Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans person eggade mig att tala, och min långa tystnad och ensamhet hvilade ut i detta samspråk med en gammal vän, efter hvilken jag nästan tyckte mig hafva längtat. Som om intet passerat från den dag, då vi skildes, och till den, som förenat oss, knöto vi samman tråden mellan det förflutna och det närvarande. Och mellan oss började den upplifvande lek, som ligger uti att vid ett glas vin blifva talför och meddelsam. Det är sant, att lifvet vidgat, omformat, utvecklat och kanske förhårdnat mycket af ungdomens lätta och kategoriska tankegång, men vi kände dock för en stund, att vi båda voro unga – eller det föreföll mig åtminstone, som om vi vore det – och det dröjde ej länge, förrän vi lämnade filosofins rymder och kommo direkt tillbaka till gamla Upsala. Och då stego minnena fram. Som vänliga kamratansikten le ur molnen af tobaksrök på ungdomens fester, som de le emot oss, färgade af bålens safter och det gula skenet från darrande gaslågor så logo också dessa minnen oss till mötes. De logo fram ur töcknet från de många år, som kommit emellan och skilde oss från den tid, då dessa minnen voro lefvande verklighet, och dö hade hela det varma, glada uttryck, som afståndet förlänar äfven de största vedervärdigheter. Vi hörde klang af ungdomssånger, sågo valborgseldarna blossa, värmdes af entusiastiska tal, logo åt kärlekens lycka – och förirringar, kände som varma handslag af vänner, hvilka länge sedan spridts kring Sveriges och världens skilda vinklar och vrår. Och öfver alltsammans sken som en evig vårsol, ljummande upp luften omkring oss, smältande gammalt agg och gamla missräkningar, så att grollet slungades bort, som när isflakarna fordom sköljdes ned under Islandsbron, följda af dånande jubelrop och ungdomens vårtankar. Vi bytte ut matsalen mot kaféet, och ännu räckte den besynnerliga förtrollning, under hvilken jag befann mig. Men plötsligt kände jag, att jag helt enkelt var trött. Det blef en paus i samtalet. Och denna korta tystnad var tillräcklig för att föra mig tillbaka i min föregående tankegång. Med ens syntes mig allting, som nyss varit så naturligt – främmande, underligt, nästan förhatligt.
Mod afseende härå anser jag mig böra föreslå, alt arfvodet vid de 5-klassiga skolorna höjes till 500 Rdr. samt vid de 3- och 2-klassiga lill 300 Iidr, för år räknadt, och hemställer jag derföre, — enär, und r förutsättning alt Halmstads läroverk uppflyttas bland de fullständiga och skolorna i Landskrona och Christinehamn utvidgas till 5-klassiga, enligt ofvan angifna grunder till arfvoden åt meranämndc öfningslärare vid dc lägre elementarläroverken skulle erfordras ett belopp af 15,700 Rdr. —- alt Eders Kongl. Majit täcktes göra nådig framställning om höjande af det nuvarande anslaget med ett belopp af 6,700 Rdr. 1 afseende å arfvodena för öfrige öfningslärare har jag ingen annan ändring Anslag till att föreslå, än att arfvode af -400 Rdr må anvisas åt en lärare i musik och sång vid Luleå elementarläroverk, och att, under förutsättning att Nyköpings och Halmvoilen ät ölstads läroverk blifva utvidgade, en arfvodesförhöjning af 100 Rdr vid det förra och ett' nytt arfvode å 500 Rdr vid det sednare läroverket årligen må för hvardera af i teckning. lärarne i musik och sång samt i teckning ä stat uppföras; utgörande behofvet i dessa hänseenden tillsammans 1,600 Rdr.
I Wed* se Trädvaror. Waxlju*; sc Ljus. I Wicker1, se Spanmål. Tullvärde. Banko. Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. R:«lr sk. r:st Wäfnader : halfsiden-, eller af silke, till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull, eller andra ämnen : alngods: R:dr sk. rist 8 — felb och pel uclie 1 skalp. i 16 10 * andra slag shawlar, shawletter och andra dukar, äfvensom genom fasonering 1 skålp. 2 24 12 till förkläden utmärkta tyger . ylle-, af ull allena, eller med blandning, till större eller mindre del, af bomull, lin eller andra ämnen, utom silke: 1 skålp. 3 2 32 — doffel, fris och frisad 1 skålp. 32 — 1 32 — filtar 1 skålp. 16 — 3 flanell 1 skålp. 36 — 1 32 — mattväfnad 1 skålp. 16 36 * pressduk , shawlar, shawletter och andra du1 skålp. 3 — 4 “ kar andra slag, ej specificerade: af ull allena: 1 skålp. 1 32 — 8 flerskaftade af ull, med blandning till minst hälften af bomull, lin eller 1 skålp. 2 1 3 andra ämnen, utom silke . Anm. Hallfylleväfnader, cj specificerade, sorn till iner äu hälften bestå af ull, lullbehandlas lika med de helylleväfnader, hvartill de närmast kunna hänföras 1 skålp. 36 39 T uUviU-de. Banko. Wäfrinder; ylle: andra slag ej specificerade: alngods: blandade med silke, tullbehandlas såsom halfsiden-väfnader. bomulls-: alngods: Qvantitet för tullberäkningen. Iuförselstull. franko.
Då ånyo föredrogs StatsUtskottets Memorial : 39t» Angående RiksStåndens 4-tde Hufvudtittel, fann Preste'tåndet för godt bifalla Utskottets nu afgifne förklaring,- öfver den af Preste^tåndet gjorda anmärkning, mot första Puncten af förra betänkandet, rörande de 70 tunnor Korn, sorn enligt Kongl. Brefvet d 9 Augusti 1756, äro GymnasiiRectorn i Götheborg på lön anslagne. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af StatsUtskottets förnyade utlåtande: Fröt. Utdr. d. 18 Aug. 1823. 717 N o 4°3> 1 fräga om sökt prolongation af Arrendet för Klabböle Laxfiske, fann PresteStåndet för godt, att på de af Utskottet nu anförda skäl, med frångående af sitt till det förra betänkandet lemnade bi. fall, gilla och godkänna hvad i detta sednare utlåtande blifvit framstäldt. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne StatsUtskottets förnyade utlåtanden; lN:o 395, Om reglering af allmänna indragnings staten. N;° 399> Om Lönetillökning för 13 Subaltern Officerare vid Skånska Dragonregementet. N:o 400, Om uppgift öfver hvad Staten påkostadt Götha Canal. N:o 402, Rörande Löneförbättring för de fyra ÄtatsSecreterarne. S. D. e. m. Wid ytterligare föredragning af Lag samt Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottens utlåtande: N o 158, I anledning af det återremitte. 7>ö Trot. Utdr. d. lfj Äng. rade betankandet om Mått, Mål och Wigt, beslöt PresteStåndet att, med bifall tfll Utskottens i detta ämne först afgifne betänkande, tillika antaga de i det sednare gjorde ändringar och tillägg. S. D. e. m.
På den af granit murade fotställningen, som var en kub med 10 meters sida, lästes i meterhöga bokstäfver den store medborgarens af glödlampor bildade namn, som syntes ända till Saltsjöbaden, på det hans dervarande vänner måtte kunna, äfven nattetid, förnimma, hvem som slutligen hade lyckats genomdrifva det stora företaget. Medan kaptenen berättade allt detta, femtio år efter sedan det skett, hade fartyget kommit ur kanalen och gått öfver större delen af den förtjusande Lännerstaviken, hvars vackra omgifningar till den grad hänryckte vår drömmande man, att han helt och hållet glömde Skurusund och dess bro, och detta så mycket mera, som fartyget gick, icke dit, utan in i ett nytt hål, visserligen icke med så höga stränder, som det vid Moranedet, men deremot så mycket längre. Der funnos slussportar, hvilka för tillfället dock stodo öppna, då det derstädes sakta rinnande vattnet förrådde en källa, som gerna icke kunde vara någon annan än Mälaren. Under en ständigt växande förvåning öfver allt detta, började vår man dock ana, att fartyget gått in i den för femtio år sedan mycket omtalade farleden genom Hammarbysjön, och skulle han just fråga kaptenen huru allt detta hängde rätt ihop, då fartyget, väl utkommet på Jerlasjön, nästan ögonblickligen stannade vid en knyck, hvarvid alla passagerarne tumlade om hvarandra. En förskräcklig oreda uppstod nu ombord. Alla, troende att fartyget stött på grund och genast skulle gå till botten i den djupa sjön, skreko öfverljudt: vi drunkna! vi drunkna! medan kaptenen, stående på kommandobryggan och lugn, som en filbunke, smålog i sitt skägg åt landtkrabbornas förskräckelse. Saken var nämligen icke så farlig, de hade inbillat sig, men kräfver dock en förklaring. »Mäster» hade nämligen helt oväntadt signalerat: elektriciteten är slut om en minut. Kaptenen på ett stort fartyg får icke vara rådlös, och han var det icke heller. För honom blef det nämligen klart, att fartyget, derest det icke stoppade ögonblickligen, skulle med sin stora hastighet genast gå i land, hvilket kunde blifva obehagligt nog. Ögonblicken voro således dyrbara, hvarför de måste begagnas på bästa sätt, och detta skedde äfven.
Secreterare och annan betjening i detta Utskott förordnas af Konungen. § öS. Jfr. R. F. §55 / närvaro af Konung, omyndig Ronungs förmyndare °°l'mom.' 'eller ledamot i ett med Konungslig magt styrande Stats-Rdd md hvark n Riksförsamling, dess Kammare, Nämnd eller Utskott öfverlägga eller besluta. Gålle dock hvad i 66 § säges för clet der omfårrhälda Utskott. §.69' Ny §. Hvarken i Riksförsamlingen, eller i någon af dess Kam rar eller Nämnder kan beslut fattas, der icke åtminstone tre femtedelar af ledamåterne tillstädes år o. § 7?* Ny §. Vill Konungen till Riksförsamlingen aflåta framställ ning, gore det skriftligen i den af Riksförsamlingens bada Kamrar, Han för godt finner. Riksdagsman må göra framställning i den Kammare, der han har säle och stämma. Det Utskott, till hvilket framställningen blifvit hänvisad,. skall lemna sitt utlåtande till den Kammare , som i mdiet första rösten åger. I fråga om ändring af Grundlag, af Civil-, Criminal-, Krigseller Kyrkolag, af de forna Riks-Ståndens Privilegier, af den uti i43 § omförrnälda Riks-act eller af Rikets mynt, till skrot eller korn, åge Andra Kammaren f örsta rösten. I iråga om Stats-Verkets eller Riksgälds-Verkets tillstånd och behof, om Rikets belastande med gäld, om Krigsmagt ens rotering och indelning, om förvaltning och användande af Kronans fasta egendom, om grunderna för Riksbankens eller Riksgålds-Contorets förvaltning, för tiondesättning
– Det var lyckligt, och jag är honom mycken tack skyldig för det att han ännu en gång reparerade min försumlighet. – Bevars, hvad du nu är artig! – Min goda tant, förkrossa mig ej helt och hållet! Jag är ju redan nog straffad för mina fel. Ni kan väl ej i all evighet hysa agg till mig. – Nå, så får jag väl förlåta dig då. – Och du, Aurora? – Jag har ingenting att förebrå dig. Magister Henning har alltför väl uppfyllt din plats, att jag skulle förebrå dig det du försummat oss. – Men hvar är min svåger? frågade patronessan. – Han håller Hennings mor och syster sällskap i andra ändan af salen. – Kanske han, sade Aurora skrattande, i sin ordning ersätter magistern. De tre unga utbytte en blick af hemligt förstånd. – Fru B. är ännu intagande, sade patronessan, som missförstått sin dotter. Tänk om min svåger på gamla dagar sloge sig på kurtis! Detta infall, som var alldeles oväntadt och icke från patronessans synpunkt kunde med några skäl rättfärdigas, föreföll Victor så löjligt att han ovillkorligen måste skratta. Patronessan instämde genast och Henning samt Aurora följde med. Under denna allmänna munterhet presenterade sig majoren. Patronessan, sedan hon sålunda, efter sin tro, fått skratta på dennes bekostnad, kände sig just ej hysa något agg till honom. Hon mottog honom derför vänligt. – Vet du hvad man säger om dig, min kära svåger? yttrade hon, sedan de tillbörliga frågorna å ömse sidor rörande helsan och dylikt voro besvarade. – Nej, sannerligen jag det vet. – Man påstår att du håller på med kurtis. – Och hvem skulle jag kurtisera? – Fru B., sade patronessan hviskande. Majoren skrattade. – Hvarför då icke hennes dotter så gerna? Det vore närmare sanningen. – Hvad säger du? Erkänner du att du kurtiserar mamsell B.? – Ja, men icke för egen räkning. – Och för hvems då? – Det skall du få höra i morgon, om icke förr, på ångbåten. – Du reser således också till Stockholm? – Ja, klockan 12. – Och sedan? – Naturligtvis hem.
Och #om Herr LifMedicus Westring sålunda så vidt på honom ankommit fullgjordt alla de för Introductions erhållande, såsom Adelsman föreskrifne prsestanda, får RiddarhusUtskottet sådant hos Ridderskapet och Adeln vördsamt an. måla, med hemställan, om icke Herr LifMedicns Johan Petter Westring må beviljas introduction å Riddarhuset, under N:d 2,291 bland Riddersoch Adelsmän; samt kungörelse derom på vanligt sätt i Allmänna Tidningarne införas, sedan likväl hans Diplome jemte Vapenplåten, förut blifvit inför Riddarhus-Directionen före. tedde. Stockholm den 3 April 1823. På Riddarhus-Utskottets vägnar, C. G. Spens. N. SkoilskyJ Herr Grefven och Landt Marskalken gjorde proposition till bifall af RiddarhusUtskottet» Den 11 April e. m, 3^1 berörde Memorial, hvilken proposition nied Ja besvarades. Justerades Pleni - Protocollen för den 17 sistledne Mars. Upplästes och lades på bordet följande från nedannåmnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från Statsoch Banco-Utskotten: Af den ag sistlidne Martiii N:o g4. Angående deis förment origtig tiU låmpning af hvad uti Riksens Sländers Reglemente för utredningen af f. d. FilialDisconterne stadgas, i afseende på öfverråntan å förfallne lån i desse Disconter, dels ock på grund deraf yrkad rått för gåldenärerne att återfå hvad de i öfverrånta skola för mycket utbetalt. Från Stats-, Bancosamt Allmänna Befvårsoch Oeconomie-Utskoiteu: AS den 2 dennes: N:o g5.‘5Rörande väckt fråga om bestäm/> mande af allmänna grunder för ett Statshushåll* nings-system. 34a Den 11 April t, m. Från Allmänna Besvärsoch OeconomiUtskottet: ' '•V t Af åen s4 sistlidne Martil', N:o g4.
Hon skickade då äfven ett vänligt minne tillbaka åt sin treflige reskamrat, och önskade att det redan vore den följande aftonen, på hvilken han skulle återkomma. Men nu blef Hilda indragen i samtalet; ty ifrån hushållning, drängar, pigor och statfolk, hade pappa och mamma öfvergått till en mönstring af grannarne, och då skulle Hilda höra på och fröjda sig åt pappas sinnrika beskrifningar. Åsynen af den rödmålade grinden afbröt likväl alla meddelanden. Nu var man åter, med ett lätt språng, inne uti sin egen verld. Löjtnant Borgensköld släppte sin hustrus arm, och öppnade ingången till det nya hemmet, hvilket tog sin början med en några famnars lång allé, vid hvars slut ett par grå, hvälfda portar förde in på gården, der boningshuset stod. Den del, som fordom kallades mangården, var till hälften nedramlad och så förvittrad, att ingen vågade sig dit; den ena flygeln begagnades af tjenstfolket samt till skafferi, väfkammare och förvaringsrum af all spannmål, redskap, m. m; den andra utgjorde löjtnant Borgenskölds boning. Det var således dit våra resande ställde kosan. Denna flygelbyggnad hade fordom, liksom det öfriga, varit hvitmenad, men af ålder antagit samma grå färg, som sina kamrater. Förstugudörrarne stodo öppna, och öfver de små bivägarne, på den med en hög gräsmatta betäckta gården, förde löjtnant Borgensköld sin hustru och dotter in i den så kallade salen. Det var ett långt, men mycket smalt, likväl temligen ljust rum, ehuru fönstren voro små. Väggarne befunnos hvitmenade och prydligt bestänkta med rödkrita och blåfärg, hvilken lyckliga tillställning af den ömme maken, för sin Elisabeths trefnad, likväl hade den olägenheten, att äfven golfvet fått sin del af bestänkningen. Detta skyldes dock temligen af det friska björklöf, som var strödt deröfver. Fönstren hade två rutor i höjden; men glaset var något grönaktigt, och gardinerna efter tid och lägenhet ”för en gräsenkling”, såsom löjtnanten förnöjd anmärkte.
Hertigen af Dalarne skulle i händelse af H. K. H:s förmälning ökas med 17,000 Rdr, men Rikets Ständer af anförd orsak, det icke kändt vore, att H. K. H:s förmälning vore nära förestående, ansett något beslut derom då icke vara af behofvet påkalladt, så vill, efter det H. K. H:s förmälning under nästlidna år egt rum och då den ökade lefnadskostnad, som deraf för H. K. H. blifvit en följd, icke motsvaras af det åt H. K. H. för närvarande anvisade anslag, Kongl. Majit nu, med förnyande af ofvanbemälda framställning, hos Rikets Ständer föreslå, att den på Sverige belöpande andel af anslaget till H. K. H. Hertigen af Dalarne må förhöjas med 17,000 Rdr och sålunda bestämmas till 53,000 Rdr. Uti det å nuvarande Riksstat uppförda anslaget för underhåll och vård af möhler och andra Staten tillhöriga inventarier i de Kongl. Slotten inbegripes en summa af 44,000 Rdr, som endast är beviljad för innevarande Statsregleringsperiod; Då emellertid, enligt hvad bilagde den 13 innevarande månad öfver finansärenden förda protokoll närmare utvisar, berörda anslag funnits fortfarande vara till hela det i Riksstaten nu upptagna belopp för sitt ändamål oundgängligen behöfiigt, anser K. M. detsamma böra till oförändradt belopp i den nya Riksstaten uppföras; och skulle, med iakttagande häraf samt af ofvan föreslagna anslagsförhöjningar, den första hufvudtitelns anslagssumma komma att utgöra Rdr 1,417,000. Då H. K. H. Hertigens af
Leyonmarck. Uggla. Branting, af Tuneld. Widin. Tribler. Herr Presidenten von Hartmansdorff tillkännagaf, att sedan han blifvit i nåder utnämnd till President i Kongl. KammarRätten och således jemlikt 102 § Regeringsformen vore Ledamot af RiksRätten, hade Herr Presidenten ansett sig pligtig att i nyssnämnde egenskap vid detta tillfälle sig inställa; men enär Herr Presidenten i en af de punkter, som utgjorde föremål för åtal inför RiksRätten, var sjelf anklagad och följaktligen Herr JustitieOmbudsmanRiksRciltsHandlingarj / -de Häftet. 36 STOCKHOLM, Nohdströmska Boktrycksrikt 1842, 278 nens vederdeloman, funne Herr Presidenten sig jäfvig att med saken taga Domarebefattning. Detta jäf godkändes af RiksRätten, hvarefter Herr Presidenten von Hartmansdorff afträdde. Pi’otokollet för den 28 sistlidne Juni, hvilket undertecknad i förmaket uppläst för Herr Justitieombudsmannen Landin, justerades derefter inför RiksRätten. Vid upprop förekommo nu Herr Justitieombudsmannen och bland Svaranderne StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke samt f. d. StatsSekreteraren Herr Presidenten von Hartmansdorff. Herr Friherre Lagerbjelke företedde en, med anledning af RiksRättens medgifvande den 14 sistlidne Juni, under den 8 nästpåföljde Juli utfärdad, af H. E. Herr Grefve Löwenhjelm, f. d. StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, StatsRådet Herr Friherre Lagerbjelke, f. d. StatsRådet Herr Presidenten Friherre von Schulzenheim, f. d. StatsRådet Herr Grefve Hård, f. d. StatsRådet Herr Friherre Gyllenhaal, Herr StatsRådet Ihre, f. d.
Directions-mötet i Linköping, i Jan. månad 1821, till granskning förehaft ett förändradt förslag, enligt hvilket ofvannämnde inrättningar, efter deras olika natur och ändamål, skulle komma att utgöra 2:ne särskilde Cassör; dock så, att till undvikande af afdrag och förminskning å de medel, som i SparBanken insattes, de för samma inrättnings underhållande nödige kostnader borde af Pensions-fonden bestridas. Detta förslag blef på försök till nästa Bolags-Stämma antaget, dock med förbehåll af Bankens Ombud i Directionen, att detsamma till Herrar Banco-Fuilraägfiges hedömmande skulle öfverlemnas, Herrar Banco-Fullmäglige, som funno att uti den sålunda fullständigt utarbetade planen, bland tillgångar för Pensions-fonden voro upptagne och beräknade, de för försummade Actieinbetalningar inflytande Straffräntor, samt behållning af hemfallne, dödade och åter försålde Actier ifrån och med år 1819, meddelade
Utom det att en på fylleri begifven person icke lärer kunna räknas till den klass af brottslige, för hvilkas återfall i samma brott allmänna säkerheten fordrar ökade bestraffningar, mäste i betragtande tagas, att dryckenskapslasten vanligen åtföljes af misshushållning, och att den, sorn nedsölar sig i denna last så, att han flere resor derför tilltalas, merändels kommer i en ofördelagtig ekonomisk ställning, hvilken ytterligare måste försämras genom erläggandet af betydliga bötesbelopp, men ännu mera genom den felandes afsändande till arbetsinrättning och skiljande under längre tid från vården af sin egendom, hvaraf följden slutligen blifver, alt han, med hustru och barn, faller fattig-inrättningen till last. Utskottet är derföre af den mening, alt bölerne för fylleri böra, hvarje gång åtal sker, endast utgöra det belopp, som nu för första resan är stadgadt, att påföljden af ej* mindre correclions-arbete än den med ärelöshet jemnförliga förlusten af medborgerligt förtroende måtte borttagas, och alt den felande, i stället, när han ej af tre undergångne bestraffningar för fylleri i allmänna lefvernet låtit sig rälta, ulan fjerde gången eller oftare gör sig till samma brott saker, skall anses förfallen att under förmyndarevård ställas, om sådant af vederbörande äskas, med rättighet likväl alt åter blifva försatt i myndighets-lillståud, i händelse han bättrar sitt lefverne. För alt befordra enhet i Rättegångsordningen bör befallningen alt dömma öfver fylleribrott från Konungens Befallningshafvande öfverflyttas till allmänna domslolarne. Denna domsrätt är dessutom icke allenast oförenlig med Konungens Befalluingshafvandes bestämmelse, utan föranleder äfven till betydliga kostnader, som parter och vittnen, genom inställelse vid Lands-Canzlien, måste vidkännas. I öfverensstämmelse härmed föreslår Utskottet vördsamt, att Kongl. Förordningen den s4 Augusti i8:3, emot fylleri och dryckenskapj måtte erhålla följande förändrade lydelse: Lag-Utskottets Betänkande, N.-o 10/j.
Sin yxe tog han och försvann, åtföljd af det stumma vittnet. Saida såg efter honom med saknad. Hon satte sig på den gamla stenen bredvid den unga granen, och suckande sade hon till sig: Hvad han är stolt och älskansvärd, och ändå älskar jag icke honom! Ingen kan uttyda menniskohjertats gåtor. Jag trodde mig redan älska Otto, men det var blott hägringar af kärlek, skuggor, som dermed hade likhet. David Baremann kom, och inom några dagar lärde han mig, hvad kärlek är. Lärde ja, utan att han med mig talte, utan att han bad mig derom. Och hvad företräden har han framför Otto, som har ungdom, skönhet och en hög själ! Jag lemnar frågan obesvarad ... Hvad hjertat är för en enväldig despot öfver qvinnan; det förklarar ej orsaken till sitt tycke, det utfärdar blott sina hemliga bud, och qvinnan rättar sig derefter Men hjertat sjelf är en slaf under ödet och ... ödets styresman är Gud; han styrer väl. Allt är således till det bästa. Och Otto skall ännu bli lycklig; han skall icke för alltid sucka för mig ... den otacksamma, som lönade honom så illa. Tiden, som endels förstör allt men endels helar och botar, skall i ny kärlek skaffa honom ersättning; han skall finna en qvinnosjäl, af annan art än min, hvilken han kan älska; då skall han blifva belönad, ty hans själ är vacker och han förtjenar det så väl. Och minnet af mig skall då icke mera vara honom bittert. Och ännu länge satt Saida qvar på stenen bredvid den lilla granen under det gröna taket, medan hennes tankar rörde sig i samma eller liknande kretsar. Ottos julle låg vid venstra stranden af halfön; dit styrde han nu sin väg, lade yxen ifrån sig för att gripa i årorna. Han kom sig dock icke derhän, utan satt länge overksam, stirrande åt vattnet. Och sedan ... uppstod hos honom en tvekan, om han redan skulle lemna dessa trakter, eller ännu andas in doftet af den kära skogen.