Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men att hålla tankarne fästade vid en gård, då man för första gången såg detta tjusande landskap i aftonbelysning, voro vi för högt uppe till att kunna, och så ryckte vi efter en temligen lång vandring in i en större bondgård. Förstugudörren stod öppen, dörrarne till rummen likaså. »Det är här man väntar oss», sade vi tvärsäkert och klefvo på. »God afton!» intet svar. »Gå in i nästa rum, så stanna vi här i salen!» ordinerade kandidaten, puffande mig framåt i denna okända verld, der månen lyste på ett stumt vältaligt välstånd. Jag följde föreskriften och öppnade en dörr »Är här någon?» »Nej», svarade nattens tystnad. Upptäcktsfärden gick vidare tills jag slutligen klef öfver tröskeln till ett rum, der jag försöksvis helsade »god qväll!» på en tvåmanssäng, i hvilken två personer, antagligen ett kött, helt lugnt reste sig i sittande ställning och svarade: »God qväll!» »Är detta gården Berge?» »Gåren Berge? Naj da, langt ifra!» Och så lade de åter ned sina hufvuden, utan att det minsta bry sina hjernor med att utforska hvad det var för folk, som gått in genom deras dörrar. Lycklige gausdalare, det var ej sista gången vi funno eder sofvande i edra boningar utan en tanke på, att mindre hyggliga menniskor än vi äro, annorstädes i verlden till och med frestas af stängda dörrar och dyrkfria kassaskåp! Berge låg icke »langt ifra», men dock ett stycke väg, och här väntade man oss med den vanliga förfriskningen: mjölk och bakelser, för att ej tala om tre ypperliga sängar. Vi hade om aftonen ej sett någon utom husmodern och två danska sommargäster, bekanta till oss; men jag vill ej derför besvära någon med att döma om vår öfverraskning, när vi om morgonen öppnade dörren till matrummet för att beställa frukost och funno ett bordsällskap af sexton à aderton damer, skandinaviska sommargäster, af hvilka en del dagligen afhörde ett eller två föredrag i folkhögskolan. Detta var att hemta frisk, stärkande luft för både kropp och själ.
I.» ^ ii llCL;’1 8V i lili ,V-V/1 \) O 1!‘?H l>\ .. vtUUril V-l£j liOlii-l STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. 1*1 ii it: fllii Bl' *. jliV |j Stats-Utskottets Memorial JW 144. 1 JW 144, Ank. till Exp.-Utsk. den 25 Aug. 1863, kl. 2 e m Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 84, angående ändring uti och tillägg till Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer af Statsverket den 11 April 1841. (/. Ai) Uti ofvanberörda Utlåtande har Stats-Utskottet, bland annat, uppå der anförda skäl, afstyrkt en af Herr J. Lindström väckt motion, att tili förenämnda Instruktion mätte läggas en ny § af innehåll, att Revisorerne skulle ega att bland sig utse ordförande jemte vice ordförande, dervid rösterna borde beräknas i enlighet med föreskriften uti 68 § Riksdags-Ordningen. Berörda utlåtande, hvilket af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet bifallits, men deremot, sä vidt det rörde nu omförmälda ämne, blifvit afslaget af Borgare-Ståndet, som beslutat i öfverensstämmelse med motionärens framställning, har i denna del blifvit af Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterad!, under anförande hufvudsakligen, alt ett bestämdt stadgande i ämnet vore af behofvet påkalladt och borde meddelas utan afvaktan ä utgången af det nu hvilanda förslaget till förändradt representationssätt; men enär, pä sätt ofvan blifvit nämndt, tvä Stånd godkänt Utskottets yttrande i ämnet, saknar Utskottet anledning att, till följd af återreinissen, detsamma frånträda. I öfrigt har samma Utlåtande blifvit utaf samtliga Riks-Ständen bifallet. Stockholm den 25 Augusti 1863. Bill. till R. St.
Kammarråden åtnjuta såsom lön 1,260, och såsom arfvode 3jo r:dr; deras vederlikar i andra collegier, ensamt såsom lön 1,600 r:dr; secreteraren i Kammar-colkm äger en lön af 869 r:dr 32 sk. med ett arfvode af i3o r:dr 16 sk.; secreterarne i alla öfriga styrelseverken, med undantag af Bergs-colkm, der secreterarens lön uppgår lill 1000 r:dr, uppbära en lön af 1,200 r:dr; ^tne kamererare i Kammar-colkm hafva i lön 777, och i arfvode 223 r:dr; en 3:dje kamererare derstädes i lön 777 och i arfvode 23 r:dr, samt den 4;öe dervar. kamereraren i lön 620 r:dr 24 sk. och ett arfvode af 379 r:dr 24sk.; kamererarne i de öfriga collegierna en lön af 1,200 r:dr. Kammar-collegii adv.-fiscal har såsom lön på stat endast 582 r:dr 24 sk. och såsom arfvode 4 17 r^dr 24 sk.; deremot hafva ndv.fjscalerne i Krigs-colkm , Stats-cont., Kammarcolkm och Kammarrätten 1,200, i Förvaltningen af sjöärendena 800, samt i Bergs-colkm 600 r:dr i lön på stat. Icke mindre ofördelaktigt visar sig förhållandet för Kammarcolkm, vid jemförelse af de dess öfriga tjenstemän tillagda löner och urfvoden, emot den lön deras vederlikar i andra verk åtnjuta, såsom den tabell, jag härvid får till prot. aflemna, närmare visar.
Nyköpings stad, hvars befolkning för närvarande uppger till något öfver 4,000 personer, har mer än val insett nödvändigheten af att undanrödja de hinder, som den grunda farleden lägga i vägen för kommunikationen med Östersjön, men den har tillika insett, att, om detta ändamål skall kunna fullständigt vinnas, så mäste rännan i Skants-sundet rätas och segelleden i sin helhet göras genom muddring cirka 11 fot djup vid lägsta kända vattenstånd, då vid vanligt sådant fartyg om 13 å 14 fots djup skulle kunna gå upp till Nyköping. För utrönande af kostnaden för Skantssunds-rännans rätande och uppmuddrande, till hvilket äfven hörer upptagande af 2:ne större stenkistor, sorn, efter sägen, blifvit 1719 pä Regeringens befallning sänkta, pågår för närvarande undersökning afKapitenen vid Vägoch Vattenbyggnads-korpsen, Herr G. Nerman, hvadan jag nu endast på ett ungefär kan uppgifva denna kostnad till 1(5,000 R:dr. Till att utföra detta lika önskvärda, sorn gagneliga arbete ensamme, saknar dock dess innevånare tillgångar. På egen bekostnad tro de sig kunna och vilja de uppmuddra hela den från Nyköping till Skantssundet sträckande rännan till ett djup af minst 10 4 fot och 50 fots bredd, men till uppränsning och räkning af rännan i Skantssundet, hvilken skulle blifva 11 fot djup och 60 å 70 fot bred, ega de icke, såsom nyss nämndes, medel och väga fördenskull genom undertecknad, deras ombud vid innevarande riksmöte, vända sig till Rikets Höglofliga Ständer med begäran att till utförande af detta sistnämnda arbete erhålla ett anslag, som betäcker kostnaderna för dess verkställande. Sä snart kostnadsförslaget och dertill hörande karta erhållas, skall jag åt Höglofliga Stats-Utskottet, till hvars handläggning jag anhåller att denna min min motion måtte blifva remitterad, öfverlemna detsamma.
Halldin, A.; se Betalnings-rättighet. Halländska Kyrkohemman; se Anmärkning 3. dito dito om hegardt delfående af Constitutions-TJtskottets Protocoll i detta mål , Halshuggning; se Dödsstraff. Hammarlinj Leverenteur; se Anmälan 5. Hammarskalts-taxering: ny sådan af Jcrnbrukcn inom Småland; se Stats-Verket, dess inkomster, pag. 12. Hammarsuddar; se Anslag 101. Hamn-anläggning vid Götheborg; se Lån af allmänna medel. iiand-Catsa, f. d. Cancellic-Styrelsens; sc Anmärkning. Z. P* »2 n oq CA ~ iN;o g o TT. —« 3 2_ W3 w a 50- — Pn N:o | Pag. Riks-StSndens Beslut. Ståndet. Ståndet. CAC fö “ . • oq SH:o §. I 34 B. D. s ^ b. 1 34 a. a. | 35 H. Handel; se Närings-frihcten. Handels-Balken om i;o tillägg till 9 Cap. n §. , , Kongl. Majlis Nådiga Svar i detta amne ,,,, Kongl. Maj.*ts Nådiga Proposition, rörande samma fräs.a, 2:0 dito till i7 Cnp., i3 §., , , Svar på återremiss , . , 3lo ändring af i; Cap. 5 §. sista moni. och 7 §. 1 morn. , Svar på återremiss , , , Kongl. Maj :ts Nådiga Svar i ämnet , , , , , 4'.o dito af i7 Cap. 8, g, och 10 SS . samt förklaring af 2 §. Svar på återremiss , , , Handels-Disconten; se Banken 6, 23; Banco-Rcgle rocntct. Handelsfrihet; se Handtverkare. Handelsoch Sjöfarts-fonden; se Granskning 68. Handklofvar: om afskafländet deraf ,,,,, Handlingar; se Parter. Handtlangning; se Afvittring.
Förhöjning uti anslaget för Minister-Staten med 10,000 Rrdr llamb. Banco, som utföres a 120 sk, Cours till 25,ooo: Genom den reglering Medicinal-Staten undergått Stats-Utskottets Betänk anden. 721 genom Riksens Högloflige Ständers, vid denna Riksdag, fattade beslut, så att ett nytt Stats anslag derundor blif - vit anvist för VeterinairInrättningen i Hufvud Staden, för någre ProvincialLäkare och BarnmorskeLärlingar, men deremot indragning skett af ProvincialMedici Medhjelpare Arfvoden, en del af anslager till Medico Theologiska Stipendier, Farsoters hämmande och Medicinal-Verkets uppbjelpande; har Medicina 1- Staten erhållit en total tillökning af 3,672: 1. r. samt Löne Staterne, i följd af särskilde regleringar med Landt-Räutmästarnes aflöning och Remiss-Lage, Aflöningen för Fång-Predicanter samt Skaprättare och så vidare, vunnit följande tillökningar: Upsala Läns-Stat. Stockholms Läns Stat. LandtRäntmästaren, tillökning 25o: Skarpr ättar en ny Lön 16: 266: Södermanlands Dito. LandtRäntmästaren, tillökning 4oo: Fång-Predikanten dito 4i: 3a. Skarprättaren dito 4: Östergöthlands dito. Landt-Räntmästaren, Löntillökning 4oo: Gothlands Dito. Calmare Läns dito LandtRäntmästaren, tillökning 4°°: Be tänk an den. 723 Blekinge Läns Stat. LandtRäntmästaren, tillökning aoo: Jönköpings Dito, LandtRäntmästaren, tillökning 65o: Enspännaren, ny Lön 80: 24. Kronobergs Dito. Husliyre tillökning för Landshöfdinge ÄmbetsRummen j 33: 16. Christianstads dito. LandlRäutmästaren, tillökning 4o°: FångPredikanten ny Lön 5o: 7^4 Stats-Utskottets Betänkanden. Malmöhus Läns Stat.
En Motion af mig om nederlagsfrihet för Stockholm, isynnerhet för sådana varor, som Finnarne förr tagit från Stockholm, men nu genom den år 1816 förhöjda tullen tvungits att hemta sjelfve directe, blef då afslagen, fast Regeringen ännu arne år derefter vidtog samma åtgärd, som jag då föreslog, och som varit desto nyttigare, ju tidigare den vidtagits, samt förebyggt en så betydlig minskning i Hufvudstadens mellanhandel. 1823, då något klokare financiela mesurer vidtogos, anslogo dock Ständerne för mycket till silfveruppköp (Tor Bankens gamla sedlar) och för litet till silfverinvexling (för nya, rörelsecapitalet ökande, sedlar). Sedan Stan - Den 17 Jul i i f. ra. 77 derna 1815 försummat, att sjelfve meddela instruction för Directionen af Allmänna Magazinslnrättniugen, och att derigenom förebygga dess väsentligaste misstag, afskafFade de 1818 d enna inrättning, utan att sätta något annat i dess ställe. Väl anslogo de en Million till undsättning i missväxtår, men på ett sätt, att den utländske producenten deraf erhöll mer nytta, än den inländske, ja än sjelfva undsättningstagaren, emedan upphandlingen först skulle ske, sedan missväxten var gifven, priserne höga och utländsk spanmål behöflig. Då Rikets Ständer i8a3 klokt beviljade en ej obetydlig summa till fastighetslån emot afbetalning i silfver, förfelades ändamålet härigenom , för det mesta genom okloka reglementariska åtgärder i afseende på lånens maximibelopp m. m. Dessa med mångfaldigt flere Rikets Ständers egna åtgärder, som till en del Regeringen ej ens ägt rättighet, att hindra, utvisa nogsamt, att det olyckliga i Rikets nu varande belägenhet ej bör tillskrifvas ensamt Regeringen. Man klagar äfven med skäl öfver för dryga skatter. Men dessa äro mer betungande genom grunderna för Bevillningen och dess fördelning, än genom deras belopp. Allt Ständernas eget fel.
Men i öfrigt har jag först och främst funnit mig höra anmärka det befrielseskäl, som till Herr Assessorn Carlssons fördel blifvit användt, icke af honom sjelf, men af Kongl. Hofrätten, nemligen att i följd af den utaf Landshöfdingen fattade och vidhållna åsigt, att brefbäringen vore behörigen ordnad, det skäligen må kunna antagas, att om än andra åtgärder af Assessorn Carlsson vidtagits, än dem han uppgifvit, sådant icke medfört åsyftad verkan. Skulle nemligen ett sådant antagande kunna tillintetgöra den ansvarighet, som landssekreterare åligger, för åtgärder och beslut, mot hvilka han icke reserverat sig, så syntes mig denna ansvarighet svårligen någonsin kunna tillämpas, och följaktligen blifva i sjelfva verket ingen. De skäl, som i öfrigt blifvit åberopade för Assessorn Carlssons frikännande, hafva ej heller förekommit mig grundade; och då jag dessutom trott heslutet om skadestånd till de klagande icke höra lemnäs oklandradt; har jag hos Kongl. Maj:t öfver Kongl. Hofrättens i fråga varande utslag anfört underdåniga besvär; äfvensom Herr Landshöfdingen Grefve Mörner detta utslag i underdånighet öfverklagat. Sedan Kongl. Göta Hofrätt, enligt hvad min sista berättelse innehåller, genom utslag den 20 Augusti 1849 afgjort aktionsmålet emot Konungens Befallningshafvande i Östergötlands och Jönköpings län för anmärkt lagstridigt förfarande emot Hökareenkan Helena Andersson, och besvär öfver detta utslag blifvit hos Kongl. Maj:t i underdånighet anförda, dels af Advokatfiskalsembelet i bemälte Kongl. Hofrätt, på min anmodan, i hvad utslaget angick frikännelse för Konungens Befallningshafvande i Jönköpings län, och dels af Konungens Befallningshafvande i Östergötlands län, såsom genom utslaget sakfälld; så har Kongl. Maj-.t medelst Nådigt Utslag den 14 sistlidne Mars förklarat
Om deremot, med ledning af de vid Kongl. Majrts Befallningshafvandes skrifvelse fogade statistiska tabeller, jemtörelseu utsträcktes till andra län, så funnes, att i sex sådana inom hvarje fögderi i medeltal areal-innehållet väl är mindre, men folkmängden deremot ej obetydligt större, ån den inom Gefleborgs läns nuvarande fögderier, och att, om befintliga folkmängden inom detta län fördelades på de fem föreslagna fögderierna, hvartdera af dessa skulle, hvad folkmängden vidkom, i medeltal understiga fögderierna i sexton af rikets öfriga län, och både till folkmängd och arealfögderierna i Wester-Norrlands och Westerbottens län samt att fögderierna i Jemtlands och Norrbottens län, ehuru med något mindre folkmängd, i areal mångdubbelt komme att öfverstiga de föreslagna i Gefleborgs län. Hvad särskildt angick de två ifrågasatta nya fögderierna derstädes, så skulle dessa blifva bland de minsta fögderier och i folkmängd understiga flera pastorat i riket, samt, derest den på nådig pröfning beroende särskilda framställningen om Ytter-Hogdals sockens förläggande från Helsingland till Herjeådalens fögderi i Jemtlands län vunne nådigt bifall, folkmängden inom det föreslagna Westra Helsinglands fögderi ytterligare inskränkas från 17,904 till 16,874 personer.
Alla hade förklarat, att de i en sak af denna tydliga beskaffenhet ej kunde hindra lagens gång, och åtskillige af de mer fördomsfulle herrarne hade tillkännagifvit sin stora förvåning deröfver, att en prestman kunde vilja verka till förmån för tvenne brottslingar, hvilkas skuld vore lika uppenbar som afgudisk och ryslig. Tiden är inne då Erik skall begifva sig till de begge fångarne. Han har beslutat att med dem dela de långa förfärliga timmarne af deras sista natt, att följa dem till afrättsplatsen och i deras sista ögonblick vara vid deras sida. Den djupaste ångest uppfyller hans själ, helst han anklagar sig sjelf att hafva bidragit till deras förderf derigenom, att han intalade dem att bekänna sig brottsliga. Det är sannt, att denna bekännelse i annat fall icke desto mindre skulle blifvit dem afpressad genom tortyren, men detta länder Erik till ingen lisa: han tänker ej ens derpå. Sålänge ännu något återstod att hoppas af rättvisans skärskådande blick eller af menniskors barmhertighet, hade han, lugn i sin förtröstan till Försynen, afvaktat frukterna af sina ansträngningar. I denna stund, då hvarje hopp var släckt, svigtade hans själ lik ett rö i stormen, och ångesten, stegrad med hvarje ögonblick, hotade att öfvergå i svart förtviflan, tills efter en häftig inre kamp det dofva bruset af stridande känslor och tankar öfvergick i ett förenadt, häftigt, stormande rop till Gud ... Han befann sig ännu under inflytelsen af denna heligt uppeldande, saligt genomgripande stämning, som en med obegränsad hängifvenhet i Gud försjunken själ erfar – då hans blick föll på ett papper, hvilket låg på hans skrifbord jemte några andra, samma afton insända kungörelser, dem han följande Söndag skulle meddela sin församling. Hans uppmärksamhet riktades instinktmessigt på detta papper, han fattade det, utan att veta hvarför, och läste det hastigt. Dess innehåll verkade på honom såsom ett elektriskt slag. Det var den af Vanloo utfärdade kungörelsen.
Eders Kongl. Mastts och Nationens salniuansiämmande röst kallade till Tbronföljare en Prins, sorn ej syntes medföra andra fördelar, än Små personliga dygder. Han hann icke ankomma, förr än grafwens skuggor spridde sig öfwer Eders Maj:ts lefnad: och i hwilken tid skulle Swerige beröfwas sitt enda återstående stöd? jo, dä delade meNingar örn det Allmännas »val rädde bland Folkets ombud; da den befarades, denna bitterhet, som åtföljer parti-andan; dä alla samfunds-förbindelser ännu »voro swaga; dä allt ffulle förändras af hwad förra tider tillskapat; dä folkbristen och penninge-orcdan war stigen till sin höjd; i en tid, dä Riket war i krig med de flesta Magter, och dä det ägde sin enda tillflygt i anföraren för ficndtliga kärar. Eders Kongl. Maj-.ts hälsa aterstäldes, sinnena lugnades: Han kom änteligen, denne efterlängtade Prins, och besannade Sitt rykts. Här, pä detta rum, inför denna Thron, lofwade Han, med mcnniffowännenö »värma och den rättsinniges öfwertygande kraft, att bereda Sweriges sällhet. Här önffade Han sig ett stöna re arf, än Z44 Den iZ November. än den Krona som irar honom ämnad: c!,en Xllficles dygder och Hans Folks kärlek. Alstad för Sina enkla seder. Sin redliga wälwilja, Sin werksamma menniffokärlek, utgjorde Han Eders Maj:ts och Nationens sällhet. Hwilken ljus dag äterkällar icke minnet af den lid, dä Eders Kongl. Maj:t sednast hemförlofwade Sitt trogna Folk!
I AJd. 61, 62. 48a 3T Ben tf April. se ämnen till Riksens Ständer inkomma, som de för desse Inrättningars Förvaltning förväntade lnstructioner med AnsJags-Summorne stå i det sammanhang, att de sednare icke bör* bestämmas förrän pröfningen af de förra blifvit behörigen verkställd, och inskränker mig nu blott till den anmärkning vid yttrandet pag. 34. >fOm det är missväxt ålitar Maga zins-Direitionen destomera sitt Creditiv för Operationer till Spannmåls anskaffandeatt jag tror det icke vara rätta tiden att upphandla Spannmål då först när missväxten inträffar, och genom uppköp af inskränkta tillgångar fördyra densamma för de behöfvande, så vida den icke emot principen af klok Stats-hushållning skall sökas hos Utländningen, sorn blott i yttersta nödfall bör ske, utan anser jag deremot Magazins-Inrättningens Spannmåls-upphandlingar endast böra ske i goda år för att bibehålla skäligt pris å Landets nödvändigaste Product, samt en ny tillgång genom tillräcklige Magaziner, att i missväxtår kunna motverka Spannmålens obilliga stegring i pris, af Säljare i Städer och på Landet. Af Utskotten torde jag äfven få begära upplysning om meningen i y Momentet Pag. 30 af innehåll, ”att det bör vara Banco-Styrelsen ålagt alt de ingående Medel i Discontväg åter utgifva,’’ ät' alldeles öfverensstämmande med hvad jag i detta Anförande föreslagit, men jag kan ej annat finna, än att detta stadgandet är alldeles motsagt i det öfriga innehåliet af Betänkandet, enär der icke är föreslagit någon ökad Utlånings-Sumina för Banco-Disconten, vid hvilket förhållande och då Filial-Djsconterne, skulle efter Ut - Dett rf April. 483 skottens föreskrift upphöra, uppstå1- öfvdngit den fråga — hvar skall da Banco-Styelsen de inflytande Medel i Discontväg å er utgifva? I ett ärinat rnig förekommande tvetydigt yttran* I de, torde jag äfven få begära upplysning, riem' ligen i 6 §.
Men det gagn, som derigenom åstadkommes, kan dock ej jemföras med det, som vunnes då en utmärkt vetenskapsman, utan afseende på det land, der hans vagga stått, kan anställas vid landets läroverk, för att der, med det lefvande ordet och sitt vetandes fulla kraft, bilda en hel ynglingakorps, som åter i sinom tid skall bidraga att nyttigt använda den sålunda vunna kunskapen till fäderneslandets båtnad. Det kan dessutom inträffa vid återbesättande af vetenskapliga embeten, att bland infödde män sökande väl finnas, men som icke, åtminstone ännu den tiden, gifvit några till större förhoppningar berättigande bevis på verklig skicklighet, och likväl, i brist af bättre, till embetet måste befordras, oaktadt äfven tillfälle och möjlighet vore för handen att för samma embete vinna en utmärkt förmåga från ett annat land, derest ej lag lade hinder deremot. Enahanda är ock förhållandet med läkare-beställningar inom riket. Utmärkte, i fremmande land födde, män måste nu derifrån utestängas, äfven om de egde de djupaste insigter i läkarekonsten och vore villige att bosätta sig i landet och inträda i dess tjenst: ja, äfven det största behof af utländske läkare, behof, som i krigstid ganska lätt kan inträffa, är ej tillräcklig grund för deras anställande i ordinarie tjenst, så länge grundlagen ej undergått i afseende härå behöfliga modifikationer.
Hr Cederschjölds motion å sido, bevisas bäst deraf, alt IJtsk. tillstyrkt ej allenast förökade böter, utan ock en urbota bestraffning, och Utsk. har jemväl, uti den af mig upplästa delen af betänk., sagt, att det väl ansåg nuvar. straff för ifrågavar. förbrytelse alltför ringa, hvarföre äfven förändring blifvit föreslagen; men att för närvar, ingå i ett nytt straffsysleme och införa fängelsestraff, sorn förut icke existerat, samt inympa dem på nuvar. lagsysleme, innan man visste hvad förändringar fängelserna kunde komma att undergå, det har LagUtsk. icke trott sig kunna göra. På begäran af Hr von Röök, Gustaf, blef Hr Lagergrens reservation uppläst. Hr von Röök: Häraf kan inhemtas, det olika omdömen afgifvits inom LagUtsk. öfver Hr Cederschjölds motion om ändringar uti allmänna lagens stadganden i ?-4 caP8 §:n, 34 cap, samt 35 cap. 1 §:n Missg.-b:n; således och då LagUtsk. icke kunde anse sig befogadt fullkomligt lösrycka vissa delar af vår nu gällande brottmålslag, som Hr Cederschjölds motion afser, så har LagUtsk. allenast funnit sig Den 3 Juni c. m. 47 befogad! lemna den uppmärksamhet åt motionen, som betänk. utvisar, och anhåller jag att detsamma måtte gillas. Hr Cederschjöld: Frih. Cederström har tillkännagifvit, att det väsendtliga skälet, hvarföre Utsk. ej kunnat biträda mitt förslag, varit, att derigenom skulle införas ett nytt straffsysteme. Jag har begärt ordet blott för att ingen af detta yttrande skulle missledas. Förhållandet är icke sådant, att derigenom ett nytt straffsysteme skulle uppkomma, ty dylika straffbestämmelser äro redan stadgade för mångfalldiga brott, hvaribland jag vill omnämna 5:te resan fylleri, som straffas med års arbetsfängelse, och lurendrejeri tredje gången, som bestraffas med j å i års arbete vid eorrectionshus.