Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett lösryckt sjelfsvåld for med stormbevingadt larm, Och bräckte alla band, och bar en Titans-arm Mot himlens egen thron ... Hvem var, försagda slägte, Den engel, som sin hand åt dig i fallet räckte, Slöt dig, på villors brant, i milda armars skygd, Och hägnade din rätt, och bergade din dygd? Det ges en stilla makt, J jordens millioner! Som, genom seklers djup och öfver spridda zoner, Ej vek för ödens hot, ej dog för stormars röst Och denna ädla makt var Känslan i ert bröst. O! säg ej, der du går i tankens högre dager, Säg ej, o filosof! ”att känslan oss bedrager; Att, öfver sinnens krets allena trygg och ren, Går sanningen sin gång, och annat allt är sken” ... O ja! hon går sin gång högt ofvan menskosinnen J, hennes älsklingar! jag helgar edra minnen, Jag står med vördnad upp för edra stora namn Men om den himmelska försmår en dödlig famn, Om ej en ändlig syn fördrar dess glans, om ingen Ur stoftet vågad blick än hunnit bakom tingen: Hvar står det tankemål, som ej af sinnet käns? Det är blott hjertats hopp, som öfverfar dess gräns Jag såg, på seklers grus, mot skyn ett vårdtorn timradt: Ho lystes af det sken, som på dess spetsar skimrat? Hann det väl, ofvan skyn, dit öfver tid och rymd? Hann det väl, nedan skyn, en verld i villor skymd? ”Sänk ner, du trotsiga, sänk ner de höga blossen!” Var mensklighetens rop, omfamlande kolossen: ”Du, väktare i skyn! är natten ännu lång? ”Vi tro ej stjernans ljus, ej månens stilla gång: ”Vi trodde uppå dig — Så upplys jordens slägten! ”Är natten ännu lång Och kommer morgon väkten?” Nej! ömma mensklighet, förtviflande! haf tröst! Tro du naturens gång, tro känslan i ditt bröst! Kort är din syn, men trygg — och hjertat tryggt i valet Emellan ondt och godt, emellan rätt och galet. Jag vet, att någon gång bland kämpande begär
Att Nordiska Hallons förening under en Konung var ett afgjordt villkor härföre, lärer äfven så litet undfallit deras, som hvarje klarsynt mans blickar. Hvad under denna synpunkt håfvens förening var för dem, inhämtas lika klart af Sveriges häfder. Knappast var Custaf uppstigen på Svea Thron, förrän denne ovanlige Man framställde ämnet för Svea Rikes Ständer, uti sitt märkvärdiga Tal den 25 Juli 1528, och, då tnan känner Dess ihärdighet, är det med andra anledningar mer än troligt, att endast tidens mörker för oss höljer de steg, han tog till utförning af denna sin pl^n, Dess kraftfulle och verksamme Son Carl följde Fadrens läror i denna väg, med en framgång, hvaraf äfven våra dagar skörda nyttan, Gustaf Adolph den Store lemnade, segersäll och segerväntande på Sachsens slagfält, sin omtanka åt detta företag, hvarom vittna Dess under den 31 Augusti j65l lemnade föreskrifter om utförningen och medlen för Arboga Canal, då ansedd tjenande till ändamålet, hvilket af Honom an, sågs af den vigt, att Han till arbetet för, ordnade manskap, som var ämnadt förstårka Dess härar i Tyskland. Den 1 Maj. i 5 De bekymmerfullaste omsorger hindrade ej Christinas Förmyndare att påtänka håfvens förening efter sanna grunder. Carl den XI:s vidt omfattande snille kunde ej misskänna denna vigtiga gren af Rikets hushållning och förkofran, hvilken med mycken sorgfällighet af honom personligen befordrades; endast Dess för tidiga död hindrade dess vidsträckta planers utveckling. Om ock af tidernas bristande kunskaper man ej kunde vänta något fullkomligt resultat, så blefvo dock Dess hemödanden, Dess omtanka, nyftiga för efterkommande. Det Nordiska Lejon, lika litet tvingadt af fördomar som motgångar, Carl den XILte, öfvertänkte kanske uti Bender, i djupet af Sin olycka, den plan, hvars utförande han efter sin hemkomst anförtrodde den odödlige Pöhlheimer, och vi än i dag följe. Var någonsin dessa ovanliga Menniskors vittsord, i frågan 0111 Sveriges Nytta, Sjelfständighet och Åra, kraftlöst uti Svenska bröst?
Hus fä genom sina electorer tillsätta ordförander och ledamöter inom R. o. Ad., så blir Const.Utsk. hvad man kallar omöjligt, på sätt man yttrar sig om vägarne i bergslagen, eller att de omöjligen äro farbara. Frih. Tersmeden: Om Const.Utsk:s ledamöter i allmän o ^ het sa strängt tolkat Hr Åkermans motion, som dess ordförande, så bör den snart vara besvarad, ty då faller af sig sjelf att Utsk. ej kan annat än afstyrka densamma. Jag skulle likväl icke tro att delta är förhållandet, eller bör vara det, såvida Utsk. vill komma till något resultat. Dessutom finnas inom andra Stånd motioner väckta i samma syfte, de der, som jag tror, gifva Utsk. fria händer alt behandla denna fråga. Jag värderar visserligen Gr. Gyldenstolpes finkänslighet, men fruktar likväl, att den ar vid detta tillfälle för stor; det är visserligen ingenting ovanligt att Ständerne förelägga Utsk:n viss lid att inkomma med sina förslag, och om sådant icke passerat vid denna riksdag, så har det dock inträffat flere gånger förut. Hvarföre jag nu ansåg denna åtgärd nödvändig, var just den knappa tid, sorn ännu återstår af riksdagen, och min fruktan att Utsk. skulle så tolka Hr Åkermans motion, alt det icke Den 17 Maj. 559 ansåg sig böra komma in lill Ständerne med något förslag, förrän det visat sig, alt icke något förslag till representationens ombildning blifvit lagdt på Ständernes bord att hvila till nästa riksdag, och hvilket troligen ej kan visa sig'.förr än på de aldrasisla dagarne af riksdagen. Emedlertid, sedan nu Coust.Utsk:s ordförande och en dess inflytelserikaste medlem hafva förklarat, att frågan förekommer vid Utsk:s nästa sammanträde, så skall jag icke vara envis för framgången af min motion, såvida icke (lere af R. o. Ad:s ledamöter fortfara i yrkandet, att densamma bör till ConslUtsk. afgå. Frih. Raab: Jag är hufvudsakligen förekommen af den första delen af Frih.
Skulle åter meningen vara den, att RiksStånden oansedt de, efter mili mening så till sägande, transporterat dessa omnämnde rättigheter på dem de satt i tillfälle att målets beskaffenhet utröna, det vill säga, på en mindre andel af sig sjelfva, likafullt bibehölie dessa rättigheters utöfning, så skulle ju samma Autoritet, tvenne gånger behandla ett och samma ämne, och denna behandling skulle ju derigenom, utan att ämnet förändrat sin natur, möjeligen kunna blifva helt olika, hvilket jag med i sådana slags ämnen som dessa, hvilka aro frän alla andra mål af så skiljagtig beskaffenhet, icke tror varit Lagstiftarens mening, och icke anser vara förenbar! med enkelhet i grundsatser, och den för Samhället med deras utöfning åsyftade säkerhet. Riksdags-Ordningens 5^3 §. bjuder, att, ”enär ett ämne slu tel igen skall afgöras, böra alla dertill hörande Handlingar uppläsas.” Häraf slutar jag, att denna uppläsning bör ske, der målet skall afgöras, och jag har nu haft Dm zf April. den äran framställa hvarest och på hvad sätt jag tror sådane ämntn, som nu ärö under öfverläggning böra afgöras, nemligen om de skola remitteras till Riks-Rätts behandling, till Riks Ståndens pröfning,Jeller allt Anmärkningsk>af förf rila Jag an^er derföre, att då denna ^.:s föreskrift blifvit i Constitutions-Utskottet jagttagen, är behandlingen Constitutionel. Em, edleitfd tror jag det vara en lika Constitutionel pligt, attConstituti&ns-Utskottet, dådet hänvisar ett mål till behandling enligt 107 §:S usta moment, att fullkomligen utveckla målets beskaffenhet. Äfven då Utskottet befriat frånall det Anmärkningskraf sorn blifvit till detsamma remitterat, anser jag detta befriande bora så mycket utvecklas sorn ämnets beskaffenhet kan erfordra. De Handlingar, som Riksens Ständer för pröfningen af ett enligt 1Q7 §-n af Corist-itutions-Ufskottet understå
Jag har också varit så glad öfver det att jag inte kan säga det. LEENA-KAJSA. Bry dig inte om att glädja dig allt för mycket öfver sådana fåfängliga ting. De för dig likväl inte till himlen. JOHANNA. Nej, de för ju en inte dit, det är nog sant. Men när lifsuppehället är så mödosamt, fäster tanken sig med makt vid det. Fru Vörsky kommer strax hit för att se på tyget. Få se hvad hon tycker om det. Inte skall hon komma att klandra mitt arbete, det svarar jag för. LEENA-KAJSA. Alltid vänder du tillbaka till din väf. Månne du kan tala om något annat nu mera. JOHANNA. Ja, en så'n där toka är jag. Jag måste riktigt skratta åt mig sjelf. Men inte är det ju så underligt, när man rätt tänker efter. Här satt jag natt och dag med min stickstrumpa i handen och var nära att dö af hunger med mitt barn. Hur lugnt han nu sofver, stackars liten, se'n han har fått mat. LEENA-KAJSA. Har du längre, stackars menniska, någon omsorg om din odödliga själ? JOHANNA. Det blir, Gu'na's, inte mycken tid öfrig till det. Sedan jag fick gossen har jag inte en gång kunnat komma i kyrkan om söndagarna. LEENA-KAJSA. Det är högst beklagligt. Tänk, om du skulle dö i denna stund. Hvarthän skulle du då ta vägen? JOHANNA. Det vet jag inte. LEENA-KAJSA. Till den onde, utan nåd och barmhertighet. JOHANNA. Måtte den gode Guden bevara oss från en hastig död. LEENA-KAJSA. Du blir småningom så förhärdad, att du inte ens längre önskar att förbättra dig eller höra Guds ord. JOHANNA. Nog läser jag det ändå litet emellanåt här hemma, Leena-Kajsa. Och inte glömmer jag heller att tacka Gud för att jag har så pass goda dagar. Mången annan stackare får lida mycket mera brist och elände än jag. LEENA-KAJSA. Så-å, du är således nöjd. Då är det väl ingen grund i det ryktet, att Risto har börjat dricka så fasligt.
Hvarefter K. M:t, enligt bifogadt Transumt af dess Nådiga Bref till StatsContoret af den 22 November sistnämnde år, angående 1827 års Stater på io:de HufvudTiteln, förklarat, att enär, sedan af Köpeskillingen för Linieskeppet Tapperheten och Fregatten af Chapmanj utgörande en Summa af sammanräknade 670,878 R:dr 34 sk., i enlighet med hvad K. M:t i Nåder förordnat, Förvaltningen af Sjöärenderneerhållit det genom behörig värdering utrönte värdet af desse Fartyg med 472,4^7 R:dr24sk., af nämnde Köpeskilling återstode 198,441 Rldr 10 sk., men då 200,000 R:dr blifvit 84 Stats-Utskottets å denna behållning till annat behof an viste, en brist således häruti uppkom af i558 R:dr 38 sk., ville K. M:t i Wäder förständiga StatsContoret att förskjuta denna summa på enahanda sätt, som K. M:t lili Nådigt Bref den 24:de förutgångne Januari, angående Liqviden med Michaelson & Benedicks stadgadt. Emedlertid och efter det den afgifne Redogörelsen undergått speciel granskning af StatsCommissarien Westerstrand, Kamereraren Tauvon i StatsContoret och Commissarien Wallin i KammarRätten, enligt dem lemnat uppdrag, hade RevisionsSecreteraren H:r A. Thuring, d. 27 Junii 1826 blifvit i Wäder förordnad, att, i egenskap af K. M:ts och Kronans Ombud, inför utsedde Compromissarier i behörig ordning yrka godkännande af de anmärkningar vid den af Handelshuset Michaelson & Benedicks afgifne ersättnings-räkningar, hvartill Contractets ordalydelse samt beskaffenheten af de för samma Räkning åberopade verificationer, gåfve anledning; Hvarefter H:r RevisionsSecreteraren den 5 derpåföljde Julii med H:rr Michaelson &
Herr Hammarskjöld,; Jag skulle alldeles förlorat medvetandet om min egen tanke, i fall jag kunde medgifva den värde talaren, att jag sagt, att den blifvande mannen bör uppfostras till färdighet att låsa och skrifva, genom konflict med verlden. Efter min logica må uppfostran och undervisning icke förvexlas. Man un - 682 Den j4 Februarii, dervisas till att läsa och skrifva, men man uppfostras ej dertill, utan till caracter och lynne. Till uppfostran år således undervisning blott ett beredelsemedel och hvad denna angår, tror jag med Grefve von Schverin, att den gör sig bäst om Staten sig ej dermed befattar. Sverige har af alla Europas lånder haft det ringaste antal undervisningsanstalter, för det egentliga folket, och dock har det, sedan längre tid tillbaka haft den kunnigaste Allmoge, emedan undervisningen, under Prestens vård, varit ansedd som en religieus pligt. Och dessutom då Svenska Bonden deltagit och skall deltaga i rådslagen om Fäderneslandets angelägenheter, har han derigenom en ännu starkare sporre att söka skaffa sig erforderlig skicklighet till detta höga och ädla kall. Herr Grefven och Landt.Mar Hålken föreslog, att så vål Friherre Palmstjernas ofvannämnda Memorial, som alla de, af åtskilige Ledaroöter i anledning deraf nu afgifne yttranden, måtte till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitteras. Bifölls. Föredrogos å nyo och remitterades till StatsUtskottet: lj Kongl. Maj;ts den 18 dennes på bordet lagde Nådiga Propositioner till Riksén* Ständer; Den 24 Februarii, 683 a) Om fertfarande af det ConvoyCommissariatet beviljade creditif; samt b) Angående Recognitionsskogarne. 2) Grefve Hårds, Carl Gustaf, den 21 den» nes på bordet lagde 3 motioner: a) Om Allmänna MagazinsDirectionen; b) Om besparingar i afseende på Statsbi^ drag; samt c) Angående medel att åstadkomma minsk; ning af Bevillningen.
Certepartier eller Hyres, Contracter om Fartyg till Inrikes Ort, hälften emot hwad ofwan stadgadt är, dock ej under Twa Skillingar. Derest Certcpartie a Inrikes gående Skepp öfwer hela Lasten icke är siutadt, stall det åligga Skepparen, att innan Pasiel får ineddelas pa Tullkammaren, förete ett Hufwud-Connoihement öfwer allt det inlastade godset, som upptager Fragten enligt hwarje särstildte Connoisiement, hwareftev Hutwud-Connoisiementet CharteraS efter den sammanlagde Summans belopp, i likhet med hwad för Certepartier nu är förestrifwit. Börande Tull-Betjeningen, som wid Fartygvisiterande och expedierande har befattningen, pä det nogaste tillse, att hwad i detza Fem Momenter förvrdnadt blifwit, warder behörigen iagttagit, till hwitken ända de äga qwarhälla Fartygen intill dest wcderbörande Skeppare, den belöpande Chartan betalt, deröfwer Tull, Betjeningen häller särstild Journal, och den samma, jemte de influtne medlen till Chane-Sigillate-Contoiret, wid hwarje ärs stut insänder. §. !4» Borgare - Bref. I Stockholm och Götheborg: För Granhandlare, Aderton Riksdaler Andre Handlande, Tolf Riksdaler, Fabrikörer, Tolf Riksdaler. Skrä; sy)-» Den i8 Augusti. Skrä - Handtverkare och Manufacturister, Sex Riksdaler. Andre Borgare, svin ej höra under Skrä, Fyra Riksdaler Tjugufyra Skillingar. I Städerne af Första Classen: Grosshandlare, Tolf Riksdaler. - Andre Handelsman och Fabrikörer, Nio Riksdaler. Skrä - Handtwerkare och Manufacturister, Fyra Riksdaler Tjugufyra Skillmgar. Andre Borgare, som ej höra under Skrä, Tre Riksdaler. I Städerne af Andra Classen: Grosshandlare, Nio Riksdaler.
Första klassen B:ko R:dr 12: Andra dito » » 7:16.— Tredje dito » » 3: — —- De som endast förrätta raffinering, äro från bevillning frie. 88 Becillnings-Utskottets Utlåtande, N:o 21. Fahlu Grufvor: Fjerdeparts-delegare deri betala tre procent af förra årets behållning, hvilken afgift innehålles vid årliga utdelningar och af Bergslagen godtgöres, hvaremot de verk, af hvilka denna inkomst utgår, icke skola med särskild afgift efter denna artikel beläggas, eller till värde upptagas. Grufvor och Grufvc-lotter, utur hvilka malm, af hvad art som helst, till afsalu brytes, taxeras till två och en half procent af dett behållna inkomst, de anses gifva. Kimröks-bruk, i två klasser: B:ko Kalr 5: ■ Andra dito » » 2: 24. *— i tilingeoch Bajonelts-smidcn, i två klasser: Första klassen B:ko R:dr 15: Andra dito ... » n 10: — «*-• Silfver-verk erlägga bevillning med tre procent af förra årets behållning, hvilken afgift af verkets disponent, vid årliga utdelningen, innehålles och till vederbörande uppbördsman aflemnas, på lika sätt och med lika vilkor, som förut om Fahlu grufvor stadgadt, finnes. Skeppsbyggeri-inrätlningar, i sex klasser: Första klassen B:ko R:dr (50: Andra dito . .. » * 40: • Tredje dito „ » » 30: Fjerde dito a a 20: Femte dito » 3 10: — Sjette dito » 3 G: — Skeppsbyggerier, som icke ega 200 r:drs inkomst, äro frie från bevillning. Stensamt Lerkärls-fabriker, i tre klasser: Första klassen ...
i i PRISBELÖNTA \ VID i8gy E ÅRS UTSTÄLLNING MED OULDMEDALJ E \ j E FÖRSÄLJCS I V&amp;RA BUTIKER 1 2 trädgårdsstolar af järn, hopfällbara, n y förbättrad modell målade, kosta endast 3,75 kr. stycket. V i d rekvisition a f minst ett hälft dussin levereras stolarne fraktfritt v i d rekvirentens närmaste i samtralik varande järnvägsstation. (G. 80582) SAMT HOS ALLA FINARE PARFYMHANDLARE MIMI IIIIIIIIIIIIMIIIIM Ill I Ill E I RIKET. Illlllllllllll Ill " D e öfriga rollinuehafvarne, fröken Karlsohn, hrr Lemon, Strandberg och Grafström, skötte sig på det hela taget oklanderligt, m e n lämnade föga intryck kvar; d e äldre operornas bifigurer sakna j u i allmänhet hvarje spår af individualitet, o c h äfven Mozarts musik måste stundom ge tappt vid försö- ket att skänka lif åt textförfattarens automater. Främst p å programmet stod H a y d n s stråkkvartett i d-moll, en from o c h vacker tondikt, klar i formen o c h osökt till sitt innehåll. Lange-Mullers pianotrio i f-moll saknade ej heller fägring, m e n det v a r skalets fägring kring e n alltför obetydlig kärna; man sökte förgäfves e n personlig fysionomi b a k o m d e välljudande tonfraserna. 59 n.r 3, vederkvickande o c h frisk s o m en dryck klart källvatten efter e n klunk alltför sött vin. &amp; K. HofleverantSr.) Tandläkare T O M v o n HALL. — H v a r d. Helgd. A l l m. Intendent Doktor Afzelius, Stockholm. Z u r i o n. HJO Program genom KamrerareKontoret. Prospekter sändas och n y a elever mottagas a f Cecilia Milow, Skolans föreståndarinna. Sköfde i april 1899.
I det äfseendet skall äfven jag be, att få anföra hågra ord. Om det är en pligt för representanten, att uttala hvad han anser vara folkets verkliga fördel, så lärer han icke eller kunna undgå, att, om hos folket någon allmän tanka bildat sig angående ett företags framgång eller nytta, derpå fästa en allvarlig uppmärksamhet. Det är visserligen möjligt, att för ett ögonblick eller någon kort tid missleda det allmänna omdömet; mert en folkopinion, som längre tid fortfarit och är i beständigt tilltagande, den saknar sällan verklig grund, och det måtte vara FolkRepresentatitens pligt, att undersöka hvari orsaken ligger, antingen den är ett falskt eller sannt begrepp; i förra fallet att upplysa förhållandet och vederlägga de skäl, som åberopas, i det sednare att lyssna 96 Den 26 Mars e. m. till sanningens röst. Det kan icke nekas, att allmänna omdömet om Götha Canal, år ifrån år, från Riksdag till Riksdag, allt mer och mer vändt sig till opposition emot Canalen, och detta förhållande måste väl påkalla någon undersökning, huruvida detta tänkesätt stöder sig på en verklig sanning eller icke. Jag anser således det vara nödvändigt för sjelfva hufvudfrågans behandlande att ingå uti undersökning om anledningen till det mindre gynnsamma omdöme, som nu mera allmänt äger rum i afseende på Götha Canal. Vi veta alla, att år 180g emottogs förslaget med mycket bifall. Det väckte då Rikets Ständers uppmärksamhet, och ehuru Riket var i en betryckt ställning efter ett nyss slutadt krig, emottogs förslaget med verklig enthusiasm. Man kan således icke säga, att Representationen varit kallsinnig för stora företag, utan tvärtom. Anledningen , alt Rikets Ständer då icke ens satte i fråga, att anse förslaget nyttigt, var hufvudsakligen den, att våra förfäder ansett det så, och att förslagen redan voro många år gamla. Någon tvifvel om en för framtiden blifvande nytta, uppkom icke. Det var i främsta rummet en verkligt patriotisk känsla , som beredde den stora Actieteckningen. Men det var icke enda motivet. Hoppet om en stor vinst af den blifvande
Dessa på laglig och konstitutionel väg erhållna rättigheter skulle nu på en gång upphäfvas genom ett af båda Statsmagterna uttaladt magtspråk. ty något annat kan man väl ej kalla föreskriften i <§ 5, »alt ifrån den dag, denna förordning blifvit offentligen kungjord, må ingen, vare sig nu befintlig eller framdeles tillkommande Uypotheks-förening. än allena den allmänna llypotheks-banken, utgifva tryckta eller graverade räntebärande obligationer, i hvilka för upplåningen säkerhet i jordegendom på landet ullofvas.» Ett sådant stadgande lemnar ett nytt bevis till de mångå pä den ytterlighet, hvari den Svenska lagstiftningen så lätt slår öfver. Ifrån att halva lemnat en samhiiIls-institution för stor frihet och låtit den röra sig med för lösa tyglar kastar man på en gång tvärt om och tillintetgör helt och hållet denna frihet, derföre alt den i ett eller annat afseende af bristande insigt blifvit mindre vä! begagnad. Blir Uiks-hypotheks-banken organiserad på ändamålsenligt sätt och med insigt förvaltad, så lära de enskilda föreningarne finna med sin fördel förenligt att i densamma ingå. Är eller blir förhållandet ett annat, så böra de väl ej tvingas dertill genom att rent af förbjudas att sjelfve få taga hand om sina angelägenheter under af Statsmagterna utstakade kontroller. Ledumöterne af Kommittéen inom Utskottet påstodo dessa tvängsstadganden vara rent af vitala för Riks-hypotheks-bankens bestånd. Kan likväl ej denna Bank, utrustad som den är med en grundfond af Staten och således uppträdande med nära nog hela Statens kredit, förskaffa sig förtroende ulan att derjemte förskansa sig inom privilegier och monopolier, så är att befara att den slutligen kommer att utöfva samma hämmande och förlamande inverkan på den enskilda företagsamheten som privilegierade samhälls-inrättningar i allmänhet. Som stöd lör sitt förslag att förse den nya Banken med en grundfond af Staten, hafva Kommitterade åberopat Norges exempel. Men samtidigt med den af 56 Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande M 24.
Min behörighet må nu vara hurudan som helst, så har jag emedlertid fattat en bestämd öfvertygelse, hvilken icke kunnat rubbas af de skäl, som andragits af många särskilda sakkunniga personer, med hvilka jag samtalat om frågan. Det resultat, hvartill jag kommit, skall jag rent ut framställa, utan afseende å de fördomar, som jag med visshet förutser ' mig komma att stöta för hufvudet, Innan Den 3 December e. m. 129 Innan jag skrider till sjelfva ämnet, torde icke vara utan vigt, att fästa upmärksambeten å de namn, man gifvit de olika skolorne. Den gamla bar man kallat den lärda eller ideela, och den nya den reala eller praktiska. Dessa benämningar hafva numera vunnit sådan häfd, att jag för min del icke sett någon, som fästat sig vid det oriktiga deri. Då oegentliga namn ganska ofta förvilla begreppen, torde en granskning af dessa namn icke vara ur vägen. Om benämningarne voro sanna, skulle här finnas vissa vetenskaper, som voro ideela, och andra, som voro reala eller praktiska. Frågas nu skäligen, hvilka höra till hvardera klassen? Ilar icke hvarje vetenskap sin rena och sin tillämpade afdelning? Finnes t. ex. någon vetenskap som är mera ideel än mathematiken, och dock har icke någon annan så vidsträckt tillämpning uti eller är så oundgänglig för det praktiska lifvet som denna. Så äfven med alla öfriga vetenskaper, en ren och en tillämpad del. Jag har fästat mig vid dessa namn icke blott för det origtiga deruti, utan äfven af en annan vigtigarc anledning. Benämningen real eller praktisk är utkastad som ett slags smädeord emot en del vetenskaper, hvilka icke skulle tillerkännas samma rang, som de öfriga. Det att gagna samhället och sina medmenniskor, att åstadkomma något praktiskt nyttigt, ansågs af de gamla för något ovärdigt en Philosopb och förnedrande för vetenskapen, hvilken funnes till endast för sin egen skuld. För en sådan åsigt talar en Plato med flere lysande namn; och påstås det att