Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hade gifvit något yttrande i frågan och Grundlagens föreskrift, att nemligen propositionen skulle ställas på Betänkandet, till bifall eller afslag, således icke kunde äga rum, att, i saknad af allt yttrande, och då flere, i anledning af gjorde anmärkningar, begärt återremiss af betänkandet, att propositionen naturligtvis, skulle göras till återremiss på vanligt sätt af betänkandet, i ändamål att af ConstitutionsUtskottet erhålla ett yttrande i ett nytt betänkande, sorn, jemnlikt Grundlagen, allena kan ligga tili grund för ett afgörande beslut och då jag an~ sedt, det ConstitutionsUtskottet bordt tillför - Den 17 April e. m. ?>49 bindas att afgifva ett nytt Betänkande, hade jag förmodat att det så mycket häldre, kunnat undanrödja hinder för den allmännare önskan att bifalla hvad som blifvit föreslagit, som sjelfva föreslåendet förutsätter möjlighet att det constitutionseniigt kunnat ske. Då först sedan ett sådant betänkande till RiksStånden inkommit, synes mig, att fråga borde blifva, om det hufvudsakliga afgörandet; efter sig då företeende förhållande och otti ConstitutionsUtskottet, antingen tillstyrkt hvad Konungens nådiga skrifvelse innehåller, eller blott, att frågan, i anseende till beskaffenheten kunde nu till afgörande förekomma torde med afseende på det allmännare medgifvande af ändamålet, det hafva befunnits mindre betänkligt att bifalla ett betänkande, om det ock varit mindre behörigt, än att bifalla frågan, utan något betänkande derom; men, då delta sednare nu är fallet, och jag anser det vara, ett för framtiden, ganska vådeligt prejudicat, som nu förmodehgen första gången inträffadt, att proposition blifvit gjord till bifall af Konungens nådiga skrifvelse, utan samband med ett Utskotts betänkande och sorn icke synes mig vara förenligt med föreskrifterne i 56 §. Regeringsformen och 44 §. Riksdagsordningen, så anser jag mig vara föranlåten, icke i anseende till saken, utan afgörande sättet, vördsamligeö deremot yttra min reservation. * 35<J Den 17 April e. m'.
Jag ämnar också icke ingå i någon vidlyftigare granskning af ämnet, utan har begärt ordet endast i anledn. af den skedda npläsningen af Hr Bergenstråles reservation, deruti han säger ”att i vårt land är det redan vida dyrare att resa än i de flesta andra länder, i följd dels af hög lega och dels af resornas längd i vårt glest bebodda land.” Jag tror att detta yttrande hvilar på en villfarelse, ty med undantag af Finnland, som varit förenadt med Sverige, och möjligen Frankrike der konkurensen är serdeles liflig, reser man ingenstädes, för så godt pris, sora uti vårt land. Derföre tror jag icke heller att man bör hafva allt för mycken miskund med de resande. Om de få något dyrare framdeles än hittills betala beqvämligheten att resa uti egna vagnar med stort antal hästar, så kan det väl icke anses för så orättvist. Man går för långt, när man såsom Gr. Liljencrantz säger, alt de ofta återkommande yrkanderna på en förhöjd skjutslega utgör ett ”obefogadt skrik.” Jemför man hästars och dagsverkens nuvar:de värden med den skjutslega som bestås, så bör den opartiske finna, alt de skjutsskyldige hafva skäl för sina påståenden. Ilr Adelborg, And. Otto: Till en början får jag nämna, alt jag sjelf icke obetydligt lider af det ifrågavar:de onus, som f. n. vidlåder jordbruket, ty jag har ej så få hemman, som ega skjutsningsskyldighet. Jag borde således, som man här tyckes taga saken, tala för bifall till Utsk:s hemställan, men jag gör det dock icke, utan tillhör deras antal, som icke önska någon förhöjning i skjutslegan. Då således icke någon vanlig egennytta häruti torde skönjas, så må hvar och en finna, att jag fattar saken från en djupare och för landet allmännare synpunkt, än de, hvilka år ifrån år ropa på skjutslegans förhöjning, och dervid afse endast deras belägenhet, hvilka lida af denna börda, men icke de för vårt fädernesland vida vigtigare frågor, hvilka i grundprincipen med denna åtgärd hänga tillsammans.
Han visste bara inte att värdera det ännu, men det skulle väl komma med tiden. »Hvad det kan vara stor skilnad på systrar», yttrade hon, vänd till Tedde, »ser du, att Adèle kom strax, men Hilda är naturligtvis ute och rännor som vanligt.» Tedde svarade icke, och i det samma kom Adèle med stolen. Hon satte sig vid soffan och spände upp sin parasoll öfver kusinens hufvud. Han fann det afskyvärdt, men en återstod af artighet hindrade honom att säga så. »Jag bad mamma skicka hit syster Hilda, så snart hon kommer hem», sade Adèle. Tedde svarade icke. Det förargade honom. Hvarför skulle man tvinga Hilda att komma, när hon inte sjelf hade lust? Han lade sig tillbaka mot soffans karm, betäckte ansigtet med hatten och tillslöt ögonen. Han kände sig gränslöst olycklig, hjelplöst hemfallen åt denna pjunkiga välmening. Der låg han stilla som ett lam och skulle kunnat ryta som ett lejon. Kände han icke moderns bekymrade blick till och med genom halmhatten! Visste han icke, att Adèles hand darrade af trötthet, der hon i sin obeqväma ställning höll parasollen öfver honom och sjelf stektes i solen! Nu kom moster Agata ut med ett glas vin på en asiett. »Se här, min gosse, här skall du få någonting att styrka dig med», sade hon. »Jag vill inte ha», blef det tvära svaret. »Smakar det bättre, om Adèle klingar med dig, så skall jag gå in efter ett glas till.» Det var alldeles inte fråga om, huruvida Adèle kunde ha lust att dricka något vin eller ej. Det blef med ens klart för honom, att all denna ömhet endast var en förklädd egoism, och han skulle velat slå dem för den. Allt var endast derför, att han var deras, deras! Det blef honom för vidrigt, och för att undgå vidare övertalningsförsök tömde han glaset i ett enda drag med en häftighet, så att det kom i vrångstrupen och han började hosta. Det hördes in, och moster Lilly kom ut, helt förskräckt.
Men sådant var i närvarande ögonblick ej möjligt. Alla delade vi den öfvertygelse, som Kongl. Maj:t uti sin Nådiga Skrifvelse uttryckt, att åt de lagar, hvarefter Banken styres, borde gifvas en större oföränderlighet, än som hittills ägt rum. Men .RegeringsFormens 72 §. generade ock. I sakernas närvarande skick kunde ingen fullständig BancoOrdning, sådan som tiden den fordrar, föreslås. Yi bade således att välja emellan att gifva den sådan den är, eller att icke gifva någon lag. Men som Utskotten förmodade, att Banken skulle komma att öppnas före nästa Ständers sammanträde, ansågs det nödigt, att betrygga allmänheten mot farhågor, som den förflutna tiden hos densamma födt. I lagförslagets första sats definieras naturen af en Bancosedei. Herrarne behagade erinra sig, att ingenstädes är det sagdt, af hvad natur den sedel är, som Rikets Ständer kunna 57 H. i* 68 I) e ii 13 Ja n ii a r i i f. iu. låta af Banken utgifva; 7 i §. af gamla BancoOrdningen förbjuder tillvarelsen af alla sedlar. Efter 4o å 5o års förlopp infördes de så kallade Transportsedlarne, hvilka i sig sjelfve ej äro annat än Depositions-attester, ett bevittnande att insättning skedt af reel valuta, hvilken sedelns sista innehafvare har att återbekomma. Då efter det system, som nu blifvit antagit, Rikets Ständer förklarat alla sådana fictioner skola upphöra, meli derjemte att Banken skall utgifva sedlar, bör det väl också stadgas, att Banken äger förbindelse att denna sedel vid anfordran inlösa. Det är detta, som är uttryckt i den 1 §. Den 2 och 3 innehåller, hvad som blir påföljden, om sedlarnes inlösning skulle vägras. Mångå hafva gjort anmärkning vid den 2 §. Den innehåller nu på visst sätt en rättegångsordning; det vore måhända lämpligare att låta den blifva ett stadgande i administrativ väg. Förslag till ändring härutinnan skall inkomma. Dessa §§. påkallas ovilkorligen af den 1 §. Den 4 handlar om Bankens grundkapital.
Skrifvelse, N:o i 63 slagit stat för densamma, upptagande de erforderliga utgifterna till 2,142 R:dr 32 sk. ärligen, nemligen arfvoden åt en barnmorske-lärare, 666 R:dr 32 sk., och för en förestånderska, 300 R:dr, underhåll af 6 fri-Iärlingar, å 8 R:dr i månaden, 576 R:dr, samt hyresmedel, ved, ljus, inventarier för fri-elevernas rum och åtskilliga behof för undervisningen, 600 R:dr. Enär, enligt hvad berörde Statsråds-protokoli vidare innehåller, behofvet, särdeles för rikets vestra delar, af en ny läroanstalt för barnmorske-undervisningen blifvit ådagalagd!, samt tillfälle nu erbjuder sig att med en jemförelsevis ringa kostnad för det allmänna tillvägabringa en dylik anstalt, hafva Rikets Ständer medgifvit, att, på sätt E. K. M:t föreslagit, en jemnad summa af 2,150 R:dr må, under ofvanomförmäl da vilkor, för ifrågavarande ändamål å stat uppföras. Orthopediska Institutet. 19:o. Med afseende å detta instituts fortfarande behof af det vid sistlidne riksdag institutet beviljade årliga anslag af 2,500 R:dr, är al E. K. M:t föreslaget, att detta anslag, på förut bestämda vilkor, mätte få vidare utgå under den tid, nu skeende statsreglering komme att omfatta; hvilket Rikets Ständer bifallit. Velermlir-Inrdllningame i Riket. 20:0. För verkställande af en utaf behofvet påkallad utvidgning af så val veterinär-inrättningen i Stockholm, som den genom enskild donation stiftade veterinärinrättningen i Skara, bar E. K. M:t äskat uppförande å stat af årliga anslag, för den förra inrättningen af 2,730
Det har rätteligen blifvit anmärkt, att summan 400,000 r:dr såsom crediliv för spanmålsbelåning är obetydlig och mer än obetydlig, om meningen är att framkalla associationer, hvilka, med hopp om vinst, skulle kunna bringa denna handel till någon större höjd; men jag hemställer, med hänseende till det skick, hvaruti frågan sig för närvar, befinner, om ej bäst vore, att R. o. Ad. bifölle denna 45 §, sådan BancoLltsk. densamma föreslagit, till vinnande af 3 Stånds sammanstämmande beslut; hvarefter det tillägg kunde göras, att det för Bancofullm. vore öppet, i händelse sådana inrättningar bildade sig, å hvars reglementen Konungen meddelade nådig fastställelse, att förhöja det af Sländerne för berörde ändamål anslagna crediliv, allt efter hvad Bankens tillgångar kunde medgifva. Härpå är det troligt att de öfrige Stånden skola ingå; ingen summa finnes då fixerad, utan den kommer att lämpas efter hvad Bankens tillgångar medgifva. Jag anhåller om propos. på bifall till punkten, med det tillägg jag haft äran föreslå. 9 II. 51 402 Den 15 April. Frih. Stjernstedt: BancoUtsk. har vid denna punkt ansett sig böra taga i betraktande samma omständigheter, som i fråga om beviljande af hvarje annat anslag, nemi. Bankens förmåga att kunna med lån bispringa näringarne, handeln och jordbruket. Det finnes naturligtvis en gräns för Bankens förmåga i denna väg, och den har Utsk. icke velat öfverskrida, men galt så långt, som lltsk. ansett med Bankens säkerhet förenligt. Utsk. har derjemte föreslagit nedsatt ränta ä de län, sorn ifrån Banken gifvas, ehuru följden deraf synes hafva blifvit, att hvad som är gjordt, icke är tillräckligt. Mig synes som borde BancoUtsk. icke med skäl kunna förebrås att hafva åsidosatt jordbrukets intresse, enär Utsk. föreslagit en million råhs tillökning i fonden för fastighetsbelåningen. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna:
Riddare-syner atter, ang:de indragning deraf! — hidöns anslående lill allmänning åt Farentuna Härad ! — Svar pä äterremiss Rikets Ständers hus, om ombyggnad af ena och tillbyggnad af andra flygeln Riks-Archivel, anslag lill reparationer m. m. Riksdag, om dagen för början af nästa Lagtima nästa, om dess hållande i någon annan stad än Stockholm om den nuvarandes förlängande på en månad Riksdags-Beslutet Riks dag s-ko s tnader, Landtmarskalkens och Talmännens , deras bestridande .. , arfvode för granskningen och liqviderandet af reqvisitioner och räkningar å , hos Riks-Stånden och Utskotten anstälde betjening . , i afseende å slutliga bestämmandet af aflöningen till Riks-Ståndens och Utskottens Kanslier Svar på äterremiss , ang:de slutligt bestämmande afarfvodet för den hos Stals-Utskottet anställde Kamrerare , aug:de arfvode för vården, utdelningen och redovisandet af de för Riksdagen uppköpta skrifmaterialier m. 11. effekter , ang:de aflöning för den hos Hemliga Utskottet anställda Kansli-personal och Vaktbetjening Riksdag smannaar(vode, om utgörande deraf från Kongl, och Hvitfeldtska stipendii-inrättningens hemman . , . Riksdags-Ordning, förslag till ny, jemte en dervid fogad serskild artikel, äfvensom i sammanhang dermed lill ny Regeringsform i anledning af Bonde-Ståndets Tal - 8-3 3 — eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. v. c TT - — C—4 n 0 c_ - O>o 0 5. * ZQ 53 ca CZ 7 cc 2 Ridd. o. PresteBorgareståndet. BonderN:o | Sid. Adeln. • ers CJ 09 1 cz Q PresleBorgareStandet. Bondemana vägran af proposition pa iY.o N:o | Sid. Adela. Slåndet. Slåndet.
Vidare är den tillverkade varan icke, såsom t. ex. väfnadsmanufakturens produkter, underkastad modets omvexlingar, och således icke af denna orsak i behof af så stort skydd emot främmande medtäflan, som kan erfordras för väfvaren i anledn. af den stora olikhet af och den mängd nya uppfinningar å fasoner, som ombytet i smak hos de förbrukande föranleder, och hvilket ofta gör ett lager af äldre tillverkningar mindre brukbart eller nedsätter dess värde i handeln. Formen på sockret är t. o. m. likgiltig för konsumenten. Det behöfver blott 2 egenskaper, att vara hvitt till färgen och sött till smaken, och finner då alltid afnämare såsom en kurant vara. Slutligen är det icke heller utan all vigt alt ihågkomma, att då kostnaden å hvarje stycke väfnad alllid till en viss bestämd proportion utgöres af betalningen för det deri nedlagda arbetet, så gör det icke på långt när, jemförelsevis , en proportionel tillökning i arbetskostnaden, om t. ex. 100,000 eller 500,000 U socker tillverkas vid en fabrik, emedan större quantiteter kunna kokas med nära samma besvär som små. Också finnes ingen fabrikation, som underhålles jemförelsevis med sä fä arbetare som sockerbruken. Vid alla tillsammans i hela riket torde de ej uppgå till 300. I samma mån tillverkningen ökas och arbetskostnaden aftager, bör denna fabrikation följaktligen äfven kunna nöja sig med en mindre vinst. Den 5 Februari. 349 Dessa detaljer kunna synas nog småaktiga att uppehålla sig vid, men de mäste alla äga ett omedelbart inflytande på omdömet om den frågan, som jag nyss framkastade, huruvida socker-raffinaderierne behöfva eller böra gynnas med en större skyddstull än andra fabrikationer.
För ICrono-Tionde i Kopparbergs Län, upptages lika Tunnetal, som för år 1 816, ejjer 480 Tunnor å 4 ?- R:dr - 810; — 3:tio Afrnds-Spannemälen. Den användes till fyllnad i Flottornes och Värfvade Regementernes efter Stat utgående Spannema!. Uti Riks-Staten för ar 181 5 Jieräknas Afrads-Spanneraålen till 32,000 Tunnor, men upptages nu till 33,200 Tunnor, hvarföre värdet ä 4 R;dr ut» föres med 7 - 344,9001 — 718 Stats-Utskottets Betänianden. 4tto Arrende-medel af Kungsgårdar och flere KronoLägenheter. Uti Riks-Staten för är 181 & påräknades denna Inkomst : Uti Penningar, inberäknade Ädelforss GuldVerk , till 41.818: 38- 2- Uti Spannemål 2,962 Tunnor 1 6 | k:pr ä 4 ‘ R:dr Tunnan -13,331:17.4. Samt af bortarrenderade HofStallängar 3,076: 18. 3. Förhållandet härmed hädanefter, blifverj Den till 1816 års Riks-Stat uti Penningar be. räknade Inkomst, upptager -41,818-38.2. Deraf hafva genom nyaArrendeContracter , tjll Spannemål blifvit förvandlade 4,571: 38. 1.' Qvarblifver således af gamla Arrenden uti Penningar -37)247:— 1. Hvartill kominer förhöjning ge - Stats-Utskottets Betänkanden, from nya Arrenden sedan år 1815 i,432: 13- Summa Penningar 38,679: 13. 9. Den till 1816 års Riksstat beräknade Arrende-afkastning i Span(Tunn. k:r) nemil upptager <2,962: i6|.
Icke förty blef detta beslut undanröjdt af Rikets senast församlade Ständer, och Bolaget undfick rättighet att uttaga äfven detta penningebelopp, hvarigenom sista garantien för staden Köping att af Köping-Hults Jernvägsbolaget undfå ersättning för sina förluster och uppoffringar försvann. Ett annat jernvägsförslag har under femårsperioden varit i fråga och af orten omfattadt med ifver, nemligen förslaget om en jernväg emellan Köping och Uttersberg, hvartill anläggningskostnaden blifvit beräknad till 1,200,000 Ridr R:mt. Genom denna jernväg skulle Köpings lastageplats förenas med Hedströmmens dalgång, inom hvilken på en sträcka af 3 å 4 mil icke mindre än 17 bruk äro belägna. Någon särskild i ögonen fallande inverkan sä väl pä skjutsväsendet som på länets förhållanden i öfrigt kan icke uppgifvas såsom följd af de nya förbättrade konnnunikationsanstalterna; men ©tvifvelaktigt är, att under den femårsperiod, som denna berättelse omfattar, likasom under flere nästföregående, det tilltagande begagnandet af ångfartyg, under den tid af året då segelfarten är öppen, fortfarande minskat behofvet af skjuts på en stor del af vägarne inom länet och derigenom på länet i allmänhet haft ett gagnande inflytande. Den anmärkningsvärda minskningen i antalet af årligen utgångne skjutshästar från och med året 1858, i jemförelse med föregående år, bör till hufvudsaklig del tillskrifvas den under 1857 utkomna nådiga Förordningen, angående förhöjning af skjutslegan. Hvad varuforslingen såsom näringsgren angår, får jag åberopa hvad derom blifvit anfördt i föregående afdelning, der den blifvit ibland länets binäringar upptagen. Landsh.-Emb. uli Westmanlands län und. ber. för åren 1856—1800. 6 42 Westmanlands län. Kustfart. Ångfartyg. Hamnar. Kustfarten i länet sker egentligen till och ifrån Westerås, Arboga och Köpings städer samt Strömsholms lastageplats. En eller annan egendom vid Mälaren äger äfven egen lastagebrygga, der ett eller annat fartyg lägger till för att inlasta egendomens produkter af landtmannavaror, ved och tegel.
Jag har verkligen någon anledning att tro den värde Talaren vara mycket susceptibel för att blifva lätt eleetrieerad, och ft tycker för min del, att dc på honom ställ - 132 Den 9 Mars f. ra. de fråeorne äro af den beskaffenhet, att de icke bordt skaka ett vanligt stadgadt nervsystem. En af dessa frågor var ungefär den: om Herr Crusenstolpe ville hafva någonting af iySc) års Säkerhets Akt inblandadt i iSop års RegeringsForm? Jag vet icke hvarföre man, i händelse det fanns något godt uti 1789 års SäkcrhetsAkt, icke skulle få intaga delta uti 1809 års Grundlag. Jag tror tvärtom, att vår nu varande RegeringsForm är sammansatt af de flere föregående, som Svenska Folket haft, och alt mycket redan är hämladt både från 1772 års RegeringsForm och 1789 års SäkerhelsAkt. En annan af de framställde frågorna var ungefär den: Om Herr Crusenstolpe ville hafva alla vigtiga frågor af gjorda vid Urtima-, och endast obetydliga vid Lagtima Riksdagar? Men hvad hindrar Regeringen att, efter den nuvarande Grundlagen, göra på samma säll? Jag kan derföre icke anse dessa frågor så förskräckliga, som Talaren förmenar. Hvad äler den fördolda ormen beträffar, som skulle vara beströdd med blomster; så får jag öppet förklara, att jag är en af upphofsmännen till detta förslag, och att jag åtminstone icke sökt nedlägga någon orm deruti, eller ens kunnat se något spår lill densamma. Och jag tror knapt att någon, som ej är van alt sjelf hölja sig Den 9 Mars f. m. i53 med blomster, skall kunna tycka sig här finna någon ting sådant. Ilvad sjelfva detaillerna beträffar, så är jag hufvudsakligen förekommen af Herr von Troil, och förenar mig med honom. Man har anmärkt, att, efter det nya förslaget, skulle valen vid Urtima Riksdagar till Bankooch RiksgäldsFullraägtige samt Justitieombudsman komma att ske utan någon föregående granskning af de förra personernes åtgärder.
Jag tvekar ieke säga, att om man anlägger dubbla jernskenrader (vi kafva blott en på de Svenska banorna), så åtager jag mig att på en sådan jernväg framföra hvilken korvett som helst fullt armerad, och skulle omständigheterna olyckligtvis en gång sådant påkalla, förbinder jag mig att utan all risk på jernväg forsla en bataljon kanonslupar på en f m. från Örebro till Askersund eller Hult. Tillika får jag förklara, att en jernväg emellan Orebro och Askersund är långt fördelaktigare än en kanal, emedan malmer o. m. d., som från bergslagerne nedföras till Örebro, komma hufvudsakligen att, fragtas dit på jernväg och behöfver då icke omlastas. Jag vill visserligen icke förneka nyttan af Svea kanal, ehuru jag hört upgifvas, att erforderligt slussvatten dertill skall saknas. Men om så är, kan man i nödens stund förfara dermed på samma sätt som i Frankrike, nemi. att man genom lyftpumpar dragne af ångmaschiner upfordrar vatten i en reservoir, hvarifrån detsamma sedan inledes i kanalen. På grund af alla dessa skäl, och då det kan vara nyttigt, att, när frågorna vid nästa Riksdag åter updyka, hafva alla i ämnet möjliga uplysningar att tillgå, anhåller jag om återremiss. Frih. von Kraemer, And. Robert: Då jag i det plenum, hvari jernvägsfrågan först förekom, bekände, att jag lemnade min röst för förslaget oförändradt, måste jag likväl nu erkänna, att jag ingår på ett förmedlingsförslag, och detta af skäl, att man vill åstadkomma ett helt, ehuru i mindre skala. Detta mindre hela är förbindelsen emellan Götheborg och Örebro, ' hvilken majoriteten föregifvit sig vilja afsluta år 1860. Nu synes mån likväl ieke vara angelägen att få denna bana färdig, sedan man väl lyckats att omintetgöra motståridarnes försök att erhålla en bana äfven inom Södermanland. Detta mitt påstående grundar jag derpå, att en talare har med siffror bevisat, att det för banan GötheborgÖrebro beviljade anslag är otillräckligt, och att banan således icke till den utsatta tiden kan blifva färdig.
Då i sjelf va fabricationen af dylik redskap icke ligger något brottsligt, ser jag icke, att ansvar derför skäligen bör kunna komma i fråga. Mig synes det vara tillfyllest, att den, som begagnar sig af en otillåten redskap, derför sakfälles; ty han allena är den, sorn brutit emot författningen, deruti fabrikanten eller handtverkaren på intet vis kan anses delaktig. Jag tillstyrker vördsamt, att hela detta mom. må uteslutas. Frih. Boye: Jag understödjer Hr Stuarts begäran, emedan jag anser det, skonsamt sagdt, vara orimligt att ålägga kopparslagaren ansvar för de beställningar, som hos honom göras. Hr von Qvanten, Carl: Jag får understödja de 2:ne sista värda talarnes åsigt, och såsom stöd derför nämna, att från vestra delen af Sverige nästan årligen beställas pannor om 4, 5 ä 600 k:rs rymd, hvilka gå till Norrige, men att till följd af detta stadgande, som äfven finnes i nu gällande författning, ofta händer, att de blifva uppehållna flera månader, emedan de af länsmännen tagas i beslag och icke kunna fortskafias, förrän rättegången derom blifvit afgjord. Hr Peyron: Om R. o. Ad. skulle vilja besluta uteslutandet af detta morn., skall jag för min del icke sätta mig deremot; men jag vill blott anmärka, att mycket underslef sker genom kopparslagarne, och att de kopparslagare, som hafva beställningar från Norrige, lätteligen måtte kunna skaffa sig betyg på, att apparaten är för Norrige. Gr. von Fersen, Hans: Då jag gillar de 3:ne första värda talarnes åsigt, begärde jag ordet, när denna åsigt bestriddes.