Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En halftimme förgick; båda hade slutat, och Alf skulle just ur sin rensel framtaga den medförda middagen, då en gäll hvissling, helt nära intill dem, ljöd genom skogen. En jägare, som blåser efter hundarne, tänkte han, under det han såg sig omkring, men den lät icke så, den hade något hest och hväsande, som var helt eget, och i nästa ögonblick upprepades den ännu närmare. I detsamma lade Malkolm sin hand helt sakta och betydelsefullt på Alfs arm och hviskade, under det han pekade framför sig: — Se dit Alf, det är han, det är den hvita pierrot’n! Jag drömmer ju icke? Du ser honom ju? — Ja, det är han, — sade Alf lika tyst och ville i detsamma resa sig upp, men Malkolm hejdade honom och fortfor alltjemt, med ögonen riktade åt samma håll: — Var stilla Alf, låt oss se, hvart han ämnar sig! De hade båda talat så sakta och hållit sig så orörliga, alltsedan den sista hvisslingen hördes, att då man följde riktningen af deras blickar, hvilka hvilade på hufvudet och axlarne af en person, som syntes öfver buskarne vid kanten af strömmen, och som stod lika orörlig, skulle man kunnat tro, att de alla tre voro stenbilder, som med liflösa ögon stirrade på hvarandra. Denna varelse med sin kala glatta hjessa och sin egendomliga fysionomi, som stod der tyst och stel som en spöksyn, hade imellertid ett uttryck af häpenhet och förskräckelse, som var alldeles detsamma, hvilket Malkolm anmärkt, då han såg honom kasta sig i hafvet för ett år sedan. Alf kunde imellertid icke längre styra sin ifver och otålighet att ändtligen få fast i den besynnerliga mannen, hvilken midt på ljusa dagen stod der framför dem som en uppenbarelse, liksom förstenad och gäckande deras önskningar att ertappa honom. Det var ungefär femtio steg imellan dem och den hvita pierrot’n, som för hvarje sekund syntes Alf mera sväfvande och obestämd och tycktes honom i hvarje ögonblick kunna försvinna som en dimma för hans allt mera osäkra och stirrande blickar.
Återremiss eller bifall är det enda, som kan åtgöras. För min del yrkar jag det sednare. Frih. Ehrenborgh: Jag framställde samma betänklighet emot afslag å betänk., som Frih. Cederström nu närmare utvecklat. Jag finner, att han har rätt, och anhåller altså endast, att återremiss må beviljas på grund af de utaf Hr Danckwardt och mig gjorda anmärkningar. Lagoch Oecon.Utsktns betänk. N:o 6 återremitterades. Bifölls, vid förnyad föredragning, Lagoch Oecon.- TJtskms d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 7, i anledn. af väckt fråga om utarbetande af förslag till allmän communaloch municipal-författning. Ånyo föredrogos och biföllos Oecon.Ulsk:s d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda betänk, och utlåt:n: N:o 76. i anledn. af väckt fråga om rättighet till enkel tjensteårs-beräkning för prestman, som till lärare vid Lancaster-skola antages; Pi:o 78, i anledn. af väckt motion, ang:de afskaffande af den i 2 Art. 9 §. af K. reglementet för skeppsmätning d. 9 Maj 1822 föreskrifna controllmätning af fartyg; N:o 79. i anledn. af väckta motioner om nedsättning af de afgifter, som Svenska och Norrska consulerna äga att af Svenska fartyg uppbära. Till pröfning företogs Oecon.Utsk:s d. 3o sisth Juni e. m. på bordet lagda betänk. N:o 77 i anledn. af väckta motioner om ändring af 2 §. 1 Art. och 16 §. 2 Art. uti K. förorda. d. 16 Maj 1827, aug:de Lotsoch Båkinrättningen i B.ikei t?rih. Cederström, Jac.: Utsk. bar i 1 mom. tillstyrkt:
Om dessa författningar, då de utfärdades af en Konung, glorvördig i åminnelse, kunde vara billiga, hindrar sådant icke, att dessa författningar nu äro olämpliga. Således bör man icke i anseende till denna höga auetoritet anse sig förhindrad att ändra författningen, i fall den är stridande emot den rättvisa och billighet, som på grund af nu existerade förhållanden bör äga rum. Om nu möjligtvis man anser, Den 16 Augusti e. m. alt den af Utsk. föreslagna lösen är för Hög, ser jag deruti likväl icke skäl att afslå betänk, för att återförsätta frågan i det tvisliga skick, sorn den vid riksdagens början ägde och kommer att äga, tilldess K. M. gör slut derpå, hvilket lär vara K. M:s rätt att göra Representationen förutan; men då frågan uppkommit inom Representationen, finner jag icke, att Representationen derföre, att Utsk. möjligen misstagit sig i beräkningsgrunden, skall afslå förslaget och återsätta frågan i samma tvistiga skick. Jag ser således intet binder, hvarföre icke R. o. Ad. kan besluta, att dessa 3 dagsverken skola lösas med i stället för af deras markegångsvärde, och i sådant fall komma icke 2 Stand att stadna mot 2, och frågan i följd deraf att förfalla, utan måste det åligga Utsk. att samrnanjemnka besluten, emedan 2tne Stånd bifallit betänk. och det 3:dje deruti gjort en ändring; och dervid förmodar jag, att Utsk. vid närmare öfvervägande skall finna, att den medelväg, som af Utsk. blifvit föreslagen, icke varit den rätta, utan närma sig lill R. o. Ad:s beslut, hvarigenom man kan få en bestämmelse om rätta storleken af ifrågevar. lösen. En värd talare, Hr Riben, har ansett, att en följd af bifall till Utskrs betänk, skulle blifva en ökad tunga för rustoch rotehållare.
H. St:s beslut, i afseende på Statsregleringen, som in ne - Exptditions-Vishottets Memorial, N:o 4°7» J,c*9 Uehålles i Höglofl. Slals-Utskotlets Betänkande, Nto 335, med dervid fogade Tabeller, en störte och bestämdare åskådlighet vunnits af de på hvarje Hufvud-Titel för serskilda ändamål beviljade belopp, an som framställde sig genom bemälde Utskotts förut meddelade serskilda Utlåtanden, Expeditions-Utskottet nu mera kommit i erfarenhet om verkliga förhållandet med U:ne omständigheter, sorn vid afgifvandet af det Utaf de respective Riks-Slånden derefter godkände förslag till underdånig Skrifvelse, angående regleringen af Riks-Statens nu mera Tionde Hufvud-Titel, undfallit dess uppmärksamhet; Så har Utskottet icke tvekat om sin pligt, att inför R, H. St. följande vördsamt framställa: Å förrberörde förslag, i enlighet hvarmed Underdånig Skrifvelse jemväl blifvit till K. M:t expedierad, befinnes Anslaget för Clericie-Staten Uppfördt till i6G,2 04: 43. 4; men som från denna summa rätteligen bordt afdragas 2,978: I, genom rättelse af den sammanblandning, som egt rum med utgifterna för Clericiet och Kyrkor, då altså återstå tG3,226: 2. 3, hvartill kommer anslag lill liqvid för Biskopens på Gottland indelta lori, som, enligt de genom K. M:ts Nådiga Bref, d. 5 Maji 1824, Transport i63,2a6: 2. 3. Bihang t. R. S:s Prof. to:de Sami. a Band. 3 Haft, 37 ago Expediiions-Vtskottets Memorial, N:o 407.
Majit, för att befordra kanalledens snara åvägabringande, täcktes till Rikets nu församlade Ständer aflåta nådig Proposition derom, att återstoden af det utaf sednaste Ständer till ineranämnda kanals utförande utlofvade anslag och lån måtte få utbetalas omedelbart efter riksdagens början, utan afbidan på statsregleringens uppgörande. Eders Kongl. Majit har funnit bolagets berörda anhållan icke böra i vidsträcktare mån bifallas, än att i den nådiga Propositionen angående Statsverkets tillstånd och behof äskats att af de för meranämnda arbete vid sistlidna riksdag beviljade anslagsoch lånesummor måtte anvisas, till utgående under år 1867, af anslaget 50,000 Ridr och af lånet 180,000 Ridr, eller tillsammans 230,000 Ridr. Hos Rikets Ständer hafva deremot i särskilda framställningar bolagets ofvanberörda hemställan blifvit i så måtto förnyad, att på anförda skäl är vordet hemstäldt, att Rikets Ständer ville anvisa hälften af den återstående anslagssumman, eller 50,000 Ridr, att af Riksgälds-kontoret utbetalas i Juli månad innevarande år och den derefter varande återstoden af anslagsbeloppet, eller 50,000 Ridr, samt hela återstående lånesumman, 350,000 Ridr, eller tillsammans 400,000 Ridr under år 1867.
Magistraten, som för sin del ansett den uppgjorda planen till tomtoch gatureglering särdeles ändamålsenlig, har, jemte underdånig hemställan att samma plan måtte vinna nådig fastställelse samt att staden måtte tillåtas expropriera den för dess utvidgning erforderliga mark, i underdånighet anfört, att genom ofvannämnda brand en stor del af stadens innevånare lidit högst betydliga förluster och att härigenom uppstått ökad svårighet för dem att bära de för stadens förvaltning nödvändiga utgifter, hvadan och då de med nya tomtoch gaturegleringen förenade kostnader vid sådant förhållande biefvo för staden särdeles betungande, magistraten ansåge sig ega skäl i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes bereda stadens hårdt pröfvade innevånare någon lindring i deras betryck genom nådig framställning till Rikets Ständer om beviljande åt staden af ett anslag och ett lån för nya tomtoch gaturegleringens utförande till de belopp, stadsfullmägtige, på sätt förberördt är, föreslagit. Enär den sålunda föreslagna stadsplanen uppgjorts med hufvudsakligt syfte att, så vidt genom anordning vid stadens indelning kunde ske, för framtiden betrygga staden mot sådana förödande brandolyckor, som åren 1752 och 1865 hemsökt densamma, äfvensom att genom rymliga gator och öppna platser befrämja Kongl, Maj:ts Nåd,.
Hvad sedermera vidkommer det framställda yrkandet, att den afgift tili Svenska Kyrkan i London, som nu erlägges för hvarje Svenskt till England ankommande fartyg, och hvilken lärer uppgå till 3 pence per läst för fartyg, som lossa eller lasta i London samt till 2 pence per läst, då fartygen besöka andra hamnar i Stor-Brittanien och Irland, hädanefter ej måtte belasta andre sådane fartyg än dem, som ingå tili London; så, ehuru Utskotten visserligen anse nödigt och Svenska Nationen värdigt, att Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulskoitens Utlåtande, N.o 96. nämnde Kyrka vidmagthålles, helst ej allenast ett betydligt antal Svenska sjömän, utan äfven andre Svenskar, besöka London och der stundom en längre tid sig uppehålla, så kunna dock Utskotten icke finna någon billiglietsgrund derför, att de fartyg, sorn besöka andra ställen i England, än London, och hvilkas besättningar icke äro i tillfälle att begagna sig af Kyrkan, skola betungas med berörde afgift. Vid sådant förhållande, och för att i någon mon bereda lindring i omkostnaderne för sjöfarten på England, få Utskotten tillstyrka, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes i Nåder förklara, att den afgift, som, enligt nu gällande författning, bör för alla till England ankommande Svenska fartyg erläggas till Svenska Kyrkan i London, måtte för dem, som icke anlöpa denna hamn, upphöra. Stockoholm den 20 Mars 1845. Reservation: Af Herr Grefve Sparre: ''Emot det af sammansatta Utskotten fattade beslut om befrielse för de fartyg, som besöka England, utan att gå till London, från erläggande af den hittills stadgade ringa afgiften 2 pence per läst, till underhåll af Svenska församlingens i London Kyrka, får jag anmäla min reservation.
Län a 6 proCent d:o Dito å Dito å 5 proCent R:dr B:co 88,521: T3- 6 Betalte Capital af samma Lån 88>025: 3- Ic Renta å de såsom ersättning för erkända fordringar hos Franska Regeringen utgifna Obligationer å 5 proCent _ Post-Porto — Ljuspenningar Restitutioner m. m. af Bevillning för 1809 och föregående åren R:dr 112: II. 4, för i8ro ocb med I8I2, R:dr 623: 16. 3, för ar igi3 R;dr 360, och föi 1314 R:dr 180: tillhopa — —, — Dito af Krigsgärds medel Arfvodtn af indrifne Observations Medel Gontoirs-Expenser RättegångsDito Aflöning vid Riksgälds-Conioiret samt till Riksens Ständers Justitia:-Ombudsman och dess jemte Tryckfrihets Comiteens Expeditioner, äfvensom arfvoden till Riksens Högloft. Ständers Herrar Deputerade vid Otver-Revision af Ktigs-Räkenskaperna Arfvoden, på Stat anslagne __ _ _ — Extra Utgifter, hvaraf R:dr 2,668: 41.
Den 15 October c. mi co, HofRättsoch CollegialRåd för 1,400 R:dr Banco, RevisionsSecreterare för 1800 R.dr Banco, BancoCommissarier ej öfver 1700 R:dr Banco o. 8. v; Efter denna jemnförelse hoppas jag änga tvifvel skola uppstå om Förslagets verkställbarhet, och jag anhåller att Motionen må blifva till Riddarhusutskott remitterad. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 17 October, förmiddagen. Herr Dahlman, Lars Johan: Jag anhåller vördsamt att få anmäla min reservation mot de genom votering sista plenum tagne beslut, att Götha CanalBolag får, under hvad benämning sorn helst, arbetsbidrag eller rättare sagt genom Statens skuldsättning utan att afgifva en Jadan förbindelfe forn blifvit fö. rejlagen-, äfvensom emot resultatet af den senare voteringen, att Bolaget njuter al! Canalerig afkastning, utan att med clemia inkomjl öka Byggnads - Den 17 October f. m. 97 nndfCassnn, ander dit mer än 4 Millioner räntefritt tagas till Bolagets arbetskaflnad utaf det allmänna. Det uigör min högsta förundran , att ej någon med mera erfarenhet och talent uppstår såsom det allmännas förespråkare, och att ett så ytteist lamt motstånd vid detta tillfälle blifvit gjordt. Jag får nu underkasta mig den Starkare t rätt och frågar ”om det nu mera är tvifvelaktigt, hvem jorn är den /larkare; det allmänna eller Bolaget? Sannerligen efter hvad jag nu erfarit, anser jag Bolaget, under Herr Grefve von Plåtens anförande oö/vervinnerligtt och innan Campagnens slut, vinnas thy värr ännu många segrar; ty nar var ej egoismen med patriotismen i skölden starkare, än den ouppblandade ensamma patriotismen?
Enligt i3 §. är livar och en inom Socknen skyldig, att för hvilken upplysnings meddelande som helst, på KyrkoRådets kallelse, tillstädeskomma; och man kanr för det man icke åtlyder en sådan befallning, få böta till och med 10 R:dr Banco. Genom den sammansättning, som jag visat KyrkoRåden äga, är det nästan uteslutande Ordföranden eller Presten, som dicterar en sådan kallelse, och man finner deraf, Den 3o Ju 1 i i f. m. att en församlingsbo, som är i mindre godt förhållande med en måhända icke alldeles rättskaffens själasörjare, kan, endast genom en mängd kallelser att infinna sig vid KyrkoRådet, tillräckligen chicaneras. Enligt i4 §. kan IvyrkoRåd för förseelser ålägga böter, arbete till kyrkan, och, hvad än värre är, stockstraff. Enligt 3 Mom. af Kungörelsen utaf den 27 Febr. 1828 om åtskillige ändringar och tillägg i Förordningen om Sockenstämmor och KyrkoRåd, skall KyrkoRådet efterse, att nyfödda och späda burn icke vanskötas, och huru kan detta ske ulan inträngande i de husliga kretsarne. Enligt samma Moment skall KyrkoRådet tillse, alt barn och unga personer ej förtära bränvin; att sjuka, antingen de vilja eller icke, söka Läkare; att de ej få nyttja huscurer, emedan sådane vanligen ordineras af icke Läkare, det vill säga okunnige.
Ex cell ens, .Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr friherre Stjerne!dg Stats-Råden: Fåhrens, von Hohenhausen., Wallensteen, Gunther, Genberg, G ripe astedt och' Grefve ton Elnien. T. fj chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt uppläste titl< justering ett, i enlighet nied Kongl. Majlis nådiga beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående eftergift sf Kronans rätt till dana-arfefter vice länsmannen Peter Lök Rösler, till förmån för hans arfvingar. Kongl. Majit behagade, jemlikt Stats-rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, samt befalla, att nådig, proposition, i enlighet dermed, skulle till Rikets Ständer afg.å> Ex protocollo, Garl von Schödte. 14 Kongl. Maj:t-i Nåd. Proposition, A:o 69. Ank. till Exp.-Utsk. d. 16 Maj 1851, kl. 7 e. m. KONGL. MAJ:TS Nådiga Proposition till Rikets Ständer om antagande af ny Vexel-Lag; gifven Stockholms Slott den 22 April 1851. Under sistförflutna Riksmöte öfverlemnade Rikets Ständer tiR Kongl. Maj:ts pröfning en af Rikets Ständer för deras del beslutad Lag för utrikes vexlar, hvilken Kongl. Maj:t likväl, i anseende till åtskilliga förekomna anmärkningar, och deribland jemväl den, att den föreslagna Lagen, i flera väsendtliga delar, skiljde sig från de grunder för lagstiftningen om inrikes vexlar, som uti Lagen den 20 Maj 1835 blifvit följda, fann Sig förhindrad att antaga; men Kongl. Maj:t gaf tillika Lagberedningen befallning att uppgöra och till Kongl. Maj:t inkomma med förslag till allmän Vexel-ordning, på det Kongl. Maj:t måtte sättas i tillfälle, att till Rikets nu församlade
Jag hyser deremot den öfvertygelse, hvilken jag äfven inom Utskottet uttalat, att Kronofogdarne, så väl nu som för framtiden, äro obehöfliga, enär deras tjensteåligganden äro desamma som Läns - Allm. Ilcsv.- och Ekon.-Vtsk. Betänkande Aho 33. 5 männens, och hvilka sednare, hvar och en inom sitt distrikt, således kunde öfvertaga de tjenstebesfyr, Kronofogdarne nu utöfva, till stor lättnad för allmogen i många afseenden, utan att Stat,en derigenom komme att tillskyndas ökade utgifter, men väl en behållning af minst 200,000 R:dr B:ko årligen. Häruti instämde Anders Medin från Kronobergs, Efraim Larsson och Johan Peter Andersson från Elfsborgs, Magnus Månsson från Östergöthlands, Jöns Persson från Blekinge samt Jacob Lindby från Gottlands Län. Ank. till Exp.-Utsk. den 4 Februari 1857, kl. 12 m. Betänkande, i anledning af väckt motion till beredande af ersättning ät Boställshavare för kostnad, nedlagd ä Boställens grunddikande. Uti en inom llögvördlge Preste-Ståndet väckt, af Herr Kontrakts-Prosten Tegnér understödd motion, som till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet blifvit remitterad, har Herr Kontrakts-Prosten Berlin erinrat om vigten deraf att, uti vårt land, der klimatet är mindre blidt och till följd deraf tiden för vextligheten kort, omsorgsfullt iakttaga denna korta period och tillse att jorden så tidigt som möjligt må vara tjenlig för utsädets emottagande. Motionären ansåg ock derföre angeläget vara, att, för kylans tidiga afledande ur jorden, begagna den, såsom ett verksamt medel härtill, under våra dagar i bruk komna grunddikningen. Ehuru detta medels nytta ej längre vore betviflad, kunde man dock ej vänta att flertalet af boställsinnehafvare skulle, under närvarande förhållande och utan någon utsigt till ersättning af det allmänna eller af efterträdaren, gifva sig in uti så beskaffade odlingsföretag.
Gråvädrets läckra och mjuka färgförtoningar och de aflöfvade kvistarnes smidiga teckning, som en modern pensel så skickligt vet att framställa, kunna emellertid icke åskådliggöras lika behagfullt med ord. Äfven här fordras naturligtvis, att en dikt är något mer än endast en ordmålning för att verka, att den äfven innehåller ett lyriskt eller episkt element. Också är gråvädersdikten merendels mättad med sorgbunden lyrik. All tidens hopplöshet och ångest framträder i den och suckar: »Du mäktiga ro, du lena, du kyska och rena, min hembygds och min barndoms modersvarma ro, jag skall dig aldrig hinna, jag ser dig långsamt svinna, hos mig den icke mer kan finna hem eller bo! Ty hvad som kommit sedan i ny och nedan af ondt och af godt och af jubel och kval, vid själens port det sakta sig lägrat att vakta, att ingen hemmets brasa tänds i vinterkylig sal.» Dessa strofer tolka i få ord den stämning, som, ibland vek, ibland dystert trotsande, söker sig uttryck i gråvädersdikten. Samma lag, som förr eller senare nödvändigt måste göra hvarje skola banal och derefter fallfärdig, skall emellertid också förr eller senare föra gråvädersdikten mot ett liknande öde. Man finner det ytligt att angripa gråvädersdikten, och det är riktigt, ty det är just ytan, som angreppet i första rummet gäller. Väderleken och menniskosinnet äro ej så oåtskiljaktigt hopfjettrade, att sorgen alltid behöfver en bakgrund af dimma och höstaflöfvade träd. Det är endast ett mod för dagen att beständigt presentera verlden i gråväder. Just emedan gråvädersdikten emellertid oftast bär ett rent lyriskt element som plus, gör den någon gång ett lika gripande intryck som den nyss citerade dikten. Tanken har endast ett steg från gråvädersdikten till det svårmod, som i allmänhet röjer sig i nutidens skildringar både på prosa och vers. Äfven detta svårmod torde komma att blekna för nya stämningar, om också den lugna harmoniska glädjen är en evigt slocknad sol. Hvar stund af glädje är en stund af egoism, ty den är utan medlidande med de tusen, som samtidigt lida. Goethe är ofta egoist. Fornglädjen var ett ljust palats på mörka källrar.
Nu deremot är trakten fullkomligt obebodd ända till Goltschicha, oaktadt, såsom en här återgifven karta utvisar, talrika boningshus förr funnits uppförda längs flodoch hafsstranden ända bortom Jenisejs mynning till Pjäsina. De hafva länge sedan öfvergifvits, i främsta rummet till följd af jagtens aftagande, men sannolikt äfven derför att den gamla tidens enkla och anspråkslösa seder äfven här borta vid Sibiriens nordkust gifvit vika för nya behof, hvilka voro svåra att tillfredsställa vid den tid, då inga ångbåtar förmedlade samfärdseln på Jenisejs flodområde. Svårigheten att anskaffa mjöl föranledde t. ex. för några årtionden tillbaka, således innan ångbåtsfarten på Jenisej börjat, öfvergifvandet af en simovie belägen på flodens östra strand vid 72° 25′ n. bredd. Simovierna vid Jenisejs mynning utgjorde på sin tid de europeiska folkslagens längst mot norden framskjutna fasta bostäder.100 Belägna som de voro vid foten af den kala tundran, utsatta för ständiga snöstormar om vintern och svåra dimmor under större delen af den här så korta sommaren, tyckes det, som om de ej skulle kunnat erbjuda sina invånare många tillfällen till njutningar, och anledningen hvarför man valt denna trakt till uppehållsort, synnerligen i ett land så rikt på ypperlig jord som Sibirien, synes svår att förklara. Lemningarna af en gammal simovie (Krestowskoj), som jag såg, då jag tillsammans med dr Lundström och dr Stuxberg år 1875 reste upp för floden, gjorde dock intrycket af att ett verkligt hemlif en gång funnits derstädes. Tre hus med torftäckta tak stodo då ännu qvar i sådant skick, att man kunde göra sig begrepp om deras inredning och det lif, som der förts.
I anledning sf Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af f. d. Commissariens i RiksgäldsContoiret C. J. Lanells underdåniga ansökning om återställande at försuten tid, samt understöd af RiksgäldsContoirets medel. Från Lagutskottet: Af den 26 sistledne Maji, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga proposition om en lag, angående vidtagande anstalter för att anhålla och tilltala sådane personer, hvilka begå förbrytelser i ett af de förenade Riken Sverige och Norrige, samt derefter afvika till det andra. Fran Bancooch LagU/Jhotten; Af den I dennes, öfver väckt förslag om ändring uti Författningarnes stadgande, rörande beloppet af de belöningar, som böra erläggas tili dem, hvilka upptäcka efterapare eller förfalskare af Bankens eller RiksgäldsContoirets Sedlar, samt utprånglare af så beskaffade sedlar. Frän Lagfamt Allmänna Befvärsoch OcconomieUtjhutten: Af den 3 dennes, öfver gjorda anmärkningar vid Utskottens förut meddeldte Utlåtande, angående väckt motion om upphäfvande af förbudet mot Landsköp. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adeln, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, Åren 1828 och 1829. Fyrationde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg j i83r. Tisdagen den i Sept. 1829. Plenum klockan 9 Förmiddagen. Justerades i3 ProtocollsUtdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 29 sistlidne Augusti f. m. fattade heslut. Öppnades Herrar Electorers Lista till val af Ledamöter uti nedannämnde Utskott; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: I StatsUtskottet: Efter N:o 47^* Herr Coijet, Carl Fredrik; ]N:o 2189. Herr af Melin> Henrik Georg. I Riddar husUtskottet: Efter N:o 566.