Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hans fria, rika, omfattande sinnen, upphöjda öfver stoftets och kreaturets enskildheter, fördomar, sjelfröras af den allmänna Skönheten, af det Helas Goda! famla, förlora sig – men alltid i Förtjusning och Tillbedelse. Och denna, denna är den outsägliga Lycksalighet jag för dig predikar! Denna är det, som skapar den höge odödlige tänkaren, den ädle dyrkade medborgaren, den i allt stora menniskan. Se, röras, handla, efter det Hela – det är Gudomlighet: i kraften, och i åtnjutandet. Kom, lycklige, forskande vän! Fäst ditt öga vid denna synpunkten. Se Naturens oändliga förvandlingar, och likså oändliga enhet! – Denna lätta, ätheriska luften jag andas, skulle för några grader finare sinnen vara ett tjockt, qväfvande töcken, mera blandadt och mera orent än detta element, i hvilket de föraktligaste insekter lefva. Denna sköna flickan, hvars minsta del retar våra tjusta sinnen, är för millioner varelser som omsväfva och omkräla henne, en oliflig, oformlig, krossande massa; och för dessa samma varelserna är förruttnelsen (vår afsky) en verld full af förtjusning och väl! Bergen vegetera och lefva – för naturkännaren. Hvart stoft uttrycker Gud för mig. Hans lif utgjuter sig i millioner arter af lycksalighet och skönhet för millioner arter af sinnen; och skapar just för samma orsak – millioner arter af lidande. Vore verldens omätlighet gjord för ett enda stoft: då kunde detta fråga, hvarför icke allt omkring det harmoniserade med dess sjelf, såsom med sin medelpunkt. Men, o God! denna frågan af ett stoft, som icke är mer än ett stoft! Du har födt upprors-andan i det sjelfviska kreaturet, Okunnighet! Du har födt ett fall från Gudarne, och – till straff, till tröst – den vanliga Odödlighetens svaga inbillning! Föreställa sig en del, som icke tryckes, inskränkes, lider, – är en blind orimlighet.
Vidkommande motionärens anmärkning' derom, att å skeppsmätare ej skulle finnas någon kontroll och alt af fartyg, som blifvit uppmätta till nära nog lika lästetal, åtskillige kunde fasta långt mera än andra, får Utskottet endast hänvisa till de i ofvannämnde Kongl, reglemente förekommande stadganden om skeppsmätares antagande och tillsättande, om sättet flir skeppsmätningars verkställande, om ansvar för de fel och förbrytelser, som i afseende å mätningar kunnat äga rum, samt om de kontroller, som till förekommande deraf äro föreskrifna; och som Utskottet anser dessa stadganden vara ledande till det med dem afsedda ändamål, och, i händelse desamma ej varda efterlefde, underlåtenhet i berörde hänseende kan i vederbörlig ordning angifvas och åtalas, får Utskottet tillstyrka, att å ifrågavarande framställning något afseende ej må fästas. Stockholm den 3 Februari 1851. Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkande N:o 29. 5 N:o 29. Ank. till Exp. Utsk. d. 3 Febr. 1851, kl. 7 e. in. Betänkande, i anledning af föreslagen förändring i användandet af den sä kallade Helgonskylden uti Halland, m. m. Piil Allmänna Besvärsoch Ekonomi-ulskottets handläggning har, från Hedervärda Bonde-ståndet, remitterats en af riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmunsson från Hallands län väckt motion, hvaruti han anfört att, på Rikets Ständers underdåniga hemställan vid 1844—45 årens riksdag, en undersökning om förhållandet med Helgonskylden i Lunds stift företagits, hvarefter Kongl. Maj:t till Rikets Ständer vid 1847—48 årens riksdag afgifvit en nådig proposition, i hvilken Kongl. Maj:t föreslog att, på sätt Rikets Ständer hade begärt, den från socknarna lill närbelägna städers skolor hittills utgjorde Helgonskyld skulle få användas lill socknarnes egna folkskolor, emot det att ett statsanslag, motsvarande beloppet af hvad denna skyld dittills utgjort, skulle anvisas till städernas läroverk.
I anledning af erhållen återremiss å Utskottets Betänkande i målet rörande Glasoch Porcellains-förares samt Smideshandlares obehöriga kringstrykande. Serskildta Utskottets: Angående aflemnande af de genom Utskottets försorg tryckte Skrifter. Expeditions-Utskottets: Angående understöd för Nybyggare i de Norra Orterne, hvarvid Bonde-Ståndet tillika godkänt Utskottets Förslag tili Riksens Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t i berörde ämne; med hemställan att Afskrift Den 2i December e. m. 397 af 9 Art. uti Riksens Ständers Instruction för deras Fullmägtige i Riksgälds-Contoiret må genom underdånigt Missiv till Kongl. Majit öfverlemnas; samt angående väckte Motioner af Herrar Hammarskjöld och Rosenblad rörande redactionen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll. 4:o Godkännande till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, af Constitutions-Utskottets nedannämnde Grundlags-ändrings-förslag: till ändring i 5q §. Riksdagsordningen; i anledning af återremiss å Ut' skottets förslag till ett tillägg i 28 och 79 §. §. Riksdags-Ordningen; till ändring i 43 och 44 §. §. Riksdags-Ordningen; i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Memorial om ett tillägg i 56 §. Regeringsformen; till ett tillägg i 29 §. Riksdags-Ordningen; i anledning af 3:ne Stånds återremiss å Utskottets förslag till de ändringar och tillägg i Grundlagarne, hvarom fråga blifvit väckt uti Serskildta Utskottets Betänkande Öfver en ny reglering af Styrelse-Verken; samt ConstitutionsUtskottets fullständiga Redactions-förslag till de af Serskildta Utskottet föranledde ändringar och tillägg i Rikets Grundlagar. 5:o Godkännande af föreslagne Voteringspropositioner i följande mål; nemligen af Stats - Utskottet:
Efter samma regel, sorn KammarRättens verksamhet blifvit i sjelfva Instructionen inskränkt, då dess anmärkningar röra högre Embetsman, har hon äfven blifvit genom ett otryckt Konungabref begränsad, då anmärkningarne icke beträffa blott få, utan flera ringare personer. 19 §. i KammarRättens Instruction lyder: Tvistemål eller frågor, dels huruvida 5 H. 11 Den i5 December e. m. ''Städerj Societeter eller Bolag försummat ”fullgöra några dem uti privilegier ålagda ”skyldigheter, dels om borgen för Kronans ”uppbördsman, skola instämmas och behandlas på sätt allmänna Lagen för Hof”Rätt stadgar.” Det Kongl. Bref, som beledsagade ifrågavarande Instruclion ifrån KammarExpeditionen, föreskrifver i /$:de mom. ”1 afseende på anvisningar till underdåniga ”besvärs anförande öfver KammarRältens ”Utslag, bade Kongl. Maj:t i nåder velat ”fastställa den grund, att till Justitice”Revisionens Expedition skulle inlemnas ”besvär i alla sådane till KammarRätten ”instämde mål, som ig §. af Instruclionen ”omnämner; äfvensom till samma Expe"dition borde ingifväs besvär uti balance”mål, fisealiska actioner och alla andra mål, ”sorn innefatta ett brottsligt förhållande_, ”hvarå ansvar bör följa; Hvaremot uti alla ”anmärkningsmål, der emellan (anmärknings) ”författaren och redogöraren uppkommit frångå om olika begrepp rör aryde någon författnings r 'Hta mening och förståndbe”sväranden borde hänvisas, att ingifva sina ”underdåniga besvär till den af Kongl. Majrts ”StatsExpeditioner, derifrån berörde författning blifvit utfärdad.” Efter dessa föreskrifter äro formerna rena. I tvistemål eller brottmål skola ärenderna gå domstolsvägen; i fråga om lagförklaring åter skall den part, som besvärar sig, göra det der, hvarifrån Lagen utgått.
Då emellertid någon tids erfarenhet synes erforderlig, för alt kunna vidtaga en definitiv reglering af dessa båda förvaltningars ömsesidiga ställning och verksamhetsområden samt. bestämma omfånget af den för Trafik-Öfverstyrelsen erforderliga tjenstemanna-personal, hvars aflöning i allt fall lämpligast synes kunna Utgå af inflytande trafikinkomster, anser Kongl. Majit sig för närvarande icke höra för Rikets Ständer framlägga förslag till ett definitivt ordnande af en Öfver-styrelse för trafiken å Statens jernvägar. Med anledning af Rikets Ständers vid sistlidne riksdag framställda anhållan att fullständiga berättelser, upptagande de förhållanden, sorn med rörelsen å Statens jernvägar och förvaltningen af trafiken på dem ega sammanhang, måtte genom vederbörande Styrelsers försorg årligen afgifvas och till trycket befordras, bar Chefen för Statens jernvägsbyggnader erhållit nådig föreskrift att årligen afgifva och lill trycket befordra, för att Rikets Ständer tillhandahållas, de af Rikets Ständer sålunda äskade berättelser angående rörelsen å Statens jernbanor, hvarjemte de af Cbefen för hvarje qvartal till Kongl. Majit insände rapporter blifvit till allmänhetens kännedom offentliggjorde medelst införande i lidningarne. Då emellertid de utförligare statistiska och finansiela redogörelser, som Rikets Ständer afsett, måste för att blifva fullständiga, grunda sig på verkliga bokslut, men 1861 års räkenskaper, enligt förut antaget bokföringssätt, icke binna afslutas förr än vid detta års utgång, kan berättelsen för nämnda år icke afgifvas förr, än under loppet af nästkommande Januari månad; men sedan, enligt hvad hos Kongl. Majit blifvit lillkännagifvet, ofvanbemälde Chef låtit vid de färdiga stambanorna så ordna bokföringen, att bokslut numera för hvarje månad upprättas, kan i följd häraf redogörelsen för innevarande års rörelse likaledes i början af nästa år allemnas. Slutligen får Kongl. Majit gifva Rikets Ständer tillkänna, att, sedan Cbefen för Statens jernvägsbyggnader, till följd af erhållen nådig föreskrift, nu inkommit med underdånigt utlåtande i anledning af Rikets Ständers den 23 Oktober 1860 till Kongl.
Detta blir således en tillgång att så småningom ordna hvarje läroverk på det sätt, som K. M. finner lämpligt elier har förklarat lämpligt. Här har blifvit förklaradi, att kostnaderna för lokalernas apterande här ej voro beräknade. Denna anmärkn. är visserligen till en del redan besvarad af Hr Silfverstolpe, men jag tager mig dock friheten fästa Hrrtnes uppmärksamhet derpå, att om detta anslag af 90,000 r:dr beviljas för alt utgå genast från den tid då den nya statsregleringen tager sin början, d. v. s. från och med nästa år, och dä det å andra sidan händer, alt de beräknade utgifterna för de ökade lönerna lill lärarne ej kunna så hastigt komma alt ulgå; så uppstår derigenom en reservfond, hvilken, tillika med de kassor, som inom hvarje stift finnas för skolors uppförande, bildar en tillgång, som ej blir så obetydlig. I alla fall, dä man vet att skolhusen äro uppförda af sliftskassorna och det naturligtvis fortfarande skulle komma att så ske; så blefve delta blott ett understöd tili dem, sora nu finnas. Skulle de nyare metoderna införas, så är det egentligen att slå ned väggar som kom - Den 0 Maj e. m. mer i fråga, för afl få på det sättet större utrymme; oell dermed kan jag ej finna att någon så förskräckeligt stor kostnad är förknippad, så att tillgångar dertill ej böra fattas. Här liar af en föreg:de talare Frill. Cederström, Rudolf, som i detta afseende åberopat riksdagsmannen Strindlunds reservation, mycket blifvit omtaladt, att man betungar föräldrarne med afgiftcr. Jag liar redan förut yttrat, alt det ej varit StatsUtskis mening att betunga föräldrarne; ty alt betunga, dermed menar jag att lägga en afgift på dem hvilka ej kunna bära en sådan. Deremot inser jag alldeles ej något ondt uti, utan tverlom ganska bra, att de som verkligen kunna betala, blifva tvungne alt göra det; så att slaten ej består dem fullkomligt fri undervisning.
Den, som bifaller, att Bevillning tgår med vissa procent af Testamenten, uåfvor, Fidei-commisser, Arfoch Yinstmeel, samt att från en dylik Bevillning»-» afgift likväl må undantagas Testamenten till fromma Stiftelser, samt sådana dispositioner, gåfvor och inkomster, som ej i värde uppgå till 3oo R:dr B:o, eller hvilka, så väl som arf, icke tillfalla personer i det slägtskaps-förhållande, som 2 Art. 7 §. Bevil lnings-För fattningen såsom undan tag upprepar, röstar Ja; elen det ej vill, voterar Nej Yinner Nej, komma Testamenten och Gåfvor till Tjenstehjon - I Bevillnings-Utskottets Memorial Ig.v 3y. 17 stehjon för trogen och långvarig tjenst, att från Bevillning undantagas. 7:0 Den som vill, ätt, jemlikt Bevillnins-Utskottets Förslag, Bevillning skall utgå af fynd, röstar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer fynd att uteslutas och från Bevillning fritagas. Nionde Grundén är af trenne Riksstånd antagen; men Vällofl. Borgare-Ståndet har sålunda fastställt densamma: ''Personer i Städerna och på Landet, som icke lämpligen kunna hänföras under de föregående Bevillnings-grunderna, skola utgöra Bevillning efter de grunder, som 4;de punkten innehåller." Utskottet, som tror denna bestämmelse innebära en slags motsägelse, får underställa sådant Vällofl. Borgare-Ståndets pröfning, och härmed till Ståndets afgörande öfverlemna, om icke Utskottets af trenne JBih. lill R. St. Prat-1828 och 182g, S S. 1 AJd. 2 B. g: de Haft. 2 i B Bevillnings-Utskoltets Memorial N.-o Riks-Stånd biträdde Förslag må anses lämpligare, helst det, vid pröfningen af Utskottets Förslag till författning, är Ståndet öppet att begära och befordra rättelse om ifrågavarande bestämmande i mer eller mindre nion skulle afvika från Ståndets mening.
Men vi böre bemöda oss att genom Jordbrukets och inhemska för Landet naturli* 364 Den 20 Juli f. m. ga näringars Iifvande, återkomma ifrån den i min Unka för Rikets sjelfständighet och välstånd vida skadligare belägenhet, hvaruti vi nn äro, att på inhemska productionens och i synnerhet Jordbrukets bekostnad hafva uppmuntrat våra Fabriker och uppdrifvit vår sjöfart och activa handel så lå-ngt, att vi,nyligen varit i behof af stora Handelsflottor, för att ifrån andra Länder hämta lifvets första behof. Jag tillstyrker på dessa grunder, att ofvannämnda yttranden och förslag uti SärskildtaUtskottets Betäckande må uteslutas ifrån de underdåniga ansökningar som Ridderskapet och Adeln ämnar till Kongl. Majus Nådiga godtfinnande öfverlemna. Friherre Stael vört Hollstein, Corfitt Ludvig: Ehuru fullkomligen öfvertygad, att Konungen täckes göra Nådigt afseende på det Riksens Ständer nu önska, anser jag dock att det varit endast en vördnadsfull delicatesse för Konungen som gjort att framställningen blifvit önskningsvis och att deraf icke matte dragas den slutsats, att det blifvit medgifvet, att man erkänner det icke vara Ständers rätt, härom att förordna, hvilket icke öfverensstämmer med Constitutionen, hvarest Tullen är förklarad vara Bevillning. Om jag således förenar mig med Utskottet i den delen, äfvenledes att ärendet - V. Ben 20 Juli f. fil. 365 ärendet önskningsvis fr a ms hilles, sker det med det uttryckliga föi behåll, ali intet ingrepp derigenom må ske uti Ständernas onekliga rätt, alt såsom sin ensak härom förordna. Vid detta tili!aile -kan jag icke -underlåta nämna, alt förra Tu 11-ArrencieSocieteten, tillkommen under ett enväldigt regeringssätt, erhållit rättighet, anse TullTjensternänuen såsom sina enskilda tjenare och sålunda kunna afsätta och transpnrterå dem efter godtfinnande, hvilket ruinerat mångå personer; en dylik rättighet ha; blifvit upplifvad för närvarande
Schulzenheim förklara, att om han hade varit närvar., då mitt anförande upplästes, hvilket till all lycka befinnes skriftligt och således numera gäller för sig sjelf, så hade han säkerligen på annat sätt framställt ett och annat af sina anmärkn:r. Jag har icke gjort några anmärkn:r mot K. M:s tal; jag har förklarat, att jag icke ansåg mig kunna göra någon sådan, emedan det icke fanns contrasigneradt. Jag får bekänna, att jag har läst 87 § Reg.F. på det sätt, att jag trott det icke kunna hafva blifvit ett antaget bruk att icke låta 11. St. få veta de skäl, hvarföre K. M. vägrat sin sanction på en af R. St. föreslagen civillag.. Att, då Ständerna icke fått veta dessa skäl, uti ett på Svenska skrifvet papper, som, efter hvad bekant är,. K. M. icke sjelf förstår, men som han ensam underskrifvit, opponera sig mot en sadan act, torde en hvar finna vara omöjligt, och de ledamöter, som hänvisat mig till Constit.Utsk., her jag att få lemna det svar, att jag icke anser mig kunna ingå i någon anmärkmsanledn. mot hvad K. M., och K. M. ensam, har på Svenska skrifvit. Att det blifvit ett antaget bruk, får jag nu för första gången höra. Jag hemställer till en hvar af eder, mina Hrr, hvartill ett sådant bruk skall föra oss. Frih. v. Schulzenheim har sagt, att behandlingen af denna fråga har varit i öfverensstämmelse med hvad som practiserats sedan 180g. Härtill får jag svara, att, om detta är förhållandet, hvilket jag icke vill bestrida, jag åtminstone, i fråga om hvad som är rätt eller orätt, icke kan grunda mitt omdöme på den praxis, som kunnat äga rum sedan i8oq. Vidare har Hr Frih. sagt, att 1815 års Ständer hos K. M. anhållit om utarbetande af en lag för utrikes vexelrörelsen. Jag ber att fä rälta det misstag, Hr Frih. i detta afseende begått. Hr Frih. behagade påminna sig, att 11.
MissgerningsBalken utsatt och påsyflat; och att Kongl. Maj:t, som alltid med missnöje ansåge de tillfällen, då Kongl. Maj:t, efter Lagens föreskrift, nödgades straffa illasinnade och vrånga undersåter, af vanlig Nåd och lill förekommande af Dess undersåters ofärd, velat lemna dem den varning, att, såvida de ville undvika det i Lagens åberopade rum utsatta straff, noga taga sig till vara, det de hvarken skrifteller muntligen eller genom tryck fälla obehöriga och vrånga omdömen öfver de författningar, Kongl. Maj:t vidtagit: att i anmärkningsvärd likhet med 1777 års Kongl. Bref, hvad ordalagen beträffar, nämndes äfven ifrågavarande brott uti Kongl. Förordningen angående skrifoch tryckfriheten af den 26 April 1774» der straff utsättes för dem, som i utgifna skrifter brukade lastande och förklenliga omdömen om Kongl. Maj:t och Dess Konungahus, eller betjenade sig af smädelige utlåtelser om krönta hufvuden, deras närmaste blodsförvandter ni. fl.; att dessa begge samtidigt med 1777 års Kongl. Bref gällande R. St. JustrjOmbndsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1840. 95 författningar gåfvo, vid anställd jemnförelse, en lika säker som behörig an.- visning om rätta förståndet af nämnde Kongl. Bref: att deremot det stöd, som förklaranderne lör sin åsigt velat finna uti några bland de skäl, sorn ansågos hafva föranledt det Kongl. Brefvet, måste förfalla vid närmare granskning af dessa skäl, hvilka, enligt hvad jag sökt utförligen ådagalägga, dels voro lika användbara eller oanvändbara på Majestätsbrott i både tal och skrift, tryckt eller otryckt, och dels skulle föranleda till den slutföljd, att underdånig anmälan om anstäldt åtal för förgripelse mot Konungen i otryckt skrift ej eller borde ske, i motsats hvaraf förklaranderne likväl sjelfve syntes hafva medgifvit tillämpligheten af 1 777 års Kongl.
9. deponerade undsättningsmedel » 889,487: 37. — samt, till utgående från Riksgälds-kontoret, vid nedannämnde riksdagar beviljade och i detta verks räkenskaper upptagna, men den 30 sisth Juni ännu innestående, anslagssummor » 2,770,317: 36. — nemligen: återstoden af de vid 1840 och 1841 års riksdag beviljade extra eller tillfälliga statsanslag R:dr 224,641:46, 7. vid 1844 och 1845 års dito » 700: vid 1847 och 1848 års dito » 5,973: 16. — vid 1850 och 1851 års dito » 150,167: 15. 6. vid 1853 och 1854 års dito » 1,668,833: 16. — innestående anslag för folkundervisningen, med inberäkning af fonden för folkskolelärares pensionering, » 136,121: 37. 11. återstoden af 1854 års statsfyllnads summa » 583,880: — Deremot skulle Riksgälds-kontorets fordringar och öfriga tillgångar vid samma tid utgöra R:dr 10,965,313: 2. 2. nemligen: räntebärande fordringar R:dr 3,167,377: 1. — hvaraf tills vidare, genom uppköpta Hypotheksförenings obligationer, förräntade medel utgjorde 1,810,200 R:dr; å dessa fordringar förslagsvis beräknade räntor . fordringar, som framdeles, efter viss tids förlopp, blifva räntebärande, » 690,706:34. 6. fordringar, för hvilka någon ränta hvarken 68,003: 1. 2. Riksgälds-kontorets i Rikets Ständers Rank innestående kontanta behållning » 1,076,888:42. — värdet af Riksgälds-kontorets hus » 60,000: •.
Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, uti enskildt afgifvet Betänkande, N:o 143, framuti till Riks. St, Prat. 1S28—i83o. G:ta Sami. 3 B. * 6:t« Häftet. 3' Banco-Utskottcts ställda åsigt, att hos,Rikets Ständer tillstyrka utlåning på Spannmål från Banken, dess härvarande Discont eller Låne-Contoiren, samt fördenskull hemställt: huruvida icke Hurr San tessons väckta motion, om magazinerad Spannmåls belåning i stapelstäderna, mäj uti sakernas närvarande skick, förfalla, — är af Vällofl. Borgare-Ståndet den c) Augusti, Högvördiga Preste-Sfåndet den 10 September och Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 7 December nästlidet år återremitteradt, med anmärkningar, utvisande, att båda BetänkandeUa, (Adris 68 och t43), blifvit på en gång och i ett sammanhang hos dessa 3:ne Riks-Stånd behandlade.
Då flere af Ridderskapet och Adeln hördes häruti instämma, lofvade Herr af Darelli sig skola efterkomma den yttrade önskan att berörde Memorial till trycket befordra. Efter uppläsning af PrestStåndets Proto: collsUtdrag af den 8 och den 10 Mars, samt det Hedervärda BondeStåndets af den 17 Mars, angående Remisser af Revisorernes öfver Stats-, Banco och RiksgäldsVerken, äfvensom af Deputerades till öfverseende af KrigsRedogörelsen åtskillige Berättelser, beslöt Ridderskapet IOO Den 14 Mars. och Adeln att till BancoUtskottet remittera samma Revisorers Berättelse om BancoVerkets tillstånd och förvaltning j samt till Statsutskottet äfvenledes samma Revisorers Berättelse öfver Statsoch RiksgäldsVerkens tillstånd och förvaltning, samt angående den under Kongl. CommerceCoIlegii förvaltning ställda ManufacturDiscontFonden, och om de under samma Kongl. Collegii disposiiion stående Manufactur , Spinnhusoch Allmänna ArbetshusFonder, samt Eskilstuna Fristads Medel, äfvensom om Kongl allmänna MagazmsDirectionens förvaltning för år 1810; såsom ock Deputerades till deltagande i öfver revision af KrigsRedogörelsen Berättelse. Äfvenledes upplästes ett ProtocollsUtdrag från BorgareStåndet, af den 11 Mars, innehållande remiss till Lagutskottet af ett af Herr Borgmästaren Kjellander ingifvet Memorial, innehållande hemställan, att RådstufvuRätterne måtte blifva berättigade att, efter aflidne personer i Städerna , utan afseende på särskildta stånd och classer, verkställa uppteckningar och arfskiften å deras i Städerna befintliga egendom. Herr Landt Marskalken anmodade Herrar Bänkmän att nästföljande dag sammanträda till val af nya Flectorer uti deras ställe, som tili UtskottsLedamöter blifvit utsedde. Den 20 Mars. 101 Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskilldes klockan en qvart till 2. x Måndagen den 20 Mars. Plenum klockan io förmiddagen.
1837, som afgjorde tvistefrågorna och anbefallte 1838 års roteringscommission att uti ständig roteringsskyldighet indraga utsoc^nefrälset, emot hvilken åtgärd både delägarne, med anförande af skäl och grunder, protesterade, och en del commissioner reserverade sig, utan att sådant likväl afhöll ordför. och förrättande tjenstemännen att fullgöra den nåd. föreskriften, att i hvar rote indela högst 4 mantal, oaktadt gamla ständiga roteindelningen af kronooch skatte, hvaröfver Kronan ägt full förfogningsrätt, företer till och med 5 mantal i roten, samt afseende derpå jemväl blifvit fästadt alt nedsätta hemmantalet, om deras svaga beskaffenhet sådant kräfde. Efter sådana bär ofvan intagna tillgöranden står denna för Den 7 Mars e. m. 335 för Halländska utsocknefrälsehemmanen vigtiga fråga att R. H. St. underställas, hvarvid det icke torde vara oss betaget, att i ali ödmjukhet frambära de skäl, som höra lända Oss till befrielse från en ytterligare skattebörda, hvilken denna af naturen i allmänhet vanlottade provins icke förmår bära. Att dessa hemman allt ifrån år i8if, och i följd af K. instruetionen d. 5 Febr. 181a, varit indelta uti extra-roteringssky 1 dighet och sådan förbindelse åligga, är gifvet. Frågan om deras utbyten från extra till ständig har ursprungligen både i Skåne och här varit frivillig, och R. H. St. hafva, uti deras vid efterföljande riksdagar till K. M. öfverlemnade und. beslut, icke yrkat annat än en nödig befunnen jemkning uti extra-rotcringen.