Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Schwerin afgifna motionen beträffar, ser jag i den ett ytterligare bevis på Biskop Agardhs yttrande, att financiella kunskaper icke saknas i Sverige; den är enl. min upfattniug stödd på fullkomligt riktiga bankprinciper, och, till följd af dess idérikedom, befinner man sig vid dess granskande i en verklig embarras de richesses Motionens första punkt föreslår: »att, till vinnande af reel valuta eller klingande mynts införande i rörelsen, alla småsedlar indragas intill beloppet af 10 rdr rmt, så att sedlar å detta belopp blifva de minsta i rörelsen». I detta förslag torde man helt och hållet böra instämma. När transaktionerne uteslutande ske med kreditsedlar, anses klingande mynt slutligen obehöfligt. Så länge man kan liqvidera sina dagliga behof i handel och vandel med kreditsedlar, så länge har ingen intresse i att anskaffa silfvermynt; detta vandrar då till den utländska marknaden, till trots af alla förbud och straffbestämmelser. Det är en gammal erfarenhet, att, om tvenne mynt på samma valörer cirkulera, det bättre myntet försvinner ur rörelsen och endast det sämre blir qvar. En genialisk engelsk författare säger också, att det bättre myntet liknar en gentleman, som flyr bad company (pappersmyntet). Det s. k. representativa myntsystemets non plus ultra kan möjligen vara, att alla metaller skola utbytas mot representativer (kreditsedlar). Sverige har under längre tidsföljder haft detta system, men, såsom jag tror, till föga fromma. I alla länder, der kreditsedlar finnas, har man deremot antagit, hvad fransmannen kallar le systéme mixte, eller att både sedlar och matalliskt mynt löpa i bredd med hvarandra, för att sedlarne just genom sammanlöpandet må blifva i värde assimilerade med det metalliska myntet. Erfarenheten lärer äfven, att i de länder, der klingande mynt cirkulerar, men sedlar endast af de större valörerne, är sparsamhe - I Den 19 November /. m. 199 ten allmännare hos folket.
- 100 — Kommissariatets i Riksgälds-Kontoret förklaring, i anledning af 1847 års Revisorers anmärkningar vid Riksgälds-Kontorets hufvudböcker och öfriga räkenskaper. Ödmjukt Memorial! Jemlikt Herrar Fullmäktiges elen 25 sistlidne November fattade beslut, liar den utaf Rikets Höglofl. Ständers sednast församlade Herrar Revisorer afgifna Berättelse om granskningen af Riksgälds-Kontorels förvaltning och räkenskaper blifvit till Kommissarierne öfverlemnad, med föreskrift för Kommissarierne, att till Herrar Fullmäktiges nästinstundande sammanträde inkomma med det yttrande och förklaring, hvartill samma Berättelse kunde föranleda. Af sådan anledning, hafva Kommissarierne tagit kännedom af Berättelsens innehåll, och hafva dervid funnit följande omständigheter böra utgöra föremål för det infordrade yttrandet. Herrar Revisorer, som eftersett huruvida och på hvad sätt de förändringar i afseende på bokföringen, hvilka Herrar Fullmäktige, enligt sitt Utlåtande öfver 1845 års Herrar Revisorers anmärkningar, beslutat, blifvit verkställda uti de räkenskaper, som derefter blifvit upprättade, säga sig väl hafva funnit, att den af Herrar Fullmäktige föreskrifna särskilda räkenskap eller afräkningsbok öfver alla af Rikets Ständer, i egenskap af extra eller tillfälliga statsutgifter, beviljade anslagsoch lånesummor, blifvit upplagd och behörigen fortsatt för ej mindre de 2;ne sednast förflutna, än ock för innevarande år; men deremot hafva Herrar Revisorer, som i Berättelsen lemnat ett slags beskrifning öfver denna räkenskaps uppställning, anmärkt, att i berörde afräkningsbok ej skall finnas någon ”hufvudräkning,” på sätt Herrar Fullmäktige skola förordnat, utan hafva, i dess ställe, upprättats 3:ne särskilda generalsammandrag, eller ett för hvartdera året, hvilka innehålla samma slutsummor, sojn förekomma uti de sammandrag, som Herrar Fullmäktige föreskrifvit för de 3:ne hufvudtitlar, derunder stadganderna angående oxVanberörde utgifter blifvit i nu gällande Reglemente sammanförda.
Jag åberopar för öfrigt hvad Hr von Troil, Emil, härutinnan anfört. Den allmänna och enskilda bildningen inom vårt land är, tyvärr, ännu på den ståndpunkt, alt deri äfven behöfves en sådan reform, alt deraf må komma att härflyta, i stället för högmod, inbilskhet och maktbegär, ödmjukhet och kärlek till Gud och nästan. Der en sådan bildning finnes, der gör hon sig ock gällande, och tvingar både okunnigheten och öfvermodet lill lydnad och hörsamhet för hvad som är rätt och sant. Den person, som af sådan bildning är i besitning, han tillvinner sig snart det allmänna förtroendet, utan afseende på om han är herre eller bonde; och jag önskar, att icke allt för många af en annan slags bildning måtte få plats inom representationen. Den som vill, ser verkningarne så väl deraf, som af den sjelfskrifna representationsrätten, och att tiden är inne till dess förafskedande. Med allt delta vill jag likväl icke neka, att, om, som det synes, detta förslag faller, och ett annat kommer i fråga, det vore önskvärdt att garantier uppsöktes och användes, som, utan att förolämpa den allmänna rättvisan, försäkrade oss om inrymmande af den verkliga bildningen i representationen, och jag tror, att om sådane garantier i detta förslag varit större, åtminstone på papperet, skulle de fleste af Hrr-.ne icke tvekat att bifalla detsamma. Jag förkastar alltså icke dessa pappersgaranlier, men jag anser dem osäkra och tror, att befordrandet af den allmänna sanna bildningen innebär den säkraste. Vi hafva visserligen härutinnan icke ännu hunnit rätt långt, men det oemotståndliga framskridandet i civilisationen lemnar dock dageliga exempel derpå, att de personer, hvaraf det befarade bondregementet skulle utgöras, oftast, vid tillfällen då communalangelägenheter afhandlas, söka och finna det rälla, och att de gerna med sina val af ombud vända sig till mera kunnige herremän, då de äro öfvertvgade om dessas rättskänsla. Om någon fruktan för den valrättighet, som tillerkändes Sveriges Bondestånd, hos mig ägde rum, skulle den förr komma i fråga med det representationssätt, vi nu hafva, än med det föreslagna.
Constit.Utsk. begagnat sittinitiativ i afseende på frågans framläggande för Stånden; och jemväl har Hr Gr. påstått, att af Constit.Utsk. tillstyrkta grundlagsförändringar kunna inom Stånden med jemnknlr antagas till hvilande. Detta sednare förtjenar icke att till besvarande upptagas. Hvad åter beträffar den förra satsen, I a68 Den 19 Februari. uti hvilken Hr v. Hartmansdorff så vida instämt, alt han ansett samtliga vid ett från Utsk. inkommet förslag, hos RiksSttn gjorda anmärkn:r böra underställas Utsk., på hvars pröfning det derefter skulle bero, till hvad afseende anmärkningarna kunde föranleda; så skulle detta leda dertill, att uti Stånden väckta förslag kunde hänskjutas till Utskrs behandling, hvilket strider emot 1 morn. 81 §, som förbjuder, att frågor i dessa ämnen få i Ståndens plena väckas; och huru det kan anses likgiltigt, om ett förslag uppgöres hemma på kammaren och directe öfverlemnas till Utsk:s antagande eller förkastande, eller om förslaget väckes uti Ståndens plena, det kan jag icke förstå. En af de stora skillnaderna är den, att inom Stånden leder väckandet till »lismission och producerar luntor att till Utsk. öfversända, hvilka tjena till intet annat än att föröda tiden. Man har dessutom velat, att endast väl genomtänkta förslag skulle öfverlemnas till Utsk.; men då saken lemnäs åt den muntliga discussionen, är det angifna syftemålet förloradt. Jag tror altså, alt icke några andra anmärkntr böra till Utsk. afgå än sådana, som Stånden, hvart för sig, förklarat utgöra deras gemensamma tankar, hvarvid jag likväl icke föreställer mig, att på det sättet endast goda och antagliga anmärkn:r skola till Utsk. ankomma; men det är åtminstone att förmoda, att Stånden icke såsom gemensam tanka antaga rent af oförnuftiga och otjenliga anmärkntr. Ilr
Jag har, såsom vid discussionens början icke nåjy - 4sS lUn 13 Marfa, varande,' enskildt fått den upplysning, att rätts tiden till frågans afgörande behandling icke ännu år lör handen. Jag hade i annat fall ämnat yttra mig ej mindre öfver de principer, den sista värde talaren, i afseende på uppkomsten af passevolanceafgiften, framställt, än äfven beträffande Riksens Ständers rått att begära passevolancemedlens granskning. Jag hade åmåt såsom Rustoch Rotehållare framlägga mina åsigter i detta fall, öfverensstämmande efter hvad jag vågar tro, med mångfaldiga andras; men då jag nu icke bör upptaga Ridderskapets och Adelns tid härmed, afstår jag för närvarande från min rått att tala. Herr von Hartmansdorff: Jag har visserligen icke, såsom Grefve Löwenhjelm förmenat, veldt ingå i någon undersökning huru de garder uppkommit, som af Svenska Folket utgöras. Jag anförde blott några af dem såsom exempel, till bestridande af Grefvens påstående, att endast förvaltningen af bevillningsmedel hörde till Riksens Ständers granskning. Jag bör ock anmärka, att passevolanceafgiften grundar sig, icke på contract emellan Soldaten och Roten, utan på öfverenskommelse emellan Kronan och ds Roteringsskyldige. Slutligen bör jag tillägga, att då fråga år om erkännandet af grundsatsen för utökningen af StatsRevisorernes granskningsrått, det vore lämpligare att nu i sammanhang med öfriga fon» der, inbegripa Passevolancecassan derunder, ån att om några år, dä närvarande Contract lö - Ben 13 Martit-, per till ända, jag tror 1826, nödgas till detta erkännande, emedan Contractet dessförutan förmodeligen icke å folkets sida förnyas. Herr Adlercreutz, Gustaf Mauritz: I frågan om Passevolancen har det inträffat, att, sedan Contracten derom slötos, ätliga varor i allmänhet betydligt fallit i pris, hvarigenom Kongl. Maj:t blifvit satt i tillfälle, att längre än vanligt å möten och öfnings-läger sammanhålla indeldta arméen.
Arvid Zetterling, för tillagning af » Fransk Löjtnant, Föreståndare för Visby kemiska station. potatis » eller andra i flottyr kokade rätter. Att jag undersökt ett parti konserverade ärter och bönor från ' Gotlands Konservfabrik och funnit dem fria från metallföreningar, färgämnen och främmande tillsatser, inJOSEF LEJA, STOCKHOLM. Kronor 3: 50. tygas härmed på begäran. Visby den 23 September 1S99. Arvid Zetterling-, Löjtnant, Föreståndare for Visby kemiska station. " Alm, Sibyllegatan 65. Ernst Lind, Scbéelegatan 3. A. Brunander, Östermalmstorg. Knut Spira, Flemmingg. C. Gust Carlsson Storgatan 34. Carl Dahlgren, Nybrogatan 40. Staden: Axel Friedleif, Kommendörsgatan 24. Anders Antoni, St. Nygatan 8. utförsäljes under december månad hela vårt stora välsorterade och Carl Högström, Karlavägen 41. I. F. Ingmanson, Jerntorget 83. K. Wilh. Lindström. Brahegatan 39. eleganta laser af Supékappor med och utan ärmar, Jaquetter och Carl F Johansson, Stortorget 7. Erik Sjöman, Karlavägen 10. F. J. Kahn, Kornhamnstorg 61. Skräddarekoftor, Promenadoch Innedräkter i siden och ylle, PälsWiktorin &amp; Grafström. Hugo Moberg &amp; C o, Kornhamnslorg 59. Sidenfodrade och Skottska Kragar, Silkesplyschkappor och Kragar Anton Pettersson, St ". Aug. Österberg, Nybrohamnen 26. Sortie de Bal i charmanta färger (äfven i svart). Beställningar C. W. Sundblad Kornhamnstorg 51. Norr: Aug. Werner, St. Nygatan 39. utföras elegant. Muffar och Colliéres. August Andersson, Tunnelgatan 27. Söder: Aug. Boivie. Conrad Andrén, Hornsgatan 74 B. August Carlson. Ma ' mski ' nadsgatan 5. John Björklöf, Götgatan 28. Gustaf Ek. Klara Södra Kyrkogata 11. J. Alfr. Ca ' lzon, Götgatan 3.
Om läktaren till exempel skulle upplåtas åt Allmän-* Den 27 Junnar ii• 45 heten, sorn tilläfventyrs vore det högsta, detta rum kunde medgifva, huru många personer kan den inrymma? Ett ganska ringa antal, och då flere hundrade spectateurer, må hän* da önskade entré, hvilka af desse skulle äga preference? Skulle bänkarne abonneras ät dem som först anmälte sig för hela Riksdagen? Desse och flere dylika frågor torde ej så lätt kunna besvaras. Åtskilige TidningsRedäCteurer klefve troligen de som framför andre infunno sig, för att sedan uti sina tidningar införa saker och uttryck, hvilka vid justeringar någon gäng förändras och till och med uteslutas. Osäkert vore äfven om ej spectateurer stundom skulle missbruka en sådan tillåtelse vid frågors afgörande medelst Ja och N*j samt förordsaka sorl och oredor. Dessutom kan jag ej inse hvad nyttan och fördelen blefve vid denna så kallade liberalitet? Ridderskapets och Adelns rådplägningar och beslut hällas ju icke hemliga , utan meddelas allmänheten i allt sin vidsträckthet, genom de tryckte protocollerne, och hvad hufvudsakligen kan interessrra, genom RiksdagsTidningar m. m.; men den påtagliga förlusten blefve: mindre afsättning med berörde protocoller, hvarsskyndesamma utsifvande på trycket, en värd Ledatro Herr Cederschöld föreslagit på ett sätts som af Ridderskapet och Adela redan vunnit bifall. Hvad jaET nu hos HöglofHge Ridderskapet och Adeln vågat framställa, torde af de mera upplyste tagas i närmare öfvervägande 45 Btn 27 Januarii. samt föranleda till afslag utaf den väckte motionen. N:0 7. Grefve Löwenhjelm, Carl Axel: Då jag nu inför Högloflig.?
Det vöre således i Directionens tanka med Riddarhusoch ■jungfruStifts Råkenskapernes behörige handläggning mera förenligt, om den nu varande gemensarimia Kamereraren i stället sattes i tillfälle, att genom en löne-förbåttring kunna sjelf påkosta det, biträde, hvaraf han för de nästan årligen Ökade göroinålens bestridande redan år, och äfven allt mera synes blifva i behof; och då Ditectionen ej kunnat undgå medgifva, att deri begårte tillökningen uti de nu utgående arfvöderi för Adeliga Jungfru StifisCassan och Adéliga CadetlSkolae Fonden, i förhållande till den tillväxt desse Cassör vunnit sedari samma arfvöderi bestämdes, är ganska måttelig, samt det dessutom i betragtande tages^ att äfven rned en sådan tillökning, inkomsterne vid den så beskaffade RiddarhusKamerernre tjensten, som snart fordrar eri persons odelade arbetsförmåga, näppeligen kan anses utgöra mer än hvad till tarflig utkomst erfordras; har RiddarhusDirectionen trott sig böra hos Riddarskapet och Adeln vördsamt tillstyrka , att KiddarhusKariiererareri må erhålla ilen förhöjning uti de hittills bestådda arfvöderi ai Wadstena Adeliga Jungfru StiftsCassan och 3°8 Den 20 Augusti *t m, Adeliga CadettSkolceFonden; »om ofvanber<5rdt är. Stockholm den 11 Augusti 1820. Jacob De la Gardie. Fredric Klingspor. G. M. Danckwardt. H. G. Melin. N. Snoilsky. Ödmjukaste Memorial! Under förvaltningen af Riddarhusets angelägenheter har det fästat uppmärksamheten hos Högloft. RiddarhusUtskottet, särdeles vid sista Riksdag, och sedermera hos Höglofl. RiddarhusDirectionen att RiddarhusKamererarens göromål under de sednaste 15 åren, på ett ganska betydligt sätt ökat sig, dels genom åtskillige nya Testamentsfonders tillkomst, dels genom de förut varande fondeines tillväxt och förkofran.
— Sölnos, du vill kyssas, ställer dig på tå. Fort då! Utanför stå liåstarne så rappa. In i slädens mjuka, varma björnskinnsfåll! — Klart! — Vi piskan bruka blott till munter smäll. Eldigt fullblod ilar. Innan det blir qvåll, framför salskaminens trefna glödhög såll du invid mitt varma hjerta åter hvilar. Ser du, hur det glindrar ifrån teg och ren! Iskristallen lindrar under solens sken! |) et fins ett franskt ordspråk som säger: » livar är qvinnan? » Man förutsätter nämligen, att livarhelst nägot betydelsefullt inträffat — helst något tragiskt — der har en qvinna oförmärkt sin hand med. Men har det aldrig fallit dig in att på fullt allvar fråga: livar är qvinnan? Hvar är vår svenska qvinna t. ex., hvar håller hon hus, hvad gör hon? Statistiken visar, att den långt öfvervägande delen af befolkningen utgöres af qvinnor. Alla åldrar — egendomligt nog med undantag af de nyföddas — representeras starkast af qvinnokönet. Hvar håller hela denna q vinnos värm till? Hur kan den hålla sig så obemärkt oeh göra så litet väsen af sig? Dagligen oeh stundligen höra vi talas om män, som knutit sitt namn till ett eller annat företag. Vi hafva aldrig sett och ännu mindre talat vid dem, men deras tillvaro är oss lika förtrolig som våra närmaste grannars. De utmärka sig inom politik, vetenskap och konst, göra upptäckter, bygga hus och sätta upp fabriker. När höra vi qvinnors namn nämnas? — På några lätträknade undantag när endast tre gånger i deras lif: då de förlofva sig, vigas och dö. Och dessa deras göranden berör då ingen utom dem, som känna dem personligen. Men hvad göra dä qvinnorna? frågar jag ännu en gång. — » Jo, de verka i det tysta, » svarar man. » Det är deras storverk, » tillägger en och annan af qvinnornas riddare. Ja, jag betviflar icke detta och är den sista att vilja förringa qvinnans arbete i hemmet. Jag.
Att gå supplicationsvis tillväga, nemi. att Ståndet skulle göra en anhållan hos StatsUtsk. är icke Ståndet värdigt; ty det är .Ståndet, som beslutar öfver StatsUtsk., såsom öfver en berednings förslag, men icke tvertorn. Således kan jag icke understödja, utan mäste tvertorn afstyrka sådana åtgärder, som nu äro ifrågaställa, såvidt de åsyfta att begära propos. af Hr Frih. o. Landtm. Hr Lefre'n: Jag instämmer i fråga om saken med Hr Lagerhjelm, men beklagar att icke våra grundlagsformer berättiga oss att genast taga det beslut, som önskas. Jag förenar mig i Hr von Hartmansdorffs framställning och tror, att R. o. Ad. gör väl att icke taga exempel utom sig i sådana här frågor, nemi. att, tvertemot grundlagens tydliga föreskrifter, afgöra ett betänk., då det första gången är Ståndet föredraget. Det är beklagligt, alt det sker; R. o. Ad. har hittills följt grundlagen, och det är fullt skäl alt dermed fortfara. Jag skulle gerna votera ja till den framställning, som blifvit gjord; men jag'är indirecte hindrad att göra det nu, och hoppas att målet återkommer från Utsk. med tillstyrkande. Frih. Cederström, Thure: Sedan flere talare yttrat betänkligheter, att Hr Frih. o. Landtm, icke skulle till Ståndet kunna framställa hvad Gr. Horn yrkat, så får jag endast anhålla alt få förena mig med Hr Lagerhjelm. Frill, von Nolcken, Carl Adam, förenade sig med Ilr Lagerhjelm. Frih. Boye, Fredr.: Hr Lagerhjelms propos. är en alldeles ny motion och måste efter vår Reg.F:s 5(5 § ovillkorligen som en ny motion afgå från Ståndet till StatsUtsk.; delta är så klart, som att 2 gånger 2 är 4; och sedermera, när ärendet återkommer från Utsk., blir det tillfälle att antaga ettdera af alternativen, aooo eller 4000 r:dr.
Jag för min del tror icke att Direkt:n haft rätt att så förfara: 11. o. Ad. är dess principaler och den är deras delegerade. Det är visserligen icke något bestämdt gillande i sin helhet af Direkt:ns förfaringssätt, som Utsk. föreslagit; då Utsk. blott yttrat sig om det mindre välbetänkta i Prof. Scholanders förslag; men dä ingenting ytterligare säges, så ser det ut som man ansåge att Direkt, i allmänhet handlat välbetänkt. Uti ett sådant beslut torde likväl icke R. o. Ad. kunna instämma. Jag skulle således anse att punkten holde återremitteras och Utsk. förständigas att inkomma med förslag lill Salens inredning så väl med afseende på det ena som det andra, värmeapparaler, tak, sittplatser o. s. v., och jag skulle önska alt det komme in under denna Riksdag, så alt R. o. Ad. finge öfverlägga och bestämma huru med Salens inredning må förhållas. Åt - 394 Den 11 Febrnari. minstone anser jag att man icke kan bifalla en punkt hvari Direkt, får upbära bifall, derföre att den icke verkställdt R. o. Ad:s beslat. Herr Printzensköld: Jag är af alldeles motsatt tanke med den siste värde talaren rörande omdömet om Riddarh.-Directm» handlingssätt. Man har nemligen klandrat Direkt:n, derföre att dea icke boredt verkställighet åt R. o. Ad:s beslut. Om nu detta hade skett och Riddarh.salen derigenom fått utseende mera af en kyrka än af ett värdigt samlingsrum för R. o. Ad: vid dess öfverläggningar, samt Riddarh.-Direkt, sedan å verkställigheten af denna ändamålsvidriga förändring framlagt en kostnadsräkning pä några tusen R:dr b:ko; sä undrar jag just hur pass belåtenhet Jliddarh.-Dirckt., genom ett slikt förfarande, skulle hafva framkallat hos det Högi.
Vid ånyo skedd föredragning af Nionde Votering*-Propositionen, angående yfi fru t. Utilia g lien 10 Augusti 1829. Tolfte Bevillningsgrunden, enligt Bevillning*. Utskottets Memorial, N:o 37, hvilket i denna del den 7 dennes ånyo lades på hordet, fann Ståndet för godt att frånträda sitt, i afseende på nämnde grund, den S2 sistlidne Jurii fattade beslut, och gillade omförmälde Tolfte Bevillning3grund, sådan den är i Bevillning* Utskottets Betänkande, N:o 7, framställd och redan blifvit af de öfrige frenne Riks-Stånden gillad, i följd hvaraf den Nionde Voterings-Propositionen kommer att förfalla. S. D. Till Stats-Utskoftet remitterades Kongl. Majtts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om pension för Herr Justitiae-8'tatsM i ni stern, m. m. Gref ve Fredric Gyllenborg, i händelse han lemnar Rikets tjenst innan uppnådd 63 års ålder, gifven den 8 uti innevarande månad. S. D. Vid förnyad föredragning, biföllos följande Stats-, Uagsamt Allmänna Be* svärs-och Oeconomie-Utsköttens Utlåtanden: N:o 54, i anledning af väckt fråga om rättighet för innehafvare af Danviks Hospitals Hemman au dem uppbjuda och inteckna låta, och Prot. Viding den 10 Augusti >829. 27 N:o 55, i anledning af vackt fråga om utfärdande af ändringar eller tillägg i gällande Författningar ; Äfvensom Statsoch Lag-Utskottens Utlåtande, N:o 57, i anledning af väckt fråga, angående ersättning åt enskilde, vid yppad brist hos Uppbördsman, af allmänna medel , blef likaledes, vid förnyad föredragning, gilladt^ S. D. Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 48, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, N:o 14, öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, att Kongl.
Vid handläggningen af desse frågor har Stats-Utskottet, hvad forst angår Talmannen Plyckerts samt Borje Pehrssons och Pehr Anderssons motioner, hvilka gå ut derpå, att med inskränkningen uti de kronan forbehållne rättigheter, i afseende på visse FiskeLåge nheter, jord och Strandegare måtte förklaras berättigade, att på sidorne om kongsådran i Strömmar och andre fiskevatten obehindrade idka F'iske, vål funnit huruledes Kongl. Stadgan om Fiskerierne i Riket af den 14 November 1766 och Kongl. Förklaringen deröfver af den 24 Jariuarii 1771, i alla delar bestämma både Kronans samt enskildte jordoch Strandegares rättigheter, i anseende till grånsorne och sträckningen af, ej mindre Kongsådra, ån stränder; Men då berörde frågor åsyfta ändring icke allenast i tillämpningen af desse allmånne Författningar, i afseende på Locale förhållanden vid Eif - T 8G Stats-Utskottets Betänkanden. karleby och i Halland, utan ock i sjelfva principen tor Fiskeriernes begagnande såsom Statshushållningens anstalt; så och, enar tor bedömandet deraf, huruvida med Statens sanna fördel må vara öfverenstammande attjordegarne lemnades större frihet härutinnan, fordras en undersökning och beräkning af följderne deraf, med afseende tillika på angelägenheten af Kongsådras tillbörliga bibehållande, såsom verkande på Heres rått och sjelfva näringens framtida bestånd; har Stats-Utskottet ansett sig böra tillstyrka, det Riksens Ständer i underdånighet öfverlemna till K:gl. Majus nådiga bepröfvande, om icke en sådan undersökning kunde vidtagas till utrönande deraf, huruvida någon inskränkning och närmare bestämmelse af grånsorne för ifrågavarande Fisken, ån högstberörde Författningar föranleda, må vara förmånligare för Staten och, efter hvad yrkadt blifvit, kunna finnas utgöra en på jordegande rätten grundad laglig förmån; samt Ärendet, uti sådant fall, derefter lemnäs den handläggning som med beskti flen heten ins t ånim er, Beträffande åter ofvannåmnde Riksdags O Fullmågtiges, från Norroch Vesterbottens, L ån motioner, att de, af dem uppgifne, Byemån måtte lå till Skatte köpa visse i desse orter varande Krono-Fisken; så finnas nu gällande Förfätningar i detta ämne nemligen Kongl. Stats-Ulskottets Betänkanden. 1787 Resolutionen på Allmogens besvär af den Q:dra Martil 1 7 7 4 §- 36?