Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stats-anslag: till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet 640: » lönefyllnad för Akademiens Astronom 200: » insamling och afritning af Svenska växter 800: Ärlig ersättning för af Akademien till Stats-verket afträdda fastigheter 2,000: Anslag å manufaktur-medlen 1,033: 16. — Dito för lifgifvande af ett vetenskapligt arbete i anledning af fregatten Eugenies jord-omsegling 2,200: S:r 6,873: 16. Utgifter: Af anslaget till befordrande af Akademiens fortfarande verksamhet 700: 29. 6. Lönefyllnad till Akademiens Astronom 200: Af anslaget å manufaktur-medlen 1,033: 16. — » » för betäckande af kostnaderne för de med fregatten Eugenie hemförda samlingar 575: 10. 8. » » för utgifvande af ett vetenskapligt arbete i anledning fregatten Eugenies jord-omsegling 1,957: 17. 4. Till ersättning för af Akademien afträdda fastigheter, leverering till Akademiens enskilda räkning 2,000: Af anslaget till insamling och afritning af Svenska växter samt till afteckning af zoologiska föremål 967: Sir ~7,433: 25. 6. Balans till år 1857: Någon erinran från Revisorernes sida har härvid icke förekommit. — 174 — Svenska Akademien. Räkenskaperna, hvilka utan anmärkning undergått granskning i Kongl. Kammarrätten och icke heller föranledt till någon erinran från Revisorernes sida, redovisa de under Akademiens förvaltning ställda medel sålunda: l:o Anslaget till Svenska Akademien. Debet. Balans från år 1855: — Uppbörd: Stats-anslag 1,500: Tillskott af Akademiens enskilda medel 192: 21. 10. Utgifter: Arfvoden 300: Hyra för bibliotlieks-rum 400: Omkostnader vid högtidsdagen 160: 28. — Dito för minnespenningar och medaljer 1,227: 23. 10.
Liksom genom ett under undsluppo de att hamna vid denna för dem fiendt-liga mark och efter ytterligare sex dagars jemförelsevis gyn-sam färd landade de i Flandern och skyndade sedan så fort sig göra lät till Blois, der hans allra kristligaste majestät otåligt afvaktade deras återkomst. Hvad Ludvig XII sade om danske konungens påfund att, i stället för att utsätta sig för ett fiasko i Pisa, förklara sig beredvillig att mana påfven till sammankallande af ett kyrkomöte på neutral mark — detta förmäler icke doktor Gordiers berättelse, som nu afslutas med uttalande af den förhoppningen, att hans beskickning skulle med Guds hjelp lända till odödlig ära, hvarpå följer ett Ita est och ett Amen. Hvad nu beträffar det kätterska mötet i Pisa, så hafva vi på annat håll uppletat några notiser derom. Denna synod blef, såsom “ konung Hans försigtigt förutsåg, mera löjlig än respektgifvande samt bidrog i sjelfva verket till förstärkande af påfvens auktoritet. Kring de mot Julius fiendt-liga kardinalerna hade på Frankrikes kommando en ringa skara prelater samlat sig, och verlden, som ännu drömde om möjligheten af en kyrklig reform på grund af ett allmänt kyrkomöte, var dock tillräckligt vid sina sinnen för Ur dagens Krönika. 5 ^att inse, att blott några äregiriga kardinaler och medgörliga biskopar blifvit vunna för att tjena kungligt franska, icke allmänt kyrkliga intressen. Det vitnar så mycket mer om påfvens klokhet, att han icke öfverskattade den framgång, de misslyckade schismatikerna hade beredt honom. Denna framgång var negativ; för att komplettera densamma borde ett allmänt påfligt laterankonsilium ställas emot den så snöpligt aflupna Pisaförsamlingen. Till och med efter det han under stora högtidligheter hade öppnat detta koncilium, lät han sig. angeläget vara att förstärka dess anhängare och förmå statsmakterna att uttala sig för dess legitimitet. Men redan vid denna tid hade den mannen gjort ett besök i Rom, hvilken bättre än alla kyrkomöten skulle komma att reformera kristenheten.
Boktryckerierna voro en stadgad och större näring, som sysselsatte en mängd personer, och att dep derföre förljenade mera afseende, än Koppartryckerierua, hvilka blott sysselsätta uå-* 4?.6 Ben 3o Octo ber f. in. gra få personer. Det är förlåtligt, om jag ej kunnat gissa mig till samma skäl, då jag trott föi hållandet böra vara tvertom, eller alt en näring, sorn redan kommit i flor, just är i behof af mindre skydd, än den näring, som ännu ligger i sin linda. Om endast 5 procents tull skall erläggas för kopparstick, anhåller jag, att äfven Svenska böcker endast måtte blifva belagde med 5 procents tull. Herr af Billbergh: Då så många Talare ifrågasatt Utskottets skäl dertill, att böcker blifvit projecterade att beläggas med 2Ö procents tull, och kopparstick endast med 5 procents, får jag äran upplysa, att Utskottet ansåg kopparstick vara en konstproduct, som således borde beläggas med ganska låg tull; hvaremot Boktryckerierna ansågos innefatta ett handtverk, som borde hafva högre tull, enär alla näringar hafva lika anspråk på samma skydd. I anledning af hvad Herr Munck af Rosenschöld yttrat om eftertryck af Svenska böcker, vill jag endast anmärka, att detta ämne icke hör till Tulltaxan, men att den eftertryckta upplagan, hit införd, alltid blir confiscerad, ehuru man ej kommer åt plikten af den, sorn verkställt eftertrycket, Herr Munck af Rosenschöld: Jag skulle tro, alt confiscation af en införd vara är detsamma som förbud mot införseln af den - Den 3o October f. in. 427 samma, och då utomlands eftertryckta Svenska böcker äro, enligt Herr af Billberghs egen uppgift, underkastade confiscation , böra de väl äfven vara till införsel förbudne; men härom nämnes icke i Tulltaxan, som derföre i detta afseende är ofullständig. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag till införseltull å utrikes på Svenska tryckta böcker. Ropades Nej.
Ilandet till 8 R:drs pris; så blir för en hvar lätt att inse, det Jemtland, som icke sällan, likasom några år sedan, i nödens tid mer och mindre fullständigt utblottas på penningar och andra redbarheter, utan att i lyckligare tider kunna återvinna någon betydligare del af hvad dess imellan utströmmat, ska’l efter handen, oaktadt en vackt odlingstlit på tacksam jord, likväl se Inbyggarnes kraft försvagas, i det deras mängdf blir mer och mer gäldbunden och nödgas, för att ett och annat år hajd a en af penningeförlägenheten påskyndad undergång, kasta sig i oskonsamma Ockrares händer. ”.Skall detta till någon hufvudsakelig deL afhjelpas, så är det icke nog att, nödfallsund eätt - 35* D$n 87 Juli» sättningar med Spannemål göras i harda §r; utan måste tillika utvägar beredas till afsatt* ning på öfverflödet i de goda åren, så att åtmindstone någon del af de penningar, som ena tiden ur landet utgå, må å en annan tid återkomma. ”För ett ännu så föga mägtigt Rike, sorn Sverige, kan det icke vara likgiltigt, om en stor och af naturen icke vanlottad Provins allt mer och mer nedfaller i vanmagt, eller om den, blefven ett närmare föremål för Allmänna Husliålls-Styrelsens omtanka och vård, småningom sättes i stånd, att med kraft underlätta Statens bördor. Att blifva ett sådant föremål, kunna åtskilliga Pikets landskap i större och mindre mån behöfva, men, i ofvanberörde hänseende, intet högre än Jemtland. ”Min afsigt med denna ödmjuka framställning har icke varit annan än den att anföra rättmätiga grunder för min önskan och härmed görande anhållan, det täcktes Högloft. Utskottet söka på tjenligt sätt vända Allmänna Magazins - Directionens uppmärksamhet synnerligen på oftanämrde Hands behof af hjelp, icke mindre medelst uppköp, till skäligt pris, af Spannemål derstädes, så ofta tillgången derpå Öfverstiger Arsbehofvet, än medelst afbjelpande af den dess imellan yppade brist.
Öfver kjolens vida grundform och den djupt veckade volangen ligger en derefter afpassad draperidel af likfärgade spetsar, hvilken, vid båda sidor veckad, verkar som ett skärp. Kjolen har äfven baktill ett skärpliknande arrangement af spetsar. Lifvet ändar med ett kort skört och har framtill en bred insättning, hvilken, som afb. visar, i likhet med ståkragen och ärmarne, rikligt prydts med svarta spetsar. Flickkappa. Kappan är af ärtgnl och brunrutig limousine och försedd med lätt sidenfoder. Kappskörten äro fållade på det framtill öppna lifvet, Fig. 4. af mörkblommig brokad i samma färg. Prydnaderna på kjolen, ståkragen och ärmlinningarne äro af samma material. Det 25 cm breda skärpet af crémeoch resedafärgad tvärrandig reps omgifver lifvet och nedhänger baktill i långa öglor. Hatten är af crémefärgad tyll med resedafärgade noppar. Den är garnerad med en bukett och en krans röda blommor. Parasollen är resedafärgad och kantad med gula spetsar. (Se mönsterbilagan!) Drägt för unga damer. Framvåden af kjolen täckes af en bred, veckad volang af elfenbenfärgad foulard, hvars mellersta veck dock består af tyg med blommönster å la Pompadour i likhet med Drägt af faille och spetsar. som har korta, franskantade pelerinärmar jemte en krusad insats af surah och rever af samma tyg. En snibbgördel af stickadt siden omgifver lifvet. Drägt för unga flickor. Denna drägt är framstäld å la directoire. Kjolen är af galoch rödblommig foulard, framtill slät, men baktill tätt veckad; ett bredt rysch af samma tyg omger underkanten. Lifvet af röd surah har en insats, i likhet med kragen förfärdigad af spetsar. Eeverkragen är af kjolens tyg. Ett veckadt skärp af röd surah hör till drägten. Drägt af Bengaline.
Men de mindre upplyste och lägre fästa sig endast vid varans pris, obekymrade om sättet huru den stigit , och ehuru den fattigare consumentén mäste använda en,emot afgiften mångdubbel summa till varans inköpande, verkar det icke i förhållande så mycket på hans känsla till minskning i förbrukningen, som consumtions-afgiften på debetsedeln. Detta gäller egentligen om dem, sorn stå på gränsen emellan förbrukning och afsägelse, och det är detta stora antal af menniskor, hörande till arbetsclassen, der denna luxe håller på att intränga och egentligen blifva vådlig för det enskilda och allmänna välståndet, som i rätt tid högst påkalla en mellankomst af Lagstiftningen, för alt få lagd en tyngd i den vågskål, sorn är nära att uppvägas af det yttre exemplets och det inre begärets i förening nedtyngande kraft. Mitt afseende är fäsladt egentligen på den dass af menniskor, som behöfva hjelpas, och som i min öfvertygelse, på detta sätt förnämligast och endast kunna hjelpas. Ehuru man väl icke vågar hoppas, att en vana, der den är inrotad, aflägges för den åsätta consumtions-afgiftei», är det likväl en högst sannolik förmodan, att denna afgift skall utöfva en god och åsyftad verkan på den ungdom, sorn, ännu icke förderfvad då den först skall mantalsskrifvas, mötes med denna varnande pålaga, lika så väl sorn att den skall gifva Husfäder en ökad styrka att förmana och afhålla ifrån ovanor lika onödiga sorn skadliga, och hvilkas ogillande och förderflighet Lagstiftningen genom den ålagda afgiften förklarat. Till hvad belopp skatten för tillverkningen å en kanna bränvin kommer att stiga, är ännu okändt; och den på hvarje skålpund Caffe föreslagne tullafgift af 2 sk., som kanske af sina skäl ej tål att stegras högre, är, i min tanka, för obetydlig att ensam kunna medföra något inflytande. Af naturens och konstens lagar veta vi, att flere krafter i förening lättare och säkrare åstadkomma en åsyftad verkan.
Konungen eger hädanefter sorn hittills att, sedan Han hört Utrikes StatsMinistern och ett tillkalladt StatsRåd, börja eller fortsätta de underhandlingar, som Honom synes för godt, men liksom Grundlagen för det närvarande anser att sjelfva afslutandet af ett förbund, hvarom man öfverenskommit, är en annan handling, som har en annan plats i Grundlagen, så skulle Grundlagen hädanefter anse, att dertill fordras den konstitutionella garantien af samtlige rådgifvarnes hörande. För att följa en värd talare, som motsatt sig detta förslag, viii jag begagna samma exempel, som han åberopat. Han har sagt, att om det vore fråga om ett förbund och denna fråga väcktes af en främmande makt, så skulle Konungen först höra StatsRådet om de allmänna satserna och sedan fortsatta underhandlingen. Gm jag rätt upfattat honom, skulle jag med honom instämma deruti, att förslaget vore otjenligt, i händelse något sådant vore föreskri fvet, men det kan jag ingalunda finna. Jag fö> restälier mig att en främmande makt erbjöd oss ett förbund, Konungen förde da en underhandling om detta förbund enligt det gamla sättet h. e. den 11g. Men när man kommit så långt, att det blefve fråga om afgörandet, då skulle StatsRådets samtlige ledamöter höras. Men nu säger man att StatsRådets ledamöter anföra skäl, som göra att Konungen blifver tvungen att säga: väl har jag förut funnit att förbundet vore bra, men nu tycker jag icke så. Äfven denna invändning är förebyggd i den gamla 11 §. Der står, att af sådana beslut, som gälla underhandlingar, må Konungen låta till StatsRådets kunskap komma hvad honom nyttigt synes, så att äfven någon kännedom af denna riksstyrelsens gren malte hos StatsRådet finnas. Grundlagen har således förutsett och velat, att StatsRådet skulle hafva äfven någon kännedom om de diplomatiska ärendernas behandling. Jag öfvergår nu till det förhållande, att Konungen skulle sjelf önska afsluta förbund med utländska makter. Det är gifvet, att sedan Han hört UtrikesMinistern och ett tillkalladt StatsRåd, börjas underhandlingarne.
Sedan Banco-Utskottet år 1815 infordrat Commissariatets Utlåtande, om orsakerne dertill, att Vexel-Banquens Transport-Räkningar icke kunnat inom behörig tid afslutas och revideras, öfverlemnade Commissarierne, i Memorial af den 6 Maji, till Höglofl. Utskottet ett af Vexel-Bancooch Revision3-Cöntoirert afgifvet yttrande i detta ämne, hvaruti bland annat anfördes: ”Vexel-Banquens i sednare 5- ren förökade arbete, samt den tillökning i Be-? Ifanco Utskottets Éetänkanden. 593 tjening, som härföre nödvändigt måst ske, medför olägenheter af trängsel i arbefs-rummet och följaktligen hinder i arbetets gång. Denna svårighet fordrar snar hjelp.’’ Med instämmande häruti, framstälde Herrar Cornmissarierne gemensamt det förslag: örn icke Vexel - Banquen borde få tillökning af Råne Banco rummen och Eåne-Banquen deremot uppflyttas i Discont - rummen ; och för Disconten hyras rum utom Banco huset. Ef ter häraf erhållen Bemiss, yttrade Banco-Fullinägtige. i Memorial af den 20 Maji: att Fulliriägtige för ingen del kunde medgifva, att ett Verk af det nära samband med Banquen, sorn Riks-Discont-Verket och hvarest så högst betydlige Säkerhets-Handlingar ligga förvarade, skulle utom Banco-huset förflyttas, och arisågo för deras del ett sådant förslag än mindre lämpligt, då samma Verk, enligt Riksens Ständers då redan fattade beslut, innan kort skulle blifva Banquen allena tillhörigt. Och formodade FuIImägtige deremot, att vid en närmare uppmärksamhet på localen, utvägar ej kunde saknas, att åtminstone i någon mån afhjelpa den öfverklagade bristen på utrymme för Vexel-Banquen.
S:a 521,720. 13. 5. af förenämnde Resultat, torde en tillökning af 10,000 R:d kunna med säkerket äga rum, och således nu uptagas till r - 160,000 4:0 Chartte. Sigillatre Medlen. Desse äro uti RiksStaten för år 1816 uptagne till 150,000 R?d Under de senare 3tne åren har på denna Inkomst influtit: En tillökning af 100,000 R:d synes med säkerhet kunna påräknas, och således böra upföras - 250,000 gj4 StatsUtskottets Bttänkanden. 5:0 Fri Husbehofs Brännings Afgift Uti RiksStaten för är 1816 är uptagit 452,000 R:d. Under de senare 3!ne arén, till och med är 1816, har pä den. na Inkomst influtit: Ar 1814 439,207. 22. 2. 1815 679,218. 8. — 1816 425,789. 16. 8* Summa 1,544,214. 46. 10, Ehuru denna Inkomst af mellankommande orsaker, kan vara mycken förändring underkastad, har Utskottet dock ej vågat bibehålla den för år 1816 påräknade Summa, utan nedsatt densamma med 27,000 R:d, hvadan altså nu allenast upföres 425,000. Enligt den vid 1815 års Riksdag skedde StatsReglering, beräknades StatsWerkets Ordinarie Inkomster till - . - 1,687,420. 2-6. 7. samt de i egenskap af Bevillning inflytande, till 1,717,34g. 14. 5. Tillhopa R:d 3,404,769.41 . Men uppå de grunder detta Förslag innehåller, hafva StatsWerkets Ordinarie Inkomster nu blifvit uptagne och be - StatsUtskottets Betänkanderi.
För att förstå det, måste man dessutom inandas den tillvarelsefröjd, som sjunger i luften och jublar in öfver stranden från den solglittrande Oceanens blå- gröna vatten. Familjerna så godt som bo halfva dagarne på plagen. I flerfärgade och, hvad damerna vidkommer, ofta utomordentligt dyrbara och eleganta kostymer begifva sig man, hustru och barn eller större eller mindre sällskap af bägge könen ut i vattnet, afvaktande bränningarna. När den breda, mäktiga vågen rusar in öfver stranden, störta de sig handlöst i dess stolta, svala sköte. Den sköljer m e d ett fräsande ljud öfver dessa, ofta till hundratals människor, som trädt i dess väg. Det blir ett skrik och ett larm, skratt och glada utrop. Ett ögonblick står man som bedöfvad. Så torkar man det bittert salta vattnet ur ögonen, ser sig om efter sitt sällskap och tar, under glam och gamman, några steg längre nt för att möta nästa störtvåg. Då man tröttnat på denna muntra kamp med elementet, går man upp på stranden, sträcker ut sig i sanden och låter den glödande solen på några minuter torka sin lekamen. Och så börjas det igen. De gamla, de fega eller de lata, som icke våga en dylik ungdomlig dust med oceanen, slå sig ned i dessa otaliga på plagen uppställda tält, hvilka antingen tillhöra enskilda eller äro att hyra. Och ett gladare, friskare skådespel skulle de aldrig kunna få åse från någon teaterloge i världen. * Biarritz ' rykte som Frankrikes och en af världens förnämsta friluftsbadorter daterar sig från tredje kejsardömet. I början af 60-talet hade redan ansenliga engelska och spanska kolonier blifvit bofasta här, då Napoleon III lät för kejsarinnan Eugénie uppföra det praktfulla slott, af hvilket Idun redan meddelat en bild. Kejsarinnan älskade Biarritz med passion, och hon drog naturligtvis med sig hit hela det aristokratiska Frankrike och det Paris, som älskade att sola sig i det kejserliga hofvets glans. Den franska kolonien växte år från år och blef den dominerande.
Det lemnar också ett faktiskt bevis på, huru tillförlitliga kalkylerne i sjelfva verket äro, om man beräknar sina tillgångar endast efter som de visa sig i böckerna. Hr Rosenblad har för att något mildra omdömet om Manufaktur-diskontens förvaltning nu förklarat, att många af Riks-Bankens fordringar, hvilka anses såsom goda, skola vara ännu sämre än en del ibland de här såsom osäkra uptagne fordringarne. Han har således sjelf vederlagt sitt yttrande på f. m., att Riks-Bankens ställning var så förträfflig. Jag^til 1 styrker bifall till den underd. skrifvelsen. Då härefter II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s i förevar, punkt gjorda förslag, ropades starka ja, blande med åtskilliga nej; hvarpå II. Ex. förklarade det han trott sig finna att ja varit öfvervägande. 3:dje punkten, ang:de afförandet af ett frun längre lid tillbaka i Manufaktur-diskontens räkenskaper balanseradt belopp; 4:de punkten, ang:de serskildt anslag för bestridandet af några å gamla Ulldiskontfonden anvisade utgifter; 5:te punkten, ang:de redovisningen för de vid stamschäferierne befintliga, kronan tillhöriga får; 6:te punkten, ang:de ett i Norrköpings Ullkontors räkenskaper affördt belopp för inköp) t ved; och Tule punkten, an g: de redovisningen för anslaget till anskaffande af nya unions-vapen och flaggor vid åtskilliga Konsulsoch vice Konsu/s-stationer. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt oeh yttrat. 492 Den 15 Mars .e m.
Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 67. Enligt Kongl brefvet den 18 December 1843, bar bland andra vilkor för det lill staden Wexiös återuppbyggande derigenom beviljade lån å 240,000 rdr, blifvit stadgadt: att lånen få räntefritt och utan kapilalafbetalning innehafvas lill den I Januari 1850, hvarefter med fortsatt befrielse från kapitalafbetalningar skall under 3 års tid, eller till den I Januari 1853, årligen erläggas 3 procents ränta för lån å tegel-, steneljer kalkbrukshus samt med tegel beklädda trädhus, men 4 procents ränta för lån å andra trädbyggnader; att från sistnämnde tidepunkt skola å primitiva lånesumman årligen inbetalas G procent, hvarvid räntan beräknas på nyssberörde sätt, och återstoden utgår såsom kapitalafbetalning; att den byggnad, hvartill lån erhållits, skall, vid äfventyr att lånet i annat fall genast infordras, sednast efter 5 års förlopp, räknadt från den I Juli 1844, \ara i så fullbordadt skick, att den kan i städernes allmänna brandstodsbolag mot brandskada försäkras; att hvad som af de anslagne byggnadsmedlen icke blifvit lyftadt inom 5 år efter den 1 Juli 1844, får sedermera ej utbetalas; att vederbörandes skuldebref å hela den lyftade lånesumman, sednast den 1 Juli 1850 skola vara till Statskontoret eller, jemlikt hvad numera är föreskrifvet, till Riksgäldskontoret insände; samt att, derest något eller några af dessa skuldebref efter besagde termin skulle uteblifva, kommer att i laglig ordning från kommitterade infordras ersättning för det härigenom icke behörigen redovisade belopp, äfvensom 5 procents ränta derå från och med den 1 Januari 1850 och intill dess betalning följer. Vid fastställandet af dessa betalningsvilkor bestämdes således en viss för alla låntagarne gemensam tidepunkt, då räntefriheten för de erhållna byggnadslånen skulle upphöra, utan afseende derå, att en del tomtegare först efter ett eller annat års förlopp kunde komma i åtnjutande af dem tillerkände understöd.
R:dr, löntillökning å 200 R:dr . 4,600: » 23 Löjtnanter med lön af 200 R:dr, löntillökning å 100 R:dr 2,300: » 24 Under-Löjtnanter med lön af 160 R:dr, löntillökning å 40 R:dr 960: » 3 Adjutanter, arfvoden å 100 R:dr 300: » 46 Extra Underofficerare, arfvoden å 20 R:dr 920: » 92 Extra Korporaler, arfvoden å 12 R:dr 1,104: » 1 Regements-trumslagare, arfvode 100: » 45 Spel, löntillökning å 12 R:dr 540: tillsammans 11,724: med tillägg hvaraf till nuvarande anslaget för nämnda beväring, 35,591 R:dr 37 sk. 4 r:st, detta skulle blifva förhöjd t till 47,315 R:dr 37 sk. 4 r:st. Enligt hvad det den nädiga propositionen bilagda Statsräds-protokoll gifver vid handen, vore det för Gottlands National-beväring, som är 1811 utgjorde blott 6,860 man, men efter sist hallna mönstring funnits uppgä till 8,820 man, bestädda befäl alldeles otillräckligt för denna styrka, helst (lera officerare mäste användas till mänga andra göromäl, än endast linie-tjenstgöringen, och dessutom 10 officers-vakanser redan förefunnes, hvilket betänkliga förhållande ansågs icke kunna blifva afhulpet. sä länge de ringa utsigterne till befordran och de knappa lönevilkoren föranledde för hvarje år allt större svårigheter att få afgången bland nämnda befäl med dugliga ämnen ersatt. Genom de föreslagne lönetillökningarne för öfverbefälet vunnes någon förhoppning att hädanefter kunna hålla åtminstone detta befäl fulltaligt.