Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är derföre ett lagligt påstående, att de som detta gjordt måtte med sin Egendom vara ansvarige, åtminstone för de 2 Jo,000 R.-dr, hvilka sedan sista Riksdag å nyo af Canal-Direction blifvit i Disconten upplånte. Förhållandet är i denna del alldeles lika med det som händt i Malmö, att! man nemligen emot Reglementets föreskrift, utan säkerhet tillgripit andras penningar och dem till egen nytta användt. I anledning häraf yrkar jag skyndsam undersökning härom, samt att Banco-Fullmägtige måtte taga nödiga mått och steg till bevarande af Creditorernas rätt till denna tillgång. Pierr Grefven 0J1 Landt Mar skalken anmärk - Den i April. 95 te, att som Fr i herr ajne Anckarsvärds och Stael von Holsteins för en stund sedan uppläste skrifteliga Anföranden blifvit begärde pä bordet, komme ock den af bemälde Friherrar viickte fråga, om undersökning rörande Götha Canal Discont-Directions förhållande att tili nästa Plenum hvila. Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard.- Jag får först förklara, det jag med uppmärksamhet läst Götha Canal Directions, rörande Canal-Verket utgifne handlingar, men icke någorstädes funnit, att Directionen fällt förklenligt omdöme om Major Bagge. Derefter vill jag, till förekommande af prsjudicat lör framtiden, anmäla min reservation emot det Ridderskapets och Adelns beslut, hvarigenom en dess Ledamot, som anmält sig att tala, bief nekad att yttra sig i ämnet. Att beslut tages, det öfverläggningen i en fråga skall upphöra, innan hvar och en, som anmält sig lått tillfälle att yttra sig, anser jag vara stridande emot <jo §. i Riksdags-Ordningen. Om jag ej misstagit mig, så bar Friherre Stael von Holstein denna gång att tacka Grefve von pisten derföre, att han fick -tala; ty sedan det tillåtits Grefve von Platen, kunde det icke nekas Friherre Stael.
Då torde ordningen komma till de osynbart Föimögne att blifva hemsökta, på samma sätt , sorn man ej förr fallit på den tankan, att låta de aflägsnare Hemmanen deltaga i Durchtags - och Inqvarterings-besväret, än man såg att de nära landsvägen liggande Hemmanen blefvo oförmögne att bära bördan. Likväl får jag göra Ridderskapet och A-' deln uppmärksamt derpå, att det nu gällande BevillningsSystemet leder derhän , att Bevillningen lä-1 skulle kunna öfvergå till naturen af en Grundskatt ; ocn hvad betyder Representations-rättigheten, när Bevillningar icke tuera behöfvas? Hvad som redan handt, styrker denna min yttrade farhåga. Jag vet ej , huru man i andra Län lämpcde 1812 års Taxerings-grunder , men det vet jag, att 18 13 års Taxering af Jorden i Ves manland blef högre, än den med noga tillämpning af grunderna hade bordt blifva. Året derpå kom en invitation eller en tillåtelse att sänka Bevillningen å jord med 1® procent och det derpå följande året åter en jpyitatioo att sänka den ytterligare 8 procent. Den 24 Martil, /. ni. Bev'llningen å Jord blef nu under de fastställda beräknings-grunderne, eller rättare, man följde inga mer. Får verkställande Magten på sådant sätt inblanda sig i Bcvillningens fördelande, så täcktes Herrarne finna, att lika lätt, som Bevillnmgen det ena året på sådan väg sänkes, så skulle den kunna ett annat år höjas utan afseende på de öfverenskomne beiäkningsgrunderne. Sluteligen komme det därhän, att Be vil 1- ningen, fördeld på Länen, blefve ett extra tillskott, en tillökning blott i Grundskatten och Mantalspenningar, som Administrationen efter behag utskrifvet Herr Lagerhjelm, Pehr, anförde skrifteligen: Då allmänna Bevillningen nått den höjd , att man icke tilltror sig att vidare öka den; så lärer tiden väl ändteligen vara inne, att söka den jemnaste fördelning.
Äfwen upplästes ett af Herr Lvab, Anton, inlrmnadt memorial sä lydande: Högwälborne ^err Gresive och LandtMarffalk, samt -Högldfl. Ridderffapet och Adeln i Ut! Fädernessandeks swära belägenhet mätte dek »vara hwar och en inwänares skyldighet att tänka Pä dr medel och utwägar, hwarrned dcft bördor i mer eller Den zo Octsbe». 472Z eller mindre män kunna lättås och leda till betz förkofran och framtida oberoende. Af sädana lärer icke kunna nekas akt en förminskning af de waror eller produckcr wi icke inom landet äga och en förökning af wär egen waruproduction sä iväl för egna behof som export till andra Nationer äro de mäst nyktige och mä hända de enda wcikligcn gagnande. Frän längre tid tillbakars har man allmänt klagat öfwer bristande Spannemäl, och akt den utifrän ärligen till högst be» tydliga qnantittter mäste införskrifwas, och det samma torde ännu wid förefallande, antingen utomordentliga behof eller mitzwäxt wara att befara; men denna klagans äldcr har redan wäckt vmtankan, som understödd af den lyckligen frigifna Spannemälshandeln, jemte ett för egentligen andra behof förökadt rörelse Capital och stegrade Spanncmäls priser; och wi hafwa beha senare ören funnit, akt ehuru tvär handel warit pä det mest ofördelaktiga sätt stängd, har dock wär egen Spänne, mäls produkt warit tillräcklig för lifwcts bergning, och lämnar ett säkert hopp, att om jordbruket pä tjcnligt sätt än widare understödjeS och uppmuntras, skola wi snart komma i den lyckliga belägenhet att wara oberocnde af wära grannar.
Om bränvins-r edskapen. 12 §• lör alt undanrödja alla anledningar till tvister om bränvinspännors beskaffenhet, och ej motverka en loflig industri, som, genom förbättringar i redskapens sammansättning, söker besparing af bränsle, tid eller arbetskostnad, skola hädanefter pannor eller kittlar, och öfrige för bränvinsbränning nödiga redskap, vara tillåtna af hvad metall eller annat tjenligt ämne som helst, under lika vilkor för alla,^att pannerymden bestämmes endast efter iordvärdet. i3 §. Bränvinsbrännings-redskapen indelas i sju Classer: lista Classen. Enkel redskap. Härtill räknas panna, som drifves omedelbart af eld, af hvad form som helst, med löst bröst, der sådant finnes, hatt eller stängselskifva och ångrör samt afkylningsredskap. Hatten, som endast får innesluta ett tomt rum, och hvartill räknas ett fastsittande ångrör af minst 6 tums längd, får ej innehålla mer än två tredjedelar af pannans rymd. Intet ångrör, som bill bränvinsredskapj begagnas, får i diameter hålla ofver 6 tum. Ber.-, Lagsamt Allm. Besa.- och Oecon.-Utst.s Betänkande N:o 6. 7 2: dr a Classen. Enkel redskap med mäskvärmare. Mäsk värmare vare tillåten af hvad form eller ämne som helst, men får ej innehålla mer än en femtedel utöfver pannans rymd och endast användas för tillmäskningens uppvärmande, ej heller vara inmurad eller af eld eller ånga vidröras. 3:dje Classen. Enkel redskap med enkel rectificator. Enkel rectificator eller klarkula eller klarblåsa, hvarhelst den till redskapen appliceras, är en sådan apparat, som innehåller blott ett enda tomt rum, och hvari ångorne omkokas, för att derifrån utgå såsom sprit eller bränvin, utan att denna apparat vidröres af eld eller ånga. 4-'de Classen. Enkel redskap med dabbel rectificator.
När nu ändteligen söndagen kom, lät hon tvätta sin dotter och skura henne, tills skinnet så när följde med; sedan lät hon krusa och kamma hennes hår, och pynta henne på allt vis både fram och bak, så allringen sett maken till utstyrsel. Derefter befallte hon fram sin förgyllande karm, och lagade sig att sjelf fara med till kyrkan. Sammaledes ock de andra; ty om inte alla kunde få den främmande prinsen, ville dock alla se honom. Men den som icke följa med, det var Ask-ungen. Hon skulle bli hemma och städa, och laga mat, och hacka granris, och strö gården, och mycket annat, såsom det alltid var hennes söndags-göra; stackars liten! Som nu allt var i ordning, karmen förspänd, och drottningen redo att gifva sig på väg, tänkte drottning-dottern, att hon väl ändock kunde visa sig för styf-systern i all sin glans och herrlighet. Hon vandrade så med stora steg och många stolta åthäfvor ända bort till spisel-grufvan; der stadnade hon, vred sig och vände sig som hon bäst kunde, och sade: »nå, Ask-unge, hvad tyckes dig väl? Är jag inte grannt klädd? Ser du så grann jag är? Det är annat, det, än dina trasor.» Ja, den lilla svarade att så var, och sporde med stor ödmjukhet, om icke äfven hon skulle någongång få komma i Guds hus med andra menniskor. Straxt visade drottning-dottern sitt rätta sinnelag, och utbrast i vredesmode: »har man hört? Ask-ungen vill också till kyrkan! Kan tro du tänker få den unge prinsen! Nej, sitt der du sitter; det kan bättre höfvas en sådan tiggar-unge som du är.» Dermed gick hon sina färde, och den lilla grät bitterligen öfver hennes hårda ord. Men den onda styf-modern unnade henne icke en gång att få gråta i fred, ty hon var, hon som andra elaka, alltid värst på Guds heliga söndag, utan tog en skäppa ärter, slog ut dem midt på gården, och sade: »jag skall minsann lära dig gråta! Plocka nu upp hvar endaste ärt, och rensa dem, och koka till middag; och Gud tröste dig, om det inte är färdigt när jag kommer hem!»
Han var af en gammal prestslägt med goda anor inom det andliga ståndet; man kunde spåra namnet i stiftsmatrikeln ända från midten af förra århundradet. Då han som ung student kom till universitetet och inskrefs i filosofiska fakulteten, mottogs han från alla håll med utsträckta, vänliga händer, framför allt af faderns gode vän, teologie professorn, i hvars familj han blef inackorderad. Redan som sexårig gosse hade han visat afgjord håg och böjelse för det höga kallet att visa de syndige menniskorna vägen till himmelen. Bland tanterna cirkulerade ännu den rörande legenden om hans första prestkrage. Tant Sofi hade klippt den af papper och fäst den med en nål kring hans hals; och i känslan af sin värdighet hade parfveln gripit en psalmbok och gravitetiskt gett sig af mot kyrkan. »Guds finger», sade tanterna; och efter den stunden trodde de fullt och fast, att barnet med tiden skulle bli till något verkligt stort. Han blef student och vägen bredde sig ut framför honom banad och jemnad af kärleksrika händer; rak och vid, bekväm att stiga på och utan en skugga, som kunde gömma en olycka. Han blef förlofvad med den unga dottern till faderns gamle vän, och han blef med tiden sjelf professorns efterträdare. Han hade det godt. Han hade aldrig generats af ett tvifvel, hvarken på sig sjelf eller sin Gud; han hade icke rönt en motgång och aldrig känt en verklig sorg. Allt lifvets goda hade regnat ner i denne kristne Aladdins turban, och han tog emot det allt som en skyldig tribut åt hans begåfning, för hvilken han endast hade Gud att tacka. Men just derför var han full af vördnad och tillbedjan inför Den Allsvåldige, Den Ende, som hade skapat allt, Den Rättvise, som gaf honom allt. Ty han såg Honom i allmänhet mest från sin egen synpunkt, som Den Härlige, hvars ord han sjelf skulle förkunna, och ett återsken af Det Himmelska Majestätets glans föll ner som en gloria kring hans eget hufvud. Detta fint mejslade Davidshufvud kunde uppbära en gloria!
Kammar-Collegium uti dess afgifne un* derdanjga utlåtande hemställt, huru förfaras må, i händelse Kronans förbehållne återlösning** ratt af de försålde Hemmanen nu sku le begagin3s. Men i Nådigt Bref af den 28 December 1815 har Kongl. Maj:t förklarat, att innan det« ta mål kunde vinna någon vidare handläggning, har Kongl. Maj:( funnit följande upplysningur nödige, nemligen ? 1:0 Hvilka <!e Hemman äro, sorn Sc/t/cgeK ska arfvingarne rut för tuten innehafva och di* sponera, af de till Kammaroch EkonomiRå* det Schlegel år 1652 under Frälsemanria-rätt försålde Hemman i Halland, samt hvilka dessa arfvingar äro och pm de äro Svenske undersåtare eller utländske män. 2;o Hvilka nu för tiden äro Innehafvare af de Hemman utaf Schlegelska Godset, som arfvingarne kunna hafya sig afhändt, såsom ock af de 8| Mantal samt Frälse - Hemmanet Skog* by , som blifvit gifne i vederlag af Grefvinnan De la Gardie med Reductions - Comrnissipnens tillstånd för 9^ Hemman, som Fru Grefvinnan af Schlegehka Godset fått sig tillbyta. 3:0 Fri Uträkning för de sista 10 åren öf. ver alla dessa Schlegehka Hemmanens Räntor efter förvandling och årlig Markegång, hvarunder de, som Grefvinnan De la Gardie afstått, inen icke de hon sig tillby 11, skola begripas; hvarjemte yttrande bö* Ineddelas, hvad ungefär Stats-Utskottets Betänkanden. vinst Kronan kunde tillflyta genom Skatte-kö* peskillingen af de Hemman, som före 165a vörö af Krono-natur och framdeles kunde korn» ma att säljas till Skatte. Och som Kongl. Maj:t i Nåder anbefallt Kongl.
P. 353. — om remiss af Herr Hammarskölds memorial, rörande en förändrad redaction af Bihanget till RiksStåndens Protocoll. P. 356. — om remisser: af Friherre Boyes memorial, angående åtskilliga ändringar i RiddarhusOrdningen; af Herr Gidpenstedts memorial rörande nedsättning i afgifterne för inträdes vinnande i Adeliga JungfruStiftet. P. 356. — om adress till Kongl. Maj:t i anledning af upproriske bref uti GeneralMajoren Holsts förfalskade namn. P. 36o. —- om remisser: af Grefve Cronbjelms memorial angående tillsättande af en Lärare i Krigsvetenskapen vid Upsala Universitet; af Herr Berghmans memorial angående indragning af öfverflödiga embeten och tjenster; af Herr Cocks memorial angående Götha CanalVerk; af 323 Herr Franc Sparres memorial angående åtskilliga medel att tillvägabringa en öfvergång af de mera bildade folkclasserne till : prodactiva yrken; af Herr Stiernstams memorial rörande afkortningslängdernas ingifvande till HäradsRätterne; af Herr # Hammarskölds memorial om upplösning af CantzliStyrelsen. P. 383. — om ett Särskilt Utskott i afseende på föreslagen förändrad organisation af Rikets Styrelseverk. P. 384- — om ExpeditionsUtskottets memorial angående insändande till ExpeditionsUtskottet af tvenne Exemplar af de öfrige Utskottens betänkanden. P. 384* — om RiddarbusSalens begagnande till Långfredags-Concert P. 385. •— om remiss af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ytterligare anslag för fullbordande af Götha Canal P. 3gp. — om justering af adresserne till Hans Maj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen i anledning af upproriske Bref i GeneralMajoren Holsts förfalskade namn P. 400- — om StalsUtskottets utlåtande angående aflidne CommerceRådet
Och i nattens stillhet, då mörkret eljes kärleksfullt kastade sitt täckelse öfver allt elände och all sorg, smög han sig oblygt in i alkoven, der de lågo mun emot mun och hjerta mot hjerta, och mellan skallrande tänder i klapprande käkar utan tandkött framhväste han sin hesa hämde-förbannelse öfver mannens säd och qvinnans lifsfrukt, en förbannelse, som kom deras kroppar att skälfva mot hvarandra i iskyla, skälfva i minsta fiber af deras kött, saliven att förtorka i deras munnar, och deras bultande tinningar att fuktas af kallsvett ... Så hade sjukdomen kommit oblidkelig, oafkastelig, slående med krämpor och kraftlöshet både far och dotter. Bröstsjukdomens frön, som länge legat och grott i hans slägt, slogo ut under dessa år af beständig själsspänning, ångest och förtviflan, och der låg han nu, stungen af värk, sömnlös, förstörd ... Men allra mest, allra gränslösast grämde hon sig för barnets skull, deras enda, oskyldiga. Åh den stackars, stackars flickan, som alltifrån sin barndom varit sjuklig och späd, det öfverspända, underliga barnet, som vid minsta tadlande ord kunde kasta sig ned på golfvet i nerv-paroxysmer, skrika hjertslitande, gält, fäkta med armarne i luften som en sinnessvag, den arma ungen, som vuxit upp utan att lära känna något af allt det, som lifvet har leende och ljust, under trycket af en outgrundlig makt, som hon ej begrep, ett hemlighetsfullt något, som hennes brådmogna sinne dunkelt anade, det der förskräckliga något, som stängt ut all sol från hennes hem, som kom hennes föräldrar att plötsligt tiga midt i ett samtal och bara bedja och bönfalla. Böner alltid och idkeligen.
Ordet egennytta förekommer här helt och hållet ovilkorligt och utan ringaste inskränkning. Deraf drager jag den slutsats, att lagen fordrar, det Bankens styresmän skola vara stälde till och med utom all frestelse till väld. på det att de uteslutande skola hafva i sigte allenast verkets nytta — icke sin egen. Derest lagstiftaren hade åsyftat, att det ifrågavarande ordet borde tagas i en mera inskränkt mening, eller i helt annan betydelse än det i och för sig innebär, så har man allt skäl att förmoda, det han för ett sådant ändamål både kunnat finna och användt mera tvdliga uttryck än de hiir begagnade. Må man i stället taga i betraktande de orsaker, som framkallat förbudet. I dessa skall man måhända finna förklaringen till stadgandet om en ansvarspåföljd, som eljest måste i många fall anses allt för sträng Hvad nu blifvit anfördt lärer vara tillräckligt att rättfärdiga en åsigt, hvilken såsom pligt ålägger mig att påyrka tillämpning äfven af denne senare eller 2:dra § i Ansvarigshetslagen. Med den åsigt om betydelsen af ordet egennytta, jag här ofvan i underdånighet uttalat, saknar jag visserligen icke skäl att fullfölja Advokat-Fiskals-embetets af Hofrätten ogillade yrkande om närmare utredning af förfarandet med Gumme Perssons och P. Wigrens i Onslunda lån, det ena å 1200 rdr och det andra å 11 ö0 rdr rmt; enär, om det derigenom styrktes, att Ola Månsson någon tid förhållit dessa medel, sådant med skäl skulle kunna antagas hafva skett för hans egen nytta och i slikt fall borde i sin mån inverka äfven på det juridiska omdömet i denna del af frågan. Härvid förekommer dock: att den anmälan Gumme Persson skall hafva hos Kamreraren Fogelklou framställt, ■— äfven om den verkligen skett och uppgiften icke skulle härleda sig från något allt för möjligt misstag om personens identitet, efter som Gumme Persson kunnat, såsom nu skett, i tre vittnens närvaro deremot »på det högsta protestera», — i allt fall icke synes innefatta synnerligen befogadt missnöje öfver tidsutdrägt med det honom beviljade lånets redovisande och följaktligen icke heller förtjena synnerlig uppmärksamhet.
Enligt denna § skall det i stapelstad ankomma på vederbörande Fabriksoch , s 5. o (motsva Handtverkföreningar att utse personer, en eller flere, hvilka ega tillse, det varor, som skola tullbehandlas, blifva efter riktiga värden och benämningar förtullade. Då den Taxe o o underrät i 1846 års Fabriksoch Handtverks-Ordning förekommande bestämmelsen, att i hvarje teiser. 160 8 6. § V (motsvarande § 8 i nu gällande Taxeunderrättelser. § 8 (motsvarande § 9 i nu gällande Taxeunderrättelser. stad skall finnas Fabriksoch Handtverksförening, enligt Kongl. Förordningen den 18 Juni 1864, angående utvidgad näringsfrihet, upphört att vara gällande, och det förhållande sålunda kan uppstå, att dylik Förening icke allestädes i stapelstad är eller varder bildad, har, för sådan händelse, den, sagda Förening tillkommande, rättigheten att personer för nyssbemälda ändamål utse, synts lämpligast kunna utöfvas af vederbörande Kommunalstyrelse, hvilken myndighet torde vara den, som näst efter sagda Föreningar är närmast att, der så erfordras, det ifrågavarande bestyret öfvertaga; hvadan ett tilläggsstadgande härom blifvit i §:n infördt. § 6 motsvarar § 7 i nu gällande Taxeunderrättelser. Sedan dels de flesta af de i förra momentet af § 8 i nu gällande Taxeunderrättelser afsedda artiklar blifvit föreslagna till tullfrihet, dels Komiterade, på sätt ofvan antydts, omfatta den åsigten, att licenser icke böra medgifvas, i den mån ett friare tullsystem tillämpas, har nämnda förra moment af sagda § blifvit i förslaget utelemnadt. På sätt redan ofvan under artikeln Socker finnes anfördt, hafva Komiterade, på dervid jemnväl angifna skäl, ansett sig böra hemställa, det vid utförsel af raffineradt Socker restitution af erlagd tull må beviljas till ett belopp af 11 rdr 25 öre pr centner, hvilket belopp här blifvit utbytt mot det förut stadgade af 10 öre pr skålpund.
att vetenskapliga slöjdoch k v i n n a n h v a r - underskatta vår hälsning eder egen vinna, är o m redan realkurser, hushållsskolor d e n n y a metoden, i mig d ö m a sig; det o m - blott » Arbeten för dess » det » vindar m e n till p å sist detta Intelligensätta — slott, sakerna är det godt, att d e n bästa värläfven eii^&gt; att ett dylikt e * af fall, det löfte, s o m gifves vas och lika im sålunda hvilka v i n u tills v i - vikna att få snart snart så m e t o d; m e n jag g a m - min det ordet v ä l känna » kanske » har v ä l lefvat m a n aldrig skall i dig tro Monat b ö r m a n tro det, s o m lofMonat ögonblick Juni? hoppats din från D u har p å något Stockholm afE v a, o c h d u blir gladt öfverraskad a f att åtminstone digheten hvilka måtte är under höra ett är tilländalupen med, o m de ord, n u t v å visdomsskatt. när gångna tjänstleoch sommaren de lefnadsrön, hvarmed månaderna tjuobelefva efter planen att valplatser fann ökat det alls från just d å h v a d s o m ingen liafvet, — fångat » han », mellan sluttningen, i m e n ett p a r m e d en lä och m e d är sterna ett titta gar, s o m ej ge hals deras rätta stugorna g å af stå D å och öfver gröna vatten o c h att bli ursinkvittra alla pappa så får förherrar för är ute till minne, s y n p å en m a n de rot, timme och h a mellan o c h beta, efter gapa de utsikt ängar bergen, inåt där och de timme efter en öfver berg landet och mellan skären utanför. ut till vågen hafs går v å r seglingsväg, glittrar fläckar, så solsken ner från droppar — och det och blänker himlen d å det s k u m m a vattensgrund och skären, och då öfver och met, att så nadsglädje.
S, D. Bi föllos följande nu å nyo föredragne utlatanden ; N;o 1') I, Sta sUrskortets, angående Hem* T O åiiaasiiatuoma» utgötand JN.su Pra, Utdr. d, 12 Septemb. 1823. 935 N:o 166, Lag och EkonomiUtskottens, i anledning af anmärkningar vid betänkandet, om Byggnadsskyldigheten vid Kyrkoherdeboställen. S. D. Wid förnyad föredragning af Statsoch BancoUtskottens utlåtande N;o $0, i anledning af de inom RiksStånden gjorde anmärkningar vid utskottens, den 2i sistlidne Julii afgifne betänkande samt de dervid, såsom bilagor fogade särskilde utlåtanden, rörande Rikets Penningeväsende och dermed gemenskap egande ämnen, har BorgareStåndet öfver de nu till pröfning framstälde Puncter fattat följande belut; i;a Puncten. Utlåtandet bifalles. 2:a Puncten. Utlåtandet förkastas. 4 3*.e Puncten. Det skulle vara hvar och en tillåtet, att uti Banken, emot myntbara Metaller, tillvexla sig Bankosedlar, beräknade till det förhållande, som BancoFullmägtige särskildt hvarje tredje månad, efter omständigheter och Coursförhållanden bestämma, dock likväl icke öfver 120 sk. för 1 Rd. Specie. Bihang till RS. Fröt. $:de Sami. 934 Pror. Utdr, d. ia Sep femi, 1823. 4'o Pucten. Utlåtandet gillas. 5:0 Puncten. Från ock med nästkommande års början intill nästa Riksdag, upphörer all ränteberäkning å StatsWerkets skuld tiil Banken; men å capitabrt afbetalas årligen intill nästa Riksdag 150,000 Rd. B;co. 6:0 Puncten. Utlåtandet bifalles. 7:0 Puncten. Utlåtandet gillas. 8:0 Punden.
Imgor, bet m>a bolaget til!hanboljålla& deremot ffo.ll, för ^roar/e Slctie# Bref, of 9iiF6galb$#£ontoiret utfarbaS ett ferffilbt bevis, inneljållonbe for# fafran, ott ben onbel i be till ©tatenS ytterligare faferfjet affatta 40,000 9i:br, bvilfen pa° $lctiebrefven ftg beldper, fFall bevifets innehafvare, i 9liFSgdlbS#£ontoiret, tillhanbaljållaS, få fnarf SlifetS ©tdnberS Öceoiforer tillfdnnagifvit, att beremot något fjinber icfe mdter; 6:0. att, berefl något Stctiebtef i gamla bolaget icfe'varber i SuFSgdlbS* (iontoiret fdretebt, innehållet (jvab forn på ett fåbant Slctiebref fig belöper af be bejtambe meMent utbelning, för att, jemte bet i ndfl foregåenbe punft omnamnbe bevit, 2lctiebrefvetS innehafvare tiUhanbahåUat; 7:0. att Ovifett ©tdnberS be)Tut bor, genom gulImdgtigeS i SKifS# gdlb$#<5entoiret fdrforg, mebelft fungdrelfe i officiela^ibningSblabet, båba 33o# lagen tillfdnnagifvaS, tneb fdreldgganbe att, vib bet fammantrabe i SKiFSgdlbS#