Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det motiv, Utskotten för detta sitt tillstyrkande anföra, är, att det synes Utskotten, som borde dessa utskrifnings-penningar rätteligen hafva utgått af hemmanen, så snart, som det af dem uppställda extra roteringsmanskapet från kriget hemkommit; d. v. s. Utskotten anse, att Rikets Ständers och Kongl. Maj:ts beslut om utskrifnings-penningarnes upphörande aldrig hade bordt fattas och tillstyrka af detta skäl nu deras upphörande; men att på detta sätt upprifva ett nu 36-årigt, enskildas rätt gällande, beslut, synes mig ett i högsta grad farligt prejudikat och åtminstone borde ett sådant upprifvande af ett beslut icke vara partielt för några vissa, utan böra gälla alla de hemman, af hvilka utskrifnings-penningarne utgingo, såsom ulsockne-fiälsehemmanen i Skåne och kronooch skattehemmanen i Halland. Är det verkligen rättvist, att de Halländske utsockne-frälsehemmanen frikallas från ordinarie roterings-skyldigheten, så bör man icke återtaga med ena handen hvad man ger med den andra och sålunda, på ett staten mindre värdigt sätt, sälja den rättvisa, man säger sig göra.“ hvarjemte herrar Walley och Norin jemväl emot betänkandet sig reserverade. STOCKHOLM, Londberg & Comp. 1848. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N:o 23. 1 N:o 23. Ank. till Exp. Utsk. den 9 Juni, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion, om tillsättande af en kommitté såväl för granskning af ett utaf Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, af gifvet förslag till landt försvarets organisation, som för utarbetande af ett fullständigt utlåtande om hela försvarsverkets lämpligaste ordnande. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln hav till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet blifvit remitleradt ett af Herr Stjernsvärd, Gustaf Mauritz, afgifvet anförande, med ett uppgjordt förslag till landtförsvarets organisation, äfvensom från väliofl.
M. uttrycka den underdåniga önskan, att fruntimmer, som visa sig ega dertill erforderlig insigt och vitsord om godt upförande, må, der särskilda hinder deremot ej möta, företrädesvis komma i åtanka till bestridande af undervisningen i folkskolorna. Min öfvertygelse är, att E. St:r, genom vidtagande af ett sådant beslut, skulle både gagna det syftemål, som afsetts med folkskolorna, och förvärfva sig rätt till tacksamhet genom öpnande af ett ökadt tillfälle till bergning åt den Svenska qvinnan, och genom erkännandet af den grundsatsen, som i allt fall skall mer och mer göra sig gällande, att äfven de qvinnor, som icke inträdt i det gifta ståndet, må kunna ega ett rum, en bestämmelse och några borgerliga rättigheter i samhället. Begärdes på bordet. Hr Prinzencreutz, Bernh. Wilh., upläste följande motion; Om det var en sanning, hvad en såväl i allmänna Lagen, som i de Ekonomiska Eörfattningarne väl bevandrad embetsman på sin tid yttrade, eller »att på det juridiska området ett tillämpligt stadgande ofta lika snart kan inhemtas, som tid erfordras blott för att eftersöka ett sådant på det administrativa fältet», så bör denna sanning än klarare framstå i en tid, då de administrativa och ekonomiska författningarnes antal och omfattning vuxit till den grad, att väl knappast den i sådan författningskunskap mest hemmastadde lärer kunna undgå att erkänna, det äfven han har behof, att på ett eller annat sätt söka underhjelpa sitt, om än eljest aldrig så goda, dock i detta chaos af otaliga förordningar, förklaringar och påbud lätt svikande minne! Tilläfventyrs finnes en och annan, som ej kommit att fästa upmärksamhet vid mängden och omfattningen af de ämnen, hvilka utgöra föremål för de s. k. ekonomiska författningarne. Må det derföre tillåtas mig nämna, att då frami.
Vid alla tillfällen, då personer komma under omröstning, iakttages, att namnsedlarne, så framt de skola blifva gällande, böra vara enkla, slutna, hoprullade, omärkta och fria så väl från all tvetydighet i anseende till personernes namn, som från oriktighet i anseende till deras antal. Meddelande af Riksförsamlingens beslut. § 79. De framställningar till Konungen, hvilka Riksförsamlingen besluter, skola, äfvensom svaren på hans till Riksförsamlingen aflätne förslag, genom skrilvelser till Konungen atlemnas. A Konungens propositioner i frågor om stiftande, ändring, förklaring eller uppbäfvande af grundlag, eller af allmän civil-, kriminaleller kyrkolag, skola Riksförsamlingens svar, derest beslutet innefattar bifall till Konungens förslag, på Rikssalen, å dag, som Konuugen utsätter, öfverlemnas. § 80. Ingen expedition öfver något Riksförsamlingens beslut må utgå, förr än den blifvit i kamrarne justerad och behörigen underskrifven. 62 Konslilulions-Ulskollets Memorial, JV' 7. I mål, som blifvit af något bland de stiindiga utskotten handlamde, skola från Riksförsamlingen utgående skrivelser uppsattas och expedieras af kansliet hos det utskott, som ärendet beredt. Uppsättandet och expedierandet af andra för begge karnrarné gemensamma skrifvelse!', äfvensom af riksdagsbeslutet, besörjes genom ett serskildt Riksförsamlingens kansli, under inseende af två inom första och två inom andra kammaren dertill utsedda ledamöter, hvilka jemväl, tillika med kamrarnes talmän och vice talmän, tillkommer att utse och förordna de tjenstemän, som Riksförsamlingen anser för detta kansli erforderlige; egande den ledamot af Statsrådet, som Konungen dertill förordnar, rättighet att öfvervara riksdagsbeslutets justering i de delar, som röra Konungens yttranden. Riksdagsbeslutet skall af Riksförsamlingens ledamöter underskrifvas och beseglas. Öfrige från Riksförsamlingen utgående expeditioner undertecknas endast af talmännen.
De härefter först till bifall och sedan till återremiss å den del af Utskis Betänk., som innehåller yttrande angide 47 §:n i K. M:s ifråga vide förslag till förfa It n., framstälde proposine, besvarades med blandade Ja och Nej; och då sedermera förstnämnde propos. förnyades utföllo svaren med starka Ja, jemte åtskilliga Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja härvid varit öfvervägande. Hr von Koch: Jag måste ytterligare besvära R. o. Ad. med att yrka antagandet af 49 §:n i K. M:s förslag, hvilken Utsk. jemväl uteslutit. Denna § lyder salunda: »Den som till straffarbete enl. denna Förordn. dömd är, skall insättas i länseller kronohäkte eller å fästning eller annan straff-inrättning; och varde hållen till det arbete, hvarpå tillgång i häktet eller vid inrättningen finnes. Går tiden för ådömdt straffarbete ej öfver sex månader, bör detsamma i länseller kronohäkte verkställas. Skulle någon, som till dylikt arbete föi fallen är, derjemte för annat brott hållas till arbete å fästning, bör hela arbetsstraffet å fästning verkställas.» Skälet hvarföre denna g, som är lika lydande med 27 §:n i 1855 års Förordn. om stöld och rån, blifvit utesluten, 8r, om jag minnes rätt, att K. M. vid innevnle Riksdag afgifvit en Nåd. Propos. angide verkställighet af fängelsestiaff i allmänhet; men så länge vi ej veta huruvida denna Propos., som, till följd af återremiss å Utskis första Utlåt, deröfver, ännu utgör föremål för Utskis handläggning, blifver af 11. Stir antagen, torde det vara bäst att hålla frågan oin den 49 §:n i nu förevide K. förslag öppen. Blifver den förstnämnda K. Proposin lag, så är det möjligt att gin är öfverflödig, men intilldess detta sig visat, bör §:n ej förkastas, hvarföre jag yrkar, att Utskis yttrande derom måtte återremitteras.
Wahl, som aldrig tvistade om ord, när man var ense om sak, fruktade blott att Göstas och Elins inbördes tillgifvenhet, ehvad namn man deråt gifva månde, en dag skulle göra deras olycka – helst både Gösta och Elin hörde till det slags förnäma sysslolösa folket, som lefva och dö för kärlek. ”Ja så, skulle det bara vara förnämt, sysslolöst folk, som vore värdiga att hysa kärlek?” frågade nu något lifligt Fru Wahl, som i likhet med alla goda hustrur och qvinnor tyckte, att der i och jemte alla sysselsättningar måtte kunna bli tid öfrig att älska på. Jo, de som vore i behof och vana att sysselsätta sig, hade knappast tid att dö, och än mindre att romantisera och fantisera dagarna igenom, yrkade Wahl – men han var nu verkligen allt för obillig och orättvis och prosaisk, och med ganska, ganska strålande ögon (man törs icke åter komma fram med det eviga gråtandet) och under det en stark rodnad uppsteg på hennes kinder, tillsporde honom hans Fru: ”Nå hvad skulle du då ”gjort, om du fått korgen när du friade?” ”Friat om tills du gifvit mig ja.” ”Men om du ändå icke fått det, hvad skulle du då gjort?” Sannerligen Wahl det visste – han kunde derföre icke gifva något svar, men när hans Inga icke dess mindre ifrigt fordrade ett sådant, slog han slutligen sin ena arm om hennes smärta lif, kysste henne och sade halfhögt: ”Men tror du då jag friat, om jag väntat en korg?” Detta var blott en undanflykt, påstod Inga.
SerafimerOrdensLazarettets hushållning, och till godtgörande af den minskning, dess kapitalfond derigenom måst vidkännas, ett anslag för en gång af 27,000 R:dr r:mt varder beviljadt. 2:o Att det anslag af 5000 R:dr b:ko årligen, hvilket nämnde inrättning hittills åtnjutit såsom ersättning för den år 1781 beviljade afgift af 3 rst. b:ko å hvarje skålp:d till Riket in kommande Tobak, måtte, för att någorlunda lämpas efter nuvärde förhållanden, i stat upföras till ett belopp af 30,000 R:dr r:mt; eller, om sistn:de förslag icke vinner bifall, 3:o Att stämpelafgiften å Spelkort måtte förhöjas till 50 öre r:mt för hvarje kortlek, och den sålunda bestämda tillökningen af 12^ öre, till SerafimerOrdensLazarettets underhåll, anslås. Eemitterades till Statsoch Bevilln:sUtsk. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | på 3 e. m. In fidem protocolli. Albert Munck. 318 Den i December e. m. Tliorsdagen den 4 December 1856. Plenum kl. 6 e. m. Hr Mannerskantz, Carl Axel: För några dagar sedan yttrade jag mig i åtskilliga frågor, rör:de vårt sjöförsvar, och anhåller om tillgift i händelse jag skulle komma att skriftligen nu yttra, hvad jag redan mundtligen anfört, men ämnet är måhända det vigtigaste af alla. Jag anhåller att få upläsa följande motion. Härefter upläste Hr Mannerskantz följande: De inom vår verldsdel sednast förflutne händelserika årens erfarenhet, som klarligen bevisat tillvaron af ett farligt maktutvidgnings-begär, som blott med de största ansträngningar kunnat hållas inom tiilbörliga gränsor, har bort gifva åt hvarje svagare folk den lärdomen, att noga se till huru de skola kunna bevara sin sjelfständighet.
En revision anser jag af högsta behof påkallad af följande skal: l:o att åtskilliga bestämmelser i vår grundlag ej fullt öfverensstämma med RiksAkten; 2:o att flera bestämmelser så väl i Sveriges som Noriges grundlag obestridligen äro af den beskaffenhet, att de röra båda rikena, och att de följaktligen, elter mitt omdöme, icke borde få ändras, utan båda rikenas bifall, hvadan de ock borde inflyta i Föreningsfördraget; 3:o att, dä missförstånd nu beklagligen upkommit mellan brödrafolken, det är af lika vigt för båda rikena, att förhållandena klart, tydligt och framför allt sanningsenligt och opartiskt utredas. Då Norrmännen å sin sida visat sig misstänksamma och alltför ömtåliga i småsaker, då de gått för långt såväl i omsorgen om sin värdighet som någon gång i anspråk i öfrigt, hafva vi å vår sida begått Den 17 Mars f. m. 183 det felet, att hafva alltför sorglöst behandlat unionsfrågati — tagit för liten kännedom om dithörande ämnen, Och derföre ofta —■ hvad nu är fallet — låtit missleda oss i våra omdömen af skriftställare, som af mer eller mindre vrångt upsåt eller sinnelag vanställt förhållandena för oss. Derföre hafva vi fått oriktiga föreställningar om Norrmännens förhållanden, och således gjort dem icke blott rättvisa, utan ock flera orättvisa beskyllningar. Allt detta behöfver utredas. Ljus och sanning äro de enda medel, som kunna slita brodertvisten. Men just derföre, att ljus öch sanning erfordras i saken, kan jag ej annat än på det högsta ogilla Utsk:ts motiver, hvilka synas tillkommit under intrycket af lidelserna, och derföre blifvit ofta partiskt, stundom skeft, i allmänhet anstötligt framstälda. Jag har med nöje erfarit af flera Ekon.Utsk:ts egna ledamöter, att de sjelfva ogilla Betänk.-t. Jag förmodar, att de låtit, som ofta händer, flera strofer undfalla sin upmärksamhet, och att de skola sjelfva erkänna befogenheten af de anmärkningar, jag nu går att göra.
Den, sorn bifaller arsta alternativet af Bevillnings-Utskottets den 25 sisth Jutiii ingifne Förslag till lil Art. i blifvande BevillningsStadgan, angående Consultation och Öfverflöd, och att således inga afgifter för Tobaks förbrukning uti densamma skola inflyta, voterar Ja; den det ej vill Nej; vinner Nej; ■2056 Ståts-Utskottets Betänkande kommer ofvannämnde lil Art. att blifva sadan som andra alternativet i berörde Förslag innehåller oell i följe deraf afgift för Tobaks nyttjande att äfven äga ruin, Vid denna omröstning’ hafva befunnits 53 Ja och 66 Nej; och, som Nej alltså vunnit, kommer ofvan nämnde III Art. alt blifva sådan sorn 2ulra alternativet i berörde Förslag innehåller, och i följd der^tf afgift för Tobaks nytijande att äfven äga rum t Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet får vördsarnligen anmäla. Stockholm den 7 Julii 1818. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande, angående Herr Manck af Rosenschölds Memorial och anslag af medel till Löner för Ledamot er ne i den Commité, som skall utarbeta Förslag till öfverftödigc Embetens och Tjänsters indragning och en förbättrad arbet s-met hod. vJeaon Protocolls - Utdrag af den 29 i nästledne månad har Köglofl. Ridderskapet och Adeln till Stats-Utskottet remitterat Herr Munck nf Rosenschölds gjorde Motion, att, sedan RiksStånden beslutit nedsättande af en Commité,’ som skall utarbeta en plan till öfverflödige Embetens och Tjänsters indragning samt en förbättrad arbets-method vid de Publike Verkenf ©ch för detta ändamål äfven sammandraga och Stats-TJtsiottets BetänÅanden. 2057 redigera alla Stats - Ekonomiske Författningar, det mätte ett lämpligt arfvode, svalande mot det som den redan för flere är sedan nedsatte Lag Commitéen uppbär, ansläs för de blifvande Ledamöterhe af denna Conimitée.
Ad. skulle vilja bifalla punktens återremitterande, 320 Den 22 A pril f. m. och om till följd häraf seminarier skulle komma att inrättas, så ber jag, att detta mitt anförande må få till Ulsk. medfölja, emedan jag minst af allt önskar att ett allt för stort antal seminarier må varda bildade, utan tvertom ju färre, desto bättre. Redan förra Riksdag deltog jag i öfvérläggningen inom Ekon.- Utsk. rör:de seminarierna. Jag yrkade der eu reduktion af desamma, dels derföre alt folkskole-lärare-seminarierna icke hålla hvad de löfval, och detta just till följd af deras mängd, dels ock derföre att långt flere folkskole-lärare danats än Slaten behöft. Följden häraf har blifvit den, att man fått flere advokater än folkskolelärare inom landet. Jag tror att om flere lärare-seminarier inom fäderneslandet inrättades, än på sin höjd 5 eller 3, skulle Staten mot sin vilja locka flere alt deltaga i denna undervisning, än som sedermera knöde erhålla plats för sin verksamhet. På grund af dessa skäl anhåller jag vördsamt om propos. på återremiss af ifrågayande punkt i SlatsUtsk:s Retänk. Ur Bildt: En talare har yttrat, att det är nödvändigt att det blir enhet i undervisningen inom vårt land. Han har rätt deruti, och jag hemställer derföre, huruvida det kan vara skäl att för anvilina delta ändamål inrätta lärare-seminarier. Vi veta nemi., alt vi f. n. hafva icke mindre än tre serskilda skolmethoder, den gamla, medelvägsoch den nya methoden. Då nu ingen af dessa methoder ännu är fastställd och frågan just är alt bestämma hvilken af dem är den bästa, sä frågar jag, efter hvilken method skola lärarne uti dessa seminarier undervisas? Om K. M. sedermera icke fastställer någon af dessa melhoder, ulan i stället en fjerde, så duga icke alla dessa lärare. Ty vi veta, att det som utgjort den största svårigheten vid införandet af den method som vid 1848 års Riksdag af R.
De ifrågaställa stadgandena, såvidt de ej röra ändring i t Side och Jölde §8 af 1818 års förordning, kunna af dem, som redan vunnit inteckning, iakttagas utan egentlig rubbning i de rättigheter, som tillkomma dem enligt nu gällande lag, och med afseende å dessa stadganden synes följaktligen ej någon betänklighet möta mot deras retroaktiva verkan; dock att, då hastig öfvergång från den gamla till nya författningen kunde åstadkomma svårighet att i vissa delar fullgöra den sednares Lag-Utskottets Betänkande, Nto 29. 7 föreskrifter, en kortare tid efter kungörandet af den nya författningen bör bestämmas för dess trädande i verksamhet, i afseende på de före kungörandet beviljade inteckningar. Mera betänklig förekommer frågan rörande ändringarne i 18 och 19 §§. Genom tillämpning af dessa ändringar på de redan för handen varande händelser, då flera fastigheter gemensamt äro intecknade för odelad fordran och eh af fastigheterna samtidigt eller efteråt blifvit serskildt intecknad, sker otvifvelaktigt inskränkning uti innehafvarnes af den serskilda inteckningen nu gällande rätt att förhindra delning af eller förändring i den ode lade inteckningen, och att hvälfva ansvarigheten derför på de fastigheter, som ej äro för hans fordran intecknade. Men å en annan sida skulle ett oinskränkt bevarande åt den serskilda inteckningshafvaren af dessa rättigheter, hvilka kunde hållas öppna i obegränsad tid, medföra den stora olägenhet, att för lika oberäknelig framtid den i sjelfva verket upphäfda lagen måste tillämpas vid sidan af den nya. Den medelväg, som uppfyller hvad allmänna nyttan fordrar, utan att blottställa den enskilde för lidanden, dem han ej kan afvärja, synes derför lämplig, att nemligen äfven i detta hänseende för nya författningens gällande kraft bestämmes en viss, men längre tidrymd, inom hvilken innehatvaren af den serskilda inteckningen bör kunna antingen indrifva sin fordran, eller på annat sätt betrygga sin rätt.
A ben 3i ^December 1833 utbalancerabe tillgångar ♦ 9t:br 7,960,945.- 10. 7. få, od) om härifrån afbragaö: a) Dleele, tnen icfe bisponible, tillgångar, eller tnärbet af 2:ne gafligf)eter .. 68,696: 10. 1. b) bofförbe tillgångar, Ijwilfa ej funna påräfnas ... 3,756,379: 21. 11* c) tttbetalbte görloff, l)tt>ilfa, genom afgifmattbe OJcbomiöningar, fontina att förfwinna .. i,38o: 14. — 3^26,455: 46.— återflå tillgångar 9t:br 4,134/4^9: 12. 7. ocf> när från utbalancerabe ©fulberna. 9f:br 7,769,106: 29.— afräfnas återjlåenbe beloppet af tillgångar ♦ „ 4,134,489: 12. 35eträffattbe åter förfjållattbet år i834 odj be uti bilagan Litt. C upp* tagne tillgångar Sfcbr 5,519,432: 32.— få, ocf> om härifrån afräfnaö: a) Oteele, men icfe bisponible tillgång gar, eller roärbet af 2:ne $a(ligf)eter 68,696: 10. r. b) bofförbe tillgångar, font ej funna påräfnaö ... 1,515,655: 42* I0* c) utbetalbt förlott, font, genom af* gifmanbe fReboroiöning, fontttter att förfmintta ... 100. ^584,452: 4. 11. blir åteffioben af be utbalancerabe tillgångarne 9t:br 3,934,980: 27. 1.
Konungens Befallningshafvande, på denna begäran, meddelade den 12 Februari 1856, yttrades, att som Anders Olsson, hvilken medgifvit att han blifvit till afflyttning uppsagd, icke gittat förneka, att Kinnevalds Häradsrätt ådömt honom ansvar för skogsåverkan och olofligt svedjande å bostället; alltså förpligtigades Anders Olsson, i öfverensstämmelse med föreskriften i 10 § af arrendekontraktet, att den 14- Mars nyssnämnda år afflytta från bostället Milleboda, vid äfventyr att eljest varda derifrån på egen bekostnad vräkt, hvilket utslag, ulan hinder af besvär, skulle gå i verkställighet. Saken fullföljdes i Kongl. Hofrätten, som deremot i utslag den G November 1856, hvilket af Kongl Majit genom nådig dom den 8 November 1858 blef faststäldt, förklarade, att, då något Synerätts beslut icke grundlagt Boställs-direktionens ifrågakomna nppsägningsåtgärd, och den omständighet, att Anders Olsson blifvit ådömdt ansvar för åverkan och olofligt svedjande, icke berättigat
Att undervattensminor, såsom hvarje annat försvarsmedel, icke äro ofelbara, kan visst ingen förnuftig menniska påstå, men jag vågar påstå att, i förening med annat försvar, äro de förträffliga, och då man ytterligare besinnar den ringa kostnaden, så vore det väl skäl att göra denna ringa uppoffring, om också blott för att lugna hufvudstadens innevånare, särdeles då det icke kan bestridas att ett dylikt osynligt vapen jemväl måste verka afskräckande på fienden. Min innerliga önskan är derföre att Stats-Utsk:t måtte egna detta ärende en allvarligare uppmärksamhet, än den jag har skäl att vänta till följd af ett yttrande, sorn jag i går hörde fällas af en bland Stats-Utsk:ts mest nifiska och, såsom jag tror, inflytelserikaste ledamöter. Han uttalade nemi. den åsigten, att för att omöjliggöra fiendens framträngande genom någotdera af de af mig nämnda sunden, det endast behöfdes att försänka en enda skuta. Härvid får jag anmärka först och främst, att till en sådan försänkning på 15 famnars djup fordras icke en enda, utan en massa skutor; för det andra, att skutorna måste finnas på stället och således alltid ligga invid den plats, der de skola användas, så att man icke i farans stund behöfver skicka ikring till höger och venster för anskaffande af sådana spärrningsmedel; samt för det tredje, att så beskaffade försänkningar icke lära utgöra något verksamt hinder mot de under sednare tider uppfunna minor och andra förstörelsemedel. Slutligen, och då Hr af Kléen var den, som i går begärde min motion på bordet, samt det således är att förmoda det hans 320 Den 24 November. afsigt var att meddela några upplysningar i frågan, tager jag mig friheten hemställa till honom, huruvida han vill meddela upplysningar, om Bullarholms-sundet anses ega den bredd och djuplek att fiendtliga skärgårdsfartyg derigenom kunna framgå, samt, i sådant fall, huruvida något förslag blifvit afgifvet till förhindrande af fienders framträngande genom nämnde sund? Hr af Kléen, Johan: Jag ämnar icke upptaga till försvar Hr Cederschjölds anklagelser med afseende på Waxholms fästning.
R:dr 32 sk. årligen i tre år, eller tillsammans 500,000: med bestämmelse af följande iakttagelser: a) att af berörde 500,000 R:dr högst 30,000 R:dr må till strömeller årensningsarbeten eller hamnbyggnader användas; och b) att högst 150,000 R:dr, under den ifrågavarande liderymden af tre år, må, der omständigheterna möjligen det påkalla, såsom lån eller anslag utan återbetalningsskyldighet användas lill verkställighet af större arbetsföretag, för att åt nödlidande bereda tillfälle lill arbetsförtjenst, utan behof af den vid sådana fall vanliga tidsutdrägt och de omgångar, som äro nödiga då, såsom eljest bör i afseende på allmänna arbetens utförande iakttagas, kontrakter skola med menigheter, bolag eller enskilde försl a Isin las och säkerhet för kontraklernas fullgörande ställas, innan medel få lyftas. 3:o För befrämjande af utdikningar och af tappningar af sanka trakter och sjöar till beredande af od/ingsförelag föreslår Kongl. Majit, att Rikets Ständer, med bibehållande af hvad angående bidragens beviljande såsom lån eller anslag ulan ålerbelalningsskvldighet blifvit vid de tvänue sednasle Transport R:dr 643,399: 8.— 46 Kongl. Maj:ts Nåd. Prup. till It. Transport R:dr riksdngarne bestämt, må anvisa en ärlig summa af 33,333 R:dr 16 sk. i tre ar, eller tillsammans 4:o Enär det till reseoch Undersökningskostnader samt expenser för allmänna arbeten hittills beviljade anslag, 10,000 R:dr befunnits otillräckligt, anser Kongl. Maj:t