Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att då Rikets Ständer uti den Taxa, som nu af dem aflemnas, icke ansett sig kunna annorlunda bestämma tullen å varor, än såsom ett maximum af hvad de efter närvarande förhållanden, i egenskap af Tullbevillning åtaga sig; men det på Kongl. Maj:t endast ankommer, att, i afseende på utländska Magter, förskaffa en för Svenska Den 28 October e. ni. 355 handeln förmånlig reciprocitet, Rikets Ständer mattei underdånighet anhålla, detKongl. Maj:t i nåder täcktes vidtaga alla de mått och steg, som, i afseende härpå, med landets hästa äro fören lige, samt derjemte öfverlåta till Kongl. Maj:t rättigheten, att, efter Vederbörandcs hörande, minska eller nedsätta den i TullbevillningsTaxan utsatta tull; voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses urte Grunden höra erhålla ofvanberörde lydelse, likväl med det tillägg, att till Kongl. Maj:t äfven må öfverlåtas rättighet att höja den i Taxan utsatta lull, intill 33f procent utöfver tullvärdet, samt under förbehåll, alt, i händelse denna mening skulle vinna bifall, sedermera få bestämma, antingen denna rättighet att höja tullen må af Kongl. Maj:t begagnas vid alla tillfällen, enär så nödigt pröfvas, eller endast i reciprocitetsväg med utländska Magter. Herr von Hartmansdorff’. Vid del nu framställde förslag till voterings-proposilion torde det tillåtas mig erinra, att der borde stå 331 procent utöfver den bestämda tullen, och ej utöfver tullvärdet. Herr Rosenqvist: Den 28 O cl ober e. m. positionen de vigtiga orden: intill nästa Riksdag. Dessa ords tilläggande anser jag så mycket nödvändigare, sorn det eljest torde gå med tullen sorn med passe volanceafgiften, att den bestämmes för längre tid, än man äger rättighet att determinera. Hans Exccllence Herr Grefven och LandtMär skalken framställde derefter följande Voterings-proposition:
Uti räkenskapen för Linköpings stifts byggnadskassa balanseras, sedan flera år tillbaka, 9 R:dr 30 sk. 5 rst., resterande kollekt-medel i domprosteriet; och ehuru beloppet är obetydligt, hafva likväl Revisorerne härå velat fästa uppmärksamhet, på det åtgärder må vidtagas för detsammas indrifning eller afskrifning. § 3. Vid granskningen af Götheborgs Konsistorii räkenskaper har befunnits, att de utgifter, som under revisions-åren förekommit vid Kongelfs, Kungsbacka och Falkenbergs skolor, icke blifvit verificerade; hvilket jemväl är förhållandet med utbetalningar, som ägt runi för materielen vid Warbergs skola. DD — 218 §• 4- .V , v . ' Beträffande aflidne Prosten Gustafssons konkursmassas, sedan flera år tillbaka, balanserade' skuld till Wisby skol-kassa, i 1849 års revisions-berättelse uppgifven till 126 R:dr 27 sk., anse sig Revisorerne böra meddela, att, sedan afbetalningar under revisionsåren derå ägt rum, densamma numera utgör 44 R-.dr. Honyl. Direktionen öfver Stockholms Stads Undervisningsverk. Dess räkenskaper äro för år 1852 i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, men hafva för år 1853 ännu icke derstädes undergått revision. De utvisa följande förhållande: Debet. år 1852- år 1853. Balans från föregående år: Uppbörd: Stockholms stads undervisningsverks fond: Stats-anslag. Tolags-medel. Balans från föregående år: Utgifter: Leverering till Kongl. Stats-kontoret, termins-afgifter 1,416: 2,089: S:r Balans till påföljande år: Vid 1853 års slut. Utlånta medel. Tillgångar: Kniggeska donationsfonden ... Revisorerne hafva icke funnit något vid räkenskaperna att erinra; och vid anställd inventering befunnos säkerhets-handlingarne i god ordning. — 220 — Veöcelundervisningens Normalskola.
Direktionen öfver nya elementarskolan i Stockholm har hos Eders Kongl. Maj:t anhållit dels om uppförande å ständig stat af skolans nuvarande årliga anslag, 6,800 R:dr banko, dels om beviljande af medel till anskaffande af eget hus för skolan, och har* direktionen i sednare afseendet föreslagit, att för en gång måtte antingen beviljas ett förslagsanslag af 5o,ooo R:dr banko, eller om kronans lägenheter vid beridarebanan kunde få begagnas, den summa, förslagsvis beräknad till 3 [,666 Rtdr 3a sk. banko, som erfordras så väl för inköp af landtbruksakademiens dervid belägna lilla stenhus och tomt, som för att syftesenligt använda och ändra dessa lägenheter. Sedan riksmarskalksembetet, som i anledning häraf blifvit bordt, upplyst, att de ifrågavarande lägenheterna äro för hofstallets behof oumbärliga, har, uppå Eders Kongl. Majlis nådiga befallning, undersökning genom Öfverintendetsembetet, efter samråd med direktionen öfver nya elementarskolan, blifvit anställd rörande lämpligheten för skolans behof af några inom Clara församling belägna tomter, hvarvid befunnits, att begagnandet af den enda nu för ändamålet der tillgängliga tomt skulle medföra en kostnad af omkring 60,000 R:dr banko; i anledning hvaraf direktionen, om en så stor summa icke skulle kunna erhållas och Eders Kongl. Majit skulle finna, att de ifrågavarande tomterna] vid Hötorget icke böra eller kunna till skolan upplåtas, vidhållit sin först yttrade önskan att erhålla ett förslagsanslag af 5o,ooo R:dr, med hvilken tillgång, genast användbar, då passande byggnad eller tomt blefve Cal, direktionen hoppades, hädanefter som tillförene, kunna anskaffa hvad som erfordras. Hvad först angår uppförande å stat af anslaget för nya elementarskolan, så är denna åtgärd redan vid sistlidne riksdag af Eders Kongl. Maj:t föreslagen, men Rikets Ständer lemnade då ej dertill deras bifall.
Rörande både det ena och det andra, nemligen besparing och indragning, får ConvoyCommissariatet i öfrigt underdånigst åberopa sitt till Eder Kongl. Maj:t i följd af Rikets Ständers Skrifvelse i dessa ämnen, nyligen aflåtne underdåniga utlåtande. Remisshandlingen återställes underdånigst och ConvoyCommissalialet framhärdar med all undersåtlig vördnad, nit och trohet Stormägtigste Aller 11 ådigste Konung Eder Kongl. Maj:ts undcrdånigstc och fropligtigstc tjenare och nild ersa tor CLAÉS CRONSTEDT. Fredr. Dtje. Q. Arfwedson. J. Kreuger. J 0h. Schön. C. B. Hegardt. Stockholm den Februari i836. M. F. Aberg. Till Kongl Maj:t underdånigt. < Kongl. BergsColIegii und. utlåtande rörande Myntoch Controll-Verken. Storm ä g ti rf st e Allernådigste Konung!
Adlersparres besvär i frågan om afträdandet från arrendet af Ottenby KungsLadugård på Öland. XLIII. B. 102. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 213. ■— i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss å N. H. Fribergs underdåniga anhållan om fortfarande af den nedsatte arrende-afgiften för Lunda KronoHemman på Lofön. XXIII. B. 102. XLVI. E. 118. XLVIII. A. 214. — i anledning af föreslagen förändring i författningarne angående leverering af Kronans TiondeTackjern i Bergslagen. XLIII. B. J02. XLVIII. —- i vackt fråga om rättighet för innevånare i visse orter att med spannemål afbörda sig Kronoutskylder. XLIII. B. 102. XLVIII. A. 214. — i anledning af väckt motion om förändring i tiden, då Kronofogdarne skola afgifva summariska Redogörelsernc för l 5io Kronouppbörden. XLIII. B. 102, XLVIII. A. 214. StatsUtskottets Betänkanden , Memorialer och Utlåtanden i anledning af begärd upplysning om hvad som blifvit afgjordt i afseende på den af Kongl. Maj:t anbefallde undersökning i Rikets äldre handlingar, angående upprinnelsen af den så kallade PresleTaxan, XLIII. B. 102. XLVI. E. 11 9, XLVIII.
Väl uppgifver Hammarsköld, att Brasks komedi är en imitation af Gnaphei ofvan omtalta ”Acolastus”472, och jemförer man båda, så finnas oförnekliga likheter i första akten och i slutet af den sista. Men uti de mellanliggande akterna har Brask rört sig fullkomligt fritt; och som prof på den sedligare tonen hos Brask, kunna vi anföra, att då hos Gnapheus Acolasti äfventyr i utlandet hufvudsakligen vända sig kring hans umgänge med skökor, så upptager denna episod endast ett par scener hos den svenske författaren. Den kunde icke undvaras, ty ungdomen skulle varnas äfven för denna frestelsen; men den upptager ej större rum än som oundgängligen behöfdes. Öfverhufvudtaget förråder Brask en vida rikare uppfinning, derest han icke — hvilket vi ej känna — lånat scener från andra bearbetningar af samma ämne. Men troligast är väl, att han här begagnat sig af den erfarenhet han vunnit under sin långa resa, der han säkert mer än en gång sammanträffat med resande landsmän, hvilka varit utsatta för grofva prejerier eller fallit offer för frestelsen. Äfventyret med värden (III. 1), som ville tvinga gästerna att äfven betala för mat, derföre att de reqvirerat vin, är tydligen ett, som han sjelf upplefvat; ty det ådagalägger icke något karakterslyte hos Acolastus, och det är dessutom det enda tillfälle, då denne icke låter ”fixera” sig. Brask har tydligen eftersträfvat en viss fullständighet i framställandet af de faror, för hvilka den ”oförfarne vandringsmannen” i utlandet är blottställd. Teckningen af dessa faror är utan fråga gjord med grofva drag, men saknar icke derföre bestämdhet. På flera ställen framskymtar en hvass satir, så i teckningen af de Amsterdamska lärarnes figurer. Dessa äro säkert målade efter naturen, om än dragen äro karrikerade. Brask hade vistats på stället och hade liksom Acolastus börjat sin resa med att sjöledes färdas till Amsterdam473.
Då Utskottets förslag var afgifvet under förut sättning att införsels-förbudet för bränvin komme att upphöra, men beslut derom ännu icke blifvit latladt, har Ridderskapet och Adeln af denna anledning återremitterat §:n; och får Utskottet, sorn nu i särskildt Betänkande algifver yttrande, angående tullbestämmelserna för bränvin och sprit, och deri fullföljer sin mening att nu stadgadt inlörsels-förbud för vissa slag bör upphöra, i öfverensstämmelse dermed vidblifva sitt algifna förslag till 17 §:ns lydelse. Stockholm den 8 September 1857. biå. tiU ti. St. Ma »ees, 1857. Alik. lill Exp.-Utsk. d. lo Sept. 18S7, kl. lo f. m. Betänkande, angående tull-bestämmelserna för artikeln Bränvin och Sprit. Uli det angående tull-bevillningen afgifna Betänkandet N:o 10 hemställde Utskottet, att pröfningen af tull-bestämmelserna angående artikeln bränvin och sprit måtte uppskjutas intill dess Rikets Ständer ('allat beslut, angående tillverkningen a( bränvin inom landet och skatten derå. Detta beslut är numera fattadt, och tillverknings-skalten bestämd till 60 öre för kanna bränvin af 50 procent styrka vid 15 graders värme. Utskottet får således härmed afgifva det i omförmälda Betänkande förbigångna förslaget. Kongl. Ma j:ts, angående lull-bevillningen, aflätna Nådiga Proposition innefattar, i nära öfverensstämmelse med särskilde kommitterades underdåniga Betänkande, del förslag, att, med upphäfvande af nu stadgadt förbud mot införsel af vissa slag bränvin och sprit, de efter olika tiliverkningsämnen och under olika namn i gällande taxa upptagna särskilda slagen måtte sammanföras under en rubrik och med följande tullsatser: af till och med 10 graders styrka: på fat eller faslager 1 skålpund, 20 öre, på buteljer eller krus 1 kanna, 1 R:dr 10 öre, för hvarje öfverskjulande grad ökas inlörsels-luilen med 5 procent.
Toges slutligen äfven i betraktande att byggnadsmaterialierna stigit i pris och att större anspråk med skäl gjort sig gällande i afseende å ifrågavarande byggnaders såväl inredning som yttre prydlighet, så kunde det ej väcka förvåning, att byggnadskassornas tillgångar numera icke vore för ändamålet till räckliga, hvadan äfven Rikets Ständer under de sednaste riksdagarne beviljat betydliga summor till nybyggnad eller reparation af lärohus äfven i städer, som af ålder haft förpligtelse att för dylika kostnader sjelfva ansvara. Redan genom 1856 års Läroverks-stadga gjordes den förändring i afseende å byggnadskassornas tillgångar, alt derifrån uteslötos inkomster från lediga ecklesiastika sysslor vid läroverken. Men likasom det ansetts olämpligt, att de till aflöning åt skollärarne anslagna medel användas till förstärkande af byggnadsfonderna, så kunde det, under nuvarande förhållanden, ej vara lämpligt att för detta ändamål använda presterskapets lönemedel. Presterskapet egde billiga och rättvisa anspråk att deraf komma i åtnjutande för tillvägabringande af en enkeoch pupillkassa, som länge varit behöflig och hvarigenom den vinst skulle beredas äfven församlingarne, att de extra nådåren kunde i en framtid upphöra. Ingenstädes torde kostnaden för åtnjutande af undervisning vid de offentliga läroverken vara så ringa, som i Sverige, och det syntes derföre icke olämpligt, att, då med få och obetydliga undantag Staten ensam bestrede lärarnes aflöning, för de barn, som begagnade elementarläroverken och icke vore medellösa, något bidrag lemnades för lärohusen. Ett sådant bidrag, om det ej bestämdes till högre än 5 R:dr i terminen för hvarje lärjunge, kunde ingalunda blifva betungande, men skulle likväl, med hänseende till lärjungarnes antal, betydligt öfverstiga byggnadskassornas nuvarande inkomster från lediga prestsysslor och lemna tillgång icke allenast till läroverkshusens underhåll, utan ock efter hand till bildande af en fond, hvilken, isynnerhet i de stift, der läroverkshusen i allmänhet befunne sig i godt och försvarligt skick, kunde förse med medel till erforderliga nybyggnader.
Jag uppmanar derföre hvarje vän af sitt fosterland till uppmärksamhet för den sanning—-ja, sanning, mine herrar! — att om man icke snart inträder på reformernas bana, så betinna vi oss innan kort ur tillfälle att få följa dea. Revolutionen är då inne, impulsen må komma utifrån eller inifrån; men dess verkningar ligga för min öfvertygelse i klar dag.” "Vår oformliga representation är, mine herrar, föremål för folkets missaktning, ja, för dess hat! Det är hardt att uttala ett så smältande förhållande, men det är min innerliga öfvertygelse att detta förhållande är sanni, och hvad mera är, måhända rättvist, och denna min öfvertygelse utgår från hvad jag sjelf sett, från hvad jag slutat af de mest ädla, dygdiga och upplysta personers yttranden. För min räkning må protocollet förvara uttrycket deraf.” Detta är mycket sagdt, vida mer än jag tänker och skulle vilja säga, men hvar och en svarar för sina ord, och talaren var Gr. Horn. Jag har icke uppläst detta yttrande för att vilja insinuera den förmodan alt Hr Grefven skulle hafva frångått sina principer härutinnan. Tvertom, jag är öfvertygad att Hr Grefven, nu såsom då, inser hvad det allmännas väl fordrar och verkar derför. Men det har varit nödigt, som stöd för min mening 0111 behofvet af en reform, att äfven visa huru man fordom vid olika tider tänkt och talat i detta ämne. Slutligen invänder man nu, att det just är Utsk. och dess vänner, sorn hindra reformer, genom sina öfverdrifter. Men varén rättvisa! Utsk. har arbetat och utred t frågan och valt det bästa efter sin åsigt; det har framställt ett förslag, som visserligen är behäftadt med fel, ja! fel i legio om man så vill; men är icke tillfället för handen, och hvarför då ej rätta felen? Nej, en slum förkastelse är dagens lösen.
Det var dm officiella samtiden som hade gifVit honom en länge saknad gärd af erkännande, teaterstyrelsen som ftndtligen lämnat honom en om ock svag upprättelse fbr den orättvisa som beg&amp;tts genom att l&amp;ta hans mä * stervärk ligga ouppfördt, och de literärt intresserade hufvadstads-kretsarna som ändtligen v&amp;gat fira vår största diktare, samtidens kanske största skaldesnille i icke blott denna del af världen. Det var hans landsmän som hade fätt ögonen öppna fbr hans förtjänster; det var de som firat honom och hans författareskap; de som ändtligen kommit till erkännande af honom och icke han af dem; det var de so.m » ändrat signaler » men inte han! Och det var kannstöparne som hade » omvändt » honom, och Strindberg själf hade, Åtminstone offentligen, inte sagt ett ord som kande ge anledning till några utläggningar i den vägen. Jo, han har värkligen sagt några ord. Han har talat offentligen ett par gånger, fin gång på hyllningsfesten och en gång genom sin senaste bok. Och så är det dessutom tämligen nyss han gifvit at åtskilliga andra böcker — det är icke långt emellan dem hos Strindberg, som man vet! Och i något af allt detta borde väl hans omvändelse uppenbara sig? — Låt oss se, fins det några tecken härtill? Hans närmast föregående böcker kanna vi förbigå tämligen fort, ty det l^älper ej hura nya de äro: de räknas dock redan till hans forntid — så när som på den allra sista! Jag skall blott anmärka i förbigående att vid samma tid som » Hemsö-boarne » och » Skärkarlslif » kommo ut, dessa » objektiva » alster af Strindbergs diktning, som redan då troddes förebåda en ny » sera » i denna, vid samma tid utkommo äfven » Kamrater » och » Fadren » och » Fröken Jalie », dessa dramer som, åtminstone den sista, väckte ett sådant shocking-skri och som blifvit nära nog lika utskrikna som » Giftas » på sin tid. Så ha vi » Tsohandala », ett psykologiskt experiment, där visserligen stilen har en viss behärskad prägel, men dock underströmmen förnimmes ganska starkt, och där förf.
Här kunna Evas döttrar tumla om i det friska, stärkande vattnet, antingen under markisens skyddande duk, eller ock i öppna hafvet, ohindrade af plankväggar eller andra stängsel. Det ligger något pikant öfver hela anordningen. Båten har svängt, den lägger till, och vi gå i land. Efter några steg möta vi godsets artige egare, som skyndar att låta presentera sig och erbjuder sig att blifva vår ciceron och ge dig de upplysningar du önskar, må hända anande din hemliga afsigt, att välja Särö till vistelseort för sommaren. Under vänligt samspråk för han oss genom en härlig, skuggig allé af löfträd öfver den främre delen af ön, som liknar en förtjusande, väl vårdad park, der tretio eller fyrtio villor ligga inbäddade än här än der bland lummiga träd och buskager, än närmare, än fjermare hvar andra, fram till herrgården, der restauration, apotek, telefon, bageri, gårdsoch badkontor äro belägna. Hvar helst blicken faller, smekes ögat af den rikaste vegetation; leende, mjuka former, vackra förtoningar öfver motsatta strandens klippor och stämningsfulla, dystert högtidliga grandungar. Från ångbåtsbron till dambassinerna leder långs den klippiga stranden en liten väg, der badgästerna gerna svärma under qvällens timmar, då månen öfvergjuter land och haf med sitt silfver. Bortre delen af ön, Nordanskog och Vesterskog, täckes af väldiga furor och sekelgamla ekar, mellan hvilka smärta, hvitstammiga björkar framskymta, under det att mörka idegranar samt aloch hasselbuskar ge behörig relief åt det hela. Upptrampade stigar leda genom skogen i alla riktningar ut till hafsstranden, der de friska fläktarne från Kattegat bringa helsa och ny kraft till tröttade sinnen och åt af arbete och öfveransträngning medtagna menskliga organismer.
Flere värda ledamöter af detta Riksstånd, hsfva här yttrat sig öfver den verkeliga för handen varande svårigheten af skatternas utgörande t II Kronan; månne ej derföre äfven hvarje utväg att lätta denna svårighet, borde söka vinnas? Det är med anledning af ett förmodad! jakande svar härtill , som jag vågar ödmjukast underställa, otn ej till lättnad i KroEoUtlagornes utgörande, den contanta uppbörden deraf framdeles, i likhet med hvad i Frankrike brukligt är, kunde komma att ske genom så kallade Coupons, Hvar och en skattskyldig ärhölle en Coupon, på hvilken summan af hans bidrag till Staten för året, upptoges i ett visst antal, till penningebelopp lika stora delar. En eller flere af dessa delar, kunde då, allt efter sora penningar hos den skattskyldige inflöto , till Krortobetjfnmgen, eller någon annan till uppbörd föiordnad, hqvideras, mot erhållande qvitto och dtp betalde delen afsk iljas från det hela. En viss tid borde likväl bestämmas, inom hvilken hela summan af årsbidraget , skulle, till undvikande al lagsökning, vara betald. Hvilken ti 1 rom härtill vore den lämpligaste, lempar jag åt den sakkunnigare att bestämma, Den 3 Martti. 455 Fördelarne af detta uppbördssätt vöre mångfalldiga, jag nämner för kortheten skull blott: att man i mindre summor på obestämda tider fick erlägga sine Kronoutlagorj således ej Speculanten vara i tillfälle att uträkna när och huru mycket penningar som behöfdes, såsom nu till de vanliga uppbördsstämmorna stundom sker, till den penningebehöfvandes präjande. Dessa Coupons skulle i grund af be villningen upprättas och deras belopp blefve i det närmaste lika hvarje år emellan Riksdagarne. De skulle så tidigt som möjligt på året tilldelas de skattskyldige, så att de derefter kommo i tillfälle att bedöma sina behof till uppbörden. Skulle uppbörden för Kronobetjeningen försvåras, så tror jag likväl, att desse olägenheter skulle vida öfvervägas af de förmåner som detta uppbördssätt äger. Om remiss till vederbörligt
Juli månads början i Riksgälds-kontoret innestod utaf det särskilda anslag af 6,000 Ridr, som, pä det Riksarkivet måtte varda kompletterad/ med så kalladt Registratur från de serskilda afdelniugarne af Rong/. Maj:ts Kansli, Siats-Utskottets Memorial, N:o 32'}. 21 Kansli, beviljades vid sednaste riksdag, till bestridande af kostnaden för utskrifningen af detta registratur under den redan förflutna lid, för hvilken detsamma saknades. § 77. Det hittills icke lyftade beloppet, Tvålusensextiosex Riksdaler 32 sk., utaf den anslagssumma, Rikets sednast församlade Ständer beviljade och till utgående från Riksgälds-kontoret med J2,666 R:dr 32 sk. anvisade för reparationer och uppsättandet af bokhyllor i några rum af Riksarkivets hus samt för ytterligare inredning af samma hus, bör, efter Kongl. Maj:ts härom meddelade nådiga förordnande, utbetalas. § 78. I öfverensstämmelse med Rikets Ständers, vid 1844 och 1845 samt 1847 och 1848 års riksdagar, angående anslaget för naliona/museibyggnaden, meddelade heslut, bör Riksgälds-kontoret hålla Kongl. Maj:t tillhanda det återstående beloppet, utaf den å detta verk för nämnde byggnadsföretag hittills anvisade summa, Trehundra tusen Riksdaler, motsvarande tre femtedelar af det anslag, Rikets Ständer dertill beviljat, eller Femhundra tusen Riksdaler; och hvaraf före nästl. Juli månads början från Riksgälds-kontoret utbetalts 148,000 R:dr. § 79. Den särskilda anslagssumma af Ett tusen Riksdaler, som Rikets Ständer under sednaste riksdag anvisade lill Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för att befrämja goda läseböckers författande och utgifning för allmogen, synnerligen i de ämnen, deruti förberedande undervisning vid folkskolorna meddelas, ber fortfarande för sådant ändamål Kongl. Maj:t af Riksgälds-kontoret tillhandahållas. § 80.
B:co R:dr 10 Andra d:o „ 8 Tredje d:o „ 5 Fjerde d:o „ 2 Gästgifvare, lika som på landet, §. 27. Handels-Expediter, Föreståndare för Commissions-Contor och Commissionärer, ehvad de äro Borgare eller ej, Cassörer, Bokhållare och Betjente samt Inspectorer och Factorer, med flere, vid Bruk, Manufacturier och Boktryckerier, jemte Provisorer i Stockholm och Götheborg samt Börsta C/asscns Städer, i Åtta Classer: Första Classen B:co R:dr 50: Andra d:o „ 25: Tredje d:o „ 16: 32. — 8 Förslag till Bevillnings-Stadga. Fjerde Classen B:co R:dr 12 Femte d:o „ 8 Sjette d:o „ 6 Sjunde d:o % „ 4 Åttonde d:o „ 3: I de öfriga Städerne, i Sex Classcr: Första Classen B:co R:dr 15: Andra d:o „ 10: Tredje d:o „ 7: Fjerde d:o „ 5: —• — Femte d.o „ 3: Sjette d:o „ 2: — -— Och skall den, som antingen efter Taxerings-Committéens kännedom sig med Commissions-röVe/se befattar, eller ock sjelf uppgifver sig vilja blifva för så beskaffad rörelse beskattad, ovilkorligen taxeras såsom Commissionär, utan att Taxerings-Committéen må ega ingå i pröfning, om den skattskyldige är till Commissions-rörelses idkande berättigad. Handtverkare, vid Hofvet och de Kongl. Spectaklerne, så ock Kronans vid Amiralitetet, Artilleriet och Fortificationen m. fl. Stater, betala efter deras lönevilkor, dock ej under • . B:co R:dr 2: Och skola de bland desse Handtverkare, hvilka drifva särskild rörelse, dessutom taxeras lika med Borgare, se §. 9.