore rättast alt återremittera den ifrågavar:de punkten, med uttalande af den åsigt, att R. o. Ad. för sin del vill vid denna Riksdag bevilja ett understöd af 5 milhr lill en stambanas anläggning, med förutsättning alt dess ändpunkt blir Götheborg och att den, uti den riktning Konungen kan finna lämpligast, kommer att sträcka sig öfver till Östersjön.
Majit fann billigheten fordra, att den af Rikets Ständer vid flera Riksdagar uttalade och jemväl på städerne utom Stockholm redan tillämpade grundsatis, att statsverket borde vidkännas kostnaden för i ständig garnison förlagda truppers inqvartering och endast den så kallade servisen tills vidare utgöras af städerna, framdeles i tillämpningen utsträcktes äfven till hufvudstaden, Krigs-kollegium och Stats-kontoret, i nåder anbefallt att, på det frågan om inqvarteringens reglerande härstädes måtte vid en blifvande Riksdag, då densamma kunde åter varda till Rikets Ständers pröfning öfverlemnad, finnas uti ett så mycket som möjligt beredt skick, sig 4 Kongl, Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 57. öfver det uppgjorda förslaget till ny inqvarterings-ordning för Stockholms Stad i underdånighet utlåta samt dervid tillika utreda och uppgifva, hvad uti de förslaget bifogade tariffer må anses utgöra egentlig inqvarterings-ersättning. Detta nådiga uppdrag hafva bemälda embetsverk numera fullgjort, och då ärendet derigenom vunnit ali den ytterligare utredning, som deråt möjligen kunnat gifvas, och således nu bör anses vara fullständigt beredl, har Kongl. Majit velat detsamma härmed till Rikets Ständer å nyo öfverlemna, på det att Rikets Ständer må vara i tillfälle att, i fall omständigheterne sådant medgifva, bereda äfven Stockholms Stad en behöflig lindring i dess inqvarteringsbesvär, för hvilket ändamål Kongl. Majit låter till vederbörligt Utskott aflemna merberörde förslag till ny inqvaiterings-ordning för staden, jemte de i anledning deraf infordrade yttranden och öfriga handlingar; och vill Kongl. Maj't särskildt fästa Rikets Ständers uppmärksamhet derpå, att den af Krigs-kollegium och Stats-kontoret under Lit.
Uti denna reservation instämde Riksdags-fullmäktige Matts Pehrsson från Stockholms och Pehr Mattsson från Wester-Norrlands län. af Riksdags-fulimäktigen David Andersson från Hallands län, som, i afseende å de tvänne sista momenterne i Betänkandet, åberopade Utgifts-Afdelningens, af Utskottet efter votering underkända, förslag, så lydande: »Vidkommande de öfrige tvänne momenterne i det återremitterade Betänkandet, hvilka angå dels försäljningen af bränvinsredskapen, dels Riksgälds-kontorets ersättning för de medel, som komma att lill ofvan omförmälda ändamål utbetalas, finner Utskottet, under åberopande i öfrigt af hvad bär ofvan är anförd t och hemstäldt, de vid dessa momenter hos Ridderskapet och Adeln gjorda anmärkningar icke vara af beskaffenhet att böra föranleda till ändring af Utskottets härutinnan yttrade mening, helst några erinringar i dessa delar ej blifvit gjorda af Borgareoch Bonde-Stånden, hvilka återremitterat samma punkter blott i afsigt, att Utskottet derigenom skulle komma i tillfälle att ärendet i dess helhet ånyo behandla. Utskottet anser sig således böra sina i förevarande tvänne momenter förut afgifna yttranden vidblifva». STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. StatsUtskottets Utlåtande, W:o 374. 1 N:o 374k Ank. till Exp.-Utsk. d. 25 Nov. 1854, kl. 2 e. m. Utlåtande, t anledning af vackt motion om anslag af 36 tunnor spanmål åt Kyrkoherden i Södertelje till ersättning för indraget ständigt vederlag. (U. A.) Uti en hos Borgare-Ståndet väckt motion har hr E. U.
I afseende på Revisorernes anmärkning att upplysning saknas om de 394 r:dr 25 sk. 8 r:st, hvilka skola qvarstå af framlidne Öfverståthållaren Grefve Törnfhjchls balans, 555 r:dr 20 sk. 8 r:st, samt att en post å 625 r:dr ha - Expeditions-Utshottcts Förslag till und. Skrifvelse, N:o 53. 85 lanseras under rubrik: för intresse-räkning, utan att af räkenskapernc upplystes från hvilka kapitaler densamma influtit, har väl Öfverståthållare-cmbetet, jemte meddelande af åtskilliga upplysningar om dessa från '1700:talet i räkenskapernc balanserade poster, uti underdåniga förklaringen tillika anmärkt, att dessa balansbelopp, efter dåmera vunnen fullständig utredning, skulle komma att, på sätt Rikets Ständers Revisorer tillförene tillstyrkt, till afskrifning befordras; dock som ifrågavarande balansposter utgjort föremål för flera föregående Stats-revisioners uppmärksamhet, och Öfverståthållare-embetet redan i förklaringar öfver 1841 oell 1843 årens Revisorers anmärkningar i berörda hänseenden uppgifvit, att dessa balansbelopp skulle med det snaraste till afskrifning anmälas, men sådant likväl ännu icke skett, fö Rikets Ständer i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes i nåder anbefalla 0. S. E. att tillse det ifrågavarande balansposter ofördröjligen varda till afskrifning i behörig ordning anmälda. Danviks Hospital. Med anledning af revisorernas anmälan att icke någon berättelse om hospitalets förvaltning under revisions-åren blifvit revisorerna meddelad, fö Rikets Ständer bos E. K. M. i underdånighet anhålla, det måtte Deriktionen öfver Danviks hospital undfå nådig befallning att till ledning och upplysning vid framtida statsrevisioner, jemte räkenskaperna äfven afgifva berättelse öfver hospitalets förvaltning under de år, revisionen omfattar. Stockholms Allmänna Barnhus.
Detta betänk, har blifvit af II. o. Ad. samt PresteSt. bifallet, men af Borgareoch BondeSt:n afslaget. Deraf följer ganska klart, alt contra-propos. mäste vara en bestämd motsats till ja-propos., således en bestämd motsats till hvad Utsk. föreslagit och 2 Stånd antagit. Nu har Utsk. föreslagit, att på indragn.slaten skall uppföras denna löneersältning, och då bör, efter mitt förmenande, contra-propos. vara följande: Vinner nej, uppföres icke nämnda tillökning å indragn.staten. Detta gör en stor åtskilnad, och det är utan tvifvel genom en tillfällighet, som StatsUtsk. förbisett det vid conlra-propos:ns bestämmande. Sorn denna omständighet likväl kan inverka på de ifrågavar. personernas rätt, sä anhåller jag vördsamt, att R. o. Ad. täcktes det nu föredragna mein. till StatsUlsk. återremittera, hvarom jag anhåller om Hr Frih. o. Landtmts proposition. Frih. Cederström, Jacob: I hufvudsaken gör jag samma anmärkn., som den siste talaren, men begär en annan redaction af contra-propos, än lian. Jag tror den blir riktig, 0111 ordet "beviljad’’ uteslutes och den kommer alt lyda: varder berörde löne-ersältning. icke på. iudrag».- stalen uppförd. Hr von Rosen, Georg: Jag förenar mig så mycket hellre med llr Lefre'n, som, om jag fattat Konungens propos. rätt, det alldeles icke var fråga om, huruvida herrarne von Hartmansdorff och Grip skulle fortfarande få sin lön eller icke, utan endast hvarifrån den skall tagas, eller huruvida den borde antigen uppföras på indragn.staten eller på annat sätt utbekommas. StatsUtsk. har således i contra-propos. upptagit något, som hvarken det af arne Stånd fattade beslut eller Konungens skrifvelse kunnat föranleda till. Hr von Troil, Emil:
ÄÄttSÄasK om J«lUf"oÄUriÄ9!' Utma'>' m>S U) £6 5ft't. II. §. §. 21—23. 23ett>t!lmng af ^orbbrufet 5. SI. Sif ada Remman och Sdgenheter, forn meb dganberdtt innehafmag, ipofpitalébemman icFe unbantagne, be md mara ffattlagbe eder tcfe, ener graöerabe meb för ©parbanferé rdfning intecfnab ffulb, erldggeS, atem affeenbe pd beråd natur, SSemtdning meb
Palmstjernas yttrande beträffar, vill jag visserligen icke motsätta mig den af honom föreslagna återremiss, sä vida den endast gäller ett förtydligande af ordalagen i Ulsk:s tillstyrkande; och om jag uppfattade Frihrns mening rätt, så var det endast ett förtydligande han åsyftade; sjelfva saken syntes han gilla. Hvad åter angår Hr Rosenblads anförande, vill jag endast anmärka att den nu gällande bevilln.-förordningen antingen måste nu erkännas såsom rättvis eller ock beskyllas för orättvisa. I sednare fallet torde Hr Rosenblad bättre än jag känna utvägarne att vinna rättelse deruti. Ar den åter rättvis, såsom Utsk. synes hafva förutsatt, så besvaras det öfriga af Hr Rosenblads anförande genom hänvisning till 5:te boken i Euclides. Gr. Lagerbjelke, Gust.: Jag vill icke nu ingå uti den frågan huruvida en förhöjning af den 3:dje artms bevillning må vara rättvis eller icke; hvad som dock torde vara gifvet är att innan en sådan förhöjning af ltiy procent kan beslutas, måste frågan om denna artikels bibehållande såsom bevillningsgrund vara afgjord. Denna fråga är dock ännu beroende på votering i förstärkt Slats Utsk. , hvartill R. o. Ad. om jag icke bedrager mig, för några da gar sedan godkände föreslagen voteringsproposition. Det torde således icke gå an att nu godkänna förslaget om de 1(>§ procentens förhöjning å tredje artm utan måste dermed uppskjutas till dess denna artikel möjligen blir genom votering uti förstärkt StatsGtsk. fastställd såsom bevillningsgrund; om den föreslagna förhöjningen i tredje artm redan nu bifölles har man gått det förstärkta StatsUtsk:s beslut i förväg. Jag anhåller derföre om återremiss af detta betänk. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: Jag får äfven anhålla om återremiss af detta betänk, icke blott för att åstadkomma det förtydligande af förslaget Frih. Palmstjerna här påyrkat, utan egentligen och hufvudsakligen med afseende på sjelfva det sätt hvarpå Utsk. föreslagit att den förhöjda bevillningen skulle utgå och hvaruti jag anser högst behötligt att ändring göres.
På Rikets Ständers vägnar: C. af GEIJERSTAM. ER. H. ERIKSSON. J. F. GRÅÅ. O. ERIGSSON. Fullmäktige i Riksgälds-kontoret. C. G. Stuart. G. C. Norling. Räntan för en månad: 374 öre. Räntan för en dag: 1} öre. Transsumt af Kongl. Maj:ts nådiga kungörelse angående upplåning mot inhemska fonderade statsobligationer. Gifven Stockholms Slott den 29 December 1860. Yi CARL, med Guds nåde, Sveriges, Norriges, Göthes och Wendes Konung, gore veterligt: att sedan så bafve Yi, enligt Rikets Ständers derom tillika gjorda anhållan, velat meddela såväl Yår nådiga garanti å ifrågavarande upplåning, som äfven nådig fastställelse åt de af Rikets Ständer i detta ämne fattade beslut, af följande innehåll: l:o. Genom upplåning för Statens räkning, enligt här nedan angifna vilkor och bestämmelser, anskaffas inom Riket medel, att användas dels till inlösen af obligationer å utländskt mynt, utgifna för de åren 1858 och 1860 för Statens jernvägsbyggnader upptagna lån, dels till bekostande af allmänna produktiva arbetsföretag, hvilkas utförande eller understödjande af Rikets Ständer beslutas. 6:o. Till ränteliqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den stat, som af Rikets Ständer vid hvarje riksdag varder för Eiksgälds-kontoret utfärdad, ett i öfverensstämmelse med Regeringsformens 66 § utgående årligt anslag, till belopp af 54 procent å den summa, som, enligt Rikets Ständers beslut, skall upplånas; kommande detta anslag att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå ända till dess hela lånet blifvit i stadgad ordning betaldt. 8:o.
Jag ser hur det är Nå Med förbehåll! Nej, du, det är inte kärlek. du har funnit den. Jag är inte den man, du annan, som älskar dig lika mycket som jag som (Rusar mot dörren.) VENDLA. Rudolf! RUDOLF. Låt mig gå! 30 VENDLA. bryr mig inte om någonting i hela lifvet utom dig. RUDOLF. Jag är inte den, du fordrar. VENDLA (kastar sig i hans armar). Jag älskar dig sådan du är. RUDOLF (omfamnar henne). lif för att nu kunna säga dig det du önskar. Min Gud, hvilken lycka skulle inte det ha varit. bröst). Och tror du inte, jag ville ge en del af mitt Jag kan inte. Jag vill inte mista dig. Jag VENDLA (döljande ansiktet mot hans Låt oss aldrig mer tala om det. Nej, tyst, jag RUDOLF. För att du ändå håller af mig? VENDLA. Säg bara inte till Gunborg För att jag frågat dig. (De omfamna hvarandra.) RUDOLF. Att vi ä' förlofvade? VENDLA. Jo, det, men RUDOLF. Nej, nej det blir alltid oss emellan. (Gunborg och fru Sandström komma.) vill ingenting höra. Jag skäms 31 RUDOLF. har ju varit nästan som en mor för dig. Gratulera oss, fru Sandström, nu ä' vi försonade. FRU SANDSTRÖM. bruka alltid vara goda vänner. för det. Det var då väl det. Alla mina inackorderingar Mitt hus är kändt Nu talar jag om det strax fru Sandström RUDOLF. fru Sandström anser nödvändigt för alla sina inmed en kyss. Men vi ä' kanske mer grundligt försonade än ackorderingar för vi ha beseglat försoningen FRU SANDSTRÖM. Såå! Nå, för en gång RUDOLF. bara önskar fortsätta. ackorderingarna? Ja, men vi fann en sådan smak i det, att vi Det får väl inte alla in VENDLA (omfamnar fru Sandström och Gunborg). Vi ä' förlofvade. GUNBORG (upprörd, i det hon kramar Vendla intill sig). Jag ska försöka vara förståndig. Ja, jag ska försöka. Å det är otroligt ofattligt.
Hus erhållne 622 Rtdr 8 sk. lemnade full tillgång för Kungshusets reparationskostnad, som förslags» vis är antagen till 921 R:dr 24 sk. 8 r:st. Justerades följande Utdrag af Protocollet, hållet i Höglofl. Ridderskapet och Adelns Plenum e. m. den 8 Juni 1S15- S* D. Vid förnyad föredragning biföllos följande LagUtskottets, den 3 Juni på bordet lagda Memorial, af den 17, 18, 20 och 27 Maj, nemligen: j.o Tvenne Memorial, angående 14* momen. tet uti Kongl. FörlagsOrdningen den 24 Februari 1748. 2.'o Om förlängning af tiden, inom hvilken en part bör tillkännagifva det han vill söka att Konungen må pröfva HofRätts Dom och Utslag. 5:0 Om yrkad rättighet att till Collegier, Rätter och andra Embetsverk få med Posten insända Fatalie-handlingar, m. m. 4fo Om rättighet att före den dag, då Fatalietid utlöper, få inlemna de Skrifter och Handlingar, hvarigenom Vad fullföljas. Den S Juwk en1' 189 £:o Om allmängörande af upphäfvandet af 13. §. i 1723 års Resolution på Kongl. Krigsbefälets Besvär, samt 23. §. i 1734 års Resolution på Allmogens Besvär. 4:0 Om yrkad rättighet att föra andras talan för dem som åtfölja Häradshöfdingar på Ting. 7:0 Om stadgande, att personer, hvilka hållas i häkte, antingen för undergående af straff eller under afvaktan af ÖfverRätts Utslag, må, efter det de erhållit Dom vid StadsRätt, genast varda 'från Stadens häkte till närmaste Kronohäkte förflyttade', och der på publik kostnad underhållne och vårdade. Ut supra.
Egendomen före dragningen blifvit såld eller till Borgenärer afträdd, inställas , och 6 §. åter förutsätter, att, vid ett sådant förhållande , lottningen skulle icke dessmindre gå i verkställighet; men af de motiver Lag-Committen anfört till grund lör dess förslag , och hvilka upptagas uti det dervid bifogade underdåniga utlåtande, inbemtades, att 2 §. hade afseende å den händelse, att anmälan om den mellankomne försäljningen eller Cessionen göres inom den tid, att Lottningen kan verkställas, samt 6 §• åter, att någon sådan anmälan icke skett. I anledning hvaraf desse Högs a Domstolens Ledamöter ansågo endast den rättelse i redactionen af 6. §. nödig, att den skulle komma att lyda sålunda ; 6 §. Är ej full tillgång att Inteckningarne gälda , och förmår ej säljaren befria Egendomen från bristen, stånde då till honom som vunnit , ehvad han heldre vill taga Egendomen eller det öfverskott som i 4. §. sägs; håfve ock han rätt till öfverskottet, der Egendomen före dragningen blifvit såld eller till Borgenärer afträdd, utan att anmälan derom skett hos ÄmbetsVerket, sä att lotmingen kunnat inställas , eller han för annan orsak ej kan Egendomen åtkomma. Svarar ej det öfverskott emot Egendomens värderings summa ; ege den som vunnit att söka fyllnaden af säljiren ut. Då, i den händelse nyssnämnd är, sälja» fen är skyldig att ansvara för skillnaden emel - örn fast egendoms försäljning å Lotteri. Ian öfverskottet af Lottmedlen samt Egendomens värderings-summa; funno desse Högsta Domstolens Ledamöter billigt, att den reciprocité borde ega rum, att fördelen deraf, att den som vunnit sjelfva Egendomen eller å hvars lott penninge-vinst fallit, icke anmäler sig inom föreskrifven tid om vinstens utbekommande, skulle tillfalla säljaren.
Af högre embetsmän märktes direktören för fångvården Herbette, statsrådet Jacquin, chefen för rättsstatistiken Yverness, professor Alglave, senatorn Roussel. Belgien hade sändt inrikesoch undervisningsministern Thonissen och professor Brins. - Tyskland var representeradt af pastor Sturs-berg, den framstående professorn Holtzendorff och professor Kirchenheim. Österrike var foreträdt af statsöfverprokura-torn i Triest doktor Schrott Från Spanien hade infunnit sig senatorn Manuel Sil vela och från Ryssland bland andra professor Moldenhauwer.Penitentiärkongressen sysselsatte sig först med följande vigtiga öfverläggningsämne: » Kan beröfvandet för någon tid af vissa medborgerliga och politiska rättigheter låta förena sig med ett reformatoriskt straffsystem? t I öfverläggningen härom deltogo italienarne Pessina, Drusa, Nocito, Mecacci samt utländingarne Holtzendorff, Laszlo, Jacquin m. fl. Öfverläggningen rörde sig om, huruvida detta straff borde ådömas enbart eller såsom ett accessorium till ett annat straff. Pessipa, Drusa, Jacquin och Holtzendorff hyllade den åsigten, att det borde kunna vara så väl enbart som ett accessorium. Resolutionen utföll äfven i öfverensstämmelse härmed. Vidare behandlades frågan, om fängelsestraff kunna utbytas mot andra friheten inskränkande straff, såsom arbete å allmän inrättning; diskussionen var dock ej nog uttömmande med hänsyn till frågans omfång och vigt. Frågan om lämpligheten af att till föräldrar och förmyndare utsträcka ansvarsskyldigheten för af deras barn eller myndlingar begångna förseelser besvarades jakande, ehuru många voro af annan åsigt och höllo före, att den civila påföljden för dem vore tillräcklig. Kongressen gillade förslaget att utvidga domarenas rätt att sända unga brottslingar till allmänna förbättringsanstalter, så väl i de fall, då de frikännas, emedan de handlat utan öfverläggning, som då de böra dömas till något frihetsstraff. Kongressen antog vidare följande resolution med hänsyn till brottslingars uppfostran: