Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Räkenskaperne, upptagne Öfverskotter, de dispositioner som derå blifvit gjorde, samt hvad af desamma blifvit lefvereradt till RiksgäldsContoret, skall Utskottet snarligen blifva i tillfälle att afgifva, och i sammanhang dermed äfven huru de sålunda till RiksgäldsContoret lefvererade Öfverskotts-medel der blifvit använde. Emedlertid får Utskottet under N:o 2 bifoga en Tableau som i sammandrag visar tillkomsten af Öfverskotterne, för åren 1824, 1825 och 1826 efter afslutade räkenskaper, samt approximativt för åren 1827 och 1828. Reservationer; 1:0 I anledning af Utskottets förslag i angående Danska Fy ringsmedlen. Af Herr CommerceRådet Santesson. "Sedan Höglofl. StatsUtskottet med dess näst förut fattade beslut att hos R. H. St:r tillstyrka bilall 166 Stats-ölskottets till K. M:ts Nåd. Proposition, att Bakoch Lotsmedlcn hädanefter hållas användbare ensamt för de dermed afsedde behöllige ansalter för sjöfartens tryggande, erlänt den princip, att ingen behållning å denna Inkomstfitel för Staten må påräknas, men väl Fyroch Båk-inräitningen vinna de nödvändige förbättringar, som sjöfarten så högeligen påkallar och länge varit i saknad af, har jag för min del trott med en sådan princip ej väl öfverensstämmande att uppföra, som Statsinkomst, Danska Fy ringsmedlen R;dr 35oo Ilainb. B:coj hvilka utgöra den aftalade årliga ersättningssumma ifrån Dannemark, som ensam uppbär tull-och fyrbåkspenningar af alla Öresund passerande fartyg, för det gagn de å Svenska ^idan underhållna fyrar göra dem, och hvilka medel alltså äro af alldeles enahanda natur som, eller rättare en del af, den påräknade och i öfrigt uti alla Svenska hamnar af inoch utländska fartyg uppbärande afgift för fyroch båkunderhållet på Svenska kusten.
Nyeds socken, framför öfriga orter och utan att en sådan lindring vidare behöfva, för närvarande åtnjuter, må genom Bergslagsprivilegiernes indragning, upphöra, med rättighet för nämnde Socken att njuta befrielse från de afgifter och besvär, den hittills i egenskap af Bergslag möjligen kunnat vidkännas. I denna serskilta tanka har Herr Grosshandlaren Winberg äfven instämt. Utlåtande i väckt fråga om indragning af det till Nyköpings Schola varande StatsAnslag. Ridd. och Adeln har den 19 sisth Junii till Utskottet remitterat det förslag, Hr Bråkenhielm j Pehr Reinholdj med begagnande af sin Grundlagsenliga rätt, att väcka ny motion, i anledning af redan upptagen fråga, den 21 förutgångne Maji framstält, att, enär Nyköpings Schola, i brist af tillräckligt antal Elever, A 24 36o Stats-U t skottets afstannati, det till nämnde Schola gjorda anslag matte indragas och fördelas på andra Schollnrättningar. I anledning häraf får Utskottet upplysa: att, enligt den Interims-AflöningsSlat för Rikets ElementarLäroverk, som, i följd af det utaf R. St:r vid 1818 års Riksdag beviljade anslag, blifvit af K. M:t d. 22 April 1819 i Nåder fastställd, att tills vidare gälla, Nyköpings Högre TrivialSchola, hvarest finnas anställde x Rector, 1 Conrector, 3 Golleger, 1 Apologist och 1 Cantor, åtnjuter, såsom löningsanslag årligen, 276 T:r Sp:ml och 90 R:dr 42 sk. i penningar. Enligt den underrättelse Utskottet varit i tillfälle erhålla om förhållandet för närvarande med denna Scholselnrättning, har afstannandet deraf för brist på Elever hittills icke ens kunnat komma i fråga.
Uti underdånig Skrifvelse af den 24 Julii sistlidet år, håfven J, Gode Herrar och Svenske Män, till vinnande af MittNådiga bifall öfverletnnat de lagligen beredda, från 1823 års Riksdag hvilande, samt vid innevarande Riksmöte af Eder gillade och antagne förslag till ändringar i Rikets Grundlagar, med undantag af förslaget till 6’8 §. Riksdagsordningen, hvarom J ännu icke fattat Edert beslut; och har Jag, efter inhämtande af Mitt StatsRåds underdåniga tankar, stannat i följande beslut. Jag har gillat och antagit de af Eder, Gode Herrar och Svenske Män, föreslagne ändringar uti: 37 56 §. 2 morn. sista punkten; 6g §. 5 punkten; 97 §• 2 punkten RegeringsFormen; samt de vid slutet af g8 §. RegeringsFortnen föreslagne tvenne tillägg; äfvensom de föreslagne ändringarne uti io3 §. 3 punkten och 108 §. 4 punkten RegeringsFormen. Likaledes har Jag i Nåder bifallit de förändringar, som blifvit af Eder föreslagne uti: 5 4 §* 4 och 5 momenterne RiksdagsOrd» ningen; Den 7 Januari i f. m. 9l det vid slutet af 14 §• föreslagne nja 6 momentet; de föreslagne ändringarnc uti 17 §. 2 mom. sista punkten; 19 §. sista punkten; 22 §. förra och sednare punkterne; 23 §. i mom. 3 punkten; 33 §. 2 morn.; 4q §. 1 mom. 2 punkten; 62 §. 1 punkten; 63 §. 2 morn. 2 punkten Riksdagsordningen, jemte de vid slutet af 63 §. föreslagne tillägg; äfvensom de uti: 64 §• 3 punkten, 65 §. 2 piunkten, 73 §. sednare punkten, samt 79 §. Riksdags-Ordningen föreslagne än> dringar. Beträffande deremot den af Eder föreslagne förändrade redaclion af 63 §.
Ehuru eu pä stället varande läkare försäkrade mig, att verkliga dödsstunden vid delta tillfälle var omöjlig att bestämma, och att han ej skulle hafva kunnat lemna intyg pä, att den ägt rum förr än några timmar sednare, uppgafs dock det skenbara dödsögonblicket, hvarigenom sterbhuset förlorade en månad af lönen. Enligt bouppteckning utgjorde Friherrinnan af Schmidts andel i boet 4000 r:dr, hvarå dock ej obetydliga afdrag ägt rum för sedermera ådömde förbättringar vid afträdet af 3:ne till landshöfdingelönen hörande boställen. Räntan å denna lilla summa, jemte en pension ur arme'ens enkeoch pupiltcassa af 125 r:dr, utgöra nu hennes enda tillgångar. Hon är 65 är gammal, sä att hennes återstående lefnad kan efter naturens ordning ej förmodas lång. Räntan å det capital hennes aflidne man bespart allmaänna indragningsstaten utgör efter 5 proc. 750 r:dr b:co årligen för all framtid. Jag föreslår, att Enkefru Friherrinnan af Schmidt måtte å allin, indragningsstaten uppföras till en årlig pension af 300 r:dr b:co. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Då jag äger kännedom af särskilda förhållanden, som tala för bifall till denna Hr von Troils motion, uther jag mig R. o. Ad:s tillstånd att Den 25 Augusti. till StatsUtsk. directe få uppgifva hvad jag om desamma har mig bekant. Det passar icke alt här offentliggöra dessa förhållanden, mea jag anser deni vara af natur att kunna betydligen verka lill beviljande af hvad motionären föreslagit. Hr Montgommerie, Gustaf Adolph: Äfven jag täger mig friheten att pä det varmaste understödja Hr von Troils motion. Det är allmänt bekant, att landshöfdinge-enkor icke åtnjuta offentligt understöd af Staten af brist pä dertill anslagna medel.
u öfveitskrida sina rgttigheter och utan tvekan kan jag intyga, att lienaes arbete \ - ar till iiytta.3, Att beliofvet af sjuksköterskor skclaiia som fröken Molin iir stort, anser jag inig bestiiiridt kiinna säga, och kan ej annat än önska Fredrika-Breiner-Förbudet fraingang i dess sträfvaii att iitbilda så- dana. w -:! : Meddelanden från Foreningen " Handarbetets hinner ". Tack vare kronprinsessan Victorias alvi il ja, S O I till ~ Föreningens förfogaiide ställt den rika sainling hon medfört frin sina resor i Egyptenj har Hand. sin byrå, BriiiikeVän. blifvit satt i tillfälle, att i inidten af jan. Bergstorg 18, anordna en iitstallniiig af österländska. dräkter, viifiiader och a-ndra föreinål af stort intresse för viiiiiier och beundrare áf den textila konsten. Utställiiingen oinfattade oinkiiiig 300 textila föremil, frhi (leii fattiga fellalikviiiiians kliidiiiiig till en. praktfiill bruddräkt vlirderad till 10,000 kr., en gåfva från khediven till kronprinsessan, vidare niattor, förliängeii, kaffedukar, teservietter (107 st.) in. in., allt IHrorikt och intressant livad sa vii1 fiirgbeliandling som tekiiik. betraffar. Utstälhingen besöktes af cirk&amp; 2,000 personer .. Deii l. februari börjaae i Föreningens lokal en föreliisningsk~irs öfver ~Ornainentik ined särskildt afseeiide p i den textila koiisteiiP ' af doktor B. Salin ',. anordiiad af Hand. Vän. styrelse. *: i: Kvinlh~a skolrådsledamöter.
Fåhraeus i sin af mig förut åberopade reservation: »Bomullsgarn samt bomullsoch linnetråd; derå har likaledes föreslagits tullnedsättningar, under det likväl tullsatserna för snörmakarearbeten, strumpstolstillverkningar samt bomullsoch linneväfnader bibehållits». Hr Fåhraeus reserverar sig således mot dessa nedsättningar, då någon konseqvens i afseende å öfriga af honom uppgifna artiklarne icke blifvit iakttagen. Hvad jag nämnde i afseende å förra punkten, gäller äfven för denna, med det tillägg att, såsom vi alla veta, förädlingen af bomull är en af de väsendtligaste industrigrenar, som förekommer i vårt land. Jag får således för min del anhålla om afslag å Utsluts förslag äfven i denna punkt. Gr. Posse: Här. Mine Hrrl är oss förelagd en fråga, som är klar så väl lör frihandlare som prohibitister, men deremot särdeles oklar för dem, som vilja skydda fabriker och näringar. Det beslut, de i denna fråga skola fatta, beror nemi. på huruvida de vilja skydda spinnerierna eller väfverierna. Som jag icke hyllar skyddssystemet, skulle jag vilja nedsätta tullen vida 556 Den 28 Maj f. m. mera än nu är föreslaget, men inskränker mig till att yrka bifall till Utsk:ts förslag. Hr Åke rman: Inom Utsk:t har man i afseende å denna punkt gått tillväga på samma sätt som i en mängd andra; nian har nemi. rådfrågat sitt tycke oell framställt ett förslag, samt derefter skridit till omröstning, huruvida det skulle antagas eller förkastas. Emot detta sätt att gå tillväga i fråga om tullbestämmelser bar jag reserverat mig och yrkat att de tullsatser skulle bibehållas oförändrade, i afseende å hvilka någon nedsättning hvarken blifvit af embetsverken eller enskilda motionärer föreslagen. Jag yrkar alltså nu bibehållande af för närvarande gällande tullsatser. Hr Reutersvärd: Det förslag, Utsk:t här framlagt, skulle hafva till följd, att statsinkomsterna minskades med nära 30,000 rdr.
Lag för en nyare; c) att LagZJtskotlets B »tänkande N:o so* 17 c) att, i följd deraf, 1787 års Kungörel, se af dubbla skäl upphörde att vara tillämplig, så snart Regeringsformen och TryckfribetsFörordningen erhöllo kraft af Lag; och d) attén författning, som icke vidare eger tillämpning, bör, till förekommande af möjligt missförstånd eller ovisshet hos Domaren , uttryckligen upphäfvas; Och på dessa skäl tillstyrker Utskottet, Att till allmän kännedom och efter , rättelse kungöras må, det oftaberör» de Kongl. Förordning af den 7 De. cember 1787 upphört att vara gäl* lande ; , <• Hvilket dock till Rikets Högloflig^ Ständer» pröfning vördsamligen heniställes. Stockholm den 16 Januarii 1829- Bihang till Riks-St. N:o ai. Betänkande öfver Herr ContractsProsten S. D. Nibelii Motion om stadgande, att lägrad qvinna, som till sitt barns försörjande vill njuta understöd af fattigvärds-inrättning, skall åligga att uppgifva sin lägersman. Under den 17 sistlidne December har Högvördige PresteStåndet till Lagutskottet re-' mitterat ett af Herr ContractsProsten S. D. jSlibelius afgifvet, så lydande anförande: ’5fcke sällan besväras fattigvårds-inratthingarne i städer och på landet af lägrad qvinna , som ej sjelf kan försörja sitt barn ; men då ifrån denna försorgs deltagande icke billigen bör uteslutas den dolde och oangifne lägersmannen, underställes vördsamt, om icke det stadgande för slike fall bör ega rum, att lägrad qvinna, för åtnjutande af fattigvårds försorg, bör åligga att uppgifva lägersmannen, t fall fattigvårdsföreståndare finna utväg att tillförbinda honom biträde med uppfostringshjelp. ” Hvad sålunda blifvit föreslaget har Utskottet till öfverläggning förehaft; och som dervid de anmärkningar sig framställt: LagUtskottets Betänkande
D å skulle vi många gånger rent af förskräckas, då vi med termometerns hjelp kunde med siffror bevisa, hur mycket för het vi ofta förtära maten; tunga och gom ha derigenom undan för undan härdats och delvis blifvit okänsliga, men magen får dock illa sota för dessa deras försyndelser mot alla sundhetsreglor. Det kommer icke genast, men det kommer dock så småningom och i mognare år. En läkare fixerar värmegraden som följer: dricksvatten 10 — 12°, öl ej under 11°, hetsande drycker, såsom kaffe och té, ej öfver 30°, soppor deremot kunna gerna få gå till 40°. Doktor Schilling skrifver härom: » långt nödvändigare än saltkar och pepparflaska är på hvarje bord, vid hvarje buffet en termometer, annars kommer det till sist att heta: den ej på termometern hör och ser, en gång det kommer bittert att få ångra ». Sjelfklart är det ock af största vigt, att noga akta på temperaturen hos den mjölk, som gifves späda barn. Till deras goda och riktiga näring hör ej blott den rätta beskaffenheten hos näringsämnet, utan äfven den rätta temperaturen. För dibarn lägger man modersmjölkens temperatur som måttstock, alltså 30°; för något större barn bör man helst stegra några grader. Men hvilka resultat skulle vi ej komma till, om vi pröfvade de smås mjölk med termometern, sedan vi dock med känsel och smak tyckt oss finna den riktig! Alltså, ännu en gång — tag termometern till en ständig vän i ditt hem, fråga honom flitigt om råd och afgörande och följ hans utslag! D u skall ej ångra dig! I c L xx i x s B y r å och Expedition hållas under sommarmånaderna öppna hvarje helgfri dag kl. 11 — 2. Inga ofrankerade försändelser lösas. Ett storstadsbarn. (ForLs. och slut.) mplålcu nu efter den långa vintern, en lång * »: * g sorgernas och sjukdomens vinter, hade våren randats, vår midt upp i den omgifvande naturens brokiga höstprakt.
Det måste förefalla hvar och en olämpligt, att samma på ett enda ställe stationerade Hofrätt skall i sjelfva verket utgöra 4^5 särskilda domstolar ; och jag tror derjemte, att så väl för domstolens eget anseende, som för göromålens gång och sakernas mer grundade och omsorgsfulla pröfning, det vore nyttigt och nödigt, att dessa 5 eller 4 afdelningar af en Hofrätt utgjorde lika många på särskilda orter inrättade dylika domstolar, hvar och en dömmande i sitt district. Det skäl, som af Gr. Posse blifvit uppgifvet, och som äfven vid förra riksdagen begagnades , nemi. att lagmansrätternas indragning, hvars nytta man ej ville bestrida, kunde uppskjutas lills nya lagförslaget blefve pröfvadt och anlaget, kan jag icke godkänna. Är det fördelaktigt för landet, att lagmansrntterna upphöra, och kunna dessa domstolar afskaffas utan några genomgripande förändringar i vår nuvar. rättegångsordning; så tror jag icke, att man bör afvakta den beklagligtvis möjligen ännu aflägsna tidpunkt, då det nya lagförslaget i sin helhet kan af begge Statsmakterna varda antaget. Man klagar i allmänhet öfver de nuvar. bristfälligheterna i vår lagstiftning; man yrkar förändring deruti och lagarnas lämpande efter nuvar. tidsförhållanden; men så snart någon förändring föreslås , så snart en utväg anvises att för framtiden afhjelpa de öfverklagade olägenheterna, är man alltid färdig med svaret : ”Vi skola ”vänta, tills vi kunna få alla förändringarna antagna på en ”gång.” På delta sätt aflägsnar man, så vidt jag kan fatta, den tidpunkt, da hela det nya lagförslaget skall vara antaget. och man tvingar på samma gång nationen att försmäkta under den osäkerhet samt de svårigheter och olägenheter, som den gamla lagen i mångå afseenden medför. Gr. Mörner har anfört såsom ett skäl för lagmansrät9 11. 52 Den ii Juli. lernas bibehållande, att antalet af de i dessa rätter uppskjutna mål vore obetydligt.
Stämpling af egna mepefblanf etter må jemmäl funna ega rum, på fäti od; i ben orbning, f>är neban i 16 §. finneg bejlämbt. §. 3. 2lUntontto foreffrtfter rvtb författningens efterlefnad. l:o Svälte gångS? odj anbra jfrifter, forn af bätter, Gmbetémerf eller anbra offentliga SDlpnbigbeter till parter elier föfanbc utgifroaé, fola ffrifroaö på ffämp* labt papper, meb tmbantag af ©omar, Utjlag od) Slefolutioner, forn genom Suftitios* ocb öfrige ©epartementen af (3Bårt Sanjli utfärbaö, äfmenfom af faffebref, fullmafter, €onffitutorialer, geometrijfa ^bartor, ^öergamentébrcf, ©eföll* od) $)iäffare*bref, ^3af odjSBeroiö, forn mebbelaö å bnnblingar, förfat* tabe på förut ej ffäntplabt papper, bmilfa meb roeberbörltga beläggnincjé*cf)artor ffola förfeé. 2:o ©e ffrifter ocb l;anblingar åter, forn till nämnba
Landtmäteri-statens föremål och åliggande är att förrätta egomätningar, egoskiften, med många flera, för allmän och enskildt eganderätt, äfvensom landthushållningens förkofran lika nödiga och magtpåiiggande arbeten.» »Men sockenkarteverket, till sin idé rätt uppfaltadt, är ett sammandrag, en socknevis uppgjord öfveisiglslatla af förutgående, på stället granskade och berigtigade, 16 Siats-Utskottets Utlåtande M 99. landtmäteri-förrättningar. Sockenkartan måste, i förhållande till sin mindre skala, innehålla detsamma som de hemmansoch by-kartor, hvaraf hon är sammansatt, således noggrannt upptaga ej endast hemmanens inbördes gränser, utan ock vidden af åker, äng, utmark och impedimenter, hvaremot markens omvexlande, af odlingen oberoende, ylformer utgöra biförernål, som blott delvis, icke i sammanhang och med behörig hållning, kunna på sockenkartan intagas.» »Icke nog härmed: Hemmansoch bvkartorna innehålla äfven större delen af de uppgifter, sorn hufvudsakligen ingå i sockenbeskrifningarne, såsom: hemmantal och lägenheter; kameral-natur; areal och beskaffenhet af åker, äng, skog och betesmark m. m. samt qvarnar, sågar och öfrige näringslägenheter, af hviika uppgifter, på stället kontrollerade, ortens landtbruk och öfriga näringsförhållande kunna vida säkrare utrönas än af de summariska uppgifter, som erhållas af kronobetjeningen, hvars kunskapande i denna väg alltid mötes af ovilja och oftast misstros såsom förebud tili ökad beskattning» »Vid sockenbeskrifningars författande, liksom vid landtmäteriförrättningar i allmänhet, förekommer ej sällan behof af en närmare bekantskap med ekonomiska författningar, kameral-lagfarenhel, praktisk landthushållning m. fl. ämnen, i hvilka landtmätaren icke får vara främmande.
StatsRådets lillstädesvarande ledamöter böra, under ansvarighet för rådslagen lill den påföljd, hvarom i i06:tc och 107:de §§ vidare stadgas, ovilkorligen lill prol. sina meningar yttra oell förklara”, så är det ju klart, att Konungens lädgifvare äro ansvarige för allt hvad som inom StatsRådet så väl göres som underlåles. Sålunda utgöra dessa 3:ne §§ tillsammans en fullkomlig konstitutionell form, och ingen lärer kunna bestrida, att så verkligen är. Är nu detta förhållandet, så är det ju äfven klart, att det icke allenast är en helig pligt, utan äfven et t kårt åliggande för representationen, att granska de mål, som ifrån StatsRådet utgått, och för Konungens rådgifvare måste det å andra sidan vara en önskan alt blifva klandrade, på det alt de måtte inför representationen fä tillfälle att visa de synpunkter, hvarutur de betraktat frågorna och de åsigter hvarifrån de utgått. Detta har äfven utaf Konungens närvar:de rådgifvare blifvit erkändt, och jag skulle således tro, att den representation gör fullkomligt rätt, som så fattar saken, och att derigenom äfven ett exempel gifves för framtiden, hvarigenom förhållandet emellan de båda Statsmakterna skulle blifva af en mycket jemnare och bättre art, än om det förhållande, som hittills egt rum, skulle fortfara. Icke kan det vara rätt, alt förtalets smygande gift på ett eller annat sätt gifver sig luft inom landet, utan det är väl så mycket hällre att handlingarne träda fram i ljuset och blifva föremål för det allmänna omdömet, så att deraf kan blifva eli beslämdt resultat uti opionen inom landel. Derigenom komme Regeringen att stå på den rätta ståndpunkten, i förhållande til! nationen, och derigenom kommer äfven representationen att rätt upfylla sin pligt. Kastar jag en blick på det Betänk., som nn ifrån Const.Utsk. utgått, hvad finnér jag väl då? Jo, elt småsinne uti upsökande af anmärkningspunkter af flerfaldig halt, men deremot en total brist på det storsinne, som denna vigtiga fråga framför allt fordrar.
Vi håfve ett grannrike, Danmark, sotn har många utmärkt skickliga och kunniga Embets. män. Der existera inga embets-exunina och lika så är förhållandet vid de Tyska Univegsiteterne; ulan den sorn vill, erhåller bevis a!t han afhört någon viss föreläsning så och så långe, och tager sedan examen vid det Verk, der hi*u vill ingå. Äfven innan sådana exami - Den i Alitria. na här inrättades, ägde vi inånga stora och utmärkta män. Insigten af onyttan och klagan öfver skadligheten af dessa examina år icke ny, den har yrkats af ilere våre ypperste Vetenskapsidkare. Så ifra de, sorn Herr Grefve von Schverin yttrat, Linné med kraft deremot, och med Linné förenade sig Ihre i samma mening, ehuru de annars voro hvarandras beständiga opponenter. Herr von Hartmansdorff: Innan jag ytt rar mig om sjelfva frågan, bör jag upplysa, att i Danmark finnas embetsexamina, och jag skulle kunna styrka det med de derom utfärdade Kongl. Förordningar. Men, emedan Universitetet är beläget i Hufvudstaden, går det så till, att vissa ci>,ila Embetsmån åro tillstädes vid den Academiska examen, och deltaga derefter med Lärarne i bedömandet af den examinerades skicklighet. Universitetsoch Embets-exanien år således der förenad. Likadant år förhållandet i Norrige, hvarest Ledamöter af Högsta Domstolen åro tillstädes vid den juridiska examens förrättande; och jag har sjelf i Christiania hört RegeriogsAdvocaten examinera tillika med Professorerna, För öfrigt instämmer jag med Friherre Boije i öfvertygelse!! om otillräckligheten af de examina, man undergår vid Embetsverken, i händelse de Academiska icke hade föregått. Jag har ej varit examinator, men vål examinerad i Embetsverken, och kånrier således hvilken skill, liad det år emellan de förhör, sorn man under - Ben ■» Muvtii, går i Upsala och (lein , som hållas hår, både i Canzliet och HofRätten.
Emedlertid hyste jag och någre andre personer år 1823 hopp om realisationens snara verkställande, och vi umgingos med planer, som man borde ställa till, för att förekomma, att i den stund realisationen kom till verställighet och Riksbanken troligen måste inskränka sin sedelutgifning, penningebrist och stagnation uti inrikes-rörelsen ej skulle uppkomma. Detta väckte tanken på enskilda banker med anledn. af åtskilliga inom RiksSttn väckta motioner. Derjemte trodde vi, attén sådan lånerörelse, som Banco-disconten idkar, icke var för Riksbanken lämplig att i längden fortsätta. Bankens lånerörelse borde efter hand inskränkas till lån på guld, silfver, metaller och vexlar, och allt annat småningom öfvergå på enskilda banker. Det synes väl vara godt, att Riksbanken genom en större lånerörelse förvärfvar penningar, som R. St. sedermera efter behag disponera till andra ändamål; men det är just genom denna disposition af bancovinsten, hvilken lätt kan utsträckas längre än vederbör, som bankens soliditet kan äfventyras. Densamma vore mera betryggad derigenom, att bankens årliga inkomst ej vore större än som erfordras för dess egna utgifter, och att, ifall ändå Öfverskott skulle uppkomma, detsamma enl. bestämda, för alltid gäl - Den aa Augusti f. m. a a5 gällande, föreskrifter öfverlemnades till statsbeliofvens fyllande. Af dessa anlednzr var del, sorn uti Stats-, Bmcoocli LagUtskm utarbetades förslag till förordn. om enskilda banker eller discouter, hvilket af R. St. antogs och utfärdades af K. M. den 24 Januari 1824. Vid upprättandet af nämnda förslag uppstod icke ens någon tanke derpå, alt en enskild bank kunde få utgifva egna creditsedlar. Sådant ansågs stridande emot författningarna. Ej heller tänkte man uppå, alt till grundfond kunde användas annat än reda penningar eller publika papper, som lätt kunde realiseras. Vinsten på bankrörelsen ansågs böra uppkomma medelst lifgifvande af assignalioner på Riksbanken, samt derigenom att penningar upplånades till mindre ränta än banken sjelf tog för sina försträckningar, äfvensom genom öfverränta.