Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med anledning af Utskollets gjorda hemställan, beslöt Slåndet alt på det säll bifalla 105 punkten af Ulskotlcls Ullålande N:o 125, alt till uppförande af eli nytt lärohus för Eleuientar-läroverket i Jönköping beviljas eli låne-understöd af 120,000 R:dr lill utgående från Riksgälds-kontoret, med vilkor likväl alt 5 procent å delsammas ursprungliga belopp, beräknade från liden, då penningarne bekommas, skola före slutet af hvarje år lill Riksgälds-kontoret inbetalas, al hvilka fem procent beräknas ränta elter 4 procent för det obetalda lånekapilalet samt det överskjutande beloppet kommer att såsom kapital—afbetalning å lånesumman afgå, intilldess denna blifvit till fullo gulden; 24:o och 25:o. Under dc vilkor, som bär ofvan blifvit för låneunderstödet till Läroverkshuset i Jönköping bestämde, beslöt Ståndet, med afslag å Utskottets tillstyrkanden under dessa punkter, att såsom län anvisa lill uppförande af ett nytt Läroverkshus i Fahlun, en summa af 44,000 R:dr, samt till uppförande af en ny byggnad för Elemenlar-läroverket i Oscarshamn 40,000 R:dr, att från Riksgäldskontoret utgå; 2G:o. Likaledes beslöt Slåndet, med alslag å Utskottets hemställan, alt till utvidgande af Lunds Kalhcdralskolas undervisningslokal, skulle, på vilkor sorn för lånen till Läroverkshuset! i Jönköping och Fahlun blifvit stadgade, anvisas cn lönesumma af 20,000 R.dr alt från Riksgälds-kontoret utgå; 27:o.
Hos stadens invånare förekomma icke, i afseende på bildning och sedlighet, några sådana utmärkande drag, som skilja dem från inbyggame i rikets städer i allmänhet, och de tjufnadsoch förfalsknings-brott, som under ifrågavarande period utgjort föremål för åtal vid stadens domstolar, kunna icke anföras såsom bevis på mo - 21 ralisk försämring lios stadens egne invånare, enär de till större delen varit begångna af främlingar, i synnerhet utaf det krono-arbetsmanskap, som varit användt vid nya länsfängelse-byggnaden härstädes, och efter entledigandet ifrån arbets-korpsen här i staden qvarstannat. Välmågan hos stadens befolkning har i allmänhet bibehållit sig, ehuru, i anseende till inträffade missgynnande konjunkturer i handeln och sjöfarten under åren 1843 och 1844, åtskilliga konkurser inom de borgerliga klasserna inträffat. Tillfälle till arbetsförtjenst för den arbetande klassen har härstädes icke saknats, och anledningen till den fattigdom, som understundom förmärkts inom denna klass, har alltid igenfunnits i lättja och dryckenskap, jemte de af sjömanskapet på utrikes orter företagne talrika rymningar, som haft till följd nöd och elände för deras här qvarlemnade familjer. Medelpriset på ett mans-dagsverke kan antagas vara 29 sk. 4 r:st. banko. De näringsfång, på hvilka staden i synnerhet grundar sitt bestånd, äro handel och sjöfart, handtverkerier, fiske och jordbruk. Några fabriker finnas väl äfven, men deras antal är för ringa, att fabriks-rörelse skulle kunna räknas ibland stadens hufvudnäringar. Af dessa näringar intaga inom detta samhälle handeln och sjöfarten första rummet. Gefle, som redan länge ansetts för en af Sveriges betydligaste handelsstäder, har i synnerhet varit bekant för sin stora export och fraktfart. Såsom skeppnings-ort icke allenast för provinsen Gestrikland, utan till väsendtlig del äfven för kringliggande landskap, och deribland i synnerhet den östra trakten af Dalarne, är denna stad vigtig för flere vidsträckta landsorter. De förnämsta artiklar, som från Gefle afgå, äro jern och bräder.
Att den ena Medborgaren kan erhålla ett Patent på en ny uppfinning, då den andra Medborgaren, under samma förhållanden, kan gå miste om ett sådant Patent, i händelse CommerceCollegium ej skulle finna det samma lämpligt. Detta senare ord u»i Förordningen upphäfver all säkerhet och all jemlikhet, medborgare emellan, i detta fall; och denna arbitrage är i det närmaste afhjelpt, om endast ordet lämpeligt får utgå ur meningen. 2:dO. Den andra orättvisan består deri, att en person, som genom fortsatte uppoffringar, slutligen gjordt sig förtjent till den ersättning som Patentet skall lemna , dömmes förlustig samma ersät ning, endast derföre, att han sedermera ej äger fullt förlag för att sätta sin uppfinning i verkställighet så hastigt som honom ålägges. Att denna oförmåga oftast just kan vara en löljd af de föregående uppcffringarne finnes soiklart. När Staten lemnat honom Patent på vissa år, lör upptäckandet af sin konst, så synes väl dermed böra förstås, att ban under denna lid, oafkortad!, må begagna sin uppfinning på sätt ban bäst förmår, och för sig tjenligast finnér*, utan att Staten Veu 19 September f. in. bör kunna återtaga hvad den gifvit såsom belöning och ersättning för gjorde upptäckter och uppoffringar. När Patenttiden är utlupen , så är i alla fall den upptäckta konsten fri till utöfning lör hela Nationen. Patent är i allo att anse i likhet med frihetsår på Nybyggen: jag har aldrig hört, hvart ken att man ömsom nekat och örnsom beviljat frihetsår för verklige Nybyggare med samma rätt, und> r föregifvande af lämplighet eller olämplighet, af större eiler mindre fruktbarhet; ej heiler, att man efter beviljandet af frihetsår velat återtaga dem, i händelse Nybyggarens lörlagstillgång och interessen vid brukningen, skulle vara i strid med vederbörande Authoriteters opinioner om Landtbruks drifvande. Ytterligare utveckling af ämnet finnes uti sjelfva Motionen, införd i Protocollerne för den 1 sistledne Mars.
Slutligen och i sammanhang med hvad nu blifvit af Utskottet sålunda anfördt i afseende å grunderna för den blifvande allmänna bevillningen och föreskrifterna för deras tillämpning, har Utskottet ansett sig här äfven böra till besvarande upptaga: dels den af Nils Strindlund från Yester-Norrlands län gjorda, här ofvan förut omnämnda, hemställan, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om tillsättande af en kommitté, med uppdrag att undersöka och utreda de förhållanden, som borde läggas till grund för en riktig beskattning af städernas industri-idkande invånare, samt afgifva utlåtande öfver sättet att bringa städernas beskattning till ett jemförligt förhållande med landets, äfvensom att Kongl. Majit derefter måtte täckas till Rikets Ständer aflåta nådig proposition i detta ämne; dels ock en hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln af Hr Rosenblad, R., likaledes väckt motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit ville låta utarbeta och till nästa riksdag förelägga Rikets Ständer ett förslag till bevillning lagd på all slags inkomst, så väl af fast egendom, som rörelse och penningeförmögenhet med de stadganden i afseende på verkställigheten, Kongl. Majit kan finna bäst uppfylla ändamålet. Som emedlertid Utskottet, genom dess nu afgifna förslag till allmänna bevillningens fördelning, anser sig hafva uppställt rättvisa stadganden i berörde hänseende, samt det icke torde vara med Rikets Ständers rätt att sig sjelfve beskatta förenligt att ho* Kongl. Majit göra någon framställning i den riktning motionärerne föreslagit, hemställer Utskottet, att ifrågavarande motioner icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 4 April 1850. STOCKHOLM, TRYCKT HOS K. MARCUS, Bevillnings-Ulshotlets Betänkande, A;o 4. 1 Reservationer: l;o af herr grefve af Ugglas, Ludvig:
KONGL. MAJ:T.S B efa 11 n i n g s h a fv andes uti JÖNKÖPINGS LÄN lill KONGL. MAJ:T i underdånighet afgifne FEMÅRS-BERÄTTELSE, för Åren 1833, 1834, 1835, 1836 och 1837. Norbstiiömska Boktryckeriet, 18tÖ. Tiden är inne, då enligt Eders Kongl. Maj:ls nådiga Bref af den ^ide April 182r, en ny Femårs-Berällelse bör i underdånighet afgifvas om Länets tillstånd i oeconomiskt och statistiskt hänseende. I sisla Berättelsen, afgifven den 3i December 1833, anfördes, —i början, alt det i sanning vore svårt hvart femte år säga något nyttoch i slutet, det man således varit föranlåten att ur mera stationära förhållanden leta sig fram lill något, som kunde blifva åtminstone läsbart. Samma Berättelses resultater, anförde mot slutet af densamma, utgöra jemt Ett Hundrade, upptagna i tryckta exemplaret från och med pag. 53 lill och med 58. De gälla till större delen ännu, och närvarande Berättelse kommer följaktligen att i de fleste fall blifva en repetition af den förra. Berättelsens Tabellariska del är utarbetad i Lands-Contoret, och bifogas Tabellerne, efter anbefaldt formulär upprättade. För den raisonerande delen äro föreskrifne särskildte Rubriker, nemligen: 1:0. Länets allmänna beskaffenhet. Den norra delen af Småland, som utgöres af Jönköpings Län, är sådan den varit af ålder. Länets gränsor, längd, bredd och vidd äro således icke förändrade. De äro upptagne i förra Berättelsen och likaså antalet af de Embetsmän, som vårda Länets Lagskipning, Oeconomie, Polis, Uppbörd och Bergshandtering. Desse, så väl sorn de Ecclesiastique Tjenstemännen, lyda nu under samma högre auctoriteter som då. Ägoskiften hafva sitt lika antal funclionärer och hälsovården likaledes.
Tryckningen och häftningen af ej mindre Justitie-ombudsmannens årliga embetsberättelser, än hans särskilda berättelse till Rikets Ständer vid nästkommande riksdag - Stats-Utskottets Utlåtande M 215. 9 dag, jemte dertill hörande bilagor, böra verkställas och papperet för dessa handlingars tryckning anskaffas genom Fullmäktiges försorg, dock skall den härvid erforderliga korrektur-läsningen besörjas på sätt förut skett; börande samtliga tryckningsoch häftnings-kostnaderna för ifrågavarande berättelser och bilagor omedelbart utaf Riksgälds-kontoret godtgöras, utan afdrag å det till expenser för sagde Expedition beviljade anslag; hvaremot de medel, hvilka inflyta genom samma berättelsers försäljning i bokhandeln, skola af Justitie-ombudsmannen, som härom eger foga anstalt, inför Fullmäktige särskildt redovisas. Stockholm den 9 Januari i 858. lith. till It. St. Stals-VtskoUels Memorial M 216. Ank. till Exp.-Utsk. d. 13 Jan. 18S8, kl. 1 e. m. Memorialangående verkställd omröstning i anledning af Riksståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga till Stats-regleringen hörande frågor.
— Sillens afvikande från våra kuster har medfört den fattigdom och oförmögenhet bos ile med borgare, sorn af denna handtering fordom agde god utkomst , att, om Sill-fångsten lill någon del skulle hit återvända, likasom den i år tyckts lafva, sakna desse medborgare ofelbart medel till anskaffande af de med sin rörelse förknippade förlager. Behofvet af understöd för Sill-fiskets befrämjande lärer dessutom vara ådagalagdt , da, efter här inom Utskottet meddelad uppgift, Kongl. Majtt i Nåder funnit för godt, att af Statens medel innevarande år bispringa denna handtering med ettLånebiträdeaf sooooRtd. Men då jag å ena sidan inser behofvet af understödet, finner jag dock å den andra vig. v jBanho-Utskottets B etanhamUn. ten af det skäl, som inom Höglofi. Utskottet blifvit föredragit , att Bankens egenskap och säkerhet icke medgifva, det smärre LEne-understöd utdelas till behöfvande Idkare af Sill-fisket inom Bohus-länska Skärgarden, samt att pröfningen af deras behof, Ijäne-Documenter och Säkerhetshandlingar skulle blifva ett nytt och allt för vidlyftigt göromål, så väl för Bankens Herrar Fuliinägtige som Betjening. Det lärer äfven vara ofelbart, att, i händelse af ytterligare behof, Kongl. Ma:jt af sin Lands-faderliga omvårdnad , å nyo räcker en hjelpsam hand till denna Näringsgren ; men jag förutser en möjlighet , att, sorn först i November månad understöd för liandteringar äro behöfvelige , förut under loppet af året skulle så mycket af g:de Hufvudtiteln kunna vara an vändt att Kongl. Maj.t saknade tillgångar till ett biträde, som med dess Nådiga önskan instämde.
Diseonterne bringas till slut i förmoclsn, att ilen förlust blif^ ver minclre för 8taten, som vicl en skeencls realisering af Oiseonternes osäkre sorclringar pä körutnämncle sätt kan intrslka än om ytterligare försök skola mot <KälclenLrerne använclar, b varigenom en större Ijenstemannskersvnal är beböklig att uncleiballäs; ocb jag vägar clerfore bemställa, att antingen fullmäktige i R:g»Lontoiret mätte lemnäs sribet, att efter förekommancls omstänrligbeter antaga cle acenrcl som kunna erbjuclas öels genom Oälöenärerne sjelkve ocb clels genom cleras ansörvanöter till 5 , co, 20, 3o, Ho ocb ä>o procit af skulclbeloppet, eller ock att DiseontVerken, sorclringar mätte till clen bögstbjuclancle försäljas, ocb bvilket jag tror förmånligast verkställas om bvarje reversal utbjucles särskilcit oeb i 6en 8tacl bvsi ikrän Kälclenären teeknat sin körers; likväl anser jag clet för - 5,8 §talsocb L a n co - Iltsk o t tens sia alternativet vara staten mera äclelt, t^ clerigenom fredas olycklige meclborgare, som kunna äga ankörvanäler, bvilka ömma för cleras belägenbet, ock, clerin, e aro benägne till nägon uppoffring för cleras kramticla väl, än att underkasta sig clen smärtancle Besättningen; men i annat fall toröe Ltaten böra visa cleN menskligbet, att försäljningen sker mec! clet uttrzcckliga köibebäll, att Besättning icke ma kunna äskås för ifrågavarande 8kulclebref eller Loncours ätvingaz.
FRÖKEN LUNDBERG. Rönne varse, hostar högt och varnande). RÖNNE Åh, det är naturligtvis för det direktören... (blir spefullt grin). (betraktar dem med ett FRÖKEN TÖRNBOM. repliken draga de sig hastigt tillbaka.) RÖNNE Det är visst tid att säga godnatt nu. (Under lens karm, skrattar och nickar efter dem). (böjer sig fram öfver sto Morjens! (Återtager sin förra ställning.) rak. Ser sig omkring, men då han ingen observerar, antager han otvungna later, går fram till bordet, serverar naremin. Håller just på att servera sig ännu ett glas, sig ett glas likör, njuter det sakta och smackar med kän (från fonden, stel och vänder sig om för att kasta en blick mot dörren och varse blir Rönne, som intresserad lyfter på hufvudet och betraktar men återvinner genast fattningen och går fram till Rönne med brickan. Musiken har slutat därutanför. Man hör de afskedstagandes sorl). betjänten med ett bredt, godmodigt smil. Anderberg studsar, RÖNNE. fått nog, båda två. Tack, jag har redan försett mig. Nu kunna vi ha ANDERBERG (bugande). Får det inte vara? RÖNNE. Nå, om vi skulle ta en till. Skål, Anderberg! ANDERBERG förstå). (bugar, men låtsar icke RÖNNE. Tag ett glas, gamle skämtare. ANDERBERG. Det kan aldrig komma på frågan. STENSTRÖM andfådd). (i dörren, varm och chartreuse ofvanpå en sådan dans, det är alt hvad njutning en människa har behof af. Hå, hå! Här kommer man lagom, tycks det. En (med ett smil). dricka.) För tillfället åtminstone. Skål! (De klinga och (Anderberg seglar bort med brickan.) STENSTRÖM (kastar sig i en ämma). RÖNNE. Nu tar man farväl, hör jag. STENSTRÖM. Åh ja, ja, ja! Det var skönt. RÖNNE (vill resa sig). Ja, så får man väl ge sig i väg.
Rundt ikring paradiset ligger öknen med den brännande sanden och den sargande kiseln. Där irrade de med blödande fötter och famnade och förbannade hvarandra, sedan de samman smakat den förgiftade frukten på passionens träd. Men om detta var gången af deras kärlekshistoria, lära oss dessa nyutkomna bref, bättre än allt, hur fröet till tragedien låg i deras karakterer själfva, i tillspetsningen hos dessa geniala naturer af allt hvad man och kvinna äga motsatt. Det skulle vara en löjlig öfverdrift att göra Musset och George Sand till representanter för älskande i allmänhet, men säkert är, att de äro typiska för de undantagsmänniskor, de »fantasiens martyrer», för hvilka kärleken är lifsfrågan. Det är därför, man med ett sådant intresse följer deras historia, med ett så skälfvande intresse och ett så djupt svårmod. Hur är Musset icke ut i fingertopparna den älskande mannen i sin obillighet och sin orimlighet, omväxlande af den han älskar fordrande himmel och låg jord, med behofvet att dyrka och förnedra lika djupt, tviflaren, som granskar kallt och hårdt för att i nästa minut få blicken skymd af svärmarens tårar och se världen stråla i en solspeglande vattendroppes glans. Hur är icke George Sand den älskande kvinnan i sin hänsynslöshet, för hvilken allt lefver och dör med kärleken och som utom den icke äger någon trofasthet eller lojalitet, fången i och rättfärdigad af sin känsla. Han omgestaltar i sin fantasi ofrivilligt henne, hon omgestaltar i sin fantasi ofrivilligt sig själf. Han kan fördärfva kärleken genom sin ovarsamhet, genom den brist på illusioner, som brådmogen bekantskap med lasten för med, genom alla slag af cynism, men ett kan han icke, ljuga för sig själf. Hans vers är själfförebråelse och frigörelse. Med ett springvattens ljusa flöde tränger den upp i den blå luften ur en botten af slamm. Det är temperamentet hos nattfjäriln, som kunde lefva i mörkret men lidelsefullt förbränner vingarna i ljuslågan. Det är aristokrattypen, mannen, som måste gå under. Hon är långt kraftigare, positivt och praktiskt lagd trots all oregelmässighet.
Till följd deraf, att hvarken uti denna § eller på annat ställe i förordningen finnes stadgadt ansvar för tillsyningsman vid distilleringsverk, som belrädes med någon af de i denna § omförrnälda förbrytelser eller visar försumlighet i sina åligganden, men sådan tillsyningsman onekligen bör härutinnan ställas i jemnbredd med kontrollör vid större bränneri, har §:s redaktion i sådant hänseende blifvit förändrad. § 86. I denna § föreskrifves väl, att af ådömde böter m. m. två tredjedelar tillfalla åklagaren, och således kan denne sistnämnde utan tvifvel någon gång blifva ganska rikligt belönad för sin möda att efterspana förbrytelser emot författningen. Men som det icke sällan inträffar alt, då beslag göres vid oloflig bränvins-tillverkning, redskapen antingen är undanskaffad eller utan värde, och i stället för den verkliga lönhrännaren merendels uppgifves en medellös person, samt tillgång till böter i sådana fall saknas, hafva Rikets Ständer ansett någon ytterligare åtgärd, för att uppmuntra till efterspaning af tönbränning, böra vidtagas; och har derföre § 86 erhållit det tillägg, som bilagde förslag utvisar. 312 E xp editionslits kotte ts Förslag till underd. Skrifvelse N.-o 125. § 96. Enär, jemlikt § 62, bränvins-tillverkning, som utöfvas utan att stadgad afgift derföre blifvit erlagd, fastän anmälan om tillverkningen vederbörligen skett, bestraffas såsom lönbränning, hafva Rikets Ständer ansett, att, vid sådan förbrytelse, lillverkningsredskapen må genast fråntagas tillverkaren; hvarom stadgande lämpligast funnits böra i denna § inrymmas. §§ 101, 102 och 103. hafva, såsom numera saknande tillämplighet, blifvit ur förslaget till ny Författning uteslutne. Hvilket allt Rikets Ständer få i underdånighet anmäla, med anhållan, att E. K. M:t läcktes i Nåder godkänna bilagde Förslag till Förordning, angående vilkoren för bränvins tillverkning samt låta utfärda Författning i ämnet.
Uti Wällofl. Borgare-Ståndet har blifwit anmärkt, att Stars Ulstoktet icke sitt Betänkande upgifwit när Arrendeären ä Rcdö Äng i Söderman* land, tilländalöpa. Utjkottet fär härwio uplysa, att enligt Kongl. Brefwet af den 26 Juni 18^4 innehafwes denna Ang under Arrende af Hans Excellence, Herr Gmeral GdU» - Dett 26 Hebrirarii. rzog» Gouverneuren mm. Herr Grefwe kuUttt, räknade pä lika lang tid med Arrende af Räfsnäs Kungsgård, som mkd MidfastaN 1872 gär till ända Rörande Eldgarns Ä>ig i Swartsiö öän, soni Uti Ulstoitets B.ekänkände omförmätes innehafwas lrtaf Stäthällare-EiNdetet öfwör Drortningsholms och Swarlsfö Län, har blifwit anmärkt, an da dektä Embete torde komMa ait indkagas, bör Angen återfalla under Kronan, och u arrenderas ester saMMä grunder, som öfrige Kongsängarj Eldgarns Äng har icke annorlNndä dispönerats af Stathällare-Embetct, an arr dkn genom desi försorg blifwit utarrenderad och innehafwes, enligt Conrract af veu 14 April 1788, af nu mera afledne Directeuren och Riddaren Oorss'8 Arfwingar yä iov ärs arrendetid, emot 2.8 Parmar Hö ärligensöm erlägges Med 17 ParMar lill Drottningholms SloltsCasia, hwilkcn ater till Kongst Hof.Stället lefwörerar ro PatMar Hö iti natura.
Försummar Utskotts Ledamot, utan laga förfall, trenne på hvarannan följande S mmankomster, eller bortreser hart utan erhållit till* Ridd, ö, Ad, Prct. VII. B. IL Afd. 31. Den 25 Juntti stånd, vare han sin Riksdagsmannarätt vid den Riksdagen förlustig5 börandes sådant af Utskottets Ordförande genast för Ridderskapet och Adeln in Pleno tillkännagifvas och i Pro* tocollet der antecknas. 29 §. Med laga förfall förstås hvad Allmänna Lagen stadgar i 12 Cap. 1 §. RättegångsBalken Skulle andre synnerlige der icke nämnde orsaker till förfall anmälas och styrkas, må pröfningen deraf på Ridderskapet och Adelö in Pleno ankomma. 30 $. Anslag till Plenum bör ske dagen förut, sist kl 6, och till Electors samtCUtskötts Sammanträden, sist klockan 8 om aftonen. Göres anslag sednare, vare Plenum, Electorseller Utskotts Sammanträden ogiltige. Om under varande Plenum fortsättning pröfvas nö-f dig på eftermiddagen, bör anslag dertill innan klockan 1 vara gjordt. 31 i LandtMarskalken, eller om han låtit tillkännagifva, att han ej kan tillstädeskomma; den närvarande efter Matrikeln äldste Grefven, äge att vid samlingstimman, efter med klubban äskadt ljud, låta börja öfverläggningarne. Den, Den 25 Junit. 483 ne sednare bibehålla dock alltid sin rätt att rösta. Dör LandtMarskalk, afvaktas i underdånighet Konungens Nådiga uinämnande af en annan. / 32 $• LandtMarskalken, eller den hans ställe företräder, äg®, med efterlefnad i allt öfrigt af RiksdagsOrdningens och denna Riddarhus^ Ordnings föreskrifter, rättighet; 1) Att sammankalla Ridderskapet och A* deln till Plenum, Ståndet dock obetagit, att enligt 46 §. Riksdagsordningen, innan slutet af etc Plenum, utsätta dag till det nästföljande. al
Deri i5 D eccm lie i f. m. inea jag kan ej förliga de bekymmer, hvarmed jag skådar dessa ord, utgående ifrån Konungens Rådkammare: ”Då Statens fi”nancer sålunda äro i det bästa tillstånd ”och Staten icke liar behof af lån för egen ”räkning, så kan den allmänna credilen utan ”minsta olägenhet begagnas, för att understödja de jordägare, sorn behöfva omsätta ”äldre skuldförbindelser, och äro i tillfälle ”alt gifva tillräcklig säkerhet.” Hvilket system finner jag deri, om ej bemödandet att draga de enskilda förhållanderna under makten? Hvilken tanka finner jag deri, om ej alt hjelpa de större fastighetsägare, som hafva tillräckliga säkerheter, utan att besinna, att man derigenom stjelper de mindre, som behöfva omsätta äldre skuldförbindelser, och icke hafva några för ett allmänt Låneverk antagliga tillräckliga säkerheter? Eller inser man ej, att då man, genom inrättandet af ett fondsystem, ger fördelaktig användning åt våra obetydliga capitaler, blifva just dessa sednare slags jordägare företrädesvis uppsagde, utmätte och förstörde? Hvilken följd bär man väl tänkt sig deraf, om ej den, att få ännu en slags SlutsBank i RiksgäldsContoiret, Den ”saken är” visserligen ”mycket enkel i sig sjelf.” Men den enklaste följden deraf äten större förvirring i de enskilda credilförhållanderna, och de vidare följderna, att, om än arithmelisk vinst på Amortissementsfondens förräntande kan vinnas, niåsle lik - Den i? December f. m. 167 väl en stor förlust för flera amorterande generationer uppkomma, och Staten måste förlora, så vida ej ”de väl afslutade räkenska”perne” anses tillräcklige för dess ära, dess trefnad och kraft. Jag yrkar alltså, att Utskottet måtte afstyrka så väl Couponernas utgifvande af Banken, som Obligationernas lifgifvande af RiksgäldsContoiret, och anhåller, att detta anförande må Remissen åtfölja. Hvarefter Herr Hjerta muntligen tilläde: