Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Förändringen afser användandet af tvååriga klöfveroch timothejvallar, i stället för enårig enbär klöfver, som visat sig mer och mer osäker och derföre måst öfvergifvas. Beträffande mjölkhushållningen eller resultatet af sjelfva mejeriskötseln, så inhemtas af räkenskapens mjölk-, smöroch ostkonto, att af de till mjölkkammaren under året inkomne 34,638 kannor mjölk, hafva efter 6,708 kannor, som användts till ostoch smörberedning, erhållits 151 lispund 3 skålpund smör, 35 lispund 10 skålpund sötmjölkssamt 109 lispund 14 skålpund skummjölks-ost, 2,850 kannor vassla och 912 kannor tjärnmjölk, som realiserats tili en summa af 2,921 Ridr 71 Öre. Afdragas härifrån af mejeriförestånderskans lön 100 Ridr, hennes kosthåll 200 Ridr — För salt, löpen och kryddor 30: — Ved till mejeriet och boningsrummen för förestånderskan och pigorna, efter hvad häröfver å mejeriets konto uppdebiterats 388: 8. Summa Rimt 1,243: 8, så återstår 1,678 Ridr 63 öre, som gör något öfver 25 öre per kanna för den till mejeriet lemnade mjölken. Då Revisorernes Delegerade vitsordat, att mejeriskolan befunnits vara på ett »tillfredsställande sätt ordnad», torde sjelfva mjölkhushållningen, som utgör hufvudsaken för skolan, äfven få anses förtjena samma vitsord, i all synnerhet da den till mejeriet lemnade mjölken kunnat i ost och smör m, m. realiseras till förbemälde pris. Hvad som angår gödoxarne och det vid deras konto blifvit anmärkt, så vidhåller Styrelsen sin förut häröfver afgifna förklaring, att detta endast är en bokföringsfråga, vid hvilken mindre afseende torde böra fästas, då Institutet varit såväl producent som konsument af de genom gödningen vunna produkterna. Vidtages vid detta konto behöriga ändringar och rättelser, så kommer det att utvisa vinst, i stället för förlust.
Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adela den i4 Jun‘ i84l Preste-Ståndet den i4 Borgare-Ståndet den i4 Bonde-Ståndet den i4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , angående förnyad Förordning, rörande grunderne och vilkoren för hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman. (Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Uti. Mern. N:o 162.) S. A. K. Sedan E. K. M., jemlikt Rikets Ständers vid sistförflutne Riksdag uttryckte underdåniga önskan, låtit genom serskilda Comniitterade utarbeta samt uti Nådig Skrifvelse den 27 Januari sistlidet år till Rikets Ständers utlåtande öfverlemnat förslag till förnyad Förordning, angående grunderne och vilkoren för hemmans-klyfning samt afsöndring af jord eller annan lägenhet från hemman, hafva Rikets Ständer berörde förslag till pröfning förehaft; och få resultatet af den verkställde granskningen härigenom i underdånighet anmäla. Bih. till R. St. Prat. i84t* io Sami. ; Afd. i3o io34 Expeditions-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelse , N.o 407. Rikets Stander dela hufvudsakligen de äsigter, hvilka ligga till grund för de föreslagiie förändringarne i Kongl. Förordningen af den 19 December 1827. och godkänna sålunda i allmänhet de föreskrifter, hvilka blifvit intagne uti nu ifrågavarande förslag. Rörande följande punkter hafva Rikets Ständer likväl icke funnit sig deruti kunna instämma och således för deras del beslutat nedanstående, derifrån skil jagliga stadganden. Föreskriften uti 1 Cap. 3 hafva Rikets Ständer ansett lämpligare uttryckas genom följande ordalag: Kan en åbo af andra ortens allmänna näringar hafva säker och ständig förtjenst, dä bör sådant vid fråga om besutenhet i serskild beräkning ingå.
Det är icke min sak alt jalousera på den ena eller andra näringen, ty jag tror, att hvar och ens fördelar vexelverka på den andras; men jag tror ock, att Banken alltid gör rätt uti att hellre ställa sig i beröring med allmänna corporationer, än med enskilda personer, emedan de förra, såsom octrojerade, sålunda alltid hafva en presumtion mera för sig att vara pålitliga och äga säkerhet. Hr Lefre'n: Jag har i min reservation förklarat, att jag önskat, det min framställda åsigt skulle upptagas till föremål för discussion inom Stånden; och jag hade mindre hoppats att lyckas i denna min önskan, än jag nu erfarit. Gr. Cronhjelm har leinnat bevis på, att det är nyttigt, att ide'er tidigt framkomma, på det de någongång må kunna hinna till mognad. Gr. Cronhjelm har icke kunnat skilja emellan mitt förslag och hvad han kallar fondspel. Skillnaden är dock lika påtaglig som den emellan personer, hvilka köpa egendomar för penningar, som de äga, och sådana, som köpa egendomar för skuld för att dermed skackra. Exempel härpå hafva vi i flera provinser. Skackrarne hafva vanligtvis gått under, men de reella köparne hafva bibehållit sig och funnit sig väl vid handeln. Gr. Cronhjelm mäste icke hafva fästat sig vid, att jag talat om utländska papper; ty då hade jag trott, att Hr Gr. med sin vanliga skarpsinnighet skulle insett, att man kunde sälja dessa papper emot silfver med beräkning af tillökning för transportkostnaden. Hvad beträffar de befarade förlusterna å fluctuationen i papperens värde, torde R. o. Ad. fästa uppmärksamhet vid, att om man under j/f. år lägger räntan till capitalet, har man detta på en sådan tid dubbelt, och om man således holle på de inköpta papperen i t4 år, så, och om dessa då icke vore värda någonting, hade man ej förlorat någonting annat än vinsten. Denna sak anser jag så klar, att den icke förtjenar att vidare upptaga R. o. Ad:s tid. Gr. Cronhjelm har, i afseende å de föreslagna cassacreditiven sagt, att man icke med dylika åtgärder borde embrouillera Bankens affärer.
Det har ofta sagts om Victoria Benedictsson, och hon sade det ibland själv, att hon inte kunde tåla kvinnor. Anna Nordquist hör emellertid till de inte alls så få kvinnor, som hon kände både sympati och intresse för. När Victoria Benedictsson i juli 1885 besökt den av lungsoten avtärda Anna, skriver hon: Jag var så bittert och djupt bedröfvad utan att klart ha reda på orsaken. Jag började granska. Innerst var det en känsla af att vi två skulle haft så stort utbyte af att vara tillhopa och att nu var det för sent. Att hon skulle varit en af de våra, att denna oförlikneliga energi skulle varit till gagn och att den nu skulle förtäras till ingen nytta [...] Här var en qvinna med vilja, – just hvad de andra sakna, och så ingenting mer. – Dö – ingenting annat än det. Också familjen Lundegård ägnas stort utrymme i del II. Axel Lundegårds mor Ida berättar öppenhjärtigt om familjens liv och Victoria kompletterar med täta besök i prästgården. Även genom Axel når henne en mängd upplysningar – som alla präntas ner i Stora boken. När det rör konflikterna inom familjen bör man dock minnas att det hela tiden är den ena sidan som kommer till tals, att allt – på något undantag när – är sett ur hustruns synvinkel. Och Victoria Benedictsson tar på ett tidigt stadium starkt och känslomässigt parti för sin väninna. Förutom dessa längre avsnitt om enskilda människoöden, som utan Victoria Benedictssons vaksamma öga nu för alltid skulle varit borta och bortom vår begrundan och vår medkänsla, vimlar det av fängslande skildringar, korta notiser och pregnanta iakttagelser av kända och okända människor från 1880-talet. Hösten och vintern 1885–86 vistades Victoria Benedictsson i både Köpenhamn och Stockholm och alla de unga författare hon då lär känna ägnas inträngande porträtt i dagboken. Det är intressant att bekantskapen med de unga storstadsesteterna samtidigt som den får henne att känna sig lantlig, klumpig och underlägsen också stärker hennes självkänsla. Till sin man Christian Benedictsson skriver hon någon månad före återresan till Hörby: Jag har haft stort, stort gagn af min Stockholmsvistelse. Min blick är klarare, mera trygg. Jag har kommit på det rena med min egen författarindividualitet.
Propositionen har; och Bonde-Ståndet har åt densamma gifvit följande innehåll: »Ar någon af starka drycker öfverlastad och derunder å väg, gata eller annat allmänt ställe förer oljud eller åstadkommer förargelse, straffes för fylleri med böter, högst tjugu riksdaler.» Af den redogörelse sålunda blifvit lemnad öfver de inom Riks-Stånden fattade skiljaktiga beslut, visar sig, att karakteren på fylleriförseelse blifvit genom tre Stånds beslut antagen i enlighet med hvad Utskottet föreslagit, äfvensom att Utskottets förslag blifvit godkändt af tre Stånd deruti, att förhöj dt ansvar för iteration borttagits; och då, i fråga om påföljden för fylleri, Utskottets af Ridderskapet och Adeln biträdda förslag synes mest lämpligt att i sig förena de skiljaktiga meningarne, får Utskottet hemställa, Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 22 Haft. 3 18 Lag-Utskottets Utlåtande N:o 5!5. att Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden måtte, med frångående hvartdera Ståndet af sitt beslut, förena sig med Ridderskapet och Adeln, om antagande af ifrågavarande §, oförändrad. 19 Kap. 11 §■ Bifallen af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet har denna § blifvit af Bonde-Ståndet till Ulskottet återremitterad, hvaremot Preste-Ståndet antagit densamma så lydande, som den förekommer i Kongl. Maj:ts Proposition. Skilnaden emellan denna och Utskottets förslag består allenast deri, alt en i den förra bestämd straffpåföljd af straffarbete från och med åtta till och med tio år al Utskottet blifvit ändrad till sådant arbete från och med sex till och med tio år. Bonde-Ståndets återremiss är en följd af dess beslut om dödsstraffets afskaffande utan att i öfrigt inom Stfndet någon anmärkning emot §:n förekommit. Vid sådant förhållande synes Pres!eoch Bonde-Ståndens skiljaktiga meningar icke afse samma del af §:n.
H o n hade visserligen föga sett den unga flickan, m e n hennes personlighet framstod tydligt genom den kontrast, h o n bildade mot sin egen f a m i l j: fast h o n var den yngsta af systrarna, var hon d o c k den första af dem att önska sig själfständig verksamhet. Fru Sewerin påminde sig äfven, h u r h o n förvånats att i detta tama hemlif finna en m e d l e m m e d så utpräglad ärelystnad. A t t h o n var intelligent var utom allt tvifvel, likaså att hon dragit största möjliga fördel af den uppfostran h o n fått. Vacker var h o n d e s s u t o m; så vacker till o c h med, att Einar Dahl måste se det. Ja, en så- dan hustru skulle sporra hans äregirighet o c h hindra h o n o m från att sjunka tillbaka i sig själf! Och barnen? Deras u n g d o m och deras framtid, Rossis ö m m a hjärta samt fadrens o c h barnens inbördes förhållande? Det var s å: då fru Sewerin spelade försyn, glömde h o n ofta det viktigare för att tillfredsställa sin fåfänga. Det första fru Sewerin gjort denna m o r g o n var att taga fram och granska fotografien af en ung flicka. D e t var samma bild hennes minne framkallat under den gångna natten, samma regelbundna drag, samma krusiga hår o c h fasta m u n o c h ögonen, — för första gången greps fru Sewerin af en tyngande känsla af ansvar, — deras uttryck var kallt. Som en kontrast m o t detta ansikte visade sig plötsligt för hennes inre syn ett annat m e d mild, ö p p e n blick, m e n planen var nu så fastställd, att hon ej ansåg sig böra rubba den för samveTiarorarr. Bidrag mottagas med tacksamhet. 1897 tets språk. H o n visste tysta d e t! Det var j u en bildad kvinna h o n utsett till sin svägerska: — en sådan vet alltid sin plikt, oeh någon vanvård kunde ju ej k o m m a i fråga. Lektorn lyssnade till sin systers framställning utan att ana det något låg b a k o m.
Ett tjogtal väl klädda, leende och världsvana män och kvinnor sade hvarandra små älskvärda elakheter på ett stilla och fridfullt, kanske litet vårdslöst sätt i den rymligt tilltagna salongen, hvars fadda karaktär af tillfällighetsbostad skickligt maskerades af en massa moderna, praktiska och stillösa möbler jämte hvarjehanda grannlåtsgrejor från alla fyra väderstrecken, en sammangyttring, hvari särskildt yngre fruar älska att gifva gestalt åt förlofningstidens skiftande funderingar på det blifvande hemmet, och som förvandlar det, hvilket annars så att säga skulle stöta i möbelmagasin till det trefligaste tillhåll man någonsin kan drömma sig. Jag har ofta tänkt, att om någon fjärrskå- dande » modern aand » ville stänga till ett dylikt rum och bryta axet af nyckeln samt lagligen förordna, att det ej finge öppnas på ett par hundra år, skulle det framställa en vida mera helgjuten bild af vår tid samt det i mångt och mycket konstiga och beaktansvärda och fina och idiotiska däri, än hvad ett dussin senfödde forntidsforskare kunna rå med, de där en gång skola slå sig ned och med tillhjälp af de kulturhistoriska samlingarnas årtullar och urvisare arbeta sig skalliga för att fröjda en häpen värld med skildringen af, huru du och jag egentligen hade det i nådens år 1897. Detta är en tanke, som fördelaktigt skiljer sig från de flesta andra därutinnan, att den måhända vore värd handlingens äreskrud. Saltskär hade från begynnelsen varit ett skäligen anspråkslöst samhälle, som låg och sof borta i en afkrok, där Bohusläns kala klippor halka ned i Kattegatt, en bortskymd plats i lä om stora stråkvägen, där man badade och seglade, skvallrade och friade på ett mildt och öfverseende sätt, som hade föga gemensamt med yrkesbadorternas skandalhunger och toalettombyten. Så hade det varit, och så vore det väl än, om inte Lizzie Wahren råkat dödligt stöta sig med de öfriga direktionsmedlemmarna i Marstrand och likt Aeneas kuskat i väg att eröfra sig ett nytt rike.
Finans-departementet, fått från nedan omförmälda verk och inrättningar emottaga berättelser om tillståndet och förvaltningen under revisionsåret af de till deras disposition ställda anslag, nemligen: från Kongl. Stats-kontoret, angående sjelfva stats-verket, det stämplade papperet, statens spanmålsförvaltning samt undsättningsanstalterna, » » Krig s-kollegium, » » Förvaltningen af Sjöärendena, » » Sundhets-kollegium, » » General-tullstyrelsen, » _» General-poststyrelsen, » Ofver-direktörs-ernbetet för Myntoch Kontroll-verken, » Kongl. Fångvårdsstyrelsen, » Kansler s-embetet vid Kongl. Krig s-akademien, » Kongl. Direktionen öfver allmänna Garnisonssjukhuset, » » • Direktionen för Civilstatens pensions-inrättning, » » Direktionen öfver Arméens dito, » » Konvoy-kommissariatet, » » Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader, » » Skogsstyrelsen, » » Kommittéen för salpeter-ärendena, » » Öfver-intendents-embetet, » Stuteri-öfverstyrelsen, » Kongl. Serafimer-ordens-gillet, y> » Direktionen öfver Stockkolms allmänna barnhus, » » Direktionen Danviks hospital, » » Landtbruks-akademien, — 4 Bil. Litt. A. till 1861 års revisions-berättelse, angående stats-verket, sid. 5. från Direktionen för Kongl. Theatern, » » för Teknologiska institutet, • Chefs-embetet för Telegraf-verket, » Kongl. Direktionen öfver Amiralitets-krigsmans-kassan, » Chefen för Statens jernvägsbyggnader; hvarjemte till Revisorerne blifvit öfverlemnade dels den berättelse, som särskildt i nåder förordnade Revisorer afgifvit rörande manufakturoch ull-diskont-fondernas förvaltning år 1859, dels ock ett sammandrag af räkenskaperna för samma år öfver de under Kongl. Kommerse-kollegium ställda fonder och särskilda medel. I likhet med hvad vid föregående stats-re vision er iakttagits, upptages det vid granskningen befunna förhållandet särskildt för hvarje verk. Kongl. Stats-kontoret. § i.
~Fliclror gagneligt ar att kunna med hiinderna sömina, lrnipla och virka. » E1lic1cor prydes i lag att kunna behagligen siunga och dansa. Flickor stiinge inan ej från könets lofliga nojen. D o. s. v. G E~iskilda s1; riftställafre, soin clocl; sälied.igeii ej V L ~ I I O större synlpatier f ' ör sin meiiiiig, fordra däremot praktisla sko-. lors iqyrattande för k \ 71111101 ' I en 1.758 ~~tkorniizeii broscl-igr ineci titel: i&gt; Tankar om svenska barnr, klagas öf~er, att ingeii anstalt äi gjord för a t t uppfostra fickor, eliurn det %r en viktig mgelageiihet, och cle behöfva nastm mera lära ä11 gossarlie, om de skola blifva hs t h l i g a hiish&amp;ll.erslror. De fördiirfvas ofta med klifs och grannlat, vänjas vid stiUasittancle, lattja och fhfanga; oin cle angel ägiiaste husli&amp;llssysslor l i a f h de h a 2 p t ~ninsta begrepp, så a t t de ej en gi~1.g duga till pigor, an nG11,dre a t t blifva matmöchar; därför ser man ock de flesta pigor och hustrur i stächrna vara fr811 lmiclet, och 111aii vet lcnappt, hvart städeril.as clöttrar taga vägen. Hvein väiitacie väl dessa Id.ae; oi-n.&amp;l fr&amp;n med: l.et af det ac1e.rtonde &amp; rl-iiiiidradet! De äro märkliga nog, s&amp;som visande I-iur ii f~~f&amp;iigl.iglieteils anda reclan.
Efter detta raisonnement, och då således Hr Ribbing har en grundlagsenlig rättighet, att hans tillägg må komma under Husets consideralion; återstår att betrakta, huruvida det är lämpligt i sak eller icke, alt medelst en deputation aflemna svar på inbjudningen. Då måste jag säga, att jag är af samma tanke med den siste talaren, derutinnan en-' dast nemi., att om deputationen blott skulle haft till föremål att meddela ett prot.utdr., innefattande ett afslag på inbjudningen, så hade det varit föga kärkommet, att icke Den 29 Februari f. m. 469 säga Iiögst olämpligt, alt vidtaga en sådan åtgärd; men då Ilr Ribbing bestämdt uppgifvit de ordalag, som den till deputationens anförande utsedde personen borde nyttja, och hvartill jag anser honom äga full rättighet alt göra förslag, sa kan jag icke annat än med honom instämma, så väl i rättigheten dertill, sorn i sjelfva principen att aflemna detta svar genom en deputation. Hvad dernäst, och sist sjelfva de föreslagna ordalagen beträffar, så kan jag icke, lika med Frih. Boye, finna, att desamma innefatta något försök att courlisera BondeSt.; och jag finner i allo mera lämpligt, att en enskild ledamot uppstår och inför R. o. Ad. Ijudeligen uppläser förslag till de ordalag, som deputationens anförare skall nyttja, än att en sådan fråga skulle remitteras till ett Exped.Utsk., som skulle utan någon ledning uppsätta förslag lill ett sådnnt tal; och i likhet med den praxis, sorn alltid ägt rum, åtminstone i fråga om lind. tal, att här en person uppstått och uppläst ett förslag härtill, anser jag det i allo lämpligt och riktigt, att R. o. Ad. ville taga llr Ribbings förslag under granskning, och dervid yttra sig, om de vilja göra en eller annan ändring af ett eller annat ord, sorn kunnat stöta Frih. Boyes eller någon annans nog sensibla örhinnor. Jag anhåller om propos. på Hr Ribbings förslag. Frill. Gederström:
Upptän och godkändt hos Ridd. och Adeln den 17 Junii i334- Presle-Sl åndet den 17 Borgarc-Slåndet den 17 Bonde-Ståndet den 17 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående Tullen ä från Finland inkommande varor. (.Bevilln.-Utsk. N;o 10,) S. A. K. Vid öfvervägande af flera inom Riks-Slånden väckta^ motioner, om förhöjda Tull-afgifter å de från Finland till Sverige inkommande varor, hafva Rikets Ständer inhemtat, att den med Kejsaren af Ryssland år i8a8 afslutade Handels-convention under sisllidne Mars månad lilländalupit, samt att E. K. M., i följd deraf, och då jemväl en ny allmän Expeditions-Utskottets Förslag tilt tind Skrifvelse N.o 47. Tuli-taxn vöre under utarbetning, genom en under den 15 i berörde månad utfärdad Nådig Kungörelse meddelat åtskilliga förändrade stadganden angående liandels-gemenskapen emellan Sverige saint Ryssland och Finland, alt från den 1 innevarande månad oell tills vidare lända till underdånig efterrättelse, hvarvid de flesta landlmanna-nroducter blifvit belagda med högre Tuil-afgifter, än ilen vid 1828 års Convenlion fogade Tariff bestämmer, och hvarigenom ett ökadt skydd redan lill en del blifvit beredt inhemska industrien och näringarne. Med underd. erkännande af E. K. M:s Nådiga omtanka i denna del, äfvensom deruti, att ej, genom ett hastigt ombyte och förändring af bitLills gällande stadganden, försvåra eller afbryta en handels-gemenskap, som vanan upphöjt nära lill behof, och hvars afbrott måhända i början kunnat medföra ett mindre fördelaktigt inflytande, då Ilufvudstaden i långliga tider mera från det under ett fremmande.
å 4 bataljoner kanonjo Ilar: Summa läkare oundgängligen erforderliga under fred 23. tor fyllande af hvilket behof redan finnas anställde vid Carlskrona station: Öfver-fältläkare Regements dito Bataljons dito vid Stockholms station: Regementsläkare Bataljons dito vid Götheborgs station: Bataljonsläkare . 1. ; p samt pensionärer vid Kongl, flottan 4. Summa 14. efter afdrag hvaraf, bristen som behöfde fyllas blefve inalles ... 9. legi timerade läkare. Ehuru, under vanliga förhållanden, denna brist varit föga kännbar, emedan vid inträffade vakanser äfvensom vid de, tid efter annan utrustade öfnings-expedilioncrne, hehofvel af läkare vid flottan kunnat fyllas, dels genom extra läkares beordrande från faltlakare-korpsen, dels genom frivillige, kan dock, då pensionärer och stipendiater i fällläkare-korpsen för andra tjenstgöringår äro behöflige, säsom-under armée-korpsens sammandragning i Skåne och Schlesvig år 1848, flottans behof af läkare icke fyllas, utan att den minskning i tillgången af sådane flir arméen, som sålunda föranledes, menligt inverkar på ordnandet af denna sednares läkarevård; och det är alltså i första rummet af vigt, att flottans läkarestat så bestämmes, att den åtminstone må vara tillräcklig för fredsfot. Kollegium anser att detta lämpligast kan ske genom följande anordningar: l:o Den vidsträcktare sjukvård, som vid stora flottans station, Carlskrona, under alla förhållanden eger rum, fordrar äfven närvaron derstädes af en chef för densamma. Kollegium anser och föreslår alltså, att en sådan der må finnas; men Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850.
Om Revisorn åker med 2 hästar och endast för dessa två hästar erhåller ersättning, så komma nämnde små omkostnader att falla honom till last. Jag förnyar min vördsamma anhållan om återremiss. Hr von Troil, Sam. Gust.: Den anmärkn., som af den siste värde talaren blifvit gjord vid ifrågavande utlåt., framställdes äfven inom de förenade Utsk:n, då frågan der förevar, men det stora flertalet af närvarande ledamöter förklarade allmänt, att det egentligen var på det obetydliga arfvodet under vistandet i Stockholm, som Revisorerna ansågo sig göra förlust. Jall. trodde det nemi. vara ganska gifvet, att 3 r:dr b.*co om dagen icke skulle förslå till fyllande af de nödvändiga lefnadsbehofven. Deremot ansåg man att ehuru knappt 2 hästar vore tilltaget, så skulle Revisorernas resekostnad dermed kunna ersättas, derföre att, såsom en hvar vet, man för 8 mils resa eger att beräkna traktamente för en dag, men det torde falla sig gifvet, att man kan resa vida mer än 8 mil på dagen, och att således dagtraktamentet under resdagarna skulle komma att betydligt öfverstiga utgifterna. Jag skulle visserligen anse lämpligt, att man bestämde arfvoden lill 4 r:dr b:co om dagen och skjuts för 3 hästar, men såvida man vill göra en sådan bestämmelse, så blir kostnaden vida betydligare, än den hittills varit. De uträkningar, som deröfver blifvit gjorda, hafva visat att om häslantalet blefve bestämdt till 2 hästar och dagtraktamentet höjdt till 4 r:dr b:co, så skulle kostnaden för en revision upgå till hvad den nu utgör. På dessa grunder hafva de förenade Utskm tillstyrkt det ifrågavar:de betänk. Skulle R. o. Ad. anse ali summan hehöfvei; ytterligare höjas genom tillökning i hästarnes antal, så vill jag visserligen icke sätta mig deremot, men då blir statsbidraget för revisionen högre än nu. Jag tror all flertalet är mera belåtet dermed, att betänk, bifalles, sådant det nu är, hvarföre jag anhåller om bifall dertill. II.