Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har denna termin ett O) Det kanske vore bättre att inte ge sig uti oss! Och dock måtte mamma ha genomskå- dat honom redan under vår förlofningstid, ty det, och så är mig också besöket hos den föredrag af handlat: » Naturvetenskaperna vid hon sade en gång till mig: » Alma, var dock gamle herr Behrman så motbjudande, men jag våra flickskolor », ett annat » Hotel de Ram:o en smula uppmärksammare i småsaker; den kan väl inte göra mig löjlig inför Georg och bouillet », för att nu nämna exempel från den £_ " — husliga lyckan beror ofta af ganska små ting. slå till reträtt. Han skulle triumfera! Och senare tidens verksamhet. Och Georg, en så hygglig ung man han d u ändå. Jag har alltid varit en smula het På föredraget följer diskussion, och man kan O än är, fäster sig mycket vid småsaker! » — och häftig, men försoningen efteråt var också lätt tänka, att det uppstår ett lifligt meningsEn hygglig man! Jag undrar hvad mamma alltid så ljuf. Kanhända kan det också denna utbyte, som både är upplysande genom de sakliga inlägg som göras och utbildande ger. a nu skall säga, när jag full af förtvifian komgång låta bota sig. Jag fruktar blott, om jag nu ger vika, att nom den formella färdighet, som dylika deKl pf mer åter till hemmet? w 2 Där sitter jag nu åter ensam och allena Georg kommer att känna sig förorättad. Jag batter äro ägnade att gifva. Sedan vidtager samkvämet med en enkel ända till klockan tolf, liksom hvarje dag. tror, att jag gått en smula för långt. Jag - Förr gladde jag mig alltid åt hans hemkomst, skall försöka blidka honom. Jag skall låta supé, den kanske lifligaste delen af kvällens emedan den medförde sällskap, muntran, men göra eld i salongen, och jag skall skicka förhandlingar, då utbytet af tankar och er5? ra nu längtar jag ej längre därefter. I går vid Augusta efter ett stycke fågelpastej, Georg farenheter \ t ifrigast, då det friska skämtet denna tiden visste jag väl, hur jag skulle är en läckergom. Hvad jag är löjlig! I och det otvungna löjet härska.
Majit inkomna med underdånigt utlåtande öfver de i samma transsumt framställde anmärkningar, så får Förvaltningen, som i afseende på hvad dessa röra Flottans station i Karlskrona, infordrat Befälhafvande Amiralens derstädes till Eders Kongl. Majit ställda underdåniga yttrande, nu, sedan sådant blifvit afgifvet, med öfverlemnande af detsamma, samt de nådigt remitterade handlingarnes återställande, i underdånighet anföra följande: Hvad först angår Revisorernes anmärkning, att »vid redogörelsen för de under revisionsåret, den 25 Februari i Öregrund, den 30 Juni i Ystad och den 29 September i Landskrona hällne auktioner å försålde, för Kongl. Flottan ej vidare användbare effekter, auktionsförrättaren beräknat sig till godo och sedermera uppburit dels 6, dels 3 och dels 1 4 procent utaf auktionsbeloppet, ehuru, enligt 7 § af Kongl, reglementet den 20 December 1825, vid försäljningsauktioner, som verkställas under uppbördsoch redovisningsansvar för auktionisten eller förrättningsmannen, denne endast eger åtnjuta 1 % af de influtna medlen», så har Revisionen härstädes, i anledning af denne anmärkning hörd, förklarat, att det derutinnan åberopade Kongl, reglementet endast stadgar hvad sorn bör iakttagas vid Krono-auktioner, men att, då de ifrågavarande effekterna, hvilka tillhört lotsverket, blifvit försålda genom respektive auktions-kammares i nyssnämnde städer försorg, bemälte verk måst erlägga samma auktionsprovision, som andra säljare, och att Revisionen, vid granskning af redogörelserne, ansett sig icke böra härvid göra någon anmärkning, enär de försålde effekterna i allmänhet varit af mindre värde samt, derest auktionerne, enligt 4 § af högstberörde Kongl, reglemente, genom Eders Kongl. Majits
Ja, jemte många Nej, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Hr von Troil begärde votering. Upläsles till justering samt godkändes en sålydande voter:spropos. : Den som bifaller den i StatsUlsk.s Utlåt. JVs 274 förekommande punkt litt. A, ang:de föreslagna jernvägsanläggningar genom Skåne och Småland lill Wetlern, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Den 25 September. 311 vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde punkt gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit som föijer: Ja — 30. Nej — 23. Punkten Litt. B. Bifölls. Punkten Litt. C. Hr Hjärne: Jag ämnar icke begära återremiss å denna punkt i det skick, som frågan f. n. befinner sig, emedan jag anser det vara rätt att bifalla U(sk:s hemställan; men jag ber att få nämna, att jag icke kan instämma uti de af Utsk. såsom grund för afslaget anförde skäl. Utsk. har nemi. yttrat, att ”då Utsk. tillstyrkt R. St. att godkänna den af K. M. i Nåder förordade grundsats, att jernvägs-slarolinierna böra uteslutande genom Statens försorg anläggas, så, och ehuru Utsk. ansett något beslut f. n. icke böra af R. St. meddelas i fråga om sistnämnde jernbanas fortsättning, lärer, i fall Utsk:s uti sagda hänseende gjorda framställningar varda af R. St. bifallna, Hr Sandströmer motion komma att förfalla.” R. o. Ad. har bifallit StatsUtsk:s hemställan, ang:de grundsatsen lörstamliniernas anläggning, nemi. att den skall ske på Statens bekostnad; men andra punkten i detta Betänk., sora afhandlar denna omständighet, innehåller att äfven enskilde bolag kunna sig bilda, för att anlägga någon del af en stambana efter öfverenskommelse med Regeringen och med vilkor alt denna del sedermera kan af Staten inlösas.
En mindre brukningsdel pä landet. En aftonrätt, snart sagdt alldaglig I torftigt hem, men äfven bruklig I rik mans hus, då helger stunda. Offentlig samlingsplats i städer. Barbariskt straff, afskaffadt nu. Så namnes ljuf, behaglig flicka. Försåt för fångst af räf och vargar. Hvad är hos sångarn som förtjusar? Hvarur utströmmar tjusningsmedlet? En flod uti Italien? Och en i norra Asien? Ett lystringsord till häst att stanna. Initial-charad. Af initialerna till de nedan beskrifna orden sammansättes ett ord, som utgör gåtans lösning. 1895 nöje förbjudas mig, inte sant? Säg då så gärna rent ut, att vi skola lefva som fattiglappar. » » O, nej, endast som förståndiga människor utan större förmögenhet. » » Du förtjänar ändå så bra, Andreas. » » Din far förtjänade också mycket, mitt barn, men har det hindrat, att han dog fattig som en kyrkråtta? Betänk, om jag faller ifrån, om du och barnet ... » » Ack, hvem vill tänka sig något så förfärligt! Om det skulle hända, då vill inte heller jag ha något mera, hör du, alls intet mer här i lifvet! » Hon slingrar armarne om hans hals och pressar sitt af tårar fuktiga ansikte mot hans skägEtt nytt lif begynner nu för xllice, som hon tycker: ett lif af de hårdaste umbäranden. Hennes önskningar förklinga som suckar i ödemarken. Till och med den vanliga tre månaders sommarresan har måst inskränkas till en sex veckors badsejour. Hennes toaletter sys visserligen fortfarande hos en skicklig sömmerska, men levereras ej från någon första rangens modeskräddare. Barndräkterna måste sys hemma, med hjälp af en syjungfru. Den stackars lilla frun förefaller sig själf som en afsatt drottning. Om hon åtminstone bara visste, hvem som var mannens kompanjon! Denna olidliga människa, som hade kommit för att förbittra hela hennes lif! Hennes man nämner aldrig hans namn, och främmande vågar hon ej fråga. Ty hennes man påstår, att det skulle skada hans affär, om man visste, att han tagit sig en bolagsman.
Utsk. hemställer nemi. i punkten litt. <?) ”att alla de åt embetsoch tjenstemän på lön indelde räntor och tiondeanslag, de allmänna verk och inrättningar, kyrkor och fromma stiftelser tillhörande dylika indelningar och anslag, samt de, såsom ersättning för vissa hemman eller lägenheter åtföljande besvär, anvisade ränteeller tiondeanslag, jemte de vissa städer tillerkände anslag af dylik beskaffenhet, må, likasom de kronan behållna, af räntegifvarne få lösas med penningar efter ett, hvarje år för de nästförflutna tio åren bestämdt, medelpris, utan rättighet för räntetagarne, att något af dessa anslag till leverering in natura upsäga”. Det ligger obestridligen uti Konungens och R. St:s lagstiftningsmakt ?tt afhända blifvande embetsoch tjenstemäns rättigheter, dem de nuvar:de innehafva, ty då desse sednare orubbadt bibehållas vid de dem tillförsäkrade förmåner, så länge de innehafva sina tjenster, och ej heller lagligen kunna, med deras bestridande, beröfvas den upsägningsrätt, hvars borttagande nu är i fråga, så hafva deremot deras efterträdare, som emottaga sina befattningar med nya villkor, ingen rätt till klagan deröfver och således har jag mot förslaget, hvad Statens embetsoch tjenstemän beträffar, intet att erinra. Men ett annat förhållande upkommer serdeles för kyrkor och fromma stiftelser, jemte de hemman och lägenheter som för vissa dem åliggande besvär hafva spannemålsräntor sig anslagne. Beträffande kyr - Den 5 Juli f. m. 327 kor och fromma stiftelser, så hafva de sina rättigheter, åtminstone i fråga om liondeanslagen, sig tillförsäkrade genom PresteSt:s privilegier af år 1723.
Qvinna, sorn i uppsåt att döda eller fördrifva sitt foster nyttjar invärtes eller utvärtes medel, som sådan verkan hafva kan; varde dömd, om fostret kommer utan lif eller ofullgånget fram, till straffarbete från och med två till och med sex år, ock i annat fall till sådant arbete eller fängelse från och med två till och med sex månader. § 29. Den som, med qvinnans vilja, säker döda eller fördrifva hennes foster', på sätt i 28 § sägs, straffes såsom i samma § stadgadt är. § 30. Har någon, utan qvinnans vilja, sökt döda eller fördrifva hennes foster, på sätt i 28 § sägs; dömes, om fostret kommer utan lif eller ofullgånget fram, till straffarbete från och m.ed sex till och med tio år, och i annat fall till sådant arbete från och med sex månader till och med två år. Fick qvinnan af gerningen svår kroppsskada; dömes till straffarbete på lifstid: fick hon deraf döden; miste gerning smannen lif vet; dock må, der brottet är med synnerligen mildrande omständigheter förenadt, kunna dömas i förra fallet till straffarbete på; tio år och i det sednare till sådant arbete på lifstid. % 31. Föröfvar någon å qvinna, dm han vet hafvande vara, sådan misshandel, att fostret förgås eller kommer ofullgånget fram, och hade han ej uppsåt att fostret skada; dömes, om misshandeln skedde med berådt mod, till straffarbete från och med två till och med fyra år, och, om den skedde af hastigt mod, till straffarbete från och med sex månader till och med två år; dock må, der brottet är med synnerligen mildrande 142 Kxp c. di tio n.slits k ittle is Förslag till under d. Skrifvelse N:o i 75. omständigheter förenadt, straffet kunna nedsättas, i förra fallet till straffarbete i sex månader, och i sednare fallet till fängelse i två månader. § 32.
A andra sidan har jag hört yrkas, att det wsre 202 Den 12 Julli. more xn orattwrsa att pä siarens bekostnad ersatta enstiltas fordringar, och statt! agga det allmänna till nägra medborgares fördel, inett de som yrka credilens bibehållande, borde ge akt, art detta förhållande ar en vundwikelig följd of upmärksamheten pä denna credit. Dä Swensta folket pä grund af en främmande maglö ivägran art erkänna nägra dest medborgares fordringar, fär tillfälle att befria sig frän en börda af flere millioner, är 'det en billig omtanka för a t undwika utseendet af ett blott egennyttigt o o sjelfmyndig! tilltag, att bese medborgare erhälla en compenfation. At begagna deras förtuster för att befria sig isrän skulder, och art sedan icke gifwa dem nägyn ersättning, ivore art wilja nju'a fördelen uran ark erkänna den deraf följande styldigheten. Jin deremot, när wi emot dem upfylla wara förbindelser, när wi undantagit frän alt afdrag Fregista länet i Leipzng, stola wi hafwa ädagalagt, att >vi handlat blottefter re chrocitets grundsatser, at utan sadan anledning Swensta folket icke will mistkanna helgden af ingängua förbindelser, ältan knoifwel är det denna grundsats som föranlätrk det företräde som blifwit läurnadt ät de Hamburgste länen. Denna ersättnings frager ingeck likwäl ej i hemliga blkstot ers betänkande, emedan den ej war innefattad i Konungens nådiga proposition, men nägra ledamöters enstilta kanka lär deruppå hafwa fästat Konungens upmärksamhct och de stora tjeuster Hamburg gjort ost, de relationer wi ännu med detsanrma mäste bibehålla och det behof af burade hwarutl IV i möjligt rois anm kunna komma, gör en fada!! försigtighet för wär credit Den i u Julir. credit oumgangeiig.
" Jag vet hvad ni menar med detta moderna, korta, raska skrifsätt - jag har nog gifvit akt derpB i tidningarne, ehuru ja.g inbillade mig att de skrefvo si, emedan de ej kunde skrifva p i annat sätt; men jag skall nog ocksh försöka att lampa mig efter bruket har uppe i Norden. Och jag vill berätta hvad som helst om " Lawton placen, som kan gA för sig att omtala. Jag &amp; r glad att ni tror, att han inte skulle misstycka. Och nu, kara van, skall jag befria er frin mig - jag a r säker p&amp; att ni redan skankt mig allt för mycken tid, men ni kan garns saga dem, mitt barn, att ni inte alla dagar trliffar pP folk, som kanner till er familj sedan tre generationer tillbaka. Ack kara van, jag a r SA ledsen öfver att nödgas lemna er s&amp; htir &amp; t er sjlilf igen - ni, som &amp; r sh ung. Hvad skulle er farfar tankt - men er farfar skulle mihtinda vara mycket stolt öfver edra talanger, han var en man, som insiig att vi äro skyldiga att foga oss efter omstandigheterna, och jag är saker pB att alla dessa - gentleman &amp; ro mycket hyggliga. " Och hon kastade en mönstrande blick utöfver den arbetande, raspande hopen, som satt böjd öfver pulpeterna. SBlunda smtlpratande anda tills hon kom till elevator-dörren, tog hon slutligen afsked af mig. Jag larde snart kanna hennes historia. Som helt ung hade hon blifvit enka med t v i smh barn; barnen - gossar - hade - bhdra dött nAgra &amp; r senare, och hon hade tillbrin gat största delen af sitt] if som barnlos enka i sin faders hem. Hora var hans enda barn; han hade dött strax innan kriget begynte och största delen af deras förmögenhet hade g %tt förlorad. Mrs.
Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. ti11- kännagaf, det lian trott sig finua, att härvid ja varit öfvervägande. Gr. Posse: Jag vill icke besvära med alt begära vote ring, utan får blott reservera mig emot beslutet. Hr Aminoff: Äfven jag instämmer i den reservation, som af Gr. Posse blifvit afgifven, under den beklagliga tankan, att jag tror att några dugliga direcleurer icke skola kunna erhållas. §§ 16 och 17. Biföllos. Härefter föredrogs ånyo § 2, med hvars afgörande R. o. Ad. hittills uppskjutit. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: I denna § stadgas tvenne väsendlliga omständigheter, nemi. det minsta antal delägare, som får bilda ett bolag för privatbankrörelse, och den minsta summa, som får tecknas för en sådan rörelse. Man kan deruti hafva olika omdömen, och jag anhåller derföre, att dessa båda frågor måtte framställas i särskilda propositioner. Hvad först angår antalet af namngifna delägare, som få bilda ett privatbaukbolag, anser jag, att med de sladganden, som i denna och andra §§ äro gjorda, så kan man icke förvänta, att bankbolag komma att bildas på samma sätt, som nu är händelsen, då dessa banker icke äga en solidarisk ansvarighet, utan endast ansvara för det tecknade beloppet af actier. Åtminstone på vissa orter torde måhända icke sä många personer linnas, som vilja ingå i Den 23 April e. m. 79 cn dylik ansvarighet, oell möjligen äfventyra alt se liela sin egendom belagd med qvarstad för cn ringa vinst; men deremot förutser jag, att det kan finnas några få, som vilja tillsammans bilda eli privalbanksbolag oell derpå använda större delen af sin förmögenhet samt sjelfva blifva direcleurer, för att på della sätt söka en så betydlig fördel af rörelsen att den kan motsvara den större ansvarighet, hvaruti de ingå. Jag anser derföre, alt bankbolag böra kunna bildas af ett långt mindre antal än 50, och jag skulle tro, alt man kail inskränka detta tal ända till fem.
Jag tror likväl att denna åsigt grundas mera på en förmodan, än på några verkliga skäl och jag tror att de sifferupställningar, som af flere talare blifvit framlagda på ett mera faktiskt sätt bevisa motsatsen. Den andra grundsatsen, hvarpå Hr von Hartmansdorff slött sin argumentation är föreställningen af den stora nöd, som finnes i landet. Jag skulle i detta afseende tro, att de uplysningar en Konungens rådgifvare afgifvit i detta fall förtjena fulltut lika mycken tillit, som de suppositioner, hvilka från dessa talare blifvit afgifna. Enskilt kan jag visserligen icke känna förhållandet inom liela landet, men jag känner det i en viss trakt deraf, som betraktas såsom Sveriges kornbod, och med afseende derpå får jag försäkra att de framställningar, som här blifvit gjorda äro i alla afseende öfverdrifna. Skörden af höstsäd har slagit föga' gynsamt ut, men deremot har vårsäds-skörden varit vida rikare än man vågade hoppas vid den tiden, då den K. Förordningen om bränvinsbränningen utkom. Såsom bevis för denna nöd hade man åberopat dels de höga priser, som vore gängse, dels de understöd, som från åtskilliga län blifvit begärda. I afseende på understöden bar redan blifvit yttrat att åtminstone på många ställen dessa äro en följd af den brist på penningar, sorn derstädes tillfälligtvis förefunnits, utan att derföre någon verklig spanmälsbrist inom dessa län existerat. Derjemte har äfven blifvit omnämndt, och jag bar äfven mig det specielt be• kant, att inom vissa län dessa understöd afse, att underlätta möjligheten för kommunerna alt inrätta bagerier och att sålunda för billigt pris förse ortens innevånare med bröd. Jag har mig dessutom bekant att i många trakter en stor del af socknarne, utan att begära understöd redan sjelfmant vidtagit sådana åtgärder, och att der så väl spanmål för billigt pris hålles de fattigare tillhanda, som att man der inrättat bagerier, på det att de fattigare skulle för billigt pris kunna erhålla sin brödföda.
— N:o 24. i anledning af väckt motion om Statens öfvertagande på passevolans af rustningsbesväret. VIII. B. 483. IX. A. 26. — N:o 25. i anledning af väckt motion om antingen indragning af Landsfiskals-tjensterna eller anslående af lön åt Landsfiskalerne. VIII. B. 483. IX. A. 26. — N:o 26- i anledning af väkt motion om förhöjdt traktamente åt Nämndeoch Fjerdingsman vid extra förrättningar. VIII. B. 4S3. IX. A. 27. — N:o 27. i anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854 i fråga om ersättning till Nämndeoch Fjerdings-män för extra förrättningar. VIII. B. 483. IX. A. 27. E. 206. 204 — S — Stats, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Dtlåtanden: — N:o 28. i anledning af Kona;!. Maj:ts nådiga proposition, angående understöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens hy i Jemtlands län. VIII. B. 483. IX. A. 27. E. 206. — X:o 32. i anledning af återremisser å Utlåtandet N:o 15, angående en fyr-anläggning på Gotska Sandön samt åtgärders vidtagande för förbättringar i Fvr-, Båkoch Lots-väsendet. — N:o 36. i anledning af väckt motion, angående tillsynen öfver och regleringen al den Gymnastiska undervisningen inom landet. X. B. 294, 328. A. 354. XI. E. 331. — N:o 37- i anledning af väckt motion, angående örlogs-fartvgs utsändande på de af Svenska handelsfartyg mest besökta aflägsna farvatten. X. B. 294. A. 328.
Och det som oftast inträffar, nämligen, att de sedermera inte håller vad som blir dem omöjligt att göra, men likväl med skenet låtsas så, till ökad plåga och lögn, vad uträttade väl då den arma bönen på förhand? inte hindrade den att så går? Och när de så ändå fortfar med varann, blir de allt mera grova till själ och kropp ... ja, riktigt liderliga, det måste man tillstå ... och till slut sådana, att de inte mer alls kan fatta vad vackert och rent i världen är, eller förstå något i grunden klokt om människan, ehuru man läst över dem. Det ser man ju jämt, och det kallar jag oseder, Albert! inte är det värt att heta god, ädel eller lycklig, om man inte är det. Och aldrig är det värt att till vinnande av en sak bruka annat, än det man vinner den med; så tycker jag. När det fattas mig olja till kitt, inte ställer jag mig då och läser över kritan; utan jag går ut och skaffar mig olja, som jag blandar i kritan, och det hjälper. Jag brukar aldrig signerier, Albert; fast flera i Lidköping kastar saltkorn i ugnen, när de har tandvärk, och stöper bly över sjukt folk, och sätter stickor i trän: och ibland säger de, att de blir friska, som väl kan hända, fast det inte sker av stickorna, tänker jag. Så Albert, träffas också hoplästa, som är rätt sediga och lever väl; men det kommer inte i själva grunden av läsningen. Nå, men så skadar den åtminstone inte. Jojo men. Ty när man en gång har läst över tvenne sådana, som inte duger för varann till annat än fördärv och elände, så vill och påstår man ändå, att de ytterligare skall vara ihop och bråka sönder varandra, bara för den läsningens skull, som en gång skedde i onödan. Det menar jag är ganska skadligt. Sålunda är det väl illa gjort, att bruka böner så, att de inte tjänar, men i de flesta fall gör ganska ryslig skada. Ack min Gud ... och att göra bön, som är så heligt och ljuvt, när det kommer på sitt rätta ställe! Det vet jag bäst. Älskvärda flicka, när gjorde du bön sist? I Arboga ... Albert.
Sedan vid behandlingen af Utskottets betänkande/ N:o 12, hvari Utskottet för Lackerade arbeten, ej specificerade, föreslagit, att i stället för nuvarande förtuliningssätt efter värde med 331 procents tull derå vid införsel, malle lill grund för fövtullningarne antagas vigt samt värdet bestämmas till 1 R:dr 24 sk., och tullen till 24 sk. skålpundet, Borgareoch Bonde-Stånden, med godkännande af förändringen i förtullnings-sättet, höjt värdet till 3 R:dr och införselstullexr G Bevillnings-UtsliolMs Memorial, N:o 30. lill 1 R:dr skålpundet; Ridderskapet och Adelu bibehållit nu gällande tull-bestämmelser; men Preste-Ståndet återremitterat artikeln; så och efter det Utskottet uti sitt i anledning häraf afgifna utlåtande, N'-o 26, vidhållande sin åsigt om ändring i förtullnings-sättet från värde till vigt, i öfrigt frånträdt dess förra förslag och tillstyrkt bifall till Borgareoch Bonde-Ståndens beslut om 3 R:drs värde och 1 R:drä tuli per skålpund, hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden vidblifvit sina förut fattade beslut och PresteStåndet, lika med de två sistnämnde, bifallit Utskottets sist gjorda hemställan. Vid det förhållande, att den införselstull, Utskottet sålunda föreslagit, står i samma Förhållande till det antagna bestämda värdet per skålpund, som den nu, ehuru efter annan grund, nemligen uppskattningsvärdet, utgående, och Ridderskapet och Adelns skiljagtighet således icke, på sätt förut blifvit antaget, får anses ega inflytande på tull-inkomstens belopp, lärer vid Utskottets sist afiåtna, af de tre öfriga Stånden gillade, förslag om 3 R.drs värde och 1 R:drs införselstull skålpundet för den ifrågavarande artikeln böra förblifva. Lin, ohäckladt.