Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att den skedda realisationen eller sedelmyntels fixerande vid ett värde hvaromkring detsamma en längre tid vacklat, skulle i sig sjelf genom sakens natur hafva medfört aftynande uti eller upphörande af någon annan industri, än af ogiotoge och vexelrytteri, saknar all sannolikhet. Det vore ett phenorr.en, som icke blott stod i strid mot all sund theori i statshushållningsläran, ulan jemväl mot all erfarenhet af sakens resultat, under alla tirier, i alla länder. Skulle derföre verkligen ett aftynande i Ri - Baneo-Utskottett Utlåtande, N\o 34- 11 kels samtliga näringar eller i flera bland dern hafva uppstått och fortgå, så måste en annan orsak dertill förefinnas. Fördenskull torde undersökningen böra omfatta, förutom näringarnes lilleller aftagande, jemväl sältet för capitalbildningen i vårt land, och förhållandet med, hvilket djupt inverkar på hågen för omtanke och sparsamhet, våra inre creditförhållanden och dem styrande lagstadganden, samt, landets creditförhållanden på utrikes ort och hela handelsställningen. Af ofvan anförde skäl synes mig undersökningen icke böra utgå ifrån eller taga sin början med realisationsåret 1834, utan minst tio år längre tillbaka eller ifrån Ar 1824, då början gjordes till importen af utländska varors uppmuntran, icke blott medelst nedsättningar å införselstullen, utan ock genom tilldelande af anstånd med denna tulls erläggande, eller de så kallade creditupplagen.
Jordbrukaren icke blott af climat och jordmån t utan äfven af Författningar, är vanlottad. Friherre björnstjerna 1 Ehuru jag fullkomligen förenar mig med min aktningsvärde vän> Friherre Cederström, att den af honom åberopa* de paragraph af Hufvudbetänkandet icke hindrar* att antingen afslå eller antaga de 'förenade Utskottens förevarande förslag, finnes dét dock uti förstberörde af Ridderskapet och Adeln bifallne Betänkande en annan punct, sorn möjligen skulle kunna göra det. Den lyder sålunda* *’fiå TJt* ’’skotten trott sig finna, att odlingstånen ej med' ’*fört den nytta man deraf väntat, har någon vindare utgifning af dylika lån ej ansetts böra eg3 Ridd, och Ad, Pröt, VI Band. ao26 Den i g Julli e. m. ''rum; men, hvad fastighetslånen anga, hafva Dt”skotten ansett de på dem ingående Capital-af* betalningar, åter böra i samma väg utgå.’* Jag fruktar således, att vi ej i motstridighet härmed kunna tillstyrka odlings-lånens fortfaran» de annorlunda än i egenskap af enskiftes*lån. Herr Ehrenborg, Casper i Då ämnet redan blifvit af flere värde Ledamöter tillräckligen utredt, är det endast i afseende på odlingslånen, sorn jag anhåller att få nämna några ord, af den anledning, att Skaraborgs Län, hvars styrelse varit mig någon tid i nåder anförtrodd, lärer erhållit större belopp af desse lån, an något annat Län. Det är väl sannt, att genast efter utfärdandet af 1815 årst författning, som icke närmare bestämde vilkoren för odlingslånens begagnande, sådana lån meddelades Jordbrukare för odlingar, söm bordt kunna verkställas och troligen blifvit verkställde utan lånebiträde. Men det är ock sannt, att controllen blifvit noggrannare och ändamålsenligare sedan 1819 års författning utkom, och att åtskilliga vackra och betydeliga odlingar ifrån denna tid blifvit, med biträde af odlingslån, verkställda.
F ri U 1 BOKSTAFS-STÄMPLAR samt BOK— 32 — TRYCK eller STILAR i skålp. F ri BOLUS, hvit eller röd, samt Terra — 4 — Sigi Ilata I skålp. i —». 3 [ 16 BOMULL i skålp. Bister, se Bensvart. Blonder, se Spetsar. Blyglete, se Glete. Bokguld, se Guld. Boksilfver, se Silfver. Bokspån, se Span, Bombasette, se Väfnader af Ull. Bombasine, se Väfnader af halfsiden. Borst, se Här. re-w 4 Bevillnings-Vtskottets Förslag till Tulltaxa. T ull varde. Qvantitet för Tullberäkn. luförscl-tull. Utförsel-tull 24 BORAX r skålp. 2 6 BORSTAR 100 R;dr v. 33 16 — F r i a 2 — BOUILLON DE POCKE . - 1 skalp. — 32 — F ri BRODERIER af Guld och Silfver: 2 I 4 20 — äkta oäkta BRODERDUK eller MARLE, om högst ett q valters bredd: 1 lod l lod — 3o 20 — } * ri a —- 3o af silke och bomull , af bomull, lin eller hampa, en1 aln — 6 — ■ IO kla eller blandade För öfverskjutande bredd komma tullvärden och afgifter i proportion att ökas. 1 aln 2 * — 20 — BRUNELLER 1 skålp. — 2 — r 5 BRUNSTEN BRÄNVIN och SPRIT: af Siid eller Potates'. 1 kanna — 4o — 3 deröfver Alla andra slag, odcstilleradt eller destilleradt; af till och med 12 graders 1 kanna 1 12 i l6 .— styrka (Förb. till införsel) . i kanna — 4° — 2 deröfver (Förb. till införsel) . af Frugt:
Vidare hemställer jag till de Hrr, som föreslagit att vaktmästaren skulle bo hos Riddarh.-Sekretm, huruvida det skulle vara passande att, såsom en kompetent person upplyst att förhållandet ovilkorligen skulle blifva, gifva Riddarh.-Sekretm och vaktmästaren samma utgång. Jag kan aldrig föreställa mig att R. o. Ad. skulle vilja besluta något sådant. Hvad beträffar det som af ett par föreg:de talare blifvit framställdt, att man nemi. skulle ställa denna fråga i beroende af det uu framställda representationsförslaget, så är, enligt min tanka, detta tvenne skilda saker, ty R. o. Ad. tänker väl i alla fall alltid behålla Riddarhuset för sig. Om R. o. Ad. skulle komma att såsom politiskt Stånd upphöra, blifver detta i ekonomiskt afseende en fördel för Riddarh.-kassan, ty då komma många tjenstemän att indragas och då få vi ju en tillgång mer i dessas inbesparda löner. Den 21 Mars. 265 Hvad åter angår det en talare sagt, att man skulle hegåra stadens mellankomst, så tror jag icke att det öfverensstämmer med R. o. A:s ledamöters åsigter i allmänhet; och får jag slutligen fästa Hr Paijkulls uppmärksamhet på att jag icke förstår, huru det skulle behöfvas 25 år för att blifva skuldfri, då jag har visat att en skuld af 100,000 rdr skulle kunna amorteras på 10 å 12 år. För öfrigt vill jag ej upptaga R. o. Ad:s tid längre, utan anhåller jag att få vidblifva mitt förut gjorda yrkande. Frih. Bennet, Otto Reinhold: I hufvudsaken förekommen af Frih. af Ugglas, har jag endast velat påpeka att, om R. o. Ad., såsom en ledamot här har yttrat, icke allenast först skulle betala sin skuld, utan äfven samla en fond, för att kunna vidtaga någon åtgärd i afseende å ifrågav:de byggnader, man skulle få vänta ganska länge.
Gederström nämnt, förslaget i förstnämnde del, i händelse det i denna sednare afsloges, skulle komma alt le - Den 22 Januari f. m. da till en ökad beskattning; ty det är tydligt, att om räntetagaven skulle kunna utfordra betalning in natura under missväxtår, förlorade räntegifvaren, de år han löste efter medehnarkegången, så mycket som det, hvarmed missväxtårens högre pris bidragit till förhöjning i medelmarkegången. Att vid så beskalfadt förhållande afslå förevar, punkt skulle jag anse högst orättvist. Det har i sanning förundrat mig, att Gr. Björnstjerna, som visat sig önska reform i beskattningsväsendet, likväl yrkar afslag å ifråga var. steg på den banan, hvaraf följden skulle blifva, att räntegifvaren alltid koinme att betala in natura, d. v. s. rakt motsatsen af hvad man ämnat. Det må vara Hr v. Qvanten förbehållet att tala för bifall till den 2:dra punkten, men afslag till denna. Ilan är ock den ende, som gjort det. Skid le likväl motsidan vinna nu, önskar jag åtminstone den förändring, att förslaget må förkastas i dess helhet. Gr. Björnstjerna: Då den siste talaren beskyllt mig för inconsequens, får jag erinra, att jag i mitt sista yttrande förklarade mig önska, samt att jag dessutom nedlagt mycket arbete på, att en förändring, i system, af vårt beskattningsväsende måtte kunna tillvägabringas; men jag har motsatt mig att lösryckt behandla vissa delar. K. Carl XI har lågt lönerna i natura-praestationer. Hvarföre fråntaga löntagaren rätt att på sådant sätt utfå dem? Att den 2:dra punkten är antagen beklagar jag; men jag hoppas, att K. M. icke skall antaga den. Det är illa, att icke här, såsom i andra länder, föredragningen af en fråga sker punktvis på det sätt, att den derefter afgöres i sin helhet. Frih. Boye: Den siste talaren synes hafva tagit för godt det påstående af Hr Gunther, som skulle beslutet öfver 2:dra punkten hafva lagt hinder i vägen för beslutet öfver denna.
Ridderskapet och Adeln förrättas, helst han visste, att Borgareståndets Ombud redan gått i någon författning om tryckningen af bemälte Stånds Protocoll, och att, då Ridderskapets och Adelns alltid blifva vidlyftigare, det vore högst nödigt att om deras tryckning snart föranstalta, om de ej alldeles skulle förlora ögonblickets intresse, och möjligheten af att StatsCassans ersättning genom försäljningen minskas. Om Ridderskapet och Adeln nu skulle täckas utse en Ledamot, åt hvilken detta ärende uppdroges, anhöll äfven Herr Silfverstolpe, att när underrättelse derom de öfriga Stånden meddelades, det tillika måtte förklaras, att Ridderskapet och Adeln af ofvananförde grunder önskade , det dessa de respective Ståndens utsedde Ombud måtte gemensamt uppgöra Contracterna och noga tillse, att prisen på papper, tryck m. m. iemnkades så nära möjligt vore till likhet. Hvad BorgareStåndet yttrat om Bihangets tryckning, att den af ExpeditionsUtskottet borde bestridas, tillstyrkte Herr Silfverstolpe till alla delar, och utbad sig å allt detta Hans Excellences Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition. Med proposition till bifall å hvad Herr Silfverstolpe nu framställt, föreslog Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken, att Ridderskapet och Adéln genast måtte behaga gå i författning om utseende af en Ledamot, som i afseende på tryckningen af RiksdagsProtocollerna ägde att samråda med de af de 52 Dea 8 Mars. öfriga respective Stånden i samma ändamål utsedde personer. Bifölls. Friherre af Wetier stedt, Gustaf, yttrade sTg, det han ansäge af Ridderskapet och Adeln sjelfve bero på hvad sätt de behagade utse denna Ledamot, antingen genom allmänt val, eller genom Herrar Electorerna, elier genom bifall till ett i detta afseende af Herr LandtMarskalken framstäldt försla,g, Icke någon vinst, utan tvärtom endast besvär, kunde af en sådan befattning uppkomma.
Då nemligen, för längre tid tillbaka, äterlösningsrält blifvit vid en fastighets försäljning förbehållen och samma fastighet genom dels arf och dels köp kommit att ombyta flera egare, saknade vanligen de sednare all kunskap om tillvaron af det gjorda förbehållet, hvartill något spår i nämnde innehafvares åtkomsthandlingar sällan kunde upptäckas, och för giltigheten hvaraf lagen icke fordrade någon offentliggörelse. Detta förhållande skall ock hafva föranled t, att mången köpare af fastighet varit nödsakad, oansedt hans fång med fasledom bekräftats, afstå sin lagliga och på god tro förvärfvade egendom emot ett ringare värde, än han derföre gifvit, hvaraf följderna voro förluster, som svårligen kunde förekommas, samt osäkerhet i besittningsoch egande-rätt, hvilken åter menligt inverkade på allmänna kredit-förhållandena; och har, till förekommande af dessa olägenheter, blifvit föreslaget, det stadgas måtte: att alla förbehåll af omförmälda beskaffenhet, som blifvit gjorda före utfärdandet af ofvanåberopade författning, böra, för att vara gällande, intecknas på sätt redan är vordet förordnad! i afseende på undantags-aftal. Rikets .Ständer, som tagit denna fråga i öfvervägande, inse jemväl nödvändigheten att, så vidt möjligt är, förekomma de menliga följder, hvilka ifrågaställde äldre aftal 0111 rätt till återlösen af fastighet medföra. Då dessa aftal blifvit lagligen afslutade, kunna de emedlertid icke frånkännas gällande kraft, hvadan, för ändamålets vinnande, en annan utväg måste vidtagas, hvartill den ofvan föreslagna synes Rikets Ständer vara den lämpligaste. Det ar nemligen ostridigt, att de olägenheter, som från omförmälda aftal härflyta, hufvudsakligen och vanligast hafva sin grund deri, att dessa aftal äro dolde för allmänheten och, för de fleste egare af fastigheter, hvilka i fordna tider blifvit försålda med förbehåll om återlösnings-rätt, obekanta. Att föreskrifva ett offentliggörande deraf, torde derföre vara det ändamålsenligaste medlet i förevarande hänseende.
Anckarsvärds motion N:o 3 böra förfalla, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. företrädesvis, att, vid den blifvande voteringen, contra-propos:n bör innehålla, att vinner nej, remitteras Gr. Anckarsvärds motion N:o 3 till Bevilln:sUtskottet. Frih. Cederström, Jacob: Jag har icke något annat att anmärka emot den voter:s-propos., Hr Frih. o. Landtm, föreslagit, än att hvad der influtit om hvad R. o. Ad. företrädesvis önskar måtte utgå, och blott alter - ajo Den 5 Februari. nativt stadgas , att den sorn vill, att vid en blifvande votering nej-propos. bör innehålla ele., voterar ja, o. s. v. Gr. Spens, Garl Gustaf: Om jag icke oriktigt fattade Hr Frih. o. Landtnäs framställning , skulle vi blott komma att votera om hvad som skulle blifva contrapropos. vid en blifvande votering; men jag tror att deruti bör intagas, det japropos då kominer att blifva, det Gr. Anckarsvärds specifikt uppgifna motion skall remitteras till Statsoch Bevilln:s-Utsk:n. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att intet hinder vore för iaktagande af hvad Frih. Gederström och Gr. Spens sålunda anmärkt, och skulle voterts-propostn i enlighet dermed uppsättas. Frih. Tersmeden, Wilhelm Fredr., hemställde, om ej den slutliga voteringen i hufvudsaken kunde till eftermiddagen uppskjutas. Hr Frih. o. L andira, ansåg sådant icke förenligt med föreskriten i 53 §:n Riksd.Ordn. att voler, genast skall för sig gå. Hr von Hartmansdorff:
Departements-chefen jemväl i underdånighet yttrat, det ännu icke är utredt, i hvad mån bidrag till den ifrågaställa nya sjukhus-byggnaden kunna af länets innevånare eller af redan befintliga tillgångar beredas. Vid sådant förhållande och då det följaktligen för närvarande ej kan beräknas, till hvad belopp Statens kostnader i följd af den ifrågaställda förändringen skulle uppgå, har Utskottet ansett sig ej kunna till bifall hos Rikets Ständer förorda högstberörda nå diga framställning. 89:o. I afseende å Lunds universitet har Kongl. Majit föreslagit, dels att till flyttning af den botaniska trädgården derstädes måtte beviljas ett anslag å 42,000 Ridr, deraf dock endast hälften, eller 21,000 Ridr, behöfde under nästinstundande statsreglerings-period utgå, dels att Rikets Ständer till uppförande, efter vetenskapens fordringar, af ett nytt vexthus i samma trädgård måtte anvisa en summa af 33,000 Ridr. Redan vid sisllidne riksdag hade Kongl. Majit framställt nådig Proposition till Rikets Ständer angående beviljande af medel till åstadkommande af nödig ändring och förbättring af den botaniska trädgårdens vexthus, hvilket, uppbygdt år 1750 och genom sin konstruktion för det dermed afsedda ändamålet numera alldeles otjenligt, vid anställd syn, som före sista riksdagen företagits, befunnits vara i behof af en i grund gående reparation. Angelägenheten af den då ifrågaställda, utaf veder - 4 Stats-Utskottets Utlåtande M 123 (Fortsättning). börande myndigheter vitsordade förbättringen, dertill ett anslag af 30,000 R:dr begärdes, hade äfven Rikets Ständer för sm del funnit icke kunna förnekas; men då emellertid flera förslag i berörda hänseende voro afgifna, samt slutligen ett förslag, afseende vexthusbyggnadens jemte trädgårdens förläggande på en mera tjenlig plats utom staden, kommit å bane, hade Rikets Ständer ansett frågan om lämpligaste sättet för förändringen icke vara så utredd, att anslag för ändamålet då borde beviljas.
De landtmätare, som tagit betalning för chartor, som till Landtmäteri-Cont. icke blifvit insända, borde vara skyldiga att upprätta och till Gont. inskicka renovationer deraf. Om detta Veik återkomma från K. M:s omedelbara inseende, sorn icke kan sträcka sig till detaillerna, under en administrativ myndighets uppsigt, så vore det anledning att hoppas, att man kunde tillhålla vederbörande att fullgöra deras åligganden. Jag förmodar, att Utsk., efter handlingarnas granskning och derigenom vunna upplysningar, skall inse behofvet och nyttan af den förändring, jag föreslagit. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, föreslog remiss af denna motion till Oecon.Utsk. Hr Danckwardt: Jag underställer Hr Gr. o. Landtnäs samt Ståndets bedömande, om icke denna motion bör till LagUtsk. remitteras. Uppå derefter framställd proposition remitterades detta mål till LagUtsk. Föredrogos ånyo och remitterades till LagUtsk. nedannämnde, d. 27 sisth Febr. på bordet lagda motioner af Frih. Cederström, Jac, nemligen: 1:0 att R. St. matte hos K. M. anhålla, att Rikets Hofrätten, Collegier och öfriga Förvaltningsverk må åläggas till hvarje Riksdag inkomma roed utlåtanden öfver den gällande lagstiftningens verkningar; 2:0 om upphäfvande af författningarna, rörande laga hus; 3ro rörtde näringsfriheten; 4.‘o om upphäfvande af nu gällande författningar, rörtde försäljning af foder från bole. Vid förnyad föredragning remitterades till Oecon.Utsk. nedannämnde, den 27 sisth Febr. på bordet lagda motioner af Frih. Cederström, Jac.: 1:0 att å allmänningar upptagna hemman och lägenheter må vid skogarnas delning njuta skogsafrösning; 2:0 om ändring i författningarna, rörtde fattigvården.' Ånyo föredrogs Frih. Cederströms, Jac., den 27 sisth Febr. på bordet lagda anförande, i anledning af Riksdagsm. D c n 3 Mais e. ra.
Ah! stackars Eleonora, hur ofta har hon icke lekt med dessa lockar, – fortfor han efter en minuts sorglig tystnad, och strök med en lätt suck handen öfver sin peruk, – hon beundrade alltid så mycket mitt blonda hår. – tillade han med rörande vemod i rösten; – nåväl! som jag hade beslutat att aldrig gifta mig, utan att göra ett utomordentligt rikt parti, så reste jag huvudstupa en natt ifrån Venedig för att undkomma min egen dårskap och Eleonoras både kärlek och hämd jag har sedan ryktesvis fått höra, att den arma varelsen störtat sig ifrån Ponte Rialto i hafvet af förtviflan. Edvard vände sig bort för att dölja ett ofrivilligt leende, och onkeln, som trodde honom rörd, fortfor med sin vanliga ton: – Ja, det affligerade mig verkligen ganska mycket: mais que faut il faire Man kan icke gifta sig med hvarje vacker qvinna, som faller på den idéen att förälska sig i en men förbannadt vacker var hon jag ger henne verkligen priset framför alla, som fått plats i mitt kabinett. – Men, onkel, ni är ju med allt det der en komplett don Juan, och jag bäfvar verkligen för er ändalykt; en vacker natt kommer säkert, liksom kommendörens vålnad, en af de många äkta män, hvars hufvud ni prydt, att hemta er till sig i de dödas rike. Hofmarskalken, som aldrig älskade ett skämt med minsta anspelning på möjligheten att skiljas ifrån detta lifvet, ställde några ord till betjenterna, hvilka i detsamma slogo upp dörrarne, och framburo ett litet väl serveradt bord till soffan. – Apropos, – fortfor han, vänd till Edvard, – du känner ännu icke min fosterson, Edvard Herbert. – Nej, i sanning; jag har icke vetat att onkel egde någon son, – sade Edvard förundrad. – Fosterson, din krabat, – rättade hofmarskalken leende, – jo, det har jag, och det en som jag har heder af ändå satans vacker pojke han studerar nu i Upsala, men kommer kanske hem innan du reser med din unga fru det skall bli mig ett verkligt nöje att presentera honom för dig.
(drager sig litet ifrån honom) Jaså, ni vill säga mig artigheter. SEGERSTEDT. Det är alltid roligt att säga angenäma sak er. ELISE. Ni är alldeles för uppriktig, doktor Segerstedt. SEGERSTEDT. Jag glömmer s å l ätt att vi är så rysligt f rämmande för hvarandra. Ja, vi är mycket främmande ännu! SEGERSTEDT. ELISE. Och så glömmer jag att ni är en ung flicka, som man bör prata sk räp med. ELISE. Det märker j ag då inte als! Nej hör nu , nu ska vi författa! SEGERSTEDT. Nej, vi ska prata allvar! Allvar! Med en ung flicka! SEGERSTEDT. ELISE. Ja, fö r ro skull. Det blir inte roligt för er! SEGERSTEDT. ELISE. Bry er inte o m det! Jag har aldrig något nöje, när j ag vet att andra har tråkigt. ELISE. Ni talar s å mycket förnuftigare nu, än när vi träffades sist. ELISE. SEGERSTEDT. (ser upp) Hvar v ar det? SEGERSTEDT. På en utf ärd? ELISE. På en utf ärd i sk ären! ( p a u s ) Kommer ni ihåg det! ELISE, SEGERSTEDT. (likgiltigt) Jag mins att det var vackert väder. SEGERSTEDT. Och jag mins att det regnade. ( p a u s ) Och att ni hade en blå klädning. ELISE. Men pappas julklappsvärs! Jag bara h ämtar inspi ration. ELISE. SEGERSTEDT. Hvarifrån? (smått patetiskt) SEGERSTEDT. Af våra gemensamma minnen! ELISE. Nu tror ni j ag är dum! Huru märk te ni det? SEGERSTEDT. Det slog kluck i er h als! ELISE. Ni märker ändå rätt mycket, f röken Elise! ELISE. SEGERSTEDT. Alt, uto m er inspi ration..! SEGERSTEDT. Hvarför ska j ag egentl igen skrifva å edra vägnar?
Presterne lörbehöllo sig likväl, att denna testamentsrätt skulle för dem gälla endast i afseende på sådan egendom, deruti de hafva giftorätt efter stadsrätt, hvarigenom en alldeles egen lestamentslag för Presterskapet uppkommit; och slutligen har en betydlig afvikelse från hela systemet skett genom Förordningen den 19 Augusti 1762, hvilken, under åberopande al den naturliga billigheten och en fri medborgares rätt att obehindradt disponera hvad han sjelf förvärfvat, förmår, att man jemväl efter stadsrätt eger borttestamentera all aflingejord, samt ärfda och förvärfda lösören, derest ej bröstarfvingar finnas, i hvilken händelse, äfvensom i afseende på ärfd stadsfastighet, 1734 års lag ännu fortfar att tjena till efterrättelse. Jemför man nu sins emellan de begge systemen, så lärer man ej kunna neka, att det sednare, hemtadt från Romerska lagarne och numera antaget i de flesta civiliserade länders lagstiftningar, är det enklaste och till sin princip det mest konseqventa; hvarföre dess generella införande här i landet jemväl af Lagkommiteen i dess nya Civillag blifvit föreslaget. Men då derigenom hela det uråldriga hos oss ännu gällande arfvejords-systemet skulle tillintetgöras, samt det härmed sammanhängande bördssystemet i betydlig mån rubbas, anser sig Utskottet destomindre höra på denna väg söka vinna det föresätta målet, som en förändring i sådan syftning, hvarken direkt föranledes af de vid denna Riksdag i ämnet väckta motionerna, eller för närvarande skulle, efter Utskottets tanka, finna något synnerligt stöd i allmänna tänkesättet. Så vidt för Utskottet är känd't, har nemligen ingen klagan hittills blifvit förspord öfver testamentslagarne efter landsrätt, Indika ock, om än de icke kunna bestå emot'alla anmärkningar af den stränga doktrinen med dess fordran på en i alltgenomförd konseqvens, likväl till' sina principer, enligt Utskottets omdöme, låta sig väl försvara inför den naturliga rättvisans och billighetens dom - Lag-Utskottets Betänkandej N:o Si, 15 stol.
B. förekommer till öfverläggning, då åter få ordet och yrkar derföre nu endast att denna punkten A., på de skäl jag andragit, måtte varda till StatsUtsk. återremitterad. Hr von Troil, Sam. Gust.: I få länder torde det vara svårare att få vigtiga reformer genomförda än i Sverige, dels derföre att vi besluta öfver dessa frågor inom serskilda rum, och dels derföre, att de båda ytterliga sidorna, här liksom vid så mången annan frågas afgörande, söka att göra sina rakt motsatta åsigter gällande. Ä ena sidan har det Utsk., som med denna frågas behandling varit sysselsatt, haft att strida mot dem som vilja med ens taga ut det stora steget: alla räntors förvandling till penninge-skatt och å den andra emot dem, som aldrig vilja medgifva någon förändring. Under sådana förhållanden tror jag alt det nödvändigaste för Utsk. varit, att tillse, hvaruti de stora, länge öfverklagade olägenheterna, beslå och huru de skola afhjelpas utan att åstadkomma allt för stora, alltför allvarsamma brytningar. StatsUtsk. har för sin del trott sig finna, att K. M. utgått just från denna, om jag så får säga, förmedlande åsigt. Den vigtiga frågan om skatteförenklingen har ständigt sedan början af 1700:talet utgjort föremål för representationens och enskilda dess ledamöters bearbetande. Om! jag undantager en kort tiderymd, perioden från 1779 till 1809, sä hafva vi egt få riksdagar, der icke detta ämne blifvit väckt och venlileradt. Komiterade hafva vid flera tillfällen blifvit nedsatta, hvilka utarbetat förslag i olika syftning, men man har aldrig kommit till något slutligt resultat i frågan, och hvarföre Mine Hrr? Just af det skäl jag först anförde, nemi. alt man finner motstånd från tvenne olika sidor. Den siste värde talaren har utgått från den åsigt, som hyllas i allmänhet af dem, hvilka aldrig vilja medgifva någon förändring eller några förbättringar i våra intrasslade förhållanden.