Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hoppas genom det föregående hafva ådagalagt orättvisan af att pålägga kronouppbördscommissarierne större andel än Stockholms stads öfrige innevånare uti de summor, hvilka årligen utgå till fattigförsörjningen inom hufvudstaden, och att jag således ej behöfver ingå i vidare vederläggning af den utaf Hr af Harmens afgifue reservationen, likasom jag ej eller anser nödigt till vidare besvarande upptaga Hr Frih. Oxenstjernas reservation, enär Hr Frih. icke till stöd för densamma anfört något skäl, utan anhåller jag vördsamt, alt R. o. Ad. måtte bifalla det ifrågavar. betänk. Hr Printzenskjöld: Som skäl för afstyrkande af bi fall till Utsk:s förslag i nu föredragna punkt, har Frih. Tersmeden anfört, dels att han icke insåg behofvet af någon tillökning, 12S Den 5 Februari e. ns. förmodligen emedan lian anser, alt de kostnader, som med indrifningen af restantier inom hufvudstaden äro förenade, vore så högst obetydliga, dels ock att derigenom den inkomst för de fattige, som dem genom dessa böter tillskyndats, skulle förminskas. Jag ber då att först få fästa uppmärksamheten derpå, att uppbördscommissarierne icke gerna kunna, och att man icke eller med något slags fog af rättvisa kan fordra, att de skola sjelfve verkställa den indrifning af restantier, som måste äga rum, helst de af andra vigtigare embetsgöromål äro till så beskaffade åtgärders vidtagande förhindrade. Vid sådant förhållande återstår för dem ingen annan utväg, än att vid en sådan indrifning begagna biträden. Frih:n vet troligen, lika väl som jag och öfrige Husets ledamöter, att uppbördscommissarierne icke hafva det ringaste bidrag till aflöning åt dessa biträden och måste sålunda bekosta dem af enskilda medel.
studier af flerehanda slag, o c h helt visst var det just detta, som bibehöll sinnets spänstighet och ingöt i själen friskt m o d o c h lif under de allvarliga sysselsättningarna, hvilka eljes så lätt göra lynnet missmodigt. Ännu en sak! Låt den dyrbara tiden sä litet som möjligt användas till visiter o c h bjudningar, ty det finnes väl knappast någonting mera själsoch tidsödande. Låt verksamheten i det egna hemmet blifva det käraste af allt! Då skall det icke heller saknas förmåga att sköta det på ett tillfredsställande sätt. Gammal husmoder. Ej vill jag påstå, att jag är någon erfaren husmor, då jag ej har varit gift mera än femton må- nader, men jag kan väl ändock få tala o m för fru Betty, hur jag bär mig åt. För det första är jag en mycket lycklig hustru till den allra bästa bland männer, så har jag en liten treflig skrikhals till pojke o m fyra månader. För det andra har jag sex rum o c h kök samt en » vanlig » tjenstflicka. Af dessa rum begagna vi dagligen tre, nämligen matsalen, sängkammaren o c h min mans rum; men vintertiden elda vi i alla rummen för hvarje dag. För att så mycket som möjligt undvika den tidsödande damningen, sopa vi ej golfven utom vid kakelugnarne. Vi bruka i stället för hvarje dag torka golfven med en sorts grofva handdukar af juteväf, afsedda för det ändamålet. Med denna behandling af golfven blifva aldrig möblerna så dammiga, o c h ganska mycken tid inbesparas, derigenom att man ej behöfver vänta på, att dammet skall lägga sig. Klockan half 7 hvarje morgon stiger j a g upp, badar min lille pys, o c h, när han får somna igen, hjelper jag till med städningen. I de flesta fall har dock min snälla jungfru hunnit att städa slut, till dess jag kommer ut, så att j a g har god tid att egna mig åt man o c h barn till kl. 8, då min man går till sitt kontor. Under tiden då sängkammaren städas, brukar jag duka frukostbordet, och, när min man kommer hem till frukosten kl. half 10, är allting prydligt o c h ordentligt. Hvad menar fru Betty med » sin mans intress e n »?
St:r blifvit godkända, så att hvarken ökeeller Ränte-dagsverken, hvilkas utgörande innebär en för jordbruket tryckande tjenstbarhet, eller Hö och Halm, sorn vid de fleste Hemman icke utan afsaknad kan umbäras, eller Skogsproducter, hvilkas forsslande faller sig alltför kostsamt, blifvit bibehållne, utan desse persedlar förvandlade dels i Spannmål, dels i Ladugårdsprodueter, såsom smör, kött, fläsk och talg, i hvilka jordbrukets vanliga alster de mångfaldiga mindre dels styckade dels ostyckade Ränte-persedlarne, och deribland äfven kreatur, utom Får i ett enda Län, jemväl blifvit förändrade; men för öfrigt har, med afvikande från detta allmännare förhållande, vid de inom Länen föreslagne omsättningar, äfvensom hos Collegium vid Ränte-reductionen i ett Län, för BergslagsOrter, der Tackjerns-tillverkning utgör Hemmansägarnes liufvudsakliga näring, Tackjernet, dels måst såsom hufvud-r än te-persedel bibehållas, der den af Betänkande n. 5 ålder dertill varit antagen, och återstående räntan i penningar och Ladugårds-producter uppföras, dels ock den gamla räntan, der andra persedlar deri ingått, hufvudsakligen i Tackjern omsättas, på samma sätt, som skälspäck och fisk naturligtvis utgör en större del af nya räntan å SkärgårdsHemman, hvilkas förnämsta afkastning från hafvet hämtas. Och uppgå de i samma ränta således föreslagna persedlar, inom ofvannämnde r8 Län, till ett antal af 12 stycken, nemi. Spannmål, Smör, Fläsk, Kött, Talg, Får ? Strömming, Torrfisk, Skälspäck, Tjära, Tackjern och penningar.
Sedan man likväl gifvit dem eli sådant privilegium, är nu fråga dels om Privatbankerna förorsaka en sådan skada, att man bör genom en summarisk åtgärd afklippa dem äfven med fara all råka in uti andra äfvenlyrligheter, eller om de skola biheliållas. Della måste till en stor del bero på det Ullål. ang:de lag för Privatbanker, hvilket de sammansatta Bankooch LagUlsk:n komma att afgifva, hvarföre jag, i likhet med Hr von Hartmansdorff, tror alt upskof har myckel skäl för sig Jag beklagar, och tror ali jag hår skäl dertill, att Utsk. icke lemna! en mera uplysande faetisk utredning i denna fråga, utan endast stannat vid ett resonnemang på summa 16 rader, hvilket synes mig vara nog knapphändigt. Det förekommer mig äfven, om det tillåtes mig säga, till en viss grad förundransvärd!, dels att Regeringen icke har lemna! R. St. någon vägledning i denna fråga, icke gjort nånö! förslag eller någon faetisk utredning af de förhållanden i hvilka Filialoch Privatbankerna stå till hvarandra, dels ock, alt icke någon af de Konungens Rådgifvare, som hår hafva säte och slämma, äro närvande, för alt yttra sig i ett så vigtig! ämne, och hvarigenom R. St. hade kunnat någorlunda på förhand erhålla kännedom om den nuvarrde Regeringens tanka i denna fråga. iNu kan det hända, att R. St. fatta beslut, som blifva föremål för Regeringens ogillande, då man likväl torde hafva varit villig att rätta sig efter Regeringeps önskan, om man om densamma erhållit uplysning. Till följd af alla dessa omständigheter, nemi. sakens egen natur, den obetydliga utredning i ämnet Utsk. lemnat, frånvaron af Konungens Rådgifvare, anser jag det vara stort skäl, att låta ifrägavar. -de fråga hvila,- tilldess att det från de sammansatta Utskin väntade Betänk, inkommit. Jag anhåller i likhet med Hr von Hartmansdorff om propos. härpå. Frih. Raab, Adam Christian: Den siste värde talaren up kom något sent under debatten, för att erfara hvad som under densamma egt rum.
St. JYs 64, Lill. B. lan salpeterhjelpen, beräknad i penningar efter kronovärdi, ocb densamma, förvandlad efter markegång, utgör, Utskottet får tillstyrka Rikets Ständer, besluta, att för den minskning, som Militie—boställs—kassan, Wadstena Krigsmanshus-kassan, Invalidhus-fonden, Hospitalerne ocb Tryserums sockens fattige få i sina inkomster vidkännas genom ifrågavarande förändring i salpeterhjelpens beräknande, någon ersättning icke dem tillkommer, samt att i följd deraf de kontante förslagsanslagen, de tre förstnämnde fonderne vid sistlidne riksdag i ersättning för mistade indelda räntor blifvit tillagde, komme att minskas, utfördt i runda tal, för Militie—boställs-kassan med ISO R:dr, för Wadstena Krigsmanshus-kassan med 600 R:dr och för Invalidhusfonden med 60 R:dr. Stockholm den 2 Mars 18S4. (Litt. B. Bergslag in natura leverera eller Qvarnlulls-kolen, dels Ank. till Exp.-Utsk. d. 7 Mars 1834, kl. 11 f. m. Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition (M 9) till Rikets Ständer, angående nedsättning i Kopparräntan å tillverkning arne vid Stora Kopparberget, samt i anledning af å nyo väckta frågor, dels om upphörande af allmogens inom vissa trakter af Kopparbergs Län skyldig het att till Stora Kopparbergs Hemmansränteoch Mantals ock om upphäfvande af öfrige, åt Stora Kopparbergs Bergslag och Hytte-egare, tillerkände privilegier och särskilda förmoner.
Men att därför vilja underskatta den pedagogiska teoriens betydelse, är enligt vår bestämda öfvertygelse en mycket skadlig ensidighet. Hvilken konst har icke sin teori, hvarförutan den i själfva verket vore blind i sin utöfning? Undervisningen är en konst i alldeles samma bemärkelse som läkekonsten. Att det nu fordras anlag och praktik för att blifva en duglig läkare, utesluter det den medicinska vetenskapens oundgänglighet? Eller tror man, att man mera i blindo kan utveckla själar, än böta kroppar! Den praktiska människokännedom, öfver hvilken läraren behöfver förfoga, måste vinna fasthet genom vissa psykologiska vetenskapliga insikter, särskildt inom barnpsykologien. Undervisningen måste ock stödjas af en vetenskapligt fast insikt om dess mål och uppgift; det behöfves sålunda, så att säga en undervisningens filosofi. Och slutligen hvarje konst har sin teknik, som icke blott kan praktiskt inöfvas, utan och delvis inlaras genom allmänna regler. Att i sistnämnda hänseende gå till undervisarens kall utan att hafva studerat lagarne för dess teknik, är lika oändamålsenligt, som det vore af en målare eller bildhuggare i våra dagar, att börja sin konstproduktion utan att på något sätt taga ledning af den redan försiggångna konstutvecklingens tekniska upptäckter. Man förbiser blott på det pedagogiska området sanningen häraf därföre, att hvar och en under sina egna skolår liksom på köpet fått något med af den pedagogiska traditionen. Svtnsk Tidskrift 1891. OCKSÅ EN SIDA AF LÄROVERKSFRÅGAN. Alla dessa sidor bör nu ingå i den pedagogik, som de blifvande lärarne böra studera. — Möjligen försöker någon svara oss, att en sådan pedagogik finnes icke till dato. I fullfärdig form finnes den icke, det är sannt: det finnes öfver hufvud inga afslutade eller fullt färdiga vetenskaper. Men det finnes en aktningsvärd skatt af pedagogiskt vetande och tekniska iakttagelser på undervisningens område. Skada blott, att denna empiriska vetenskap alltför ofta låtit för mycket påverka sig af de gällande filosofiska systemernas begreppsbyggnader och därigenom kommit i vanrykte hos ett ofilosofiskt tidehvarf. Men denna filosofiska tvångströja kan man afkläda pedagogiken, och då skall återstå en ovärderlig skatt af erfarenhetsvisdom.
När kommer en oxe in i ett tafvelgalleri? – När man släpper in honom, svarade han helt obesväradt och var igen bakom mig med paltån. Jag hade ingen fullmakt att betala taflan, hvarför jag frågade om han ville vänta med betalningen, tills jag hann hem. – Ja, sade han och log, – det blir väl inte fråga om något honorar? – Hvad är det för slag? – Det är latin, sade han och följde mig till dörren. – Nu frågar jag mitt herrskap, äro inte konstnärer ett konstigt folk, kanske? MOT HEMMET. Ett halfglömdt julminne. Skolan slutades med luciefest och stearinljusillumination, betygutdelning och en bedårande stor känsla af frihet för en hel månad framåt. Jag hade dagen förut gjort mina julklappsuppköp med ett allvar som om det gält summor i mark i stället för penni, jag hade tio gånger tänkt öfver om mamma hade större behof af en penntorkare än af en pepparkaksform, om pappa hällre for genom sin glesa lugg med en hornkam än med en af guttaperka, och om älsta syster satte mera värde på en almanack än på en stenkolsbrosch. Sist fattade jag mitt beslut; min lilla julklappskassa förslog utmärkt trots sin anspråkslöshet: mor fick penntorkaren, far hornkammen och syster en almanack. Jag hade dessutom några kommissioner hemifrån, men de hade bara pliktens biintresse. Mitt största nöje var sedan att göra rum för min packning i Valkola-Mattis släde och att planera afresan med Matti själf till i morgon bitti före soluppgången. Jag var på benen så tidigt att ingen ännu tändt ljus i huset, jag gjorde de sista förberedelserna för afresan och gick till skolan en god timme innan det bestämda klockslaget för luciefestens början. Det var glädjen, som dref mig så obarmhertigt ut i vintermorgonen, och jag blef icke ensam om att vänta på skoldörrarnas öppnande. Tolf eller femton andra otåliga och frusna pojkar stampade jämte mig på trappan utanför skolan i den smällkalla, stjärnljusa morgonen.
Utsk:ts förslag. Tillkännagafs, att PresteSt:t, med ogillande af Utsk:ts förslag, godkänt §:n, sådan den af komiterade föreslagits, samt att BorgareSt:t antagit §:n, enl. Utsk:ts förslag, med införande af dessa ord: »för fastighet eller inkomst till allmän bevilln. taxerad» i st. f. orden »för inkomst af fastighet, näring, lön eller pension till allmän bevilln. taxerad.» Hr von Koch: Såsom mig synes, innefattar den förän dring, som Borgare-St:t gjort, en förbättring i redaktionen, och jag skulle således anse lämpligt att Borgare-St:s inbjudning antages. Men i denna § förmodar jag att Utsk:t icke erinrat sig ett förh:de, som för närvarande eger rum och hvarpå upmärksamheten blifvit fästad under öfverläggning rör:de bev.stadgan. De vid K. M:ts beskickningar hos utländska makter anställda personer äro underkastade bevillning för hvad de af Svenska statsverket upbära. Vid behandlingen af bev.förordningen blef uttryckligen sagdt, att de icke skulle erlägga bevillning för hvad de upbära af Norska staten. Det blef också infördt i det nu antagne förslaget till mantalsoch skattskrifning, att hädanefter skola alla dessa personer mantalsskrifvas i S:t Nikolai församling och der taxeras till bevillning för den del af lönen, som de upbära af Svenska statsverket. Detta är i öfverensstämmelse med praxis. Deremot har det icke varit praxis, att de taxerats till kommunal-afgifter här i Sverige. Detta förhållande har förmodligen und - 104 Den 5 Oktober e. m. gått komiterades och Utsk:ts upmärksamhet, annars är jag öfvertygad att stadgandet icke fått denna lydelse, hvarigenom dessa personer, som måste anses hafva hemvist här, skulle vara underkastade kommunalutskylder i Sverige.
På grund af allt detta yrkade motionären-: »att löneregierings-nämnderne skola låta sig synnerligen angeläget vara, att söka åstadkomma löneförbättring för Komministrarne och deras vederlikar och i främsta rummet söka bereda dem befrielse från den dem så hårdt betungande byggnadsskyldigheten;» samt »att vid bestämmandet af Komministrarnes löner tillbörligt afseende skall fästas på deras olika utsigt lill befordran i olika stift.» Pehr Eriksson från Wermlands län , likaledes uppkallad af den från ortens innevånare afgifna adress': att uppmärksamhet borde egnas å de särskilda omständigheter, som vid Komministrarnes och deras vederlikars lönereglering borde tagas i betraktande, samt yrkat »att vid betämmandet af löner åt Komministrar och deras vederlikar, ett tillbörligt afseende skall fästas äfven på deras olika utsigt till befordrani olika stift;» samt Komminister Åsbrink: »att alla komministers-beställningar i sådane pastorater, som hafva blott en kyrka och en folkmängd under 1,000 personer, skola vid inträffande ledighet blifva obesatte, till dess Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hörande, varit i tillfälle att pröfva och besluta, om de skola indragas eller återbesättas.» De af Matts Pehrsson och Gustaf Bjerkander gjorda förslag till bestämmande af löneproportionen emellan Kyrkoherdar och Komministrarne äro i detta betänkande redan under första punkten omförmälde. 3G Allmänna Besvärsoch Ekonömi-UIskol tels Betänkande J\s lil. Vid granskning af ordalagen i denna punkt af det Kongl. Förslaget, har Utskottet kommit lill den öfvertygelse, alt några förtydliganden och tillagg till första momentet i samma punkt skulle måhända förekomma åtskilliga missförstånd och jemväl gagna till bevarande af löntagarens rätt.
Jag tror derföre, att derest det är R. St:s mening att beskatta den rörelse, som nu är i fråga, och hvilken ofta lemnar dess idkare större inkomst än den jordegendom han dessutom kan äga, så bör man också till ifrågavar. punkt foga det tillägg Hr Akerman föreslagit. Till följd deraf får jag således hemställa, det R. o. Ad. för dess del ville dertill lemna sitt bifall. ° O O Hr Akerman: Såsom ett ytterligare skäl, ber jag att till hvad den siste värde talaren anfört få foga den upplysning, att inom det län, hvars styrelse är mig anförtrodd, bedrifves hästhandel af en del hemmansägare på det sätt, alt de i Jemtland uppköpa hästar vid 1 å 2 års ålder, för att sedan de födt dem några år på sitt hemman, försälja dem nedåt landet. Somliga af dessa personer drifva dermed en ganska betydlig rörelse, så att den visserligen icke kan anses vara inskränkt till försäljning utaf egne och grannars hästar. Samme talare har yrkat, att den af mig föreslagna ändring måtte nu genast beslutas. Jag instämmer äfven deruti, och återkallar således min begäran om återremiss. Hr Munck: Jag ber Hr Akerman ursäkta att jag söker begagna mig af hvad han i sin första framställning yttrat, såsom, skäl för min mening, alt Ulsk:s redaktion är tillfylleslgörande. Hr Akerman - Den 8 April f. m. 81 man har sagt, att till följd af den redaktion Utsk. föreslagit, skulle inga andra hästhandlare blifva underkastade bevilln., än de, som idkade sådan handel blott och bart såsom yrke. Hade delta varit Utsk:s mening, så hade Utsk. naturligtvis just begagnat de der orden, blott och bart, eller också sagt: hufvudyrke. Då det ej så gjort, tyckes det vara klart att meningen alldeles icke är att inskränka beskattningen till dem, sorn idka hästhandel såsom hufvudyrke. Hr Akerman har i sitt sedriaste anförande yttrat att hästar uppköpas af allmogen i de norra provinserne och uppfödas för att åter försäljas.
D, Vid förnyad föredragning biföllos följande Lag-Utskottets Betänkanden, nemligen : N:o 29, öfver Motion om stadgande, att rättighet till återlösen af förpantad frälserätt må i visst fall upphöra; N:o 3o, angående väckt fråga om stadgande af urbotastraff för den, som falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår beskaffenhet, än att den förtjenar dödsstraff; N:o 3i , i anledning af gjord Motion, att Kongl. Förordningen den 13 Junii 1800 om städsel och lega af jord må utsträckas till arrenden af Stadsjord; N:o 32, öfver Motion om förnyande af Kongl, Kungörelsen den 27 Augusti 1823, N:o 33, i fråga om förhöjning i afgiften till kyrkan för förnyadt lägersmål; och N:o 34, öfver väckt fråga om granskning af alla de Lagförändringar, som utom Rikets Ständers samtycke blifvit uppgjorde> i synnerhet emellan åren 1786 och 1809. S, D, Vid förnyad föredragning af LagUtskottets Betänkande, N:o 44» i anledning Prof. Utdrag den 23 Mars 1829. 111 af Rikets Ständers Justitise-OmbudsmansEmbctsBerättelser oell Allmänna redogörelse för den sedan sista Riksmöte förflutna tid, biföllos 1. 4. 5, 6, 8, 9 och 12 punkterne, äfvensom Ståndet lät bero vid 2, 3, 7» !0 och 11 punkterne; hvarjemte Utlåtandet öfver de under N:o I—8 samt 17 och 18 å afgifven Förteckning upptagne, af Kongl. Majit med Dess Högsta Domstol, i egenskap af Lagförklaringar, sedan sista Riksdag i'Nåder utfärdade författningar och Rescripter gillades, och de Kongl.
L) - Idvad korst anAär förslaAet till visss förändrade föresdrifter i afseende lagfart oed inteednin», ansä^o IdöAste Domstolens fleste ledamöter siA döra, u^ä de ak Herr dustitise-Ltats-IVIinistern anförde sdäl oed i enliAdet med de Lsitzter, DöASte Domstolen vid AransdninA afförslaAet till n^ 6ivi1-DgA Aoddänt, i underdäniAdet tillst^rdt difall L nu ikräAadomne stadAsnden. dustitikk-Ilädet Ärd/e yttrade: "Dä ordet "ätdomstdandlinAar'" i l enligt mitt omdöme, utmärder iede allenast den ätdomstdandlinA, dvarä IgAfart södes, utan ood de dandlinAar, som styrds förre kAgrens ätdomst, sä att äfven dessa döra företes, sä vida ölverlätelsen sdall stä fast, men 5 deremot utmärder ett annat fordällande, sa att företeendet ak den dancllinA, dvarä lagfart är i fräAa, är ti1liäed1i«t kör att detr^A»a densammas AiltiAdet, anser jaA, för min del, en destämd stridiAdet lörelinnas emellan desse M:s nuvarande lidelse. Dör min del, tillst^rder jaA att i mä rediAeras sälunda: §. i.
Med lika mycket nöje sorn förundran finner jag de herrar, hvilka, då frågan förra gången förevar, godkände den behandling, sorn denna fråga fått inom Stockholms magistrat, och bär ifrågnvar. afgifter, nu instämma i en reservation, som är ganska olika med hvad detta godkännande innehöll. Denna reservation är byggd på den riktiga och sanna grundsatsen, att afgifterna för begagnandet af Stockholms broar och quaier skola till dessas underhåll användas, men till ingenting annat. Hela denna reservation är så grundad på rättvisa och billighet, alt jag Den aj Januari. icke kan linna huru de, som förut varit missbelåtne med algai den, såvida de icke vilja yrka en motsatt obillighet, nemi. den att utan ersättning få begagna Stockholms broar och qnaier, samt ålägga staden detta underhållande ulan all ersättning, såvida säger jag, som de icke yrka denna orimlighel, vet jag i sanning icke luiru de kunna vara missnöjde med hvad reservationen innehåller, hvarföre jag instämmer i Hr von UartmansdorlFs anhållan om prnpos. till bifall å förutnämnda reservation. Frill. Sprengtporten, Jac. Wilh.J
Du hade ställt till en utfärd. Alla k o m m o utom jag. Min m o r förbjöd mig — af intet annat skäl än att det gjorde godt att säga nej då o c h då. Älskade han, så eggades han blott af denna lilla m a n ö v e r! O lek — förbannad vare du s o m frestar naturen! När jag mötte dig nästa gång, var du så underlig. Mina tårar fröso invändigt. Jag öfverdref m a m m a s ord, o c h det blef, som o m vi båda funnit att det nu vore n o g. Endast i förseglade paket. Hnshållskaffe a 1,25 pr paket ä V » kg. Fint kaffe ä 1,50 » » Finaste kaffe ä 2, — » » Sedan såg jag dig aldrig mer. Mins du att detta var sista gången — o c h sådant var vårt af sked? — E n kväll, en natt därefter, då det blef m i g klart, att vi voro oåterkalleligt skilda, då det blef en lefvande sanning — försvann för ett ögonblick all förmåga att lefva. Jag hade lagt dödsverktyget o m m i n hals — det var nog allvar detta — omkring mig fanns icke en strimma af ljus. M e n samma kalla tanke, s o m sprungit fram, när jag velat gifva m i g åt lifvet, den ställde sig nu framför döden, o c h d ö d e n vek. Men den kalla tanken, den blef bofast i hjärtat, ett stelt förfruset något, s o m aldrig tinat upp. Många dagar senare. Nej — jag skall bekänna allt — jag härdar icke ut. Detta lif jag lefvat sista månaderna är ett brott m o t m i n make hvars minsta tank e jag äger. H u r skall det blifva n u? Ä r det slut m e d den lugna lycka, som synes m i g eftersträfvansvärdare än någonsin, när jag kanske står i b e g r e p p att förlora den. — M e n jag skall vara stark. Om jag dolde det, så skulle jag känna m i g så brottslig, att jag blefve sjuk — hvem vet — måhända gjorde m i g något illa.