Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
VI således i Nåder beslutit, boren J, Vårt Kammar-Collegium uti hvad tili Eder åtgärd hörer, i behörig Ordning besörja; Afven sorn J, VårtBergsCollegiutn, håfven att förordna om Silfver Verkets drift, samt hålla hand deröfver, att Interressenterne sine skyldigheter dervid fullgöra. Hvilket alt VI Eder ti l svar samt Egen och Vederbörandes efterrättelse, härmed i Nåder velat tillkännagifva. Vi befalle Eder Gud Alsmägtig synnerligen-Nådeligen. Diottningsholms Slott den 11 Julii 1811. Under min Allernådigste Konungs och Herres Sjukdom. Efter Dess Förordnande CARL JOHAN. J. A. Börtzell. Till Kammaroch Bergs - Collegiertie angående Helleforss Si fver och Jernverks Interressenternes ansökning. Litt. B. I CARL 8Cc. &c. SCc. år ynnest SCc. SCc. Hos Oss har Assessoren och Riddaren af Vår Nordstjerne-Orden, Detlof Heykensköld E egne och öfrige Helleforss Silfveroch Jernverks Interessenters vägnar, i underdånighet anhållit, att sedan, genom Nådig 14 7° Stats-UtskottetS Betänkandet Resolution af ilen 4 Julii lgii, bifvit förordnadt, att all den Skogsmark och de ägor bemälte bruks Irtteressenter under Recognitions vil. kor innehafva, borde Skattläggas och till Hemman indelas samt att hvarje helt Hemman skulle bestås Två Tusende Fyrahundrade Tunneland och mindre Hemmansdel i proportion derefter; Men J, Som fått Eder uppdragit att om verkställigheten häraf besörja, uri skrifvelse till Vår Befallningshafvande ufi Nerikes och Vermelands Län lämnadt den föreskrift att hvarje Hemmans blifvande Skogslott borde å marken med Rågångar och Rörläggning Utmärkas, äfvensom å chartan utvisas
Under åberopande af de skäl vederbörande stadsmyndigheter och läroverks-kollegier för sin anhållan anfört, vågar Domkapitlet hemställa, att Eders Kongl. Majit ville till Rikets härnäst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition om elementarläroverkens i Ystad och Carlshamn uppflyttning från lägre till högre läroverk, dock med förbehåll, att de respektive kommunerna åtaga sig uppförande och underhåll af de lärohus, som för utvidgade läroanstalterna blifva erforderliga. Med all underdånig vördnad etc. etc. H. M. Melin. Wilh. Flensburg. C. W. Skarstedt. C. tj. Wåhlin. P. A. Ekdahl. Lunds Domkapitel den 19 Juli 1865. Carl Westdahl. Rätteligen transsumeradt; betygar Sv. Trägårdh. 208 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. (Litt. B). Till Herrar Stadsfullmägtige i Carlshamn. Såsom det för en hvar ibland Herrar Stadsfullmägtige torde vara bekant, har den sednaste organisationen af rikets elementarläroverk, jemte den kort derefter stadgade förändringen uti studentexamen, hvilken examen numera icke får afläggas vid universiteterna, utan endast vid de högre elementarläroverken, medfört för Carlshamns samhälle det ganska bekymmersamma förhållande, att stadens läroverk, ehuru det i likhet med andra åtnjutit åtskilliga fördelar af Konungs och Ständers allmänna nit och omvårdnad om undervisningsväsendet, blifvit i sin förutvarande verksamhet betydligt inskränkt och dermed äfven förlorat sin ifrån äldre tider medgifna samt med särdeles framgång begagnade rättighet att dimittera omedelbart till universitetet. Enligt bestämmelserna i gällande läroverksstadgan, skall en yngling, som genomgått ett femldassigt elementarläroverk, sådant som det här befintliga, och ärnar vid ett högre läroverk fortsätta sina studier, behöfva vid det sednare använda, så vida han ej blifvit utrustad med ovanligare anlag, den dryga tiden af åtminstone fyra år, för att blifva färdig med studenteller maturitets-examen.
De lyda sålunda: ”1 och för sig sjelf och under vanliga förhållanden torde väl inskränkning till tiden hvarken vara ett tillförlitligt medel för ändamålets vinnande, eller det i indnslrielt och ekonomiskt hänseende fördelaktigaste, emedan en handtering, fpm får dtifvas endast tidtids, icke kan framkalla eller bibehålla arbetares största möjliga konstfärdighet, emedan arbetets företagande hindras under den tidpunkt, då det, efter olika orters olika natureller handelsförhållanden kan vara beqvämast och fördelaktigast, emedan det kapital, sorn ligger uti den oftast ganska dyra redskapen, måste under en stor del af året vara dödt och utan afkastning, och emedan varans tillverkning mäste ske på en gång och hastigt, ulan möjlighet att förutse, huru pris och efterfrågan kunna komma alt visa sig, då hon skall aflåtas —- en omständighet, som kan, innan nästa tillverkning inträffar, framkalla brist och oskäliga pris, med deraf följande öfverdrifna spekulationer och ett vingleri, som icke inträffade, ifall tillverkning kunde få ske, när heldst stark efterfrågan visade sig, eller ock underpris, med deraf härledda bemödanden att med alla medel utprångla varan. Att så betänkliga följder upkomma genom tidsinskränkningen har Utsk. sjelft icke kunnat undgå alt finna.” Den 26 April e. m. 451 Hvad jag nu haft äran upläsa torde utgöra ett tillräckligt bevis för min sats, att lidsinskränkningen medför en stor ekonomisk förlust, icke för den enskildte bränvinsbrännaren, som får taga sin ersätlning genom ett högre pris för varan, utan för hela riket. Jag anser mig härmed jemväl hafva besvarat Frih. von Kraemers yttrande i denna väg. Nämnde värde ledamot har nemi. anlydt detsamma som Hr Braunerhjelm, eller all förlusten kommer att drabba bränvinsbrännaren, men jag jäfvar delta påstående och det med Ilr Braunerhjelms eget yttrande, ”alt det förhöjda priset å varan kommer all upväga förlusten af näringens bedrifvande på ett mindre ändamålsenligt sält, så alt det blir konsumenten, som drabbas af förlusten.”
Till förekommande hvaraf Harr Prosten föreslagit, det hos Kongl Maj:t kunde i underdånighet anhållas, om sådan tolkning af oftaberörde författning, alt den Gärdesgård, som levereras i det stand den lagligen ägde eller bort äga vid ernottagandet af Bostället, måtte också blifva ansedd laggild och fullgod hädanefter, eller att åtmindstone stängselförbättringen måtte varda utsatt till vissa famnar för året, från den tid Författningen anses gällande, Och indelas sålunda, att hela Förbättringen borde inom 20 a 30 år varda verkställd. Hvad Herr Prosten sålunda anfört om olägenheterna för Boställs-Innehafvare och afträdande Sterbhus, sorn kunna uppkomma genom ifrågavarande Stadgande om kullerslens-gärdesgårds högd, har Utskottet funnit ganska väl grundadt, och Utskottet tror sig icke allenat böra vördsamligen tillstyrka bifall till Herr Prqstens begäran, det åt samma stadgande ej måtte tilläggas retroactif verkan, i an - Den 5 2 Juni. 1189 anseende till tle Gärdesgårdar af denna beskaffenhet, som förut blifvit anlagde till 2 alnars höjd, utan Utskottet Unner sig jemväl böra förklara, att, enligt den kännedom och erfarenhet, Utskottets -Ledamöter äga, kunna Gärdesgårdar af kullersten, då de blifvit val lagda, utgöra en ganska säker och tillräcklig hägnad, så snart de äga 2 Alnars högd; af hvilken beskaffenhet jemväl de flesta sådana Gärdesgårdaf för del närvarande äro; och Utskottet föreslår derföre vördsamligen Riksens Högloft. Ständer, att i underdånighet hos Kongl. Maj:t anhålla, det Kongl, Förordningen d. 3r sisth Januari måtte i Nåder ändras derutinnan, att Gärdesgård af kullersten bör endast behöfva att äga fulla 2 Alnars högd öfver Jordytan. Hvilket likväl vördsamt hemställes till Riksens Högloft. Ständers närmare pröfning. Stockholm den 21 Juni 1815. På Högloft. Ridd, och Adelns Ledamöters vägnar A.
Här och hvar rörde sig liknande små gula lågor mellan träden, medan grodornas millionstämmiga koncert, hvilken bådade vårens ankomst, fylde natten som skorrandet af entoniga, tagelsträngade, österländska instrument. Man kunde trott sig vara vid någon indisk pagod midt i ett läger af pilgrimer, som inväntade soluppgången för att åse förbränningen af en rajas lik. Långsamt bröt dagningen in. Tysta och uttröttade sutto alla under träden och väntade. Haf och himmel gulnade spökaktigt. Som ett guldmynt, uppskjutet ur springan på en sparbössa steg solen hastigt ur hafvet. Den högt belägna kyrkan Madonna della Costa träffades i detsamma af en röd ljusstrimma, liksom om den förestält rajans uppflammande bål. Fönstren glödde kring den blåhvita kupolens tambur som granater i en pannring af silfver på hans likbleka änne. Plötslig rullade en dof, kort, svag jordstöt under marken. Alla sprungo upp. Nu skulle det väntade, förskräckliga komma. Men det väntade, förskräckliga kom aldrig. En ytterst svag jordstöt, det var allt. Dogmen om den katastrof, som skulle inträffa i soluppgången, fick dela dogmers vanliga öde att slutligen utskrattad falla till stoft. Öfver spillrorna af den fallna dogmen drog hela Rivieran en suck af lättnad och af obeskriflig tacksamhet samt kokade sitt morgonkaffe. Rundblick och lägerlif. När lättsinnet dör blir lifvet en engelsk söndag. En enda lättsinnig tungas ordlekar göra vid en stor olycka understundom större välgerningar än hundra kloka råd och beklaganden. Likafullt hände det under dessa dagar, att italienare uppbragta refvo sönder de franska tidningarna, hvilkas beskrifning öfver jordbäfningen föreföll som en målning af Pans uppståndelse, en skildring af en vansinnigt uppsluppen fars, i hvilken gräddan af Europas societet uppträdde i lintyget. De franska korrespondenternas fint skurna pariserpennor sprutade gnistor af förtjusning.
I hvad mån de särskilda slagen husdjur inom Länet sedan år 1822 ökats eller minskats visar sig af följande jemförelse: o Berättelse öfver Stockholms Skogsskötsel bar vid alla bruk oell flera större egendomar börjat bandhafvas mera rationelt efter ordentlig indelning. Flera bruk hafva kunniga skogsförvaltare. För Öfrigt egnas i allmänhet alltför ringa omsorg åt skogsvården. På åtskilliga trakter är brist på skogsprodukter, synnerligen i Färentuna och Erlinghundra härader samt delar af Långhundra och Seminghundra härader Sistnämnde tre häraders invånare undsättas till någon del med virke från samma häraders allmänningar, hvilka jemte Sollentuna härads allmänning äro de enda allmänna skogar i Länet, hvaröfver vården tillhör Kongl. Majrts Befallningshafvande. Dessa fyra allmänningar äro indelade till Iraktliuggning och planer för skötseln fastställde af Kammar-Collegium. Traktliuggning har ock i flera år ägt rum å allmänningarne, utom å Sollentuna härads, hvilken dock äfven beredes till enahanda bi ukningsmethod, sorn efter stadgad tid, 19 år härefter, skall vidtaga. Från alla fyra allmänningarne hafva blifvit utsynade åt häradsboerne årligen omkring 600 famnar virke af alla slag, eller alla tre åren tillhopa 1,787 famnar, således något mindre än under förutgångne qvinqvennium, då utsyningarne uppgingo tillsammans till 3,287 famnar. Bergsoch Bruksrörelsen. Grufvor för upphemtning af annan slags malm, än jern, äro icke i Länet bearbetade. Af jerngrufvorna äro de å Utön i Sotholms härad de förnämsta, hvilka dock under ifrågavarande tre år varit med mindre framgång bearbetade, så alt då de år 1847 gåfvo 82,163 Skeppund tackjernsvigt, erhöllos 1848 endast 68,156 Skeppund; och som under nästföljde två år arbetet förhindrats och skada orsakats af ett större bergras, hafva upp - 11 hemlats 1849 allenast 89,145 Skeppund och 1850: 40,488.
Det är ett mycket blekt ansikte, som lyfter sig mot silfverlampan under den blåsvarta kupolen, nästan spöklikt blekt i det hvita ljuset. Det är ett kallt, nästan hårdt ansikte, med skarpa, dystra drag, och som saknar den första ungdomens mjukhet och rundning i linierna; den låga, raka pannan med de i rät linie, liksom med tusch dragna ögonbrynen, den korta hakan och de hårdt sammanpressade läpparne, allt ger intryck af något förstenadt, Dock, den slocknande glöden kölar ännu i ögats djupa svärta, kring dessa läppar så fast sammantryckta, o c h under dessa ögonbryn, så dystra och trånga, ligger ett obeskrifligt uttryck, de fina munvinklarne darra af smärta, och öfver ögonens dunkla djup ligga dimmor. Hon lutar sig mot räckverket och stirrar ut i natten, ut öfver de af dagg gnistrande gräsmattorna, på nattsvarta styfmorsblommor med härliga pärlor på sin lena sammet och inandas vällukten af rosorna, som höja sina hufvud emot henne. Så många tankar, som komma i en sådan djup tystnad, då naturen liksom gått till hvila, då dess hjärta liksom står stilla, och man lyssnar andlös efter dess slag. Hvad drömma de dunkla ögonen o m? Bah, drömma! Man drömmer icke längre, när verkligheten fått en mellan sina hvassa klor. Dessa ögon tycka, alt de äro nära befryndade med denna dödsstilla höstnatt med sitt hvita, kalla ljus. Björkarna där nere vid stranden synas stå så lugna i sin rika löfskrud; men när dagsljuset faller mellan grenarne, skall du här och där märka fullt med gulnande blad; o c h de båda asparna, som spegla sig i vikens vatten, de skälfva och darra, fastän vinden gått till hvila mellan granar och furor. Hvad hon tänker p ä?
Sits bauk, troligen ville, om han förmådde, under samma 28 år tillvägabringa lika många millioner skuld pä jorden, att motsvara de ständiga räntorne, efter han nu ”provisoriskt” tillstyrker alt utkasta 600,000 rtdr, ulan all föregående undersökning. Den ene sträfvar synbarligen mest. pä alt förenkla statsverkets räkenskaper och skattebidragens sä väl enformighet som lika qvantitet, under en liing lid; den andre åter arbetar af alia krafter pä att åter fä centralisera all penningecireulaiion för R. Sits banks räkning i och omkring hulvudstaden. Den förstnämnde talar om en skatteförminskning att inträffa 28 är ä dato, i följd hvaraf statsverket skulle söka sina behöfliga intrader på annat häll — dea sednare åter börjar med alt yrka, det statsverket skall, mera direct än den generella R. Sits ansvarighet för bankens sedlar innebär, utfästa ny fördubblad grundfond för dea på sill vervaluta temligcn löst fotade sedelemissioneu, pä det denna sedelemission må kunna ytterligare ad infinitum utsträckas, efter vederbörandes hugskott. Men hvad som är värre och mera anmärkningsvärd), just till denna sednare operation—jag menar till den provisoriska nya faslighelsbeläningen, utan föregtde närmare undersökning om hvarest systemet en gäng skall stan na, eller huru okuflig den tantaliska törsten efter mera penningar att läna är och blir—till dessa projecter, säger jag, ropar allmogens klokaste och redbaraste representanter vid denna riksdag, likasom vid den förflutna, ett jubilerande ja och amen! yrkande dertill pä köpet, att alla privatbanker totalt mätte upphöra och försvinna såsom riksförderfliga!
Bruken som årligen in natura lefvererade, fingo uppgifter å de jernsorter sorn behöfdes, hvarvid Bruksägaren finge arbetsvinsten, som utgjorde skillnaden å pris å vanligt stångjern och det af olika smide reqvirerade. Grefve Cronstedt, Claes: Riksens Ständer som sednaste Riksdag funno nödvändigheten utaf en anslägssummatill Bevåringens beklädnad och exercice och dertill anordnade fio/joo R:dr B*co hafva derigenom visat sin fulleli. ga nationalkänsla för egen kraft. Då denna summa troligen hädanefter äfven kommer att fortfara, får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksam - 368 Den 3 Martti* het dervid: att ingen skillnad är gjord på Landtoch SjöBevåringen; att ingen Sjö-Bevåringsexercice har derföre ägt rum, ty kostnaderna dertill hafva icke kunnat erhållas af denna fond, utan skulle tagits af andra, Kongl. Maj:t har förledif år anbefallt, att dessa bägge classer Beväring hädanefter skola exercera tillsammans men då en gång vid behofvets stund och Bevåringens begagnande, SjöBevåringen ej lärer blifva uppklådd af KrigsCoilegium eller af den nu omnåmde summa; utan måste då af Flottans medel dermed förses, utan att några anslag dertill blifvit hittills gifna, synes min framställning ej kunna rnissbilligas. Jag hemställer derföre till Ridderskapet och Adeln alt såsom Beklädnadsbidrag till ett förråd af SjöBevåringen (dertill ovilkorligen anvåndt och redovisadt) af dessa 80,000 R:dr eller särskildt må anslås 8000 R;dr B,co årligen. Grefve Cronstedt, Claes'. Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition till Riksens Ständers Statsutskott, angående Lotsoch Båkinråttningens afsigtsenliga inrättande, har gif - vit mig anledning till denna min framställning.
Det vore äfven eli faktum, som visserligen icke kunde frånkännas allt sammanhang med den Svensk Norska tull-lagstiftningens närvarande beskaffenhet och tillämpning, icke blott att Norge bibehölle den betydliga öfvervigt i den inbördes trafikens handelsvärde, som della land alltsedan mellanrikslagens tillkomst innehaft, utan äfven att, medan Sveriges utförsel till Norge årligen a/toge, införseln från detta sednare land, och följaktligen äfven Norges förenämnda öfvervigt betydligt till toge, så att värdet af de sjövägen frän Norge hit införda varor nu med mera än tre och en half millioner R:dr öfverstege Sveriges utförsel samma väg till Norge, då deremot år 1860 införseln hit från Norge med föga mer än en million öfversteg Sveriges utförsel till nämnda land; ty den förra utgjorde det året endast 5,554,000 R:dr och den sednare 4,485,000 R:dr, men sedermera tillvexte den förra, är 1861 till 5,641,000 R:dr och 1862 till 5,784,000 R:dr, under det att Sveriges utförsel till Norge (allt sjöledes) förminskades, år 1861 till 3.097.000 R:dr och 1862 (ill 2,253,000 R:dr. Men ännu mera anmärkningsvärd! och af närmare gemenskap med den fråga, som mera omedelbart utgjorde föremål för den ofvannämnda framställningen, vore, att samma förhållande, sorn egde rum i afseende på den sjöväga handelstrafiken. i de sednasle åren inträdt äfven på den landväga rörelsens område, der en betydlig öfvervigt förut städse förefanns på Sveriges sida. Då nemligen år 1837 införseln sistnämnda väg från Norge till Sverige endast innehade ett värde af 70,500 R:dr. hvaremot det sednare landets utförsel till det förra uppgick till värde af 436,000 R:dr, samt tio år derefter, eller år 1847, iaodväga införseln hit från Norge endast stegrats till 82,500
Vid sådant förhållande vore det väl i allmänhet fördelaktigast att föranstalta, så vidt man det kunde, det de skoglösa hemmanen blefve så sädesbärande, och skogshemmanen så skogsbördiga, som deras ömsesidiga fördel kräfde. Med undantag af dessa enstaka och troligen sällsynta förhållanden, tillåter deremot icke den allmänna fördelen att skona de varande skogsägarne från framtida förlust, derest den icke kan genom jordens uppodling ersättas. Ingenting hindrar dock, att uppmuntringarne till plantering och vårdande af skog blifva allmänna och kunna åtnjutas ej mindre af de skogsägare, som finna fördel i fortfarande föryttring af sina trädvaror, än ock af skoglösa hemmans innehafvare, som finna sig utan skada kunna till skogsplantering använda någon del af sina ägor. Till en början torde ett försök kunna göras i så måttlig utsträckning, som sakens nyhet och framgångens ovisshet synas påkalla. När man tillhandlar sig en fastighet, sker det icke alltid med beräkning att länge behålla densamma eller der för lifstid bosätta sig. Icke sällan är likväl en sådan beräkning för hand; och då förenar sig dermed naturligen den önskan att på stället finna sin trefnad, och den föresatsen att för sådant ändamål använda någon omsorg för ställets upphjelpande och framgena förmånlighet. Afven vanliga menniskor tillträda icke gerna en nyförvärfvad egendom utan ett visst svärmeri af denna beskaffenhet. Jag har derföre trott, att det förnämligast vore i denna belägenhet, som en uppmuntran, om än obetydlig, tätt nog kunde verka för det åsyftade ändamålet; och jag ville till ett försök ej begära mer, än att den fastighetsköpare, som vid köpets anmälande till lagfart styrkte, att han hos Konungens Befallningshafvande utverkat förordnande för landtmätare och en i skogshushållningen kunnig person till uppgörande af plan för skogens rätta skötsel vid hemman, der sådan redan funnes, eller — 33 — till tjenlig skogsplantering, der den saknades, måtte befrias från skyldigheten att med stämpladt papper förse sina lagfartshandlingar samt det blifvande fastebrefvet, derest han före lagfartstidens slut visade, att skogshushållningseller pianteringsplanen blifvit utstakad och början till dess verkställande gjord.
Och om den enskilde handlar på detta sätt. huru mycket vigtigare är det ej att Staten så förfar, synnerligen i ett ämne af den stora vigt och omfattning, som jernvägsfrågan. Nassjölinien genomlöper obestridligen den bördigaste och folkrikaste delen af det inre Småland; den kommer, efter allt hvad menskligt förutseende kan beräkna, att gifva en vida större ränteinkomst pä anläggningskapitalet än Lngalinien; den löper nära förbi de begge städerna Wexiö och Eksjö, af hvilka den förra är säte för Landshöfding och Biskop, och hvilka begge städer hafva en icke obetydlig landthandel; den öppnar för den pä kommunikationer ytterst vanlottade trakten omkring Eksjö, med en af jernvägskomitéen beräknad befolkning af omkring 50,000 personer, en liitt förbindelse med Jönköping och deröfver med Götheborg; den lernnar utväg att i framtiden förbinda det inre af Småland med Östergöthland, provinser, hvilka redan stå i så liflig beröring med hvarandra; den kommer likaledes att utgöra den närmaste föreningslinien mellan Malmö och Stockholm, och alla dessa fördelar kunna vinnas med en ökad utgift af 544.000 rdr, och likväl sätter man i fråga att förkasta denna riktning. Men icke nog dermed; man vill med 3 å 4 mil förlänga de tvärbanor, som i en framtid böra leda till Oscarshamn och till Kalmar och ifrån hvilken sednare bibanan till Kailskrona troligen skulle komma att utgå — allt banor, hvilka Utskit sjelft funnit för Smålands framtida utveckling af synnerlig vigt. I sanning denna logik är svår att förklara. Eör den, som genomläst de sakrika reservationer af Hr Stjerngranat oeh Riksdagsmannen Jonas Andersson, hvilka äro Betänk:det bifogade, behöfver vederläggningen af Utsk:ts slutsatser ej heller blifva särdeles vidlyftig, men då J troligen icke alla, M. Hrr! haft tid att åt detta ämne egna den noggranna skärskådning, som är nödig, för att fullständigt sätta sig in uti detsamma, har jag varit nödsakad att längre taga eder upmärksamhet i anspråk än jag önskat och kanske bordt göra det.
Det lärer vara otvifvelaktig! att när en transaction redan är insån^en har den. i O de facto öfvergått till Contract: och att påstå det Riksens Ständer ej skulle kunna titti sådana ingå, vöre att tillerkänna dem ringare rättigheter än Kongl. Majit ostridigt äger, att å Statens vägnar imellan Riksdagarna ingå; och mindre än hvarje enskild man tillkommer. Grefve von Flaten: Man har väckt fråga om ordet fordringar; det är dock tydligt af Directionens underdåniga Berättelse till Konungen, hvad fordringar man gjorde, nämligen sådana förluster som uppkommit af händelser, dem det ej stod i Bolagets magt att hindra och hvars upphof det blir öfverflödigt bär erinra. Jag Ridd. o. Ad. Den 29 Juli e. m. vet ganska väl att nian tagit sig anledning af (Utta 01‘ds inflytande i en mening att annullera Ivad jag sagt. Jag gör <j sa stort an-pråk, på konsten att skrifva, att jag < j gerna ska!i Isyta om detta ord för hvilket annat dylikt sorn behagas, och hade jag ej trott ali man deraf skulle draga en sä oväntad slutföljd, men skyldt? ätt framställa hval sorn behöfs skall jag gerna vidga nar jag misstar mig om ord, sedan jag blott fått'reser .'era mig För dtn satsen, att Ständer äga magt bryta contract. Friherre Stael von Hollstein: Efter de’t begrepp jag fattat om saker-, har GanalBolagetS pretentioner mera haft utseende af begäran af understöd till fortsättandet af Canalbyggnaden, sedan dess egna tillgångar dertill blifvit otillräckliga, än e_ger, teli gen på% stående af en ovillkorlig skyldighet; också är Herr Grefve Plattos yttiande i denna del vida mer moderat än det Herr Barön Boye nu yttrat; denna positiva ton är så jUycket mindre passande , sorn den kunde gifva anledning att draga i betänkande att bevillja något, utan i stället rent utaf afslå. Flam Excellence Herr Grefven och LandtMarskalhen proponerade bifall till forsta alternativet af den ofvan anförda propositionen.