Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Pä det »ödman» drghekcn att änteligen med yttersta upmärksa mhet warder Rikets rätt ma blifwa sa mycket mer uppenbar, önskade jag en ulräkning matte upprättas pä de förluster Kronan mäst widkännas, Ämiustone fran 1769, jont öndrade 1766 ars författning kill närwarande lid, för alt deraf stura til! den betydeliga rättelse och reduclion, hwilka förr eller sednare med sa mycket större rätlwisa mäste ske, som har är srägan VM rättigheter, hwil» ka frän hedenhös legat i Nationens magt och räd, och hwilkas rättade handhaswande torde rendera Riket mer än andre indragningar som medföra ändringar i priivilegier och Rikers gamla organisationer of embeten, embttömanna corpfer och inrättningar. Desie äro de rankar som jag uran minsta anpräk pä omitzraglighel sär underställa denna afdelning af Högiosi. Skats-Utskottet, som deni mä pröswa och antingen ogilla eller ock förbättra »Utvidga och fruglhara göra. tki»rIin§S8on. Herr Den i6 December. rog Herr Prosten Doctor k^IK förenade stg med Herr Vidöppen Doctor kingLouius. Herr Hrc: l, isrsrn von 8Lliu Irenbeim anförde: Sedan Högloft. Stats. Utskottets afdelning, för Stars-Wcrketö öswerscende och inkomsternas beräkning behagat asgifwa en grundelig och uplysqnde berättelse om samtclige Kungs Ladugärdars beskaffenhet och upläielse wilkor, sä tillstyrkes att alla de Kungsgårdar och Krono-Lägenheter, som icke genom Riksens Högloft. Ständers egen åtgärd eller ej efter de i Kongl. Vrefmcii af den Z!
Svaflet konsumeras vid Klosters krutbruk och rödfärgen försändes dels till Stockholm, dels till Gefle, dels försäljes den inom orten. Brännvinsbränning är under nästlidet år endast bedrifven vid 1 större och 1 mindre bränneri med tillsammans omkring; 20000 kannors tillverkning. O O Af fabriker på landet förefinnas '1 pappersbruk vid Gryksbo, 1 mil norr om Falun, med 150000 R:dr årligt tillverkningsvärde, samt 1 krutbruk vid Kloster i Husby socken med 3000 centners produktion. Städernas fabriksrörelse är inskränkt till några få garfverietoch färgerier. Utom de binäringar, hvarmed allmogen deltager uti bergverkens produktion, idkar den en mängd sådana, hvilka gammal häfd fördelat emellan socknarne. Den betydligaste bi förtjensten inbringa de arbeten, hvartill allmogen utvandrar från de socknar, der den icke har af kolning eller annan betjening åt bergverk full sysselsättning för den tid, som jordbruket icke tager i anspråk. Antalet af den allmoge, som för olika arbeten och under olika tider utvandrar, i synnerhet ifrån Oster-Dalarne, beror af de försörjningmedel, som den föregående årsväxten hemma lemnar. Salpeter beredes i By socken och afsättes till krutbruket i Husby, hvarest utom Klosters äfven ett krutbruk finnes vid Långshyttan samt kruttillverkning i mindre skala bedrifves af allmogen. Spånad och väfnad af lin till afsalu äten vintersysselsättning i flere socknar, särdeles Svärdsjö, Tuna och Gagnef. Linet köpe3 till en del från Helsingland. Skogarne inom länet gifva anledning och ämnen till många särskilda binäringar. Tjärubränning till afsättning inom orten idkas i Jerna socken af Wester-Dalarne. Uti den öfra delen af Öster-Dalarne, företrädesvis i Mora, Wenjans, Sofia Magdalene och Elfdals samt Rättviks socknar, förfärdigas båtar, laggkärl, askar, såll, skåp, kistor m. m. till stort värde hvarje år. Dessa produkter nedföras af allmogen till sädesrikare orter och utbytas mot spannmål, som hemföres.
Yt 1 - Den 27 April. 483 Ytterligare får Constitutions-Utskottet föreslå, ' att innan hvardera Comitén ifrån den ort, der Riksdag i Sverige och Storthing i Norrige hålles, afreser, dem å ömse sidor måtte åläggas att hvardera inom sig utvälja en Ordförande. Dagen efter den till samlingsdag utsatta dagen, böra bägge Rikenas limma, och efter af hvardera Comitéens Ordförande utfärdadt anslag, på förmiddagen samlas. Sedan hvardera Comitéens Ordförande uppläst deras Constitutorial, forrattas genast lottning mellan bägge Ordförande, att afgöra hvilken vid omröstningen skall föra ordet; hvarefter sedan sålunda Ordförande för liela den förenade Comitéen blifvit bestämd, denna Comité genast, och utan discussion, omröstningen bör företaga. De Comrnitterade böra ej åtskiljas, ej heller någon af dem ifrån Samlings rummet afgå, innan Valförrättningen är till alla delar fulländad. Hvardera Ordföranden bör då uppläsa och aflemna det document, som innefattar hans Coramittenters på en enda person bestämda val, i enlighet hvarmed Voterings - Propositionen på de /sålunda bestämda tvänne Canditater, efter förut i den till föreslående lagen uppgifvet och stadfästadt schema, medelst namnens ifyllning bör upprättas, och omröstningen, hvarvid enkel pluralité afgör Utslaget, genast företagas. Upp - Deri 27 April. Upprop vid detina omröstning bör sä förättas, att derest den gemensamma Comitéens Ordförande är Svensk, de Norrske Committerade först skola uppropas och sina röster afgifva , och derefter de Svenska, och tvärtom, derest Qrdforanden är Norrman. Omröstningen bör förrättas med till storlek och utseende i alla delar lika sedlar, hvarpå hvardera Canditatens namn bör finnas tryckt med lika stilar. För att kunna gälla, böra desse sedlar vara omärkte, enkla, slutna och hoprullade. Förr än sedlarne uppräknats, bör Ordföranden en ibland dem uttaga, och förseglad aflägga. Fc-finnas, vid uppsummerandet af de öfriga, rösterna lika delade, må denna sedel öppnas och gifva decision.
Af allt hvad du skrifvit är det sämsta, att du alltför litet utstrukit häfver. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag hade verkligen icke ämnat att deltaga i denna discussion, emedan jag ansett frågan af så ringa och enkel beskaffenhet, att aff i anledning Dcu 4 Maj f. m. 47 deraf medtagen tid, enligt min tanke, blifvit illa använd; men då discussionen i ämnet, utom detta hus, blifvit förd på ett sätt, som jag helt och hållet ogillar, har jag velat här uttrycka den åsigt i saken, jag hyser. Frågan visar sig nemi. för mig vara den: Skall afseende fästas vid den af Konung och Ständer gemensamt stiftade lag för Banken af d. i Mars i83o, och skall man icke i anledn. deraf erkänna, att Konungen äger ett veto i btcolagstiftningen? Jag lemnade min röst till afslag af den, från förra riksdagen hvilande, förändrade redactionen af 72 § Reg.F., emedan det, enligt min åsigt, icke var gagneligt alt införa Konungamagten uti R. St:s Bankbolag; men jag biträdde med min röst vid föregående riksdag antagandet af i83o års banklag, hvarigenom ytterligare uppdrogs åt Konungen ett åliggande att bevaka allmänhetens rätt, i händelse R. St., såsom bankbolag och tillika lagstiftare, skulle framgent vidtaga samma olyckliga åtgärder, hvaröfver Svenska folket med så mycket skäl klagar. 7 § af berörde lag lyder nemi, sålunda: ”Alla stadgar och reglementen, ang:de Bankens rörelse "och förvaltning, skola uppsättas i nog;; rn öfverensstämmelse med de i denna lag fastställda grunder.” ”Denna lag må, såsom allmän civillag, ej annorlunda ”andras, än på sätt i Reg.F:s 87 § stadgadt är, och äge, i ”afseende på verkställigheten, samma kraft och verkan, som ”Rikets öfriga gällande lagar.” Del beror sålunda af Konungen att vägra promulgation af alla sådana R. St:s stadganden i afseende å Banken, hvilken han finner stridande mot gällande lag, och det synea mig altså vara nödigt och lämpligt, att R.
Och när sommaren hållit sitt intåg i Mälarestaden och semestern var för handen, då bestämde han sig nog för att resa direkt till Norrbyholm; men då han kom till den lilla stationen i Småland och i den tidiga morgontimmens ljus såg ekipaget från Granudden stå väntande därutanför, steg han i alla fall ur kupén och lät tåget ånga vidare mot söder. Nu hade det gått dag efter dag, och ännu fanns han kvar, icke på Granudden utan på Aspinge. Han hade flyttat ditöfver. Baronerna hade varit enträgna, både den gamle och den unge. De hade fattat en förunderligt varm tillgifvenhet för honom, de två! — Och återigen log han sitt parisiska småleende och återigen frågade han sig själf, om det kunde finnas en kvinna bakom denna tillgifvenhet. Men han hade icke varit många timmar på Aspinge, förr än han redan kommit till den öfvertygelsen, att Casimir och Maria voro de lyckligaste äkta makar under solen. Och återigen kände han stickningen af den där gnistan, som aldrig tycktes vilja slockna, och det kom agg i tonfallet, när han sade till sig själf: »Hon har verkligen inte uppdagat, att han är en idiot! Och att han är rå! Och att han inte förstår ett grand af hennes väsen!» — Eric Lindenow inbillade sig, att han med afsmak vände sig bort från en sådan själsmesallians. Just i det han vände sig bort, sjönk hans blick liksom händelsevis ner i ett par bruna ögon; och dessa ögons uttryck fängslade honom, och en aning började fladdra inom honom som en ljuslåga i vinden. Var denna aning riktig? Han fick lust att öfvertyga sig därom. Det händer ibland, att den bästa människa, om hon för tillfallet befinner sig i en upprörd eller oharmonisk sinnesstämning, genom en omedveten själens reaktion kan bli hjärtlös, hård och grym. När Eric Lindenow tog sig för att experimentera med Gerda Du Camp, för att utröna, om han verkligen helt ofrivilligt kommit att göra ett djupare intryck på hennes hjärta, anade han icke, att detta experiment skulle kunna innebära någon fara för hennes sinnesro; i så fall skulle han icke ha företagit det.
— N:o 4. i anledning af väckt förslag om nya byggnadslagar m. m.: B. III. 14, 49, A. 49, 52. E. 210. — N:o 5. i anledning af väckt motion om upphäfvande af den, genom Kongl. Cirkuläret den 30 November 1849, Kronofogde och Häradsskrifvare tillagda provision för debitering och uppbörd al Kronobrefbärings afgifter: B. lil. 14, 53, A. 53. — N:o 6. i anledning af väckt motion om meddelande af föreskrift att i alla från offentlig myndighet utfärdade skrifna handlingar så kallad latinsk stil skall begaguas: B. III. 14, 53, A. 53. — N:o 7. i anledning af väckt motion om ändringar i Instruktionen för Bibel-Kommissiouen: B. III. 14, 53, 120, A. 120, 133. — N:o 8. i anledning af väckt fråga om Kronofogde-tjensternas indragning: B. III. 14, 53, A. 53. — N:o 9. i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för beredande af kännedom i skogshushållning samt i sättet för torfjords förädlande till bränn-materiel: B. III. 14, 53, A. 5 3. — N:o 10. i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet dea 10 Maj 1853, angående priskuranters upprättande å de i markegångstaxorna upptagne persedelslag: B. III. 86, 135, A. 135. — N:o 11. i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till förekommande af irrlärors spridande vid Universiteten och öfrige läroverk: B. III. 87, 135, A. 135.
Ank. till Eip.-Utsk. den 17 April 1866, kl. 11 f. ni. KONGL. MALTS Svar, i anledning af åtskilliga utaf Rikets Stander vid innevarande riksdag antagna förändringar i Tryckfrihetsför ordningen; Gifvet Stockholms Slolt d Rikssalen den 14 April 1866. Välborne, Ädle och Välbördige, Ärevördige, Vördige, Vällärde, Äreborne, Förståndige, Valaktade, Hedervärde och Redlige, Gode Herrar och Svenske Män. Uti underdånig skrifvelse den 17 sistlidne Januari håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, hos Kongl. Majit, med begäran om Dess bifall, anmält, att J, för Eder del, samfäldt godkänt och antagit särskilda vid sista riksdagen väckta och till slutligt afgörande vid den nu innevarande lagligen beredda förslag till ändringar i gällande Tryckfrihetsförordning, med hvilka förslag afsåges dels att bringa de i samma Förordning förekommande straffbestämmelser till öfverensstämmelse med strafflagen, dels ock förändrade stadganden, angående boktryckares åliggande att aflemna friexemplar af tryckta arbeten; och skulle, enligt hvad J sålunda beslutat, följande delar af Tryckfrihetsförordningen, nemligen § 1 mom. 8, 9, 10 och 11; § 3; § 4 mom. 9; samt § 5 mom. 15 och 16, erhålla den lydelse, som i Eder berörda skrifvelse finnes upptagen. Efter Statsrådets hörande har Jag dessa förslag till pröfning förehaft och dervid funnit godt att till desamma lemna bifall. Jag förblifver Eder, Gode Herrar och Svenske Män, med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. CARL. Bih tilt fl. St. Förteckning öfver Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner och Skrifvelser till Rikets Ständer vid 1865—-1866 årens riksdag. tMen 27 Oktober. Proposition till Stats-Utskottet, angående Statsverkets tillstånd och behof. » 2.
Om en Kamererare kontrolleras af sin styrelse, så kommer han icke på balans, hvarkeq under nuvar:de förhållanden eller dem, sorn skulle upkomma genom autagande af Utsk:s förslag. Det finnes troligtvis icke ett enda penningeverk här i Stockholm, som rör sig ensamt med Banko-attester och invisningar på Banken, utan de fleste af dem få esomoftast kontanta penningar, hvilka emot(agas af Kamererarne, för all insättas i Banken, och således hafva de i alla fall tillfälle lill att göra underslef, om de ej kontrolleras af deras förmå noer. När det inom stadens upbördsverk går an att kontrollera kontanta inbetalningar under 10 R:dr b:ko, så mätte det väl äfven gå an, att kontrollera kontanta inbetalningar, upgående till 99 R:dr 47 sk. 11 rst. Påståendet, att kontrollen å Kamereraren skulle genom förslagets antagande förminskas, hvilan således på en falsk grund. Genom förslaget beredes deremot en stor fördel åt allmänheten, som derigenom befrias frän skyldigheten alt, för en inbetalning af några 20 R:dr, försl göra insättning i Banken och sedermera med banko-attesten begifva sig lill penningeverkets Kamererare, som ofta lemnat embetsrummel vid den tid, då personen fullgjort insäitningsbestyret, sä att dep sednare mäste följande dag återkomma. Men här är icke ensamt fråga om insättningar, utan äfven om utbetalningar. I sednare afseendet befrämjas allmänhetens beqvämlighet i ganska hög grad. För alt Direktm öfver ett penningeverk skall undslippa all kontrollering öfver verkets innehafvande kontanta penningar, insättas de i Banken, och alla utbetalningar för verkets räkning ske genom anvisningar på Banken. Banken är således kassör för alla i Stockholm varande penningeverk. lag hemställer nu till R. o. Ad:s afgörande, huruvida Banken är till för allmänheten eller för de enskildta och allmänna peuniugeverkens Kamererare, för att de skola undslippa besväret med utbetalningar och endast lemna invisningar åt personer, som vilja hafva penningar, om än till aldrig så ringa belopp.
I conqueterade Provincer äter, som i6k7- den t:w8 tid wörö under Danstt Herrawälde, deltes Tionden i Z parter, 1 til Prästen, 1 til Kyrkan, , ti! Konungen, hwilken sista tredjedel ofta ätföljde Patronat - rättigheten. Alla deha rättigheter äro genom ofwananförde Fredsfördrag och Resolution, Malmö iiscess af är 1662, 1681 ärs Kongl. Resolution, Adelige Privilegierne 1723, -. samt siuteligen genom sistnämnde Kongl. Bref til Kammar - Collegium, stadfästade. ' Utaf Kyrko-Tionden liquideraS flere afälder stadgade utgifter, dels contante, dels i Spannemäl, bestäende de förre för hwarje Kyrka uti Win - och Oblat penningar, Bistoppens StudieSkatt, Härads Prostens Räkenskaps - penningar, M4 Den 11 Augusts. m. m. jemte hwad til Kyrkornes reparationer ärligen kan ätgä; de senare ater uti den sä kallade Proste-Tunnan, Inspektors Tunnan och Bibel TryckeriTunnan, m. m. Denna Kyrkotionde löses i Skäne och Halland efter Markegängen, i Blekingen enligt 17.89 ärs Resolution och 1766 ärs Förklaring pä Präsierstapets Beswär med - Rd. -8 si "för Rägtunnan och 1 Rd. 8 si. för Tunnan Korn, i Bohus Län enligt Kongl. Resolution af »770, samt Kongl. Brefwen den 5 Maji 177g och 5 October 1786 med 24 si. Tunnan. För 1798 upgick Kyrkotionde» i Bobus
På sådant sätt, mine Herrar, ansåg man Saken redan för 63 år sedan, och jag anhåller, att man derjemte vill fästa uppmärksamhet uppå, huru Europas Arméer den tiden voro öfvade och disciplinerade mot hvad de nu allmänneligen äro, samt huru mycket mera, inom hvarje Stat, Armeens öfning innan krigsutbrottet är af behofvet påkallad, nu emot förr. Octo Ler f. in. Visserligen liar man äfven någon gång hort anföras de hjeltemodiga förelag, krönte ined framgång, hvarigenom Fäderneslandet räddats från undergång endast genom Svenska krigarens mod och beslutsamhet. Historien har förvarat dessa sköna minnen från förflutna tidehvarf, men beklagligen måste man deremot äfven erinra sig sådane, hvilka ligga närmare vår tid, såsom 1808 års krig, och de förluster, som blefvo en följd deraf, att ej AnnCens Befäl och manskap vandes under freden till krig, samt att man ej var organiserad. Äfven de märkliga händelser, som inträffat, ehuru långt ifrån oss, höra likväl till dagens tilldragelser, och framställa varnande exempel på följderne af att med liknöjdhet anse och handhafva hvad till Armeens tjenstbarhet fordras. Beväringsmanskapets vapenöfning bar likaledes, ehuru just ej vid detta tillfälle, utgjort ett talämne inom representationen, och med glädje erinrar jag mig, alt inom delta rum funnits de, som ansett de Beväringsskyldiges öfningstid böra utsträckas. Äfven jag delar denna Öfvertygelse; men ej kunna dessa landets Söner tillräckligt uppfylla sitt kall, med mindre än att den stam, med hvilken de i farans stund böra införlifvas, är danad för kriget. Man är med skäl betänkt på materielens completterande, men materielen en4 7 H. 7* ioö Den 26 O et ober f. in. sara, utan öfvad personal, uppfyller ej ändamålet. Sammandragandet på en gång af större antal trupper är således af förra Ständers förutseende gillad t, af Kongl. Bud anbefaldt och af närvarande behof påkalindt.
Flere talare hafva redan fästat R. o. Ad:s upmärksamhet på det skäl, Utskit anfört, att Banken skulle tillskyndas en motsva rande vinst af allt sedelmynt, som antingen alldeles förstördes eller till Den 28 Januari. 225 till följe af nötning blifvit så obrukbart, att det icke till inlösen kunde godkännas; det förundrar mig högeligen huru man velat framkomma med ett sådant skäl; jag för min del anser det icke vara värdigt för en Riksbanks principaler. Jag vill ej längre uptaga Höglofl. Ståndets tid, och ber att få förena mig med Gr. Liljencrants, och yrka alslag å Utskits Betänkande. Hr Cederschiöld, Gustaf: Då man yttrar sig i penningefrågor, nödgas man stundom frånträda tillämpningen af de grundsatser, som man inser fullt giltiga och riktiga. Orsaken dertill ligger uti det beklagansvärda förhållande, som förefinnes uti de flesta länder, och icke minst uti vårt goda fädernesland, eller att penningen icke fått röra sig fritt, utan man medelst reg le montera nde sökt bestämma dess rörelse. Härigenom har upkommit ett slags sjukdomstillstånd, och, liksom man icke kan behandla en sjuk menniska pä samma sätt som en frisk, tvingas man äfven i fråga om penningen, att, med afseende å redan befintliga och i högsta mån skadligt inverkande lagar, tillgripa medel, som fullkomligt strida emot sunda och erkända grundsanningar. Den åsigt, jag nu kommer att framställa, vill jag derföre icke utgifva för att ega någon slags allmängiltighet. Den yttras endast såsom möjligen nyttig och gagnelig under Banker ega rättighet att utgifva sedlar. Min mening har således icke anspråk på att galla för mera än ett nödfallsmedel under detta olyckliga privilegiitillstånd, som gjort sig herrskande uti bankväsendet. Man har tvistat om hvilketdcra vore beqvämast för rörelsen, klingande mynt eller sedlar.
Skrifvelse N:o 133. innevarande ar angripits af sjukdom, som satt honom ur stånd att tills vidare bestrida Justitie-räds-embetet, i hans helsotillstånd numera inträdt sådan förbättring, att hopp om fullkomligt återställande förefunnes, det likväl, då såsom Läkaren yttrat, ej kunde för närvarande med visshet bestämmas, huruvida sökanden skulle kunna fullt återvinna helsan, för honom måste framställa sig såsom möjligt, att han, i anseende tili fortfarande sjukdom, blefve försatt i nödvändighet att framdeles söka entledigande från sitt embete; och har sökanden, med anledning häraf, underdånigst anhållit, att Kongl. Maj:t mätte täckas hos Rikets Ständer göra framställning derom, att, i händelse sökanden icke inom den tid, som, enligt ansökningen bifogad! läkare-betyg, ansetts erforderlig för att kunna med större visshet bedöma sjukdomens utgång, blefve så återställd till helsan, att han kunde inträda i embetets utöfning, ulan dä funne sig nödsakad att derifrån söka afsked, honom måtte beviljas rätt till erhållande af det årliga pensions-belopp, som i allmänhet är Justitie-råd vid afskedstagande förunnadt. Af läkare-betyget inhemtas, att Justitie-rådet Roy genom ansträngdt arbete och stillasittande lefnadssätt ådragit sig kongestion åt hufvudet, hvilken åkomma, småningom utbildad, förliden vår stegrats derhän, att hau då nödgades afstå från utöfningen af sitt embete; att, ehuru tillståndet sedermera betydligt förbättrats, det icke vore möjligt att ännu med större sannolikhet afgöra, om och när han skulle kunna återtaga sin embetsverksamhet; men att, enär någon helsobrunn borde ytterligare begagnas och gynnande årstid dertill måste afvaklas, tiden för möjlig tjenstbarhet ej kunde antagas inträffa förr än efter medlet af nästkommande års sommar.
Stipendii-Medel till Tlieologiska Faculteten i Lund, enligt Kongl. Brefven d. i5 October 182/!, d. t3 Maji och d. i5 Junii 1825 4oo: Dito Dito i Upsala, enligt Nådiga Propos. N.-o 2. hvarifrån afgår: Transport 212,789 I I 8 År i8a3 influten ersättning för de till Veterinaire-Inrättningen gjorda förskott 180: 12. 10. Influten ersättning å de till Tryckning af Krigs-Författnings-Sammandraget utbetaldte medel • 84: 38. — Dito för dito hörande till BergsCollegii befattning . — Dito för dito hörande till Commerce-Collegii dito 127: 2. 10. 288: *»497 8 11 Summa, som i 1827 års Hiks-Stat balanceras . 21 1,292 2 9 Bil. till K. M. Nådiga Propos. Kostnader för Högtidligheterna vid H. K. H. Arf-Furstens födelse, enligt Kongl. Brefven den 1 Februarii, den 1 Mars, den 5 April, den 27 Julii och den 24 Augusti 1826 31,617:27. 2. Än, i berörde ändamål, i förmågo af Kongl. Brefvet den 1 Februarii 1826, af Extra Utgifts-Medlen förskottsvis utbetaldte, som böra ersättas af Öfverskotten å Stats - Verkets Inkomster, enligt Kongl. Brefvet den x Mars 1826 3,182:16.— Transport 31,617:27. 2. 211,292 2 9 u8 Bil. till K. M. Nådiga Propos N-O; Transport 31,617:27. 2. Stipendii-Medlen till Theologiska och Medicinska Faculteterna i Lund, enligt Dito den 8 Februarii 1826 37: 16.—•
Lätt nog kunde jag ibland se på den person, som gaf mig denna fråga, om hon föreföll mig passande till denna verksamhet eller ej. Ofta blef mitt svar: » Tror ni, att ni med intresse kan sköta detta kall, d. v. s. att om ni äfven under sommartiden kan vara glad öfver en väl behöflig hvila, ni då hösten kommer, gläder eder åt edert då åter började arbete? » » Gläder mig, ej kan jag väl tycka det är roligt? » fick jag ofta till svar. » Ja i så fall tror jag, att jag afråder eder från denna verksamhet. » Man måste k u n n a af hjärtat önska dem välkomna, som k o m m a och intaga de lediga platserna i hemmet, och är det så lycklig!, att samma personer under en följd af år återkomma, så kännes det ju nästan, som när barnen efter en tids bortavaro återvända till föräldrahemmet. Har man den känslan för de främmande, då delar man deras sorger liksom deras glädje, och då torde man vara passande för det kall man valt. Man kan i så fall » öppna sitt hem för dem », och de böra där k u n n a känna, att de äga ett hem. H a r man flere egna barn, då anser jag lyckligare, om annan förvärfskälla för deras uppehälle kan väljas än att ha inackordering. Äfven är af stor vikt att ej unga och gamla personer sammanföras i h e m m e t, däraf kunna stora ölägenheter uppstå. Med afseende på pris anser jag den lyckligast, som kan få det så högt som möjligt, äfven förutsatt att man ej helt och hållet existerar på hvad inackordenterna betala. E n stor hjälp till ett godt lynne ligger nämligen däri, att man ej behöfver ha tärande ekonomiska bekymmer, som jag tror ofta göra ett inackorderingshem otrefligt. Lägre pris måste ju ock finnas, men då böra värdinna och gäster h a pretentionerna klara för hvarandra, innan de senare inträda i detta enklare hem, som ju kan vara både trefligt och godt ändå. H a r man valt att endast h a ungdom omkring sig, är ju gifvet, att man äfven bör söka bereda dem trefnad på de stunder de kunna ha lediga från studier m. m.