Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Berättelsen om Johans själsutveckling är, såsom vanligt hos denna författare, kryddad af glåpord mot allt och alla, glåpord mot Gud och menniskor, mot seder och lagar, mot institutioner och individer, men glåpord, som verka betydligt mera genom råhet än genom qvickhet. Lefnadsteckningen interfolieras och afbrytes också allt emellanåt genom lefnadsfilosofiska, litterärhistoriska och socialpolitiska betraktelser och aforismer, som det är obehagligt att qvalificera. Den som läst hvad förf. förut producerat, är van att icke begära stort sammanhang eller tankestyrka i hans utgjutelser, men i föreliggande arbete gå de ofta till den yttersta gränsen mot det område, der dumheten tager vid. Det skulle fylla många spalter att anföra prof på sådana betraktelser i arbetet, som icke äro annat än svammel. Men hvad skall man säga om sådana uttryck och bilder som t. ex.: »Skolan är en preliminärklass till dårhuset.» »Katedern (i en folkskola) liknar en schavott, rödbetsad, som om den vore bestruken med blod.» »Man har numera upptäckt, huru fäna äro de mest religiösa, och att den som har vetande icke behöfver någon religion.» »En s. k. karakter är en enkel mekanisk inrättning, som sammanfaller med automat.» Eller hvad skall man säga om iakttagelser sådana som den, att Geijers »stil är alldaglig», och att på 1870-talet allmänna meningen bland studenterna om hans historia var, att den »är djeflig»; eller om fanfaronnader sådana som denna: »Familj, du är alla sociala lasters hem, alla beqväma qvinnors försörjningsanstalt, familjeförsörjarens ankarsmedja och barnens helvete»!? Sina upproriska känslor mot samhället, mot religionen och mot kristendomen i synnerhet kan förf. naturligtvis icke gifva nog starka och råa uttryck, men ett särskildt godt öga har han äfven till moralen, om hvilken det heter än att hon är en »listig dikt», än att »vår tids moraliska eller sedlighetssträfvan är en öfverklassrörelse, hvarmed man vill hejda de framstörtande massorna.»
(436) E N UNG FLICKA af god familj musikalisk, bildad och med vacker röst Önskai till sommaren komma pä landet i bildad familj, där hon mot fritt vivre är villig lämna undervisning i sång och musik. Reflekterande hänvända sig för vidare upplysningar till X post restant Karlskrona. (464) E n bildad dam, med jämnt och godt lynne, af god familj, fullt kompetent alt sköta och föreslå ett hem önskar plats som värdinna, helst där barn finnas, eller hos äldre dam. Svar till » Pålitlig och barnkär &gt;, Iduns exp., Sthlm. 80m husmoderns hjälp i skötseln af hemmet söker en ung flicka plats. Den sökande har innehaft flere dylika platser, från hvilka erhållits utmäikta rekommendationer. Svar emotses tacksamt under adress » 1874 », Söderköping p r. Nordiska Museets Lotteri K (G. 77199) A g r a Grädd-Margarin ä r bäst! LIEBIGs ' 8 K Ö T T Svar med löneanspråk till » Trogen » pr Helsingborg. (S. T. A. H. 4119) S ÅSOM SÄLLSKAPSDAM och husföreståndereka kan - en språkkunnig äldre dam få en behaglig plats i ett föräldralöst hem i stad. Svar med fotografi och löneanspråk torde sändas under adress » Baj », pöste restante, Malmö. (501) ETT FRUNTIMMER, cirka 30 år, med godt utseende och erfarenhet i hushållsgöromål erhåller l:a april förmånlig plats som husföreståndarinna i välbergadt hem i Stockholm. Svar utbedes under signatur » W. V — a », Iduns exp. (513) när hvarjc hvarje burk bär namnteckning Drygast, därför billigast. LICKA önskar plats i början af maj so kammareller barnjungfru, är kunnig kläd&amp; linnesömnad samt äfven något i fj sering. Svar emotses tacksamt till » 25 år p. r. Gäfle. Äter finnas dessa omtyckta starka, vackra gångmattor i olika färger till salu å 65 öre pr meter vid Krontorps gård, adr. Vermlands Björneborg.
Att emedlertid lemna något afseende åt Eric Ericssons yttrande finner Utskottet så mycket mera öfveiflödigt , som han hvarken i ett eller annat hänseende uppgifvit någre skäl för sitt påstående, och Utskottet för sin del anser dessa anstalter oumgängelige, så för beredande af ett rättvist förhållande medborgare emellan, i afseende på utskyldernes fördelning, som för tillsynen deröfver , att det allmännas rätt vårdas ; och att, på sätt Botvid Johnsson förment , åt Pröfnings-Committéerne gifva en annan bestämmelse, anser Utskottet så myckat mera be. tänkligt, som det dels, i synnerhet om Utskottets Förslag angående ett bestämdt belopp, hvar» under hvarje Uäns sammanslagne Fastighetssumrna ej får nedsättas, skulle vinna Rikets Höglofl. Ständers bifall, måste i sådan händelse öfverlemnas åt Pröfnings-Committéerne, att handhafva denna förrättning, dels någon inskränkning i den åt missnöjde med PröfningsCommittéernes beslut lemnade rättighet att der - BeviUningsVt sk. Betänkanden. 305 öfver besvär anföra, ej synes lämpelig, hälst den hvarken ägt rum eller blifvit iakttagen under all den tid nuvarande Bevillnings-grunder tjenat till efterrättelse. 7:0 I ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit och till Bevillnings-Utskottet remitteradt Memorial under den 30 nästlidne December, hafva Riksdags Fullmägtige Olof Nilsson från Norra och Anders Mårtensson frän Södra Jemtland anmält de olägenheter, som möta i afseen* de på den i V. Art. 1 §. 2 Mom. i 1815 års BeviUnings Författning och i VI Art. I §. a Morn. i nu afgifne Project till Uppbördsstämmornes hållande utsatte tid.
Omöjligheten7 nämligen, satt kunna hindra lurtndrägeriet, gör det absolut nödvändigt, att sådane varor sorn icke kunna i landet tillverkas, också måste till bruk och nyttjande förbjudas, om man förbjuder deras införsel} el. ler också att deras införsel bör tillåtas, när de» ras bruk icke kan hindras. Då svårigheten att bevaka kuster och att göra Isgarne åtlydd*, utgör hufvudsakliga hindret, hvarföre man ej hår såsom i andra länder genom en hög införseltull hägnar de Fabricationer som ännu behöfva hägnas, torde ännu för vissa fabsikationer Intörielförbud blifva nödvändige. Men dessa Förbud efter den sata sorn jag ef vanföre uppställt, böra icke uthfrdas sibom Den 28 Juni i e, m. för beständigt gillande, de böra anse? såsom premier på bestämda tider; såsom temporaira suspensioner i utöfningen af andra Statsborgares rätt. Då RegeringsFormens 60 §, uppställer den grundsats: ”Ej må Konungen till vinning för sig och Kronan elier enskilta personer och corporstioner några monopo!iej> fastställa,” synes Lagstiftaren hafva handlat enligt ofvannämnde åsigt. Ett absolut och för beständigt varande införselförbud uppå ert vara, är ett Monopol till förmon för den som inom landet tillverkar dylik vara. Huru lätt kan icke hända, inom ett Land som vårtt tued ringa befolkning och ringa capitaler, att en enda person, ehuru flere kalias berättigade att drifva samma handtering, och att täfla om varans godhet och pris, genom öfvervigten af sitt Capital, drar till sig ali den vinst som denna näring ger, Och genom införselförbud på den vahra som han tillverkar, kommer i tillfälle, att höja priset efter behag, att efter behag skattlägga sina medborgare, och att utöfva ett för andra förderfligt monopol, Pröfningen af införselförbuds behof bör naturligtvis tillhöra verkställande magten, men jag tror att de ej borde utfärdas, utan att Konungen vid allmän Riksdag deröfver hort Rikets Ständer och att de ej borde gälla längre än från Riksdag till Riksdag.
Det är visserligen sannt att den derigenom blifver något mer än tredubblad i jemförelse med hvad den f. n. utgör, samt att denna förhöjning kommer att öfverstiga de som hittills blifvit beviljade; men dä man tager i betraktande det maktpåliggande i denna lärare-befattning, anser jag det icke är skäl, att, derföre att denne lärare hittills varit hugnad med 634 Hen 23 November f. m. ett arfvode, så ringa, att det nära nog gränsat till knussel, nu lemna tillfället obegagnadt att förse honom med en anständig lön. Rdr för en vetenskapsman, hvilken man fordrar skall upoffra tid och krafter på en så mödosam sysselsättning som att inlära och examinera barnmorskor, torde väl erkännas vara så ringa, att man gerna kan tillerkänna honom ett högre belopp, hvilket jag anser lämpligast böra bestämmas till 3,000 Rdr. Jag får på grund häraf förena mig med Hr Bildt. Hr Bildt: För att undanrödja den betänklighet, som Hr Lilljehöök förklarat sig hysa derutinnan, att den ifrågavrde lönen, hvars ntivule belopp är 900 Rdr, skulle tredubblas i fall den höjdes till 3,000 Rdr, ber jag att fa fiista upmärksamheteu derpå, att 11. o. Ad. beviljat en förhöjning för Intendenten vid MilitärKont. i KrigsKolhm ifrån 7 50 Rdr till 3,500 Rdr, och således mer än fyra gånger högre belopp än förut. StatsUtsk. hade likväl då, i likhet med hvad nu egt rum, föreslagit denna lön till 2,000 Rdr. Jag tror således att den ifrågav:de löneförhöjningen är jemförlig med den förra, ehuru den är vida mera vigtig och maktpåliggande. Den nu först till bifall å förev:de mom. framställda propos:n besvarades med Nej, jemte ett eller annat Ja; hvarefter R. o. Ad. beslöt, att aflöningen för läraren för barnmorske-eleverne skulle bestämmas till 3,000 Rdr Rmt. Hr Bildt:
Finnland, från Sverige skiljdt, lorsedde oss deremot under tiden med de fleste födoämnen. Speculanten på handel, åter, hade, genom det upphörda continental-systemet, de hopade nu mera utrikes ej afsättliga lagren af colonial-varor, genom elen hastigt stigna , ständigt vacklande, Vexei-coursen och den nu af hans utländske förläggare återfordrade betalningen af sin skuld, sorn, beräknad i främmande mynt, kräfde dubbel inhemsk sedelmassa att godtgöra, blifvit satt i lika svåra bekymmer; och denna handelns och jordbrukets svåra belägenhet inverkade på öfrige Näringsidkare. Alla voro skuldsatte, alla behöfde låna, alla voro uppmärksamme på Rikets S(,änders under penningebristen vidtagande beslut, fruktande än en indragning i rörelse-eapitalet, än en myntets återföring till högre värde; begge delarne för dem förderfliga. När man å andra sidan betraktar deras belägenhet, hvilka ägde penningar alt utlåna, var deras ställning ej lyckligare. Desse hade, genom Sedel-emissionen från 1809 till 1812 och inmängningen af Rikets skuld i Rikets circulerande RörelseCapital, sett deras förmögenhet till hälften minskad, Den 6 Julli f. m. 91 och torftigheten inträngde nu ofta i de hemvist, der välmågan förut bodt. Det Var ej annat att vänta, än att Capitalisten skulle hära farhåga, att, när Jordbrukaren och Näringsidkaren befunnos 181 5 och följande åren i brydsam belägenhet, till dem lemna försträckningar. I anseende till varierande Mynt-, Egendomsoch Spanmålsvärden, ville han hvarken för längre tid stänga sitt capital, eller placera det i inteckningar , hälst han icke kunde påräkna, att desse sednare skulle på dagen infrias, utan han deremot befarade, att, efter executiva åtgärder, slutligen nödgas sjelf, emot sin vilja, stadna vid egendomen.
Under sin långa vistelse utomlands hade hon läst och sett åtskilligt samt utvecklat sig mycket, i det hon nått en djupare själfkännedom och betydligt vidgat sin lifserfarenhet; hon hyste nu en innerlig önskan att skaffa sig en verkningskrets, som skulle skänka henne glädje och tillfredsställelse. Hennes föräldrar hade under tiden flyttat till Stockholm, hvilket mycket underlättade denna hennes sträfvan. Anna Lindhagen. * Kvinnofrågorna vid 1898 års riksdag, (Forts. o. slut.) om bekant upprätthålles tjänstgöringen inom postverket till stor del genom en mängd e. o. postexpeditörer, hvilka under många och långa år icke kunna få någon förbättring i sin knappa ekonomiska existens, enär antalet ordinarie befattningar är så ytterst ringa i jämförelse med behofvet. Dessa extra ordinarie befattningar uppehållas, som vi veta, till stor del af kvinnor. I år förelåg vid riksdagen förslag att råda bot på nämnda missförhållande genom inrättande af flere ordinarie postexpeditörsbefattningar. Detta afslogs visserligen nu af riksdagen, men finansministern erkände behofvet af en ändring och lofvade att nästa riksdag framlägga förslag i ämnet. Märkligt var, att vid frågans behandling framkom från ett par prästerliga senatorer samma tal som domkapiteln fört i fråga om lärarinnorna. De ville vara med om den gärd af rättvisa, som låg i en förbättring af postexpeditörernas ställning, men denna borde tillkomma endast de manliga tjänstemännen, ty kvinnans inträngande på dessa arbetsområden vore till skada för familjelifvet. Skola då dessa herrar aldrig lära sig inse, att familjelifvet bäst gagnas genom att bereda kvinnan själfständighet, så i hemmen som i det offentliga lifvet, och att familjelifvet af intet neddrages så mycket, som då den unga kvinnan för sitt uppehälle måste taga till godo första bästa äktenskapskandidat, som anmäler sig? Och om ingen man anmäler sig, hvad har familjelifvet då för gagn af att kvinnan vägras begagna sig af de förmögenheter, som gifvits henne af samma försyn, till hvars vishet äfven männen måste lita?
nemligen: Bil. N.-o i till Kongl. Maj.-ts Prop. Haft 1. 9 till löneförbättring åt renritaren och vaktmästaren korpsen „ bristande ersättning åt Westgötha regemente föi tillförene innehafde fördelsräntor . hvadan förslaget om denna ersättningsskillnads anomande af öfverskotten på Statsverkets inkomster komme att förfalla; till ersättning åt Norrbottens fältjägare-korps för det åt Haparanda stad donerade bostället Hapaniemi „ arfvoden åt 20 reserv-läkare, å 300 R.dr att, på sätt departements-cbefen hemställt, tilldelas pensionsberättigade regements-läkare af så väl värfvade som indelda armeen, samt, jemte det redan beviljade resestipendium för militär-läkare, å 4:de Hufvudtiteln upptagas under mbrik: arméens sjukvård; till instruktions-kompanier vid indelda infanteriet med begäran af Rikets Ständers medgifvande, att anskaffning af nödiga inventarier för dessa kompanier får bekostas af anslaget för första året; till beredande af ytterligare utsträckning af indelda infanteriets regements-inöten .. „ fyllnad i anslaget för lif-gardet till häst „ betäckande af skillnaden i rationsprisen för Kronprinsens hussar-regementes i Götheborg förlagda kommendering samt till anskaffning af kokved och lägerhalm åt regementet under dess möten, på sätt departements-chefen derom hemställt, tillhopa , „ förhöjande af förslags-anslaget till fouragering för värfvade kavalleriets och artilleriets hästar .
”Ja nog skall det kunna sägas, hur skall jag annars uttrycka mig när jag vill tala om mer än en fan! – Och så dispyt. Hur förskräckligt Sofi har magrat! Är det som hon är kär? Jag skulle nästan tro det. Hon lider förskräckligt af sin svartsjuka; tänk – att hon hetsade mormor till att gräla på Anna Erika så fort hon kom hem från Köpenhamn. Det ”passade sig inte”, med mera sådant. Hennes ögon ha blifvit djupare, ögonhåren skuggar dem mörkare än förr, omgifningarne ha fått helt lätta brunoch blåaktiga schatteringar, som ge dem ökad glans. Och läpparne äro så röda, så röda, liksom blodet trängde ända ut i huden, som är så frestande tunn och fin, slät och fuktig. Längs kinden, hakan och halsen är läggningen anmärkningsvärdt vacker och hon har ett varmt, hvitt, fjunigt hull, som jag tycker skulle reta aptiten. En sådan stor, frisk, stark qvinna! Anna Erika och han ha talt om henne. Anna Erika hotar honom med sitt förakt om han går ”over Stregen”. ”Men fröken Anna Erika, frestelsen är så stor. Jag ser ju att jag har henne i min makt; jag behöfver bara räcka ut handen.” ”Men herr Jönsson är olycklig om herr Jönsson gör’et. Jag förlåter herr Jönsson aldrig.” ”Men fröken Anna Erika har ingen rätt att döma mig så strängt om jag faller. Det må väl räknas mig till förtjenst att jag så länge sträfvat emot.” ”Nehej, jag föraktar herr Jönsson.” ”Men hvarför skall jag, som är så frisk och stark, hvarför skall jag gå hela min ungdom och inte få njuta det minsta af lifvet? Skall jag då alltid vara dömd till celibat, för det jag inte vill gifta mig?” ”Så gift sig då, om herr Jönsson inte kan styra sig.” ”Men om det så inte fins någon själsgemenskap?” ”Så får det gå utan.” ”Jag säger likaväl, att fröken Anna Erika inte har rätt att förakta mig.” ”Har hon rätt att fordra att jag skall lefva så hela mitt lif? Har hon väl det?” sade han en dag vädjande till mig. Han såg så rolig ut, någonting likt en skolpojke som klagar öfver dålig behandling. Anna Erika vill att han skall bort.
Tillkommer: en ny Vaktmästare-lön tillökning i förutvarande Vaktmästare-lönen 500: 50: — Artilleri-staben Ofver-kommendants-expeditionen i Stockholm Kommendants-staten Krigs-akademien Allmänna Garnisons-sjukhuset Rese-stipendium för Militär-Iäkare 550: — Penningar. Förslag till blifvande Riks-stat. Spanmå1 Indelta Räntor, enligt markegång på förslag. Indelt på förslag. Mått. Kavallerioch Infanteri-regementena: Penningar: Afgå: utaf anslagne medlen till aflöning åt korporalerne vid vissa regementen och korpser 2,004: 4. 397 595; 41. Indelta räntor såsom i 1861 års Riks-stat 2,121,897: — indelt spanmål d:o d:o 251,911:80. Oindelt spanmål: Tillkommer.- tili fyllnad i korporals-lönerne vid vissa regementen och korpser, 1,658 kubikfot å 2 R:dr 3,316: — 15,026: 80. Till löneförbättringar vid Indelta arméen ..T TT Militie-bostäils-kassan: Ersättning för reserv-hemmans-räntor och kronotionde m. m Indelta arméens vapenöfningar, Reservations-anslag: Nuvarande summan 650,000: Tillkommer: Till trossens underhåll Oindelt. Mått. Kub.-f. k. Värde förslagsvis å 2 K:dr kubikfoten. Summa Riksmynt. Penningar: Tillkommer: genom öfverflyttning från Lifbevärings-regementets anslag: till 2:ne Andra Ivapitens-löner å 2,000 R:dr 4,000: — 144 622: 70. Oindelt spanmål, såsom i 1861 års Riks-stat 21,344: 40. Ändra Lif-gardet: Penningar:
Då nu genom de afslutade handelsoch sjöfarts-traktaterna, omförmälda olägenheter blifvit omsider undanröjda, hafva alltså icke allenast de eljest hotande följderna deraf förekommits, utan i stället utsigt öppnats att, i följd af åvägabragta lättnader, ökad sysselsättning för Svenska handelsflottan och större afsätt - Kongl. Maj-.ts Nåd. Proposition J\§ 39. 5 ning för våra produkter skola beredas, samt att i allmänhet en lifligare, ömsesi" digt gagnande rörelse mellan de begge länderna skall befrämjas. Genom samma traktater hafva icke allenast defferential-umgälderna för Svenska och Norska fartyg, som sysselsättas med varutransport från Sverige till Frankrike, blifvit nedsatta till ett jemförelsevis ringa belopp, eller till endast en sjettedel af hvad de förut utgjorde, utan ock tullen å alla artiklar, sorn antagits kunna komma att utgöra föremål för export från Sverige till nämnda land, blifvit, dels betydligen minskad och dels alldeles borttagen, på sätt den till handelstraktaten fogade tarif A. närmare utvisar; hvarförutan också för alla öfriga, i denna tarif icke särskildt upptagna artiklar, samma tullbehandling skall gälla, som åt den mest gynnade Nation blifvit af Frankrike medgifven. För att lätta jemförelsen bilägges härjemte en förteckning å de förnämsta sådana artiklar, med uppgift på den tull, som förut i Frankrike varit gällande för dessa varor, då de infördes med Svenska eller Norska fartyg. Den vid traktaten fogade tarif B. utvisar de tullsatser, som för införsel i Sverige blifvit antagna, och hvilka, enligt hvad här ofvan är antydt, icke med afseende å någon hufvudsaklig artikel nedgått till da belopp, som uti de af Frankrike med Belgien och Tyskland, samt sednare med Italien och Schweiz afslutade traktater blifvit för införseln till dessa särskilda länder, bestämda. Emellertid har den Svenska tulltaxan, till följd häraf, i flera väsendtliga delar undergått icke obetydliga förändringar.
Om kassörerne skola, såsom nödigt är, vid göromålens slut sammanräkna sina medel och insätta dem i Deposilions-afde!n:n, på det alt kassörerne ej måtte hafva större behållningar, än vederbör: så åtgår tid härtill. När dessa medel då komma till Deposii.ons-afdelnm, mäste de der omräknas, hvarigenom ytterligare tidsutdrägt vällas. När skola då Bankens förrättningar för dagen slutas? När skola hans tjenstemän få tillfälle att äta? F. n. uppehålla de sig.på embetsrummen från kl. 9 om morgonen till lill 3 e. m. De kommissarier, som innehafva nycklamo till mindre general-kassan, och skola mottaga kassörernas behållningar, komma van!, icke derifrån förr än kl. -f lill 3 e. m. De hafva dä uppehållit sig i Banken nära ö timmar. Skulle den föreslagna ändringen antagas, sä måste de uppehålla sig der lill kl. 4, i hvilket fall de varit 7 timmar på embetsrummen. Kan man begära sådant? I andra länder, der man längre än hos oss är med embelsförrättningar sysselsatt, afbryter man dem vanligtvis med en frukost kl. 1. Men så länge detta bruk icke är hos oss införd!, hvilket icke torde ske så snart, vore det obilligt att endast af Bankens tjenstemän^ begära en så lång arbetstid, enär deras redan är längre än andras. Att hafva en serskild kassör för insättniugarne och en annan för ulbelalniugarne, förenklar visserligen kontrollerna, men Den 14 Oktober e. m. 233 försvårar verkställigheten och öfverhopar än elen ene, än elen andre med göromål i den mon, allmänhetens tillopp blifver större. Det är också klart, att när en kassör endast ombesörjer utbetalningar och ej mottager penningar, mäste han oftare anlita generalkassan än eljest behöfdes. Följaktligen vållas härigenom mera besvär för Bankens tjenstemän, och längre tidsutdrägt för allmänheten» Utsk. har dock medgifvit utbetalnings-kassören att jemväl mottaga insättningar i Banken.
Enär, enligt hvad vitssrdadt blifvit, ansökningar till Betydligt antal af menigheter göras, angående erhållande utaf statsbidrag för omläggning och förbättring af backiga vägar, samt sådane arbeten, likasom anläggandet af nya vägar å lämpliga ställen, väsendtligen bidraga till rörelsens samt transporternes underlättande i landet och spridande af välmåga, jemte det passande till fällen dymedelst beredas till arbetsförtjenst lör den fattigare folk-classen, har Utskottet, som likväl förmodar, att någon nedsättning i den äskade summan kan ega rum, funnit, med afseende jemväl å de för handen varande, icke öfverflödiga, tillgångarne, sig böra inskränka sitt tillstyrkande i detta fall dertill, att en summa af 100,000 Riksdaler för hvarje år, eller för 3 år 3oo,ooo R:dr, måtte ställas till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition , för att, efter den fördelning, som i Nåder pröfvas lämplig , utgå dels till anläggning af nya, dels till förbättrande eller omläggning utaf backiga och mindre goda vägar, dock att, af nämnde summa, jemväl någon del, uppgående högst till 3o,ooo R:dr, må få användas för strömrensningar och smärre hamnbyggnader; hemställande tillika Utskottet, att Rikets Ständer måtte i underdånighet fästa Kongl. Majlis Nådiga uppmärksamhet på angelägenheten deraf, att anslaget 1 öfrigt hufvudsakligen användes till förbättrande af sådane vägar, som utgöra del af större vägsträckningar och tillhöra orter, der varutrafiken är liflig; äfvensom att Rikets Ständli öfverlemna åt Kongl. Majit att för hvarje serskildt fall förordna, i hvad mon vederbörande - StaU-Vtsiottett Utlåtande, N:o i56. 17 (<äe menigheter m5 vara pligtige att tili företagets utförande med arbete bidraga; börande de menigheter, hvilka, under i öfrigt lika omständigheter, erbjuda sig att största tjenstbarheten utgöra, företrädesvis vara berättigade att komma i åtnjutande af de med anslaget åsyftade fördelar.