Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Georgii, föreslagne Traktamente af Eyra R:d om dagen, anser StatsUtskottet böra fastställas till hvad som bestås Notarierne hos de öfrige Stånden, så att, då Vice Secreteraren hos BondeStåndet undfår 4 R:d, Notarierne hos bemälte Ständ få upbara 3 R;d 24 sk. om dagen hvardera. Hvad sluteligen angår Waktbetjeningen både hos Stånden och vid Utskotten, har StatsUtskottet trott, att En Riksdaler om dagen för hvarje Waktmästare må kunna anses såsom en lämplig vedergällning för deras besvär, samt den föreslagne aflöningen för dem härtill nedsättas. Uti alt det öfriga tillstyrker StatsUtskottet bifall å Förslaget, äfvensom att förskott på ifrågavarande -Arfvoden och Traktamenten må beviljas att utgå till och med den 31 sistlidne Januarii; Hvarförutan StatsUtskottet, i likhet med hvad förr skedt, hemställer, att de till skrifMate räher samt öfrige förnödenheter i och för 3 46 .StatsTJtshottets Betän&ariflen. Ståndens samt Utskottens Cantzlier erforderlige medel, som vanligen bestridas af Riksdagskostnads Summman, maga ersättas, efter af Secreterarne gifvande Verificerade Räkningar, som af Herr LandtMarskalken och Herrar Talmännen samt Ordförande i Utskotten böra vara genom Heras påskrift godkände. Wördsamt hemställes alt detta till Riksens Höglofl. Ständers afgörande, hvarom underdånig anmälan till Kongl. Maj; t torde aflåtas, i afseende på nådig befallning om utbetalningens verkställande af Riksdagskostnads - medlen. Stockholm den ar Februarii. 1818, N:r 99, Riksens Höglofl. Ständers StatsUt-, skots Utlåtande angående den af Herr M. Thunell gjorde hemställan, att Magazins Dir e åi onen ej mä införskrifva Utländsk Spannemål. H os Wällofl.
På en ort förfärdigas t. ex. snickare-arbeten, på en annan trädkarl och på en tredjo åkdon, allt i större partier för afyltring på andra orter. De som sysselsatta sig dermed, egna sig äfven oftast uteslutande deråt; och de skulle således kunna hänföras lill dem, hvilka till sitt yrke gjort alt varor till försäljning tillverka. Men för bedrifvande af deras verksamhet ingå vanligen ej de vilkor, som betinga bokförings nödvändighet; och denna verksamhet kan ej eller anses för annat än husflit, så vidt den ej eihållit den utsträckning, att den innefattar en fabriksnäring. Denna omständighet bör således, efter Utskottets omdöme, uti ifrågaställde inom. uttryckas; likasom Utskottet funnit ordet »endast» vid fråga om handtverkare, som på beställning varor förfärdiga, böra utbytas emot hufvudsakligen, enär förstnämnde ord tilläfventyrs kunde leda till den föreställning, att om en handtverkare undantagsvis tillverkade en vara till försäljning, han skulle falla under lista morn., hvilket misstag möjligen äfven kunde inträffa i afseende på dem, som utan Lag-Utskottets Betänkande, Jtä 49, 15 lii trude af andra än hustru och barn lifsmedel eller drycker (ill försäljning bereda, derest sådant ej genom ett tillägg förekommes. Vidare har hos Utskottet betänkligheter uppstått om behofvet eller lämpligheten af det stadgande, som innefattas i 2:dra mom. af 15 §. Oin riktigheten af sjelfva den princip, som ligger till grund för samma stadgande, har emedlertid någon skiljaktighet icke förekommit. Den är, fastän cj i lag uttryckt, redan i lagskipningen gällande; och något behof att för ifrågavarande fall deråt gifva ett uttryck förefinnes derför icke. Snarare kunde denna tillämpning af principen på ett enskildt förhållande leda lill misstag, särdeles som man dervid har svårt att åt principen gifva den allmänlighet, hvaraf i tillämpningen göres behof; och med afseende härå synes försigtigheten tala för uteslutning af omförmälde moment. Ehuru dessa anmärkningar ej äro af någon mera genomgripande vigt, utgöra de likväl hinder för Utskottet alt understödja ifrågavarande nådiga förslag i sin helhet.
Lappmarkerna inom sig dölja rika frön till en framtida utveckling och uppblomstring, är kändt. Med den ringa befolkning de relativt till arealen nu ega, hafva de dock redan i betydlig mån medverkat till de sydligare länens förseende med ladugårdsprodukter af allahanda slag, och under vissa år, då lyckliga omständigheter förekomma frostskador, gifva de, äfven i spanmålsväg, en ganska rik afkastning, hvarförutan de inom sig sluta de betydligaste och ännu mest otillitade skogstillgångar. Att för Lappmarkernas utveckling något bör göras, torde derföre vara utom allt tvifvel och för ett sådant ändamål torde i första rummet böra sättas lättade kommunikationer; ty huru det än är, så blir dock alltid det lättade tillfället till beröring i industrielt och merkantilt hänseende den hufvudsakliga häfstången till en befolknings förädling, helst då vid sidan deraf sättas ändamålsenliga åtgärder till befordrande af en allmän folkupplysning. Bland Lappmarkerna intager den. s. k. Åsele Lappmark ett framstående rum. Denna ort har från äldsta tider tillbaka haft en ganska betydlig beröring i handelsväg med den öster derom liggande kusttrakten, både inom Wester-Norrlandsoch Westerbottens län, men den hufvudsakligaste beröringen måste dock naturligen ega rum med kustlandet inom sistnämnda län, dit Åsele Lappmark i administrativt hänseende hörer. För underlättnad af denna beröring har också ett vägsystem blifvit uppgjordt, afseende att underlätta trafiken mellan Umeå, residensstaden i Westerbottens län, samt Åsele Lappmark, och i sådant hänseende har redan väganläggning blifvit påbörjad ifrån Umeå till Örträsk, afseende att fortsättas derifrån till Fredrika kyrka och vidare till Åsele, för fortsättning af hvilken väg också Kongl. Maj:t i sin nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof föreslagit ett anslag af 20,000 Riksdaler Riksmynt. Af lika stor vigt är äfven tvänne andra vägar, nemligen från Åsele till Dorothea kyrka, samt en annan från Åsele till Wilhelmina kyrka, i kostnad beräknade, den förra till 61,000 och^den sednare till 66,950 Riksdaler, allt Riksmynt.
St:s underd. skrifvelser till K. M., nemligen: N:o 52, ang:de uplåtelse åt Jönköping af plats till skolhus å f. d. fästningens mark; N:o 53, om 1849 års revision af Statsverkets m. II. fonders förvaltning; N:o 54, ang:de bchöfvandes undsättning i missväxt-år; N:o 55, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om kurhns-afgiften; N:o 56, ang:de föi ändringar i afseende å inrikes brefvexlingen; samt N:o 57, ang:de grunderne för val af Revisorer till granskning af Banko-diskontens räkenskaper. Öpnades Hrr Elektorers listor vid val till återbesättande af ledigblifne platser i nedannämnde Utsk.; och befunnos dertill utsedde i: Den 10 April f. m. 423 Constilulions-Utskottet: efter N:o 245. Frih. Lagerfelt, Israel Carl Adam; N:o 3. Frih. Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer. DcvillningsUtskottet: efter N:o 393. Frih. af Schmidt, Carl Johan Georg; N:o 2227. Hr dorchimont, Wilhelm Albrekt. Allm. Desv.- o. Ekon.-Utskoltel: efter N:o 140. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus; N:o 1959. Hr von Kramer, Anders Robert. Riddarhus-Ulskotlet: efter N:o 1318. Hr Stjerneld, Fullm. Gr. Wrangel, Fredrik Ulrik; och N:o 1789. Hr Ridderhjerta, Fullm. Frih. Leijonhufvud, Axel Hjalmar; N:o 343. Frih. Nauckhoff, Magnus Otto; och N:o 2025. Hr von Heidenstam, Johan Fredrik. öpnades jemväl
Ständer uppgjorda statsreglering och gällande författningar, samt speciell efter Kongl. Maj:ts för särskilda fall meddelade nådiga föreskrifter. Utom detta åligger Kongl. Stats-kontoret, på sätt den för verket den 16 Maj 1856 utfärdade instruktion utvisar, befattningen med statsverkets ordinarie spanmålsrörelse, redovisningen för de till undsättning vid missväxtår anslagna medel, den summariska kontrollen öfver indrifningen af krono-uppbörden och derå uppkomna restantier, äfvensom inseendet öfver Karta-sigillata-verket, Våg-staterna i Fahlun och Avesta samt Myntoch Kontroll-verken. Specielt sker redovisningen genom Verkets protokoller, registratur, special-stater och memorialböcker, Kongl. Ränte-kammarens hufvudbok, jemte rikshufvudboken, hvilken sednare upptager kronouppbörden på det hela och innehåller sammanfattade redogörelser ej allenast för Kongl. Stats-kontorets, utan äfven för öfriga verks och inrättningars förvaltning af allmänna medel, såväl tillhörande riks-staten, som anvisade till föremål utom densamma. Kongl. Ränte-kammarens för revisionsåret upprättade hufvudbok, som utan anmärkning blifvit i Kongl. Kammar-rätten granskad, har icke eller föranledt till någon erinran af Revisorerne, hvilka, lika med föregående Revisorer, anse sig böra uttala ett erkännande af den synnerliga ordning och noggrannhet, hvarmed ej mindre nämnde hufvudbok, än ock Kongl. Stats-kontorets öfriga räkenskaper befunnits vara förda. § 2. Hänvisande till den redogörelse, som uti föregående revisionsberättelser blifvit meddelad, rörande fortgången af det arbete, Kamereraren i Riksboksluts-kontoret Jonas Theodor Spongberg erhållit nådigt uppdrag att utföra, nemligen upprättandet af förslag Bil. Litt. A. till 1863 års revisionsberättelse, angående statsverket, sid. 5. Sammandrag öfver samtlige i 1861 års rikshufvudbok ingående medel. Debet. Ingående balans'. Kontant behållning Inventariers värden Behållning af spantnål Dito af bergseffekter Utlånta medel Utestående kronouppbörd:
Bros uppförande derstädes bl ifver för efterkommande mångdubbelt kostsam, örn ickealldeles omöjlig att verkställa, deremot får jag vördsamt protestera. Häruti förenade sig Herr Bergs-Rådet af Robson. 'Änkom till Exp. Utsk. d. 20 April 1829. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition om Anslag till förmon för Undervisningsverken i Riket. Tili Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens gemensamma utlåtande hafva de respective Riks-Stånden behagat öfverlemna en från Kongl. Maj:t till Rikets Ständer, under den 27 sistförflutna Februarii, aflåten Nådig Proposition, angående tillökade Anslag för Under» Stats-samt Allm.Besv.o.Oec.-Utsk. Uti. N-.o 10'. 37 visnings-Verken i Riket. (Se Bihanget till Riks* Ståndens Protocoll, lia Samlingen, 2:a Ban^ det, N:o 59.) I sammanhang härmed hafva med Utskotten blifvit communicerade följande, af den Nådiga Propositionen föranledda yttranden, nemligen:. Inom, de( Högvördigä Preste-Ståndet;■ 1:0 Af Herr Professoren Liedbeck, som upplyst, att de tre yngsta Piofessorslöneme vid Universitetet i Eund, ehuru ämnade att ökas till 300 Tunnor Spannmål, ännu icke utgöra mer än $50 Tunnor hvardera, samt att dessutom icke vid Eunds, såsom vid Upsala Uni4 versitet, löner för Professores emeriti finnas att tillgå, hvilken brist i betydlig mon dertill bidrager, att de yngste Professorer på förra stället i inånga år mäste tjena utap Professorslön; 2:o Af Herr Professoren Geijer, som yttrat den önskan, att Utskottens uppmärksamhet måtte fästas på ringheten af de nu till Universiteten i Riket föreslagne medel.
Hvad, som tyvärr är ett factum, hvilket blott kan beklagas men ej förnekas, är del allmänna och svåra missbruk, som här i landet eger rum, med afseende å bränvinets begagnande; och att förekomma, eller åtminstone förminska delta missbruk, utgör derföre också ögonmärke! för alla våra åtgärder i förevar:de ämne. Man mäste likväl vid behandlingen af denna fråga alltid ihågkomma, att det ytterst är d. v. s. dryckenskapslasten, konsumtionen, sora skall inskränkas, och att allt hvad man i sådant ändamål stadgar i afseende å ‘produktionen, endast kan hafva en medelbar verkan. I valet af medlen härför, eller för att hejda en omåttlig konsumtion, kan det visserligen tyckas, som vore det aldra enklast, hvilket också af en värd talare nyss blifvit förordadt, att ali konsumtion förhindrades, genom att rätt och slätt förbjuda all försäljning och all tillverkning af bränvin, utom för medicinska och teckniska behof. Denna utväg har den förtjensten att vara mycket enkel, men alt den är lämplig, eller skulle leda till ändamålet vågar jag betvifla. Man måste nemi. väl besinna, att alla sådana föreskrifter hafva sina gränser, hvarutöfver de omöjligen kunna utföras, och jag skulle väl kunna säga ej kunna tålas. Huru skulle det gå tror man, ifall vissa rent menskliga behof och önskningar, såsom t. ex. tal och sammanlefnad skulle förbjudas! Men utom dylika, i sjelfva menniskonaturen nedlagda behof, finnas äfven en mängd föreställningar och vanor, så djupt rotfästade hos menniskan, alt hvarje försök alt på en gång och med magispråk förvisa dem, hör till det omöjliga. Jag behöfver säkerligen icke i det afseendet upräkna några exempel, ty jag förmodar, att det icke kan finnas någon, som vill bestrida sanningen häraf. Afven då vanorna åro af skadlig beskaffenhet, såsom bränviusförtärandet otvifvelaktigt är, eger samma förhållande rum, nemi. att de icke på en gång kunna afläggas; eller genom yttre tvång förhindras, och hvarje våldsamt försök i den vägen, skall alltid visa sig vanmäktigt, samt endast medföra den demoraliserande verkan som alltid åtföljer lagar, hvilka trotsas eller kringgås.
Eric XIV befriade för en Grefve 3 för en Friherre 2 och för en Adelsman 1 Sätesgård från Rusttjenst och Skatt. Sigismund utvidgade år 1594 denna frihet till alla Adeliga Slott och Afvelsgårdar. Konung Carl Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. IV Band, 17 Den 21 Maji e, m. IX bestämde att Säterifriheten borde sträcka sig en mil kring sätesgården. Detta district kallades fredsmil, hvaraf Rå och Rör uppkommit. Jordeboks Räntepersedlarne utgingo kanske någon gång af Fräket, men aldrig af Säterier. Hvad Hemmantalsräntan angår voro Säterierna befriade från Byggningshjelp och dagsverken (Kongl. Förordningen den n Februarii 1594$ för skjuts och gästning, Förordningen den 7 Februarii 1615). Likaledes voro Säterier befriade från 2 delar af Tionden. (Se Riksdagsbeslutet 1600 och Adelprev. J617, 43 §•). Lagmansoch HäradshöfdingeRäntan samt Tingsgästningspenningarne (Se 1604 års Riksdagsbeslut) jemte Bevillning (Se RiksRåds Br. till allm. 1526 Ad. Vid början af löootalet underkastades Sä> terierne endast följande onera, Kyrkooch Kyrkogårds-, Socknestufvaoch Fattigstuga samt Brobyggnad och vägrödning jemte Skallgång. Prestetionde i frågaställdes länge och 1600 års Riksdagsbeslut säger, att Prester och Adel bora sig derom förena. Några Säterier äro underkastade Knecktehåll, nemligen sådana hvilkas Säterifrihet var tvetydig när In« delningsverket gjordes. » Rå och Rör är sådan Frälsejord, som lig - Den 21 Maji c. fril 259 ger inom Sätesgårds gamla gräns. Genom *638 års stadga och Förklaringarne deröfver, af 1678 och 1681 fastställdes Säterifrihetens gräns till de Frälsehemman med deras Torp, Adelsmannen ägde inom den Bolbyns enskild te ägor och Rågång der Säteriet låg, eller hvarå urminnes häfd kommit.
Härlörutan har Riksdagsfullmägtigen Bjerkander såsom skäl för sin begäran, att halfva summan måtte utgå såsom anslag, uppgifvit, att den ort, som af arbetet skulle draga nytta, vore en bland de i flera hänseenden mest vanlottade i riket, enär den, utom förenämnde odugliga mader, till större delen bestode af mark, som, i anseende till sin steniga beskaffenhet samt gränsande till de sorgligt bekanta Svältorna, med otrolig ansträngning måste odlas, för att frambringa några skördar; att arealen till hvarje hemman vore ytterst inskränkt; att skattebördorna vore, jemförelsevis med andra hemmans, tryckande; att fullkomlig brist på skog förefunnes; och slutligen att tillfällen till binäringar saknades. Vid underdånig föredragning, i sistlidne Mars månad, af en utaf åtskillige hemmans-innehafvare inom Frökinds och Wilske härader af Skaraborgs län samt Göseveds härad af Elfsborgs län till Kongl. Majt ingifven, af kartor och kostnadsförslag åtföljd ansökan i fråga om statsbidrag till den ifrågakomne sänkningen af Lida-ån, har Kongl. Majit, som inhemtat, att denna fråga till följd af enskilde motionärers hemställanden komme att utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, i nåder förordnat, att de till ärendet hörande handlingar, jemte en af flere jordegare till Kongl. Majit inlemnad protest mot företagets utförande, skulle Stats-Utskottet tillställas, för att vid äimidets handläggning vara att tillgå. Af dessa Utskottet sålunda tillställda handlingar inhemtas, att sistlidet år till Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader ingått handlingar, rörande tillämnad sänkning af vattenytan i Lida-ån, men att, som vid deras granskning förekommit åtskilliga anledninga?
Visserligen inser jag icke den absoluta svårigheten att öfverflytta faslighetsbelåningen ifrån Banken lill Riksg.- cont., ehuru jag ingalunda finner lämpligt eller rättvist att ens sätta i fråga, det Bankens tjenstemän, försedde med ordentliga fullmakter, skulle kunna, mot deras vilja, tvingas att öfvergå lill tjenstgöring inom ett annat verk; men det är dock en småsak i fall man skulle finna af särdeles vigt all öfverflvttningen ägde rum, att bevilja nya löner för de dertill hehöflige tjenslemännen. Dock tror jag, lika med Hr Rosenblad, alt af allt detta blefve icke annat resultat, än att bilda en ny Bank i Riksg.cont., hvarmed jag icke ser det ringaste ändamål vara vunnet. Helt annat hade det varit om Ständerne vid denna riksdag funnit lämpligt att bilda en rikshypotheksförening i Riksg.cont., och att som fond för denna inrättning på densamma öfverflytta fastighetsbelåningen. Della skulle jag måhända hafva ansett sora en åtgärd af vigt och värde, men alt endast fråntaga Banken dess fonder och .rörelse, för alt öfverflytta denna i samma form på ett annat verk, sorn skulle bedrifva hela circulationen med Bankens mynt, dertill finner jag icke den ringaste anledning, hvarföre jag äfven afstyrker della förslag. Jag tror äfven, att det kan vara af nytta för Bankens lånerörelse i andra grenar, att den s. k. vigilancen, som omfattar fastighetsbelåningen, blir inom samma verk och bedrifves af personer, som äro i tillfälle alt granska de erbjudande säkerheterne. Jag tillslyiker alltså Utsk:s hemställan. Hr Skogman: Jag instämmer med de ledamöter, som föreslagit fastighetshelåningens öfverflyltning ifrån Banken till Riksg.- cont. Efter min tanka kan verkställigheten häraf icke vara förenad med särdeles svårigheter, derest R. St. äro nog förståndige att icke ingå i några detaljbestämmelser, utan öfverlemna åt Fullmäktige i Riksg.cont. och Banken att derom öfverenskomma.
Sedan detta ändamål blifwit wunnit, torde odlingen alldrig inträffa, isonnerher dä hwarken answar eller borgen är bestämd för den, som genom sitt föregifwande att wilja odla en wist trakt, stört en annan i desi äganderätt, och således af andra dolda anledningar åtkommit en annans egendom. Da en sa »vidsträckt förmohn tillägges nägon i anseende till desi odlingsbara mark, som kan wara af wakten öfwerswämmad, och sädant säkerligen skulle ske med afseende pä Statens och det Allmännas basta, för att genom flere odlade fält erhälla en större tillgäng pa födoämnen, hwarigenom folkökningen ffulle kunna befordras, sa anser jag det wara en fölgd, att det blifwer ett aliggande att fullgöra hwad man ansedt ock föregifwit '.Vara skälet för ett Wattenwerks förstörande pä ett eller annat sätt, ty i annat fall blifwer förlusten gifwen för den, somdlifwit fräntagen sin Lagliga näring, utan att den wäntade fördelen för Staten och Riket någonsin inträffar, och winsten kunde möjeligen endast blifwa hss Speculanten, som welat undanrödja en annans Wattenwerk, till egen fördel och möjeligen till sin mannes undergång, t synnerhet om de» af Syne-Rätten - lZ54 Den r8 Julis. ten efter gangbara priser i Orten, bestämde ersätt, ning inträffade till exempel för Bruks, egendomen, under en mindre gynnande Conjunctur, och ett för, sämrat mynt, som ty wäro, dageliga erfarenheten bewisar kunna handa.
Kapitalisten vore således i förra fallet belastad med 5 procents bevillning, men i det sednare alldeles skattfri (33 § 2 morn.). Af rörelse, näring eller yrke utginge i allmänhet 2V2 procent; men af läkare, så vidt deras inkomst härflyter af praktik utom tjensten, med flere, endast 2 procent (8 §; 10 § 3 morn.). Af embetsoch tjenstemän ulgjordes bevillningen med 1 procent, men för inkomst, understigande 1,800 R:dr, utginge hvad man kallar regressiv-afgilt, slutande med V3 procent för inkomst af 300 R:dr (2 § 1 morn.). En ännu större ojemnhet vore en följd af minimi-afgifterna för vissa näringsgrenar och yrken. Dessa afgifter syntes vara alldeles godtyckliga och någon gång 6 flevillnings-Ulskotlels lielänkande M 20. halva berott af tillfällig gunst eller ovilja för vissa klasser. Man hade eljest svårt att förklara, hvarföre t. ex. i Stockholm och Göteborg bevillningen för en gross handlare stadnade vid dä R:dr och för en annan handlande vid 30 R:dr, under det en biljardegare måste för hvarje biljard erlägga H2l2, 75 eller minst 50 R:dr [9 och 10 §§), eller hvarföre en l:sta klassens klädmäklerska eller månglerska skulle erlägga minst 57V2 R:dr (10 § 1 morn.). Om minimi-afgifternas olämplighet vore dock så ofta och så mycket ordadt inom och utom Riks-Ståriden, att Kommillerade till hvad redan blifvit yttrad t endast ville lägga den anmärkning, att minimi-afgifterna i vissa klasser, likasom minimi-tarifen för uppskattning af hemmansvärden inom de särskilda länen, icke sällan af dem, som vid laxeriogarne egde mesta inflytandet, syntes hafva blifvit ansedda såsom de gränser, öfver hvilka man ej bchöfde eller kanske i vissa läll ej borde taxera någon.
Detta skulle tvifvelsutan jemväl bidraga till försvårandet af entreprenaders ingående, och enda sältet att afhjelpa detta hinder vore, enligt Rikets Ständers, förmenande, att föreskrifva, det entreprenör må kunna erhålla nedsättning i det bestämda häst-antalet i den mån diligens-inrättning eller ångvagn fyller behofvet för de resandes fortkomst. I öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit underdånigst yttradt, få Rikets Ständer hos E. K. M:t i underdånighet anhålla: dels att, med upphäfvande af Kongl. Kungörelserna den 18 Augusti 1819 och den 4 Maj 1852, stadgas måtte, att legati för gästgifveri-, håll-och reserv-skjuls vid gästgifvaregårdar, der den icke i följd af särskilda förhållanden är eller varder annorlunda bestämd, skall under alla lider af året utgöras, i stad, med en riksdaler och å lundel med åttatio öre riksmynt milen för hvarje häst, samt att legan för kungs och krono-skjuts skall, jemväl under alla tider af året, erläggas med åttatio öre riksmynt milen för hvarje häst; dels ock alt följande förändringar och tillägg i Kongl. Cirkulär-brefvetfden 2 Augusti 1844 mätte i nåder föreskrifva^. l:o Till åstadkommande af friare täflan vid entreprenad-auktion bör Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillse, dels huruvida för entreprenör, sorn icke sjelf är gästgifvare, tillfälle må kunna beredas att vid gästgifvaregården erhålla nödigt utrymme för hästar och formän, dels ock huruvida icke skjuts-stationer må kunna med eller utan förening med gästgifveri till annat tjenlig!, ställe förflyttas; äfvensom på Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes pröfning må vara beroende att, om anledning dertill förefinnes, låta flera gästgifverietpå en gång till samma entreprenör eller btflag utbjudas. 2:o Genom den i mom. 2 af högstberörda Nådiga Cirkulär-bref anbefallda under sökning bör af nästföregående års dagböcker utredas: a)