Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffar sjelfva saken, så har skyldigheten för Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus län, likasom för vissa andra Landshöfdingar, att vidkännas utgiften för ackords-amorteringen, redan förut blifvit tagen 28 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 6. i beräkning vid verkställd reglering och kan således icke nu åberopas såsom en tillkommen anledning till enstaka rubbning af regleringen; och Landshöfdingen i Götheborg har redan kommit i fullt åtnjutande af hvad åt honom blifvit till den kalkylerade siffran bestämdt. Af det förhållande, att ifrågavarande tillgångar härflutit från hvad fordom tillhört aflöningen åt Landshöfdingen i Götheborg, kan icke uppkomma något grundadt skäl dertill, att dessa tillgångar skulle företrädesvis användas till sådan förmån för Landshöfdingen derstädes, som nu blifvit tillstyrkt. f)et stöd lör ansökningen man velat hemta från den deruti uttalade sats, att ”de Landshöfdingar, som ännu saknade full lön, icke kunde ega anspråk på större tillgång till lönefyllnad, äu som dertill blifvit beräknad”, lärer åtminstone icke kunna erkännas. Då nemligen ifrågavarande medel blifvit öfverskott å de till fyllnad af Landshöfdinge-lönerna beräknade tillgångarne just derigenom, att beräkningen varit osäker, skulle det ju synas vara rättare, att medlen begagnades till samma ändamål, hvartill de skulle hafva blifvit använda, om beräkningen varit säker och sålunda inbegripit dessa medel i tillgångarne för lönefyllnaden, än att låta missräkningens följder fortfara och, att med de för dessa följders afhjelpande tillgängliga medel göra en redan till fullo aflönad Landshöfding mera gynnad, än de andra. Det väckta anspråkets förmenta billighet synes i öfrigt hafva kunnat anses beroende på förhållanden, för hvilkas bedömande erforderlig upplysning nu saknas och, så vidt Statsråds-protokollet utmärker, icke eller varit för Konungens Rådgifvare tillgänglig. 9. Angående användandet af ett utaf Rikets Ständer beviljadt anslag till aflöning åt första-klass-matroser m. m.
Då det likväl ej torde vara för landets säkerhet rådligt, att, utan all lagbestämmelse, tillåta oinskränkt rättighet för Svenska undersåtare att umgås eller skriftvexla med medlemmarna af f. d. K. Familjen; så har jag i min motion påyrkat, det LagUtsk. måtte uppdragas att underställa R. St. ett förslag härutinnan, med sådana lagbestämmelser, hvilka af behofvet kunna vara påkallade; och skulle jag för min enskilda del vilja föreslå, att 1812 års K. påbud i så måtto må lända till förebild för det nya förslaget, att hvarje Svensk undersåte, som i förrädiska afsigter, eller i uppsåt att hjelpa någon af afl. f. d. K. Gustaf Adolphs barn eller arfvingar in i landet, och för detta ändamil antingen skriftligen eller muntligen sätter sig i communication med någon medlem af dess afkomlingar, eller annars hemligen eller uppenbarligen söker att till detta ändamål bidraga eller medverka, må anses sorn landsförrädare, och i enlighet dermed straffas. Jag går nu att upptaga och vederlägga de anmärkningar ålskil i ige talare gjort vid Gr. Anckarsvärds motion, hvilka äfven kunna tillämpas å den förevar., och som ej af de i omnämnda debatt deltagande blifvit upptagna eller tillräckligt utvecklade. Hr von Hartmansdorff har såsom skäl hvarföre 1812 års K föibud mot ali gemenskap med f. d. K. Familjen, borde anses bindande och utgöra bestämd lag, enligt hvilken domaren vore pligtig att domina, anfört: — om jag rätt uppfattat hans yttrande — att då R. St. vid 181 o års riksdag, i anledn. af enskild motion, behandlat della ärende, så hade ett särskildt Utsk. blifvit tillsatt, sorn fått sig ålagdt att taga befattning med denna sak, samt föreslå de stadgande!), hvilka kunde befrämja ändamålet, och hindra f. d. K. Familjens återkomst i landet, emedan R.
Stamgodset åter, med Stamfru och allt, föll som fideicommiss till Adelgundas enda broder, hvarom vi med flit icke talat, för att ej behöfva redogöra för alla de, i mångfaldigt större skala inpreglade familje-idéer, som fader och moder kostat på sonen, på enda manliga telningen af den snart utslocknade ätten, på honom som efter dem skulle allena hålla i den tråd, vid hvilken hela den framlefda familjens ära, anseende och oförvitlighet var fästad. Hvilka förmaningar och föreskrifter han, denna enda sonen och sista ättlingen, fick, under stamfädernes afbilder, hvilken djup vördnad och undergifvenhet för Stamfruns stränga blick, i hvilken hennes stränga dygd och stora, himmelshöga fordringar på sina afkomlingar afspeglade sig, hvilka hög-aristokratiska idéer och principer som hos honom inskärptes och inritades – det vilja vi lemna derhän, såsom ofattliga för så många, och endast gå vidare i vår korta berättelse. I tantens moderna, glada, ljusa, tillgängliga, lätta trähus var en helt annan ton, ett helt annat lif än inom Stamgodsets tjocka murar, och under dess tunga blytak. Vid Adelgundas ålder vill det så litet till, att nya förhållanden, ny omgifning och nya idéer i hast sätta en alldeles ny pregel på det unga, för alla nya intryck så färdiga sinne.
Stånd på en gång besvarat dessa båda frågor, utan af det skäl, att bland Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets anmärkningar finnas några, hvilka både afse Kammarbildningen och röra sådana föreskrifter angående valen, som icke blifvit undanröjda genom den nämnda omröstningen i Förstärkta Constitulions-Utskottet. Det är således för Utskottet icke möjligt att på dessa anmärkningar i sin helhet göra afseende, utan så vida Utskottet ingår i frågan om Kammarbildningen. Ett sådant afseende ar det likväl, som Regerings-Formens 56 §. ålägger Utskottet; och på dessa grunder finner sig Utskottet förpligtadt att nu föreslå, icke blott de ändringar i Vallagen, hvilka föranledas af Ståndens emot Memorialet, N:o 38, rigtade anmärkningar, utan äfven, och med stöd af det i Memorialet, N:o 68, sid. i gjorda förbehållet, dé ändringar och tillägg uti det i sistnämnda Memorial framställda förslag, hvilka Utskottet anser nödvändigt ingå uti den jemkning, som Utskottet nu åligger. Den lämpligaste formen för sammanjemknings-förslaget har Utskottet, hvad val-frågan angår, funnit vara en fullständig omarbetning af det i Memorialet, N:o 38, framställda Val-lags-förslaget: en omarbetning, vid hvilken Utskottet jemväl ansett sig oförhindradt att vidtaga smärre ändringar, hvilka väl ej af Riks-Stånden blifvit serskildt fordrade, men i Utskottets tanka tjenat att gifva Lagen ökad klarhet och conseqvens, och Utskottet tror sig härigenom äfven hafva egnat allt det afseende, som utgången af den i Förstärkta Constitutions-Utskoltet anställda votering medgifvit, åt Constitutions-Utslsottets Memorial j Abo 85. 3 Preste-Ståndets, såsom slutföljd af dess anmärkningar, framstälda yrkande om ett nytt förslag till National-Represenlalionéns ombildning.
Uppå erhållen anledning, att det skall vara den betydliga införseln af Tobaks-stjelkar, som utestänger bruket af Svenska Tobaks-blad, och då utländsk Tobak i allmänhet kan räknas ibland öfverflöds-artiklar, samt föreslaget blifvit, alt import-tullen må restitueras, då en utländsk vara förädlad åter utföres utur Riket, bar Utskottet med desto större benägenhet förslagsvis ökat tullen å Tobaks-stjelkar med 1 sk. för #:det, som häraf uppkommer ett icke obetydligt resultat. Att någon förhöjning blifvit föreslagen å Tvål och några få Väfnadsartihlarj afser endast att öka skyddet för dem, hvilka här i landet tillverka enahanda persedlar. I frågan om den tull, som rätteligen bör bestämmas på artikeln Ull> hafva så många olika meningar blifvit yttrade, dels i motions-väg , då ömsom förbud och ömsom skydds-tull emot införsel af. denna vara blifvit yrkad, dels Bevillningé-Utskollcls Betänkande IV.-o 27. af General-Tull-Styrelsen, som föreslagit en medel-tull, utgörande blott 1 sk. per#, dels af Kongl. Commerce-Collegium, sorn fordrat en låg tull på den grofva Ullen, men en skydds-tull å den fina; hvaremot Kongl. Maj:t ansett tullen på utländsk Ull böra så regleras, att den grofva icke för mycket fördyras och den finare icke kan inkomma emot så låg afgift , alt de till den inhemska Får-afvelns förkofran dels redan vidtagne, dels ytterligare föreslagne anstalter derigenom motverkas. För att möjligen kunna stadga ett eget omdöme i denna vigtiga sak, bar Utskottet måst börja med att undersöka senast förflutna årens förhållanden, samt uppfatta de resultat, som deraf kunnat liemtas. Vid denna undersökning har blifvit utröndt, att under loppet af åren 1825, 1826 och 1827 införskrifvits:
“Under min ungdomstid har jag hört denna berättelse samt derom samtalat med B:s äldre broder och många gånger med honom sjelf, då han vanligen förde samtalet på något annat ämne; men slutligen angrep jag honom en gång med sådan envishet, att han bekände händelsens verklighet, men ville dock erinra sig, att ha sett ej blott en, utan flera englar. “Denne B. har varit regementskamrat med öfverste H. och lefvat på en förtrolig fot med honom samt gjort honom samma bekännelse, men ännu omständligare. Härom berättade H., hos hvilken jag var bjuden till middag den 10 hujus, följande: “B:s far fann, att hans lilla son ofta försvann vid en viss tid på dagen, och då han frågade honom hvar han var, fick han ej någon nöjaktig upplysning. Då smög sig fadern en dag efter gossen och fick se att han uppgick i ett af tornen i den gamla byggningen. Han följde efter och hörde utanför dörren, der fadern stannat, flera röster språka derinne i tornet. Nu inträdde han, men fann blott sin lilla gosse, som då bekände, att han hade många lekkamrater, och då den förvånade fadern icke såg någon annan utgång från tornkammaren, än den, genom hvilken han inkommit, och frågade sin son hvart lekkamraterna tagit vägen, svarade den lilla K. B. “att hans goda vänner gingo genom – väggen“. “Denna händelse med K. B. är, ehuru oförklarlig, dock ej ensam i sitt slag, ty mer än ett exempel gifves att englar visa sig för barn. Det inträffade med gamla baron G*, farfar till egaren af B–gård. Han såg en engel, icke allenast i barnaåren, på en vind eller loft derstädes, utan ock, enligt hvad jag hört berättas, på sin ålderdom, sedan han tagit afsked ur krigstjensten. Då skall han, i en skogslund nära B–gård, ofta hafva råkat sin ungdomsvän, engeln, som till och med sade honom hvad som skulle hända i framtiden. Man påstår, att dessa profetior sträckt sig jemväl till politiken, och att han redan långt innan Carl XIII:s thronbestigning låtit, genom sin son, som var kavaljer hos hertigen, underrätta denne om att han en dag skulle blifva konung öfver tvänne riken.“
Der likväl de skjutsskyldige sjelfve önska entreprenad, äfven med uppoffring å deras sida, der och endast der böra vederbörande hafva rätt att höja legan, för att proportionsvis sänka de skjutsskyldiges bidrag, sä att detta ej blir'så högt, att de skjutsskyldige icke kunna eller böra på entreprenaden ingå. Der skjutsskyldige intet tillskjuta, der bör icke heller höjning i legan ifrågakomma, och der entreprenad ej kan komma till ständ med billigt förhöjd lega och med skäligt tillskott från de skjutsskyldige, — der, men endast der, bör Staten träda emellan. Alltså har jag föreslagit: att der skjutsskyldige tillskjuta till 10 R:dr pr hemman, må legan kunna höjas ända till l,io om det af vederbörande pröfvas nödigt för att entreprenaden ina möjliggöras med detta tillskott; der de skjutsskyldige tillskjuta från 10 ända till 20 R:dr ärligen pä hemman, må legan kunna höjas till 1,20 att entreprenaden må möjliggöras med 20 Kalr tillskott och 1,20 lega. Der entreprenad ej kan komma till stånd med 20 R:dr på hemman och 1,20 lega, bör Staten ersätta hvad derutöfver 16 Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 23. kan erfordras. Härigenom blefve de skjntsskyldige intresserade i entreprenaden sä att de icke hade vinst utan förlust af legans höjning, då den nemligen endast höjdes i samma proportion, som deras egna tillskott. Konkurrensen skulle, som jag tror, pä denna väg vara friare, än pä den af Utskottet föreslagna. der Staten betalar sin andel äfven om skjutslaget ej betalar mer än 1 Rdr på hemmanet. Hvad städerna vidkommer, har förhöjd lega för dem hittills varit beviljad och bör äfven hädanefter dem medgifvas.” Af Riksdags-fullmägtigen J.
"uppehåll hvarken dig eller mig Mathilda, men afskaka i sömnens armar din jordiska hydda, så vill jag under nattens tystnad på min ilande vinge bära din själ till det land, der du helt nyss under längtans drömmar upplefde fordna glädjedagar." Detta var knappt uttaladt, då jag redan lätt och lycklig gungade öfver haf och land; snart kringsväfvade mig mitt hemlands friska vindar, och nu nu, o! huru gränslöst lycklig, huru gränslöst saknande nedsjönk jag på den grift som inneflöt allt hvad lifvet gifvit mig kärast! Min följeslagerska, den hvita dufvan satt, likt ett himmelskt budskap, hvilande på korset af den lilla grafvården, men sänkte sig stundom ned till mig och bortflägtade med vingen den tår, hvilken i nattens kyla halfstelnat i mitt öga. Nu kringsväfvade hon, likasom välsignande den tysta daggstänkta kyrkogården och nedsänkte sig derefter till mig med till flygt lyftad vinge; åter några snabba vingslag och jag stadnade vid ditt hem, Emilia. Jag såg dig, nu som fordom kringsväfvad af glädjen, ty dina föräldrar omgåfvo dig, friska och älskande; allt var sig likt såsom förr, endast en förändring hade inträffat, hvilken, som jag alltför tydligt fann, kom dina ögon att stråla lifligare, din kind att glöda högre, och gissa nu åter du! mysteriösa Emilia, hvilken var orsak dertill... Jo! Wilhelm K. Wilhelm, i egen hög person satt, älskande och lycklig invid din sida, och uttalade med stammande läppar, bekännelsen om den innerliga kärlek han redan länge ehuru i tysthet hyst för dig. Gryningen af den nya dagen började redan skymta i öster, och Aurora rodnande ikläda sig sin purpurmantel, då jag uppvaknade utur denna sällsamma dröm. Och Emilia! nu svara mig, har jag gissat rätt? eller kan din leende mun, ditt skälmska öga längre förneka sanningen af min hjertliga fråga?
BJÖRN Ja, signe Gud hans själ, (afsides). (går till fönstret med hjelmen och sätter sig der på en bänk, sysslande med att skura den, i det han emellanåt ser utåt.) Hm! slug och samvetslös BOTVID KNUT. J menen säkert! Er gamla visa? Börjen J igen KNUT. (leende). Kan köpa med sin rikdom, Bjelbojarlen, Mitt bifall köper han för intet pris! BOTVID Ja, om allt han ock Han får väl nöja sig med landets bifall, Och efterverldens! (godmodigt.) 34 Ja, dess dom skall lyda KNUT. Att han en samvetslös tyrann har varit, Som uti högmod under föttren träder Allt hvad ej hän till Bjelboynglet hör! BOTVID. Herr Knut, er gamla hätskhet er förvillar: *En stor och väldig man är Birger Jarl, Af alla aktad, om ock ej af eder! En konungs fader, är han kung långt mer Än sonen som bär namnet; nyss förmäld Med konung Abels enka, håller nu Han bröllopp åt sin son med dottren till Den mördade kung Erik; hela norden Och Hakon uti Norge lyda honom Med glädje som en far! KNUT Han styrer; konung Christoffer i Danmark, Han tyckes eder köpt för sina hemman. För sina hemman ej, men sina bragder, Sitt visa, starka, goda regimente Som landet tacka fått för lugn och ro! Ty tro mig, den är ingen vanlig man Att döpa hedningarnes vilda skaror BOTVID Med hull och hår (varmt). (hånfullt). Som gått med Kristi helga kors i handen Bland skog och fjell i fjerran Tavastland. Och hvem som helst ej byggt så godt ett lås Som han, vid Lögarns utlopp, mot de horder *Och litet kunnen J med edert hat Som kommo östan hän med mord och brand! Den mannen skada som har bjudit hemfrid Och tingsfrid, kyrkofrid och qvinnofrid, * Uteslutet vid styckets uppförande. 35 Och som gaf qvinnan arfsrätt i vårt land, Och vet att öfver hela riket skydda Med manlig hand de lagar dem han skref. Och hvilka skola stråla genom sekler INGRID.
Om nu således äfven vi, gerna och rundeligen, erkännt det myckna goda, det flerfaldigt lofvande af svenska diktarsnillets egenskaper och ställning: så föranleddes dock vårt uppehållande vid ljus-sidan allsicke af någon benägenhet, att blunda för skuggsidan; på hvilken åtskilligt möter oss af mindre hugnelig art. Många företeelser i vår vitterhets häfder förråda samma dignande mera under inre än yttre Jotunaoch Thussa-makter, hvilket på så oräkneliga blad af vårt fosterlands allmänna historia förekommer: samma böjelse för tröghet och en på förunderligt vis dermed blandad förflugenhet; samma lutning åt enstörighet och småsinnig afund; samma kastningar mellan braskande förhäfning och klenmodig förslappning; samma jägtande efter flärd och försmående af verklighet; samma osed att mode-vis hängifva sig åt inflytelser från främmande folkslag; samma lust – äfven i bättre fall – till förslagsmakeri, vindskiftlighet och lefnad öfver tillgångarna. Men bestämdt kan icke dessa vinkars mening göras tydlig, utan särskilda tilllämpningar. Nu må derföre blott en enda påminnelse tilläggas: den är sådan, att man derifrån skulle rakt kunna begynna vår vitterhets häfdateckning, Man har i sednare tider mycket omtvistat, hvad i Sveriges vitterhet bär, eller icke bär, stämpeln af svensk originalitet och nationalitet. Man har, med skäl, uppställt denna egenskap såsom en hufvudfordran; men dervid esomoftast råkat yppa, att man ej gjort sig reda för dess rätta betydelse. Blott på en grundlig och opartisk häfdforsknings väg kan den frågan rigtigt besvaras. Men samma väg skall troligen ådagalägga, att den svenska originaliteten, der den verkligen är till, aldrig utesluter ett tillegnande af något utomlands ifrån erbjudet sannt och skönt; emedan den alltid, genom sättet af detta tillegnande, vet bevara sin sjelfständighet och omisskännlighet.
Ta' mig fan, är det inte sant. ( Ut till höger. ) Femte scenen. LENA. KARL JOHAN. L ENA ( kommer ut ur kolkojan ) . har svurit så heligt ( Ropar. ) Karl Johan! Tänk, att mor min tjufmjölkar! Och hon som ­ 20 ­ Hvad är det om? Kom hit, vet jag, så jag får tala med dig. Jag var tvungen att se om milan ett tag. Jo, nu redde du dig bra. L ENA . K ARL J OHAN ( in ). Jag försökte ju tala reson vid dem. Reson? Skällde gjorde du. Och det som en L ENA . K ARL J OHAN . bandhund ändå. Tror du inte, jag hörde hvart enda ord där inne? Nej, det skulle ha varit jag, fått se. som hade träffat dina föräldrar. Då skulle du ha K ARL J OHAN . L ENA . Hur skulle du ha gjort då? så blid ut. Och så skulle jag ha sagt! God afton mor Karolina. Det är ett för vackert väder, I är ute och går i i dag, skulle jag ha sagt. K ARL J OHAN . L ENA . Jag skulle ha lagt hufvud på sned och sett Och hvad tror du hon skulle svarat då? Ja, det är då riktigt sant, lilla Lena, skulle hon ha sagt. Och så skulle jag ha tagit Jan Anders i hand och sett på honom se så här och så in skörden före alla andra. skulle jag ha sagt, att jag hade hört, att han fått ­ 21 ­ Ja, men om han då hade blängt på dig och K ARL J OHAN . bedt dig dra' åt helsinge, hvad skulle du då ha svarat? L ENA . hört. Och så skulle jag ha gjort mig så söt och För det är det raraste, hon vet på hela jorden. frågat efter far min för att reta honom. K ARL J OHAN . L ENA . Då skulle jag ha låtsat, som om jag ingenting rar i mun och frågat efter hur Karolinas katt mår. Men inte skulle jag ha varit så dum som du och Nå, hvad skulle du ha gjort mer då? Jo, se'n skulle jag ha sagt som så, att min
Eli värd Talare, Friherre Anckarswärd, har ganska, riktigt anmärkt, atf denna täflan icke kail äga rum förr, än Regeringens arbitraira makt, att höja och sänka tullen på spannmål kommer att upphöra, frågan härom kan väckas nu; men om ock så sker, kan den, såsom hvilande på en Grundlags §., ej afgöras förr, än vid nästa Riksdag; häraf måste ovillkorligt följa, att denna arbitraira, all Spannmålshandel till intetgörande, makt skall fortfara i fem år minst, må hända evärdeligen, i fall Regeringen antingen ej vill eftergifva den, eller, till följd af Tractater med någon viss Utländsk makt, icke kan antaga andra Tullförfattningar, i afseende på Spannmål. — Herr Friherren, och alla med honom instämmande Talare, hafva således sjelfve utredt och bevisat, det Handeln, sådan den nu är, och sådan, den i en lång följd af år, må hända alllid* kommer att blifva, icke kan agera fritt och icke försäkra oss om förråder i nöden, samt afsättning i ymniga år; vid denna enkla följd, dragen från deras egna premisser, sammanfaller hela deras på Ilanf delns inverkan bygdå StatsEkonomiska Luftslott. — Låtom oss i stället kasta ögat på verkligheten: iNn går med spanmuålshaiiT Den 17 December f. m. (lein till, som Herr Adlercreutz sagt.: Bonden kommer tili torget; Handelscorpsen liar förut bestämt och öfverenskomrnit hvad som skall betalas för säden. Deröfver ger ingen, och antingen nödgas Bonden resa bern med sin vara eller finna sig vid det vanvärde de Handlande bestämma. Alt detta skett, och alla dar sker, måtte ej kunna nekas; och då den enskilta handeln således hvarken kan eller vill afböja det onda, måste man väl söka något botemedel. Det bar blifvit sagdt att det skull 6 fordras en så ofantlig summa alt Uppköpa deii öfverflödiga spannmålen, hvars belopp är uträknadt till ett förvånande qvantum.
a Utlåtande i anledning af 1820 års RevisionsBerättelse 2. Afd. §. 3., angående Belånings5 rättighet för sä kallade Bergslagshyttor, 30 Banco-Utskottets Bttänkanden. I^-ikets Ständers Herrar Revisorer hafva på förekomne anledningar yttrat den öfvertygelse, att, ehuru väl Kongl. Majrts i enlighet med Rikets Ständers Beslut utfärdade nådiga Kungörelser, angående Fastighets-Rån från Banque n, af den 31 Aug. 1814 och den 15 Sept. 3819, ej omförmäla hyttor i Bergslagen bland öfrige uppräknade Fastigheter, till hvilka denne Låne anstalt finge sträcka sig, sä borde dock framdeles, om tilläfventyrs någon ytterligare Fond för utlåning pä Fastigheter skulle varda anslagen, Län uppå ofvannärnnde så kallade Bergslags-hyttor äfven kunna meddelas; likväl med det förbehåll, att de i sådant fall mäste ega tillydande jord, hvars större eller mindre betydlighet och' värde blefve enda grunden för deras Lane rättighet. Uti denna tillstyrkan finner Banco-Utskottet skälig anledning att äfven för dess del instämma. Stockholm den io Martti 1823. Bilaga Nio 2. d. Utlåtande i anledning af 1822 ers RevisionsBerättelse §.. 10. angående det befunne förhållande, att ärliga Capital-afbetalningarne på Ranquéns Fastighets-Län ej till pårähnadt belopp ingått. id jemförelse af Stats^ och Banco Utskottens vid sista Riksdag uppgjorde Förslags Cal* Banco-Ursinnets Bettini anden. 31 euler rörande Banquens Fastighets-Lån, emot de Resultater Räkenskaperne öfver samma Lån utvisa, har det befunnits, afl påräknad minskning af 2 Procent öfver hufvud för hvarje år, ej i verkställigheten egt rum; hvilket Herrar Revisorer funnit härröra deraf, att då anmaning å desse slags
Till ledamoten i samma kommitté, professorn m. m. d:r Thomander, reseocb traktamentskoslnads-ersättning, enligt högstberörde Kongl, bref . » 117: 517 Summa R:dr 3,136 37 3 ■ i Utdrag åf Prötocollet öfver Justitie-Departementets Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Statsrådet d Stock holms Slott den g November 1841]» Närvarande: Hans Excellens Justitie-Statsministern, Herr Grefve Posse, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Friherre Ihre. Statsråden: Friherre Staél von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe , TVcern , Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus.
Besparingar å föregående arens Utgifts-Titlar , Tredje Hufud-Titeln tillgodo - ~ 89,959: 19. 1. 4:o Ränte och Capital-af-» betalningar för Nionde Hufvud-Titeln _ _ - _ - 9,366: 10. 8. 462,650: 25. 3. 5:0 Krigsfonds-medel , för indrifne JBaiancer och anmärkningar efter 1808 och 1809 |rens krig _____ ij,c,gg; lii —- 6:0 Riksgälds - Contoiret, Ränteoch Capital-afbetalning å Stats - Verkets skuld till Banquen, 500,000: - 3 än af mindre Creditivet, enligt Riksens Ständers Skrifvelse d. x 5 Julii 1818, n:te §. i Riksdags»Beslutet, samt Kongl. Majus Nådiga Bref dea 822 Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, 21 Februarii och 11 April 1821 t - 300,000:-— 800,000: . 7:o Liqvidation Öfver 1819 års öfverskotts-til Igångar, hvilka uti 1821 års Riks-Stat ingå, gifver en behållning af 630,170: 3. 4, *>904,419: 39. 7, 8:0 Slutligen upptager denna Riks-Stats Debet, hvad sf disponible öfverskott och besparingar från förre åren, till Liqvidation för allmänna mi* litaire behof, återstå med - 502,755: 4 3, 9. eller inalles Debet af 1821 års Riks-Stat 8,787,583: ?5- 5.