Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 25 sistledne April? sto I anledning af de hos Ridderskapet och Adeln gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, angående väckt fråga om skärpning af straffet å tjufnader, m. m.; deruti Utskottet, på anförde skäl, funnit sig icke äga anledning att frångå dess i ämnet förut under den 27 sistledne Februarii afgifne Utlåtande , hvilket Utskottet tillika anmälte väl blifvit af Vällofl. BorgareStåndet afslagit, men deremot af Högvörd. PresteStåndet och Hederv. BondeStåndet bifallit. I anledning af de hos Högloflige Ridderkapet och Adeln samt Högvördige Prester Ståndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande i frågan, att de publique Auctoriteter, som å Kongl. Maj:ts och Kronans vägnar afsluta Contracter eiler Afhandlingar med Enskilte , ej må äga att vid tvist om uppfyllande och tolkning deraf sjelfve deröfver domina j deruti Utskottet på anförde skäl förblif-’ vit vid hvad uti dess första Betänkande är vordet tillstyrkt, hvartill Utskottet ansett sig äga en så mycket större anledning, som samma Betänkande redan blifvit af Borgareoch Bon* deStånden gilladt. jFrån Allmänna Besvärsoch Oeconorniasi Utskottet: Af den s5 sistledne April ; 1:0 I anledning af väckte Motioner omen friare handel med Svenska SkogsProducter , deruti Utskottet hufvudsakligen tillstyrkt, att frågorne dels om tillstånd, att med Utländska Skepp utföra Svenska SkogsProducter emot lindrig Tull och utan inskränkning i qvantitet, och dels rörande Product-Placatets upphäfvande, måtte ölverlemnas till Kongl. Maj:ts Nådiga afgörande, och har Utskottet tillika, i afseende på det i sammanhang med dessa ämnen gjorde yrkande om en friare handel med Träd. varor på gränsen emellan Sverige och Norrl) 420 Dm 16 Maji. ge, hemställt, att Allmogen i Bohus och CarL stads
Jag hemställer, om icke Herr Crusenstolpe vill behålla sitt namn på denna motion, emedan roan annars kanske icke vet, hvem som gjort densamma. Herr Hjerta: Såsom jag futtat Herr Crusenstolpes yttrande, var hans mening att hans namn ej skulle så ofta nämnas, utan blott i början. Herr Crusenstolpe: Jag trodde i allmänhet, att det icke behöfdes, alt Molio^ närernes namn stodo uti Voteringsproposi, tioner, men om Ridderskapet och Adeln finnér det lämpligt vid detta tillfälle, så alltför gerna för mig. Hans Excellence Herr Grefven och Land t Mar skalken förnyade den af Hans Ex - Den 3o December f. ra. 107 cellence nyss gjorde Voterings-proposition, hvilken af Ridderskapet och Ådeln godkärrdes, samt derefter anslogs. Voteringen börjades klockan 11 f. m., och befunnos efter dess slut klockan tre qvart till 12 f. ra., sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 87. Nej — 73. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde Protocol! blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, alt Herr C rusenstolpes ofvanberörde hemställan således blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen. Föredrogs å nyo Statsoch BancoUtskottens den 21 sistlidne November under N:o 23 meddeldte, och den 4 dennes e. m. på bordet lagde Utlåtande, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om ytterligare anslag af allmänna medel till Götha Canal-byggnads fullbordande, som åtskillige inom RiksStånden afgifne Anföranden och Motioner rörande samma ämne. Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken lillkännagaf, att Plenum komme klockan half till 6 i eftermiddag att fortsättas. io8 Den 3o December f. m.
Beträffande sjelfva frågan huruvida det må anses riktigt, ur legislativ synpunkt, att, genom ett uttryckligt stadgande, lemna i händerna på kronobetjening och fängbevakningspersonal, som hafva häktade personer eller fångar under uppsigt, ett sådant jas vitte el necis, som 57 §:s första moment, på sätt nyss anfördes, innehåller, delar jag i hufvudsaken alla de betänkligheter, som Justitie-råden Södergren och Iggeström, Under förslagets granskning i Högsta Domstolen den 18 Februari sistlidet år, uttalat (se Kongl. Maj:ts Proposition pag. 38—44). Den förre yttrar bland annat: ”Tillåtelsen att, lill Jörekommandc af befarade vådor för samhällsordningen af fångars rymning, låta dessa af bevakningen nedskjutas, synes mig icke rätt förenlig med den i närvarande lagförslag hyllade grundsats, som icke tillåter lifvets alhändande såsom straff i den större mängden af de läll, der sådant hitintills varit i lagen stadgadt såsom för allmänna rättstillståndet nödvändigt.” Och den sednare tillägger: "Ulan att förbise eller för ringa uppskatta svårigheten för en enskild fångvaktare eller fåtalig bevakning alt hindra och omintetgöra rymningar, finner jag det likväl ganska betänkligt att i fångbevukningens skön lägga hvarje, äfven en för ringa brott eller endast såsom försvarslös eller för ransakning? skull häktad, möjligen oskyldig persons lif eller död genom ett lagbud, så aflatladt, att det berättigade fångbevakaren att, exempelvis, skjuta en redan på flykten kommen fånge.” Man bör dessutom taga i öfvervägande att den häktade personens eller fångens förseelse att rymma icke står i något förhållande till den svåra påföljd, som skulle kunna drabba honom. Hans förseelse består i 'olydnad emot offentlig myndighet, då lian, hänförd af det naturliga begäret efter friheten, begagnar sina bevakares försumlighet för att fly undan.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts Betänkande, angäerde förhöjning i betalningen till Inqvarterhigsgifvare, för det underhäll de lanna tågande Trupper rn. m. yo Best), och Ekon. Tltsk, Bctclnkanden. Tin Utskottets handläggning hafva följande handlingar i detta ämne blifvit remitterade, nemi. Från Vallöf!. BorgareStåndet: 1:0 Memorial af Herr I. P. Norström, deruti anföres, att, ehuru Kongl. Maj:t med. Nådigt bifall till Riksens Ständers vid 1815 års Riksdag gjorda underdåniga önskan, oja vidtagande af en sådan Författning, hvarigenom Inqvarteringsgifvare, för det underhåll de lemna tågande Trupper, mä tilläggas full betalning, efter ett visst vid de årliga Marhegångssättningarne bestämdt pris, genom Kungörelsen af den 27 Augusti 1816, åsyftat en billig lindring i den tunga, som vid Tågoch Durch-Marcher drabba Inqvarteringsgifvare; denna Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt likväl helt och hållit skall förfelats, derigenom att Kongl. Maj:ts och Rikets KammarCollegium, vid granskningen af de från Länen insände Markegångs Taxor', understundom skall nedsatt priset å Rationer och Portioner i den raon, att Inqvarteringsgifvaren ej en gång erhållit betalning derföre till hälften emot det af Deputerade vid Markegångssättningen fastställda pris, hvarigenom ersättningen för Inqvarterings kostnaden blifvit vida mindre än den var, innan berörde Kongl. Kungörelse utfärdades; i anledning hvaraf en sådan rättelse yrkas, att Kongl. Maj:ts Nådiga afsigt med bestämmandet af priset på portioner och »alioner icke må förfela ärtdaiuålet, eller, så*. Btsv. olli Ehon. (Jtsk. Bttänkeindan. (ji sorn nu handt, inkvarteringsskyldigheten blifva ännu mer tryckande. 2:0 Anförande af Herr C. W.
Detta efterspel till 2.-dra hufvudtiteln, hvaröfver en värd ledamot beklagat sig, hade icke nu ägt rum, om icke samma ledamot sjelf gifvit anledning dertill med biträde af en annan. Dessa ledamöter fä således finna sig vid följderna af deras eget verk. Det var Frih Palmstjerna, som begärde, att frågan om mbjudning skulle hvila på bordet, och deruti instämde Gr. Cronhjelm, hvilken nu synes hafva glömt denna bordläggning; ty att, såsom haw yrkat, lägga frågan 2.'ne gånger på bordet, tror jag ej vara öfverensstämmande med Riksd.Ordn. Skulle, såsom man sagt, detta Stånd vara jäfvigt att befatta sig med frågor om löneanslag, så skulle jemväl de 2:ne Stånd, som icke hafva några eller blott få löntagande ledamöter, vara jäfviga i frågor om skatters utgifvande, emedan dessa till större delen drabba dem. Frågan har gått vida utöfver sitt föremål; men då jag hört några ledamöter tala om R. o. Ad:s anseende, och huruvida det redan lidit eller skulle lida förfall, skulle jag tillstyrka, att dessa ledamöter, innan de fälla sådana yttranden, mätte gå till sig sjelfva och undersöka, huruvida de genom sitt eget förhållande ökat eller minskat R. o. Ad:s anseende. Jag begär propos. å den inbjudning, Frih. Boye föreslagit. Underteckn. Rid d. Secret.: Då det synes mig, som hade några af H. Ståndets ledamöter misstagit sig om bordläggningen af förevar, fråga, torde det tillåtas mig att upplysa, det Frih. Boye i sista plenum väckte motion om inbjudning till de öfriga RiksSt. att instämma i R. o. Ad:s beslut om lönereglering för K. M:s Cancelli. Denna motion blef då bordlagd. Den nu förevar, frågan angår åter icke blott lönereglering för K. M:s Cancelli, utan jemväl löneanslag för K. KammarColhm och K. Statseont. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag skulle säkerligen alltför mycket bedraga mig, om jag icke trodde, att tystnaden hos de personer, som hafva mesta anledningen att tala för K.
Majits beslut borde blifva öfverensstämmande med hvad Kongl. Majit redan vid ett föregående tillfälle rörande sådant fyllnäds-anslag i Nåder beslutat. Hvad åter anginge sältet för den ifrågavarande liondens utgörande, då en del löntagare voro ovilkorligen förplrglade att pä förändringen ingå, och en del af den till Götheborgs läroverk anslagna tionde, ehuru redan till läroverkets löneregleringsfond indragen, likväl fortfarande uppburits tillsammans med den lill löntagare anordnade, så tillstyrkte Herr Siats-Rådet att frågan derom ej borde af Kongl. Majit till omedelbar pröfning upplagas.
Jag hade sagt henne, att jag önskade taga med mig som minne en solfjäder, prydd med en v y af Venedig — jag hade sett flere sådana solfjädrar i butikfönstren — och nu kunde hon gifva mig det bästa råd: » En sådan solfjäder bör ni ej köpa annorstädes än hos Concetta, endast hon har verkligt konstnärligt målade solfjädrar af detta slag. Ni skall få se, att det förhåller sig såsom jag säger. Concettas namn är kändt i hela Italien. T. o. m. från Neapel får hon beställningar. Jag bör tillägga, att hennes goda ängel, den sköna drottning Margherita, icke så litet bidragit härtill. » » Ah, drottning Margherita? » frågade jag förvånad. » Ja, just hon, » tillade värdinnan. » O, drottningen har fin smak. Hon älskar ej det prunkande, utan det verkligt sköna. Med sin vanliga snabba urskillningsförmåga upptäckte hon äfven Concettas talang, och därigenom räddade hon den olyckliga från undergång. » E » Kran undergång? » invände jag. » Sade ni icke nyss, att hon förestår en stor, blomstrande affär? » » Ja, nu gör hon det, » svarade värdinnan, » men hon har varit mycket olycklig. På den tiden kom hon ofta hit till mig för att söka tröst och råd. Huru ofta har hon icke suttit här hos mig och bittert snyftat! Jag var sen gammalt hennes bästa väninna, och därför invigde hon mig i alla sitt hjärtas hemligheter. » » Ni retar i sanning min nyfikenhet, » utropade jag, » alla hjärtats hemligheter — drottning Margherita. » Värdinnan log. » Det är ingen stor romantisk tragedi i stil med Lucrezia Borghia eller Caterina Cornaro; då hela Venedig nu känner till saken, så anser jag, att jag kan fritt berätta er den enkla historien, utan att göra mig skyldig till någon indiskretion. » Min värdinna satte sig bekvämt tillrätta i sin breda korgstol och berättade följande: » Concetta tillhörde en fattig tjänstemannafamilj. Hennes fader omkom på Canale Grande, då hon var 12 år gammal.
Då Utskottet anser omförmälde förteckningar jemväl böra innehålla de upplysningar, hvilka, såsom här ofvan blifvit -anmärkt, för närvarande icke af desamma inhemtas, och då den hittills saknade årliga redovisningen för de genom nyssberörde försäljningar uppkomna medel synes böra till Kommers-kollegium aflemnas, för alt gamla ull-diskontens räkenskaper bifogas, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer, Sfats-Utskottets Utlåtande, N:o 70. 19 alt hos Kongl. Majr.t i underdånighet anhålla, alt de i dessa hänseenden erforderliga föreskrifter roå till framtida iakttagande varda yederbörande meddelade. 6:0 Angående ett i Norrköpings; ull-kontors räkenskaper affördt belopp för inköpt red. (Rev.-berättelsen, sid. 6. Kommers-kollegii tind. uti. sid. 35.) På sätt redogöraren uti sjn infordrad,e förklaring upplyst, har den anmärkta olikheten ^mellan det afförda inköpspriset för 5 famnar ved och det uti verifikationshandlingen upptagna belopp till hans egen förlust genom miss-skrifning tillkommit, hvadan Utskottet hemställer, att denna anmärkning må förfalla. 7:o Angående redovisningen för anslaget till anskaffande af tiga unions-: vapen och flaggor vid åtskilliga konsulsoch vice konsuls-stalioner. (Rev.-berättelsen, sid. 8. Kommers-kollegii utlåtande, sid. 35.) Enär den redovisning för detta, utaf handelsoch sjöfartsfonden utbetalda, belopp, hvilkens fördröjda afslutande gifvit Reyisorerne anledning till deras jjärom gjorda anmälan, enligt hvad Kommers-kollegium upplyst, under December månad 1849 blifvit till Kammarrätten öfverlemnad, för att derstädes undergå föreskrifven granskning, lärer denna anmälan icke föranleda någon åtgärd. Stockholm den 25 Februari 1851. Ank. till Exp.-Utsk. d. 1 Mars 1851, kl. 2 e. ra. Utlåtande, angående beqiird afskrifning af det för uppbyggandet af stiftskyrkan i Hernösand beviljade lån.
Alt jag icke gillar karaklersfullmakter och den fåfänga, sorn förmår menniskor att söka sådana, ber jag att få förklara; men jag tror icke, att man kan motarbeta den på den väg Bevilln.Utsk. följt, utan att det blott finnes tvänne Representationen värdiga sätt att afskaffa sådana; det ena, att genom Coust.Utsk. besluta samma sak, som i den Norrska grundlagen finnes intagen , att inga andra titlar få gifvas än de som äro förenade med verkliga embeten, och detta sätt anser jag på det hela vara det rätta; det andra, att genom fullmakts-lösen beskatta titeln så högt, att det blir nära omöjligt att hafva råd att tillfredsställa sin fåfänga. Detta är det andra sältet, hvilket ock nu lättast torde kunna användas. Att lägga en bevillnings-afglft på titeln anser jag således olämpligt , och yrkar att beskattningen må i stället laggas på lösen af fullmakten. Dessa anmärkningar anhåller jag måtte få åtfölja den återremiss, som jag förmodar blir beslutad. Fiih. von Kraemer, Robert: Jag instämmer hufvudsakligen i de åsigter Hr Bergenstråle anfört, men skiljer mig blott i fråga 0111 capitations-afgiflen. Jag anser nemi. Den 29 Maj. 3gi ali elen lior utgå, såsom li i t ti I Is, med 4i för mankön oell 11 sk. för qvinkön, men ali öfverskotten af livad Bevilln.- Utsk. föreslagil, nemi. 20 sk. för man oell 10 sk. för qvinna, må få användas för comniunal-angelägenheter oell få uppbäras såsom kurlius-afgiflen uppbäres; alt intilldess cotnmunal-styrelsen blir ändamålsenligt organiserad , denna afgift förvaltas, redovisas oell fördelas af en centralstyrelse i länen ocb användes till vissa bestämda ändamål, såsom folkundervisningen, fattigförsörjningen, arbetsinrättningar, in. m. och att, på sätt Frih.
Utlåtande, angående regleringen af ulgifterne under Riks-statens A n d r a Hufvudtitel. (U. A.) Denna Hufvudtitel, innefattande anslagen för Justitie-Departementet, fastställdes vid sistlidne riksdag till 1,1 GO,250 R:dr, deraf penningar 1,156,180 R:dr samt indelda räntor, efter markegång förslagsvis beräknade till 4,070 R:dr. Följande förändringar hafva vid 2:a Hufvudtiteln'ifrågakommit: 1:o. Genom remiss från Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet äro till Utskottet öfverlemnade tvänne, af Herr von Hartmansdorff, A. och Herr Schwan, J. G. afgifna memorial, deruti de föreslagit, att den för Justilie-råden bestämda aflöning, utgörande 3,200 R:dr i lön och 1000 R:dr i taffelpenningar, eller tillhopa 4,200 R:dr ärligen, måtte förhöjas till 5000 R:dr, deraf 4000 R:dr lön och 1000 R:dr taffelpennin gar, så att ett Justitie-råd vid uppnådd pensionsålder kunde taga afsked med 4000 R:dr pension å Allmänna Tndragningsstaten; hvarjemte Herr Schwan, för den händelse, att denna framställning icke vunne Rikets Ständers bifall, hemställt, att Juslitieråds-lönen måtte ökas till 4000 R:dr och taffelpenningarne i stället minskas med ett lönetillökningen motsvarande belopp. Utskottet måste erkänna så väl billigheten som behofvet af förbättrade lönevilkor för Justitie-fåden. De med dessa embeten förenade trägna göromål samt isynnerhet deras vigtiga och magtpåliggande beskaffenhet, som hos platsernes innehafvare kräfver de högsta juridiska insigter samt den största skarpsinnighet och erfarenhet, fordra, alt löneförmånerne för dessa embetsmän så bestämmas, att de motsvara de höga anspråk, samhället på dem eger, och tillika försäkra dem om ett ekonomiskt oberoende.
Med anledning häraf och sedan jernvägsbyggnads-styrelsen i sitt afgitna kostnadsförslag för Nilsbylinien anmält, att kostnaden för inlösen af den för nämnda linie erforderliga jord blifvit beräknad till 228,450 R:dr samt att häraf belöpte 129,700 R:dr på den del af linien från Arvika österut, som för båda alternativen blefve gemensam, hade Kongl. Maj:t anbefallt länsstyrelsen i Wermland att såväl i afseende u Stats-Utskottets Utlåtande N:o 54. å den norra linien öfver Nilsby, som äfven å den södra öfver Carlstad, inhemta vederbörande kommuners yttrande, huruvida de voro villiga att kostnadsfritt upplåta den för jernvägsanläggningen erforderliga jord eller ock tillskjuta den för dess inlösen beräknade kostnad. Från jern vägsbyggnads-styrelsen bade sedermera inkommit förslag å expropriationskostnaden jemväl för södra linien, upptagande denna kostnad till 202,070 R:dr. Då härifrån afräknades det belopp af 129,700 R:dr, som, enligt hvad nyss nämndes, fölle på den del af banan, hvilken från Arvika österut vore för begge alternativen gemensam, återstode för södra linien en jordersättning af 72,370 R:dr mot 98,750 R:dr för Nilsby-linien. Yedorbörande kommuners yttranden, som vid tiden för den nådiga Propositionens allåtande icke hunnit från Konungens Befallningshafvande inkomma, hade sedermera genom chefen för Kongl. Civil departementet blifvit Utskottet meddelade; och inhemtades af dessa yttranden hufvudsakligen : i afseende å Norumslinien: att af de tio kommuner, genom hvilkas områden nordvestra stambanan enligt denna sträckning blifvit utstakad, hafva Warnums, Ölme, Wäse, Kihls, Frykeruds, Boda, Brunskogs och Arvika landsförsamlingars kommuner, likasom de enskilde jordegarne derstädes enhälligt vägrat att utan ersättning afstå den till expropriation afsedda mark eller att bidraga till densammas inlösande, hvaremot Nedre
Direktion, genom en till dess biträde af Kongl. Ofver-intendents-embetet utsedd architekt, om uppgörandet af ritning till uppförande å anvisad plats vid lägenheten öfre Manilla å Kongl. Djurgården af den nya byggnaden för institutet, afsedd att inrymma bostad för omkring 180 döfstumma elever jemte kyrko-, lärooch matsalar, verkstäder för den tekniska undervisningen, boställsrum för lärareoch ekonomi-personalen, kök m. m., hvilken ritning med dertill hörande förslag å kostnaden för byggnadens uppförande slutande sig på en summa af 217,000 R:dr R:mt Kongl. Maj:t fann skäligt i nåder fastställa. Då emellertid nämnde kostnadsbelopp, 217,000 R:dr, med 59,500 R:dr öfversteg det anslag af 157,500 R:dr, som Rikets Ständer för byggnaden beviljat, men institutet hade egna kapitaler, tillkomna genom donationer, till största delen utan vilkor, och räntebesparingar, samt uppgående vid 1858 års slut till 232,171 R:dr 49 öre Ruut, fann sig institutets Direktion föranlåten att hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, det Kongl. Maj:t måtte i nåder tillåta Direktionen att af dessa institutets kapitaler få använda hvad som utöfver det erhållna statsanslaget kunde erfordras till utförande af ifrågavarande byggnadsföretag, hvarmed åsyftades, bland annat, att bereda utrymme för emottagande i framtiden ej allenast af ett större antal frielever på institutets fond, utan äfven af de flere döfstumma barn, för hvilka inträde vid institutet städse sökes emot betalning, men hvilkas ansökningar hitintills ej kunnat bifallas i brist af utrymme vid institutet; och till denna Direktionens underdåniga hemställan behagade Kongl. Majit i nåder lemna bifall.
It, bland annat, alt, sedan förslag blifvit upprättadt och missiv ulfärdadt samt derefter profven aflagde, omröstningen förrättad1 och tiden till besvär lagligen iagttagen, 'skyndsamligen för de Regall Lägenheter till Kongl. Majit insända förslagen;’’ samt, i händelse sådant af C011- sistorierne uragliåtes, della måste hänföras lill tjenstefel, som kunna i laga ordning beifias; finnér Utskottet någre andra stadganden uti förevarande hänseende, än sorn redan sålunda finnas, icke vara behöflige; hvarföre Utskottet tillstyrker, att motionärens ifrågavarande förslag måtte föi falla. Angående härefter den af motionären väckte fråga, att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit för Sig bestämde en lid, inom hvilken Kongl. Majit ville tillsätta Regala Gäll; så och då Kongl. Majit icke lärer underlåta att, sedan förslag till sådane Gäll inkommit, efter förekommande omständigheter, besluta så, som Kongl. Majit finner i Nåder lämpligt och tjenligast, samt Kongl. Majit, enligt 3o §. RegeringsFormen, dessutom eger att, på det sätt förr öfligl varit, tillsätta Kyrko - Allni. Bese.- och Elon.-Utskottets Betänkande, N:o yr. rgj her.lt: som motionären föreslagit , såsom olämplig, och tillstyrker derföre, att äfven frågan: härom, måtte förfalla. Stockholm ilen 2 Juli iS.fo. i\:o 72. Betänkande, i anledning af väckt motion,1 att hälften af EcclesiastikStaten mätte indragas.
För att i framtiden söka förekomma dylika olyckshändelser, torde det vara af vigt att förse Brämön med en fyr-inrättning; och jag får derföre vördsamt anhålla, att denna del af Utlåt, måtte blifva till Utsk. återremitterad. 11 r Lilljehöök, Carl Berthild: Jag vill blott nämna, att Brämön är en af de punkter som blifvit uptagna uti det af Förvaltningen af SjöÄrenderna vilkorligt tillstyrkta — LolsDirektörens mindre — förslag, men att, då man inom Utsk. icke ansåg 1X2 Ilen 19 A ugns ti. Statens tillgångar f. n. medgifva beviljandet af de ganska betydliga summor, som skulle erfordras för fyr-inrätlningarnes fullständigande, man uteslöt Brämön, såsom varande en punkt hvarest en fyranläggning vore mindre af behofvet påkallad än å de öfriga punkterne. Jag vill visserligen ej bestämdt förneka, att den här omtalade olyckshändelsen inträffade till följd af bristande fvr-inrättning på Brämön, men jag vill dock erinra derom, att olyckan skedde på dagen, hvarföre man ock torde kunna draga i tvifvelsmål, huruvida den skulle hafva förekommits genom en fyr på Brämön. Det är en allmänt känd sak, att den som till följd af mer eller mindre eget förvållande råkat i olycka, alltid gerna söker orsaken dertill i yttre förhållanden, eller i andras fel, och detta torde afven här varit fallet. Emellertid vill jag icke motsätta mig punktens återremitterande, om R. o. Ad. skulle så finna för godt. Frih. Åkerhjelm, Johan Carl: Uti ettämne sådantsom detta har Utsk. ansett sig böra hufvudsakligen följa den ledning, som blifvit lemnad utaf Förvaltningen af SjöArendena, och som detta embetsverk yttrat, att den ifrågav:de fyr-inrättningen icke vore en af de nödvändigaste, utan gerna kunde anstå, ansåg Utsk., som tillstyrkt ganska betydliga anslag till åtskilliga andra fyranläggningar, sig böra, på grund af Förvaltningens yttrande, afstyrka förslaget om Brämöns förseende med fyr. Jag anhåller om bifall till denna del af Utlåt.