Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är derföre gifvet att innan landsförvisnings-straffet borttages, måste en förändring i lagstiftningen ega rum; och jag får äfven förklara att när lagstiftaren visar oss ett medel som kan ersätta detta, skall jag vara den förste att med min röst bifalla detsamma. I 1 § af den här framställda lagstadgan säges: »Vill någon, som till Svenska Kyrkan hörer, derifrån öfvergå till annat kristet religions-samfund som redan finnes eller framdeles med Konungens tillstånd bildas etc». Här förutsattes såsom gifvet att de som affalla från vår rena protestantiska Kyrka, ovilkorligen skola bilda ett samfund. Dagliga erfarenheten visar likväl att de högst sällan och ogerna bilda något eget samfund; det ligger i deras natur att vilja likasom lefva på Kyrkans bekostnad, att hafva alla möjliga rättigheter, men likväl vara fritagne från allt samband och alla pligter emot Kyrkan. Derföre se vi ock ännu i dag att baptisterne icke bildat något samfuud, man har väl sagt att de på sednare tider inom hufvudstaden haft en egen lärosal, men vänder man sig till baptisterne sjelfve så svara de att de icke vilja utgöra något fritt oberoende samhälle. Derföre tror jag att den första bristen i det Kongl. Förslaget är att icke såsom en nödvändig fordran blifvit framstäldt det alla som affalla måste utgöra ett samhälle, äfvensom att icke på samma gång här framlägges en fullständig dissenterlag, eller ett Förslag som bestämmer dessa personers förhållande både till Kyrka och Stat. Såsom nyss nämndt är innehöll 1 § vidare de orden »eller framdeles med Konungens tillstånd bildas». Jag hemställer till 11. o. Ad. om, i händelse denna § antages, den icke skulle innefatta ett kringgående af 87 § Beg:sF:n och i vissa delar eludera den. Jag säger upriktigt, utan någon misstro till den vise Regent, som sitter på timonen, eller till hans Rådgifvare, att jag vill icke det It.
Den tid, hvilken genom den dramatiska behandlingen af sådana ämnen som dessa, uttalade sin verldsuppfattning, sitt skaplynne, sitt sätt att se och tänka, gaf äfven dessa ämnen den enda form, uti hvilken de kunde vinna ett estetisk intresse. De gamla religiösa dramerna voro framgångna ur ett tidsbehof, i tidens känslostämning hade de sin grund och sin förklaring, endast i denna eller en dermed likartad atmosfer kunde de rätt lefva. Förflyttas de utom den, så föra de endast ett skenlif; försvinner den gamla fromma grundstämningen, försvinner ock dermed all poetisk doft. För en publik, hvars friska barnasinne mera älskade sinlig åskådlighet än förståndets abstraktioner, kunde den helige Bernhard utan fara för den religiösa andakten framställa Guds eviga rådslag om menniskans salighet i formen af en underhandling emellan Guds personblifna egenskaper, och skådespelsförfattarna kunde öfverflytta denna underhandling på scenen och afvinna den ett blandadt religiöst-poetiskt intresse, endast den naivt-fromma tonen bevarades. De kunde det, ty hela diktningen hade en form af allmänlighet, som inskränkte författaregodtycket och gjorde dikten i viss mån till en hela folkets sak. I Chærberi ”Prosopopejæ dickt” var ock den gamla formen och dermed äfven den gamla tonen bibehållen, och detta skänkte stycket något värde. Men då Carstenius ur eget hufvud och efter eget tycke smyckade ämnet med tillsatser, hämtade från hans tids åskådningssätt och valda ur synpunkten af hans personliga bildningsgrad, då förlorade det strängt religiösa ämnet sin gamla nimbus, och det som i annan form syntes vördnadsväckande, blef nu löjligt. Så synes det icke så litet befängdt, att de Gudomliga egenskaperna här blifvit medlemmar af ett protestantiskt konsistorium, att Adam tilltalar Eva i dåtidens idylliska herdeton, att konsistoriiledamöterna icke kunna framställa sina olika åsigter, utan att falla in i den råa pöbelton, som var egen för detta tidehvarf, och mera dylikt.
Jag förenar mig deruti helt och hållet med honom, att ingenting bör föreskrifvas hvarken om lid eller sådant, ulan det hör helt och hållet bero på huru långt som behöfves för tryckning, för coltationering och den tid, som åtgår för cancelliets tillgöranden ; och att påminna Utsk. att detta bör verkställas hastigt eller långsamt, är en sak som jag anser otillbörlig, emedan sådant aldrig är brukligt. Utsk. gör sin skyldighet, och det anser jag icke behöfligt att påminna om, hvilket jag icke eller tror i några rådplägande församlingar plägar ske. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade besluta, att, i öfverensstämmelse med hvad Hr Ribbing föreslagit, förelägga Const.-Ulsk. att inom innevarande månads slut med det sedan sista riksdagen hvilande förslaget till representationens onibildning, fullständigt beredt lill afgörande, till R. St. inkomma. Ropades ja och nej. I anledning deraf hemställde H. Ex. om R. o. Ad. bifölle motionen med den förändring, att tiden utsattes till medlet af denna månad. Ropades starka ja, blandade med nej; hvarpå H. Ex. förklarade det hail funnit sin sist gjorda propos. vara med öfvervägande ja besvarad. Då derefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde den under discussionen af Frih. Sprengtporten väckta fråga, om föreläggande för Const.Utsk. att äfven med öfriga sedan sista riksdagen hvilande grundlagsfrågor inom viss lid inkomma, anmälde sig och yttrade Hr von Hartmansdorff: Innan Ståndet möjligen besluter ett sådant föreläggande i afseende på de andra frågorna, bör jag nämna, att jag anser det redan beslutne åläggandet omöjligt för Utsk. att uppfylla, emedan det beror på boktryckaren. Jag afstyrker båda besluteu såsom overkställbara och till en del icke angående Utsk. Frih. Sprengtporten: Hvad jag hade aran anföra var egentligen blott ett tillägg till Hr Ribbings framställning; men då denna framställning nu i sin helhet, sådan den af Hr Ribbing blifvit alfattad och af Frih.
Dessutom egde staten att såsom Krigs-reserv disponera cirka 104,250 man bevärings-manskap, 295 man nv ordinarie rotering samt 2,206 trosshästar eller tillsammans Krigs reserv 104,545 man med 2.206 hästar. Af de ständiga stridskra('terne kunde icke en fjerdedel, kanske icke en åttondedel anses vara nog öfvad för att tjena till ledande stam för beväringen. Hvad åter krigs-roservens öfning anginge, vore den sådan, att denna del af lörsvars-organisationen uteslutande vore alt anse såsom en här pä papperet, totalt saknande det som utgjorde hufvudvilkoret för den väpnade styrkans ändamålsenliga användande, nemligen så loveken soldat-bildning, sorn erfordrades för att med den stående hären kunna förenas, samt kunskap om vapnens bruk emot fiende. 2:o Alt, enligt det på allmän nalionaf-beväpning vid 1841—1848 års Riksdag afgijna organisations-förslaget, uppginge kostnaden för landlförsvaret till 5,767,423 R:dr 6 sk. 8 r:st. b:ko, och således lill 1.680,198 R:dr 26 sk. 10 r:st. b:ko mindre belopp än dess närvarande kostnader. Ben aktiva Arméen utgjordes af Generalitetet 8 personer, General-Stab, som för närvarande egentligen icke funnes, inberäknade Topograf-offieerare, 54 personer; Infanteri 50,435 man; Kavalleri 5,045 man med 4.542 hästar; Artilleri 3,043 man med 1,224 hästar och 152 kanoner samt Ingeniör-officerare med tillhörande trupp 277 man eller tillsammans aktiv armé 58,862 man med 5,766 hästar och 152 kanoner, hvaraf 17,162 man stamtrupper och hvilkas organisation och tjenstgöring vore så ordnad, att man med full visshet kunde antaga att hälften skulle kunna i hvarje ögonblick till Instruktörer för bevärings-manskapet begagnas.
Bidderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 176, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 64, angående beräkningen af Stats-verkets inkomster ochvissa till samma Betänkande hörande bilagor, bifölls såväl Utskottets nu, angående beräkningen af arrende-medlen af kungsgårdar och andra lägenheter, gjorda hemställati, som ock Utskottets yttrande öfver Riksdagsfullmäktigen Dahlgrens i fråga om Tross-passevolans-afgiften väckta motion; men, med afslag å Utskottets tillstyrkande, att befrielse från mantals-penningars utgörande måtte beviljas backstugu-sittare med deras hustrur och barn samt inhyseshjon, beslöt Ridderskapet och Adeln, att inkomsten af mantalspenningarne må utföras med 360,000 R:dr; och ansågs förevarande Utlåtande i öfriga delar icke hos Ridderskapet och Adeln föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskottets nedannämnde den 19 och 21 dennes på bordet lagde Utlåtanden: N:o 177 i anledning af väckte frågor om nytt formulär för Rikshufvudboken samt om särskild hufvudbok för Kongl. Stats-kontoret; och N:o 178, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition (N:o 68) angående inqvarterings-skyldigheten i Stockholm. S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 19 och 21 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 17, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 10 angående stämplade Pappers-afgiften, biföll Ridderskapet och Adeln såväl hvad Utskottet nu i fråga om Fastebref å ärfd egendom, redaktionen af 6 § 1 inom. i författnings-förslaget, fullmakter för folkskole-lärare samt fördelsoch undantags-kontrakter föreslagit och hemställt, som ock
Motionärerne hafva derföre yrkat, Herr Kyrkoherden Otterström, ätt ifrågavarande förordning måtte ”antingen totalt undanrödjas eller ock underkastas grundlig revision,” och Nils Olsson, att nämnda förordning måtte ”till gällande kraft upphäfvas.” Härlörutan har Riksdags-fullmägtigen Ber Persson från Wermland, med hänsyn till enahanda erfarenhet af författningens missbrukande, den förenämde motionärer vitsordat, dock under erkännande af de fördelar, som genom samma lag blifvit den mindre bemedlade beredde att kunna rädda sig från tillfällig penningeförlägenhet och, utan försakelse af det nödvändiga, uppehålla sin kredit, i nämnda författnings ställe föreslagit en annan i den syftning, att köpare al lös egendom, den han tilläte qvarblifva i säljarens vård, skulle i förhållande till dennes öfrige borgenärer i det försålda godset endast ega panträtt för den bestämda köpeskillingen och derå från afhandlingens dag beräkna ränta. Sistnämnda motion, i hvad den innefattar yrkande om en sådan författning, som nyss berördt är, har utgjort föremål för Utskottets nästföregående Betänkande; så vidt den åter angår upphäfvande af 1845 års omförm älda förordning, varder den besvarad genom det utlåtande, som Utskottet nu går att afgifva. Af den redogörelse för tillkomsten af ifrågavarande förordning, som sålunda blifvit lemnad, visar sig huru mångå olika förslag i detta ämne varit väckta, äfvensom huru efter hvarje lagstiftningsförsök, hvarom Konung och Ständer blifvit ense, missbelåtenheten bland folket och osäkerheten i rättstillståndet, långt ifrån att minskas, tvärtom alltmer tillvext. Man fann att under den fordna lagen missbruk föröfvades, och man trodde orsaken dertill ligga i brist på kontroller. Man började derföre lagstifta i sådan riktning: man föreskref offentliggörande af köp om lösören och stadgade vissa formaliteter derför; men sveket tillgodogjorde sig dem och förskansade sig bakom desamma. Man skärpte kontrollerna, ökade formaliteterna, och man har endast gjort sveket alltmer oåtkomligt. Hvarje nytt försigtighetsmått har icke blifvit annat än ett nytt skydd för bedrägeriet.
Domstolens balans af oafgjorda mål, hvilken år 1860 ökades med 269 mål, visserligen blifvit minskad med 3 18, deraf 35 Revisionssaker och 78 Skiftesmål, men då balansen likväl vid årets början ännu upp, gick till 3,901 mål, deraf 862 Revisionssaker och 167 Skiftesmål, så lärer, om än det är att förvänta, det balansen skall skyndsammare minskas, i den mån Högsta Domstolens tid icke kommer att upptagas af så omfattande lagförslag, som de hvilka under denna statsregleringsperiod varit till dess granskning öfverlemnade, likväl någon minskning af ledamöternes antal, eller återgång till den förra organisationen, icke nu böra ifrågasättas. 3:o. Justitie-Kanslers-Expedifionen. Uti en aflemnad underdånig promemoria har Justitie-Kansleren anfört: »Anslagen till löner för Justitie-Kanslers-Expedionen hafva ännu icke blifvit på ordinarie stat definitift uppförda. Anledningen dertill, att Rikets Ständer icke bifallit Eders Kongl. Majits härom gjorda Nådiga framställningar, har uppgifvits vara ”ifrågaställd organisation”. Jag har mig icke bekant, huruledes man skulle vilja förändra den af Eders Kongl. Majit icke längesedan gjorda organisationen. För min del hyser Bil. N:o 1 a) till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o /, om Statsverket 1862. 5 jäg fortfarande den öfvertygelse, att antalet af tjenstemän icke är öfverflödigt men tillräckligt, att fördelningen af göromålen är lämplig samt att ännu annan förändring icke påkallas af behofvet, än att de två främste af tjenstemännen, Sekreteraren och Registratorn, hvilken sistnämnde äfven förrättar Kanslisttjenst, sedan Kanslistbefattningen indragit», erhålla sådan aflöning att de kunna derpå lefva anständigt och uteslutande egna »ig åt tjenstgöringen inom Expeditionen.
För Bankens räkning 39,330: 17. 6. » Främmandes d:o Papper under arbete till påföljande år Summa 67,161: 16. 10. 4:o ]MjoI»|vnrns-Konto. Debet. Kredit. Utsäde: Debet. Ökning i Brukets bokförda kapitalvärde 20,026: 27. 4. Kredit. Influtna hyresmedel för Magasinet i Stockholm 500: : Vinst af Papperstillverkningen : 20. 5. Debet. Fordringar: hos Kongl. General-Tull-Styrelsen hos Arméens Pensionskassa . 7,707: 18. — U0: 7.817: 18. 1’umba Bruk med Jordegendom, Åbyggnader och fasta inventarier 250,000: Rudimaterier, förråder och lösa inventarier 1. 10. Pa]>per under arbete till påföljande år .. Summa 370,450: 3S. 7. Kredit. V inst af jordbruket Arets skörd: Spanmål Ilo och halm . 59 8:o Kapital-Fonlo. Debet. l lgående balans 370,450: 38. 7. Kredit. Vinst och Förlust-räkningen: Pappers-lillverkningen vid Tumba bar näsllidel år fortgått med Fardiysammanräknade 577 formningsdagar, under hvilka blifvit formade !/JpP1?ai> 7442 Post. Beloppet af det fiirdiggjorda papperet bar uppgått till: För Hankens rakning: Sedelpapper: 11,250 Blanketter med valören 500 R:dr å 21 R:dr 236: 12. — 33,250 d:o d:o 100 R:dr » 698: 12. — 47,500 d:o d:o 33^ R:dr å 18 R: Diverse Pappers-sorter: Postpapper N:o 1. 22 Ris . Angående upphandlingar för För
Hvad Banken af sina öfverskott kan undvara bör af Banko-Utskottet disponeras blott för produktiva ändamål, bedömda endast från Bankens ståndpunkt och nationen derigenom sättas i tillfälle att med lätthet hära de ökade bördor, som ett fortgående framåtskridande i kultur och civilisation nödvändigt för med sig. Man kan om Svenska nationen säga att den på samma gång är den minst oell mest beskattade af de civiliserade folken”. Med Herr Professor Agardh hafva Herr Doktor Björkman och Herr Prosten Almqvist hufvudsakligen sig förenat. Af Herr Doktor Sandberg: ”Inom Utskotts-afdelningen beslutades med 13 röster att 500,000 R:dr af Banko-vinsten skulle vid slutet af hvartdera året 1851, 1852 och 1853 aflemnas till statsverkets behof. Uti Utskottets plenum erhöll denna mening blott 12 röster. Af de öfriga ville somliga årligen bortlemna 700,000 R:dr, åtskilliga 800,000 och några till och med 900,000 Ridr. Efter min öfvertygelse måste man vid alla åtgärder, som härutinnan kunna ifrågakomma, endast se på Bankens sanna fördel, och icke det aldraminsta fästa afseende på statsverkets större eller mindre behof. Ty börjar man åter beträda den gamla hanan, att Banken skall bereda en nödhjelpsoch lillgångs-kassa Jör slaten, eller meddela hvad statsverket behöfver, så kan man snart återkomma till den beklagliga ställning, då en ny riks-bankrutt står för dörren. Vid förevarande högmålsfrågas behandling och närmare undersökning har hos en eller annan af Utskottets ledamöter uppstått tvifvelsmål, huruvida någon under de sednaste åren reserverad Banko-vinst verkeiigen finnes att nu disponera, äfvensom hvarest en sådan vinst skulle sökas. Mig, som också tillhörde de tviflande, förekommer emedlertid förhållandet vara följande:
Maj-.t måtte täckas åt denna kommunikationsfråga egna nådig uppmärksamhet samt vid den tid och på det sätt, som Kongl. Maj:t tjenligast finner, göra i ämnet nådig framställning till en kommande Riksdag». S. D. Vid föredragning af Stats-Utskottets Memorial JVS 85, rörande Rikets Ständers skiljaktiga beslut i fråga om påbyggnad och förändring af Rikets Ständers och f. d. Hebbeska husen, lade Bidderskapet och Adeln Memorialets förra del till handlingarne samt beslöt, med anledning af Utskottets sednare hemställan, att antaga det i Utlåtandet M 75 framställda förslag. Från Ilogv. Preste-Slåndet. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets nedannämnda Utlåtanden: JV2 78, angående föreslagna statsbidrag för vägars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag med flera dylika föremål. Med ogillande af Utskottets yttrande i 26 punkten lemnade Ståndet sitt bifall till Kongl. Maj:ts i denna punkt omförmälda nådiga Proposition, angående kanaloch slussanläggningar mellan sjöarne Westra och Östra Silen; och blefvo alla öfriga punkter af detta Utlåtande af Ståndet bifallna. jyi 79, med förslag till allmänna vilkor och stadganden i afseende på de statsbidrag, som under denna riksdag beviljas för väganläggningar och vägförbättringar, hamnanläggningar, kanaler och andra vattenkommunikationer, äfvensom för sjösänkningar och andra vattenaftappningsföretag. Bifölls. M 80, i anledning af väckta motioner, dels om fortsättande af arbetena å redan påbörjade stambanor, dels ock om anvisande af statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningar. Härvid förekommo: Biföllos. Det tillstyrkta låneunderstödet afslogs, och ansågs till följd häraf förslaget till lånevilkor hafva förfallit. Biföllos. Från Hederv. B onde-Ståndet.
Den sorn vill, att aflöningen för Bvrå-chefs-befattningen i Juslitie-statsexpeditionen bestämmes till 4,000 R:dr, röstar Ja; Slals-Ulskultcls Memorial M 173. Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, ar ifrågavarande aflöning bestämd att utgöra 4,500 H:dr. Som denna omröstning utfallit med 60 Ja och 59 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse mod ./a-propositionens innehåll. Den som vill, att de allönings-anslag, hvilka under innevarande riksmöte beviljas för Juslitie-stats-expeditionen och Justilie-kanslers—expeditionen, skola på ordinarie stat definitivt uppföras, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer berörda aflönings-anslag att uppföras provisoriskt under nästa statsreglerings-period. Enär omröstningen gifvit ett resultat af 57 Ja och 62 Nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat enligt Nej-propositionens lydelse. 8:de voteringen: Den som vill, att Kabinetts-sekreterarens aflöning bestämmes till 5,500 R.dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är denna aflöning fastställd till 5,000 R:dr. Denna votering bar utlällit med 68 Ja och 51 Nej; hvadan Rikets Ständer beslutat i enlighet med ,/a-propositionens innehåll. 9:de voteringen-. Den som vill, att aflöuingen för hvar och en af Expeditions-sekreterarne i Utrikes-departementets Expedition bestämmes lill 4,500 R:dr, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, är ifrågavarande aflöning bestämd lill 4,000 R.dr. Stals-Ulskottets Memorial M 173. 8 'Sorn denna votering utfallit med 61 Ja och 68 Nej, halva Rikets Ständer beslutat i öfverensstämmelse med Va-propositionen. 10:de voteringen-.
Väl har man här hört yrkas, att icke någon den ringaste förändring får ske i de beslut, som af R. o. Ad. i denna fråga blifvit fattade, vid andra tillfällen, än då Utsk. väckt förslag om sådan ändring. Jag vet också, att, i följd af den förklaring af grundlagen, som vår nu från vande Landtmarskalk gjort, man icke får vidtaga några sä beskaffade förändringar; men jag skulle dock föreställa mig, att strängheten i delta fall icke sträcker sig så långt, att man icke får öfversätta ett utländskt ord, sorn i förevande § blifvit begagnadt i st. f. ett inhemskt. Der står nemi. ”spirituösa drycker”, och jag föreställer mig, att det helt enkelt kunde heta sprit-drycker. Det ena är lika lätt att förstå som det andra, hvarföre jag anhåller, ett man, i st. f. det fransyska ordet spirituösa, mätte begagna ordet spritdrycker. Frih. Cederström: Jag värderar högt, nu såsom alltid, den för Svenska språkets renhet af Hr Printzensköld vid alla tillfällen ådagalagda nitälskan; men vid detta tillfälle skulle man, efter min öfvertygelse, icke vinna någonting genom den af honom föreslagna förändringen. Ordet ”spirituös” är visserligen ett utländskt adjektiv; men ”sprit” är icke heller något ursprungligen Svenskt ord, utan det har tvifvelsutan i språket inkommit från de nationers tungomål, hvilka lärt oss beredningen af dessa slags drycker; ty i den gamla Svenskan förekommer det visserligen icke. Följaktligen, och för att icke genom en sådan liten förändring i en obetydlig omständighet möjligen bana vägen för sådana vigtigare och tilläfventyrs skadliga förändringar, hvilka vi hittills i detta ämnes behandling lyckligtvis undvikit, anhåller jag, att §:n mätte läggas till handlingarne och R. o. Ad. vidblifva sitt förut fattade beslut. Gr. Lagerbjelke: Den krets, hvarinom R. o. Ad. numera kan sträcka sina beslut, är redan bestämd, och Hr Printzensköld har sjelf erkänt, att man icke bör kunna gå utom densamma, hvadan det således icke torde vara mycket att i den saken orda.
Boyes sista yttrande som jag anhåller alt få meddela den värda talaren den upplysning, att min mening icke varit alt bestrida något annat, än att såsom allmän grundsats för bevillningens fördelning antaga afgift efter behållen inkomst i stället för afgift efter synbar förmögenhet, så att jag ingalunda velat underkänna lämpligheten af beskattning efter behållen inkomst i de fall, der ingen grund för beskattningen kan hemtus från synbar förmögenhet, och att jag aldrig yttrat mig mot rättvisan af den princip, enl. hvilken capitalisten ■, uti jemförligt förhållande till öfrige medborgarnes statsbidrag, efter sin förmögenhet deltager uti afgifterna till Statens underhåll. Jag tror således icke, att uti den af Dea 3 O c t o b e r f. m. i3 mig hyllade åsigt igenfinnes något syfte att gynna de hattie lottade medbo!gaine på de mindre vällottades bekostnad. Hr Ribbing, Bengt: Jag erkänner visserligen, att den princip för bevillningens utgörande, som Frih. Cederström sökt göra gällande, borde såsom den enda rätta utgöra den grund, hvarpå beskattningen borde byggas, såvida densamma ägde egenskapen att vara verkställbar. Man säger väl, alt det gemensamma intresset skulle förekomma svek i uppgift af inkomslbeloppet; men månne icke förhållandet skall blifva sådant, att en hvar söker uti sin uppgift i möjligaste måtto nedsätta sin behållna inkomst, under hopp alt vinna på operationen, i samma mån som honom lyckas att uti en sådan nedsättning längre aflägsna sig ifrån verkliga förhållandet än det lyckas den större delen af Rikets skattdragande innebyggare, emedan hans dividend uti skattebeloppet naturligtvis blir mindre, i samma mån å ena sidan honom lyckas att få sina inkomster lågt beräknade, men å andra sidan öfrige skaltskyIdige inbyggares inkomster blifva högre upptagna? Jag minnes den tiden, då ifrågavar. beskattuingssätt var gällande. Jag minnes huruledes mången, tvertemot sanna förhållandet, uppgjorde debet och credit, så att behållningen blef obetydlig eller att brist visade sig i stället för behållning; med ett ord, man linde öppnat dörren för alla möjliga försök till svek och bedrägeri. Efter en sådan grund skulle Ta x e r.'s - co m i t ee r n a omöjligen kunna bestämma en rättvis beskattning.