Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rikets rätt och bästa, så kan jag icke finna anledning att hylla en sådan ömtålighet, hälst Riksens Ständer i och med det samma meddelst en sådan åtgärd villigt erbjudit sig att emellan Ministeren, och sin egen bristfälliga sammansättning dela ordsakerna hvarföre så litet godt kunnat uträttas. Jag har länge varit af den mening , att Sveriges uppkomst och trefnad ovilkorligen påkalla en förändring uti dess representativa förmer; en förändring som kunde tillvägabringa en kraftfull och tillika allfvarsamt redovisande och ansvarsskyldig Ministére; samt en FolksRepresentatioo, hvars beståndsdelar åtminstone voro beräknade att bilda ett sammanhang för att , kuona uppfylla sitt föremål, att controllera Styrelseåtgärderna, och att för beviljandet pröfva behofven för Skattebidragen. Vi hafva nu så många Riksdagars erfarenhet, huru litet vi sjelfva och våra ConstitutionsUtskott förmått till något högre mil begagna den uti Constitutioncn förbehålla® 348 Den 98 Julii e. «. rättigheten att föreslä ändringar uti Statsförfattningen, och tiden syntes mig således vara inne, äfven som tillfället för mig visade sig lämpeligt att till Konungen framställa äfvea den önskan att något Förslag i sådant hänseende åtminstone till nästa Riksdag kunde Riksens Ständer föreläggas; men ConstitutionsLJtskottec har genom sitt nu ifrågavarande Betänkande stängdt denna utväg; jag reserverar mig emot detta dess förfarande, och jag vågar tro att Nationen deråt icke lärer komma att lämna sitt bifall.
Majit har detta allt i nådigt öfvervägande tagit och vill, med anledning af hvad härvid anmäldt och hemstäldt blifvit, jemte jtillkännagifvande att ersättnings-anslaget till innehafvaren af ryttmästarebostället Arup vid Skånska Husarregementet, för den från ^pdels mantal Nio 4 Wärmö förut utgående, men numera upphörda dagsverksskyldigheten, blifvit efter det nya måttet af Kongl. Majit bestämdt i jemnt tal till 4 kubikfot spanmål, hälften råg och hälften korn, att efter faststäldt medelmarkegångspris i penningar årligen utgå, härmed i nåder föreslå Rikets Ständer att, å Riks-staterts'4:de Hufvud titel un der anslaget till indelta Kavallerioch Infanteri-regementena, uppföra såväl nyssnämnda som öfriga af Stats-kontoret här omförmälda, 12 Kongl. 3laj:ts Nådiga Proposition JW 68. pä åberopade Kongl. Bref grundade ersättningsanslag till innehafvarne af ifrågavarande boställen för den upphörda dagsverksskyldigheten, utgörande tillhopa i penningar 4,473 R:dr 28 öre och i spanmål, hälften råg och hälften korn, 2,834 kubikfot 6 kannor, att, hvad särskildt beträffar spanmålen, till boställshafvarne utgå på sätt Stats-kontoret föreslagit, med dervid bibehållen rätt för nuvarande innehafvaren af Lillö kungsgård att utbekomma sitt spanmålsanslag från kronans magasin i Kristianstad, när tillgången sådant medgifver. De till ärendet hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, som med ärendet kommer att taga befattning; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets' Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. A. F. Z. Reuterskiöld. Utdrag a/ Protokollet öfver Landiförsvars-Ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen uti Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 3 Februari 1863. Närvarande:
Oaktadt allt bemödande, oaktadt de bästa afsikter händer det nog ändå, att barnen växa ifrån oss, säger man måhända. Ja, det kan ju icke nekas, att sådant händer. Men om vi alla allvarligt bemödade oss om att vinna första platsen i våra barns hjärtan, så skulle det utan tvifvel hända mera sällan; därvid är dock att märka, att detta måste ske så, att jämte kärleken till föräldrarne alltid också står aktningen, ty har den barnsliga kärlekens tempel icke denna fasta grund att stå på, faller det snart i grus. Hela felet vid uppfostran är måhända det, att vi icke tillräckligt tänka på framtiden därvid, utan åtnöja oss med hvad som för stunden hjälper eller gifver oss fred, utan att tänka på, att allt hvad vi med våra barn företaga är en framtidens sådd, som skall gifva skörd, hvart och ett efter sin art; sker en försummelse, så hamnar den sig, i mån som den är stor eller liten. Att barnen icke för sina förökade kunskapers skull eller för sina nya intressens skull behöfva växa ifrån kärleken till sina föräldrar, visar oss historien med rätt månget exempel på stora män, som stigit högt i både vetande och ära och ändock icke växt ifrån en gammal moders hjärta, en ålderstigen faders ömhet. Men då hafva också dessa föräldrar själfva lefvat sig in först i sina barns hjärtan Och ' sedan i deras intressen och sålunda knutit sig vid dem med sådana kärlekens band, som ingen god och renhjärtad människa någonsin kan eller vill växa ifrån. Mathilda Lang / et. När man har ett hem, har man ett ansvar, och detta ansvar gifver en viss värdighet och glädje. S. Kierkegaard. Plikt? Skiss af Elena. J å rasan var nedbrunnen. H o n satt och (11 stirrade in i de glödande kolen och drömde. Det var så många underliga tankar, som rörde sig i hennes själ. Hon kämpade emot; hon ville icke störas. Hvardagslifvets jämna lugn hade efter hand tystat ned och döfvat tankar och känslor, som hon icke ville minnas; de fiugo icke vakna till lif nu, det var så skönt att glömma. Glömma! » Rycka med roten upp sitt fagraste minne, sin lefnads hopp ». — Ä h nej.
Så mycket mera skäl till beviljande af detta understöd torde förefinnas deri, att arbetet är särdeles förtjenstfullt och uplysande, hvad angår Lifrustkammaren och Klädkammaren, samt af stort intresse för allmänheten, som derigenom får kunskap om de särdeles värderika samlingar der finnas. Jag kan således icke annat än på det högsta tillstyrka bifall till Hr Hydins motion. Hr Skogman: I motsats till Frih. Creutz, tror jag att något anslag för detta arbete icke bör medgifvas, emedan detsamma, såsom varande en katalog öfver Lifrustkammarens samlingar, i alla fall bör vinna god afsättning bland dem, som besöka Lifrustkamraaren. För öfrigt finnes ett anslag till K. M:ts disposition för belönande och understödjande af litterära arbeten; och det torde då vara lämpligare att detta arbete dit hänvisas, så vida det Den 2ft Juli e. m. 349 liar sa stora förtjenster, som den siste värde talaren antydt. Jag anhåller om bifall till Utskits förslag. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, samt H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder yrkats dels bifall till Utskits hemställan, och dels att R. o. Ad., med afslag derå, måtte anslå en summa af 1,000 rdr såsom gratifikation till Mamsell Octavia Carlén för det af henne utgifna arbetet »Anteckningar öfver K. Lifrustkamnaarens och K. Klädkammarens samliugar»; blef propos. på bifall till Utskits hemställan gjord och med ja besvarad. Utskrts hemställanden biföl los. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att sedan R. o. Ad. nu hunnit slutet af TJlåtit, det återstode att pröfva den upskjutna frågan om anslaget till Naturhistoriska Riksmuseum, hvarom Utskit1 sig yttrat uti mom. litt. b af 80:de punkten; och blef detta mom. nu föredraget.
Jag älskar nationens verkliga sympathier, men jag älskar icke sympathier, som revolutionära och incendiära dagbladsskrifvare gifva ut för nationens, ty de äro icke nationens. Hr Ribbing, Bengt: Då en ledamot af Ståndet behagat anföra, att den upplysning, jag haft äran lemna, skulle, sådan den blifvit leornad, gifva styrka åt eli praejudicat, Den 20 Mars f. ra. sorn blifvit statueradt, nemi, alt bristande ansin” för gevärstillverkningen skulle hafva förorsakat arbetslöshet för de arbetare, sorn dermed varit sysselsatte, så måste jag gifva II. o. Ad. fullständig upplysning örn hvad jag i detta ämne länner. Efter de underrättelser jag vid Husqvarna haft tillfälle alt sjelf inhemta, så är det ej sfi myckel blist på penningar, som brist på fastställd modell, som förorsakar alt intet arbete kan företagas, och det är detta som föranledt, alt nära 200 arbetare i flera månader varit utan arbete. För öfrigt anser jag detta ämne vara så utredt, alt jag ej vidare vill upptaga 11. o. Adis tid, men kan likväl ej underlåta att säga det jag hade hoppats och önskat att få höra vår Krigsminister yttra sig i detta maktpåliggande ämne. Då det icke så har skett, så lager jag för afgjordt, alt han genom sin tystnad velat förklara sig nöjd med det resultat, som StatsUisk. framställt; så mycket mera som min vis ä vis, Hr Nordensköld, förklarat, att han bifaller StatsTJlskts betänk. Då jag lika med alla andra önskar, att de maktpåliggande befästningarne målte, så snart som möjligt, verkställas till landets gagn och säkerhet, så vågar jag hemställa till R. o. Ad., om det ej vore bäst att vi förenade oss med Hr Nordensköld uti bifall till StatsUtskrs betänkande. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utskis förslag i 4tde punkten. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr Frill. o. Land Ira. förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Hr von Hartmansdorff:
Annu vigtigare lärer det vara, alt representationen tätare än hvad hittills ägt rum kan komma i tillfälle att samverka med Styrelsen, då, såsom fallet är hos oss, reformer af nästan alla möjliga slag äro af behofvet påkallade och en längre lid hafva varit uppskjutna. Man säger, att sådant påskyndas icke af tätare riksdagar, ty vi befinna oss nu på samma punkt, som vi voro för 30 år sedan. Sådant saknar beklagligtvis icke sin riktighet, när man kastar ögat tillbaka på de sednare decennierna 388 Den 21 September e. m. men anledn. dertill är ingen annan än den, att folkets framsteg på reformernas bana äro små, till dess att Regeringen sjelf sätter sig i spetsen och leder samt ordnar företagen; då först är det, som man kan emotse betydligare praktiska resultater. Då, för att vinna det äskade ändamålet, det likväl fordras representationens samverkan, skulle jag tro, att jag handlade orätt mot mitt fädernesland, om jag genom min röst icke understödde förslaget. Man har ganska litet fästat sig vid det stora ändamål, som reformen afser; man har deremot egentligen talat om de olägenheter, som af densamma skulle uppkomma, och hvilka skulle vara dels allmänna dels enskilda. De allmänna skulle vara större statsutgifter i och för riksdagarne. Måhända blefve följden sådan, men jag tror likväl ej till synnerlig betydlig grad. Jag hyser den öfvertygelsen, att riksdagarne i den mån de blifva tätare, äfven blifva kortare. Jag tror, att motionsraseriet skulle förminskas; jag tror nemi., att det har sitt upphof just uti den omständigheten, alt tiden för motioners väckande infaller så sällan, hvarföre man tycker, att man skall begagna sin rätt och motionera allt hvad motioneras kan, ty i annat fall kan man ej göra det på 5 år. Skulle man åter få denna rätt hvarje är, så skulle man deraf ej så mycket begagna sig, ty man skulle tänka som så, att hvad man icke gjort i år, kan göras nästa är. Afven tror jag, att tätare riksdagar skulle medföra mera stabilitet i våra ekonomiska och (mandelia författningar.
3o tid stämpel-afgiften i Landtränteriet nedsättas och qvitteradt reversal derå till vederbörande allernnas, innan stämplingen får företagas. Begär Boktryckare eller Tidnings-utgifvare, att en redan tryckt tidning må med stämpel förses, sker sådant i ofvanskrifne ordning. 6:0 Inflytande medel för tidningars, andra periodiska skrifters och broschyrers stämpling aflemnas till Rikets Ständers Riksgälds—kontor, dit redogörelsen i behörig ordning insändes. 7:o Underlåter utgifvare af tidningar eller af sådane periodiska skrifter och broschyrer, som på ofvannämnde sätt få åtnjuta portofrihet, eller Boktryckare hvad om stämplingen stadgadt är, ersätte Kongl. Maj:t och Kronan den härigenom uppkomna förlust och bote dessutom Tjugofem procent af den undansnillade stämpelafgiften, dock ej under Sjutiofem Riksdaler. Kan ej skiljas, hvilken dertill vållande varit, dele då ansvaret. 8:0 Bokhandlare eller annan enskild utdelare af tidning, broschyr eller periodisk skrift, som, enligt denna författning, bordt vara stämplad, men likväl blifvit undandragen denna beskattning, vare förfallen, hvarje gång han om en sådan förbrytelse öfverbevises, till böter, svarande emot Tjugofem procent af den undansnillade stämpel-afgiften, dock ej under 20 R:dr. Varder Postförvaltare förvunnen till dylik öfverträdelse af författningen, bote dubbelt. Utom dessa böter, åligge det tillika förbrytaren, eller, om de äro flera, dem gemensamt, att, en för alla och alla för en, ersätta Kongl. Majit och Kronan det undansnillade afgifts-beloppet. 9:o Underslef, förfalskning och annan förbrytelse i afseende på stämpling af tidningar åtalas vid laga domstol och straffas efter allmän lag. 10:o Fiskaler och andra Krono-åklagare skola vaka öfver denna författnings efterlefnad, och öfverträdelser deraf i laga ordning åtala, dervid de ega att njuta Kongl. Maj:ts nådiga hägn och beskydd till godo samt skyndsam och kraftig handräckning hos domare och öfrige embetsmän.
Utsöknings-Bälken, hvarigenom nämnde missbruk ansågs kunna förekommas, men E. K. M., enligt Rikets Ständer meddeladt Nådigt Svar af den 1 Mars i83o, i anseende till förekomne anmärkningar emot nämnde förslag och då detsamma i allt fall icke afhjelpte den hufvudsakligaste ofullständigheten i Lagens hittills meddelade stadganden rörande tydlig föreskrift om den bevisning, som vid afgörande af dylika frågor borde anses tillfyllestgörande, funnit Sig icke kunna förslaget bifalla; så hafva under innevarande Riksmöte, enär det anmärkte missbruket än vidare skall fortfara, 566 Expcditions-Utskottets Förslag till und. Skrijvelsc N:o ac>4- framställningar å nyo blifvit gjorda om dctsammas afhjelpande genom tjenliga Lag-bestämmelser.
N:o 2. K. M:s Nådige Rosolution uppå en af kapitenen G. M. Stiernsvärd ingifven skrift, deruti, i anledn. deraf, att R. Sirs sist församlade Revisorer, uti deras berättelse om verkställd granskning af K. M:s och R. Krigscollfii Utred.-afd:s räkenskaper för åren 1846 och 1847, gjort anmärkn. i fråga om arbetet med samt kostnaden för utgifvande af ”Författnings-samling rörande arméen, dess styrelse och förvaltning,” utan att Krigscollim, hvars underd. utlåt, i ämnet blifvit infordradt, lemna! redaktin af förfallnings-samlingen tillfälle att öfver den gjorda anmärkn:n sig förklara, bemälte Kapiten, i egenskap af med-redaktör af denna Förfältliings-samling, jemte afgifvande af förklaring öfver hvad af Revisorerne blifvit framställdt, i underd. anhåller, att förberörde skrift måtte, såsom redaktörs förklaring få inflyta ibland de förklaringar af de förvaltande verken, hvilka i sammanhang med Revisorernes berättelse genom trycket offentliggöras. Gifven Stockholms Slott d. 13 Mars 1850. 1 II. 14 210 Den 14 December. K. M. har denna underd. ansökn. i nåder låtit Sig föredragas, men då K. M. i afseende på R. Revisorers St:s ifrågav. anmärkn., redan i nåder anbefallt sådan åtgärd, detta ärende påkallar, anser K. M. Kaptenen Stiernsvärds nu anmälda underd. skrift icke till något K. M:s ytterligare förfogande härutinnan föranleda. Hvilket vederbör. till underd. efterrättelse länder. Datum ut supra OSCAR. C. v. Hohenhausen. Resolution uppå Kaptenen G. M. Stiernsvärds underd. ansökning i anledn. af en utaf R. St:s Revisorer gjord anmärkn. ronde Militär-författnings-samlingeu. N:o 3. K.
Tungt och långsamt buro de konungen åter vidare på samma ohyflade bår, där han under de föregående nätterna sett så mången namnlös och redan förgäten soldat, hvilken lydt hans vilja och dött. Midnatt var redan liden, när båren nedsattes på en öppen gräsplan mellan stugorna i Tistedalens öde by. Sedan bärarna fått tre nödmynt i drickspengar, aflägsnade de sig alla. Öfversten blef kvar, och grubblande och högt suckande, satte han sig på den ena bårskalmen. Salvorna gingo ännu i fjärran på skogsåsen, men annars var allt tyst, och kvarnhjulet nere vid älfven stod stilla. Alla rutor voro mörka, och samma fullmåne, som lyst den förklädde ryttaren genom Stralsunds stadsport och till det dystra handgemänget på Rügen, sken i natt öfver det gräs, där en gammal förgråten öfverste vakade hos sin fallne konung. Steg för steg hade Tolle Årasson smugit sig efter och stannade först tätt invid gräsplanen under Ljusastaksbjörkens orörligt nedhängande kvistar. Halfhögt talande för sig själf gick han rundt den hvita stammen i allt trängre hvarf och skakade öfver tufvorna de stora dropparna från sin sårade arm för att besvärja till evärdelig sömn och förgätenhet de onda dukater, som där lågo nedmyllade. – Sofva, sofva i förbannelse Hvarför röras intet trummorna? Den står så ensligt den båren där borta. Inga kvinnor gråta där, inga barn, inga förtrogna vänner. Ack, du måne, som kom och gick och beskådade så mycket, aldrig skall jag se dig öfver en svensk skog utan att minnas den båren! Han ryckte till sig den yxa som satt i en af grenarna och som han några aftnar förut visat soldaterna. Träflisorna stänkte, och hans hugg mot Ljusastaksbjörkens stam ljödo vida genom stillheten. Så hejdade han åter sin hand, och en ny glimt af förståndets ljus drog genom hans själ. – Allsvåldige, hämnande Gud!
Enär 1845 års grundlagsförändring icke veterligen åsyftade annat än ifrågavarande terminers förkortande från fem till tre år, är det klart, att uttrycket hvart tredje, enligt lagstiftarnes mening, icke skiljer sig från det förut begagnade uttrycket hvart femte, i något annat afseende, än det som innefattas uti jemförolsen mellan talen tre och fem, och att sålunda den uppfattning af tiden hvarifrån, som varit afsedd med uttrycket hvart femte, vid grundlagsförändringen öfverflyttats på det sedan insatta uttrycket. För så vidt språkbruket kan, i nyssnämnda afseende, tillåta olika tolkning af åberopade uttryck, hvarom Utskottet dock anser sig ej böra framlägga någon egen mening, måste praxis, äfven under den tid, då den nu förändrade bestämmelsen fanns qvar i grundlagen, utgöra ett vigtigt moment för bestämmande af det nu befintliga uttryckets rätta betydelse. Denna praxis är likväl, enligt hvad föregående framställning torde hafva ådagalagt, icke fullt följdriktig. Oaktadt, på sätt inhemtas af 1810 års Konstitutions-Utskotts anförda betänkande, motivet till den dä föreslagna grundlagsförändringen hemtades från farhågan, att den stadgade tiden af fem år mellan den ena riksdagens slut och den andras början skulle, genom sträng bokstafstolkning, kunna utsträckas långt derutöfver, icke från någon afsigt att förkorta den afsedda mellantiden mellan Riksdagarne, hände likväl, att lagstiftarne sjelfva vid samma Riksdag utsatte sådan dag för påföljande Riksmötes öppnande, att denna mellantid, derest ej urtima Riksdag mellankommit, icke skulle, uppgått till mer än 4 år och 5 månader, och att icke en gång fullt fem år skulle förflutit mellan begge Riksdagarnes öppnande. De påföljande Riksdagsterminerne utsattes emedlertid så, att mer än fem år förflöto mellan Riksdagarnes början, men icke fullt fem, då endast tiderne emellan Riksdagarne afses, intill dess att Ständerne vid 1840 års Riksdag utsatte den påföljande till jemt femte årsdagen af den då pågående Riksdagens början, eller den 14 Januari .1845.
Jag är för min del icke långt ifrån samma öfvertygelse, och har gifvit den tillkänna pag. 3 i prot.-utdr.; inskränkande mig likväl till SundhetsCollegii förslag, att omkring 4^00 R:dr kunde och borde utgå af de säi’skilda Länen. Den åsigt, som, lios K. M. blifvit rådande och som pag. 4 i prot.-utdr. finnes uttryckt, åsyftar deremot, att betydliga kostnader icke skulle tillfälligtvis drabba vissa Län, under det att andra derifrån befriades, eller att de Län, som hemsökas af någon farsot, icke ensamma skulle vidkännas kostnaden derför, utan att den skulle fördelas på hela Riket. Jag tillstår, att, ehuru coatrollen blefve bättre genom antagandet af Hr Cederschjölds eller af mitt förslag, ligger likväl billigheten på den sidan, som K. M. gifvit företräde. För läkarevården är det likgiltigt, antingen Ständerna finna det vara lämpligare att låta hvarje Län för sig eller Statsverket i det hela bära kostnaden, blott medel finnas att tillgå. R. St. kunna sjelfva välja utvägen. Vidare har Hr Cedersclijöld anmärkt, att 14,000 R:dr blifvit föreslagna till hvarjehanda materiella behof vid Upsala Universitet, men deremot intet åt Lunds. Pag. 16 uti prot.-utdr. visar, att i den underd. framställning, jag gjorde af sistnämnde Universitets behof, ansåg jag 2Öoo R:dr årligen böra detsamma tillgodokomma i stället för de 14,000 R:dr, som Upsala Universitet för en gång skulle undfå. Då desse 2Öoo R:dr utgöra nära 3 gånger räntan å 14,000 R:dr, hade Lunds Universitet, i händelse af bifall, blifvit vida bättre lottadt än Upsala. Men som för dessa 2Öoo R:dr icke fanns tillgång utan ökade skatter, äskades de icke i den K. Propos., hvaremot de 14,000 R:dr, såsom beräknade för en gång att utgå jemte andra summor, hvilka genom lån skulle anskaffas, blefvo i Propos. upptagna.
När större eller mindre reparationer å Riddarhuset och dess område skola oumgängeligen företagas, låter Direction genom erfarne Byggmästare och Handtverkare upprätta behörige kostnadsförslag, som vid Directions sammanträde granskas; men skulle serdeles betydliga re - ningar att alltid qvarblifva på Directions Sessionsbord; så att derå må kunna göras anteckningar i den mohn Handlingar och medel inkomma , Och det andra förvaras hos Secreteraren och Kamereraren, som hvar och en , för sin del , inom årets slut, hos Direction anmäler hvad härutinnan kan vara underlåtit, på det Directionen må vara i tillfälle utfärda påminntlse om fullgörandet. 4 §• När större eller mindre reparationer å Riddarhuset och dertill hörande byggnader skola företagas , later Direction genom erfarne Byggmästare och Handtverkare upprätta kostnadförslag , som vid Directions sammanträde granskas; och skulle serdeles betydliga reparationer å r 44o Den ly Julii. e. m. parationer å Riddarhuset vara nödige , bör arbetet i Tidningarne kungöras och på Auction vid utsatt tid utbjudas mot borgen för fullgörandet af den, som stadnar för minsta budet; varandes Direction skyldig, att undvika alla extra utgifter som icke ärotill Riddarhusets nödtorf oumgängelige, och ej eller ingå i kostnader vid allmänna fröjdebetygelser i Hufvudstaden , efter Riddarhuset är, sedan dess uppförande, ansedt som en Locus publicus, och på sådan grund fritaget från utgifter af denna egenskap. Likväl äger Direction att härvid göra undantag, vid de tillfällen, då till firande af märkvärdiga händelser, andra Publika hus och byggnader här i Staden eclaireras, med fästadt noga afseende på Riddarhuset vara nödige, bör arbetet i Tidningarne kungöras och på Auction vid utsatt tid utbjudas , mot borgen för fullgörandet af den , som stadnar för minsta budet; varandes