Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Visserligen kostar med nu gällande taxebestämmelser forslingen af en tolft plank från Dejefors till Christiania 17 öre mera än enahanda forsling från Dejefors till Göteborg, likasom frakten för en centner stångjern ställer sig 15 öre dyrare på Christiania än på Göteborg, men en dylik oegentligbet, som betingar det höga priset för den kortare våglängden, skulle tvifvelsutan inom en icke aflägsen framtid varda rättad och följaktligen, om den i Norge nu gällande exporttull, hvad beträffade Svenska öfver Norge exporterade trävaror, framdeles k om me att borttagas, det förhållande vara att emotse, att den trafik, som vid Dejefors kan komma att af jernvägen upphemtas, söker sin export icke öfver Göteborg utan öfver Christiania och sålunda lemnar endast en mindre del af fraktinkomsten åt den. jernväg, hvars högre anläggningskostnad denna trafik annars var afsedd att företrädesvis betäcka. Om man likväl, efter den högst, betydliga reduktion af Dejeforstrafiken, som af dessa förhållanden måste blifva en följd, anser sig böra åt denna godstrafik egna någon särskild uppmärksamhet, bör på samma gång jemväl uppmärksammas det tillskott af godstrafik, som staden Carlstad ovedersägligen kommer att lemna åt södra linien. Utskottet, som i det föregående visat hurusom nämnda stad skulle åt södra linien, jemförd med den norra, tillskynda en väsendtligen större persontrafik, har, jemte erinran derom att denna tillökning af persontrafiken icke låter sig tänka utan att godstrafiken jemväl måste i viss mån derigenom ökas, skolat, hvad sistnämnda trafik och dess antagliga storlek särskildt beträffar, här framlägga åtskilliga, ur offentliga handlingar hemtade upplysningar om staden Carlstads rörelse och handel. Sålunda innehåller den af Kommers-kollegium för år 1864 afgifna berättelse om Sveriges inrikes sjöfart, att Carlstad för dylik sjöfart under nämnda år användt, ett antal af icke mindre än 42 seglande och 8 ångfartyg, eller näst Wenersborg det största antal fartyg, som någon Svensk stapelstad för inrikes sjöfart begagnat.
Det är sålunda med djup bedröfvelse, som BondeStåndet erfarit, att Ridderskapet och Adeln, i rak motsatts af de här ofvan uttalade fosterländska åsigter, icke endast utsträckt bränvinsbrännings-rältigheten till en nästan obegränsad omfattning, utan äfven för denna industrigren anfört ett nytt beskattnings-system, hvarigenom det inskiänkta, allmänt nyttiga bruket skulle undertryckas, men deremot det riksförderfliga missbruket lättas och befordras. Yid sådant olyckligt förhållande skulle Bonde-Ståndet trolöst motsvara sina Committenters rätt och förtroende, om Ståndet ett ögonblick tvekade i sitt Beslut att ogilla Ridderskapets och Adelns förevarande inbjudning. Deremot och då Bonde-Ståndet har allt skäl att hoppas af Respective Med-Ståndens upplysning och fosterlandskänsla, att dessa Riks-Slånd, efter ett närmare öfvervägande af de varnande åsigter, i allmänna välfärdens in - Prat. Vtdr. d i\ Nov. 184.0. 8o5 tresse, hvarunder ämnet här blifvit framställdt, skola med beskyddande välvilja omfatta en bland de mest vigtiga af Svenska allmogens hushå!Isangelägenheter, anser Bonde-Ståndet sig böra, för alt i allt hvad på dess åtgärd ankommer, medverka till en god ulgmg af denna dess Corn mil ten ters välfärdsfråga, icke underlåta att taga di t sista steget, eller vänlig inbjudning till Med-stånden att, i frågan om grunderna för bränvinsbränningens utöfning och beskattning, förena sig i B mde-Ståndets den 31 sisllidne October fattade och Med-Stånden delgifne beslut. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet: Nils Persson från Södermanland motion om åliggande för berörde Utskott att under Riksdagens lopp verkställa revision af StatsBancooch Riksgäldsverkens räkenskaper för år 1838. S. D. Förekom ånyo Borgare-Ståndets den 14 dennes bordlagde inbjudning att biträda dess beslut i fråga om 11 §. i Bevillnings-Ulskottets Memorial N:o 12, om allmänna bevillningen.
Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o 64. 39 g) att föreskrifterna rörande ordinarie roteringen äfven skulle gälla vid indelningen till extra rotering, så vidt de härå kunde ega tillämpning och, med iakttagande, att något serskildt bidrag icke för extra rotar vore att påräkna, hvadan alltså en extra rote i medeltal komnic att utgöras af de egor, förmåner och hcrrlighctcr, som motsvarade 1-J:dels mantal eller 10 tunnlands skattg h) att fullständiga rotcringslängder borde upprättas, utvisande ej mindre indelningens beskaffenhet sedan den i alla delar kommit till verkställighet och fullbordan, än ock förhållandet under öfvergångstiden; i) att i afseende på de Gustafs och Carlbergs kopparverk anslagna hemman borde närmare undersökas, huruvida deras arbetsskyldighet motsvarade roteringsbördan, med åliggande för dessa hemman att för hvad de häruti kunde brista tills vidare endast rolevakans-afgift erlägga; men att, i händelse arbetsskyldigheten skulle i en framtid komma att upphöra, rotering utgöra enligt de grunder, som då kunde varda stadgade; Och blef uppå dessa hufvudgrunder nådig instruktion utfärdad för den enligt Krigsoch Kammar-Kollegiernas förslag sammansatta indelnings-kommissionen, åt hvilken för öfrigt äfven i nåder uppdrogs att, efter inhemtade nödiga upplysningar jemte rustoch rotehållarnes yttranden, uppgöra förslag ej mindre till knekte-kontrakt med bestämmelser i alla af Kollegierna uppgifna omständigheter och under iakttagande, att manskapet, som komme att vidkännas lika skyldigheter med annat indeldt manskap, jemväl komme i åtnjutande af enahanda förmåner, än ock rörande sammansättningen af styrelsen för den kassa, till hvilken de för rustningen och roteringen anvisade serskilda bidrag borde ingå, äfvensom i afseende på de föreskrifter, som angående förvaltningen af medlen kunde anses nödiga; vid pröfning af hvilka förslag, deröfver, hvad knekte-kontraktet anginge, rustoch rote-hållare borde genom utsedda ombud inför Kongl. Maj:ts befallningshafvande höras, Kongl.
Rikes Stan” fler valjas dien Comité, sorn får sig uppdraget, att, derest det Norrska Stor-Thingets och Svert» ges Rikes Ständers val falla på olika personer, sammanträda , och med bägge Rikens Representanters rätt, genom omröstning, Valet på en person bestämma. På den till valet utfatta dagen skola Norri-, ges Stor Thing och Sveriges Rikes Ständer, efter det i hvardera Rikets Grundlagar bestämda sätt, välja hvardera blott en person bland de föreslagtae Gandidater. Hafva bägge Rikenas val; inträffat på samma person, vare han lagligen utkorad till Thronföljare. Skulle åter hvartflera Riket hafva valt én olika person, skall denna skiljaktighet afgöras genom omröstning af bägge Rikenas förenade Gomitéer. Denna Comité skall bestå af 36 personer ifrån hvartdera Riket, jemte 8 Suppleanter, valde. Den 20 Juli. valde på sätt Norriges Stor-Thing och Sveriges Rikes Ständer särskildt stadgat. Suppleanterne träde i befattning, efter bestämd ordning, endast i det fall, att någon af de ordinarie Ledamöterna icke vid val-förrättningen skulle vara tillstädes. Carlstad vare bägge dessa Rikenas Coinitéers samlingsort. Innan hvardera Comitéen afreser ifrån den, ort, der Stor Thing i Norrige och Riksdag i Sverige hålles, utvalje hvardera inom sig,en Ordförande. Konungen eller, ifall af Hans frånfälle, bägge Rikenas varande Lagliga. Interirns-Styrelse utsatte dagen, då bägge Rikenas Comiterade i Carlstad skola inträffa , inom den kortaste möjliga tid , efter erhållen underrättelse om livart, dera Rikets särskildta val , beräknad efter StorTings oah Riksdagsorternas afstånd ifrån samlingsoxlen, men ej sednare, än den 31 dagen efter den för Norriges Stor-Thing och Sveriges Rikes Ständer till sista Valtermin ofvanföre bestämda i2:te dag. Hyartdera Rikets Comiterades Ordförande utfärde genast efter ankomsten gemensamt anslag till sammanträde på förmiddagen, dagen efter den, som blifvit utsatt till de Comiterar des inträffande på samlingsorten.
På grund häraf får jag föreslå följande förändring i ofvannämnda Kapitel och §: • eller skal! i skiftet bland inrösningsjorden ouppodlad mark emot åker eller äng intagas; då bör — —• bestämmas, huru de delegare, som af åker elier äng undfå öfverskott, skola för hvarje tunnland elier kappland fullgod jord odlingsersättning utgifva, antingen med penningar eller spanmåi, foder eller arbete etc. Denna motion torde till vederbörligt Utskott blifva remitterad. Stockholm den 50 November 1862. Rob. Fr. Gross, från Calmar län. Af Robert Fredrik ©ross från Calmar län, om Jernvräkaren vid metallvågen i Slockholm L. H. Hjerpes vppförande pä allmänna in dragningsstaten lill åtnjutande af en ärlig pension å 700 R:dr. Det har i allmänhet varit erkändl, alt då en allmän tjenst indrages, såsom icke längre behöflig, innehafvaren deraf eger alt åtnjuta de löneinkomster som åtföljt tjensten, till dess han antingen avancerat till annan tjenst med minst lika stor in komst eller erhållit pension. Om detta nu gäller för de högre och förnämare platserna i Statens tjenst, huru mycket mera borde det icke vara fallet med de ringare och lägre. Emellertid har rättvisa härutinnan icke alltid egt rum, hvarpå jag härmed får framställa ett exempel. Sedan Kongl. Maj t beslutat alt Bergs-kollegium såsom sjelfständigt embetsverk skulle upphöra och en del af dess tjenster indrogs, samt Kollegium förenas med Kongl. Kommers-kollegium, hvarjemte jcrnvräkareljensterna vid Stockholms jernvåg, genom Kongl. Kungörelsen af den 12 Januari 1855, indrogos, emedan desamma, i följd af nämnda Kungörelse, icke längre voro hellöf!ige, biel' den ena af de 2:ne ordinarie Vräkarne vid metallvågen i Stockholm, Lars Henrik Hjerpe, icke tillförsäkrad fortfarande åtnjutande af de med hans tjenst förenade lönelörmåner och icke heller till annan tjenst transporterad.
Stånd borde vara berättigade, att erhålla sammanträde med de 2:ne öfriga, och delta hufvudsakligen på följande skäl. Man ansåg nemi. att om ett Stånd förklarade, att det önskade med de öfriga sammanträda lill gemensam öfverläggning, för att antingen inhemta eller ock medela uplvsningar samt ett annat Stånd härå svarade, att det ville lemna eller hafva dessa uplysningar, så skulle det vara mycket illiberalt af de 2:ne andra Stånden att sälta sig deremot, hvarföre man ansåg, att 2:ne Stånd icke skäligen borde inrymmas rättighet att förhindra 2:ne andra Stånd att med hvarandra gemensamt rådpläga, utan att rättigheten borde inskränka sig till att få rådplägningen öfvervara. Om deremot 3:ne Stånds sammanstämmande beslut erfordrades för ett dylikt sammanträde, så skulle naturligtvis, för den händelse att 2:ne Stånd önskade sammanträda men de 2:ne andra sådant ej ville medgifva, något sammanträde ej företagas. Men då upstode troligtvis det förhållande, att de 2:ne Stånd, som önskat att under den i grundlagen föreskrifna form med hvarandra öfverlägga, men blifvit derifrån förhindrade, detta oaktadt med hvarannan sammanträdde, ehuru det icke finge ske offentligen och under Landtmarskalkens presidium. De 2:ne motsträfviga Ståndens försök att hindra de 2:ne andra Ståndens gemensamma öfverläggning blefve således vanmäktigt och de beröfvade sig derjemte möjligheten att i öfverläggningen deltaga. Vid öfvervägande häraf ansåg Utsk'; det vara bättre, att, så snart 2:ne Stånd önskade lill öfverläggning sammankomma, öfverläggningen försiggick offentligt, så att alla RiksSt:ns ledamöter finge tillfälle att densamma öfvervara. Af hvad jag nu haft äran anföra torde R. o. Ad., såsom jag hoppas, finna, att förslaget är ganska nyttigt och kan leda till stora fördelar för framtiden. Deremot vill jag icke neka, att en af de anmärkn:r, Hr von Hartmansdorff framställt, är befogad, nemi. den, som afsåg, att det borde vara i förslaget uttryckt, att icke andra än allmänna frågor finge på dessa gemensamma sammanträden afhandlas.
M. beror att pröfva vår underd. begäran, och om den i nåder godkännes, att med det förtroende, hela Svenska folket hyser till sin Konungs nplysta och högsinnade tänkesätt, mäktigt gifva riktning åt dessa tidens sträfvanden för förening af allmän fördel med hvarje billigt erkännande af inenskliga rättigheter. Vi nedlägga derföre, med tillförsigt, denna vår välfärds-angelägenhet i E. K. M:s händer, förvissade, att, om den efter vår önskan kan afgöras, sådant skall blifva till ett älskadt fosterlands sanna nytta och till våra medborgares, med vår egen oskiljaktiga, ära och fördel. Vi innesluta samtlige Svenske undersåter af den Mosaiska trosbekännelsen i E. K. M;s nåd. hägn och beskydd, försäkrande om den djupa undersåtliga vördnad och tillgifvenhet, hvarmed vi framhärde, Nådigste Konung! E. K. M:s. Underd:ste tjenare och undersåter Mosaiska församlingens i Stockholm föreståndare: A. L. Lamm. L. Meijerson. M. A. Jacobson. /. Assur. /. Levertin. D. M. Mosaiska församlingens i Götheborg föreståndare: L. E. Magnus. Isac Leman. H. I. Heijman. Mosaiska församlingens i Norrköping föreståndare: Jac. Philipson. A. L. Soldin. D. J. Davidsson. Afskriftens riktighet intygas af Abr. Hirsch. Musikhandlare. Bilagan N:o 4. Till Hrr Föreståndare för Mosaiska Församlingen i Slockholm. Mine Hrr! Jag har för afsigt att inom II. R. o. Ad. vid nu påbörjade riksdag väcka motion till Jude-emancipationens befrämjande inom Sverige.
M. fritt att tullafgiften åter genast nedsätta.» Hufvudsumman af den utredning jag sökt åstadkomma blifver således att med grundlagens bokstaf och ord är mest öfverensstämmande att tillerkänna Konungen rättighet att nedsätta tullafgifterne och att praxis, som en tid visar sig tveksam, under en i alla afseende!) obestridlig utveckling i konstitutionel ristning, stadgar sig till att erkänna denna Konungens rättighet — ett erkännande, som uti den sednare af de två debatter, jag omförmält, blifvit på det uttryckligaste gifvet af detta Stånds mest framstående och i konstitutionella värf mest erfarne män. Detta är för mig afgörande uti en fråga, som, såsom jag redan i början af mitt anförande antydt, hufvudsakligen är en lagtolkningsfråga, men jag beder att få tillägga några ord om frågans praktiska resultat. Efter min uppfattning är det al utomordentlig vigt att Konungen har ifrågavarande rätt, ty den är i hans hand ett medel att uppehålla konseqvens i tull-lagstiftningen emot öfvergående kastningar och att skydda minoritetens rätt, som kanske i få fall kan blifva lättare förtryckt än just genom tullbestämmelser. Att rättigheten skall missbrukas genom ihärdigt förbiseende af representationens upprepade gånger kraftfullt uttalade mening är ej att befara, ty ostridigt har vårt samhällsskick under sednare årtionden utvecklat sig i den riktning att representationens röst blifvit allt mera hörd och att dess styrka tillvuxit. Den nya representationen, sorn snart skall sammanträda, blifver icke svagare, kanske deremot starkare — mången här skall säga alltför stark — men i alla händelser icke svagare än sin föregångare, och det är således af vigt att föregångaren icke gör något som kan föranleda att den andra statsmakten. H. IV. 34 530 Den 25 April e. m. konungamakten, försvagad möler den nya representationen. Ett försök till ett sådant försvagande genom en, efter min uppfattning oriktig grundlagstolkning, innebår Bevilln.-Utsk:ts nu föredragna förslag, och derföre anser jag al stor vigt att Ridd. o. Ad. afslår förslaget, hvarom jag vördsamt begär propos. Talrika bifallsrop följde på detta anförande. Frih.
Jag vet så mycket säkrare att det försvårar försoningen, som jag hört flera personer yttra, att derest de icke hade upträdt inför domstolen mot hvarandra, skulle de öfvergifvit tanken på skiljsmessa, men sedan de blifvit föremål för upmärksamhet och vid fleia ting talats om deras skilsmessa, så förnekade deras stolthet dem att återgå till en försoning, hvartill de annars varit villige. Gr. Sparre har sökt visa att varning inför domkapitel är af ringa betydelse mot varning inför kyrkoherde och kyrkoråd; men jag får fästa upmärksamhet på huru liten sannolikhet som ligger deri. Man kan antaga att om själasörjaren till sina församlingsboer står i samma förhållande som en vän eller får, så skall, med den kännedom ban har om deras husliga förhållanden, bans varning vara af ganska stor vigt, men så snart makarne upträda inför kyrkorådet, så är det bevisadt att denna varning varit ulan betydelse. Ar då kyrkorådet en myndighet, som i allmänhet kan antagas ega ett särdeles stort anseende, så alt en varning inför dem kan vara af någon synnerlig nytta? Om så också är förhållandet i Stockholm, der man kan välja höga embetsman och der en mängd herremän finnas bosatte, så vet jag deremot bestämdt, att i hela södra Sverige är vanligt alt kyrkorådet består endast af bönder. Om nu en herre man, arrendator, officer eller rikare bonde skall framträda inför kyrkorådet, som han anser ringare än sig sjelf, och der afhöra en hop enfaldiga yttranden, är det sannolikt att en sådan varning skall verka till försoning? Åtminstone vet jag intet exempel att sådan varning åstadkommit försoning mellan makar, såvida dessa icke varit personer, hvilka endast i följd af olika lynnen och tillfällig missämja lefvat oenigt. Deremot har jag hört oeniga makar, som inställas till varning inför domkapitel, anse detta såsom en synnerligen religiös akt. och jag har äfven inhemtat af domkapitels egna ledamöter, att de betrakta denna sak såsom en bland deras vigtigaste embetsåtgärder.
Grefve Löwenhjelm, Carl Axeli Äfven jag har, då discussionen börjades, begärt proposition å Konungens förslag i dess helhet, men önskar att, i fall detta ej antages, Frihetre Cederströms hemställan då mätte bifallas såsom en medelväg, genom hvilken man kan åtminstone tills vidare hjelpa sig fram. Herr Cederschjöld '• Jag uther mig att yt*. terligare få framställa det förslag, en värd Ledamot här gjort, att anslaget måtte endast till nästa .Riksdag beviljas* Den 18 September e. m. 371 Herr Grefven och LandtMdrsi olken gjorde Proposition till bifall å Andra puncten i Stats» Utskottets Utlåtande. Hopades Ja och Nej. Hvarefter Herr Grefven och LandiMar' ^talken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla berörde Utlåtande, med tillägg att en summa af 100,000 R:dr Banco må å Staf uppföras, till ökning af anslags-summan för Tredje HufvudTitelns behof* Ropades äfven Ja och Nej» Herr Cederschjöld: Jag skall ödmjukligen anhålla, att proposition må göras dera, att an-j slaget icke uppföres å Stat, utan endast såsom ett särskilt bidrag intill nästkommande Riksdag, Herr Grefven och LandtMarsinlben yttrade, det alla anslag endast voro ställde intill nästa Riksdag, då Riksens Ständer komrno att pröfva, om de ytterligare borde fortfara, eller icke. Herr Grefven och Landt Marskalken trod* de således, för dess del, att lämpligast vöre-, att, i händelse någon tillökning uti anslags-sum» nian för Tredje HufvudTitelns behof af Ridderskapet och Adeln beviljades, densamma: äfven måtte å Stat i vanlig ordning uppföras* Herr Cederschjöld '■ Jag torde böra gora reda, hvarföre jag hegart en sådan proposition, 17* Den 18 September e. m, Hvad som uppföres å Stat blir så Slandande, at£ det icke utan genom en ny Statsreglering kan upphäfvas.
Militiebo ställskassan, ersättning för indragne hem rn an sr än totionde och sälerifrihetsafgifter, ett förslags-anslag af 14,900 R:dr, samt under rubriken Fourage-afgift för indelta kavalleriet ett förslagsanslag af 32,000 R:dr. Expe dil io iisUtskottets Förslag till und. Skrifvelse, iY:o 169. 391 Transport 32,000 ll:dr. eller med tillägg af det för nummerhästarnes underhållande m. m. vid Jemtlands hästjägarekorps beviljade förslags-ansiag 1,940 — tillsammans 33,940 R:dr. och till Trossens underhål! ett belopp af 17,680 R:dr blifvit 3 Fjerde Hufvudtiteln uppförde. ll:o. Ehuru Rikets sednast Församlade Ständer icke funnit godt bevilja det af E. K. M. då äskade anslag till inrättande af Instruktions-konrpanier för indelta infanteriet, bar E. K. M:t likväl funnit sig föranläten att, på det för indelta arméens infanteri och jägare-trupper måtte kunna tijlvägabringas en rekryt-undervisning af omkring tre månaders lid, af Rikets Ständer nu begära till berörde ändamål 37,500 R:dr, deraf 35,000 R:dr till personalens underhåll, samt 2,500 R:dr för vidmakthållande af nödiga sängoch busgerådspersedlar m. m., äfvensom för en gång till dessa persedlars anskaffning en rund summa af 24,000 R:dr; men denna nådiga framställning har icke blifvit af Rikets Ständer bifallen. 12:o.
Sedan förlusten af Finland, ägde Försvars.Verket icke mera ett sådant förhållande till Rikets återstående styrka och medel, att det utan förändring länge kunde uppehållas. Omkostnaden för Örlogs-Flottan , lill hvars underhåll den samfälta Staten förut bidrog, föll då på den återstående allena, och Skärgårds-Flottan, som till betydligaste delen underhölls i Finland, kunde icke mindskas i ett lika förhållande, utan måste samma Flottas Sta* ler, efter denna tid, härstädes i flera delar ökas. Det samma ägde rum med flera andra Corpser, hvilka ej allenast måste bibehållas sådana de förut varit, då Riket ägde Finland qvar, utan än ytterligare ökas med Tjenstemän , som , der förut lönade, önskade stadna qvar här i Sverige. Dika med Kongl. Maj:t inslgo Rikets Ständer ljusligen detta tillstånd, och de vigtiga för ändrin* - Den 14 Juli. ändringar uti förra Försvars-inrättningen företogos, af hvilka Beväringspligten och extra Roteringen blefvo följder, emot det att betydliga lättnader lemnades en del af Kongl. Maj:ts skattdragande Undersåter, genom upphäfvandet af skyldigheten att hälla Vargeringar och Fördubblingar inom Arméen och Båtsmanshållet, samt igenom Rotarnas frikännande ifrån Recruteringsskyldigheten under krigstider. Den allmänna ställningens fordringar satte Kongl. Maj:t i nödvändighet, att, för Rikets sjelfständighet och anseende samt Folkens frihet, snart göra bruk af de förökade Stridskrafter, som Nationen för dessa vigtiga ändamål åt Kgl. Maj:ts omsorg öfverlemnade ; och Kongl. Maj:t har den oskattbara tillfredsställelsen att, imellan det sednaste Riksmötet och det nu församlade , med den Allsmägtiges bistånd hafva bringat dem till verkställighet och återfört Sveriges Söner, med vunnen krigsära, till fredliga yrken inom egna landarnären, der ytterligare tryggade mot utländskt förtryck, af ett tappert BrödraFolks förbund.
En reservant har reducerat den till endast 1,647,000 rdr och en tredje reservant påstått att den icke komme att utgöra mer än 554,000 rdr, under förutsättning likväl i begge dessa (all att banan utsträckes från Tenhult till Linköping. Nu har jag likväl till min stora förvåning uti en här utkommande tidning i går afton läst en artikel, undertecknad »ledamot af StatsUtskit», hvari den högre kostnaden för Nässjölinien mot Lagalinien beräknats till den oerhörda summan af 10,815,170 rdr, hvartill skälet upgifves vara att jernvägskomitéen skall hafva beräknat kostnaden dels på Lagalinien 1 mäll. högre och dels på Nässjölinien för hvarje mil 160,000 rdr lägre, Den 25 Ap ril e. m. 383 eller för 20 mil 3,200,000 rdr mindre an den verkligen skall komma att utgöra. Till en sådan upgift finnes likväl icke spår i StatsUtsk:ts Betänk, eller i någon reservation. Det måste således icke nog förvåna, att en ledamot af Utsk:t ansett sig kunna för Utsk:t undandölja uptiickten af ett så högst betänkligt misstag, att det snart sagdt gränsar till bedrägeri, utan i stället framkastat den skamlösa beskyllningen i en tidningsartikel aftonen förr än saken skulle afgöras och således utan möjlighet för den anklagade att försvara sig. Det vore verkligen intressant att veta, hvilken ledamot af StatsUtslct som kunnat göra sig skyldig till ett så oförsvarligt handlingssätt, vittnande om en alltför stor brist på hvad man kallar politisk conduite och tillika om ett partisinne, som icke ryggar tillbaka för något medel, då det gäller att vinna ett ändamål. Jag förmodar att Utsk:ts ledamöter af 11. o. Ad. skola finna angeläget att härom skaffa sig underrättelse.