Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Prot. 1836 & 1837. 4 Sami. 1 Afd. 29 Haft. 5 48 Bil. till Stals-Ulskolleis Utlåtande M 62. en godkänd fransysk författare i detta ämne yttrar: «En god jernvägslinie bör uppfylla en stor mängd vilkor, ofta sins emellan oförenliga; och det skulle derföre vara att försöka det omöjliga, om man ville uppställa några allmänt gällande reglor för att bestämma dem.» Hvad särskildt den här ifrågavarande regeln beträffar, torde man väl kunna ifrågasätta, om den icke med lika mycket skäl kunde omvändas. Åtminstone synes erfarenheten i andra länder utvisa något sådant. Betraktar man de se gelbara floderna, så finnér man t. ex. i Frankrike Loire, Garonne, Rhone, Seine, således alla detta lands stora floder, vara åtföljda af jernvägar. I Tyskland befinnes Rhenfloden alltifrån Säckingen ända ned till Mainz vara på båda sidor åtföljd af jernväg, och vid samma flods nedra lopp går från Deutz en jernväg längs med flo dens högra strand ända till hafvet, en annan med föga afbrott utmed dess venstra sida ända till Homberg. Utmed Ems löper en jernväg från trakten af Mönster ända till Emden: längs Weser en dylik från Nienburg fram till Bremen. Elbfloden är, att räkna från GIuckstadt nära dess utlopp, vidare uppåt ända till Magdeburg, till Dresden, till Prag och ännu djupare in i Böhmen, än på ena än på andra sidan följd af jernvägar, sorn sällan mycket aflägsna sig från flodbrädden. Utmed Oder löper jernväg från Stauding till nedanför Breslau, och sedermera vid flodens nedre lopp mot Stettin. Netze följes af jernväg från Kreuz till Bromberg, Weichseln från nämnda stad till Danzig, Donau på norra sidan från Wien till Pesth, på den södra från Wien till Komorn, o. s. v. Jernvägar längs åt kanaler äro i Frankrike och England ingalunda sällsynta.
Pä detza grunder anser jag Banco-förwaltnin» gen bör hafva sig såsom en orubbelig regel föreflrifwen, att L laglig ordning, genom amortisicmenks inrättningen, och genom indragningen af förfallna fordringar, söka, sä midt möjeligt är, äter. föra 84 Den 6 Juiri. föra det rätta förhällandet mellan den röckla fonden o si den utelöpande sedelstocken. Der är derföre det börer till Banquens grundförsaltning, att derifrän ej utgifwes län pä. annat willor, än emot fullgod pant: och det är derföre jag pä dek högsta förklarar mig emot förstaget, akt Banquen ftu le efter Discont octroijens stut, ensam utan private actie-ägares deltagande, hälla Disconlen öppen.
Gifto/nans skrif tliga samtycke till skiljsmässan ? Härå svaras, att, som ej mindre Allmänna Lagen, uti 4 Cap. 4 §. GiftermålsBalken,' an nu gällande Kyrkoordning, uti 16 Cap. I och 2 §§., uttryckligen förutsatt mellankommen häfd såsom ett hinder för trolofning» upphäfvande, samt Kongl. Förordningarne a£ den 3 och 27 April agio sedermera utstakat de vilkor, under hvilka skiljsmässa äfven mellan trolofvade, der häfd tillkommit, beviljas ma; så äro DomCapitlens rättighet och pligt att, före meddelandet a£ trolofningsskiljobref, inhemta i besagda hänseende så tillförlitliga underrättelser, som erhållas kunna, redan, genom en härutinnan ingalunda upphäfven eller förändrad lag, tillräckligen bestämde. — Vidkommande åter fordran af Sitt, lill Riki, Si, Pret. igrS och isig, 7 Sami, 4 g :de Haft. 5o J.cg Utskottets Betänkande N:e 44, gifforoans samtycke, *5, enär hvarken stiftajen af Rikelä Civila eller Eeclesiastika Lag derom något förordnat ’ lärer det godkända skälet dertill hafva varit, att äktenskaps ingående bör vara en frivillig handling, till hvilken val, med hänseende till dess vigt, behörig målsman hör ega att bifall gifva, eller på skäliga grunder förvägra, uien ingalunda deremot hafva magt att förbindelsens upphärvande, irman den genom kyrkans band blilvit bekräftad, förhindra. Rättigheten att icke ingå äktenskap måste vara hvarje, afvert omyndig, qvinna, utan vilkor, föcbehållen , helst denna rättighet, giftomannen oåtspord, ian genom nekande i sjelfva brudstolen med all laga kraft och verkan utöfvas. Iredje frågan: Behof ver Pastor till lysnings beviljande för någondera af frdnskiljda, förut t rolofvade personer, som hvarannan häfdat, fordra företeende af något Document, som försäkrar Barnens rätt till arf efter deras t. ex. i nytt gifte trådande Fader?
Om någon, genom frånvaron från sitt hem, är hindrad att värja sin egendom, skall den, som brottet begår, straffas lika som om egaren vore hemma och kunde värja sig*. Till följd af Utsk:s ' förslag, skulle man kunna säga, att derest egaren lill gods, som vid eldsvåda stjäles, bor pg stället’, men är för tillfället frånvande, skulle ett sådant tillgrepp icke kunna straffas såsom stöld vid eldsvåda. På grund af dessa utaf mig framställda anmärkntr anhåller jag vördsamt om ålerremiss, hvilket icke torde möta hinder, då II. o. Ad. redan återremitterat en "del af Betänk. Gr. Sparre, Erik: Den siste värde talaren har börjat sitt yttrande med att framställa anmärkn. deröfver, att LagUtsk. för stöld vid eldsvåda,' hvarför i nu gällande lag lifsstraff är stadgadt, föreslagit enahanda straff som för enkel stöld, men med ett tillägg af straffarbete från 2 till och med 4 år. Detta är enligt min tanka ett ganska betydligt tillägg, och som temmeligen tydligt förklarar Ulsk:s tillgörande. Då det är bekant att det gällande straffet för stöld vid eldsvåda icke på många år blifvit tillämpad!, samt då man vet att lifsstraff icke användes, om icke lif blifvit spiklt, ansåg Utsk., att detta straff icke borde i förevar:de fall bibehållas. Man må anse stöld vid eldsvåda huru afskyvärd som helst, synes mig likväl lifsstraff vara alltför strängt, samt derjemte icke öfverensstämmande med nutidens åsigter. Enligt min tanka kan man således icke stadga något lämpligare straff än vissa års straffarbete. Om man anser 4 års straffarbete, hvilket dock synes mig vara ett ganska hårdt straff, för ringa, kan man bestämma en ännu längre tid. Hvad angar sammanblandandet af olika arter af stöld, är det väl en sanning att i §:n är sammanförd en mängd olika stölder, men de äro alla af den beskaffenhet, alt egaren, vid olyckstillfällena, såsom eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott o. s. v., är förhindrad och urståndsatt att sjelf taga vård om sin egendom.
Var då äganderätten bevarad åt den rätte ägaren, som här var inleckningshafvaren? Af detta och flere exempel synes klart att en mera genomgripande lagstiftning behöfves för skogarnes bevarande och att Ulsktns förslag är af högsta behofvet påkalladt. 358 Den 11 November f. m. Gr. Sparre: Till Gr. Lagerbjelke» yttrande ber jag att få lägga några ord. Mina motståndare hafva icke tagit i betraktande att det mesta beror af innehållet. Om vi se på de serskilda punkterne, så finna vi, ali den första afser stadganden örn hushållningen roed dels Kronans skogar, dels boställs-skogar och dels samfällda enskilda skogar; deu 2:dra innehåller afslyrkande af bifall lill Carl Dalgrens motion; den 3:dje angår återplanleringsskyldfghet; den 4:de åsyftar inskränkning i rätten alt afverka skog under vissa vilkor och tidsbestämmelser; den 5:te förbjuder svedjande å vissa skogstrakter; den 6:te stadgar böter för den, som icke ställer sig 15:de kap. 1 :sta §:n Byggn.-Balken lill efterlefnad ; den 7:de och 8:de innehålla afslyrkande å motioner, och den l):de innefattar förslag lill und. skrifvelse. Ingen lärer väl påstå, att detta är af Civil-lagstiftnings natur. Dessutom, om man skall först beskna aflälande af en und. skrifvelse, roen R. o. Ad. finner för godt att afslå de öfriga punktérne, så bar man ju beslutat en skrifvelse, som kommer att innehålla ingenting. Skulle man åter anse frågan vara af Civillags natur, och R. o. Ad. godkänner endast den punkten, som afhandlar boställsskogarnes indelning till trakthuggning, så har R. o. Ad. beslutat en civil-lag, alt dessa skogar skola indelas. Det är fullkomligt omöjligt att bestämma författningens egenskap af Civil eller ekonomisk lag; ty de olika punklern,e innehålla både det ena och det andra. Jag anhåller således, att R. o. Ad. ville företaga pnnkterne i den ordning de i Betänk, förekomma. Frih. Raab: Gr.
En mängd brottslingar förås der tillsammans, sorn ej hafva någon annan sysselsättning, än att för hvarandra berätta de brott, som de begått. De yngre erhålla der rigtiga lectioner, huru de skola förhålla sig vid rättegångar, och genom bekännelser af brott skaffa sig tillfälle att rymma. De erhålla underrättelser om verkligt begångne förbrytelser, hvilka de sedan kunna begagna för att gifva sannolikhet åt sine uppgifter. Det är i detta förhållande, som hufvudsakliga anledningen ligger, att så många bekännelser synas troliga. Föremålen för dessa bekännelser tagas vanligen på långa afstånd, på det man lättare må få tillfälle att undkomma. Således tror jag, att det vore nyttigt, om man kunde ändra detta förhållande och inrätta våra fängelser med celler, så att hvar och en fånge finge vara för sig sjelf. Då nu ej är fråga derom, utan detta hör till ett annat ämne, skulle jag endast önska, att Lagutskottet toge de anmärkningar, som Den 3o Mar* e. m. 371 liär blifvit gjorde, uti ett närmare betraktande, för alt göra någon lindring i det föreslagne stadgandet. På denna grund anhåller jag om återremiss. Friherre Ehrenborgh: Sedan numera, genom Herr Ribbings anförande, anmärkningar emot Betänkandet blifvit gjorde af den art, att de böra af Utskottet närmare öfvervägas, då han nemligen uppgifvit, alt andra medel skulle finnas att förekomma de händelser, hvarå motionen syftar, än dem Utskottet föreslagit; så kan jag ej bestrida återremissen. Jag har endast förklarat anledningen, hvarföre Utskottet ej trott sig böra gifva en bestämd lagbestämmelse för dessa fall, och det var den, att straffbestämmelsen skulle blifva större för lögnen, än för det brott, hvaruppå syftades med den falska bekännelsen. Jag tror, att hvad Herr Ribbing nu anfört, kan tåla att ytterligare begrundas, och vill således ej sätta mig emot återremiss, utan återkallar min begäran om proposition till bifall å Betänkandet. Herr Bruncrona3 Gustaf Adolphi hade inlemnat ett anförande, som upplästes, så lydande: Vid LagUtskottets Betänkande
Men hr Nordensvan tycker dock, att »det vore verklig skada, om det goda som här finns förblefve obeaktadt, endast derför att det presenterar sig i mindre väl valdt sällskap.» Hr Nordensvan rekommenderar således ändå till slut boken, också han, för dess – »ljuspunkter» och »perlor». Den som förstår hvad han läser inser genast att hrr Brantings och Nordensvans fördömelsedom öfver Giftas No. 2 ej är synnerligen sträng. »Tendensen» ogillas, men den tendens som menas är de galna utfallen mot qvinnan, ingenting annat. Och likaledes grämer det de båda Strindbergsbeundrarne, att stil och skrifsätt verkligen är tarfligt, så att det ena med det andra kanske kommer att skada deras mästares rykte. Den genomruttna moraliska verldsåskådningen och bokens egentliga sedeslösa tendens, som är en konseqvens af denna åskådning, är naturligtvis icke föremål för recensenternas tadel. Med den saken tiga de så länge, ty ännu anse de ej den recension-läsande allmänheten mogen att få till lifs ett öppet beröm af det förtjenstfulla i detta Strindbergslitteraturens hufvudsakliga innehåll. Taktiken påminner starkt om s. k. »trollkarlars» hokus pokus för att få publikens uppmärksamhet riktad på ett håll, på det att de ostördt skola kunna preparera trolleriet på ett annat håll. Skillnaden är blott den, – och det är mycket nog – att trollkarlens taktik är en lek, som icke gör något ondt, men den liknande recensenttaktiken ett ondt, som bidrar till samhällets förderf. Ingen menniska, som läser och litar på dessa recensioner får någon aning om den egentliga halten af den recenserade litteraturen, utan tror, att det icke är så farligt med Giftas-osedligheten, som en och annan påstår. Detta är just meningen också. Ty om det beskedliga publikum följer recensenternas råd och för »perlornas» skull tar »det andra» med på köpet, så sprids Giftas-giftet och den Strindbergs-realistiska åskådningen vinner alltmer terräng.
N:o 224 , öfver Preste-Ståndets anmärkningar vid Betänkandet, rörande Comrninistern Bergegrens motion om Länförhöjning för Comministrarne i Stockholm. 4. N:o 225, öfver Borgare-Ståndets anmärkningar vid Statsoch Lag-Utskottens Betänkande, öfver väckte motioner, om Lönförbättring för Häradshöfd ingarne 5. N.-o 226, i anledning af Herr Stads-Ma* joren N. Limnelll Memorial, om bidrag af Statens medel till dels uppränsning och dels igen^ fyllning af Clarae-Sjön med flere Vattendrag, Och skulle desse 5 Memorialer läggas till Hand* lingarne. S. D. Efter nu skedd ytterligare föredragning af Stats-Utskottets sista Pleni-dag uppläste och på bordet lagda Utlåtanden af den 7 i den. na månad: i. Ofver gjord motion om anslag på Stat för inrättande af exercitie Esqva höner vid Lifregementets Cavalleri-Corpser; 44d Prof. Öfver Contre-Amiralen Sr.hutzercraniz's Memorial, angående någon förändring uti Staten för Kongl. Förvaltningen af Sjö-ärenderne; 3. 1 anledning af gjorde anmärkningar vid. Utskottets yttrande , angående regleringen af hushållningen vid Strömsholms Kongsgård samt dervarande Stuteri inrättning; och 4. Öfver Kongl. Majus Nådiga Remiss uppå Regements-Skrifvaren , Filt-Kammererare!! B. Molins underdåniga ansökning om utbekommande af Remiss-lage; Blefvo dessa Utlåtanden, uppå derom framgtdllde propositioner af Bonde-Ståndet bifatlne. 5.
PASTORN. er barnet, kan modern få en fristad i Magdalenahemmet. WOLFF. Hon är i största nöd och elände. Om ni vill åtaga Har hon sagt det där själf? PASTORN. mellan herr och fröken German. Hon har nyss varit orsak till ett häftigt uppträde WOLFF. Mellan... Hvar? PASTORN. Här. WOLFF. Äro Kristofer och Sigrid här? PASTORN. dem på hotellet i middags. Vet ni inte det? Fru German var själf och hemtade WOLFF. kvar Äro alla människor inblandade i den här historien? PASTORN. Kristofer skulle ju resa i kväll? Hvarför är han är därför jag vänder mig enskildt till er. Ni menar, om ni är inblandad. Det är ni inte. Det TREDJE AKTEN WOLFF, ser på honom, därefter tvärt, i det han kastar manuskriptet på bordet. ute för. Hur snart kan hon komma in på Magdalenahemmet? PASTORN. Något sådant här har jag, förbanne mig, aldrig varit Men om det fullständigt strider mot era principer, så... WOLFF, afbryter lifligt. utan om fakta. Det här får inte bli skvaller af! Kristofer får inte veta det... han är min bästa vän, ser ni. det pengar? Det gäller att handla, och fort måste det gå! Behöfs PASTORN. Hvad tusan, det är inte fråga om principer längre, Men hon säger att hon är en hederlig kvinna, fast hon råkat i olycka, och att hon vill lefva på eget arbete. WOLFF. Först och främst behöfs hennes eget medgifvande. kvinna! Det är bra sagdt af henne i alla fall... Stil på PASTORN. kunna uträtta något, och dessutom... WOLFF, Ni kan ju själf tala med henne. Jag tror mig inte afbryter lifligt. öfvertyga henne redan i afton. Det vore ju bäst för henne att få ett hem och slippa bekymmer. Här talar jag inte till PASTORN som prest... Ni kanske vet, att jag i princip Åh, ni kan, ni kan! Ni måste gå till henne och VÄRFLOD inte gillar...
Då likväl de till Kongl. Majits disposition varande medel icke tillåtit att i stalsförslaget upptaga mer än hänne dylika stipendiater eller extra ingenieurer, hvilket antal ingalunda kan anses vara för ändamålet tillräckligt, vill Kongl. Majit, för alt bereda tillgång till ytterligare fyra stipendiater, härmed i Nåder föreslå, att det för dem erforder - Transport Ridr 30 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 48S3. Transport R:dr 100: liga arfvodesbelopp må anvisas, att, af Sjette Hufvudtilelns anslag ”till befrämjande i allmänhet af bergsbruket”, årligen utgå med 1,600 R:dr, som, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, lämpligast torde böra lill ordinarie slaten öfverllytlas.
ningar visa Atskilliga i beh811 varande hush %llsr&amp;kningar efter den berömde Linköpingsbiskopen, Hans Brask. I dessa omtalas sylta och grytstek, vlblling, vinsoppa och äggmjölk, höns med ris och kalla höns med attika, Qgkaka, strufvor, syltade paron och mbnga sndrs goda saker. " G8sstekn om höstarne hvar söndag till " Martin inklusive ", och, nar det var ggstabud, bjöds pti " ptihöns med utslagen stjart ", hjarpar, dnfvor och stora pastejer i form af borgar, trad eller djur o. s. v. Inte förefalla precis alla de biskopliga anrsttningarne sh silrdeles aptitliga, shom t. ex. " lumbern, en soppa aE blod och mjölk, eller " arter med s a l s p e c k ~ l l e r " hampamos med arter ". Fisken stektes oftast i olja, och p8 löken sparades ej. I stlllet för socker hade man till maten " puderv d. v. s. torkade och söndersmulade honungskakor. Det torde roa, en och annan att höra hvad den myndige bispen bestod sitt folk för lekamlig spis p8 juldagen. Först stek, s&amp; " lumber ", s&amp; " skinkafatet ", pastej, smilstekar, aggost eller smörmos, en bakad ratt klenat, applen, paron och gammal ost. Till afton serverades villebrtid, nystekt unghans, farsk fisk m. m. Att Medeltidens svenskar ej vor0 bortkomna i konsten att anordna fester visa rimkrönikans berattelser, och ej ar det troligt, att man vid dem för sdlare förströelser försmadde bordets nöjen.
Uti den af Kongl. Maj:t föreslagna tarif för creditupplaget och transiloafgilten, har Kongl. Maj:t, till följd af Sitt beslut om tullvärdenas uteslutande ur taxan, funnit den förändring nödig, att de på nämnde tullvärden grundade minimi-qvantiteter för kreditupplaget nu böra, såsom före 1841 års taxa, bestämmas till visst mått, mål eller vigt, men till den myckenhet ungefärligen, i jemna 100- eller 10- tal, som de nu utgöra, och med transitoafgiften jemväl fortfarande antagen till viss procent af varuvärdena, men i bestämda belopp utsatt; hvarvid Kongl. Maj:t dock ur larifen uteslutit artiklarne romersk alun, hampoch linblår, piphufvuden, af sjöskum samt de, enligt Kongl. Maj:ts förslag, tullfria artiklarua oarbeladt elfenben och ohäcklad hampa. Ehvad tullvärdeskolumnen kommer att uteslutas, eller, såsom utskottet föreslagit, i taxan qvarstå, har utskottet ansett den af Kongl. Maj:t föreslagna förändrade uppställningen af kredilupplags-tarifen böra antagas; hvadan utskottet utan annan ändring än att, i följd af hvad förut blifvit föreslagit, rubriken »canel och cassia lignea» rättas till canel alla slag; att från rubriken »gryn, utom af spanmål och s. k. paddy» orden »och s. k. paddy» uteslutas; att vid rubriken »hampa, häklad», sistnämnde ord utgår och transito-afgiften nedsättes från 24 till 16 sk. skeppundet; samt att rubriken »humla» rättas till humle, tillstyrker, alt, med iakttagande af dessa ändringar, ifrågavaranda tarif må af Rikets Ständer godkännas. Pä sätt Kongl. Maj:t i afseende å tulltaxe-underrätt elserna föreslagit, anser utskottet nu gällande 1 och 4 §§ böra alldeles utgå; ordet »helfria» i 3 § böra uteslutas; Tarifen för kredilupplagel och Iransilo-afgiften.
M. aflåta en underd. skrifvelse, uttryckande R. St:s önskan, att lämpliga åtgärder mätte, i ministeriel väg och i samråd med öfriga uti Östersjöhandeln deltagande makter, vidtagas, för att åt Svenska handeln och sjöfarten genom Öresund bereda de ytterligare lättnader, hvilka, genom ändamålsenliga underhandlingar, utan störande af den vänskap och grannsämja, som med Konungariket Danmark lyckligen äro rådande,'kunna erhållas.” Den reservant, som afgifvit detta af mig nu uplästa förslag, tillhör ett annat RiksStånd och det torde vara alt förmoda, att han inom delta sitt Stånd söker genomdrifva samma förslag. Med Utsk:s förslag kan icke heller motionären vara nöjd i anseende till de så betydligt olika kalkyler, dem Utsk. upställt, jemförelsevis med motionärens. Det förefaller mig som om reservantens idée skulle inom BorgareSl. vinna medhåll; ty den har ojemförligt mera utsigt för sig till verkande af ett praktiskt resultat, än hvad så väl motionärens som ock Ulsk:s framställningar hvar för sig synes hafva; och det Vällofl. Ståndet har alltid visat mycken håg för det som i hvarje sak är mest praktiskt. Opartiskt taladt, måste roan för öfrigt väl ulan svårighet inse huru mycket större sannolikhet förefinnes för Sverige att genom underhandlingar vinna några ytterligare lättnader, (sådana äro ju redan dymedelst tid efter annan ernådda, se Utsk:s betänk, pag. 7), än alt, utan erläggande af lösen, i ett tag lyckas komma ifrån en afgift, hvarpå Danmark med skäl lägger mycken vigt. Och alt deremot nu redan berama eli aflösningsbelopp, på sätt Utsk. förordat, såsom basis för de blifvande underhandlingarne, det visar sig, (äfven oberäknadt svårigheterna af tidsbestämningen för liqviden) tydligt nog vara förknippadl med mycken betänklighet både i anseende till summornas betydlighet och deras i kalkylerne så ansenligt varierande siffeibelopp.
Följden häraf skulle otvifvelaktig! blifva, alt livar och en, som sjelf hade penningar, kunde directe utlåna dem åt lånsökande, utan 3:dje mans alltför kostsamma biträde, och utan alt finna någon annan norm för räntan, än den, sorn stöde i förening med längifvarens öfvertygelse 0111 låntagarens ordentlighet och realitet; att petu ingelän skulle erhållas lill belåtenhet både för långifvare och låntagare ä 2, > och 4 proc , då den, sorn ville vara säker att få igen sitt på dagen, finge betinga sig 10 ä 12 proc. i öfverrätt ta från den dag inbetalning manquerade, utan att sådant vore olagligt; alt ingen annan, än den som vore vederhäftig eller känd för oidentligbet och arbetsam, finge lån på billiga villkor, då ijeremot vinglare och ovederhäftige slarfvar aldrig finge låna, som val vore den största tjenst man kunde göra dem, och slutligen dei med äfven undvika den ohyggliga synen af den ena medborgaren, släpande den andra i fängelse för lappr-i-summor på behaglig tid. 388 Dcu j Mars e. m. Vid discussionen härom torde jag närmare fä utveckla mina åsigler i ämnet, anhållande örn denna motions remitterande till Lagutskottet. Lades på hordet. Frih. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos H ö g 1 o f lige Ridderskapet och Adelig vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, År 1828. Sjette Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg j 1829. Onsdagen den 17 December. Plenum klockan io förmiddagen.
Till hvad af Friherre Anckarswärd blifvit yttradt, har jag trott mig böra lägga en önskan, nemligen, att om genom underdånig skrifvelse begäres tillstånd för Rusthållarne att få förena sig om en EsqvadronsFullmägtig, borde ock i sjelfva Mönsterverket lemnäs rum för de anteckningar en sådan fullmägtig kunde hafva att göra, och GeneralMönsterHerrn åläggas att justera Protocollet inför honom; hvarförutan det åsyftade ändamålet med Rusteller Rotehållares och Fullmägtiges mera bestämda rättigheter alldeles föi'felas. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansåg EkonomiUtskottets förevarande Betänkande böra, på grund af de I 12 Den 16 Februarii e. m. dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja. Företogs till pröfning Allmänna Besvärs och EkonomiUtskottets den 19 sistlidne Januarii under N:o 35 afgifne, och den 3 dennes e. m. på hordet lagde, Betänkande, rörande väckt fråga om Registrering af åtskillige otryckta Riksdags-handlingar. Herr Ribbing^ Arviel: Då EkonomiUtskottets Betänkande står i nära sammanhang med det, som af StatsUtskottet förut blifvit afgifvit, i anledning af Herr CederschjÖlds motion om inrättande af ett Rikets Ständers Archiv, och hvilket Betänkande från Ridderskapet och Adeln Blifvit återremitteradt; hemställer jag, om icke EkonomiUtskottets ifrågavarande Betänkande äfven bör återremitteras, på det begge frågorne, genom communication mellan detvänne Utskotten, må blifva lika behandlade. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Såsom den siste värde talaren anmärkt, står EkonomiUtskottets förevarande Betänkande i nära sammanhang med StatsUtskottets afgifne Utlåtande öfver min af talaren omnämnde motion.