Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har bort af flere ledamöter utaf Preste-St., att dessa il'rågav:de ord genom någon tillfällighet blifvit förbisedda, då författnm var föremål för sistnämnde Stånds öfverläggning; och jag har anledning att tro, att detta Stånd gerna skulle emottaga en inbjudning att förena sig i det beslut, som R. o. Ad., med afseende på denna § fattat, hvarför jag anhåller hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. derpå, att en sådan inbjudning måtte allåtas. Hr Gr. o. Landtm, förmälte, att Gr. Liljencrants hade föreslagit, att Högv. Preste-St. skulle inbjudas förena sig i det beslut, som R. o. Ad., vid behandlingen af Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning, fattat, att, med afslag å Utsk:ts sednaste hemställan i afseende å §:n 48 i förordnings-förslaget, godkänna det 4:de mom. i samma §, med uteslutande af orden »utom tillsyn vid malteller jästberedning»; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade härtill lemna bifall. Ropades ja. Föredrogs Hederv. Bonde-St:s den 8 dennes på bordet lagde prot.-utdrag N:o 272, innefattande dels de beslut, som bemäldte Riks-Stånd fattat i afseende å Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 2, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning, dels ock inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att samma beslut biträda. Gr. Liljencrants: Jag får anhålla att inbjudningen måtte punktvis föredragas. Den 13 Maj e. m. 349 Sedan R. o. Ad. härtill lemnat sitt bifall, föredrogs: Första stycket i prot.-utdraget samt § 2r Gr. Liljencrants:
Och Hiskia bad dem göra bränneoffer på altarena; och som man begynte bränneoffret, begyntes ock på Herrans sång och trummeterna, och med mångahanda Davids, Israels Konungs, strängaspel. Och hela menigheten tillbad; Och sångarenas sång och trummeternas trummetning varade allt intilldess bränneoffret öfverfaret var. Då nu bränneoffret gjordt var, bugade sig Konungen, och alle de som när honom vid handen voro, och tillbådo. Och Konung Jehiskia, med öfverstarna, bad Leviterna lofva Herran, med Davids och den Siarens Assaphs dikt. Och de lofvade honom med glädje; och de böjde sig, och tillbådo. Och Jehiskia svarade, och sade: Nu hafven I fyllt edra händer Herranom; går fram och bärer fram offer och lofoffer till Herrans hus. Och menigheten bar fram offer och lofoffer; och hvar och en af friviljogt hjerta bränneoffer. Och talet på bränneoffret, som menigheten frambar, var sjutio oxar, hundrade vädrar, och tuhundrad lamb; och allt detta till bränneoffer Herranom. Och de helgade sexhundrad oxar, och tretusend får. Men Presterna voro för få, och förmådde icke draga hudena af allo bränneoffrena; derföre togo de sina bröder Leviterna, tilldess det verk öfverståndet vardt, och så länge Presterna helgade sig; förty de Leviter stå lätteligare till att helga, än Presterna. Var också bränneoffret mycket, med det feta af tackoffren, och drickoffret till bränneoffret. Alltså vardt ämbetet i Herrans hus redo. Och Jehiskia fröjdade sig med allo folkena, att man var så redo vorden med Gudi; ty det skedde med hastighet. Och Jehiskia sände ut till hela Israel och Juda, och skref bref till Ephraim och Manasse, att de skulle komma till Herrans hus i Jerusalem, och hålla Passah Herranom Israels Gud.
Enligt 5 § 25 Kap. Rättegångs-Balken, jemförd med Kongl. Förordningen den 20 December 1851, skall Under-rätts utslag underställas Hol-rätts pröfning i, bland andra, det fall, då någon blifvit dömd lör kyrkotjufnad eller annan stöld tredje gången, eller tilltalats för brott, som å lif går; Och som, efter 20 Kap. 9 § MissgerningsBalken, rån nu hörer till sistnämda art af brott, följer att Under-rätts beslut, i fråga om rån, för det närvarande bör underställas, antingen den anklagade sakfälles eller ej. Jemlikt omförmälde, af Rikets Ständer beslutade författning, skall emedlertid rån straffas med lifvets förlust endast i det läll alt brottet varit förenadt med så groft våld att någon deraf mister lifvet; men deraf blefve åter den följd, att all underställning af Under-rälts beslut angående rån komme att upphöra i andra än nämnde fall, så framt icke annorledes varder uttryckligen stadgadt. Ett stadgande derom är dock behölligt. Rån är nemligen eli af de brott, för hvilkas bedömande fordras en särdeles urskiljning och grannlagenhet. På beskaffenheten af utölvadt väld, på farligheten af användt hot eller m. a. o. på en noggrann och insigtsfull pröfning af betydelsen utaf förekomna omständigheter beror huruvida ett föröfvadt eller tillämnadt tillgrepp skall hänföras till rån eller försök dertill, eller falla under en mildare art af förbrytelser; Och det är således omsorgen om den anklagade, sorn i detta fall påkallar en ytterligare pröfning, eller samma motiv, sorn gifvit anledning till underställning af andra mål, t. ex. angående edsöresbrott, hvilket likaledes är af en ömtåligare beskaffenhet, ehuru straffet derföre ej är af svårare art. Vid stöld åter är frågan hufvudsakligen endast om pröfning af bevisning om ett iuträffadt factum; Och då 1734 års lagstiftare påbjödo, att beslut om kyrkotjufnad Bih. till 11. St.
Och dä Utskottet ansett det lämpligast, att den, enligt den mellan Stånden af ålder iakttagna ord ning, främste Talmannen, som vore närvarande, erhöfle uppdraget att vid Landtmarskalkens förfall föra ordet; så får Utskottet för sådant ändamål till grundlagsenlig behandling vördsamt hos Rikets Ständer föreslå följande förändrade lydelse af R iksdags-Ordningen: § 46. Stånden vare medgifvet att på ett rum tili gemensam öfver läggning rörande allmän, \id Riksdagen under handläggning varande fråga sammanträda, likväl ulan rättighet a:t der b‘sluta; och föres dervid ordet af Landtmarskalken, eller, då han är hindrad af den närvarande Talman, sorn, enligt den i 21 mellan Stånden iakttagna ordning, när mast är. STOCHHOLM. tryckt hus J H. Lundberg, 18ST. Konsiilutions-U(skoHets Memorial N:o 54. 1 N:o SS. Auli. lill Exp.-Ulsk. den 17 Nov. 18S7, kl. 2 c. m. Memorial till Rikets Stunder, med förslag lill ändring i 5 och 6 §§ Regerings-Furman, angående eli nytl Stais-Departement. Konslilulions-Utskoltet, som, på sätt dess Memorial N:o 52 utvisar, af anförde skäl sett sig föranlåtet alt lius Rikets Ständer afstyrka bifall lill Kongl. Majlis Nådiga Proposition (Nio 120) angående ändring af 5 oell 0 §§ RegeringsFormen, i afseende å Stals-Rådets sammansättning, har dock funnit det dervid, bland annat, afsedda inrättandet af ett särskildt Slals-deparlemeut för allmänna arbeten och kommiinikalions-anstalter vara af den nytta och nödvändighet, ali Utskottet, dertill jemväl föranledt af en utaf Ledamoten af Borgare-Ståndet, Herr Brinck, till Utskottet ingifven motion, trott sig böra för Rikets Ständer framlägga förslag om den grundlags-ändring, sorn för nämnde inrättning vore erforderlig, hvilket förslag, ehvad Kongl. Majlis Nådiga Proposition vid innevarande
Prinsessan, som bär det i den svenska aristokratiens äktenskapskrönika fräjdade namnet Ebba, residerar i Braunfels, Rhenprovinsen, där hennes gemål utöfvar förmyndareskapet för sin äldre brors nioårige son, » regerande » fursten af Solms-Braunfels, hvars moder — prinsens och prinsessans svägerska — gift om sig med yngste sonen till tyske rikskansleren furst Hohenlohe. För ö f r i g t v a r prins Albrechts farmor född prinsessa af Mecklenburg-Strelitz och syster till hvilka dessutom genom gifte blifvit spanska hertigar af Alba, medan yngre sonen iick ärfva titeln hertig de Fitz-James och är stamfar till grefvinnan Löwenhielms gemål. Hans frände den nuv. hertigen af Alba^är systerson till änkekejsarinnan Eugénie, Den a n d r a " af dessa båda nu nämnda lysande representanter för svensk aristokrati inom Frankrikes högadel, hertiginnan de Broglie, född Staél v. Holstein, hade äfven som ung besökt Sverige, bland annat vintern 1812 — 13, då hon var en af Stockholms balstjärnor, Liksom hertiginnan de Fitz-James hade hon litterära intressen, hvilket ju för öfrigt var så godt som själfklart hos madame Staéls dotter. Hon skattades högt af både Tysklands och Frankrikes med henne den fräjdade drottning Louise af Preussen, hvarigenom till prinsens sysslingar nöra framlidne kejsar Friedrich och storhertiginnan af Baden. Hvad åter hertiginnan Fitz-James, född Löwenhielm, angår, så ä r hon dotter af framlidne excellensen grefve Gustaf Löwenhielm, vår bekante minister i Paris under ' restaurationen ', borgarmonarkin och i början af Napoleon lll:s kejsardöme.
Serskildt har, för ärendets öfvervägande och pröfning i ett helt, Utskottet förehaft nästlidne Riksdags Constitutions-Ulskotts, under N;o 5i, den 3o September 1829 aflåtna Betänkande med förslag till ändringar i Tryckfrihets-Förordningen, samt dervid enhälligt gillat de för Indragningsmagtens upphörande framställda motiv: att denna arbitraira magt, utgörande till sin natur en undantagslag, och tillkommen under numera försvunna tidsförhållanden, icke uppfyllt Styrelsens syftemål, såsom förfelande beräknad verkan, och icke heller motsvarat Representanternes förhoppningar, såsom den der någon gång fjettrat hvad, i fleres tanka, ej bort betvingas, och sällan förmått värna hvad, efter allas mening, bort skyddas. Äfvenledes delar Utskottet öfvertygelsen derom, alt den provisoriskt eller på försök införda Tryckfrihetsnämnden, till hvars återafskaffande 1815 års Riksdagsbeslut redan lemnat anvisning, innefattar, icke mindre än Indragnings-magten, en afvikelse från regeln; att denna inrättning, saknande alla de egenskaper, som constituera en sannskyldig jury eller edsvuren nämnd, öppnar fältet för strider emellan förut fattade åsigter, liknande politiska partiers, och, med detsamma, för en godtycklighet, gränsande lill strafflös väld; att följaktligen återvändandet till den öfliga, af ålder beståndande rältegångsmethoden skulle, ej allenast säkrare leda lill ändamålet, eller bestämdhet i sakens qualification, klarhet i dess utredning, lugn i granskningen och rättvisa i domslutet, utan ock närmare tillsammanstå med ett alfvarligt, sjelfständigt och ömtåligt folklynne, med det höga begrepp om borgerlig frihet, som nationens stora, redbara del under sekler fästat vid rättigheten alt dömas på skäl och efter lag, utan någon godtyckets inblandning. För öfrigt instämmer
Iltsk. cleo 17 luli, kl. Z e. ru. /Vrrr/Z^rr L?o^vo^/k/o?r i!/// ////ce^ 3/«nr/e?', K/r^äene/e Ln^t/mrr crksn/om^t /rvrr,'t ikecZ/s om /o>emrr/en /ö> L/r/m« ////i «/aAa, -/ 6//'sen Lkoc/r/o/m§ L/ott r/en 3 ^n/r ,8^o. Ilrsarenlieten kar visat, liurulecies rien as OiuncllaAS-stistarne alberl» ela tiel för Rikets 8tän<iers sammanvaro sunnit8 viel nästsöillutne liiksmötsn allt sor otillräcklig, osli »tvifvelaktigt 8>', att orsaken masts till stor elei sökas uti cist länga tielrummst smsilau liiksriagarne, kvilket ökat cts /'/o/io.d/o», 7V":o ^3. samlade ärendenas mängd, pä samma gäng, som del gjort den enskildle repissenlanlen MLIg fremmande för försvarat bans arbeten. kn inskränkning uli denna lid, frän fem lil! lre ar, i öfverensstämmelse med Li ödl a-rikels nu gällande Llats-körfallning, äfvensom ML(I 8verige8 egna aldie lag-bestämmelser 1 detta ämne, lror Lion»!. Naj:l vara afpassad ekler Lien närvarande lidens belmf; oell denna lie kaglima kiksdagarnes periodiska älerkomsl bvail tredje
Hwad ändteligen beträffar införskrifning af Utlänstt kläde till Armöens beklädnad, sä ehuru Utskottet icke kan anse de derom gällande Författningar wara uphäfne genom den, de nyss förslutne ären skedde och nu af Herr QiipcmvvLlllt öfwerklagade, införskrifning af Utlänstt kläde för Arm-ens behof, hwilken ätgärd Utskottet dock anser hafwa ej allenast warit en nödwändighet, dä all annan tillgäng pä tjenligt kläde saknats, utan äfwen stelt tillen jcke obetydelig winst för Kronan; will dock Utskottet wörd sammeligen föreflä, det till Kongl. Majit mätte i unders dänighet öfwerlenmasi att i detta afseende widtaga de mätt cch Ll6 Dcn 6 AprLk. och steg som till ändamålets winnandc kunna synas KonglMajit firmonligast; till hwilkcn hemställan Utffottct anser sig sä mycket mera bcfogadt, som en sädan rättighet äger sä nära sammanhang med Kongl. Masits höga rätt i Commandomäl, art Utskottet icke utan inträng deri tror sig kunna nägon annan tanke i detta amne yttra, samt Utskottet dessutom äger den mast grundade öfwertygelse, att Kongl. Masit wist icke lärer underläta, om det med det Allmännas båtnad och wäl är förenligt, att haldre läta bekläda Armeen med Inrikes tillwerkadc än med Utländska kläden. Alt detta underställes Riksens Ständers egcngransks ning wördsammeligcn. Slockholm den r» Martii igicr. Pä Högloft. Ridderskapcts och AdelnS magnar Hök. 6. Oxenstierna. Pä Högwöröige Preste-Standets wägnar H o k. Kl u 1 t. Pä Wällofl. Borgare-Ständets wägnar 6. H. 8 c könkerr. Pä Hederwärda Bonde-Ständets wägnar L.
Och har, under förutsättning alt det med Grefve Lewenhaupt sålunda vilkorligen uppgjorda kontrakt vunne Kongl. Majds nådiga bifall, Styrelsen i underdånighet hemställt, att ifrågasatta bygguads-föreiag, för hvilket blifvit öfverlemnade af Öfver-Inlendents-erabetet granskad ritning och kostnads-förslag, måtte få genom Styrelsens försorg verkställas, med användande, så vidt ske kan, af fångarnes egen arbetskraft; äfvensom Fångvårds-styrelsen, i afseende på de härtill nödiga medlen hemställt, att de i mån af behof finge tagas af det årliga fångvårds-anslaget, mot det de af Grefve Lewenhaupt utfästade årliga räute-belalningar i Styrelsens hufvudbok godtgjordes kontot för byggnader och reparationer å straffoch arbets-fängelserna, hvarigenom denna utgifts-titel komme att under kontraktstiden med motsvarande belopp minskas. Vid öfvervägande af detta ärende har Kongl. Jlaj:t, som anser det vara af väsentlig vigt. att vid straffängelset i Landskrona, hvilket är beräknadt att inrymma icke mindre än femhundra fångar, utväg till sysselsättning för fångarna beredes, samt finner detta ändamål kunna lämpligen och utan särdeles betungande för Statsverket, på det af Styrelsen öfver Fängelser och Arbets-inrätlningar föreslagna sätt, ernås, velat, uppå de i vidfogade Siatsråds-protokoll närmare utvecklade grunder, härmedelst föreslå Rikets Ständer, att, af anslaget till fångars vård och underhåll mätte få, i mån af behof och med de vilkor för medlens återbetalning, hvarom Fångvårds-styrelsen hemställt, användas ett belopp af högst Femliofemtusen R:dr Banko för utförande vid Landskrona fästningsfängelse af det byggnads-företag, som i Fåugvårds-slyrelsens ofvanbcrörda underdåniga skrifvelse finnes omförmäldt. Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse N:o 132. De till detta ärende hörande handlingar bifogas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständers Stats-Ulskott med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen.
Lagutskottet har ansett det icke vara Uppropsböternes större eller mindre belopp, som skall förmå Parter till inställelse att kära och svara, då lagligen ståmdt är, utan hufvud.sakligast den i tvistemål, med det förfallolösa uteblifvandet, förenade påföljd för kåranden , att gälda den tillstådeekomne Svarandens Rättegångskostnad, och för denne sednare, att dess uteblifvande icke uppehåller sakens afgörande på de skäl käranden företer. Genom Lagens bestämda stadgande härutinnan är således utvägen, både för den ene och andre Parten, betagen, att genom uteblifvande bereda uppehåll i Vederpartens rått, och då det följakteligen icke leder till något ändamål, att enligt Eric Pehrssons förslag, fördubbla de uti 12 Cap. 2 §. RättegångsBalken stadgade Uppropsböter, har Utskottet icke funnit skal, att för detta förslag tillstyrka bifall. Deremot har Utskottet, i anledning af Herr Ekstrands motion, funnit, att ehuru med stadgandet uti 2 Mom. af nyssnämnde §. ’’kommer hvarken Kärande eller isvarande innan Tingets slut, Bote dubbelt," LagStiftaren tillika af sett enahanda tillökning i Böterne för Part, som vid StadsDomstolarne sig icke infinner, inom Rättegångstimmans slut, helst berörde Moment eger san> loa Lagutskottets Betänk,viden. manhang med det föregående, hvaruti så väl Landtsom StadsDomstolarDe äro uttryckligen nämnde, detta Lagbud likväl icke innefattar den tydlighet och bestämdhet, att ju olika tillämpning deta! vid StadsDomstolarne kan ega rum; hvarför Utskottet, till befordrande *f enhet i LagSkipr.in» gen, trott sig böra föreslå, att genom utfärdande förklaring öfver 12 Gap. 2 §. RåttegångsBalken, Andia Momentet må erhålla denna lydelse: ''Kommer hvarken Kärande eller Svarande, å Landet, innan 7 ingets slut, eller i Stad, innan Rättegångstimman ute är, bote hvarthera dubbelt.
Jag begär intet bättre än delta tillfälle; och det är just för alt få det, som jag anhåller om anstånd. Vore Hr Gunther så conseqvent, som han säkerligen tror sig om, så skulle han, när många andra befinna sig i samma ställning som jag, låta oss få rådrum att pröfva riktigheten af hans mening. I undervisningsfrågan fick jag fem år på mig, nemi. från 1823, när jag på detta rum bestred det nya systemet, till år 1828, då jag med comitéens fleste ledamöter deltog i det betänk., hvarigenom systemet förordades lill försök allena, och hvarefter jag, så godt jag kunnat, bemödat mig om dess utförande och försvar. Hr Munck, som yrkat, att man borde borttaga kroppsstraffen för militären, har dock förklarat, att det icke vore välbetänkt att göra det genast, och han kallade med detsamma kroppsstraffen för vaniirande. Må detta hans uttryck angående en behandling, som han vill för militären bibehålla, tjena såsom någon qvittning för den brist på skonsamhet, som andra talare sökt påbörda mig, mot ett stånd, der äfven jag velat bibehålla samma straff. Jag har i min lefnad tillräckligt sett hvad krigaren är värd, för att veta hvad aktning jag är honom skyldig, och hvilken jag aldrig skall upphöra alt honom egna. Ilr Ekströmer har såsom läkare förklarat, att ensamhetsfängelse icke verkar förderfligt på fången. Det skulle således synas förmätet af mig, som icke är läkare, alt fortfarande påstå motsatsen; om jag ej kunde andraga en annan läkares yttrande ur en bok, sorn Hr Ekströmer, om jag rätt minnes ordet, förklarat vara ovärderlig, nemi. Hr Hagdahls berättelse. Han som sjelf är läkare har åberopat en annan läkares yttrande. Det är således 2 gånger läkare på ena sidan mot en gång läkare på den andra.
Men detta hopp rnförloradt, och flera nederlag har jag Ijdft i mina bemödanden, att bättre, än som skett, aflöna Rikets vigtigaste Embetsmän ordi Domare. Dessa motgångar skola likväl iclöe afskräcka mig, att för dem, som återstå, el-? ler för närvarande Armeen, söka göra hvad V sorn möjligen kan åstadkommas. Man har mot ökade anslag inyänt, att, / i44 Den 5 Octo ber f. rn. om Armeen bättre organiserades, skulle medlen räcka till. Det är möjligt; jag iir icke i stånd att bedöma det; men hvad jag kan inse är, att en sådan förändring med en till det mesta indeldt Arme skall fordra längre tid, och att många af de tjenande aro så illa aflönta, att de ej kunna afvakta förändringen. Skulle denna egentligen bestå deri, att, såsom man yrkat, indraga det för Beväringsmanskapets skull tillsatta 3idje BataillonsBefälet; så borde man tillika uppgifva, hvem som i stället skulle öfva och bevara detta manskap från det bedröfliga Öde, hvilket åren 1808 och 1809 öfvergick Landtvärnet. — Vili man icke gifva erforderliga anslag till Armeen; så är det bättre att inskränka dess antal, än att genom ett tvärt nej, som tvifvelsutan är det minst fosterländska af alla handlingssätt, bibehålla en obelåten personal, och lemna förråden lomma. Man har anmärkt orikligheten af att bevilja mera än Kongl. Majit begärt. rengtporten har redan upp• i är utöfver Kongl. Majits pr'0| osition, utan öfver StatsUtskottets försl;^, , som tillökningar sättas i fråga. Att ri.ibböingar uppkommit derigenom, att Statsutskottet utgått från andra grunder änKongl. /Majit, är ock naturligt. TiH upplysning om förbållandet mellan extr*» behof och extra tillgångar, torde Mei Friherre Sp 1 v
— Hemtrefnaden i familjen, och all deras hjärtlighet vande mig allt mer och mer att betrakta mig sjelf så godt som medlem deraf, och den tydligt växande böjelsen från Signes sida kunde ju icke hålla mig alldeles oberörd. Vi äro gunås svaga i det fallet, litet hvar I — Det lägrade sig verkligen ett töcken öfver det gamla, som gjorde konturerna mindre klara och tilldragande, och mina känslor kommo i oreda, o m jag så skall säga. » Han gjorde ett uppehåll och såg upp i taket med en drömmande min, som o m han grubblade öfver, hur allt det der egentligen kunde komma sig. 6, L a g e » Stackars Endis! » sade Sinding lågt, och som för sig sjelf. — » Ja, stackars Endis! » upprepade Hahne i samma ton. Och så följde en liten paus, hvarpå Hahne återtog: » Just, då jag stod färdig med min af handling, insjuknade konsul Behrman häftigt i en lunginflammation, som snart derefter medförde döden. — Den gripande sorg, som bemäktigade sig alla i huset under denna tid, delade jag i lika hög grad, och kände mig mer än någonsin fästad vid dem. — Man säger, att gemensam sorg är ett mäktigt band mellan tvänne hjertau, och så visade det sig också här. — Signe och jag täflade om, att söka lindra den sjukes sista stunder, och vi lemnade sällan hans sjukbädd, utom då han sof och vår närvaro skulle varit störande. Vår smärta var lika stor, och det var under denna tid, som jag på fullt allvar trodde, att jag älskade henne och icke var i stånd att bibehålla Endis bild i min själ, då som förr. Så sutto vi en afton, medan den sjuke slumrat in i förmaket. Endast brasan i kaminen upplyste rummet, och, öfvergifvande sig som ett barn åt sin sorg, sjönk Signe gråtande mot mitt bröst, der vi sutto i soffan. Helt säkert var hon ej fullt medveten om hvad hon gjorde; stunden var ej egnad för konsiderationer, och, utan en tanke på annat än deltagande och begär att trösta, började jag smeka hennes hår och tryckte slutligen en öm kyss på hennes panna — Dagen derpå bad mig den sjuke att få säga några ord.
R:dr årligen, ansett densamma böra tilläggas sistnämnda anslag, som således komme alt upptagas till 11,250 R:dr. 4:o Uli det lör Gripsholms Slott nu bestämda årliga anslag, 2,550 R:dr, är af E. K. Maji äskad en tillökning af 2,450 R:dr, så alt detta anslag skulle komma att utgöra 5,000 R:dr. — För behofvet af denna förhöjning hafva såsom skäl uppgifvits prisstegringarne på löner, dagsverken och materialier samt omöjligheten att med nuvarande anslagssumma, hvilken i det närmaste varit oförändrad alltsedan år 1818, bestrida underhållet af Gripsholms Slott, hvars anslag för öfrigt vore mindre än något af de öfriga lustslottens; oaktadt det förra med tillhörigheter kräfde större utgifter, än vid de andra lustslotten, med undantag af Drottningholms Slott; Och då någon synnerlig nedsättning i nu gångbara pris å dagsverken och materialier ej torde vara att emotse samt de inkomster, af arrenden och hyror, som Gripsholms Slott har att årligen påräkna, enligt hvad vederbörande upplyst, äro jemte nuvarande statsanslag otillräcklige för underhåll af de dyrbara, till större delen åldriga byggnaderna m. m. å detta Slott, vid hvilket många historiska minnen äro fästade, hafva Rikets Ständer bifallit, alt berörda anslag må ökas med det äskade beloppet, 2,450 R:dr årligen. 5:o Äfven uti anslaget för Hagn Lustslott och park har E. K. Majit begärt en årlig tillökning af 3,500 R:dr; Och hafva Rikets Ständer, med hänsigt till hvad Statsråds-protokollet i detta afseende innehåller, samt då Rikets Ständer anse Haga Slott och park, hvilken sednare erbjuder en af de vackraste och mest omtyckta promenadplatser i hufvudstadens omgifningar, böra väl vårdas och underhållas, funnit sig böra bifalla hvad E. K.