Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I öfverensstämmelse med min anmärkn. vid 21 §, att nemi. K. kungör, af d. 14 Jan. 1824 bör blifva gällande för banker, hvilka icke utgifva egna creditsedlar, får jag anhålla om återremiss såväl å denna slutmening, som å hela det lagförslag, som varit föremål för R. o. Adis öfverläggning; utbedjandes mig, alt R. o. Ad. ville fästa uppmärksamheten derpå, att, om 1824 års kungör, skall upphöra, något annat stadgande i afseende på enskilda banker, som icke utgifva egna sedlar, mätte antagas, innefattande allt hvad 1824 års kungör, i afseende å sådane banker stadgat. För öfrigt anhåller jag få till Utsk:s ompröfning framställa hvad jag nyss förut yttrat om angelägenheten att vidtaga mått och steg, i händelse nuvarande privatbanker icke skulle begära ny octroj, i öfverensstämmelse med den lag, som vid denna riksdag kommer alt fastställas, och icke eller någre andra privatbanksbolag anmäla sig till erhållande af octroj, enligt denna banklag. Hvad som skulle vara att vidtaga å R. St:s Banks sida, för den händelse privathankerne skulle komma att upphöra, det hörer till ett annat capitel; det hörer tillfrågan om R. St:s Banks rörelse och förvaltning; men den mening jag för, en stund sedan ytt - Den 25 Januari e m. 525 rade hörer till det ämne, som nn utgör föremål för öfverläggning, hvarföre jag tager mig friheten åter upprepa, det, nemi. att R. St. måtte hos K. M. i urul. anhålla: a) altför den händelse nuvarande privatbanker icke begära ny octroj, i öfverensstämmelse med den lag för enskilda banker, som vid denna riksdag antages, och ej eller nya bankbolag innan årets utgång sådane octrojer begära, K. M. måtte bevilja de privatbanker, som det åstunda, förlängning af deras octrojer intill slutet af år 1849; och b) att förslag till ny reglering af den rörelse privalbankerne för närvarande bedrifva, måtte före begynnelsen af nästkommande riksdag utarbetas, för att R. St. föreläggas.
På samma tiden drog Horam, Konungen i Geser, upp till att hjelpa Lachis; men Josua slog honom med allt hans folk, tilldess ingen igenblef. Och Josua drog ifrå Lachis med hela Israel, intill Eglon, och belade och bestridde det; Och vann det på samma dag, och slog det med svärdsegg, och gaf tillspillo alla de själar, som derinne voro på samma dagen, alldeles såsom han hade gjort Lachis. Sedan drog Josua med hela Israel ifrån Eglon upp till Hebron, och bestridde det; Och vann det, och slog det med svärdsegg, och dess Konung med alla dess städer, och alla de själar, som derinne voro; och lät icke en igenblifva, alldeles såsom han hade gjort Eglon; och gaf det tillspillo, och alla de själar som derinne voro. Då vände Josua igen med hela Israel inåt Debir, och bestridde det; Och vann det med dess Konung, och alla dess städer, och slogo dem med svärdsegg, och gåfvo tillspillo alla de själar som derinne voro; och lät icke en igenblifva. Såsom han hade gjort Hebron, så gjorde han ock Debir och dess Konung, och såsom han hade gjort Libna och dess Konung. Alltså slog Josua allt landet på bergen, och söderut, och i dalarna, och vid bäckerna, med alla deras Konungar; och lät icke en igenblifva; och gaf tillspillo allt det som anda hade, såsom Herren Israels Gud budit hade; Och slog dem allt ifrå KadesBarnea intill Gasa; och hela landet Gosen intill Gibeon; Och vann alla dessa Konungarna med deras land, allt med en ryck; ty Herren Israels Gud stridde för Israel. Och Josua drog åter i lägret till Gilgal med hela Israel. Då Jabin, Konungen i Hazor, detta hörde, sände han till Jobab, Konungen i Madon, och till Konungen i Achsaph,
Sliten till sist så att det visade sig runda små fläckar på den gråaktiga bomullsväfnaden – och alldeles blank i kanterna vid händerna och under armbågarne. – Ja du, när han så var tolf år, stälde presten och skolmästaren om att det samlades ihop lite pengar och så tingades det kostdagar, och så kom han till skolan i Lund. Hvad jag grät! Jag ville också in att studera. Mor hade nog låtit mig få, men far ville inte på något vilkor. Han höll på att ge mig stryk, när jag inte ville tiga med det igen, och så blef det tyst till sist. Ser du, på den tiden var jag ännu inte så förtjust i Pål, som jag sedan blef. Det kom när vi båda voro vuxna och han var hemma under ferierna. Han var lång och rank då, det var en mjukhet i hans sätt som om han varit en qvinna, och så var det så märkvärdigt att tala med honom. Han var med lif och själ inne i sina studier, och han hade ett sådant sätt att tala, att man tyckte allting blef klart, bara han talade om det, jag riktigt dyrkade honom. En gång hade han blifvit så god vän med en kamrat, en student som blef informator uppe hos baronens, och dit gick Pål ofta för att besöka honom. Jag trodde jag skulle blifvit tokig den sommaren. Jag kunde ligga och gråta nätterna igenom, derför att jag tänkte han föraktade mig för min okunnighets skull, och derför att jag var ursinnig af afundsjuka mot hans nye vän, som hade allt hvad jag saknade. Och som jag läste den sommaren!» Börje tystnade, försjunken i det förflutna. »Nå, hur gick det?» sade Marianne. »Som det alltid går. Jag lugnade mig. Men vi korresponderade en lång tid – flera år.» »Tänker du nu aldrig på honom?» »Jo, ibland undrar jag hvar han fins. »Vet du det inte?» »Nej. Ja, det är en särskild historia. Men efter jag berättat det andra, kan jag berätta det med. Strax innan det Pål blef student dog hans mormor, och hans mor flyttade in i hennes lilla hus, som snyggades upp och blef riktigt nätt, åtminstone invändigt, ty Påls mor var en duktig menniska, och hon förtjenade rätt mycket genom att väfva för folk.
Ett lika qvantum bränvin skulle således i skatt kosta, då det produceras med en 90 kans panna, 168 Etdr 3(3 sk. mera, än om det tillverkas med 2:ne 45 kans pannor; men af dessa 168 R:dr 36 sk. ersättas endast 83 R:dr 16 sk. af arbetsoch ved besparing, hvadan en ren förlust af 85 Jt:dr 20 sk. uppstår, om man tillverkar samma qvantitet med 90 kans panna, emot 0111 man brännt densamma med a:ne 4^ kans pannor. — Till denna förlust kommer älven den, att underhållet af den större redskapen är kostsammare, än af de 2:ne mindre, hvaremot man, enligt VetenskapsAcademiens intygande, kan tillverka mera bränvin med de senare, än med den förra. Följden af detta missförhållande i beskattningen blifver naturligtvis den, att stora bränvinsredskap ej i allmänhet begagnas. Och att bran vinstillverkningen, utöfvad med smärre redskap, lemnar en lika stor production, som hittills, emot en mindre skatt, än man påräknat, men med oersätllig skada, så väl för Staten, som den enskilde, genom ändamålslöst förspilld arbetskraft och förstöring af de redan medtagne skogarne. Jag kan ej gilla, att man, för att vinna en tillfällig inkomst åt Staten, så aldeles förbiser hvad som på det hela är Statens, liksom den enskildes vinst. Då Utskotten, som erkände, att det af Afdelningen uppgjorda beskattningsförslag stod i ett jemt afvägdt förhållande emellan större och mindre redskap, med afseende å de förras besparing i ved och arbete, funno skäligt att föreslå en högre beskattning, hade de ej bort multiplicera tariffen, utan öka skatten med vissa runstycken eller skiliingar å hvarje kanna bränvin, ehvad det tillverkats af mindre eller större redskap, och efter uträkning tillämpa denna förhöjning på pannerymden.
Utskottets försök har, efter mitt omdöme, icke lyckats. Stadganden, som kunna betraktas såsom universela inom hela handelsverlden Och som finnes i Vexel-Stadgan den 21 Januari 1748, hafva måst utelemnas, emedan de icke ansetts lämplige i den serskilda Lag för Inrikes Vexlar, som den 20 Maj 1835 antogs, och hvilken blifvit lagd till grund för Utskottets omarbetning Då jag således kommit till den mening, att förslaget om de begge Vexel-Ordningarnes sammanförande till en enda Lag icke bör bifallas, går jag nu att framlägga några åt de vigtigaste motiverna lör denna mening. Åtskilliga andra länder, såsom t. ex. England och Danmark, hafva olika lagstiftning for inrikes och utrikes vexlar, och de skäl, som derför åberopas, äro att den inrikes och utrikes rörelsen i dessa hänseenden är af en ganska väsendtlig olikhet, hvilken i sm ordning måste medföra mycken olikhet i stadganden. Den utrikes vexel-rorelsen bednfves nästan uteslutande af handlande, den angår större summor och ar underkastad en oupphörlig inverkan af förändrade rörelse-förhållanden, usancer och lagskipning pa främmande orter. Den inrikes vexel-rörelsen åter, om den komme till lil och verkställighet, omfattar alla inrikes näringar, måste lämpa sig efter alla skalor för trafik och omsättning, äfven de jemnfÖrelsevis obetydligare, och kan no-a regleras, i anseende till förfaringssättet, efter de inhemska lagafne och rättsbruken i allmänhet. „ Flera skäl finnas derjemte, som tala för bibehållande tills vidare af 1748 ars Stadga. Sveriges mest hufvudsakliga utländska vexelrörelse drifves på Hambur-, och kommer således väsendtligen att bero af der gällande vexel-ordning och usan:er.
— N:o 115. i anledning af väckt motion om lindring i arrendet för indragna Profoss-bostället vid Westgötha Regemente Bryntesgården Linderfva, eller rättighet för närvarande Arrendatorn alt arrendet frånträda. VI. B. 267, 541. VII. A. 3. — N:o 116. i anledniug af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 47, angående Kongl. Maj:ts nådiga proposition, om eftergift af kronans rätt lill Dana-arf efter Enkan B. II. Sandelin. VI. B. 268, 541. VII. A. 3. — N:o 117. i anledning af väckt motion om rätt till mulbete å kronoparkerne inom Skaraborgs Län för derinvid belägna hemman. VI. B. 268, 541. VII. A. 3. — N:o 118. i anledning af väckt motion om rättighet för allmogen inom Ase hårad af Skaraborgs län att erhålla utsyning å kronoparkerne Hunneoch Halleberg. VI. B. 268, 541. VII. A. 3. — N:o 119. i anledning af väckt motion om förändrad reglering af den, åtskilliga hemman i Laske härad af Skaraborgs län raedgifna, rättighet till mulbete å kronoparken Edsmären. VI. B. 268, 541. VII. A. 3. — N:o 120. i anledning af väckt motion om utsyningsrätt å krono - ( 121 ) kronoparken Tysslingen inom Örebro län. VI. B. 268, 541. VII. A. 4. Stats-Ulskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — N:o 121. i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga proposition, angående uplålelse af kronan tillhörig jord lill hamnanläggning vid Wadstena Slott i Östergöthlands län.
(Regi. 151-169 §§) Den, enligt gällande bevillnings-förordning erlagda, och, sedan 1850 års början, till Riksgälds-kontoret influtne eller vid ränte-liqvider derstädes innehållne Allmänna bevillning (reglementets 152 §) har, med inberäkning af levererade restantier å äldre årens bevillnings-afgifter, utgjort: Stats-Utskotlets Memorial, N:o 3. under nyssnämnde år R:dr 1,900,996: 9. Enligt den i sednaste revisions-berättelse fortsatta utredning af den för hvarje särskildt år influtna allmänna bevillnings belopp och dess förhållande till den för samma år i bevillnings-förordningen beräknade summa, har skillnaden mellan den vid stats-rcgleringen således påräknade och den till Riksgälds-kontorct erlagda bevillning eller öfverskotta å denna stats-inkomst, efter afdrag af taxerings-kostnader, uppgått till följande belopp, nemligen: för år 1849 till R:dr 121,723: 12. 11. för år 1850 till „ . 80,800: 37. 2. för år 1851 till „ 115,065: 3. 3. eller för dessa tre år tillsammans till R:dr 317,589: 5. 4. Utaf den, till bestridande af 1848 urs krigsrustnings-kostnader, för samma och nästpåföljde 2:nc år, utgjorda särskilda bevillning, hafva, under åren 1850, 1851 och 1852, till Riksgälds-kontoret levererats R:dr 638,888: 18. 8. Riksgälds-konfore/s inkomst genom erlagda kortoch lidnings-stämplings-afgifter (153 och 171 §§) har utgjort: Korlstämpel afgift. „ „ 1852 „ 32,438: 38. 8. £ v första hälften af år 1853
Den är maran, som betar oss andedrägten och som vi måste skaka af oss, om vi vilja lefva. Den ar iitervändsgränden, der muren tvingar oss att vilnda om, om vi vilja röra oss. Thackeray har någonstädes talat om, huru märkvärdigt det är, att ett enda ben af ett djur kan leda forskaren att bestämma, hvilket djur det tillhört, och att vi sjalfva, om vi p&amp; ett utplhadt minnesmiirke funne bokstafverna qzre Romanus, skulle med tillhjälp af vår klassiska lWom genast kunna inse, att der måste ha statt senattu yoptlzcspe. Men likasom det fins fragmenter, som pk detta satt kunna ge oss inblick i helheten, så fins det ocksk andra, som iiro meningslösa. Det fins ben sh sma, att man ej kan läsa djurets namn i dem, bokstäfver s&amp; f&amp;, att man icke k m vet.&amp; något om meningen af ordet eller om der ursprtiiigligen statt att ord. Dct fins likaledes mörka vrår i lifvet, der skuggorna falla svartare än naturens egna, men att studera dem för sig %r att vara orkttvis mot det solsken, som dock sprider sig öfver världsbyggnaden, som helhet betraktad, och det ger samma oriktiga föreställning att uppehklla sig vid dessa skrymslen, som det skulle göra att vilja döma en byggnads planmässighet efter ett och annat blindfönster, som förekommer p&amp; dess facad. Det är farligt att se ned i sådana afgrunder. Nhgon annan filosofi kan icke byggas på &amp; ni 8n 18ugtan efter f ö r intelsen, och denna längtan, som gör döden till VAL vän och befriare, gör oss likgiltiga för allt. Literatur, konst - hvartill tjänar allt detta, när förintelse ar mAlet? Hvartill tjänar glädjen, medan " den tjänande brodernn lider. N8händs iir icke gktan s&amp; omöjlig att lösa, men för diktaren, som behandlar det enstaka exemplet, är den omöjlig.
Grundlagarna, angående dethvilande förslaget till ny Riksdags-Ordning och dermed sammanhängande ändringar i Regeringsformen — 3 —- 2 — b. 4-7 Dec. b. 8 Dec. b. 4 Dec. b. 4 Dec. » anmälan om Riksståndens beslut angående det hvilande förslaget till ny Riksdagsordning mm i — 3 — 4 — a. a. 30 Dec. a.a.22Dec. 22 Dec. a.a. 22 Dec. 33 6 » uppgift å hvilande förslag till ändring i i — 3 3 — 9 Dee. 9 Dec. 4 Dec. 9 Dec. » anmälan om Riks-Ståndens beslut i anledning af åtskilliga sedan sistlidna riksdag hvilande förslag till ändring i 1 3 5 — a.a. 22 Dec. a.a. 22 Dec. 22 Dec. a.a.22Dec. 5 2 » Kongl. Maj:tssvar i anledning af åtskilliga utaf Rikets Ständer antagna ändringar i 82 j 1 I t 14 April 14 April 14 April G Grönstedt, Elias, Lärare i handtverk vid Allmänna Institutet för döfstumma och blinda, om pension åt .. Gymnastik-lärare vid elementarläroverken, om pension åt » vid de lägre elementarläroverken, angående förhöjning i anslaget till » angående förbättrade löneförmåner för » angående inrättande af en inspektion öfver .. Gymnastiska Centralinstitutet, angående ombyggnader vid Gymnastiskt-Orthopediska institutet, angående anslag till Gästgifvaregärdar, om ändring i 28 Kap 1 § ByggningaBalken i fråga om afståndet mellan dem Göloch Wi-sjöarne, om sänkning af Göta eif, angående broanläggning deröfver mellan Hisingen och Göteborg H. Haga lustslott, om anslag till uppförande dervid af ett nytt vagnshus Hagelskada, angående anslag till ersättning af förluster genom sådan Hamnbyggnader, om anslag till Handel, handtverk och andra yrken, om ej mindre Norrmäns och Danskars än äfven andra utländningars rätt till deras idkande i Sverige — 32 — Kongl. Proposit. eller Skrifvelser. t» 09 s a’ qq Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Eiks-Ståndens Beslut.
Oet huswudsakeligastk af peKa bäggr Protscolls»Utdrags iuvk - Den 16 Octsbck: 4229 jnnehäll Zr beswaradt genom Riddcrskapet och AdelnS Prot colls - Utdrag af d. 28 Juni, hwarigenom Rid. derstupct och Adeln ätagit sig Krono - skjuts för Rä och Rörs samt Insockne Hemman till hälften emot skatte under krigstider samt för Utsockne och Frälse lika med Skatte, men under frcdStidcr blott till hälften: inqvartering i krigstider för Säterier, Rä och Rörs samt In - och Utsockne Frälse. Frägan om Rotering är i anledning af Herr kappes Memorial rörande confcnpllonen, remitterad till allmänna Bcswärsoch Ekonomie - Utskottet. Allt detta är Bonde - Ständet bekant, ehuru ej i form af swar pä desi fhrotocolls. Utdrag, utan i anledning af inom Stänbct wäckla motioner. M Men dek beslut som dirccte rörcr den i dag tväckta frägan, har alldrig blifwit de öfrige Ständen meddcladt, emedan det ansägs wara ett Ständets enskilda förklarande af en förcsatks, söranlcdt genom en af Friherre ^stlerlvärst wäckt motion. Det togs den 8 Julii, och bcftod deri alt Riddcrskapct och Adeln förklarade sig c) wilja ingä i nägon skjuts för Säterier. Veste af Riddcrskapct och Adeln tagna beslut äro naturligtwis orubbliga, och derigenom allt hwad Bonde - Ständer efterfrägat redan i förhand beswaradt.
Slutligen får Utskottet, i anledning af Herr CommerceRådet Santessons anmärkning mot de så kallade Danska Fyringsmedlens användande till Landshöfdinge i5 - 226 Stats-Ut skottets Residencers byggande och underhållande, vördsamt upplysa, alt R. Sjt:r sjelfve år 1818 till berörde ändamål disponerat den ifrån Danmark scdap år 1808 och intill år 1818 influtne ersättning för Fyringarnes underhållande på Skånska kusten, hvarefter samma ersättning för den sedermera förflutne tiden bland StatsVerkets öfrige inkomster behörigen ingått. Bil. G. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om SaluAccisAfgiflens upphörande. Inom Vallon. BorgareStåndet hafva Herrar J. U. Winberg, P. Lindqvist och C. F. Lundman, livar för sig, väckt motion om upphörande af den så kallade SaluAccisen för Städerna och i sådant ändamål hufvudsakligen andragit att denna afgift väl, tillföljd af gällande författningar, från längre tid tillbaka erlagts af Bryggare, Bagare och Slagtare i Städerna i och för bedrifvandet af deras rörelse, men att, sedan genom K. CommerceCollegii Kungörelse d. 1 Sept. 1828 blifvit förklarad!, att hvar och en, som sig derom anmäler, har rättighet att idka dessa näringar, hvarförutan Landtmannen är obehindrad att till Städerna införa slagtkreatur, bakadt bröd samt dricka, både rättvisa och billighet talade för upphörandet af en sådan afgift, helst, i annat fall, den näringsidkande Stadsbon blefve, för en och samma rörelses bedrifvande, högre beskattad än Landtmannen, i det den förre dess - Betänkande n. 227 Utom måste till Staten contribuera i förhållande till den förtjenst han af sin borgerliga handtering lan påräkna. Utskottet, som anser K.
Då en officer, endast högst sällan, före upphunna 55 ;i 60 lefnadsår eller sednare, kan hoppas att till högsta befälsgraden inom armeen vinna befordran, synes mig ock, alt man icke bör reglementariskt tvinga honom att, till skada för de trupper af honom commendeias, qvarstanna på sin plats lill 65 å 70 år eller längre, till en ålder, då hvilan vanligen blir behof, och (lere redan tilläfventyrs kunna sakna den liflighet och nerv, hvarigenom de förmå att vaka öfver uppfyllandet af de flerfalldiga pligter, sorn af en tjenstbar och väl disciplinerad arme'e-corps fordras. Huruvida , på sätt StatsUtsk. sig föreställt, en Generalbefälhafvare skulle kunna indragas, och de af honom commenderade regtter fördelas uppå öfriga 5 niiljtär-districter, deröfver undviker jag att för det närvar, mig yttra, enär denna fråga bör behandlas i sammanhang med en blifvande allmän reglering af armdens och försvarsverkets angelägenheter. I StatsUtskts förslag att inrätta tre nya pensionsrum för ålderstigna General-befälhafvare, kan jag deremot ej annat än på det högsta instämma. Det torde visserligen finnas än flera af StatsUtsk. föreslagna förknappningar å 3:dje hufvudtitelns anslag , eller af Utsk. projecterade förändringar i landtförsvaret och medlen derföre, ifråga om hvilka jag borde göra anmärkntr; men då Utsk:s hemställanden i dessa delar redan blifvit af andra talare bemötta och uppå skal afstyrkta, vill jag undvika att, med upprepade framställningar härom, upplaga Ll. R. o. Ad:s tid. Med förutsättande, att en förändring i det hittills bestådda anslaget för Gene ral-adju la nts-exp editionen för armeen är att ”emotse, i följd af den af RSt. be’’slutade förändrade organisation af Statsrådet,’’ har StatsUlsk. likväl på staten bibehållit de för samma expedition hittills bestådda 7,600 r:dr årligen.
Vid detta förhållande har Utskottet skolat inbjuda sistbemälde Riks-Stånd, att instämma i Utskottets förevarande, af Borgareoch Bonde-Stånden biträdda, hemställan, samt i fall inbjudningen icke af någotdera Riks-Ståndet antages, tillstyrka, att frågan må i Förstärkt Banko-Utskott afgöras efter följande proposition : Den sorn bifaller Utskottets, af Borgareoch Bonde-Stånden godkända förslag, att löne-inkomsterna för Bankens embetsoch tjenstemän samt vaktbetjente skola fördelas i lönoch tjenstgörings-penningar, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer, enligt Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, hela löne-inkomsten att såsom lön utgå och beräknas. Hvad Utskottet i öfrigt angående aflönings-staten och dess tillämpning föreslagit och hemställt, hafva Riks-Stånden gillat, med den förändring, att arfvodet för hvarje Kassaskrifvare blifvit bestämdt till 600 li:dr, i stället för 400 R:dr. Iianko-Ulskolteli Utlåtande, ft':n 7 i. 7 Utskottets hemställan (sid. 73) att de Verkets tjenstemän, som innehafva konstitutorial eller förordnande och icke på den nya Staten komma i åtnjutande af lön till samma eller högre belopp än de för närvarande uppbära, må intill nästa Riksdag från Indragnings-stat tilläggas nu innehafvande lön, under vilkor, alt bemälde tjenstemän underkasta sig den tjenstgöring, sorn af Öfver-styrelsen åt dem uppdrages, är bifallen af Presteoch Borgare-Stånden, men afslagen af de öfrige två Stånden. I anledning häraf får Utskottet inbjuda Ridderskapet och Adeln samt. Bonde-Ståndet, att biträda de öfrige Riks-Ståndens beslut, samt, om denna inbjudning icke af någotdera Riks-Ståndet antages, för frågans afgörande i Förstärkt Banko-Utskott föreslå följande voterings-proposition:
Nationalrepresentationen synes mig böra utgöras af tvenne kamrar, den ena för att hufvudsakligen gifva tillkänna hvad nationen i beskallningsväg kan sig åtaga, den andra kammaren för att med den kritiska blick, som tillhör statsmannen, yttra sig öfver dagens mest invecklade frågor, t. ex. huruvida Konungens rådgifvares handlingssätt har varit för fäderneslandet gagneligt eller icke. Under ett lugnt och en upplyst granskning häraf, kan man väl icke annat än gilla de allmänna grundvalar för nationalrepresentationen ombildning, hvilka äro inrymda uti Hr Åkermans förslag. För min del kan jag icke inse annat, än att de borde utgöra uttrycket af R. o. Ad:s tänkesätt, och jag anser mig således skyldig, att, så mycket på min svaga förmåga beror, uppmana R. o. Ad. att besinna huru vigtigt det är att uttrycka någon bestämd tanka, dels i afseende på frågan i allmänhet och dels i dess särskilda delar. 216 Den 12 Mars e. m. Man liar vidare yttrat, att ständselementerne egentligen vöre det, hvarpå representationen skulle baseras. Jag för nain del anser deremot, att de särskilda intressena inom samhället lika sä väl kunna representeras genom nationens gemensamma ombud, om ej helt och hållet, dock till ganska stor del. Jag vill likväl ej bestrida, alt man bör gå in på de modificationer, hvartill tid och särskilda omständigheter kunna föranleda. Uti ett land, der slåndsindelningen fortfarit en längre lid, torde man icke hastigt kunna öfvergå till ett samfäldt valsätt, utan endast gradvis. Emedlertid anser jag, att under närvarande tidpunkt, då uppmärksamheten på allmänna samhällsangelägenheter är i en ej ringa grad utsträckte, kunna de särskilda classerne bättre meddela sig och uppfatta hvarandras ställning än förr, hvaraf man kan draga den slutsatsen, att classerna äfven bättre än förr skola erkänna hvarandras rättigheter och särskilda bestämmelser i samhället. I Tyskland, som har i flera fall lika bruk och institutioner med Sverige, tinner man stater, som uti den nedre kammarens representation äga till grund en blandad sammansättning af classval och af samfällda val. Man har ytterligare invändt, alt den s. k. äldre kammaren skulle stå i paritet med den yngre.