Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men detta angår satsen j en större utSträckning, än jag yrkat den, och anföres af mig endast .mot Den i October f. ra. Frih. Ehrenborghs framställning. Han har äfven sagt, att hemmänsklyfningen vore mindre utsträckt i Wärends härad, än i det öfriga Småland. Ehuru sjelf Småländning, känner jag ej, huru härmed kan förhålla sig, men skulle önskat fä det officielt bestyrkt af häradsskrifvare eller landtmätare, eller annat än enskilda uppgifter. Man liar yttrat, att den lika arfsrätten tillhörde den constitutionella tendensen. Norrige är likväl ett constitutionelt samhälle, med mindre monarkisk författning än Sverige; men det hindrar icke, att äldste sonen allena tager hemmanet mot en mindre betydlig lösen derför till syskonen. HäfdeD och lagen hafva i detta land infort ett slags fidekommiss, under namn afodelsoch åsätesrätt, sorn allmogen der för ingen del skulle vilja afstå, emedan den anser dem såsom ett värn för sin .sjelfständighet. Det torde derföre svårligen linnas något land, hvarest det är svårare att slå under sig hemman, än i Norrige, just derföre, att hvar och en, som innehafver sådana, förmår bibehålla dem. Man ser ej heller der sådana små jordlappar afsöndrade, ej heller så klena bönder som hos oss. Man har, såsom skäl för bifall, sagt, att motionerna i ämnet kommit från BondeSt.; men deraf bör man ej låta förvilla sig, ty det har ofta händt, att ledamöter af BondeSt. framburit motioner, sorn just för detta Stånd varit mest förderflig», och hvilka man derföre måste anse utgångna snarare från fiender till Ståndet, än från dem, sorn äro måna örn dess väl. Man har åberopat Dalkarlarnas kärlek för fosterlandet, oaktadt deras egen hembyggd icke ens förmår Uppehålla dem. Deremot anmärkes, att förhållandet med Dal-allmogens sätt att försörja sig är ett undantag, som ej kunde utsträckas till ett helt rikes innebyggare, hvilka då skulle vara stadda på beständiga arbetsvandringar till hvarandras hembygder.
Den, som bifaller Utskottets af Bonde-Ståndet godkände yttrande, hvarigenom Herr Möllerhjelms förslag, att den rättighet för Stockholms stads invånare måtte af Rikets Höglofl. Ständer bestämmas, att äfven till belopp, utöfver det för Länen i allmänhet fastställde maximum af Fem skillingar för hvarje mantalsskrifven person, öfverenskomma örn alt åtaga sig en efter behofvet lämpad Curhus-afgift, blifvit afstyrkt, voterar Ja; den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages Ridderskapels och Adelns här förut upptagne beslut. Voteringen Förstärkta Ståls-Utskottets Memorial, JS!:o 398. 9 Voteringen liar ulvisat 4 J>' och 115 Nej; i följd hvaraf nied nu ifrågavarande afgift kommer alt förhållas, i enlighet med Ridderskapets och Adelns här förut upptagne beslut. Slockholm den n December 1840. Anie. till Exp.-Utsk. dea 7 December, kl. c. hk Memorial, i anledning af åtcrremiss å Memorialet r N:o 390. Slals-Utskottets uti ofvannämnde memorial framställde förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-Slåndens skiljaktiga beslut, i fråga 0111 Mötes-pnssevolance-afgiftens upphörande, har af Presle-Siåndet blifvit ålen emitteradl; men som berörde voteringsproposition blifvit ilen 5 dennes al de öfrige 3:ne Riks-Stånden godkänd, och frågan derom således, jemlikt n5 § Riksdags-Oidningen, är afgjord kan någon ytterligare åtgärd i afseende härå icke af Utskottet vidtagas. Stockholm den j December 1840. Sih. till /!. &l. Prat. 1810. 4 Samt. I ÅJ\l. 2 Sund. 33 Haft - STOCKHOLM, Kongl. Ordens ■ Boktryckeriet, 1840. iFörstärkta Statsutskottets MemorialN.-o 3 gg. i N:o 399.
Dä herrskade hos de flesta en liflig önskan att gå hvarandra till mötes på den väg, som genom jemkningar och inbördes medgifvanden snarast mäste leda till detta mål, och den öfvertygelse var allmän inom de s. k. privilegierade Stånden, att man borde och mäste nedlägga sina ärfda företrädesrättigheter på fosterlandets altare, dä hoppet förefans, att derigenom snart och på fredlig väg en länge önskad och af behofvet högeligen påkallad förbättring i vårt representationssätt skulle kunna åstadkommas. Jag använder med flit ordet förbättring, ty detta var det mål, hvartill man då sträfvade; man åsyftade ej då en hel omskapuing af samhällsskicket, hvilken måste medföra en omhvälfning, en total omstörtning af det bestående, under sekler bepröfvade, Den 28 Augusti. 5 för att i dess ställe införa ett annat, hvars duglighet ej ännu är vitsordad, ej ens kan vara det, emedan något motsvarande ej i något land ännu varit försökt. Både jag och de flesta med mig hoppades, att en mening, som sålunda hystes och omfattades af en öfvervägande majoritet inom representationen, äfven skulle göra sig gällande i det förslag, som då var under utarbetning, och derigenom leda till ett snart slut på en meningsstrid, som aldrig på längd kan vara för det allmänna nyttig. Förhållandet blef dock annorlunda, mine Hrr! Genom en egenhet i vår grundlag blef det, säkerligen i alla andra constitutionella länder oerhörda förhållande möjligt, att den tanka, hvilken såsom gemensam uttalades af tre fjerdedelar af representationen, icke blef den segrande, utan att en annan åsigt, den der hyllades endast af majoriteten inom den ena fjerdedelen deraf, lades till grund för det förslag, som, genom en annan egenhet, slutligen blef hvilande på RiksStrns bord. Härigenom hafva de då förenade åsigterne åter blifvit splittrade, förhoppningarne om ett snart och önskvärdt slut på den stora frågan hafva betydligt försvagats, och är det derföre jag började med att säga, att det var med en sorglig känsla jag i dag uppträdde på détta rum. Detta förhållande får dock ej inverka på mitt omdöme i frågan.
Dön, som DancoDiscontVerket, genom köranstaltaö immission, kunile erliälla, pä grunil ak cleo Danclsbökclingen älagöe sk^lrligbet, att k^IIs livall bos Kleman bruste, i utgörancle ak Discontens kos Kleman ägsorls ersättnings-anspräk, uppgaenile i Z9 La pital-Doster till ll:clr 14,820: — - ssmt-i betalte ökverränlor ocb Kxpenser „ 2,612:40.6. ^iIIs. L.co Kalr 17,462:40.6, Dvarä ilen äilömile lantan ä 6 proc:t, bersknsil kran ilen ilag, rlä bvarje särskilrl post till DsnclsLancelliet i Larlstacl inllutit, eller ak Kleman blikvit emottagen, utgjorile till i825 ars slut „ 6,711:27.3. bvartill ytterligare kommo k. 6. KiksDiseontVerkets genom lagsökning inllnlne, akKIeman tillgripne, ocl» likaleiles till ersättning kastställ8e korclringar, uppgaenils utom tvänne striclige poster till en summa ak K:clr r,ogi: 6.
Datum ut supra, CAHL Ludv. Almgvist. Jrih. till Ii. St. Prot. im k 1860. 1 Sami. 1 A/d, 3 Haft. ä ii4 Kongl. Majda Nåd. Proposition CSs 18. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Årenden. hållet Inför Håns Majli. Konungen. i StatsMiådel den 27 Oktober 1859. N ä r v a i' a lid c; Halis Excellens, Herr Justitie-Statsministerll, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes-Ärendena, Friherre Manderström, Stats-räden Wallensteen, Gripenstedt, Almqvist, Ehnemark, Herr Grefve Mamilton, Lagerstråle, Björn tjerna och Malmsten* Slutligen uppläste Departementschefen till justering följande, i öfverensstämmelse nied Kongl, Majits förut fattade beslut, uppsatta förslag till nådiga proposition lier till Rikets Ständer, nemligen: b) om anslående af ett mantal -Håstad Jägaregården jemte ^ mantal Grönetomt till boställe ät Kronofogden i Södra Wadsbo fögderi af Skaraborgs län 1 ••enighet med Ståts-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl, Majit dessa förslag i häder gilla samt befallde att, i öfverensstämmelse dermed, nådiga propositioner, sådana de linnas detta protokoll bilagda, skulle till Rikets Ständer aflåtas. EX Prötocollo Budolf Ädelgren, STOCKHOLM, TRYCKT HOS A. L. NORMAN, 1859, Kongl. MajUs Nåd. Proposition M Kl. I N:o 19. Alik. lill Es|>.-Utsk. deu 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl.
Hans Excellence förklarade vidare, att om Ridderskapets och Adelns Herrar Ledamöter behagade, likasom vid förra Riksdagen, upprätta sina vallistor i alphabetisk ordning, skulle derigenom icke allenast mycken tid, utan ock en särdeles lättnad, i afseende å anteckningen vid valet, vinnas. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 18 sistlidne Mars, under N:o g afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde Utlåtande i anledning af väckte motioner om jemkningar och rättelser i den af Kongl. Maj:t under den 5 Julii 1827 i Nåder utfärdade Taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar. Friherre Wrangel, Henning: 1 det lie - Den 9 April e. m. 117 ]a gillar jag visserligen grunderna i dea sednast utfärdade LandtmäteriTaxan, emedan jag sjelf, genom motion vid en föregående Riksdag, medverkat till dess utarbetande, men i afseende på siffran har jag funnit högre värde i allmänhet vara åsatt Landtmätarens arbete, än jag tror vara lämpligt. Jag anhåller derföre att få göra några anmärkningar vid sjelfva Taxan. 1 §. tillåter Landtmätaren, att påföra delägarne särskild betalning för resekostnad och traclamente till en medhjelpare eller Elev. Jag tror delta vara att öka delägarnes kostnader. Ty det är naturligt, att om Landtmätaren har en medhjelpare, vinner han så mycket i tid, alt hail kan åtaga sig så många flere förrättningar, och förlorar således intet, om han sjelf skulle betala sin medhjelpare resekostnad. Den enskilte ijordägaren, som önskar få sin jord uppmätt, skall således vinna dervid, alt ingen medhjelpare tages, emedan då skjutsoch tractaments-omkostnaderna i och för den eller de personerna besparas. 2 §. tillåter Landtmätare, alt under resor beräkna 12 sk. B:co kostpenningar för hvarje mil.
» Men, tyst, där ha vi flickorna, » hviskade fru Bergström, i det glada röster hördes från tamburen, » inte ett ord om den här saken, kära Lovisa, det är ju så ömtåligt och finkänsligt. D e ha Sigrid Åberg med sig, hon skulle stanna här i afton. » » God kväll, god kväll, flickor; något kaffe få ni inte, när ni komma så sent, men Hedvig ställer väl om litet bischoff och äpplen eller annat godt. » Fru Bergström hälsade de unga flickorna vänligt, medan Hedvig gick att verkställa sin mors uppmaning. Inom kort var samtalet åter inne på samma ämne, som fruarna nyss behandlat, nämligen grosshandlar Brunner. Sigrid Åberg, en nittonårig vacker flicka med rödt hår och bländande hy, liflig och själfsvåldig som en yster skolpojke, lade sina små, fina, hvita häni kors på bordet framför sig, suckade och utbrast patetiskt: » Jag är våldsamt förälskad i honom, ohjälpligt, för hela lifvet! » » Det är väl inte så farligt, när du kan så där öppet lägga dina känslor i dagen, » sade fru Bergström småleende. » Farligt? Ser tant inte, hur jag bleknat och magrat, sedan jag fick nådig tillåtelse att bli frivillig adept på hans kontor, utan lön, bara för att lära mig, hur där går till, och i oeh med detsamma kom i daglig beröring med den oemotståndlige. Eller tycker tant inte, att jag blifvit mager och blek? » » Ditt hår har åtminstone inte bleknat, » inföll Hedvig, som i detsamma kom in med en bricka, och som hade en rätt spetsig tunga. Sigrid for med en förtviflad åtbörd med handen genom sin rika pannlugg, öfver hvars rödskimrande guldprakt hon inte alls var ledsen, och hvilken hon på inga vilkor skulle bytt ut mot Hedvigs tunna, svarta hår.
I stället för att köpa s. k. javatyg kan man sjelf viifva sådant mycket billigare. Både varp och inslag bestå af flertvinnadt buinmullseller linnegarn. Viifven solfvas på vanligt sätt, skedas sedan med en tråd i tand. De två främsta solfkäpparne bindas i den högra trampan, de två bortre i den venstra. Man använder tvenne skyttlar. 1 samma skäl inkastas den ena skylteln från höger, den andra från venster. Skeden bör ej vara för tät. Väfdt af hvitt garn användes tyget till borddukar e. d., af kulört, randigt, till möbeltyg broderadt med ylleeller bomullsgarn. Vid värvandet af dräll (halflinne) tages linnegarnet till varp och bomullsgarnet till inslag, isynnerhet till sådan med atlasrutor, då det alldeles ser ut som hellinne. Mångårig husmor. Hvarje husmoder, i hvilkens intresse det ligger att få goda tjenarinnor, bör icke underlåta att försöka fästa dem vid sig med tillgifvenhetens band. Detta sker genom att bemöta dem med vänlighet, hafva tanke äfven för deras känslor och yttre förhållanden, men framför allt genom att icke bemöta dem med misstroende. Säg icke tanklöst det ena sårande ordet efter det andra åt edra tjenarinnor, pröfva först, om hon förtjenat anmärkning och säg den då öppet och vänligt. Tänk på, att eder tjenarinna lika väl som ni sjelf behöfver hålla ordning med och emellanåt laga sina kläder. Gif henne tid till det och bistå henne med goda råd. Och visa henne förtroende. Låt henne uträtta den ena eller andra sysslan på egen hand, sedan ni sagt henne, hur den skall utföras, om hon ej vet det förut, samt att ni litar på, att hon skall göra det rigtigt. Dermed uppväcker ni er tjenarinnas sjelftillit, sporrar henne till noggrannhet, och hon behöfver icke erfara den tröstlösa känslan af att vara blott en arbetsmaskin.
Statens vinst är sakrar.e derigenom, att lördalen af Bränvins-tillverkningen är spridd bland Jordbrukare, för hvilka den är lika så nyttig och naturlig , som det är emot sakens natur, att uti en stor Stad drifva den för Statens räkning. Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: I händelse Betänkandet återremitteras, skulle jag önska, att till de mån^a Anmärkningar, som nu blifvit gjorda, tå bifoga en, rörande grunden för bestämmandet af den tillåtna Pannerymden. Utskottet har härvid lagt Hemmanets varde till grund, samt längre Iram anmärkt, att fabriquer, Qvarnverk m. ra. ej böra ingå i uppskattningen af Hemmanets värde. Härvid finner jig Utskottet hafva förglömt sjelfva dbygg. naden, hvars kostbarhet kan, i synnerhet i granskapet af större Städer, gifva en liten jordfläck ett så stort värde, att det berättigade till samma Pannerymd, sorn på den största LamkEgendom, Jag får derföre vördsammast hemställa, om ej det enklaste och rättaste vore , att lägga årliga utsädet till grund för bea stämmandet af Pannerymden. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln ansåg de Dm 24 Martti, e. m. 544 vid Oeconomi®-Utskottets Betänkande gjorda Anmärkningar hindra detsammas antagande, samt på sådan grund behagade Betänkandet, jemte Aninärkningarne , till Utskottet åteiremittera. Bifölls. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Betän_ kanden: Från Allmänna Besvärsoch Oeconomice-i Utskottet : 1:0
Etter de uplysningar jag förskaffat mig, kunna dessa böcker erhållas till högst åtta (8) sk. r:gds; hvaremot försäljningspriset gerna torde böra höjas till 8 sk. b:co; och då, enl. nämnde kalkyl samt med afseende å tjenstehjonsklassens ungefärliga belopp af 250.000 personer, vid första införandet af dessa böcker, ett öfverskott utaf 20,800 r:dr r:gds eller åtminstone en behållning af 20.000 r:dr, upkomme, vågar jag föreslå, att (lenna behållning, I) e n 4 December. 27 äfvensåväl som hvad i framliden kan lili della hänseende inflyta, på förenämnde sätt, läns-, härads-, eller socknevis, genom besagde Sällskap, utdelas åt välförljente, antingen af ålder, eller sjuklighet, lill vidare tjenst oförmögne personer af Ijenstehjonsklassen; derest; hvilket jag dock företrädesvis önskade, — inrättandet, med dessa tillgångar såsom grundfond, af en Nödhjelpseller Pensions-kassa för orkeslöse, eller sjuklige behöfvande tjenstehjon, skulle möta för stora svårigheter: Genom ett sådant utdelande af det upkommande öfverskottet, skulle utgiften, eller inköpet af dylika tjenstehjonsböcker blifva mindre tryckande och motbjudande för den tjenstsökande, som sjelf kunde framdeles komma i behof och åtnjutande af delta understöd. Införandet af de nu föreslagne s. k. tjenstehjonsböckerne föranleder ej någon rubbning uti förhandenvarande stadganden rörande tjenstehjon; endast ett tillägg med afseende på en sådan bok erfordras vid 4 art. uti K. M:s förnyade nådiga Legostadga för husbönder och tjenstehjon utaf förr åberopade datum, d. 23 Nov. 1833, jemte de deraf följande bestämmanden i afseende på sjelfva böckerna samt deras införande, begagnande o. s. v. Det är blott sjelfva saken jag vågar med denna min motion vördsammast förorda; öfverlemnande åt H.
Lön icke öfversteg 23 Tunnor Spannemål och 35 R:dr i Penningar, således var knappt tillräckelig för en Lärares anständiga underhåll i en Btsv. och fikon. Utsk, Ectänkflnden. Stad, der ingen förtjenst af privat undervisning kan påräknas. Beslutet gick i verkställighet år )8n. Väl gjorde Staden ansökning om Scholans återställande i sitt fordna skick, men, på Götheborgs Consistorii och Kgl, Uppfostrings - Cornmittpens afstyrkande, fann Kgl. Majit icke för godt densamma bevilja, hvarom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref till Consistorium af d, i(j October 1816 afgick. Enär nu de i Utskottets tanka väl grundade skäl, som föranledt förändringen, fortfara att vara gällande, och tidens kraf mindre är att öka antalet af ämnesvänner till Statens tjenster, än att bereda ett efter behofvet afpassadt urval, anser Utskottet sig icke böra tillstyrka Motionen. Beträffande den KongElfs Schola ämnade testamentariska Disposition, Memorialet omnämner; så, och då den icke är vederbörligen aflemnad, och dessutom endast vill genom Stipendier locka lärjungar till Scholae, utan att genom någon fond förbättra nuvarande Lärares Lön eller bereda tillsättandet af flere, hvilka erfordras vid en Lärdomsschola, lärer till ändrings vinnande, uti det om KongElfs Scholas beskaffenhet förordnade, för närvarande deraf lika litet kunna hemtas någon anledning, som LärareLönernas derstädes anvisning på den af Rikets Ständer vid 1817 och 1818 arens Riksdag till Scholstatens Lönförbättring anslag* 59® Besv. och Ekon. Utsk. B c tank andeli. ne Spannemål, hvilken å Lönings-Staten 1819 blifvit för sine behol disponerad, numera ej kan ega rum; hvilket dock till 1\. H, Ständers egen pröfning vördsamt öfverfara** nas. Stockholm den 29 April 1825. m . «*iit ■w iwr ■ N:r 79.
Att en dylik åtgärd äfven vid denna riksdag skulle hafva nytta med sig, tror jag vara tydligt och får derföre föreslå, det R. o. Ad., ang:de sådane Supleanters utväljande, måtte fatta samma beslut, som vid föreg:de riksdagar. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, ansåg sig i anledn. härafböfa låta upläsa de af Gr. Lagerbjelke åberopade beslut, men innan denna upläsning hann försiggå anhöll Hr Cederschiöld, Rob. Theo fr., att molionen måtte få hvila på bordet. Föredrogs StatsUtsk:s mern. N:o 1 med öfverlemnande af K. M:s nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt sedan K. M:s nådiga propos. om Statsverkets tillstånd och behof, på sätt StatsUtsk. tillkännagifvit, blifvit till StatsUtsk. omedelbarligen öfverlemnad och Ulsk. sannolikt redan gäll i författning all deråt egna den behandling, som Utsk. enligt 30 § Riksd.Ordn. tillkommer, och tillika anmält att anstalt redan blifvit fogad om samma propos:s tryckning, sä att den snart torde kunna blifva utdelad, H. Ex. finge Den 4 December. 23 hemställa om R. o. Ad. behagade bifalla att StatsUtsk:s ifrågav. mern. lades lill handlingarne; hvilket bifölls. Föredrogs K. M:s denna dag ankomna nådiga skrifvelse till R. St.:r af d. .18 sisth Nov., om förordnande af en StatsRådsledamot, i afseende på handläggningen af vissa i Riksd.Ordms 36 och 42 §§ omförmälde riksdagsärenden; och beslöts det skulle denna nådiga skrifvelse läggas till handlingarne samt vederb. Utskott meddelas underrättelse om densammas innehåll. Föredrogs och lades till handlingarne K. M:s denna dag ankomna nådiga skrifvelse till R. St:r af den 21 sisth Nov., i anledn. af åtskilliga utaf R.
Hvad åter angår de K. propos:rne och det s. k, K. prerogativets helgd, så tror jag, alt om Regeringen, af en eller annan orsak föranledd, skulle framkomma med ett grundlagsändringsförslag, hvilket icke vann inom Ständerne, d. v. s. hos den lagstiftande corpsen, mera förtroende eller afseende än att blott 2 Stånd detsamma godkände, vore det enligt med helgden, af detta K. prerogativ, att ett sådant förslag rent af återtogs, ty hvarföre skulle man väl vilja hafva ett sådant förslag hvilande, dä en så stor del, som halfva representationen underkänt detsamma, för annat ändamål än att under mellantiden lill nästa riksdag, gifva en fart åt agilationerne för och emot. Man skulle kunna uppröra hela nationen för att vinna afsigter, långt aflägsna från dem Konungen åsyftat med sin propos. Det vore således vida bättre att förekomma sådant, och jag skulle tro, att om, sedan den förändring blifvit vidtagen, alt Regeringens ledamöter äga tillfälle att yttra sig i alla representationens kamrar, och således kunna understödja ett Konungens förslag, icke desto mindre en majoritet skulle lägga sig deremot, så vore det farligt, åtminstone icke gagneligt för det K. prerogativet, att detta förslag blefve hvilande, för att sönderslitas och bestämdt förkastas vid en kommande riksdag. Ett sådant förslag bör i min tanka icke framkomma, ulan att man på förhand, någorlunda åtminstone, känner de åsigter, som åro inom representationen rådande för detsamma, och bör icke eller framställas utan att kunna så mäktigt försvaras af Regeringens organer att det ovillkorligen vinner minst 3 Stånds begifvanden. Jag anser ett annat förfarande i delta fall vara inconstitutionelt, och skulle på det högsta vilja afstyrka alla försök i annan riktning. Det är derföre jag också tror, att det förslag, som Hr von Hartmansdorff framställt, kan antagas just på grund af R. o. Ad:s varma känsla för de K. prerogativens helgd. Gr. Frölich, David: Fråga är nu om Hr von Hartmansdorffs förslag, och såväl han sjelf som Huset lärer väl ej väntat sig annat, än att jag skulle söka att systematiskt attaquera detsamma.
Traden vrida sig i smärtor, genom skogen gå gladjerysningar; vagorna bedja om nåd, grenarne famnas i lidelse, och skyariie draga till storms, kladda i sköldar och lansar. ' Naturen är afven föremålet för de flesta af: Sye Digtc. Dessa aro antingen små förträffliga natiirbildcr eller alskliga naturstiimningar, fint. kända och tecknade. Ilerför ar (!et knraktiiristiskt, d2 hon sjunger:: til Sverig:, att det icke ar sjelfvc folket, inen naturen, sorii hon frammanar. Den ar det hon älskar, som hon sinitiii~gom lart sig uppskatta; dem ger hon sitt wtack. !, dessa strömmar, fält och skogar, klippan med sina blomstersangar, dolda bakoni berg \ 3.ggcn, luften, soin ar ren och fri, och dalarne och sjöarnc. Men icke blott naturen i denna _th ' ~-r gestalt Lirar hon. Naturen såsom itastiirkf, eller dct z~~~r.rri~,gI&amp;-n, clyrknr hon. J1a.n bör akta sig, säger hon, att resa sig mot naturen. Ajiven om vir viija är aldrig så stark och oböjlig, mäkta vi liln.51 föga, d i naturen hejdar oss. Noiz segrar alltid, och det hjelper icke att hindra herinc. Lika litet bör man framdrifva eller $skynda hcrines utvccliiing. I-lellrc ma det g5 langsamt, om naturen krafver det, och feberilit utrattar ej ett grand mot naturcn. Hotz blott kan saminanfiata det starka och det svaga; hon känner dct ni ' tffn, och fdfiingt stiilla vi upp v5-a ixgrcyp &gt;om dygd och s y i i d ~. För naturcn @ ila tic intet;: allt, som ar styka, är afven i-mf), sager hon. Haraf!
Ständer anvisade fyllnads-anslag till den för bemälde embetsverk år 1841 fastställda interimsstat, 13,075 r.dr 28 sk. 9 r.-st., att intill innevarande riksdag utgå, måtte till fortsatt utbetalning, under förut stadgade vilkor beviljas. Med bifall till E. K. M:s nådiga proposition i denna del hafva Rikets Ständer anvisat ifrågavarande anslag, 13,075 r:dr 28 sk. 9 rist., att, enligt förut bestämda vilkor, fortfarande utgå under den tid, för hvilken nu fastställda statsreglering blifver gällande. G:o Öfverintendents-embetet. Att statsanslaget för detta embete måtte okas dels med en i Sekreterareoch Kamererare-lönerne nödig befunnen förhöjning af tillsammans 89 r:dr, och dels med till fyllnad i span målstillökningen under lönerne för Öfverintenden och Intendenten, enligt 1830 års stat, erforderliga 140 r:dr, samt att Musei-sekreteraren Silfversparre och Slottsbygginästaren Kallstedt måtte berättigas å allmänna indra gniiigssta ten uppbära ersättning för sina innehafvande löner, utgörande för den förre 100 r.-dr och för den sednare 133 r:dr 16 sk., hvarigenom tillgång jemväl kunde erhållas till fyllnad i de för Öfverintendenten ansia gne taffelpenningar.