Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade haft en presentation på läpparne, men nu teg han, förde Dorrit fram till en ledig plats, som låg något för sig själf bakom dragskå- pet i ett hörn af rummet, böjde sig ned och plockade från hyllorna upp en del utensilier — blåsrör, kol, sprutflaska, stativ. I lågmäldt, en smula nervös ton började han demonstrera deras handhafvande. Hennes gråa ögon följde orden på hans läppar, klara, lugna. Hon hade redan arbetat på laboratoriet i en hel månad, och det hade för läDge sedan blifvit så hvardagligt att se henne på sin plats, iförd det långa hvita laboratorieförklädet ofvanpå sin mörka dräkt och med den lugna, allvarliga profilen lutad öfver filtret eller afdunstningsskålen, att ingen längre gaf akt därpä. Till en början hade man allt pröfvat en smula galanteri, och en efter annan af de djärfvare hade nalkats henne med något litet skämt, någon artighet eller erbjuden hjälp. Men hon hade ett sådant rent af märkvärdigt sätt att mottaga allt detta med den orubbligaste likgiltighet och en kall, nästan förvånad blick ur sina gråa ögon, som verkade i högsta måtto afkylande. Man märkte snart, att här brände man sina kol förgäfves. Och så återtogos snart de gamla vanorna och tonen, och Dorrit fick stå, där hon stod. Det var också det högsta hon önskade — att få vara ensam och i fred. Hon hade kommit hit för att arbeta, arbeta riktigt på skarpa allvaret; och kurtis och fjäskiga unga män afskydde hon värre än pesten. Hon ville bli en själfständig och oberoende kvinna, ja, det ville hon; och hon hade minsann icke offrat all denna sega, nästan upproriska envishet att gent emot styffadern och modern få sin vilja ige nom — först att taga studentexamen, sedan att fortsätta vid akademien — för att äfven här förföljas af den ytliga och tomma ton, som i hemmet blifvit henne så motbjudande. Åh, att blifva sin egen genom eget arbete och att en gång kunna stå ensam och stolt, utan att någon hade rättigheter öfver henne utom hon själf! Det hade varit långa års ständiga dröm.
Att anföra ett exempel, sä utgöra 4 eller 6 Herrar Paftores pä landet i Gothland, dä de inkallas till Consistorii hällande, genom sin pluralitet wid Ärkebiskopswals anställande lika mycket i rösteberäkning till detta förslag som mot 400 med Ordinarie syssla tjenande och voterande Prester i Upsala Stift, hwars Biskop han dock är, och likasä de öfrige Consistorierne. Hwarförc skall detta första Stift emot alla andra wara sa wanlottadt? Jag förmodar sselfwa billigheten tala för unne heminawarande Medbröders begäran att åtminstone i det närmaste fa njuta samma rättigheter och förmäner, dä de i nit och bedömande efter Ed och samwete icke ester,ginva Rikets öfriga Presterskap. Att Arke-Biskopen är Academiens Pro-Cantzler altererar ej saken. Uti Äbo, dä det hörde under Swensta Kronan, och ännu i Lund förhäller det sig pä samilia sätt, ehuru desse Stift utan andras deltagande sjelfwe presentera sine Biskopsförslag. Det är mig sagdt, att kring 1772 skall ett Förslag till ändring härutinnan warit hos trenne Ständ af det innehall, att sedan samtlige Confistorierne i Riket voterat, skulle voterings-protoeollen frän dem till Upsala Dom-Capitel insändas, i sin ordning med Stiftets frän Prosterierne inkomne walprotocoller öppnas och deras röster beräknas per capita till Stiftets Presterskap. I afseende ä ArkeBiskopens ätgärd till de öfrige Consistorierne och dest styrelse som Biskop i Upsala Stift, ställde relativt till hwarandra, tror jag detta innehålla en mer än tillräcklig proportion wid röstberäkningen för Consistorierne och, i den händelse ej Arke-Stiftets Presterskap skulle fä äterställas i samma förhållande som andra Stift, för det deras Biskop är 330 Expeditioner till Riks-Ständen.
Verk anvisade inkomsters utbytande emot Statsanslag. ci. A.) Samtlige Riks-Stånden hafva till Stats-utskottets utlåtande remitterat högstberörde Nådiga Proposition, (intagen under N:o 27 i 1 Sami. 1 Afd. af Bihanget till Riks-Ståndcns Protokoll), hvaraf inhemtas, att, sedan Rikets Ständer, vid 1823 års Riksdag, i sammanhang med frågan om förändrad reglering i vissa delar af Uppbördsoch Redogörelseverket, framställt det förslag, att, med undantag af de till Riksgälds-kontoret ingående bevillnings-medel, all Krono-uppbörd, skatt och afgift af hvad benämning som helst, borde, till vinnande af enhet i förvaltnings-svstemet, samt ordning och enkelhet i räkenskaperna, ingå till Statsverkets kassor, för att sedan, med bibehållande af benämningen, och till bestämda belopp, disponeras af Kongl.
Uti häröfver, efter nådig remiss, afgifvet utlåtande hade Kongl. GeneralTullstyrelsen, bland annat, i underdånighet anfört: att vid bestämmande al en kortare lid, hvarefter tillåtelsen för Finska och Åländska fartyg att deltaga i fraktfarten Svenska hamnar emellan borde upphöra, en uppmuntran till befrämjande af vårt eget lands skeppsbyggerioch sjöfartsindustri uppenbarligen varit afsedd; men då någon verkan af det nådiga stadgandet i sådan syftning dock ännu icke hunnit utveckla sig, hvilket jemväl bestyrktes af en efter Tulljournalerna författad uppgift å från Norrland med trädvaror till Stockholm ankomna Finska fartyg unden åren 1837—1841, sorn icke visade något märkligt aftagande af behofvet att för sådan fart anlita Finska fartyg, ansåge Styrelsen, vid sådant förhållande och på de flera vigtiga skäl, som den underdåniga ansökningen upptoge, sig böra underdånigst hemställa, om icke den till 1841 års slut medgifna tillåtelsen att för transport af trädvaror och tjära från Norrbottens, Westerbottens och Westernorrlands Län till andra inrikes orter begagna Finska och Åländska fartyg, måtte, under dervid föreskrifna vilkor, än vidare få 1 3:ne år fortfara.
Menas åter att den skulle utgöra första steget till införande af en mera utvidgad religionsfrihet, får jag deremot anmärka, att borttagandet af handlingar, hvilka icke i och för sig utgöra föremål för den borgerliga straffmagten, ej innebär någon bekännelsefribet. Finnes inom vårt fädernesland icke någon offentlig gudstjenst inrättad för det religiösa samfund, till hvilket ifrågavar:de personer öfvergått, få de tills vidare åtnöja sig med enskildta andaktsöfningar. Såsom ett steg till införande af en mera oinskränkt bekännelsefrihet, kan förslaget icke betraktas annorlunda, än alt derigenom en verklig och nödig gräns updrages emellan statskyrkans sanna bekännare å ena sidan, och andra kyrkors eller sekters å den andra, hvilka samteliga nnder nuvar:de förhållanden blandas om hvarandra, med de mest olika trosåsigter, ehuru tvungna alt bära samma om jag så får säga uniform. Deli 16 Juni. 165 1 LagUtskis motivering, hufvudsakligen hämtad från det Betänk, i förevar:de ämne, som afgafs vid 1847—1848 årens Riksdag, yttras, ali ”ifrågavar:de ansvarspåföljd (hvarmed förmodligen menas straffbestämmelserna för affall) har till ändamål att motverka möjliga försök att undergräfva den här i landet antagna troslära, och såmedelst bevara statskyrkans fasthet och renhet.'' För alt mota dylika försök' samt bibehålla statskyrkans fasthet och renhet, erfordras dock enl. min åsigt och erfarenhetens vittnesbörd helt andra medel än de lerrilionens; och en sådan åtgärd är och blir alltid ändamålslös, enär_ borgerliga straff icke principenligt kunna tillämpas på trosåsigter. Afven om man skulle i allmänhet vilja anse affall frän äsigter såsom eli brott — hvilket jag för min del ingalunda kan gilla — så faller delta s. k. brott inom kategorien af dem, som genom sjelfva sin natur måste vara oåtkomliga för lagens arm; och höra sålunda ställas på en helt annan linea än de som tillhöra straffrättens sfer. Jag ber ali få belysa detta med tvenne exempel.
6:o att den ändring rörande användandet af räntan å de i lista punkten till Riddarhuset anslagna 30 millioner blifvit vidtagen, att, i stället för föreskrifterna i mom. c, angående anslag till morgon-, middagsoch aftontafflar åt Ridderskapet och Adelns ledamöter under Riksdag m. m., det blifvit i allmänhet förordnadt, att antingen Ridderskapet och Adeln såsom Ständ, eller, om Adeln upphört att i sådan egenskap representera, de Adelsmän som blifvit valda till representanter, skola vid början af hvarje Riksmöte, dock ej för längre tid än till dess slut, besluta öfver riintemedlens användande till ändamål, sorn främja Ridderskapet och Adelns gagn och kunna bereda dess ledamöters förkofran, vare sig i intellektuelt eller materielt hänseende. 7:o att fonden för pensioner åt medellösa enkor och ogifta fattiga adliga fruntimmer blifvit ökad från 5,500,000 till 6,000,000 R:dr. 8:o att fonden till adliga ätten Roos af Hjelmsäter blifvit nedsatt Rån 40 till 30,000,000. fl:o att anslaget till byggnad af en kyrka öfver Roosiska grafven blifvit minskadt från 1,500,000 till 1,000,000, hvaremot anslaget till en slöjdskola i Jösslunda socken ökats från 500,000 till 1,000,000. 10:o att anslaget af 560,000 till Djurgårds-kassan blifvit helt och hållet indraget. 1 1 :o att Riddarhus-Direktionen blifvit befriad från skyldigheten att i ovårdeliga tider årligen fördela räntemedlen å de till Roosiska, von Axelsonska, Norcnska och Ostlundska slägterna anslagna fonder, hvaremot dessa fonder, så snart de uppnått sitt bestämda maximum, skulle i kapital af Direktionen reparteras emellan då lefvande äkta manliga afkomlingar af nämnde slägter.
Öfver-Intendents-Embetet har, uti dess ofvannämnde underdåniga utlåtande af den ig Mars 1833, utredl tillkomsten af Embetets befattning med underhållet af Lif-Gardets till Häst Cassern och antydt, att i händelse denna underhållskostnad kunde förflyttas på annat anslag, sådant tvifvelsutan skulle påskynda de öfrige allmänna byggnadernes försättande i åsyftadt skick. Enär genom berörde utredning är ådagalagdt, att, enligt bestämd Nådig föreskrift, underhållet af nämnde Cassern bör af Öfver-Intendents-Embetets medel bekostas, synes, då behofvet af en öppen ridbana vid Cassernen blifvit pröfvadt och godkändt, något egentligen anmärkningsvärdt dervid icke förekomma, att det Statsanslag, som bestrider Cassernens hela underhåll, äfven bekostat den derstädes erforderliga ridbana, helst utgiften icke öfverskridit hvad fonden varit i tillfälle gälda. Priset å de ofvannämnde kakelugnarne öfverstiger icke det här i allmänhet gängse, utan bör snarare anses temligen lindrigt i anseende till kakelugnarnes dimensioner och den soliditet, med hvilken de blifvit uppförde för att kuuna hafva långvarigt bestånd. Den beslutade plåt-betäckningen på Cassernoch Stall-taken är af behofvet påkallad, emedan byggnadens för vindarne utsatta, fria läge ofta vållar, att under storm och blåst tegelbeläckningen skadas och afkastas, hvaraf orsakas icke allenast betydlig kostnad att den återställa, utan ock att Regementets å vindarne förvarade fourage-förråd är utsatt för skämning under tiden. 3:o. Uppgifves att förskott å påföljande årets anslag blifvit af StatsContoret utbetalta: år 1834 2,140: » i835 8,731: 32. — Dessa förskott äro i vanlig ordning inför Kongl. Kammar-Rätten redovisade och af Stats-anslaget för hvarje påföljande år godtgjorde. — 37 Den Nådiga Remissen ålerställes härhos i underdånighet. Stockholm af Öfver-Intendents-Contoret den 27 Mars 1838.
Statsverkets kostnad för ifrågavarande ändamål icke bör uppskattas till den blifvande köpeskillingens hela belopp, då en betydlig del deraf framdeles kan varda Statsverket ersatt, hafva Rikets Ständer likväl ansett det icke vara lämpligt, hvarken ali utgången af denna fråga nu gjordes beroende af en öfverenskommelse i nyssnämnda hänseende med Stockholms stad, eller att Rikets Ständer för närvarande meddelade några bestämmelser om sättet för egendomens användande, helst denna egendom, med afseende å dess belägenhet och tomtens vidsträckta areal, har så stora företräden, att någon tvekan knappast kan uppstå om dess användbarhet och lämplighet för hvarje 232 ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o '2-13. allmänt behof, hvarför byggnadsplalsers anskaffande redan blifvit eller framdeles kan varda ifrågasatt. Med föranledande häraf, och då Rikets Ständer inhemtat, att nuvarande egaren till oftanämnda egendom redan i följd af köpet lått vidkännas åtskilliga kostnader, hvadan den af honom gilda köpeskilling icke utan någon förhöjning torde kunna läggas till grund för det förmodade priset vid en blifvande försäljning, hafva Rikets Ständer ansett ett belopp af 140,000 R:dr Runt böra för ifrågavarande ändamål vara att tillgå; och få Rikets Ständer alltså hos E. K. M:t i underdånighet anmäla, att å Riksgäldskontoret till E. K. M:ls disposition blifvit anvisad nämnda summa, Ett Hundra Fyratio Tusen Riksdaler Riksmynt, att i mån af behof, användas lill inköp lör Statens räkning af egendomen N:o 1 på Riddareholmen, i den händelse att E. K. M:t, vid nådig pröfning af delta ärende, finnér en sådan åtgärd vara för det allmänna nyttigt och lämpligt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Februari 1858. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 6 Febr. 1858.
Således, om det t. ex. skulle vara 3 bev:s-beredningar och lika många tax:s-komitéer inom ett pastorat, så skulle till de förra, eller bev:s-beredningarne, 9 personer erfordras, och enär antalet af hvarje tax:s-komités ledamöter bör vara 9, då tax:s-distriktet icke utgöres af mer än en församling, tillsammans 27 personer behöfvas för tax:s-komitéerna i denna församling. Visserligen är härvid att anmärka, att, enligt 47:äe §:n, skall, åtminstone en af dem, som utses till ledamöter i tax:skomitéen, hafva förut erhållit vederbörligt uppdrag att å kommunens vägnar deltaga i samma års bev:s-beredning, och att man Deli 18 Maj f. m. 20!) således från sammanräknade antalet af ledamöter i bev:s-beredningarne och tax:s-komitéerna kan afdraga en person för hvardera af dessa beredningar, oeb således får man bela antalet nedsatt till 33 personer. Men, Mine Herrar! Har man i allmänhet å landet så god tillgång på personer, lämpliga att fullgöra ett sådant uppdrag, som det ifrågav:de, att man, utan äfventyr att kommunerna skola nödgas dertill använda mindre lämpliga personer, kan utfärda ett sådant stadgande, som det af mig nu omnämnda? Jag för min del tror, att försigtigheten bjuder, att pastoraten å landet icke sönderdelas i flera tax:s-distrikter, — en sak, som icke i nu gällande bev:s-förordning finnes medgifven, utan att, så vidt jag känner, man hittills ej rönt någon olägenhet af det förhållande, som, i berörde hänseende, för närv:de eger rum. Det synes mig alldeles gifvet, att om man nu kunnat fullgöra hvad man med de tax:s-komitéer, hvilka hittills varit inrättade, åsyftat, så bör man hädanefter så mycket fullständigare kunna upphinna det föresätta målet, då man erhåller bev:s-beredningarne, hvilka förbereda frågorna för tax:s-komitéerna. Här har ytterligare af en talare yttrats, att, genom större tax:s-distrikter, skulle bev:s-beredningarnes inflytande på taxeringen ökas.
Särskildta, i anledning af berörda motion, afgifna yttranden. S. D. Fröt.-Utdrag den 16 Januari 1858. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stals-Utskottets Utlåtanden: N:o 209, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för anskaffande af så kallade lifbergnings-båtar, m. m.; N:o 210, i anledning al väckt fråga om användande af medel från anslaget till fångars vård och underhåll, för uppförande af en byggnad vid straff-fängelset i Landskrona; N:o 211. i anledning af väckt motion om upphörande al en från Nya Elementar-skolan i Stockholm till Landtbruks-akademien årligen utgående hyresersättning; N:o 212, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående användandet af de å stats-anslaget för båtsmans-lieklädnaden åren 1849—1851 upp komna behållningar; N:o 213, i anledning af motion, att de vid innevarande riksdag beviljade löne—tillökningar måtte i blifvande atlönings-stater upplagas i särskild kolumn; och N:o 214, i anledning af väckt fråga om förändring i de, angående begrafnings-hjelps utbetalning lill embetsoch tjenstemän, gällande stadganden. S. D. Föredrogs ånyo Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi utskottets Memorial N:o 11, i följd af Rikets Ständers olika beslut öfver Betänkandet N:o 9. Inbjudningen, sid. 2, antogs och i öfrigt lades Memorialet N:o 11 till handlingarne. S. D. Föredrogos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets bordlagda Betänkanden: N:o 43, i anledning af väckta motioner om skyldighet att borttaga grindar å allmänna vägar, m. m. Återremitterades; och N:o 44, i anledning af väckt motion om inrättande af handels-domstolar.
» » 1,540. 86 och af dessa utmätningsmål hafva endast några få under åren 1851, 1852 och 1853, men icke något under de två sistförflutne åren föranledt exsekutiv försäljning af utmätt egendom. Staden äger en sparbank, hvars ställning under dessa år varit följande: Summan af Medel, som under Bankens året blifvit Stadens invånare hade sistlidet år lösegendom försäkrad i städernas bolag till ett värde af 75,600 R:dr Banko. Ar 1854 i September månad timade, genom en vanartig barnhus-gosses elakhet, mordbrand på åtskilliga ställen inom staden, dervid några uthus jemte en del spanmål, foder och lösören blefvo lågornas rof. Skadans belopp kan dock icke bestämdt uppgifvas, helst inga ersättningsanspråk framställdes mot den minderårige mordbrännaren. Sjöstaden Borgholm. Staden äger 75 tunnland jord, som består af stenbunden betesmark, uppskattad till TV:dels mantal och inbringande till stadskassan endast 80 R:dr Banko om året. Sjelfva staden är indelad till 100 tomter, hvardera om 3,000 qvadratalnar. Af dessa tomter äro endast 89 upptagna och af dem blott 56 bebyggda. Fem tomter upptagas af publika byggnader. Folkmängden, som år 1850 utgjorde 440 personer, hade vid sistlidet års slut stigit till 626 personer. Den betydliga tillökningen har hufvudsakligen tillkommit genom inflyttningar. 87 Här finnas en apologistskola och en folkskola, hvardera med en lärare, som åtnjuter i lön, den förre af statsmedel 400 R:dr Banko och den sednare af staden 266 R:dr 52 sk. samma mynt. Lärjungarnes antal var år 1853 i apologistskola!! 18 och i folkskolan 49. I kyrkligt hänseende tillhör staden ännu Köpings församling, men sedan år 1842 hålles, på stadens egen bekostnad, söndaglig gudstjenst i skolhuset.
Bolaget är organiseradt och förvaltas hufvudsakligen efter samma grunder, sorn Länets allmänna Brandstodsbolag, men försäkringar erhållas dock endast till vida lägre belopp än i länsbolaget. Bäckaryds sockens Brandstodsförening stiftades 1840 i ändamål att ersätta brandskada å hus inom socknen. Husen fördelade i två afdelningar, den ena hemmansägare och den andra torpare och andre personer tillhörige, värderas hvart femte år af bolagsstyrelsens ordförande och två å socknestämma valde biträden, hvilka personer för besväret härmed erhålla ersättning af ägarne. Brandskada ersättes af delägarne inom den afdelning, hvilken af skadan drabbats. Antalet försäkringar och ansvarighetssumman vid periodens slut jemte antalet ersatte brandskador Tab. Litt. L. och utgifterna inom dessa tre bolag har varit hvad i följande tab. Litt. L är uppgifvet. Förvaltningskostnaderna inom länsbolaget hafva i medeltal utgjort 1,366 R:dr årligen. Inom Sillhöfda socken har ett Brandförsäkringsbolag varit i verksamhet under perioden, men detta bolag upplöstes år 1858, sedan detsamma under sista året af sin tillvaro utbetaldt brandskade-ersättning för fast egendom med 1,000 R:dr och för lös egendom med 2,407 R:dr, hvilket allt uppbrunnit vid ett tillfälle, men tillört flere personer. De flesta af detta bolags medlemmar hafva sedan i ingått i länets brandstodsbolag. Af hemmansägarne inom Christianopels socken stiftades år 1812 en särskild Brandstodsförening för försäkring af åbyggnader. Stadfästelse meddelades af Kammar-Kollegium år 1815, med vilkor, att hemmansägarnes i lag bestämda skyldighet att betala brandstod vid timade brandskador inom häradet ej upphörde förrän föreningens kassa uppgick till 6,000 R:dr. Fastän föreningen ej blifvit formligen upplöst, har den dock under perioden ej varit i egentlig verksamhet, sedan en stor del af delägarne sökt inträde i länets brandstodsbolag. Kassabehållningen utgjorde vid 1860 års slut 3,257 R:dr, men uppgift om antal delägare och ansvarighetsbelopp har ej kunnat meddelas. Två under perioden timade brandskador till värde af 450 R:dr voro ej ersatte vid 1860 års slut.
Summa ap p eliab ilis, angående upphäfvande af lagens stadgande derom vid RådstufvuRätten i Fahlun Svar på återremiss . Sundbyholms Ståndet. V 45 a. ¥ 45 b, tV 44 b. ¥ 45 a. a. V 45 b. ¥ 45 a, y 45 s. Sundhets-Cotlegiwn med Medicinal-Stalen, om anslaget för. Se Hufvudtitel 8:de. Svafvelbruks-Tionden. Se Stats-Verket, dess Inkomster, sid. 6. Svea Canal, angående. Se Anslag för allmänna arbeten. Svedjande inom Blekinge Län och inom Bergslagen, angående Svenika Kyrkan i London. Se London. Sveriges Flora, om ett nytt arbete deri. Se Hufyudtitel 9:de, sid, 5. Sveriges och Nrriges Handelsförhållanden. Se Handelsförhållanden, Syskonebarn, om tillåtelse för dem att ingå äktenskap utan Konungens lof Sysslolösa och för allmänna säkerheten farliga personer, angående deras afvisande från hamnar och torg i Stockholm, Se Hamnbusar. Sågrjvarnar, om rättighet för innehafvare af Kronolägenheter i J^orra Länen att anlägga sådana , . .. V » •» Sågverk och Qvarnar, om ändring i deras beskattning. Se Qvarnar. Söderhamns skärgård, angående upprensningen deraf. Se Anslag 28. Söder Törn, om anställande af en extra Provincial-Läkare för. Se Proyincial-Läkare. Södra Stäket, om uppmuddring af sundet vid. Se Stäket. Sölfskatt, Se Husmansskatten. Sölfvitsborgs hamn, om upprensning deraf. Se Anslag för allmänna arbeten. stad, om låneunderstöd för befordrande af den påbörjade kajbyggnaden m. nr ,Söndagsskolor■ Se Apologisteller Realskolor, n fr ~ c o p CfQ ST n> £■' N:ö T. Tabell■Commtssionen, dess stat, angående. Se Hufvudtitel 6;te. Tackjern, angående export deraf Jt angående dess stämpling Svar på återremiss ,.••• Tackjern, tillverkningen deraf, angående upphörande eller nedsättning af tiondeafgitten derför.
Utskotten, som anse de röstandes framkallande till Valbordet såsom en ganska nödig controll, kunna ej tillstyrka, att dess iakttagande må bero af Valförrättarens godtyckliga pröfning, men hafva dock funnit Redactionen tarfva det förtydligande, att till nytt Val må dömas endast, så vida oupplyst är, om rätte röstegaren voterat. — Valets ovilkorliga ogillande endast för en felaktigt afgifven röst finna Utskotten ej vara i denna § föreskrifvet, men böra jemväl erinra, att, om upplyst är, del orätt man röstat, den rätte röstegaren icke återfår sin lagliga rätt annat än genom förnyadt val. § 54- Den motsägelse, som blifvit anmärkt mellan stadganderne i denna §. och de i Utskottens förra Betänkande, sidan 35, anförda motiv, hvilkens orsak Anmärkare!! sjelf uppgifvit, tillstyrka Utskotten måtte på det sätt afhjelpas, att, jemlikt den önskan, som i Högvördige Presle-Ståndet allmänt blifvit till Protocollet förklarad, uttryckligen stadgas må, det hvarken nytt förslag, efter förrättadt Val i Regala Gäll, behöfver upprättas, utan endast Valets utgång, jemte Val-actens öfverlemnande, till Kongl. Majit i underdånighet inberättas, ej eller underrättelse om Valets laga stånd, såsom endast vållande tidsutdrägt, till Konungens Befallningshafvande i Länet hädanefter insändas. lags. Allm. Bcsv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 60. 61 § 55. Utom en mindre anmärkning om möjligheten att misstyda ordställningen i början af denna §, hvaraf Utskotten ock derföre föreslå en bestämdare redaction, har dels hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln, dels hos Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit yrkadt, ”att lottningen borde genast på stället verkställas genom Församlingens Deputerade, åtminstone alltid ske i Kyrkan inför Församlingen; äfvensom att den bestämda anslagstiden af 14 dagar vore för kort”.