Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län, deruti auföres, att, då det åligger en del af Halmstads och Tönnersjö Härader af Hallands Län, att till f:delar deltaga uti underhållandet af den vid staden Halmstad öfver Nissa-ån varande bro, hvilken, enligt redan fattadt beslut, med det snaraste skall ombyggas, hvarföre kostnaden, enligt upprättadt förslag, ansetts skola uppgå till 18,660 R:dr, deraf nämnde Härader böra utgöra sin andel med i5,5oo R:dr, och hvilken kostnad, fördelad på 565 uti brohyggnads-besväret deltagande Hemman, belöper sig lill icke mindre än 27A R:dr på hvarje helt Hemman; så har Motionairen, under tillkännagifvande, att Häraden ännu icke, till bestridande af dessa i5,5oo R:dr, sammanskjutit mera, än a,i33 R:dr 16 sk., och således återstå 13,366 R:dr 3a sk., hvilka, enligt utfärdad kungörelse, skola vara liqviderade inom medlet af nästinstundande Maji månad, anhållit, det Rikets Ständer ville, meri behjertande af den bekymmersamma ställning, hvari Halmstads och Tönnersjö Häraders invånare sig nu befinna, åt^dem, till fullbordande af omförmälde Stats-Utskottets Utlåtande Ho 77. 5 omförraälde, brobyggnad af allmänna medel anslå ett låne-understöd af 13,366 R:dr 3a sk. B:co, emot billig ränta och med bestämmande af sådane, icke för kort tilltagne, årliga betalnings-terminer, att Häradsboerne må kunna utan alltför kännbar olägenhet lånet med ränta återgälda; och hafva Härads-boerne förklarat sig vilja, för lånets återbetalande, lemna all den säkerhet, som Rikets Ständer skulls» anse nödig, derest det begärda anslaget beviljades.
Stf (Marje mannerfelt, från c et) meb fnftba 18 tift od) nteb fi;f(ba 80 år — 12 ff, S3:eo. 21 f (itcarje qtcituta1, från od) meb fifftba 18 ttf( c ef) nteb fi;t(ba 60 år — 6 fl. „ 2:o ©emta afgift fortfar att årligen utgå, äfleen efter fplfba 60 år, af atta bent, J)lot(fa utaf tjenft efter rörelfe, etter genom unbantagööeting leib afhanbftttgar om öfmerfåtetfe af egenbont, ega 100 9fiFöbaterS årlig tnfomfl, åf Sille dmfcctSs c cl) Sfeuftetnäit famt betjente, af $ef Stro för pttttbrabe; fontutaitbe ben lött, fern är fits befbt elfer utgår t fpattmåf elfer atibra perfebfar, att föriuattbfaS i penningar, efter beit för orten, ber föitett utgår, näft före taxeringen fatte markegång, enligt ptuiffcit fötteit åtnjuteS. SJ:o ©ett, font på fferc ftäffett effcr elifa orter åtnjuter föitednfomfter, ffaff, för bcraS fatuiitartfagba Mopp, på ett ftäffc tareraS.
"Understå dig att röra vid mig", skrek hon till vildt, när Welam räckte ut handen för att hjelpa henne opp, och stod med detsamma sjelf med ett hopp högt på stenhopen. "Gå, gå bara. Allt färdigt. Ock Hufvesta! Förräderi och kungamord, nesa och ärelös död rufva der. Hufvesta, akta dina herrars hufvuden, de vilja ej sitta fast, hi hi hi." Med detsamma var gumman försvunnen i skogen. Welam kastade sig åter på sin häst och hans sinnesstämning blef ej bättre efter detta möte. Hexor och trolleri hade aldrig hans glada sinne frågat efter, eller befattat sig med; men nu kom det honom så rakt på lifvet, och liksom hans tid i öfrigt, tvekade han icke på den skadliga inverkan, sådant kunde utöfva. Snart glömde han dock alla obehagliga tankar, ridten i den friska morgonen lifvade honom och innan han hunnit fram till Stockholm, logo redan hans strålande ögon lika frimodigt, som vanligt, under baretten. Welam ansåg för sin skyldighet att besöka de fångna fruntimmerna, då han nu skulle vistas hemma, ehuru djupt han än kände obehaget af att just detta hem skulle vara deras fängelse. Han lät nu hos fru Ebba anhålla om tillstånd att få göra sin uppvaktning. "Jag tycker att mor icke borde ta emot honom", sade Karin till sin syster. "Mig synes, att vi ha nog förtret af modren, utan att en sådan der ung gök skall tycka sig ha rättighet att visa sig oartig." "Söta du, min Karin", svarade Hebla, "icke tycker jag vi ha så öfverflöd på nöjen, att vi icke kunna tåla vid en ungherres visit. Han är rätt vacker och ser så galant ut, det såg jag i går, när han red in på gården." "Kära Hebla, du är då nöjd, bara du får prata, det må sen vara med hvem som helst." Fru Ebba hade icke hört sina döttrars samtal, och svarade endast: "Kapten de Wyk är välkommen." Med någon köld helsade fru Ebba den inträdande, Karin rodnade och Hebla kastade en triumferande blick på henne, som om hon velat säga: "Aha, ser du att han kan tåla ses på." Samtalet emellan de unga var snart i gång.
Götha HofRätt blifvit förordnadt emot Konungens Befallningshafvande i Skaraborgs Län, för lagstridig behandling af ett mål, angående val till Riksdagsfullmäktig af Bondeståndet inom Åse, Wiste, Kållands och Barne bärader. Sedan, under fortgången af detta mål hos Kongl. HofRätten, Landsliöfdinge-Embetet i nämnde Län afgifvit förklaring öfver AdvocatFiscalsEmbetets anmärknings-memorial, hvaruti alla de af mig emot Konungens Befallningshafvande anmärkta omständigheter blifvit upptagna, samt AdvocatFiscalsEmbetet, uti dess slutliga yttrande, andragit, att enär de ämnen, som utgjorde föremål för åtalet, egentligen anginge dåvarande LandsSecreteraren och dess embetsbefattning, han ensam borde vidkännas följderna deraf, och att, då han icke aktat nödigt leda i bevis någon enda af de omständigheter, som till urskuldande af åtalade förfarandet blifvit anmälda, eller i öfrigt gittat sig nöjaktigt förklara, och honom således borde till last läggas allt hvad förut är vordet anmärkt såsom lagstridigt och obehörigt, AdvocatFiscalsEmbetst yrkade, att lian derför måtte ådömas det ansvar, Kongl. HofRätten, likmätigt grunderna i i Kap. 12 § Rättegångs-Balken, kunde pröfva rättvist bestämma; så har, efter det LandsSecreteraren af detta påstående erhållit del, men, oaktadt serskilda förelägganden, icke inkommit med förklaring, Kongl.
Rikets Ständer, än mindre för någon enskild Riksdagsman, att föreskrifva Utskotten beskaffenheten af deras Betänkanden; detta är likväl hvad Friherre Anckarswärd med sin önskan åsyftat, då det heter, att StatsUtskottet rörande Slatsregleringep borde afgifva ett Betänkande, som i första rummet upptoge, hvad Staten, med ledning af de vid sista Riksdagen faststälda Stater, kan tarfva, till en fortsatt och oafbruten gång, med undantag af alla vid sista Riksdag beviljade anvisningar å öfverskotten, och med iakttagande af endast den tillökning, som under 8:de HufvudTiteln begäres i och för fångars skjuts och underhåll, på det Rikets Ständer måtte få bestämma den bevillningssumma, de, i följd deraf, i första rummet böra besluta. 5p och 62 §§. RegeringsFormen samt 00 §. Riksdagsordningen bestämma tydligen, hvad så väl Rikets Ständer, som deras Statsutskott, hafva att iakttaga, i och för Statens Reglering; all annan ordning dervid är lagstridig. Önskningar äro för menniskan lika frie, som tankar, men yttrade af en Riksdagsman, för att verka på ärendernes behandling, måste de vara i öfverensstämmelse med Grundlagarna, eller förkastas. 44 §• Riksdagsordningen bestämmer tydeligen, hvad med allmänna frågor förstås, 346 Den 21 Januari i. nemligen de, som kunna eller böra komma under samteliga RiksStåndens öfverläggning eller pröfning; af sådan beskaffenhet är icke Friherre Anckarswärds yttrade önskan, som blifvit remitterad till Stats-Utskottet; den är i rak strid med 5p och 62 §§. RegeringsFormen, samt 3o §. Riksdagsordningen. Jag trodde mig vid dess yttrande finna den sådan; nu, sedan jag haft tillfälle närmare granska den, får jag, med den rätt 5o §.
Dylika ofantliga isblock utskjuta i norra polarhafvet endast från Grönlands och, enligt uppgift af Payer, äfven från Frans Josefs lands isbräer, men ej, såsom några författare (Geikie, Brown m. fl.) synas antaga och genom oriktiga schematiska taflor närmare belyst, från glacierer som skjuta ut till det öppna hafvet och der afslutas med ett tvärbrant, jemnt afskuret bräm, utan från mycket ojemna, långt innan de nå hafvet i isberg söndersplittrade isbräer, hvilka alltid utmynna i bottnen af djupa fjordar. Önskligt vore, att de, som skrifva om isbergens uppkomst, ville beakta det faktum, att isberg endast bildas der, hvarest en häftig rörelse i ismassan eger rum, hvilken åter inom jemförelsevis kort tid har till följd utgräfningen af den djupa isfjorden. Det största isberg, som, så vidt jag vet, uppmätts i den mellan Spetsbergen och Wrangels land belägna delen af polarhafvet är ett, som Barents såg vid Kap Nassau den 17/7 augusti 1596. Det var 16 famnar högt och hade strandat på 36 famnars djup. I det Södra Ishafvet skola isberg förekomma i riklig mängd och af ofantlig storlek. Om man får antaga, att de hafva ett likartadt uppkomstsätt som isbergen vid Grönland, så är det sannolikt, att ett vidsträckt, af djupa fjordar inskuret fastland finnes omkring sydpolen. Dessa, som väl ofta fått namn af isberg, skilja sig från de verkliga isbergen ej allenast genom storleken, utan äfven genom uppkomstsättet. De hafva sällan en genomskärning af mer än 30–40 meter och skjuta endast undantagsvis mer än 10 meter högt öfver vattenytan. De uppkomma genom »kalfning» af glacierer, som med ett rakt och jemnhögt tvärbrant bräm skjuta ut i hafvet. Dylika glacierer förekomma i mängd vid Spetsbergens kuster, och de äro der af samma höjd som likartade, jemnt afskurna glacierer på Grönland.
Min mening är ingalunda att frånkänna svarandepart den råltegångsförmåncn, att varda från den kärandes åtal friad, der hel bevis ning mot honom icke kan åstadkommas, men jag påyrkar alt detta må ske endast på grund af den bristande bevisningen, men icke på grund af en ed, som torde kunna antagas att i Nittionio fall af Hundrade vara en mened. På grund af hvad nu anfördt blifvit och på det domare icke af lag må tvin gas att, der endast half bevisning åstadkommits, ovilkorligen ålägga värjemålsed äfven om den elter ali sannolikhet kommer att blifva en mened, vågar jag vördsamt föreslå: att 21) § 17 Kap. Rällegångs-Balken må erhålla följande förändrade lydelse: rtvå vittnen äro fullt bevis deri de sammanstämma. Ett vittne om sjelfva målet gäfle ej mera än halft bevis, och ankomme då på domarens pröfning om den som kåres till må värjemålsed åläggas, eller om saken må lemnäs lill framtiden då den kan uppenbar varda.” Om remiss till Höglofliga Lag-Utskottet anhålle*. Stockholm den 29 November 1862. Sven Ersson, från Kopparbergs lån. Bik, till R. St. Åf Johannes Svensson från Skaraborgs län, derom, afl en viss uppgifven del af Lifregementets husarkorps mätte ställas helt och hållet på vakans mot årlig vakansafgift. För att inleda den motion jag härmedelst ämnar göra, vill jag erinra om den längesedan yttrade åsigten, alt indelta arméen borde till någon betydligare del ställas på vakans och de derigenom till Staten inflytande penningar afsältas såsom fond för uppköp af krigsmateriel.
N:o 8. 619 göromål, hvartill utsträckningen af Riksens Ständers befattning till en mängd detailler föranleder, lärer ingen undgått att inse, att den har olägenheter; men det torde icke vara lika lätt att utröna sättet att afhjelpa dem. Då man medgifvit, att Representationsrätten, att rättigheten att göra Lagar, och Beskattningsrätten utgöra frihetens beståndsdelar, lärer det icke heller kunna nekas, att dessa stora föremål hafva uti sin utgrening gemenskap med mindre, att det är svårt afgöra, hvilka ämnen, såsom föremål antingen för beskattning eller för författningar, icke böra komma under Riksens Ständers pröfning. Således t. ex. har frågan om ersättning för förfärdigade Capotter i sin mån lika väl gemenskap med Beskattningsrätten, som frågan om Conscription med Ständernas rätt att vidtaga medel och stifta Lagar till allmänt försvar. Att en sådan blandning af höga och triviala mål skulle inskränka tankeflygten, vore en högst beklagelig följd, enär en sådan blandning af ämnen icke en gång i Konungens Conseil kan undvikas, enär den åtminstone är oskiljaktig ifrån hvarje Embetsmans befattning, som vid en större verkningskrets måste igenom detaillernas granskning bereda det helas fullkomlighet och bevaka enskildtes, likasom det Allmännas rättigheter. Att, till minskning i Ständernas göromål, utvidga folkets petitionsrättighet och inrätta Oeconomi®-Gommittéer, med vidsträcktare verkningskrets än de nuvarande Hushålls-sällskap, är visserligen en både populair och måhända i flera afseendeu nyttig tanka, som också uti en något olika form redan blifvit i en tryckt skrift (Blandade ämnen) förut yrkad; men innan denna idée kan verkställas, torde det fordra en nogare undersökning, huruvida petitionsrättigheten skulle, hos en dervid ovan Nation, rätt begagnas, huruvida icke Oeconomi®- Committéernas ökade magt kunde blifva en anledning till uppehåll snarare än till skyndsam verkställighet.
Betänkanden. holms, och Abraham Jönsson från ÖsterGöthlands Län instämt. 11:0 Af Riksdagsmannen Per Bengtsson från Halland är uti Memorial anfördt, huru* sorn skyldigheten att bestrida fångars forslande är i belydlig nion känbarare, än Gästgifveriskjutsen och med vida större ansvarighet förenad 5 i anseende hvartill Riksdagsmannen ansett billigt och yrkat, dels att Fångskjutslegan måtte fastställas lika som för Gästgifveriskjutsen, dels ock att författning måtte vidtagas, det till fångföringens bestri. dande ej må anslås sådane hemman, som äro mer än |-:dels mil från Landsvägen belägna. 12:0 Slutligen har Riksdagsfullmägtigen Lars Olsson från Calmare Län yrkat förhöjning, så väl i Kronosom Fångskjuts-legan med 50 proc. å dess nii vanande belopp eller 12 sk. Banco för milen ä den förra, men å fångskjutsen till lika belopp med hvad för Gästgifveriskjutsen nu erlägges, eller framdeles kan komma att bestämmas. Då Utskottet, såsom en nödig förbere. delse till fullständigt besvarande af den i alla afseenden för Sveriges Jordbruk och näringar vigtiga frågar Om dess uråldriga Skjutsinrättnings bestånd eller möjliga förändring, med omsorg granskat, icke allenast de motioner, som i detta ämne vid innevarande RiksMöte blifvit afgifrse, utan äfven dan behandling, som detta så ofta omtvistade föremål fått vidkännas vid de föregående Riksdagar; så har Utskottets uppmärksamhet först blifvit fästad på det mindre lugn, som alltid synes hafva åtföljt dessa öfverläggnin - Eesv. och Ekon. Utsk. jäetänkanäen. 727 gar, och dernäst på de åtskilliga slutföljder, hvilka, till hufvudsaken alldeles icke hörande, likväl dermed blifvit oskiljaktigt framställda, och således belydeligen försvårat omdömet i det hela; tvänne omständigheter, af hvilka, vid all slags, öfverläggning, den senare merändels blifver en säker följd af den förra.
Undertecknad RiddarhusSecr eter are : Alla 3 de öfrige Stånden hafva bifallit Statsoch BankoUtskottens ifrågavarande Memorial. Herr von Hartmansdorff: Sedan 3 Stånd bifallit Memorialet, är det förgäfves att deri begära någon ändring. Annars skulle jag hafva åberopat Herr Rosenblads reservation, hvaruti nära halfva Utskottet med mig instämt. Beslutet att räntan skall betalas blott en gång om året, besparar ej det ringaste för Staten, men gör dessa Obligationer mindre användbara för Banken. Bokföringen af räntorna mellan Banken och RiksgäldsContoret hade i alla fall kunnat göras på samma sätt. Jag anhåller om afslag på Memorialet. Grefve Gyldenstolpe, Anton Gabriel: Jag vill endast fästa Herr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att jag icke vet 43 Den i3 Mars e. m. hvartill afslag skall tjena, då de andra 3 Stånden redan bifallit Memorialet. Dessutom vet jag icke, huru man kan afslå ett Memorial, som innehåller blott ett förslag till formulair för obligationer, ty då man nödvändigt bör fastställa ett sådant formulair, vore ett afslag detsamma, som att man icke ville befatta sig med uppgörandet af ett sådant. Är man icke nöjd dermed bör man återremittera ett sådant Memorial; det kan gå an, men att afslå detsamma vore i min tanke högst olämpligt. Herr von Hartmansdorff: Grefve Gyldenstolpe har ganska rätt i sin anmärkning angående formen, att man icke bör afslå detta Memorial, men Ridderskapet och Adeln kan ogilla detsamma, och det var derom jag anhöll.
Historien lär, att en gammal civilisation med hopade rikedomar på enskilda händer, alltid medfört faror för folkens etiska sundhet och att välstånd ©fta alstrat veklighet, njutningslystnad och sedligt förfall. Så mycket större blir då oron, när symptom af samma sjukdomar, som dödat äldre kulturfolk, visa sig bland oss. Samtidens sfinx och literaturens storman H. Ibsen har i » Hedda Gabler » målat en bild af vår tids samhälle, mörkare än alla andra och så mycket mer gripande, som boken ej är resonemang, utan lif. Skildringen framställer kretsar,-anstuckna af en förgiftad andlig atmosfer. Hvarje observator skall i dramat igenkänna typer från dödssjuka samhällslager, där man förlorat ledtråden i lifvets labyrint, där hvarje sedligt ideal så utplånats i materialismens mörker, att individerna blifva moraliskt färgblinda, som t. ex. Hedda, och ej mer inse lågheten och själfviskheten af sitt handlingssätt. Och assessor Bräck! Ibsen har ej sparat på svärta vid teckningen af denne månggiftets ovigde representant, inkarnationen af egoism, samvetslöshet och njutningslystnad1). Till och med de naturgoda personerna i detta stycke vittna om det sedliga förfallet i deras omgifning. Fast de ej själfva begå gemenheter, erfara de dock intet af en Johannes döparens rättfärdiga förtrytelse eller evangelisten Johannes ' sorg öfver sina umgängesvänners låga sinnelag och beteende. Tesman deltager utan invändning i Bräcks orgie, och %faster Julle tycks knappt märka Heddas elakheter. Den enda kult, som finnes kvar hos denna fördärfvade samhällsgrupp, är skönhetsdyrkan, naturalismens religion, som. Ibsen med makalös satir gisslar och gisslat ej blott hos Hedda Gabler utan ock i föregående verk t. ex. hos Helmer i » Dockhemmet ».
Såsom oförändrade utgifter antager jag nemi.: 1) Rustoch rotehållarnes enskilda utgifter för knektehållet, med afdrag af de roteoch hästvakanser, som direkt ingå bland Statsverkets inkomster1) . 2,148,651. 2) Befälets boställen, enl. den afkortning de komma att lemna, om de allmänt för Statsverkets räkning utarrenderas; eller 50 proc. utöfver deras upskatmingsvärde 570,441. 3) Utgifter, som bestridas af Militim-boslällskassan . 29,200. 4) Indelta räntor enl. markegång på förslag, med afdrag af rusthållsoch augmentsräntorne 534,367. 5) Indelt spanmål, i medeltal 20,872 l:r å 6 r:dr . 125,232. Transport 3,407,891. 1) Beloppet grundar sig på Landsinnes officiella meddelanden. Direkte från städerne utgående inqvarteringspen ningar 59,176. 7) Den del af pensioneringen sora bestriddes af allmänna medel2) 240,600. S:ma r:dr b:ko 3,707,667. När man härtill lägger de föränderliga utgifterna, eller hvad som serskildt vid hvarje riksdag 3) blifvit beviljadt i penningar, oindelt spanmål, och extra anslag 4), så erhålles följande totalsum - mor af Landtförsvarets kostnader, nemi.: Vid riksdagen 1810: penningar årligen 626,254. — 24,073 t:r oindelt spanmål, dito 144,438. — oförändrade utgifter dito 3,707,667. 4,478,359. Vid riksdagen 1823: i penningar årl 1,896,783.
Nora, som 1836 hade 756 innevånare, drifver ännu en tämmeligen lönande handel med Bergsallmogen, så att köpmännen i allmänhet hafva sin utkomst; deremot är förhållandet, hvad handtverkerierne vidkommer, alldeles motsatt. Orsaken dertill vill man härleda från en i senare tider utvidgad Näringsfrihet, utan motsvarande deltagande i borgerlig tunga, uti förening med hågen att i förtid vinna mästerskap, och den gesäller i författningarne medgifne rättighet, att efter behag ombyta arbete och kringdrifva landet. Uti Lindesberg och Askersund, som hvar för sig äga en folkmängd af omkring 800 personer, synas, så bandel som handtverkerier beklagligen vara i aftagande. Anledningarne härtill äro, hvad de senare beträffa, förut i underdånighet antydde; och räknas, såsom i synnerhet bidragande till handelns i dessa Städer förfall, de flere så kallade Contingent-handlande, som numera å landet fått sig nedsätta, börandes härvid, hvad Askersund, angår, icke eller förbises, att handeln med spanmål och bränvin, som der drifvits i betydlig scala, nu är och blir en allt mer och mer allmän Näringsgren för landtmannen. Den förkofran rörelsen i sistnämnde Stad förväntat af Götha Kanal bar ännu uteblifvit, och uppgifves såsom härtill bidragande, att afgifterne för KaFemärs-Berättelse för Örebro Län. 3 18 nalfarten skola vara så dryga, alt de fleste varor med fördel förskaffas landvägen till Askersund frän Örebro och andra Orter. Skolor och fattigvårds anstalter i Städerne finnas i enahanda skick, som tillförene. Örebro Slott i Lands-Cancelliet den 13 December 1839. E. J. BERGENSCHÖLD. ALB. NYBERG. 2&D&<§1* SdälhaS - \ ''
Dm 17 Marth, f. lif. 107 bris 1817, af hvilken inhämtas ibland annat, att den äger en fordran hos CanalBolaget af R dr !,166,374; 17: 9. I förevarande, af Respecrive Utskotten under Litt. A. bifogade Calcul, som upptager Discontens Skulder och Fordringar, är, ibland de sednare , denna tillgång alldeles utesluten ; detta kan icke vara en Omission, ty Respective Utskotten nätnna den i deras B-tänkande (Sid. 2) med dessa ord : ”dock bör harvid upplysningsvis anmär”kas, att ibland de uti Götha CanalDiscont ”Litt. A. upptagna tillgångar, bestående af ”Fordringar för udånte Mide} , icke är begripen den Summa af R:dr 1,100,000, sorn i* ”från Disconten blifvit förskjuten till Canal”arbetet. ’5 Högloflige Utskottets framställning 3f ämnet i dessa åberopade uttryck lärer för alltid förblifva oförklarlig, och det ännu mera , sedan det af flere Ledamöter blifvit anmärkt, men utan allt afseende lemnadt till Rikets Ständer. Förhållandet är, såsom en origtighet, anmärkt af Herr Landshöfdingen Ba* ron J. Cederström, vidare utfördtjjaf StatsSecreteraren Herr Baron Wirsén, med hvilken sig förenat Herr Amiralen Schiitzercrantz, Herr Presidenten von Schulzenheim och Herr Lagman Noreus Herr G, Hulphers har äfven serskilt yttrat sig i ämnet, och visat olagligheten af denna Procedure, och synes hafva fattat ämnet redigt, då han påstår, att frågan om Götha CanalDiscont har ett oskiljaktigt sammanhang med eller snarare beror på Utgången af frågan om fortfarande understödet till sjelfva Canalbyggnaden. Sluteljgen har Den i 7 Martil, f. as. äfven Herr Eklundfnstäi^t med Herr Karon Wirsén i sin åsigt af ämnet i denna omstän'- dighet. Respective
Transport 38,268:52. 40,000: 5,856,166 52 För Arboga ås uppmuddring mellan Arboga och Grafudden, 10,000: — 10,000: — » samma ås upprensning mellan sistnämnde ställe och Mälaren, 15,000: — » upprensning och fördjupning af Köpings å, 26,666: 52. 15,555: 16. 109,955 16 — 63,353 16 » återstående hamn-arbeten vid Åhus samt Hernesta kanals fullbordande, äfvensom för muddringsarbeten och kajbyggnad vid Christianstad, . 20,000 » fullbordande af hamnarbetena vid Wadstena, 10,000 b amortering af det för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptagna lån, 2,160 R:dr, eller 1,080 R:dr för hvarldera året 1854 och 1855, 2,160 — » en kanalledning från Eskilstuna till Mälaren, 20,000 R:dr årligen under fem år, 100,000 — » sluss-anläggningar i Clara eif vid Dejefors och Forsshaga, 1 OO 000 » anläggning af nya och förbättrande eller omJL Vl/,v v V läggning af backiga eller eljest mindre goda ' vagar, samt mindre hamnbyggnader och strömrensnirigar, 125,000 R:dr årligen, under åren 1854, 1855, 1856 och 1857 300,000 — » byggande af en ny bro öfver Helge å vid Christianstad, 53,555 16 — 66,666 32 » utdikningar och aftappningar af sanka trakter och sjöar, till beredande af odlingsföretag, 23,000