Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddcrskapets och Adelns ^leuu.u den 12 Junti 1809. S. D. Föredrogos följande punkter afe n»tUutioi-s Utskottets Regeringsformen åtföljande Betänkande, hwilka ännu äterstodo at afgöra, nemligen: 1:0 Rörande den i Lon8titution8 Utskottet rväckta fräga, sä wäl at ibland Swensta Folkets Fullmagtige uptaga Ofrälse Bruksidkare och Jordägare, hwilka förut ej nägon röst wid Riksdagen hafwa, såsom ock, efter hwad genom allmänna skrifter blifwit yrkadt, at i allmänhet omskapa Kexreseutation8 sältet. 2:0 Om inrättningen af en Lag - och HusHällnings-Beredning, hwars föremal skulle wara at befordra Laqarnes nyttiga och warsamma granskning, samt insamlandet af sädana uplyöningar, som til landets kännedom i o^onomiskr och Ltsri8si8kr afseende äro af nöden; Rörande kwilka bägge frägor Ridderstapet och Adeln beflöt, at de, likasom stedt med de wid Regeringsformen under ventiikuionen derom gjorda anmärkningar, til conittimtious Utskottet skulle äterremittk-rL8, för at der under innewarande Riksdag til afgörande företagas; samt » , 5 3:o Rörande det af Herr l^onswlye, foKLS Lamuel, gjorde förslag, om inrättandet af För - Dm 13 Iunik. K77 Forlikmngs Domstolar; hwilken sistnämnde fräsa Rwöerff-:pet och Adcln ansäg böra til LagUtffottkts pröfning remitteras. Och skulle Utdrag af Li-otocoilet kärom de öfrige respeccivs Mcd-Ständen wänligen meddelas. tU 8u^ra.
St:s bifall, att den för ändamålet beviljade summan icke må bestämmas till något visst belopp om året, utan vara tillgänglig att få lyfta i mån som arbetet fortgår och de förut lyftade medel blifvit behörigen redovisade. Gr. Posse, Fredr. Salomon: Sedan, genom Hr af Uhrs yttrande, jag till en stor del är förekommen rörrde det ämne, hvarom jag ville tala, nemi. örn Höganäs hamnbyggnad; så vill jag icke åter upptaga R. o. A:ds tid med att upprepa alla de anledningar, hvarföre jag anser denna hamnbyggnad både nyttig och nödig. Jag är icke man af yrket och kan icke bedomina hamnens mer eller mindre lämplighet, men jag kan bedomina de stora fördelar, sorn denna hamns anläggande skulle tillföra landet. Jag kan icke annat än på det högsta tillstyrka, att detta måtte blifva beviljadt, isynnerhet då jag tror, att vära tillgångar för det närvar, kunna medgifva en sådan utgift. Jag känner specielt, att icke inom Utsk. den tanken varit allmän, att afslå det anslag, som blifvit af Storainirals-embetets tredje afdelning föreslaget. Jag tror alt en ganska liten majoritet har gifvit delta afslag, och jag anhåller derföre om återremiss af betänk, i denna del. Ett annat ämne, i afseende hvarpå jag anhåller om detsamma, är anslaget till väganläggningar, och i frågan derom conformera!' jag mig med hvad Frih. Tersmeden yttrat. Utsk. har bifallit 5o,ooo r:dr. Äfven jag önskar alt detta anslag måtte fördubblas. Jag kan göra det med så mycket mera skäl, som jag säkert i detta hänseende talar för en ort, der detta behof är aldra störst. Jag får likväl säga, att jag i detta betänk., efter återremissen , önskade en liten förändring, emedan anslaget der tillstyrkes ”för omläggning Den a5 November e. m. 365 och förbättring nf backiga eller eljest mindre tjenliga delar af de allmänna landsvägarna.’’
U. Ig Mars i835* rialet, Nro 84, med förändringen, enligt Utlåtandet N:o 10g, bifölls; Nto ii o, i anledning af de inom 3: ne Riks-Stånd gjorde, och lill Utskottet remitterade anmärkningar emot Utskottets, i Memorialet ]V:o 88, afgifne förslag lill åtskilige förändringar i i Art. af i83o års Banco-Reglemente: Memorialet N:o 88, med förändringar, enligt Utlåtandet N:o i ioy gillades, endast med den olikhet, att slutorden nli punkt. 3 mom. 1, i förslaget, skola blifva, i stället för de af U.tskottet föreslagna, följande: ”så vida Banco-Fullmäglige finna, att dessa föreskrifter icke strida emot Rikets Ständers beslut;” N;o 111, med öfverlemnande af förslag till reglementarisk» sladganden, motsvarande 5 Art. 1 Afd, i 1830 års Banco-Reglemente: återremitterades; och JV:o 112, med öfverlemnande af förslag lill reglementariska föreskrifter, motsvarande Afdelningen 1 al Art. 4 ut;i i83o års BancoReglemente: återremitterades. S. D. Föredrogos å nyo Constilutions-ZJtskbttets Memoria], N:o ioo, med föreslående af ett tillägg vid 1 och 4 morn. Tryckfrihets-Förordningen; N:o 101, med förslag till ändringar i 1 §. 6 och 8 mom. Tryck friliets-Förordningen; IV:o 102, med föreslaget tillägg i Tryckfrihets-Förordningens 2 § 4 morn.; JJ:o io3, med föreslående af ett tillägg vid Tryckfrihets-Förordningens 3 §. 8 morn,; ]V:o 104, med föreslående af ett tillägg i Tryckfrihets-Förordniugens 1 §. g inom.; och N:o io5, med förslag till ändring i i:sta undaritags-punkten af 4 mom. a §.
I anledning af Kongl. Majtts Nå* diga Bemiss i fråga om ersättning af dé förluster åtskillige Jordägare lidit genom Trollhätte Slussverks uppdämning, N:o 196. Börande Förvaltningen af Strömst holms och Kongsöhrs Kongsgåidar och ' Stuteris Inrättning. Nto 197, I anledning af Kongl. Majtts Nl| diga Bref, rörande JustitiseBådet m, m. J. B, Bloms Pension, vid afskedstagande^ Företogs till pröfning StatsUtskottets den $ dennes under Ko 456 afgifne samt den 9 derpå följde eftermiddagen, på bordet lagde, Betänkande, i anledning af gjord ansökning om liqvid för Grefliga Gyllenstjernska famillens påstådde fordran, i stöd af arfsrätt efter Konung Carl VIII Knutson, 54 Den J6 September e. m. Grefve Cronhjelm, Polycarpus, anförde skrif» tel igen: (Se Bilagen Nto i) Herr Hammarsköld, Lorenzo: Då det redan för tjuge år sedan blifvit genom den strängaste histori. ska forskning bevisadt af Rimkrönikan, Olaus Petri, Lagerbring och Dalin, att Konung Carl VIII Knutsons förmenta lån äc rent factice, och att hela denna fordran endast är grundad på ett verkligt skälmstycke; så är det klart, att om någon hade rätt att reclamera utlemnade penningar, vöre det väl Staden Danzig, men alldeles icke Gyllenstjernska familjen hvilken hvarken genom Konung Carl Knutson eller någon annan utbetalt eller lemnat en enda Örtug. Derföre kan jag för min del icke annat än tillstyrka bifall till StatsUtskottets i förevarande äm; ne afgifne Betänkande. Grefve Cronhjelms
Utsk. har icke för denna stätsreglerings-period velat bestämma några löner på stat, och har derföre i st. f. att fastställa en viss lön för en Kammarskrifvare och en Kanslist, ställt ett arfvode till samma belopp till K. Hvad angår den omständigheten 208 Den 21 Oktober e. m. att någon ordinarie embetsman icke skulle vara att tillgå för att vid inträffande förfall för Sekreteraren ingå i hans ställe, så händer det ofta vid Rikets Collegier att man i brist på en ordinarie embetsman nödgas förordna en extra ordinarie embetsman att bestrida Sekreterarens tjenst, och då sådant kan gå ari der bör det äfven kunna låta sig göra vid ÖfverluteudentsEmb. Jag anhåller således om bifall till Utsk:s förslag. Hr Hjerta: Den siste talaren bär visserligen rätt då lian yrkar, att man vid bestämmandet af anslagen till detta embetsverk bör gå till väga på samma sätt som vid öfriga embetsverk, men med afs:de på de arkiv och de handlingar som finnas i OfverlntendentsEmb. är det af stor vigt att det finns kontinuitet i tjenstemanna-personalen, och att Ofverlutendenten kan engagera en person, som derigenom att lian kan hoppas på en stadigvarande plats blir intresserad af att taga kännedom om de ganska vigtiga frågor der förekomma rörande Kronans hus och byggnader. Jag anser derföre att K. o. Ad. i detta fall bör bifalla K. M. Propos., synnerligast som man derigenom skulle gå OfverIntendeutsEmb:ts egna önskningar till mötes. Hr Gripenstedt, Joh. Aug.: Hr Hjerta har enl. min tanka fullkomligt rätt i hvad han yttrat, och då Hr Liljehöök yrkat att man skulle gå tillväga på samma sätt med detta embetsverk, som med åtskilliga andra, så får jag fästa hans upmärksamhet på att förhållandet här icke är alldeles lika. Vid öfriga embetsverk, der redan finnas ordinarie embetsman, kari man utan att neka för ärendernas gång, låta den af K.
Den kris, som förestår näringarna och som redan inträffat i andra länder, kan icke hafva en så hastig verkan, utan förmodligen räcker den i flera år och, då den inträffar, skulle efter all sannolikhet bankofullmäktige förr eller sednare blifva nödsakade att vidtaga de åtgärder, hvartill de äro berättigade, dä silfverfonden för mycket anlitas, nemi. att minska utlåningarna och göra indragningar på sedelstocken. Vid sådant förhållande tror jag, att man icke bör allt för mycket utsträcka utlåningarna, ty otvifvelaktig! skulle det medföra stora olägenheter för näringarna, om man först utsträcker utlåningarna och sedan minskar dem och jag tror äfven, alt af detta skäl man icke bör bifalla tillökningen. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Genom det beslut, R. o. Ad, redan fattat, är det klart, alt, om Utsk:s förslag bifalles, någon betydlig utvidgning af sedelstocken icke kommer att äga rum. Den blir icke ens ökad till det belopp, Utsk. förutsatt, genom den för fastighets-belåningen föreslagna tillökning med 500,000 r:dr. Må detta vara nog om den saken. Låtom oss derefter fästa närmare uppmärksamhet på det till stånd, hvaruti våra fabriker ofelbart komma att sig befinna. Hr Åkerman har nemi. sagt, atl den kris i handelsverlden, som re - 202 Den 19 April e. m. dan börjat och visat så menliga följder i andra länder, skulle äfven i sin mån drabba våra näringar och måhända snart vara för handen. Om så är, hvilken påföljd kan den då hafva? Utan tvifvel den, att afsättningen inom landet blir trögare än förut, enär bergsmän och andra som icke heller få afyttra sina varor, följaklligen icke kunna, för brist på penningar, göra samma uppköp som förut. En annan olägenhet lärer derigenom äfven uppstå för våra fabriker, nemi. att det obestånd, hvaruti andra länders fabriksidkare råkat, tvinga konkursmassorna att sälja sina upplag till hvad pris som helst. Man kan följaktligen förutse en införsel till Sverige af varor, hvilka i andra länder köpas till vrakpris, hvilkas försäljning här mäste högst ofördelaktigt verka på våra näringsidkares afsättning.
Jag anser ifrågavarande ämne af vida större vigt, än man i allmänhet föreställer sig vid dess första betraktande. Jag utbeder mig derföre, att få fästa Den 16 Februarii f. m. 49 Fasta Utskottets1 uppmärksamhet på vigten deraf, att noga göra sig reda för verkningarne af de stora allmänna arbetsföretagen, då de ej utgöra resultat af den utvecklade arbetskraft, som på stället kan disponeras. Jag vill härmed säga, att då sådane stora företag verkställas genom en Från andra orter samlad arbetsstyrka, bör man först betrakta den följd, att genom den mängd arbetare, som dragas från hembygden och sin vanliga sysselsättning till de trakter, der arbetet är i fråga, arbetslöner ne i de aflägsnare orter, derifrån arbeta,rne blifvit dragne, nödvändigt skola höjas. Härtill kommer äfven den höjning i arbetslöner, som genom sakens natur skall inträffa i trakterne af det ifrågavarande arbetet; och slutligen uppstår en allmän stegring af arbetslöncrne i hela landet. När derefter företaget är fulländad!, och den ditlockade folkmassan icke allt framgent i trakten deromkring kan finna sin bergning, tvingas den att återgå till sin förra hemort, eller söka sin utkomst på andra ställen. Derigenom fällas arbetslönerne åter lika våldsamt. Må man ej häraf sluta, att jag anser alla allmänna arbetsföretag förkastlige. Jag tror tvärtom, att de ofta kunna vara af mycken nytta, men jag önskar, att Utskottet ville fästa uppmärksamhet vid de förhållanden jag om nähl t, och göra sig reda för, att det gifves en mängd allmänna företag, hvilkas »3 H. 4 5o Den 16 Februarii f. nr. allmänna nytta heror deraf, att den arbets» kraft, hvarmed de verkställas, kan förblifva på den ort, dit deri blifvit dragen, och att dessa företag i annat fall måste leda lill så väl allmän som enskild skada. Dessa anmärkningar syfta tydligen på Götha Canal och alla Canaler. Jag tror att om Götha Canal blifvit fullbordad med den folkmassa, som i orten var att tillgå, eller som der kunnat bosätta sig, skulle man redan af detta företag sett en helt annan elfect, än under närvarande förhållanden, då det blifvit verkställdt med biträde af krigsmagten.
»helsa du vår syster, att vi behöfva våra brokiga lappar sjelfva; ty vi skola också sömma sadel-täcken åt våra fästemän, och kunna väl äfven ha lust att fägna dem med någonting rikligt rart.» Kråkan vände nu hem med sådan besked, och kom till jord-kojan, och förtäljde sin matmoder hvad svar hon hade fått. Men den lilla råttan log, att hennes styf-systrar lupit i snaran, och tyckte sig väl kunna märka på deras svar, att hennes käraste ej skulle bli den som fick det sämsta sadel-täcket. Det gick så tre hela dagar, och allt satt den yngste prinsen i den lilla jord-kojan, och åt och drack och mådde som perla i gull, medan hans begge bröder uppe i kungs-gården fingo nöja sig med hafre-kakor ock spicke-sill, och deras gångare fingo icke annat till lifs än torra halmen. När nu fjerde dagen kom, togo prinsarne hvar på sitt håll farväl af sina fästemör, och gåfvo sig på väg emot hemmet. Vid de så åter möttes i väg-skälet, märktes en stor olikhet dem emellan; ty den yngste prinsen var ännu frodigare än förut, hans gångare dansade under honom, och hans sadel-täcke glimmade som en sol: deremot redo hans begge bröder på utsvultna ök, och voro så hungriga, att de knappast orkade sitta qvar i sadeln; men deras täcken voro sömmade af brokiga band och gamla lappar, så det var både ynk och löje att skåda. De äldste prinsarne hade nu tappat något af sin storlåtighet, ehuru de ännu icke kunde låta bli att tala om sina kärestors myckna rikedom och andra förträffligheter. Men värre gick det när de kommo hem. Då hade konungen och mycket folk stadnat vid borga-grinden, för att spörja om deras färd, och till att se hvad präktiga sadel-täcken de skulle föra med sig. När nu prinsarne kommo ridande, och alla fingo se hvad skillnad det var i deras utstyrsel, kan man väl tro att de äldste bröderna inte vunno mycken berömmelse af sin resa.
S'lals-Vlskotlcts Vt låtanden N.s i Q och 20. 1 N:o 19. Ankom till Exp. Utsk, den 10 Mars, kl» 2 e. m. Utlåtande, i anledning af erliållen åter remiss af Utskottets Betänkande N:o 10. Hedervärda Bonde-Ståndet liar, på grund af derstädes gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitterat dess under N:o 10 afgifna utlåtande, angående aflöuingen för ilen hos Riks-Slånden och Utskotten anställda Canzlipersonal och vaktbetjening; men som detta utlåtande, enligt Utskottet tillhanda komne Protocolls-utdrgg, blifvit af de trenne öfriga Riks-Stånden bifallet, så anser Utskottet, vid sådant förhållande, de af Hedervärda Bonde-Ståndet Utskottet meddelade anmärkningar icke kunna föranleda någon ändring i Rikets Ständers, enligt §. i Riksdags-Ordningen, redan fattade beslut. Stockholm den 10 Mars 1840. Reservationer äro häremoL anmälda af: Anders Andersson från Skaraborgs Län, Gustaf Apelgvist från Blekinge, Bengt Gudmundsson från Hallands och Sone Persson från Malmöhus Län. N:o 20. Ankom till Exp. Utsk. den 10 Mars, kl, 11 f. m. Utlåtandej angående Kållands Härads invånares rättighet att erhålla utsyning på Kronoparken Rådaås. Under åberopande af en, vid sistförflutna Riksdag, utaf numera aflidne Riksdags-Fullmägligen Anders Danielsson i enahanda afseende Ihh. till R. St.
Fabriksoch Handtverks-ordningen'. 3 § morn. b innehållande Utskottets tillstyrkan att Rikets Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet måtte anhålla, alt garfvare, karduansmakare, sämskmakare m. fl. må i denna § upptagas bland de handteringar för hvilkas utöfning mästerskap erfordras. Afslogs. Utskottets yttranden och framställningar angående öfrige i betänkandet vidrörde §§ af Fabriksoch Handtverks-ordningen godkändes och bif ollos. Samma Utskotts betänkande N:o 98, i anledning af väckt motion om burskaps-egande handtverks-mästares befriande från skyldigheten att, vid besigtningars och kostnads-försiags uppgörande för Kongl. Majits och kronans räkning biträda. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 19, i anledning af väckta frågor om ändring uti nu gällande bestämmelser rörande slängsel-skyldigheten, och blef samma betänkande till alla delar af Ståndet bifallet, utom 1 morn., innefattande tillstyrkan af underdånig anhållan om utfärdande af en författning, hvarigenom stadgas, att der delegare i hemman eller bylag, ett eller flera, enhälligt öfverenskomma att stängsel emellan dei’as egor viss del deraf ej upprättas eller hållas skall, sådane föreningar skola för giltiga anses; i hvilket fall hvarje jordegare skall ansvara för vården af dess kreatur och gälda den skada, som å de under öfverenskommelsen inbegripne egor af dess kreatur kunna göras; samt att en sådan öfverenskommelse icke må brytas, utan att minst två tredjedelar af delegarne samtycka till dess förändring eller upphäfvande; delegare dock ej förment att sina egor serskildt instänga, der han stängseln ensam hålla vill; hvilket mom. blef af Ståndet afslaget. Samma Utskotts betänkande N:o 20, i anledning af väckt motion om föreskrifters meddelande i fråga om anläggning af anstalter för ängsvattning; och Prot.-utdrag den 6 Juli 4848.
Man hade tillika å Ständernes sida uttalat en grundsats, att låta dem, som genom obarmhertighet i egenskap af husbönder öka fattighjonens antal, umgälla sin hårdhet. Jag anser ett dylikt steg vara så mycket riktigare, sorn R. o. Ad:s beslut, hvilka i dessa hänseenden skiljt sig från de öfriga Ståndens, måhända kunde komma att af elaka uttydare förklaras icke såsom en hyllning åt mensklighelen utan såsom egennytta hos godsägare. — Frill. Sprengtporten säger: ”L)å någon medlem af ett fattigvårdssamhalle sysselsätter ett större antal gift arbetsfolk.” Jag föreslår att ordet ”gift’’ mätte borttagas, på det mari ej måtte göra svårigheten att få arbetsförtjenst större för dea gifte än för den ogifte. Vidare: ’’eller i allmänhet utöfvar sin näring på ett salt, att derigenom fattigvården betungas i 43o Den 13 M11 r s f . ra. en högre ninn:” På det att ordet ”betungas” ej måtte antagas såsom något, hvilket redan inträffat, utan som blott möjligen kunde blifva en följd af förhållandet, föreslår jag den förändring, att orden måtte lyda: ”derigenom fattigvården är betungad i en högre mån, än som må kunna anses motsvarad af de bidrag, som af honom erläggas, må en särskild lattigvårdsafgift kunna honom af fattigvårdsstyrelsen åläggas, icke öfverstigande af hans andel i de allmänna fattig vårdsbidragen.” Lika med åtskillige talare tillstyrker jag att -J måtte förbytas till —-J-är nog ringa, om man betänker, A ena sidan, den fördel en godsägare kan hafva af ett staltorparesysteine, oell A den andra, den skada, församlingen kan hafva genom de ökade faltigvårdsafgiflerna och den ökade brottsligheten bland en talrik utblottad menniskoskara. Om hälften tages utöfver hvad en godsägare i alla fall skall bidraga, så anser jag det icke vara för mycket för honom.
För öfrigt är Utskottet af deri öfvertygelse, att införseln af utländsk råg bör inskränkas endast till ritorr råg, och att vissa sorter spannmål , såsom hvete, arter och hafre, samt äfven alla spannmåls-fabrikater, såsom malt, mjöl, gryn, til och bränvin till införsel aldeles förbjudas. För Den 17 Juft. *57* För tandtbrufoefS framgång är Bränvfns-bräribingen af <!en största vigt och nödvändighet* Den befordrar och uppmuntrar Dandtmannens omtanka Och bemödanden för productiönen af säd och jord-frukter, genrirh hvilkas ånVändandé till Bränvirts-bränriing densamma återskänker fördubblade capital, i det att deri, med bibehållande af ett redan gifvet, åstadkommer ett nytt af lika värde, orri ej derutöfver. Denna handtering äger ett Sa alldeles afgjordt bifall för sin nytta, ätt något tvifvelsmål derom ej kan äga rum.
Tager någor Rättens offentliga anslag bort; böte Tjugu daler. 11 §. Denna § är sålunda ändrad: Nu kunna sådane omständigheter sig yppa långt efter, sedan dom och utslag fallit, att förklaring deröfver nödig är; den bör ej vägras. Ar Häradshöfding, som dömt, ej då i samma Rätt; gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden. Äro i Rädstufvuoch Hof Rätt ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de dom före äro; då böra de, som sedan der domare blifvit, utslaget förklara Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas. 25 C a p. , 1 §. Denna § sådan den lyder i Kongl. Förordningen den 12 Mars 1830, ändras sålunda: Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Hårads-Rätt i hufvudsaken, å Tinget eller vid laga syn i jordatvist, eller husesyn å frälseeller skattehemman, fällt häfver; då må han vädja med Tre daler under Hof-Rätt, antingen genast eller sist innan åttonde dagen gått till ända, den inräknad, dådomen föll. Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och sätte dagen ut, då parterne skola till Ilof Rätten komma, den vädjande, att gifva sin inlaga in, och svaranden att den anamma, utan stämning eller annan kungörelse; så ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, efter thy som i 26 Cap. stadgas; vare ock den, som vunnit, skyldig att underrätta sig af Domaren, om vädjadt är; och der sä skett, läte ock han det teckna, till sm rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras serskild betalning före. Vädja ds båda; gånge dermed sammaledes. Vädja de ej, som nu är föreskri fvet; stände Härads-Rätts dom fast. 2 §. Denna § skall erhålla följande lydelse:
Enligt hvad Utskottet, uti Betänkandet Nio 3^ anfört, är egenskapen af ett för slags-anslag den, att, om brist uti ett sådant, till beloppet på förband icke beräkneligt, men till viss summa å stat uppfördt anslag uppstår, samma brist Stats-Werket hvarje år ersättes af Riksgälds-contoret, emot det att, i fall besparing uppkommer, sådan likaledes för hvarje år sistnämnde "Werk godtgöres; hvaremot reservations-anslag äro sådane, der besparingarne, utan att sammanblandas med luifvud-titelns öfriga besparingar, kunna för ett följande år disponeras, endast till det föremål, hvarför anslaget blifvit afsedt. s Bd. till R. St.
Vid 1847 års slut voro deri inskrifna 82 flickor, hvilka njöto undervisning af en Lärare, hvars lön utgjorde 300 R:dr. Alla tre ordinarie Lärarne vid Folkskolan hafva äfven fria boställsrum och ved. Ofvannämnde löner, arfvode till en Vaktmästare, uppköp] af böcker och öfrige skolmaterialier betalas dels af den andel i Folkskole-afgiften, som från Stads-Nämnden årligen erhålles, dels af en inom Församlingen åtagen afgift af 4 skillingar för hvarje R:dr efter 2:dra Artikelns bevillning, samt 6 skillingar af hvarje mantalsskrifven person. Handtverks-Skolan, hvaruti undervisning Söndagarne klockan 1 till 4 e. m. meddelas Gesäller och Lärlingar af en Lärare, som derför uppbär i lön 66 Ralr 32 sk. Denna lön, uppköp af Biblar, utdelade såsom premier samt skrifmaterialier bekostas af räntemedlen å framlidne Viktualieliandlanden Er. Broman Erikssons Testaments-fond, stor 10,000 R:dr. Lärjungarnes antal har utgjort 20 å 30. 36 f) Ulrica Eleonora Församling: Flick-Skolan. Undervisningen bestrides af en Öfverlärarinna med 230 R:dr samt en Underlärarinna med 100 R.dr i lön, jemte boställsrum. Skolbarnens antal vid 1847 års slut utgjorde 80. g) Hedvig Eleonora Församling: Den uti sednaste Berättelsen omförmälda Fattig-Skolan samt Skolan för fattiga Flickor hafva från och med 1847 blifvit ordnade till Folk-Skolor, af hvilka samma år den ena, motsvarande f. d. Fattig-Skolan, och gemensam för gossar och flickor, hade 150, och den andra, för flickor, 70 Lärjungar. Under loppet af berörde år hafva 2:ne nya Folk-Skolor blifvit bildade; en allmän Skola för både gossar och flickor, och en Flick-Skola, hvilka dock icke voro öppnade vid årets slut. Uti den förra kunna emottagas till undervisning 200 och i den sednare 70 barn.