Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
rättsinnehafvare böra ega sig öppet att, inom viss bestämd tid och med iakttagande af hvad förfa tillingarne för öfrigt föreskrifva, anmäla och styrka sina anspråk i afseende på reslituerandet af hvad härutöfver måst såsom bevillning af denna tjcnstemannapersonals löner, traktamenten och pensioner för de förllutna åren utgöras, dels ock att något undantag vid dessa reslitutionsfrågors behandling icke bör stadgas för de embetsoch tjenstemän, hvilkas serskildt anförda besvär öfver debiterings-åtgärderna för åren 1836 och 1837 redan blifvit pröfvåde och afgjorda, helst desse ingalunda kunna genom nyssnämnda åtgärders öfv erklagande hafva förverkat rättigheten alt tillgodonjuta enahanda förmån, sorn kan varda de öfrige diplomatiske tjenstemännen för samma år tillerkänd. I öfverensstämmelse med nu uttalade åsigter oell dä både rättvisan och billigheten'onekligen fördräp att hvar och en, som lätt sig påförd en beviilningsafgift, hvilken icke grundar sig på bévillnings-förordningeiis stadgande, erhåller tillfälle att anmäla och styrka sin rätt att den sålunda påförda och erlagda afgiften återbekomma, hafva Rikets Ständer bifallit, hvad E. K. M. i 96 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N;0 6t. nåder föreslagit angående restituerandet af den bevillning, hvilken, utöfver hvad sorn enligt förfa tillingarne bordt för Svenska statsverkets härtill anslagna medel utgöras, från och med år 1836 till och med år 1846 blifvit erlagd för de å ministerstaten uppburna traktamenten, aflönirigar och pensioner m. m.; kommande alltså de summor, hvilka ifrågavarande embetsoch tjenstemän eller deras rättsinnehafvare kunna genom vederbörliga beslut förklaras berättigade återbekomma, att, sedan besluten vunnit laga kraft, i likhet med andra restitutioner af erlagda bevillningsmedel, från Riksgälds-kontoret utbetalas.
Skåne ligger blott tre fjerdedels mil ifrån Danmark, Gottland har likväl ett afstånd af 12 mil ifrån närmaste Land. Betraktar man Ryska gränsen emot Norrbotten och Vesterbotten, så är den afven närmare. När man således har utrikes Länder på närmare håll, och derifrån kan förekomma lurendräjeri, så ser jag ej, hvarföre man icke skulle kunna förekomma det ifrån Gottland. Man har nyttjat ett annat skäl, nemligen; att Gottland Jkulle blifva för mycket förmöget, och derigenom väcka uppmärksamhet och inkräktnings-lyjinad hos utländriingen. Blott denna invändning vitsordar ju up - Den *7 Annutti t, m'. sij penbarligen den stora nyttan af en portofranco, när man nemligen befarar, att öen skulle blifva för mycket förmögen. Men jag tycker i öfrigt att denna invändning ej eller förtjenar något afseende vid åtankan af flera andra provinsers lägen; ty efter samma grund skulle sägas, att den eller den gränsprovinsen ej borde sättas i tillfälle att kunna blifva förmögen, och hvarföre då göra så stora uppoffringar i hvarjehanda afseenden för Skåne, Norrbotten, Vesterbotten och Jemtland. Skola då Gottlands innebyggare ensamma vara uteslutne från en mild Styrelses omvårdnad och Rikets Representanters billiga omtanka. Herr Lilljestråle bar sagt, att inrättningen i Statsoeconomijkt affeende ej vore nyttig. Jag tror tvärtom, att det i Statsoeconomiskt afseende vore högst gagnelig!,om Gottland kom till välmåga , och om man begagnade sig af de flere fördelar, hvilka erbjudas derstädes och af dess local. En vis Styrelse söker väl alltid att bringa Jandet till högsta välmåga, och jag tror att den Regering, som söker och lyckas i detta företag, i hvad provins som helst, äfven den mest aflägsne skall deraf njuta tillfredsställelse. Vi hafva ju samma raisonnement gällande för alla nämde landskaper, ja till och med för Stockholm , som nu mera kan kallas en gränsestad. Vidare har man in vändt att kostnaderne Jkulle får Staten blifva tryckande , örn ÖriJkulle belastas.
Hamilton, i stället att ur en allmän regel härleda ett undantag, har Den ii April c. m. 235 från elt undantag velat härleda en allmän regel, enär Hr Grefven ur det undantag, alt då det icke vore möjligt vid alla tillfällen bestämma, hvilken sorn skulle vara ordför., sökt, genom den vidlyftiga, men i sjelfva verket intet bevisande, reservationen ådagalägga alt det uti ifrågakomna afseende borde förblifva vid hvad förut stadgadt vore. På dessa skal anhåller jag om bifall till betänk., och om afven, i händelse betänk, antages, undantag från den allmänna regeln vid särskildta tillfällen skulle komma att äga rum, så inträffar derigenom icke något annat, än hvad det Latinska ordspråket ”nulla regula sine exceptione” innehåller. Frih. Stjernstedt, Theodor, uppläste följande: Det är både vanligt oell naturligt, att de olägenheter, hvilka närvar, förhållanden medföra, framstå och framhållas i full dag, under det de, som af föreslagna förändringar kunna uppkomma, ej så noga skärskådas. Sålunda ser man och uppskattar, enligt min tanke, nog högt, de olägenheter, som närvar, stadganden i Ridd.Ordn:s 22 § medföra, men förbiser allt för mycket dem, som torde uppkomma af ett stadgande, hvarigenom ordförandeskapet i Utsk. skulle genom särskildta val, utan afseende på högre eller lägre nummer, af R. o. Ad:s electorer bestämmas. Frågan är ej ny; redan vid 1809 års riksdag var den, ehuru under annan form, föremål för öfverläggning. Dot var då fråga om, attUtsk:n sjelfva skulle utse sina ordförander. Förslaget mötte motstånd; 2 Stånd stannade mot 2, och frågan afgjordes genom jemknings-utskott, som antog det sätt som nu är gällande. Vid sednast förflutna riksdag väcktes ånyo samma förslag, så väl hos Const.Utsk., der del likväl förföll, som hos R. o. Ad., der den meningen, gjorde sig gällande, att R. o. Ad:s electorer borde genom särskildta val, utan afseende på nummer, utse ordför. i Utsk:n. K.
Faurås härad, angående boställe åt Länsmannen inom 66. Fieandts enka, angående pension ät 152: 29. Fiskeri-näringen, angående understöd åt 93: 48. Fjöl och Graninge i Ångermanland, angående väganläggning mellan 120: 6. Flottans embetsoch tjenstemän, angående pensionering af 85: 21. » gemenskap, angående dito 85: 22. Folkundervisningen, angående anslag till 123: 63. Fordna och närvarande Sverige, angående anslag för lifgifvande af i23:120. Forsellön för räntespanmål, angående befrielse från 71. jForsellöns-ersättning för åtskillige löntagare vid Lunds Universitet 123: 33. Forshaga och Dejeforss, angående kanaloch sluss-anläggning vid 120: 29. Forslicell, Löjtnant, angående pension åt 152: 20. Fredius enka, angående dito 152: 59. Frosta och Färs härader, angående hyresersättning åt Länsmannen inom 82. Frälsehemman, Ofrimans, i Bohus län, angående beskattningen af 97. Fröbergs enka. angående pension åt 152: 50. Furstenhoff, Kamererare, angående dito 152: 63. Fgranläggning å Sandhammaren 85: 19. Färgstofters beredande, angående anslag för undervisning i sättet för 93: 42. Färjestaden på Öland, angående hamnanläggning vid 120: 15. 5 Utlåtandets Nummer och Moment. Färjplatser på Öland, angående inrättande af 93: 20. Föreläsningar, angående hållande af offentliga i hufvudstaden 123:117. Förråd, Arméens, angående dess skyddande mot eldfara 84: 51. Förskott å allöningen för Riks-Ståndens och Utskottens betjening 8. y> , angående ersättning för af Stats-kontoret bestridda 184. G. Gardell, Landskamererare, angående pension till 152: 40. Gellivare bolag, angående upplåtelse af Kronans jord till 117.
En annan omständighet, hvilken i viss mån kan medverka dertill, att skydds-koppympningen icke så allmänt, som annars kunde vara händelsen, upfyller sin bestämmelse, och hvilken alltså bör komma i betraktande vid utarbetandet af ett nytt reglemente för vaccinationen, är vaccinatörernas ställning i vårt land. De åro nemi. i allmänhet icke lönade, och ehuru de ega rätt till någon betalning, för hvarje verkställd ympning, kan dock denna knappast tagas i beräkning såsom en lämplig ersättning för mödan. Ehuru det är en sanning, alt knappast något kommunalt bestyr i vårt land bedrifves med det nit som vaccinationen, kan dock, vid sådant förhållande, icke undvikas, alt bland de 2,000 vaccinatörerne, mången icke är fullt qvalificerad för sitt updrag, oell det är ganska antagligt, att bland dem finnas sådane, som icke med säkerhet kunna bedömma, när vaccinationen bör anses fullkomligt lyckad eller icke. I andra länder har man lill undvikande af detta förhållande, dels updragit vaccinationen uteslutande åt läkare, dels antagit lönade vaccinatörer, hvilka före antagandet erhålla fullständig undervisning i ämnet. Ehuru ändamålsenlig en sådan författning än må synas, fruktar jag dock, alt den blefve allt för kostsam, alt här sätta i verket, och jag anser derföre häst att, så vidt sig göra låter, vaccinationen fortfarande må besörjas såsom hittills, eller hufvudsakligen såsom ett kommunalbestyr; dock under strängare kontroll af personer med erforderlig sakkännedom, och med vilkor att de, som åtaga sig att vaccinera, först böra visa sig ega icke allenast nödig färdighet i sjelfva operationen, utan ock förmåga att med säkerhet bedöma dess resultater, så att ingen må, såsom behörigen vaccinerad anses och i journalerna uptagas, som ieke bestämdt baft äkta skyddskoppor; hvilket under närvar, förhållanden icke alltid torde vara alt påräkna. En annan omständighet, som vid bedömmandet af vaccinationens skyddande förmåga förljeuar afseende, är att det ofta för vaccinalören blir omöjligt, att efter ympningen få se den vaccinerade för att bedömma, huruvida skyddskopporna verkligen slagit an eller icke.
7:0 Å de af Rikets Ständer beviljade låne-biträden kommer, i alla de fall, der ej serskildt annorlunda blifvit förordnadt, efter fem års förlopp från slutet af det år, hvarunder medlen blifvit af Riksgälds-Contoret utbetalde, och för de lån, som successive utgå, fem år från slutet af det år, hvarunder första hälften af lånet blifvit lyftadt, att årligen erläggas åtta procent af hela den beviljade låne-summan, hvarigenom godtgöres ränta efter 2 procent för det vid hvarje liquid återstående capital, samt det öfriga utgör capital-afbetalning. Och som, enligt denna beräkning, lånet blifver inom femton års förlopp inbetaldt, kommer icke någon serskild årlig ränteiiquid att ega rum eller någon föreskrift derom att i skuldförbindelser intagas, utan skall låntagaren endast förbinda sig att, under år, å det erhållna lånet erlägga till Riksgälds-Contoret åtta procent årligen; efter fullgörandet hvaraf, lånet anses, så till capital som ränta, fullt inbetaldt. Men, verkställes ej inbetalning å bestämd tid, är låntagaren pligtig att å det] till liquid förfallna beloppet erlägga 5 procents årlig ränta intill dess betalning sker. 8:0 Menigbeter, bolag eller enskilde, till hvilka stats-medel anvisas, böra ställa sådan säkerhet, som kan af Kongl. Maj:t i Nåder godkännas, så väl för fullgörandet af de contract, hvilka i afseende å arbetets verkställighet upprättas, som för återbetalningen af låne-understöden, i händelse företagen ej vederbörligen fullbordas. 9:0 Den af Kongl.
Lag Utskottets Betänkande, Vll 1. s 125— 127, återrem. af Adeln, IX s 199, bif. af PresteStåndet, IX s 201, af BorgareStån - a3a det, IX s ao5, af BondeSlåndet, IX t 2 Of). Ytterligare Utlåtande, YII i. s 558 — 56o, lagdt till Hancllingarne af PresteStåndet, IX s 4IO> af BondeStåndet, IX s 428» afsl. af Adeln, IX s 470. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 29. Publicitet. Se Banken. Q. Quarantaineslnrättningen på Känsö, I i« s 70. — afgifterne, om nedsättning af, vid Känsö för Svenske Fartyg; StatsUtskottets Betänkande, IY 5. s 339 — 342, bif. af Adeln, IX s 1179, af PresteStåndet, IX s 1180, af BorgareStåndet, IX. s 1186. Qvarnar, om Skattläggningsmethoden af Sågoch Mjöl-; Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, IV 5. s 4°> bif. af Adeln, IX s 1068, af BorgareStåndet, IX s 1074, af PresteStåndet, IX s 1080. Ytterligare Utlåtande, IV 6. s2o3,bif. af BondeStåndet, IX 3. s 260. — om rättighet att obehindradt uppföra Väder-Tull-; Motion, remitt. till Lagoch Ekon. Utskotten, II s 1188. Utskottens Utlåtande, VII 3. 1. s 11, 12, bif. af Adeln, IX s 1217, af PresteStåndet, ix s 1219, af BorgareStåndet, IX s 1222. 233 Qvarnar, om rättighet att vid skattlagde husbehofs
Yttra sig de i egen sak eller i någon annans? Hvad göra Ständerna, dä de beskatta sig sjelfva? Yttra de sig i egen sak eller i Danmarks, eller någon annans? Man åberopar åter, att 3 Stånd redan bifallit det förslag som är i fråga, och man vill på denna grund nödga II. o. Ad. att icke fritt besluta. Hvad är rättigheten att äga veto, om hon ej kan begagnas utan att oupphörligt påminnas derom, att man bör efterskänka henne? Man talar om frihet, men man vill ej medgifva hennes begagnande när det utfaller mot ens mening. Det må synat frikostigt af Hrr grefvar och baroner, att vilja personligen efterskänka den rättighet lill ordförandeskap, hvilken de på grund af börd innehafva; men frikostigheten går ej på deras utan på det helas bekostnad, emedan hon skulle tillintetgöra den stadga i våra förhandlingar, som är af värde och ej bör bortkastas; personerna äro alldeles likgilltiga. En talare omnämnde den jemlikhet, som äger rum Stånden emellan, och att hon fordrar, att jemväl ordförandeplatserna måtte i enlighet dermed kunna omskifta eller fördelas. Jemlikhet i rätt att inom Utsk:n rösta har livar och en, men jemlikhet i anspråk att föra ordet kan icke en hvar äga. Sannolikt är, att inom R. o. Ad., hvars ledamöter till större delen äro tjenstemän, såsom landshöfdingar, chefer eller ledamöter i hvarjehanda verk, skall skickligheten att föra ordet mera vara till finnandes än hos ledamöter af de andra Stånden, der mången kanske aldrig fört ordet eller tillförene deltagit i någon allmän öfverläggning. Det är väl såledas skickligheten och ej någon tom jemlikhetsgrund som skulle tagas i betraktande. Man har här åberopat Spanien och Portugal, för att visa den aristocratiska grundsatsens oriktighet och hans skadliga verkningar. Skulle vi gå till sådana exempel, så frågar jag, huru det lyckats med den demoeratiska valgrundsatsen i södra Americas stater, på Hayti och andra ställen. Gr. Anckarsvärd:
— Angående manufakturier, bruk och inrättningar, är sedan min sista berättelse icke annat att anföra, än att Bomullsspinneriet å Strömma år 1840 nedbrann, men samma år och det påföljande genom Interessenterne åter uppfördes och är för närvarande i full gång; — att Sockerbruket i Ronneby blifvit nedlagdt och försåldt till t vänne enskilde personer, hvilka å lägenheterna i stället inrättat en i större skala drifven kopparslagare-verkstad, hvarest beställningar emottagas och fullgöras från åtskilliga andra Län, synnerligast från Skåne, af en förbättrad sort Bränvinsbrännings-redskaper. Binäringar. Jagt förekommer icke såsom näringsgren; men fisket i skärgårdarne af smärre sill, torsk, ål m. m. drifves deremot mera betydligt och utgör nära nog hufvudnäring för Öbonden. Hvarförutan detta utskärsfiske äfven idkats af så kallade Saltsjöfiskare, hvilka, boende på fisklägen i skärgården, äro med vederbörliga autagningsbref försedde och i sådan egenskap skattskrifne. Ehuru denna binäring för närvarande icke är obetydlig, skulle den dock än mera kunna utsträckas, 0111 kapitaler användes lill ökande af fångsten och till anläggning af salterier. Fisket uti insjöar gifver väl på sina ställen ett litet bidrag i den enskilda hushållningen, men kan dock icke såsom näringsgren benämnas; hvaremot flera fördelaktiga laxfisken finnas uti de vid hafvet utfallande strömmar; och må det icke lemnäs oanmärkt, hurusom Mörrums KronoLaxfiske, hvilket under sednaste 6 åren i arrende gifvit årligen 2,002 R:dr B:ko, vid sista arrende-auktionen utarrenderades för 2,950 R:dr samma mynt årligen. Salpeter-tillverkningen har starkt aftagit, sedan priset derå blifvit nedsatt. Linneoch ylle-väfnader tillverkas ej motsvarande behof ven, hvilka fyllas genom upphandling deraf hos kringresande gårdfarihandlande. I afseende på Handaslöjder har någon förändring under dessa fem åren icke skett.
Om han derigenom försummar sammanträde, eller annorledes afhäiier sig frän Fullmägtiges sammankomster, utan at äga och tilkännagifwagiltjgtstal; ware för hwarje forsummadt sammanträde förfallen til Tio Riksdalers böter, som afdragas Arfwvdet och tilfalla Lauguens Armbösse-medel. 8. §. Intet beflut ma fattas, dä icke twä tredjedelar af Fullmägtige äro tilstädes. — Alla voteringar stola ste öppet til LrotocoUet. Den eller de, som, närwarande, ej yttrat sig, anses hafwa bejakat beflutet. Wid propositioner frän Konungen eller Regeringen, bör dens eller deras mening, som til äfwenkyrs finnes frän Llnraiitetens stiljaktig, ätfölja underdäniga Utlätandet; dock med ute, flutande af alt, som rörer Languens hemligheter. — Sker något afsteg frän hwav i en eller annan mätto jatunda är stadgadt, äger samma answar rum, som i z H. bestämmes. 9- §- Ilo Den 2 Mars» 9- §. Om det stutte inträffa, at Lanco-Futtmagtiq i någor af förut nämnde fatt sig förbryrer, emellan RLvZ8ionLiiiL, etter da Riklens Ständer ej aro tilstäves, anmäles och beifras sadaur af Riksens Ständers >.stitiD-Ombudsman. ro. §. Finner någon sig befogad, at öfwer HofRättens Uchag i dessa mål hos Kongl. Maj:t anföra underdåniga B.Iwar, är sadam honom obetagit; dock kommer den til answar fällde, lawida fragan icke rörer sadan förseelse, som i 7 §. omtalas, ehwad öfwer.
sker ilandsorten å postTräffas å byrån kl. 12 — 1. Idun ensam • 1: 20 anstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Kla V Maria det lugna obemärkta lifvet vid Fredensborg, i hägnet af bokarna, som just nu fälla sina sista blad för höstvinden det, ett drar i dessa dagar ett Ryssland. lande salonger, utsmyckade med bländande lyx. Man försöker att Men ofta stelnar blir tyst. Den fruktan, som ingen vågar uttala, hvars namn ingen åtminstone resan firandet af djärfves nämna, dagen förmörkas. som synnerligen betydelsefull — verbröllop. betydelse att ett silfOch ej kan förringas kontrahenterna denna gång äro att räkna och Alexander mäktige. I I I, alla rysherskare, den enoch den barnen, föräldrarne, för makan för Men nu är målet lyckligt nådt! Man ta dagar af dyrköpt lugn öfver och lycka. jordens mäktigaste rike, firas I all stillhet bemärkelsedagen firar vid det Svarta haffamiljekretsen. vets närvarande sitt lustsilfverbrudens tjugufemåriga konung i De enda gästerna slott Livadia å Krim, sin förmälning andas ut på nytt för några kormonarken på bäfva barnen maken. väldige kust, klara Föräldrahjärtan för bland denna världens högst uppsatte griper om alla hjärtan med sin järnklo, sars Det hemska en familjehögtid, som plär af skämtets ord på läppen. räknas dess vara frimodig, glad, glömsk ... genom tåg festtåg; gäller af Det borde vara furstligt Europa. från SunLosnummerpns: 15 Öre. (vid kompletteringar). Anuouspriti: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande, och » Lediga platser » 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal slarv, Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. Feodorowna. Kejsarinna lH^rån Utgifning-stid: hvarje helgfri fredag. äro föräldrar, Christian oeh med det danska konungadrottning Louise af Danparets dotter. mark. Maria Sophia Fredrika Ett festtåg.
Directionen ej skulle wilja inga uti de af StaiöU stottek un ytterligare föreslagne wilfor, eller underlåta att sist inom September mänads sltst> härom lämna Herrar Fullmägtige ett bestämdt 0-ch cathegoristt sivar; sa komme Statsutskottets förra, Bestut af de!t I Augusti att tjena till efterrättelse och af Herrar Fullmägtige lill wcrkställighet befor. dräs. I anledning häraf har Directionen af allmänna BrandförsäkringsWerket uti Skriswelfe Lill Herrar Fullmägtige af den ig Sept. tillkännagifwittAtt som StatsUtfkottels senare Beslut, ej mindre än det förra innefattar hufwudsakelig förändring uti de för allmänna BrandförsäkringsInrättmngen af Kongl. Maj:t i Näoer utfärdade Reglementen; och Directionen icke är tillständigt akt inga i pröfning af något som deremot strider; alltfä har Directionen sett sig föranläten att under sist berörde dag hos Kongl. Majit göra underdånig anmälan och Desi Nådiga Förordnande härutinnan i underdånighet afwakra. 920 Den i8 November. I anledning af detta Duectionens tillkännagifwande, har SmtsUtjkottet icke trott sig böra förandra sin redan fattade tanka. Det ar redan erin drat, att genom 1807 ärs Afhandling RiksgäldsCöntoirek blifwik, eller rätteligen bordt wara stiljdt ifrän all befattning med upbörden af Brandmedlen och deras förrantande; och om Directionen af allmänna BrandförsäkringsWerket fknlle fimta sig hin» drad af nägra Reglementen för samma Werk alt inga uti SlatsUistottets senare Förslag, sa ar detta en särstild omständighet, hwilken endast kan röra VrandförsäkringsWerkek, men aldeles icke pålägga etr Riksens Ständers Werk någon förbindelse, att, med sin känbara skada och förlust, befrämja BrandförsäkringsWerkets hushallnings-anstalter.
Då således ringa tid återstår till dess den frihet i krut-tillverkningen, som blifver en gifven följd af ofvanber-örda redan vidtagna förfoganden, kommer att ega rum, anser Utskottet vidare åtgärd i anledning af Anders Janssons motion ej vara erforderlig. Beträffande Erik Olssons yrkande, att jordbrukaren måtte helt och hållet befrias från all skjuts af krut för enskilde personers räkning, vare sig till bruk eller bergslag samt att legan för krono-skjuts måtte höjas mej 32 sk. biko milen, anser Utskottet att genom upphörandet utaf Krigs-kollegii bestyr med kruts tillhandahållande åt bergslagerne och enskilde konsumenter följer att ifrågavarande skjuts-skyldighet jemväl kommer att upphöra, hvadan Utskottet, som rörande den föreslagna förhöjningen i legan för krono-skjuts, åberopar dess i Betänkandet Nio 110 i detta afseende gjorda, af samtliga Riks-Stånden bifallna, hemställan, föreslår, att Erik Olssons motion ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidkommande härefter Johan Anderssons förslag, att krut-transporter från Klosters krut-bruk ej vidare måtte verkställas medelst krono-skjuts samt orten alldeles befrias från skyldigheten att med krono-skjuts i fredstid desamma fortskaffa; så enär de kronoskjuts-skyldige härigenom jemväl skulle befrias från skyldigheten att fortskaffa sådana krut-transporter, som för kronans eget behof böra ega rum, hemställer Utskottet att för närvarande och intill dess förändring i kronoskjuts-skyldigheten i allmänhet kan blifva tillvägabragt, någon åtgärd i anledning af Johan Anderssons motion i den del densamma icke genom hvad Utskottet yttrat i nästföregående punkt blifvit besvarad, icke må af Rikets Ständer varda vidtagen. Stockholm den 6 November 1857. Allm. Besvärsoch Ekon.-Vlshollets Betänkande N:o 423. 11 \:o 125. Ank. till Exp.-Utsk. d. 9 Nov. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om skyldighet för bergsfrälse-jorden inom Stora Kopparbergs län att deltaga i skjuts.