Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bokhyllans öfversta fack bör prydas med något liknande. Buffeten bör endast bära föremål, som tillhöra matbordet. Äro dessa smakfulft valda, äro de ju ock prydliga. Ett par kannor, bägare, krus kunna ock få sin plats på buffeten, utan att de egentligen användas, blott på ett ställe där de ej äro i vägen. Alla föremål, som ej för något annat syfte än sin egen skönhet, konsteller affektionsvärde finna en plats i hemmet, må placeras å trymåer, gueridons, etagérer, panelhyllor, med ett ord å möbler, hvilka ej tjäna något nyttighetssyfte, och i rum, som äro afsedda för sällskap och hvila. En sannfärdig historia för dagen. SS£|j^|3iddagen var slut, och i stället för att låta gä- sterna tränga sig fram och trycka värdfolkets gj^ajs hand till tack för den goda maten och det goda vinet, hade konsuln och konsulinnan, som tillhörde den moderna skolan, hvar på sitt håll gjort en liten afböjande gest och, fattande sin bordsgrannes arm, gått i spetsen för gästernas par in i salongen. » För all del, mitt herrskap, jag ber. En liten enkel hvardagsmiddag. Så här oss emellan. Vänner emellan! » Denna enkla hvardagsmiddag, till hvars åtta rätter betjänten hvarje gång gjort en vördsam hemställan åt halftjoget gäster om valet af det eller det slags vinet, två sorter till hvarje rätt, hade kryddats med samtal om de dåliga tiderna. En närvarande bankdirektör hade kunnat meddela uppgifter härom, hvilka skulle kommit håret att resa sig på de närvarandes hufvuden, så vida ej flertalet af herrarne varit fiintskalliga och damernas chevelyr genom den moderna uppläggningen alldeles förhindrats från hvarje tendens till uppståndelse. De två enda af de närvarande herrarne, som bevarat sin bårprydnad, voro värden, hvars vackra gråa lockar förträffligt passade till det fryntliga goddagspilt-ansiktet med de vänliga och goda ögonen, och en ung löjtnant, hvilken satt vid sidan af husets unga dotter och af samtalet med henne betydligt distraherades från åhörandet af de allmänna finansiella kalamiteterna. Han hade för resten närmare skäl att tänka på sina egna.
Men, om fred och enighet inom vårt Svea Land skall bibehållas, så är det nödvändigt, att den oftanämnde 33 § i Riksdags-Beslutet blifver upphäfven. Örebro den 21 September 1810. Eric Andersson från Svartsjö.» Bilaga till Meni. N:o 6. 47 Då Eric Andersson anhöll, att frågan han väckt måtte till vederbörligt Utskott blifva förvist, anförde Jon Jonsson från Blekingen: att enär frågan om Förstärknings-Manskapet vid förra Riksdagen hos BondeStåndet förevarit, hade Ståndet väl funnit nödvändigheten af ett, i anseende till Rikets genom kriget förändrade ställning, förökadt försvar, men icke om sättet till dess utgörande blifvit ense. Pluraliteten hade ansett bristen kunna fyllas genom en ökad rotering, hvilket åter af andre, som förut fått vidkännas ett tyngre roteringsbesvär, är vordet bestridt, och hade desse i stället föreslagit, att Förstärknings-Manskapet genom lega borde anskaffas, hvarom äfven hos Kongl. Majit underdånig anmälan blifvit gjord. Jon Jonsson önskade, att Secreteraren ville närmare underrätta Eric Andersson, huru frågan vid förra Riksdagen behandlats, då, på erhållne upplysningar, Eric Andersson förmodeligen skulle finna obehörigheten af hvad dess ingifne Memorial innehölle. Secreteraren förklarade sig villig att meddela Eric Andersson alle nödige underrättelser; men som tiden nu var förliden, så uppsköts ytterligare handläggningen till nästa sammanträde.
Fullm:s Ber. § 29.) Vid granskning af instruktionen och arbetsordningen för Tumba bruks förvaltare Förändring och betjening, skall Utskottet taga under bepröfvande den af Revisorerne gjorda bernaf instruktion ställan oin förändring af 34 § uti berörda instruktion. nen för Tum ba bruks föivaltare och g I y betjening.
Banken ålägges belåna alla slags exportabla effecter, hvilka för förskämning och förstöring äro försäkrade, på 3 till högst 8 månaders tid. Om derjemte de band, sorn fjettra den inre och yttre näringsfriheten, successive lossas, skall en liflig verksamhet alstras, och National-förrnögenheten ständigt tilltaga i bredd med den tillökning i Bankens redbara fond, sorn årligen kunde tillvägabringas genom uppköp af silfver, 3i H. 9* , 13^ Ben 6 Julli f, m. för hela beloppet af Bankens vinst, dervid en motsvarande summa af StatsVerkets skuld till Banken skulle årligen afloras. I den mån näringarne och handeln derigenom blefyo lifligare, Lief äfven Bunkens lånerörelse utvidgad, och dess årliga vinstsåledes ökad; myntet förbättradt i ett jemt och naturligt förhållande till det stigande allmänna välståndet, och sålunda oförmärkt och utan minsta skakning eller rubbning i enskiltes förmögenhet; Nationens trefnad beredd; och krafter till framtida behof i förväg .samlade, att användas, då behofvet det påkallar för sjelfständighetens försvar, eller olyckor, inträffade genom naturhändelser. En onödigtvis tillstäld banquerutt, grundad på ett beslut af Lagstiftande magten, som rubbar myntfoten, samt i och med detsamma de flesta enskildta förhållanden, skulle medföra alldeles motsatta verkningar; och den obetydliga reella fond Banken nu äger, skulle försvinna från Banken, utan att i allmänna rörelsen fylla behofvet af skiljemedel i handel, och beröfva Banken allt förtroende. Utskotten tillstyrka Rikets Ständer, att nu bestämma Bancosedelns silfvervärde till 128 sk. i sedlar för 1 R:dr i silfver efter 1664 års myntfot; och detta tillstyrkes, ehuru Utskotten i Utlåtandet N:o 2. yttra, att det är obestridligt och af erfarenheten vitsordadt, alt för beslutad myntbestämning
Äfven anvistes på Riksgälds-Contoiret ett Förskott till Krigsskuldcrs godtgörande af 900,000 R:d. i Credit-Sedlar°). Deremot ökades Riksgälds-ContoiretsDiscont-rättighet i Banken och utsträcktes derhän, atfc på Banken skulle få assigneras allt hvad som för Credit-Sedlarnes inlösen kunde erfordras. Vid 1817 och 18x8 årens Riksdag här i Stockholm, förnyades de, vid nästföregående Riksmöte, stadgade författningar, så väl, i afseende påPenninge-Sedelstocken, det mindre Creditivet och dess belopp, som Riksgälds - Contoirets Disconträttighet i Banken. Enär för Credit-Sedlarne någon inlösningsfond icke är beräknad och anslagen, men Riksgälds -Contoirel deremot får assignera på Banken allt hvad Transport 5,72i,35o: 1.2. *) Angående Ersättningsfonden för detta FÖrsVoit > se Fördrings-Titcln: Anvisad Ersättnings-Fond för Contant bidrag till Krigsskulders liqviderande. 4 oo Riksens Ständers Transport 5,72i,35o: i.2. som till deras infriande erfordras, vill det synas, som hade Gredit-Sedlarne i sjelfva verket om hytt sin förra egenskap af Statsskuld, hvilken förr eller senare genom allmänna bidrag skulle afbördas, och att dessa Sedlar nu mera rätteligen äro att anse och betrakta lika med Bankens egna Sedlar, så vida båda slagen , fastän utgifna från särskildta Rikets Ständers Penninge-Verk, ega en gemensam, inlösnings» fond. *—• Att Nationen framdeles skulle komma att betungas med särskild beskattning till godtgörande af hvad Banken under Förskotts-Titel utgifvit af sina egna Sedlar för Credit-Sedlars indragning *); derom torde väl icke kunna bli fråga, sedan Rikets Penninge - väsende blifvit försätt uti dess nu varande skick.
17 ådagalagda förhållande, att jemte de, enligt låne-vilkoren, af sten, kalkbruk eller annat tjenligt, icke eldfängd t, ämne uppförda byggnader, hus af träd jemväl blifvit å samma tomter uppbyggda och till Riksgälds-Contorets säkerhet intecknade, hafva Fullmägtige anhållit om föreskrift, huruvida och i hvad förhållande inteckning i dylika träd-byggnader, som äro vederbörligen brandförsäkrade, må antagas oell såsom fyllnad i den öfriga säkerheten ingå. Beträffande nu först den föreslagna nedsättningen i räntan och capitalafbetalningarne å de staden Wenersborg, vid sistförflutna Riksdag, beviljade byggnadslån, så får Utskottet äran yttra, att, om, å ena sidan, Rikets Ständer, enligt Utskottets åsigt, icke böra vägra att med allmänna låne-understöd bispringa städer, hvilka, af större eldsvådor hemsökta, kunna för sitt fortfarande bestånd vara i verkligt behof af sådana understöd, synas deremot, å andra sidan, Rikets Ständer böra ega att förvänta ett noggrannt iagttagande af de vilkor och förbehåll, som vid dessa understöds beviljande blifvit föreskrift. I motsatt fall anser Utskottet åter Rikets Ständer icke sakna grundade anledningar till framtida obenägenhet emot dylika låne-biträdens ytterligare beviljande. Dessutom förefaller det Utskottet, af skäl, som Utskottet redan anfort, i förut afgifna utlåtanden rörande enahanda frågor, högst betänkligt att tillstyrka Rikets Ständer att ändra och till en del upphäfva i berörde hänseende en gång fattade beslut, serdeles om, på sätt förhållandet är med nu ifrågavarande låne-understöd, några sedermera inträffade omständigheter, som egentligen skulle härtill föranleda, icke kunna åberopas. Ty såsom någon tillfyllestgörande anledning i detta afseende kan Utskottet åtminstone icke anse den uppgifna möjligheten för Riksgälds-Contoret att, under nuvarande förhållanden, kunna af allmänheten erhålla låne-biträden emot en ränta af 4 procent och således understigande den, som för omförmälde byggnadslån blifvit bestämd.
Jag, som älskar, att ansvarigheten måtte bli cn verklighet, att den må träffa, icke ord och reservationer, utan gerningar, alt dessa måtte bedömmas, jag voterar gerna för det hvilande förslaget. Gr. Gyldenstolpe, Anton Gabr.: Den §, som nu utgör föremål för R. o. Ad:s pröfning och öfverläggning, innefattar, i min tanka, 2:ne väsendtligt åtskilda frågor, just i afseende på Statsrådens förhållande i Konungens rådkammare. Den första perioden stadgar: ”Statsrådets tillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen, till den påföljd, hvarom i 106 och 107 §§ vidare stadgas, ovillkorligen sina meningar till prot. yttra och förklara.” Då äro således de meningar, som yttras, underkastade en ansvarighet, som kan komma att utkräfvas, antingen efter 106 eller 107 §§, ulan afseende på hvad uppmärksamhet Konungen fästat på de afgifna rådslagen, emedan de stå i prot. för rådgifvarues räkning, oberoende helt och hållet af utgången å den fråga, som utgör föremål för öfverläggningen. —”Konungen dock förbehållet att allena besluta.” Konungen gör det afseende, han nådigst linner för godt, på de afgifne rådslagen och fattar sitt beslut. — Nu kommer sedermera i den följande perioden följande stadgande: ”Skulle någonsin den oförmodade händelse inträffa, att Konungens beslut vore uppenbarligen stridande emot rikets grundlag eller allmän lag, åligge det då Statsrådets ledamöter att kraflisra föreställningar deremot göra.” Då inträder en annan skyldig - Den i September e. m. 107 het för Konungens rådgifvare, än som fans innan beslutet fattades. Före beslutets fattande äga de endast att afgifva sina tankar öfver det ämne, som är i fråga, de kunna icke förutse hvad beslut Konungen, med anledn. deraf, kan fatta: men skulle då den oförmodade händelse inträffa, att Konungen fattade ett beslut, som vore stridande emot Reg.F. eller allmän lag; då inträder deras skyldighet alt deremot göra kraftiga föreställningar. Nu har Const.Utsk. med sitt förslag velat, att
Af dessa skäl vågar jag hos Ridderskapet och Adeln vördsamt anhålla, att Statsutskottets i frågavarande Betänkande måtte helt och hållet afslås, samt Ridderskapet och Adeln besluta, att StatsUtskottet skall anvisa tillgångar för att anskaffa den summa, som blifvit begärd. Till närmare upplysning får jag meddela, att Högvördige RresteStåndet redan anslagit denna summa att på tre år utgå, hvarigenom , om Riksens Ständer fatta ett sådant beslut , Academien blir satt i tillfälle att beställa instrumenterne, enär hon med säkerhet kan påräkna medel till deras betalande. Herr Uggla, Göran Guftaf: Herrar La gerhjelms och af Uhrs StatsUtskottets Utlåtande bilagde särskildta yttranden understödja på så gällande grunder den i ämnet väckta motion, att dervid för mig intet hufvudsakligen kan vara att tillägga. Då ingen kan önska, högre och 1 i fl i g a re än jag, att ifrågavarande sak kunde mötas af den ädla frikostighet, som för föremål af allmänt och nationelt intresse alltid utmärkt Svea Rikets Ständer, anser jag för Den l4 Junii J, m, eu medborgerlig pligt att, under instämmande i hvad Herr Lefrén nu anfört^ äfven med min röst understödja frågan om det yrkade anslaget. Om detta beviljas, så lemnäs derigenom ett offenteligt ojäfagtigt vedermäle af Högiofl. Ridderskapets och Adelns upplysta välvilja och nitälskan för vettenskaperne: en välvilja, som om den sålunda uttryckes icke endast i ord, utan i handling, är för FolkRepresentatioHen lika hedrande, som för Nationen gagnande och nyttig. Jag får således hos Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla att. med undanrödjande af StatsUtskottets Utlåtande , Proposition måtte framställas till bifall af det för Observatorium i Stockholm begärde anslag, antingen på sätt motionen innehåller, elle i likhet med Hög vördigt Preste - Ståndets, i fragan, redan fattade beslut, hvarigenom ändamålet likaledes vinnes. Grefve Cronhjelm, Polycarpus:
UpplL - Den 22 September. 263 Upplästes ett Memorial fran Stats-Utstottet, af den 18 dennes, hwaruri Utskottet sig utlåter öfwer Riksdagsmannen Oxeibsogs dit remitterade hemställan om i iz §. af Rikfens Ständers beslut wid sista Riksdag, rörande anwändandet af Kungs,- och Kungs-Ladugärdarne ordet pröfning bort-äga rum, och om icke en nådig stadfästelse i afseende pä detta ämne warit den enda åtgärd Riksens Ständer i en dylik fräga ägt att i underdånighet önsta; sä wäl som öfwer Riksdagsmannen ^e55inA8 äfwen till Utskottet remitterade Memorial, hwaruti handels instämmer med hwad Oxelbsr!; i ofwanberörde mätto anfört, dels yttrar sig wilja minnas att Johannisbergs Kungsgård stall wid nästledne Riksdag warit af Stars-Utstottct upptagen ibland de Kungsoch Kungs-Ladugärdar som borde försäljas, hwarföre ban begär en noga granskning af Riksdags-bcflutet derutinnan, samt att Ständer mätte förnya den wid sista Riksdag förda klagan öfwer Kronodagswerkens utgörande till Kungsgärdarne; warandes Stats-Utstottets utlätande bäröfwer att begge besia Memorialer. som anga det förra Riksdags-beslutet, hwars ervedierande icke tillhört dä warande Stats-Utstotts ätgärd,för ben skull i denna del icke rö-, ra ämnen, som tillhöra Stats-Utstoltcts utlä-' tande; att hwad angar Kronodagsaverks-beswäret till Kungsgärdarne, hafwa Riksens Ständer wid nästledne Riksdag ansett besia dagswerken wid nu warande arrendes flut böra upphöra ; och öfwer frägan huru dermed för framtiden förhällas bör, will Smts-Utstottet sig yttra - §64 Den 22 September. ira i sammanhang med frägan om Kungsgärdarnes forwaltning i allmänhet. Lades pa Bordet.
”Då nu härmed jemnföras anslagets närvarande ti11i>ån”gar, utgörande 120,000 r:dr, synes behofvet af en tillök”ning i anslaget vara oundgängligt. Enär derjemte denna "titels alla utgifter afse understödjandet och befrämjandet af ”företag, som i industriell och ceconomiskt hänseende äro ”allmänt nyttiga, samt de medel, som härtill anvisas, icke ”kunna betraktas annorlunda, än såsom nyttigt använda och "böra bereda en rik skörd, anser Utsk. sig med allt skal kun”na tillstyrka: ”att utom anslaget för institutet å Degeberg 5,000. ”denna titel må tillökas med 28,000. tillsammans 33,000. ”hvarigenom contanta penninge-arislaget under titeln blifver ”i53,ooo r:dr, och, med tillagg af indelta räntor och kronotionde spannmål, såväl för åkerbruket, handeln och närin”garna, som för bergsbrukets understöd i penningar förslagsvis evalverade till ir,g3o, titelns hufvudsumma kommer ”att utgöra r:dr i64,93o.” Denna uppställning har förefallit mig något besynnerlig. Jag hade väntat, att Utsk. tagit nogare kännedom om titelns ställning Då Utsk. sagt, att ett så stort belopp som 170,000 r:dr är till afskrifning eljer utbetalning återstående och att 9:1,000 r:dr äro förut beviljade att årligen utgå, och hela titeln icke utgör mer än 120,000 r:dr, så hade ett af två synts mig böra uppkomma, antingen att en del af behofven hade bort bortraisonneras, eller ock hade Utsk., i öfverensstämmelse med hvad det framställt, bort fylla briDen 28 Maj e. ra. sten; men harvid förekommer, attUtsk. icke yttrat, hvaruti dessa anslag bestå. 20,000 r:dr hafva varit anvisade till afvittringsverken. R. St. hafva i skrifvelse lill K
Husliga lifvets helgd; Makars tillgifvenhet för hvarandra; Barns aktning för sina Föräldrar; Slägtingars, Vänners och Grannars förtroende inbördes; alla dessa dyrbara förhållanden äga deras hägn ensamt i detta Lagens vilkor: och om, genom förändring deri, något af deras säkerhet skulle upphöra; oin. de icke mera stöde fullkomligt fredade för våldet och nyfikenheten; så skulle också en dag Irokesarens tillstånd vara ett, att af oss Svenskar afundas. Ingen ändring i detta Lagens Bud kan önskas: och vi böra så mycket mindre tro, det afsigten varit sådan hos den aktningsvärde Man, hvilken gjort Motionen, som han, uti yttrande inom detta Stånd, den 29 sistlidne November, ogillat ett föröfvadt intrång i husliga lifvets fred, Friherre Boye fortfor härefter munteligen; Då jag nu i den allmänna Frågan sökt upp - 668 Den i o Januaria lysa beskaffenheten af det förmenta behofvet af en Lagförändring; anser jag min pligt vara, att, för mitt yttrande, angående denna Motion, sätta gränsen der. Friherre 'von Duben^ Carlj uppläste föl Det är i anledning af en af Friherre Stael, den 5 dennes i Ridderskapets och Adelns Plenum, väckt Motion, som jag utbeder mig Ridderskapets ocb Adelns tålamod, att afhöra mitt yttrande: En Motion, hvarutinnan Friherre Stael skrämt sig sjelf, men troligen ingen annan, med tankan, af sådan bristfällighet i Lag, som skulle domina saker en oskyldig, derigenom att honom nekades bevisningsrätt. Jag skulle fullkomligen gilla Ingressen i Friherre Staels Motion, om dervid varit punct och slut; men då han, vid fullföljandet, tyckes vilja fästa Riksens Ständers uppmärksamhet på en händelse, öfver hvilken Friherre Stael visserligen, äger sitt omdöme, men hvilken han derföre ej har rätt att utpeka, såsom grund till sitt ömma behjertande och handläggande, i egenskap af Representant; så torde mig tillåtas, att häri vara med honom af olika tanka. Jag hade trott tjenligare vara, om Friherre
Om, för lättad kontroll vid bränvinstillverkning, Kongl. Majit skulle linna för godt förordna, alt särskilda instrument för bränvinels mätning och profning skola å redskapen anbringas, vare bränvinstillverkare skyldige att, på egen bekostnad, sådana instrument anskaffa och underhålla. Uppstår emellan bränvinstillverkare och kontrollör tvist om uppmätt bränvins styrka, insändes deraf, under bådas försegling, prof till Kongl. Majlis Befallningshafvande, sorn, efter del sakkunnig person undersökt profvet, och skriftligt yttrande derom afgifvil, afgör tvisten genom beslut, som ej öfverklagas må. Den, som tvisten tappar, skall gälda såväl den af undersökningen uppkommande kostnad, som vederparlens utgifter och besvär. * § 38. Bränvinstillverkning eller distillering må ej företagas innan bränneriet blifvit af vederbörande Kontrollör besigtigadt och befunnet icke vara annorlunda inrättad), än denna författning och ordnings-sladgan medgifva. Sådan besigtning bör anställas, innan tiden för bränvinstillverkningen infaller. Varder besigtningen af Kontrollör fördröjd, förhålles som i ordnings-sladgan löreskrifves. Vid besigtningen skall Kontrollören öfver bränneriet upprätta beskrifning i lie exemplar. Dessa skola af honom och bränvinslillverkaren undertecknas. Ett exemplar insändes lill Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; och skola Kontrollören och bränvinslillverkaren ett hvardera lill sig laga. Då redskap i bränneri ombytes eller förändras, skall Kontrollören likaledes, innan bränvinstillverkning eller distillering der företagas må, öfver de verkställda för - Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 106. 243 ändringarne upprätta en beskrifning i tre exemplar, hvarmed förfares på enahanda sätt, som ofvan stadgadt är. § 39. Kongl.
Men det är icke ett godt exempel i moraliskt afseende om den frie arbetaren i allmänhet befinnes vara i sämre belägenhet än korrektionisten i afseende på mängden och beskaffenheten af de lill hans uppehälle nödige födoämnen. Detta har varit hufvndsakliga anledningen till revisorernas anmärka, och jag tror det häller streck. Huruvida efter revisions-ären några ytterligare åtgärder vidtagits, var icke revisorerna bekant på sätt jag förut nämnt. De hafva hållit sig till de förhållanden som revisions-ären omfatta. Hr von Troil, Emil: Den siste värde talaren har icke riktigt uppfattat hvad jag senast yttrade. Jag gjorde icke någon jemförelse emellan korrektionistens utspisningsstat och det traktamente som bestås den indelta soldaten under marsch och tåg, emedan den förra är uttryckt i vissa proviantpersedlar och således icke är med traktamentet jemförligt. Deremot anställde jag jemförelse med hvad soldaten åtnjuter under möten, och som jemväl är i vissa proviantpersedlar utsatt. Vidare sade jag att soldatens underhåll vid möten naturligtvis bör kosta betydligt mindre än under tåg, förutsatt nemi. att han i båda fallen är lika väl född, om delta icke är förhållandet, är fel begånget af en eller annan embetsmyndighet. Hvad beträffar det uttrycket i sednaste statsrevisorers .berättelse, att anmärkn:n icke egentligen skulle hafva afsedt qvantiteten utan snarare beskaffenheten af den lemnade utspisningen, så kan jag visserligen icke bestrida att ju icke i fångkosten ingå födoämnen, som visserligen äro sällsynta inom många frie arbetares hus till och med hos den besutne bonden, t. ex. då tångarne en gång i veckan erhålla färskt kött. Man har dock trott sig hafva inhemtat den erfarenhet, att det icke är möjligt vid hälsan bibehålla en fånge som en längre tid skall vara i fängelset instängd utan att gifva honom något färskt kött. Det är visserligen att mången af den klass jag nyss omnämnde flere månader af året icke förtära färskt kött; men till följd af deras dagliga arbeten i fria luften har detta icke någon menlig inverkan på deras hälsa. En sådant kost kan dock icke i ett fängelse tillämpas. Hr Lagerheim:
Commissionsrätten gifven dom och K. M:s nåd. resolution den i5 Mars 1774s blifvit Upsala slott tillerkända, för att af slottsceli länsstaterna begagnas, men hvaraf den del, som f. d. slottsfogden innehaft, utgörande omkring 24 tunni., enligt K. M:s nåd. beslut, hör till statsverkets förmån disponeras. — Till ett sådant bibehållande är så mycket större skäl, som berörde åker, lika med Upsala stads donationsjord, aldrig varit Statens egendom, utan är en personel gåfva af Sveriges framfarna Regenter. — Skulle nu, enligt detta mitt vördsamma förslag, den del af åkerjorden, som varit den indragna slollsfogde-tjenstens innehafvare tillslagen, och redan, är ledig, samt ytterligare den större del, som framdeles efter hans enkas död blifver att tillgå, få användas lill löneförbättring för fångvaktmästaren och fångvakldrängarne, hvilka tillhöra slottsstaten, så återgår jorden till sin ursprungliga bestämmelse; men statsverket kan derjemte njuta förmån deraf i så måtto, att detsamma icke bekostar den nödigvarande lönetillökningen för längre lid, än intill dess att meranämnde Slottsfogdes, Öfverste-lieuten. Nordencreutz^ efterlefvande enka, som äger att i sin lifstid disponera 20 tunni, slotts-åkerjord, med döden afgått, hvarefter statsanslaget kunde upphöra till den del, som beläcktes af inkomsten från åkerjorden, hvilken borde på längre tid utarrenderas. Lades på bordet. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Jag har den äran att anmäla en motion, hvars systemål är att yrka upphörandet af den tilltagande oerhörda långsamheten i vår criminella lagskipning. Min motion coincidera!' till en del i den, som Hr Cederschjöld i dag anmält. Jag anmäler en annan motion, att när Regements-chefer äro under action, ransakningen ej må ske vid deras egna regttens krigsrätter, der undersökningen föres af regUets egen auditeur. 446 Den 26 Febfuari e. m.