Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bräder, en tuni tjocka, sex å åtta alnar och derutöfver, 12 öre per tolft, och Plankor, en och en half å två tuni tjocka, sex alnar och derutöfver, 20 öre tolften. Och öfverlemnades åt Utskottet att verkställa de förändringar i taxan, som kunde uppkomma, ”så väl i afseende å reducering till nya mynt, mått, mål och vigt, sorn genom Handelsoch Sjöfarts-fonds-afgiftens tilläggande vid nu gällande tull-taxe-belopp, samt enligt författningarne i öfrigt och de af Bonde-Ståndet fattade ofvanomförmälda beslut”. Såsom här förut blifvit erinradt, grundar sig återremissen af tull-tariferna icke på några anmärkningar, hvilka påkalla vidare utredning. Ändamålet, som afsågs, föregången slutlig pröfning af förslaget angående tilläggs-afgifterna, är nu uppnådt. Huruvida Utskottet, såsom man anmärkt, lämpligen bort särskilja sistnämnde förslag från sjelfva tulltaxe-arbetet och till Riks-Stånden först inkomma med yttrande i förra hänseendet, är numera en fråga utan praktisk betydelse. Att ett sådant särskiljande, hvarigenom principen af tull-lagstiftningens förenkling och systematiska ordnande, utan en samtidig och åskådlig tillämpning af denna princip på sjelfva tullsatserna, gjorts till föremål för Rikets Ständers pröfning, — att ett sådant särskiljande skulle hafva utöfvat menligt inflytande på uppfattningen af den förra frågans betydelse, är en tanke, hvilken Utskottet såsom förklaringsgrund för sin behandling af dessa ämnen emellertid tillåter sig att här uttrycka. Om Utskottet af återremisserna saknar anledning att nu ingå i vidare yttrande angående de föreslagna tullbestämmelserna, och än mindre att frånträda förslaget, föranledes deremot Utskottet af Bonde-Ståndets öfver dessa' bestämmelser fattade beslut och dess i sammanhang dermed Utskottet gifna uppdrag, att fästa Bonde-Ståndets uppmärksamhet å de omständigheter, som företrädesvis torde påkalla förnyad pröfning af Utskottets förslag i dess helhet.
Afven jag iir, i likhet med Frih. Åkerhjelm, fullt öfvertyitad, att det skulle vara en omöjlighet att ninnera åvägabringa det ifrågaställda bidraget. Ett helt annat förhållande hade varit, om denna Iråga upstått innan denna jernväg blifvit dels af StatsUtskit tillstyrkt, dels af 2:ne Stånd bilailen. Enligt min öfvertygelse skall hvarje försök af en Landshöfding att. sedan frågan redan blifvit i hnfvudsaken afgjord, sammanbringa dessa 1 05,000 rdr, stranda. Jag har så mycket mera skill att säga detta, som Hr Bildt, i sitt första anförande, behagat med välvilja omtala mina bemödanden för att i Skäne nedsätta expropriationskostnaden. Förhållandet var då helt annat, ty frågan stod icke på samma ståndpunkt. Jag har sökt alt göra allt hvad jag kunnat, lör att icke Kronan i detta hänseende skulle blifva prejad; och jag tror att i det fallet kan eli Landshöfding uträtta mycket, oin han vill. Jag iir säkert förvissad att, om eli dylik fråga upstår i Orebro län, skall äfven Landshöfdingen derstädes åvägabringa detsamma sorn jag i Skåne. Att åter, sedan frågan kan sägas vara afgjord, hopsamla förutnämnda summa, anser jag omöjligt och är i öfrigt af den öfvertygelse, att det icke heller vore fullt rättvist, sedan man beslutat, att denna bandel anses som en statsbana. På dessa skäl tror jag, att det icke finnes någon annan utväg än att bifalla hvad Statslitskit föreslagit; hvaruppå jag således anhåller att Hr Grin o. Landtm, måtte framställa propos. Gr. Hamilton, Henning: För att kunna fatta sitt. be slut mellan bilall till StatsUtsk:ts förslag eller Hr Bildts reservation, är nödigt, att taga en noggrann kännedom om den sednare; och jag ber således att få underkasta densamma en liten kort granskning. 330 Den 25 April f. m.
Afståndet emellan sjöarna Wessman och Barken, hvarest den 264 Den 10 Feliman. nya canalen skulle komina alt gå fram, är endast \\ mil, med en sänkning af 182 fot; men allmänna landsvägen förer der öfver så ofatta bergshöjder, att alla lungforslade varor måste först föras på båt till Lodvika bruk vid Wessman, derifrån landsvägen transporteras till sjön Hillen, sedan pä båtar fraktas till Landsla lastageplats, derefter köras öfver bergshöjden till sjön Leren, ånyo inlastas pä båtar för att föras till Risingsbo, hvarifrån de på kärror afgå lill Smedjebacken, för ali nu ändtligen på Strömsholms canal vidare transporteras. Tre urlastningar och tre ilastningar måste alltså verkställas på 1 j mil. Beräknar man nu tidsförlusten af denna transport, jemte alla omkostningar för frakt, forlön och provisioner på de olika upplagsstållena och lägger man dertill mindermål och försnillning, så inses ulan svårighet af hvilken omätlig vigt den föreslagna canalen skulle blifva för hela den kringliggande traktens bergsrörelse. Men ej blott jernhandteringen skulle deraf skörda betydande fördelar. Större delen af de till areal betydliga, men genom natur och aflägsenhet fattiga Westerdahl socknarne skulle i ännu högre grad komma i åtnjutande deraf. Grangärdes, Säfsens, Floda, Nås, Jerna, Appelbo, Lima och Malungs socknar äro alla belägna i grannskapet af sjön Wessman eller af VesterDalelfven. Dessa socknar, hvilkas sammanlagda ägovidd enligt Forsells statistik utgör 1,646,452 tunnland, består nästan uteslutande af omätliga urskogar, som, genom deras från hafvet aflägsna läge, ruttna bort utan nytta för landet eller dess innevånare. Dessa skogars areal kan ej med någon tillförlitlighet bestämmas, emedan afvittringen på manga ställen ännu icke för sig gatt, men i Floda, Nås, Jerna och Appelbo, hvilka sammanlagt innehålla 400,209 tunnland, utgör skogsvidden mer än 300,000 tunnland.
Den princip, som i delta Utlåtande erkännes, och som af StatsUtskottet i8a3 antogs, är af en farlig beskaf - Den i April e. m. 95 fenhet, 5g §. RegeringsForraen hade för afsigt att trygga en hvar egendomsägare dervid , att det värde, som hans egendom ägde, skulle blifva så till vida orubbadt, att aldrig partiel höjning i grundskatten skulle förändra det, utan att ökade skatter endast skulle kunna utgå genom Bevillning, som Rikets Ständer sig åtaga. I §:n står uttryckeligen: hvad Staten kan tarfva utöfver de ordinarie Inkomster „ och hvilka behof genom Bevillningar böra fyllas. Det är denna satts, som är hufvudgrunden för nu varande beskattning och det är af största vigt, att icke rubba den. Jag frågar, hvad conseqvens det är att begära en undersökning om dessa räntor, då man ej tillika begär en undersökning om de äldre skatterne öfver hela Riket, hvilka utan förvandling utgå. Yi äga ju flere rubriker i Hemantals-räntan, som äro af enahanda beskaffenhet: 1Skjutsfärds-penningarnej som sattes uti blott penningar, ifrån att förut vara en natural-praestation; den innehöll nemligen skyldighet att skjutsa alla dem, sorn reste uti Stateus ärender. Den sattes 1642 till penningar, nemligen 3 Daler silfvermynt; Boskapspenningarne j som beviljades 1620, till Riksgäldens betalning och Försvarsverkets underhåll, och sedan 1642 sattes till 2 Daler i penningar; Saltpetterhjelperij som uppkom deraf, att hvart hemman, till Saltpetternäringens befordrande, borde framskaffa ved till Kronans Sjudare 94 Den i April e. m. och förse deni med husrum, mat och dricka. Den satles i penningar i644> och utgår efter en Daler och 17 öre. Hvarföre skola ej alla dessa förändras efter myntvärdet, eller utgå efter markegång, om man skall förändra räntorne i de eröfrade Provincerne, hvilka, genom vid förenandet med Sverige gifne Försäkringar, derifrån befriats.
Utskottet, som, under Riksdagens lopp, fått emottaga uppgifter och försäljningsanbud å flere till salu varande egendomar, är visserligen också i tillfälle att, på sätt motionären yrkat, för Rikets Ständer uppgifva en större stenhus-egendom, genom hvars inköpande för Statens räkning en i alla afseenden lämplig local för Riks-Archivet skulle erhållas; men som för berörde, vid Riddarhustorget, emellan Munkbron och Stora Nygatan, belägna hus, fordras en köpeskilling af ej mindre än 200,000 R:dr; så och ehuru nuvarande egaren erbjudit en årlig hyressumma af 4i°°o R:dr för de huset tillhörande och för Archivets behof, åtminstone för närvarande, umbärliga flygelbyggnaderne, tror sig Utskottet likväl icke kunna, med hopp om Rikets Ständers bifall, tillstyrka det med en så betydlig kostnad förenade inköpet af detta hus. Bland de öfriga för Utskottet uppgifne och föreslagne localer till Riks-Archivets inrymmande, bar Utskottet äfvenledes fästat sin uppmärksamhet vid ett annat, emot en vida lägre och billigare köpe - Stats-Utskottets Utlåtande, 1V:o 2H. 7 summa erbjudet hus, som, hvad dess inredning och fria läge äfvensom dervarande utrymme beträffar, skulle blifva härtill synnerligen passande. Sistnämnde på Norrmalm, i granskapet al Clara kyrka, belägna hus synes dock vara alltför aflägset från de allmänna Embets-Verken, för att i stället för den härtill förut bestämda och af Riksgälds-Couloret nu begagnade egendom kunna till local för Riks-Archivet användas; och ville Utskottet således ej heller föreslå inköpandet deraf för det ändamål, hvarom nu är fråga.
Då den ändteligen nedhugges, bildas af dess spillror den mäktiga Suomibryggan, fartyg och städer, men äfven en koja för sångarn, der han virkar sina sånger. Och till honom strömmar från Taaras eviga salar, från skaparns rika källa hvad han behöfver för att fullända sin väf. Att verldsträdet, skapelsens mångfald, liksom himmel och jord ur ägget, bildas genom ordets makt, framgår ur Wäinämöinens sång. Det heter neml. Laulo kuusen kukkalatvan, Kukkalatvan, kultalehvän. Latvan työnti taivahalle, Puhki pilvien kohotti, Lehvät ilmoille levitti, Halki taivahan hajotti. Laulelevi, taitelevi; Laulo kuun kumottamahan Kultalatva kuusosehen; Laulo oksille otavaan.153 Nu är det visst fallet, att verldsträdet förekommer hos de flesta germaniska folk. Men dels uppträder det ej hos dem så, att af dess spillror skapelsen framgår, dels finnas liknande föreställningar äfven hos andra finska folk, hvilka göra det sannolikt, att denna föreställning varit gängse hos Finnarne långt förr än de kommo till Europa. I Tatarernas sagor omtalas nio lärkträd, som vexa ur samma rot, och en inskrift står på trädet: "då Kudaj skapade jord och himmel, då föddes äfven detta lärkträd".154 Men om öfverhufvud denna bild är mindre utförd, så bör jag anmärka att detsamma äfven, så vidt jag kunnat se, är fallet med Indernas verldsträd. Jag har förut framhållit Indernas försök att åskådliggöra ur-anden, som genomströmmar hela verlden, i soma, Persernas haoma. De finska sagorna likasom Kalevipoeg omtala skålar, fyllda med mäktiga drycker. Den ena af dem ger styrka och lif, den andra förlamar. Inderna säga, att soma finnes i vattnet, men den är egentligen en lifvets dryck, som äfven gudarne måste njuta, for att ej såsom blotta naturväsenden förgås; motsvarande således Grekernas nektar. I en afhandling af A.
Detta afslogs. Sedan försökte man att genomdrifva samma förslag i civillags-form. Då detta ej heller lyckades, ser man nu här ett nytt försök att vinna samma ändamål blott på grund af 7 § i i83o års 56 Den 5 Mars f, ni. banklag; och jag frågar: följer väl af denna §, att reglementet skall underställas Konungens pröfning? Redan 1817^ då hemligheten ännu varade i bancoärender, stadgade R. St., att alla Utskls föreskrifter skulle vara i öfverensstämmelse med R. St:s beslut, hvaraf dock icke följde, att dessa stadganden skulle underställas Ständerna. Nog af, att föreskriften fanns. R. St. hade full förtröstan, att Utsk. skulle ställa sig den till efterrättelse. Så är äfven förhållandet här. Någon annan controll deröfver, att Ständernas beslut rÖr:de Banken stå i öfverensstämmelse med i83o års banklag, behöfves icke, än de af Konungen sjelf förordnade talmän, hvilka i motsatt fall icke lära underlåta begagna sin rätt att vägra propostn. Först i den händelsen, att Constit.Utsk. ogillar ett sådant förfarande, torde Konungen lagligen kunna lägga hinder i vägen för verkställigheten af ett R. St:s beslut i dessa frågor; men icke är Konungen eljest tillsatt till controllör öfver R. St:s förhandlingar, ty, såsom sagdt är, talmännen äro hans ombud. 66 § Reg.F. innehåller, att R. St. böra vårda statens credit; men icke behöfva R. St. derföre till Konungen öfverlemna att granska, huru denna R. St:s skyldighet uppfylles, och lika litet synas R. St. behöfva i officiel väg meddela Regeringen underrättelse om de reglementariska åtgärder, hvilka beslutas rör:de Banken. Sådant är dessutom alldeles icke någon hemlighet, emedan handlingarna röride dessa beslut redan för flera månader sedan äro tryckta. Jag anser således K. M:s skrifvelse böra öfverlemnas till BancoUtsk., med anmodan att afgifva förslag till svar. Frih. Kantzou, Joh. Al b., instämde med Hr Cederschjöld. Gr. Horn, Claes Fredr.:
Ett sådant fondernas sammanslående skulle visserligen medföra i vissa afseenden ganska stora fördelar, enär derigenom större reda och enkelhet i räkenskaperne skulle upsla, äfvensom de smärre besparingarne på en eller annan fond, hvilka nu ofta ligga oförräntade, derigenom lättare kunna göras fruktbärande; men i verkligheten anser jag att de olägenheter, som deraf skulle upkomma, betydligt öfverväga fördelarne. Dessutom tror jag att ganska få af fonderna skulle kunna sammanslås med lliddarh.- kassan i anseende till de föreskrifter, hvilka blifvit af testaments - 374 Den 11 Februari. gifvarne lemnade. I de flesta donationsbref stadgas nemi. att fonderna skola lemnäs oförryckta till sitt ändamål, men detta lärer icke blifva förhållandet om, såsom Ut»k. föreslaget, desamma sammanslås till Riddarh.-kassan, hvilken det skulle åligga att utbetala de pensioner eller stipendier, som äro bestiimde att af hvarje fond utgå. P. n. upstå vanligen på fonderna besparingar. I afseende på de flesta af dessa är föreskrifvet att besparingarne skola upläggas, till dess . deraf upstår ett kapital, med hvilket man kan ytterligare bestrida ett stipendium eller en pension. Detta stadgande skulle således komma att alldeles förfalla och testamentsgifvares önskan dymedelst öfverträdas. I Utskts Utlåt, förekommer dessutom en punkt, hvilken låter ganska stötande. Der står nemi. att de möjliga öfverskotten kunde komma Riddarh.-kassan till godo. Det är icke tänkbart att testamentsgifvarne skulle hafva önskat eller medgifvit att de besparingar som på de af dem anslagne fonderna kunna upstå. skulle komma Riddarh.-kassan till godo, utan meningen har väl varit att äfven de skulle användas till pensioner eller stipendier. Jag tror derföre icke att det vore rätt handladt af Riddarhuset att så tillegna sig andras egendom, hvilket obestridligen i den händelsen vore förhållandet.
Den enda synliga frukten af akademiens orubbliga föresats samt af de betydliga belopp hon uppburit för ordboksarbetet är, såsom vi veta, att 1871 bokstafven A — hufvud-sakligen utarbetad af C. A. Hagberg samt utgifven af F. A. Dahlgren och som, för att vara resultatet af ett åttiofemårigt arbete, lemnar väl mycket öfrigt att önska — utkom samt en tid derefter en kort ordlista. (Om man så vill kunde man äfven hit räkna » Kritisk ordbok öfver svenska växtnamnen » af Elits Fries, ehuru detta arbete icke har något att göra med akademiens verksamhet som korporation). Riksdagens revisorer 1871 ansågo dock att arbetet skred väl långsamt framåt, helst akademien i företalet till A uttryckligen frånsagt sig skyldigheten •att ock säga B, hvadan 1872 års riksdag genom en skrifvelse till regeringen anhöll om en utredning vidkommande arbetssättet m. m. dylikt, som kunde lemna upplysning om det långsamma och dyra arbetet. Akademien å sin sida ville ej låta någon utanför stående intränga i sina hemligheter — såvida de ej nu yppas i den af professor G. Ljunggren utgifha Svenska akademiens historia från 1786 — 1886 — utan, för att komina ifrån hvarje efterräkning, afsade hon sig 1872 det årliga anslaget 3,750 kr. för ordboksarbetet. Men såsom vi ofvan påpekat förfogar svenska akademien öfver icke obetydliga tillgångar, dels genom den omtalade behållningen från 1826 af 84,153 kr., dels genom inkomsten af Posttidningen, som enligt uppgift af statsrevisorerna på sista tiden tillfört akademien en årlig inkomst af 10,000 kr., hvar * förutom akademien af statsverket åtnjuter ett årligt anslag af 2,250 kr., samt 6,000 kr. till fördelning bland vittra författare. 1 förbigående sagdt har denna fördelning mer än en gång hos allmänheten väckt mycket blandade känslor. Såsom vi ofvan antydt är det akademiens pligt att för riksdagens revisorer redogöra för dessa inkomsters användning.
Sättet för helgonskyldens uppbärande säges medföra obeqvämlighet., Må man då förenkla detta uppbördssätt; men icke, på det allmännas bekostnad, aflysa hela utskylden. Pä de af Rikets Ständer, vid sednaste Riksdagar anförde skäl, synes mig ifrågavarande helgonskyld böra qvarstå; och motionerne om dess aflösande med statsanslag hafva bordt hos Rikets Ständer vördsamt afstyrkas.» Häri instämde Herr Bildt, D. C. Slais-Utskollets Ull&lande, N:o t i S, 13 Lunds stift: Malmöhus län: Christianstads län: Blekinge län: Korn, 9 t:r 16 $ kpr, å 8 R:dr 5 rst Götheborgs stift: Hallands län: Uti detta belopp äro upptagne 6 tunnor 24 kappar, hvilka från församling inom Christianstads län erläggas till Sölvitsborgs skola i Blekinge län. Hör lill Slals-Utskoltels Ullålande, ISS-i, A:o lss. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri,' 1R54. StateUtskottets VHatande, \:o 124. 1 N: o 124. A ak. till Exp.-Utsk. d. 29 Maj 1854, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om förändring i nu gällande sladganden i afseende å det åtskilliga af Kongl. Kammar-rättens tjenstemän tillkommande anmärkningsoch aktorats-ar/vode. (I. A.) Uti en frän vällofliga Borgare-ständet till Stats-Utskottet remitterad motion .har hr J. Ohrström erinrat, hurusom det höga arfvode af 25 procent, som blifvit Kongl.
Uti sitt under N:o 101 i ämnet afgifna Utlåtande, har Stats-Utskottet tillstyrkt Rikets Ständer, att för deras del besluta: l:o att qvarnoch såg-räntan må från och med nästa statsreglerings-period upphöra att vidare utgöras; 2:o att från de, enligt Utskottets Utlåtande N:o 45 vid innevarande riksdag under första punkten beräknade ständiga inkomster uti ordinarie eller grundränta må afdragas å den Kronan behållna delen 100,000 R:dr; 3:o att till ersättande af de förluster, indelningshafvare genom förändringen komme att vidkännas, ett förslags-anslag af 30,000 R:dr om året måtte för åren 1861—1863 å Riksgälds-kontoret till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisas, för att, i mån af behof, i berörda ändamål utgå; 4:o att Kongl. Maj:t må ega meddela nådiga föreskrifter om de åtgärder i kameralt hänseende, som för verkställighet af de utaf Rikets Ständer för deras del beslutade förändringar i afseende å beskattningsväsendet å mjöloch såg-qvarnar kunna vara af nöden; och 5:o att till vederbörligt Utskotts behandling öfverlemna frågan i hvad den alser bestämmandet af den bevillning, som i stället för nämnde grundräntor borde utaf qvarnar och sågar af olika natur utgöras. — Sedan detta Betänkande blifvit af Ridderskapet och Adoln samt Preste-Ståndet återremitteradt, med föreläggande för Stats-Utskottet att gemensamt med Bevillnings-Utskottet till behandling företaga ifrågavarande ärende, men Borgare-Ståndet bifallit de fyra första punkterna i nämndö Betänkande samt öfvcrleinnat den i femte punkten omförmälda fråga till Bevillnings-Utskottets behandling och Bonde-Ståndet bifallit Utlåtandet i dess helhet; så, och efter det Stats-Utskottet, uti sitt under liih. lill II. Sl. Brot.
188 af nu gällande Baneo-Reglemente är vordet stadgadt, att dylik utlåning, utöfver den i i83o års Banco-Reglemente medgifna, till vissa, uti åberopade §. upptagne städer och corporationer icke vidare eger rum, som ock, genom bifall till Utskottets Be - Banco-Utskottels Utlåtande , N.-o i3. ii länkande JNT:o 18, i anledning af de till Utskottet remitterade motioner af Herr Prosten Östberg j angående ett Banco-lån lill S:t Annae Capell-församling samt af Herr Hahn, rörande ett Banco-lån till Umeå stad, förklarat, att de låneunderstöd, hvarom nyssnämnde motioner handlade, såsom stridande emot hufvudgrunderne för Bankens rörelse, icke kunde till utgifvande från Banken beviljas; har Utskottet, som alltid skulle finna betänkligt att tillstyrka frånlrädandet af den sålunda utaf Rikets Ständer, i sammanhang med realisationens verkställande enhälligt antagne den grundsats, destomindre ansett sig nu böra ett afvikande från densamma undeislödja, som några ytterligare skäl derför icke tillkommit; äfvensom Utskottet i öfrigt icke kunnat förbise olämpligheten deraf, alt lånerörelsen droges från dess naturligare föremål och mera produetiva förelag till dess nu föreslagna utvidgning, hvaraf följden skulle blifva en sådan utsträckning i anspråken på lånebilräde från Banken, att slutligen någon gräns derför svårligen kunde bestämmas. Hvad serskildt beträffar den af Herr Westman väckta motionen, torde Utskottet icke böra obemäldt lemna, att motionairen, som ansett, att kostnaden för uppbyggandet af Hernösands
I afseende särskildt å fattigförsörjningskostnaden äro från alla landtoch stads-församlingars fattigvårds-styrelser infordrade uppgifter, af hvilka upplyses, att antalet fattige och kostnaden för deras underhåll i hela Länet hvarje år varit, som följer: Män 17 Mlin. Qvinnor. Barn under 15 år. I sin mån bidrager härtill det intresse Faltigvårds-Styrelserne hafva att, i stället för alt i lämplig tid förekomma nöd, stundom i förtid göra personer till fattighjon för att hafva anledning att inom foreskrifven tid yrka deras återgång till annan församling och sålunda befria egen fattigvård från äfventyret af framtida lunga. Detta kan svårligen lörekommas sålänge fattigvården är legal och icke frivillig samt således vikit frän den grundsats, som kristendomen anvisar, att hufvudsakligen utgöra föremål för kristliga kärleksverk. Till bestridande af kungsoch kronosamt gästgifveriskjutsen hafva inom Länet årligen utgått följande antal hästar: Kungsoch krono-skjutsbästar. Län för åren 1851—1855. 18 Gästgifveriskjutsen besörjes på entreprenad vid Rotebro, Märsta, Alsike, Barkarby, Kimsta, Lindberga, Hjelmsta, Marma, Åshusby, Åsby, Ensta, Brottby, Hall, Åkersberg, Grisslehamn, Östra Ekedahl, Vermdö, Berga, Fittja och Kumla gästgifvaregårdar samt frän Södertelje och Östhammars städer, vid hvilka alla gästgifvaregårdar, utom den i Östhammar, entreprenörerne betingat sig särskildt bidrag af skjutslagen, till belopp från Tre R:dr ända till Fyratio R:dr banko per mantal, hvilken sistnämnde höga afgift utgöres för skjutsningen vid Fittja gästgifvaregård, och det oaktadt legan för skjuts från detta ställe under entreprenad blifvit, enligt nådigt medgifvande, förhöjd till 28 sk i lii uga r banko milen per häst. Det är således allenast vid två al de mera trafikerade gästgifvaregårdarne, der entreprenad hittills icke kommit till stånd, nämligen vid Pilkrog och Länna.