Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
2.50 Som författarinnan i sitt företal sager, är det ej så mycket en, barnbok som icke mer en bok för barnens mamma)), hon här £ramlägger, för oss. Det blir en välkommen hjälp för mangen mor att har, bland det rildiga innehållet, välja ut hvad som biist lampar sig för tillfället och för barnens smak och ålden. Har bjudas på många nätta och val berättade drag ur djurens lif, små berättelser ur det verkliga lifvet samt många roliga sagor, tagna dels iir &amp; mms sagor, dels ur svenska och .norslra folksagor; naturligtvis många däraf gamla bekanta, men just diirför så mycket kärare. Vi tro att boken kommer att fylla ett ofta kändt behof och önska den all den framgång, som den förtjanar. Några af de små rimmen och visorna i början kunde utan saknad ha utelämnats, då de äro alltför kanda för att behöfva har upptagas. Berättelserna passa för barn från G - 10 år. n Lilla Blåöga och andra sagor, berättade af BIamn~a själf. Svenskt original. Illustrerad. Pris 1,co; I dessa sagor hafva vi älfvor och troll, den olydiga flickan och den sniilla flickan, beslwifningar p % julafton och midsommar och. myclzet som påminner om många andra berättelser, som man last förut. De &amp; ro natt och ledigt be~iittade och torde vara liiinpliga för 6 - S-åringar. Farbror Ottos berattelser om djuren af J. P. Velander. Illustrerad. En ~ a i d i n g vackra bilder af vilda djur samt många fåglar, hvil-. ka helt visst sliole mycket roa 5 &amp; 6-åringnr såval som 7 fL 9-årin.- garna, som själha kunna Iasa den n ' tt och ledigt skrifna texten; Utstyrseln nr vacker och vArdad, och boken blir sakert en omtyckt jullzlapp. Beiigts sagor om kungar och tomtar och troll .och prinsessor. Berättade af Anna Wa7denbe1-g och ill~istrerade af Otfilia Adelborg. Pris: 3 kr. Den.
Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder hade yrkats dels bifall till Stats-Utsk:ts ifrågav:de hemställan och dels att R. o. Ad., med afslag derå, skulle bevilja en löneförhöjning af 1,000 rdr åt verkmästaren vid Svea Artilleriregementes tygstat, framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till (Jtsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte några nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. Mom. b. Hr Reuterskiöld: Utsk:t har af^de begärda 4,000 rdr endast tillstyrkt beviljande af 3,000 rdr. Återstående 1,000 rdr äro afsedda att användas, då till följd af inom artilleriet inträffade förhållanden en officer behöfver kommenderas att i särskildt uppdrag afresa till utlandet. K. M:t saknar härtill medel, och då behofvet deraf är odisputabelt, anhåller jag att R. o. Ad. ville bifalla hela det begärda anslaget, 4,000 rdr rmt. Gr. Mörner: Det ändamål, hvartill det af den siste värde talaren påyrkade anslag skulle användas, är icke ett årligen återkommande behof, utan endast tillfälligt. Jag tar mig der - Den 28 Februari f. m. 643 före friheten att hänvisa till det för extra utgifter beviljade anslag, hvars användande tiil ifrågavarande ändamål torde vara lämpligare, än om deraf tages till gratifikationer åt afskedstagande embetsman, eller till deras enkor och barn m. fl. Frih. Klinckowström: På de skäl, som af Gr. Mörner blifvit anförde, och då ifrågavarande summa, såsom afsedd att användas vid förefallande behof, icke bör i ordinarie stat uppföras, anser jag att Utslct i denna sak gått så långt det har kunnat, och anhåller om bifall till Utskrts hemställan. Hr Reuterskiöld: Jag skulle icke hafva besvärat R. o. Ad. med att vidare yttra mig i detta ämne, om icke några ord af Gr.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Juni 1857, kl. 5 e. m. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition till Rikets Stander, angående utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen; Gifven Stockholms Slott den 30 Maj 1857. Under de omsorger Kongl. Maj:t egnat åt brottinålslagens förbättring har det icke kunnat undfalla Dess uppmärksamhet, att de stadganden, som i allmänna lagen och särskilda från äldre tider tillbaka gällande författningar innefattas, rörande de så kallade religionsbrotten, företrädesvis påkalla en förändring, för att bringas till öfverensstämmelse med nuvarande tids tänkesätt och upplysning. Tillkomna under tider, då hegreppen om nödvändigheten af det borgerliga samhällets enhet äfven i kyrkligt hänseende så väl hos oss som i flera andra länder alstrade och underhöllo en ofördragsamhet i trossaker, hvilken mäste betraktas såsom stridande mot den protestantiska lärans väsende, kunna dessa lagstadganden ej vidare försvaras, sedan den åsigt, hvarpå de hvila, nästan öfverallt annorstädes och jemväl i de kalholska länderna måst gifva vika för en sednare tids begrepp om hvarje samhälls-medlerns rätt till samvetsfrihet och dermed förenade religiös bekännelse-frihet. Uti 16 § Regeringsformen har ock den grundsats blifvit uttalad, att hvarje svensk medborgare skall vara berättigad att fritt utöfva den religion, till hvilken ban sig bekäaner, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer; men denna grundsats har icke, efter hvad erfarenheten visat, uti lagskipningen ansetts kunna vinna den tillämpning, som man har anledning att antaga dermed varit åsyftad, så länge det i allmänna lagen bestämda straffet för öfvergång frän lutherska läran till annan trosbekännelse fält oförändradt qvarstå.
Man börjar med att » sätta b o ». Härför finnas särskilda » bosättningsmagasin » och » möbleringsaffärer », som leverera allt, från det minsta till det största, från det nödvändigaste till det öfverflödigaste, » promt och solidt ». Dessa affärer åtaga sig äfven anordningen uti och dekoreringen af det nya boet, i hvilket den unga makan inträder som den » sista möbeln ». Sådana nya hem hafva det felet, att de blifva opersonliga, och äro ofta därtill för kompletta; de göra till viss grad intryck af ett på timmen levereradt, fullständigt färdigt fabriksarbete. Hemmet bör växa fram så småningom efter råd och lägenhet, behof och smak, under de bosättandes gemensamma omsorg. Dessa böra aldrig förgäta, att de skola köpa åt sig själfva, åt sig samfäldt; för att tillfredsställa sina egna behof, sina egna tycken, sin egen smak. Det ligger härvid stor vikt därpå, att köpen ske med urskilning, så att man förvärfvar åt sig solida och smakfulla arbeten och om möjligt inhemska; detta icke blott för hemmens egen skull, utan ock för den fosterländska konstslöjdens, ty den kan aldrig höjas utan publikens hjälp, kan aldrig blifva nationel utan att arbeta för en inhemsk publik, och denna bör den framför allt finna i hemmen. Vårt materiela hem, vår bostad är en sammanfattning af realiserade idéer — bör således vara en förkroppsligad idésamling af harmonisk verkan och stå i samklang med hemmets ägare och hans familj, deras materiela och andliga resurser. Men hurudana gestalta sig våra hem i allmänhet "? Svaret kunde bli ett både långt och intressant kapitel, men kanske ej så lärorikt. De äldre hemmen med sin stela symmetri, sin svala färgton och enkla » gammalmodighet », som dock Må vi därför aldrig förgäta vår nationalitet, kan väcka kära minnen och sympati, äro snart då vi anordna och pryda våra hem. Här passin kos. De nya äro dem mycket olika. sar väl den något slitna frasen » Sverige åt Vi hafva dessa » stilenliga » hem, där matsvenskarne », ty, äro icke våra hem svenska, salen är i en stil, förmaket i en annan, herrns hvar månne då svenskheten är tillfinnandes?
Poliskammarens embetsoch tjenstemän samt polisoch nattbevakningspersonalen, äfvensom till pensionering af befälet vid det upplösta nattbevakningskompaniet af stadens Militärcorps, samt Öfverståthållare!!, i egen skap af hufvudstadens Styresman, enligt gällande instruktion och meddelade föreskrifter, är Oss ansvarig derför, att ej mindre de till Poliskammaren hörande embetsoch tjenstebefattningar af behöriga personer innehafvas och utöfvas, än ock att nyssnämnde polisoch nattbevakningspersonal alltid är fulltalig och tjenstbar, med redovisningen för den tiil dessa utgående aflöning äfvensom pensionerna till nyssnämnde befäl må förhållas på enahanda sätt, som för aflöningar åt embetsoch tjenstemän i allmänhet är öfligt, nemligen: att vederbörandes qvittenser derå, i behörig ordning meddelade, för redovisningen anses tillfyllestgörande; att de till belöningar för upptäckter af brott och för uppsigt å misstänkte personer bestämda 5,000 Rdr må, till högst en fjerdedel i sänder, utqvitteras af Polismästaren och af honom, vid förefallande behof, utbetalas; hvarefter och sedan Öfverståthållare!! om utbetalningarnes beskaffenhet och ändamål erhållit upplysning och samma utbetalningar godkänt, dessa medel, utan vidare specifikation, i räkenskaperna alloras med anteckning: ”till af Öfverståthållare!! kändt behof;” att de öfriga här ofvan omförmälda anslagen, sorn till bestämde aflöningar icke äro beräknade, må till sina särskilda ändamål, efter vederbörlig föreskrift, utbetalas och redovisas afPoliskam - — 205 — marens Registrator; att de närmare bestämmelser och föreskrifter, som lör ifrågavarande uppbörd och redovisning samt säkerhet för medlen i öfrigt äro af nöden, må af Öfverståthållaren meddelas; samt att då räkenskaperna för hvarje år inom viss tid, som af Öfverståthållaren bestämmes, blifvit af Registratorn afslutade, desamine, med dertill hörande verifikationer, må öfverlenmas till Stads-revisorn, att, till utrönande huruvida dessa räkenskaper blifvit i behörig ordning förda och afslutade, undergå granskning, hvilken Stads-revisorn bör hafva verkställt inom sex veckor från den dag, han räkenskaperna emottagit, hvarefter han desamma, jemte skriftligt utlåtande deröfver, återställer till Öfverståthållare-embetet, som, i hän delse anmärkningar dervid förekomma, så väl i anledning deraf som i öfrigt, vidtager de åtgärder, hvilka kunna erfordras.
Skuggorna här i verlden sig dervid, ty då tåget snart gjorde uppemen hela dagen ljöd i mitt öra den späda falla ofta så täta, att det i sanning gör godt håll vid en station, anmärkte hon förnumstämman, som frågade: kommer då pappa ända in i själen, när vårt öga här och der stigt, att nu stannade månen också i alla aldrig? upptäcker någon, som tagit sig före att utfall. Och ännu kan jag se de hopplöst smärtöfva en solstråles välgörande mission. Länge För öfrigt bleknade månen mer och mer, fulla blickar, som från kupéfönstret mönbehöfver man ty yärr ej söka för att finna och de gula färgtonerna blefvo öfverväganstrade alla kommande och gående på persådana, som på sin väg blott lemna mörka de i luften. Nere vid synkretsen började rongen — månne förgäfves? — hvarför? skuggor efter sig. Men hvar äro de, hvilJag måste gå, och dessa frågor blefvo, kas väg, liksom solstrålens, betecknas af en redan en fin guldrand skimra och uppåt de snöklädda kullarne och de glittrande som så många andra frågor här i lifvet, skön ljusfåra? Hvar äro de, hvilkas blotta närvaro framlocka glädjens solsken på mulna, björkarne kröp sakta en glausdager, ungeobesvarade. Kanske skall jag någon gång återse dem, sorgsna, lidande anleten? Ä r det allenast fär som en förgyllning öfver silfverfiligrams, men ännu dröjde dagens stjerna och dessa båda, och jag inbillar mig, att jag då vid » den verldsliga lyckans sol », som sådana liksom stannade på tröskeln ett ögonblick skall kunna läsa i deras ögon svaret på strålar tändas, som värma andra? Nej, rikedomens sol i och för sig lyser kallt såsom för att bese den härliga jord, som väntade min fråga: månne förgäfves? det elektriska ljuset och förmår ej skänka hennes ankomst. Motsatta sidan af himnågon värme och glädje åt det egna hjertat, melen började skifta i rosenrödt — sådant än mindre göra menniskan till en solstråle, betyder storm, säga de gamla, men nu såg en glädjebringare för andra.
Uti den Berättelse, som Utskottet emottagit från Directionen öfver Rikets Ständers Låne-Contor i Malmö, har Directionen fästat uppmärksamhet derå, att allmänna säkerheten uti nämnde stad så aftagit, att flere enskilde personer derstädes nu mera låta, på egen bekostnad, nattetid bevaka sina lius, hvilket jemväl under några af de sednare åren ansetts nödigt att iakttaga i afseende å Låne-Contorets, inom hvars hvalf icke allenast gäldenärernes förskrifningar, utan ock ofta betydliga contanta summor förvarades; hvarjemte Directionen, enär af en enskild vaktkarl, som natten igenom icke ombytes, samma säkerhet ej vore att förvänta, som af en soldatpost under militärisk disciplin, och hvilken aflöstes hvarannan timma, ansett sig af omsorgen för Låne-Contorets säkerhet uppmanad att framställa behofvet om erhållande af en militär-post utaf den i staden Malmö varande garnison, lill bevakning nattetid af Låne-Contorets hus; varande af Directionen öfver Låne Contoret i Götheborg jemväl framställning gjord om vigten af att erhålla militärisk bevakning, till beredande af all möjlig säkerhet vid vårdandet af Contorets dyrbara handlingar. Vid öfvervägande häraf, och då, i stället för det af Låne-Contoret i Götheborg hittills emot hyra begagnade, nära intill der varande högvakt belägne, hus, i November iSzji blifvit inköpt en fastighet, som, ehuru för öfrigt ändamålsenlig, icke till följd af dess belägenhet lika väl tryggar mot inbrott, samt Utskottet föröfrigt delar de af Directionen öfver Låne-Contoret i Malmö, i fråga om användandet af en enskild vaktkarl framställde betänkligheter, får Utskottet, till Låne-Contorens betryggande mot tillgrepp af derstädes förvarade penningar, reverser och hypothek, tillstyrka, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förordna, att, till bevakning nattetid utanför hvartdera af Rikets Ständers Bih. till R. St.
Då malen Tungspat, efter hvad Teknologiska Institutets Föreståndare vitsordat, hufvudsakligen användes till uppblandning af blyhvitt, chromgult m. fl. färger, och de mest begagnade blyhvitts-slagen uppgifvits innehålla 50 — 75 procent deraf, har, enligt hvad Utskottet inhemtat, General-Tullstyrelsen, på framställning om Tulltaxans tillämpning å denna nya import-artikel, förklarat den böra tullbehandlas lika med blyhvitt, hvarifrån, då denna ännu ej är med olja till målare-färg beredd, malen Tungspat till utseendet icke heller lätt åtskiljes. —- Enär emellertid Tulltaxan med införselstull belägger endast 4 arter af färger och färgningsämnen, men bestämmer tullfrihet för andra slag, ej specificerade; så, och då till dessa jemväl är att räkna s. k. Permanenthvitt, som, på sätt Chefen för Teknologiska Institutet upplyst, lika med Tungspat, består af svafvelsyrad Baryt, torde tillfyllestgörande skäl förefinnas att äfven hänföra Tungspat till den tullfria kategorien; hvadan Utskottet hemställer, Bih. till B. St. (Skopligg.) Tumstockar. Tungspat. 50 Bevillnings-Utskottcts Betänkande JH 23. Vagnar. Vantar. Vaxarbeten. Väfnader. att under linien i Införsels-tarifen å vederbörligt ställe må införas en not af följande innehåll: »Tungspat, omalen; se Sten oarbetad; malen; hänföres till Färger och Färgningsämnen, ej specificerade.» Till förtydligande af rubriken »Vagnar och Åkdon, synbart brukade, som af resande medföras &c ,» hemställer Utskottet, att efter ordet »resande» må tilläggas orden: »för eget behof.» Likasom för en del förut omnämnda artiklar, äro äfven för artikeln »Vantar: andra slag,» olika tullsatser utförda för åren 1858, 1859 och 1860.
Men sedan man i anledning af StatsUtskottets Utlåtande rörande detta ämne, ingått uti en pröfning af saken i hela dess omfattning, hvilken jag trodde endast kunna komma i fråga, när ConslitutionsUlskottet, efter inhämtad full sakkännedom, kom att afgifva sitt yttrande, sedan säger jag man, utan att afvakta detta, i förhand yttrat sig, både om afsigter och möjligheter, och hvad som bordt eller icke bordt göras, tror jag mig äfven pligtig att underställa Eders Excellence och Högh Ridderskapet och Adeln de erinringar, hvilka visa saken uti en efter min tanka riktigare dager. Det är hvarken ovanligt eller oväntadt, att dä en sak fått en missgynnande utgång, Den 19 Maji f. m. denna skulle begagnas för att angripa alla elem, som tillstyrkt eller varit med verkande vid densamma, och om fel eller misstag vid verkställigheten ägt rum, skulle klandret deruti finna ökade anledningar och fördubblad styrka. Men då man hade ett så rymligt fält för anmärkningar, hade jag ej trott, alt man skulle ytterligare behöfva utvidga det genom påståenden, som icke äga något stöd af Lag, och som icke syntes höra till ämnet. Så hade jag ej kunnat förutse, att man till frågan om en Skeppsförsäljning skulle vilja lämpa 77 §. af RegeringsFormen, hvilken tydligen angår endast Statens fasta egendom, icke sådana dess tillhörigheter, hvilka äro af beskaffenhet att förnötas och derföre måste kunna ombytas samt följaktligen äfven afyttras, då man derigenom bereder sig tillfälle att få bättre och nya i stället. Jag hade icke trott, att man skulle finna något att anmärka vid det rättegångssätt, som till ersättningens bestämmande blifvit antagit; då det måtte vara Staten lika tillåtit som enskilta, alt till förkortande af rättegången antaga Compromissarier, när parterne derom åsämjas och hopade ränteförluster derigenom kunde besparas. Jag hade icke trott, att man skulle förebrå StatsUtskottet, att i ett sammanhang hafva behandlat en försäljning, som oneke - i66
&amp; P. hyste skriftställaren jag A. icke emellertid för stor beundran, men snygga tullvaktmästare intaga slogo oss n e d vid t u s i a s t i s k b e u n d r a r e af d e t d ä m o n i s k a snilDrottninggatan 53, het, framkomsten upptog Almqvist utgjorde vi smuttade på vårt med öfverfartsen stöt, så att Men nu fick så m a n d e n n a kä- k u n d e bli förutfor i de gröfsta otidigheter som visats ögonen lyste af fröjd och ö p p n a d e s i g, s å att d e l å n g a skan Medan henne. synliga. Häröfver ännu mer och att duett fick instämma läpparna framtänderna förtörnades den andra med af o k v ä d i n s o r d. jag att kan sex. Då vid sig u p p i den Tiden skred det led m o t kloctill Nygatan, Almqvists bad han mig fröken för na, Almqvist dessa hvarefter inträdde. Fru A n n a Maria Almqvist igenkänner j a g fullkomligt i Ellen monografi Keys dernaste qvist » d e t p o r t r ä t t af h e n n e, s o m diktare finnes öfver Carl » Sveriges föreföll Dottern något mig hade stel de båda vänlig klinka ibland qvists mera än Almoch några klädd kappa. m i g så g o d t j a g på kunde Almqvist När te med yttrade fortfor på. vi beoch intet tungt på sinnet. kring Enär Intet nära, synHan var skolmaPå hufvudet bar han halsen hade svart sidenduk slängafstego vi samma väg, samgjorde s ä l l s k a p till d e s s h u s p o r t, förrådde hvilken att den katastrof gjorde att j a g såg A l m q v i s t för sista där Påföljande Om jag torsdag läste j a g äfven stod denna afton gången. störtning i Aftonbladet icke stämma i endast loford till m i n b e - o m hans flykt.
Ridderskapet och Adeln fått intaga vore än mera oförtjent än det är, om jag vägde mina begrepp eller mine yttranden om rätt och nyttigt, efter det större Bil, till Ridd. o. Ad, Pr, III Band. £ Den 7 April e. ml eller mindre bifall, jag tillfälligtvis deråt kua* de bär förvärfva. På grund af hvad jag sålunda tillåtit mig vördsamt anföra, hemställer jag, att Herr Friherre Björn/ljernäs Förslag må till Statsoch BancoUtfkvtten r ernit feras, utan att St/61/as af någon utaf Högloft. Ridderfkapet och Adeln besluten fåre fkrijt för målens handläggning inom Ut (ilott en. Bilagor till PleniProtQcollet för den 7 April, eftermiddagen. Herr Bruncrona^ Gujiaf Adolph; Frånvarande den stund Herr Tham den 4 i denna månad uppläste sitt anförande mot mina anmärkningar rörande Finska handeln, torde det mig tillåtas, att med anledning af detta anförande ytterligare i ämnet utlåta mig, hvarvid äfven jag lika med den värde Talaren kan försäkra^ att endast nit för det ali• 1 Deh 7 April e. ni. ii 5 »länna bäst* varit min vägledare. Mina ådagalagde grundsatser och deras följder forde vara en borgen, att predilscbon för Finland ej hos mig kunnat koftnna i fråga, om än någon drömbild i fen aflägsen dunkel framtid eller minnet af en för detta kär hembygd skulle sökt förleda mig till deh önskan, att det lilla som återstår af ett samband, fordom öfver 6oö år på det fästaste sätt knutit, icke skulle äfven fullkomligen upplösas. Detta har likväl ej varit fallet. Jag har blött äfsett Sveriges verkliga fördel insn sträfvande till samma mål kunna medborgare hafva olika åsigter, och det är möjfeligt ätt jag misstagit mig. jag sökte dock endast egenteligen visa itådan af det hastiga icke successiva afbrott af handeln med Finland, som Friherrre Wrangel föreslagit.
Att i833 års hufvudbok ej vid förlidet års slut skulle varit afslutad (pag. 1), synes mig mindre anmärkn:svärdt, då man besinnar, att det erfordras läng tid att erhålla räkningar och redovisningar från de å mycket aflägsna orter, så i Europa som i andra verldsdelar bosatta personer, med hvilka Commissariatet står i förbindelse; och dessutom antyder utlåt, på ett annat Ställe (pag. 5), att bokslutet, enligt föreskrift, icke fullbordas förrän vid näst påföljande års utgång. Således är föreskriften föremål för klandret, icke verkställigheten. Nu är händelsen den, att uppställningen af i833 års hufvudbok, tvärtemot hvad utlåt. pag. 5 anty - Den 3i Januari. 29S der, verkligen var påbörjad icke allenast i Oct. månad, utan redan i början af året, och fullbordad samt till Kammarrätten insänd innan årets utgång. Den börjar alltid, i den mån räkenskaperna hinna inkomma, redan i Jan., ehuru sjelfva inkomstbeloppet icke af Tullverket kan förrän i Nov. månad uppgifvas. Hvad som yttras pag 2, att vid vexlars på- och afförande saknas oftast all anteckning af vexelns datum, trassent och acceptant, är icke enligt med rätta förhållandet. Om den nitiske revisorn behagat genomögna verificationsboken, hade han der funnit, hvad han tillkännagifver sig hafva saknat, och äfven dels secundavexlarna in originali eller i afskriften Om ock Convojcommissariatet eller någon dess ledamot funnit redogörelsesättet otjenligt och böra ändras, tror jag icke det eller den hafva ägt initiativet att åstadkomma en förändring uti en fastställd, ehuru viciös method. Emedlertid, för att en gång för alla undanrödja alla anledningar till slikt klander, och för att äfven hos oss komma till ett redogörelsesystem, hvarefter alla statens medel böra redovisas, och få det lämpadt efter riksbokslutets grunder, får, med stöd af sista meningen i 56 § Riksd.- Ordn., jag vördsamt afgifva detta memor., som kanske härefter torde få uppläsas.