Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Höglofl. Ridderskapet och Adeln känna för väl sanningen häraf, att jag ej skulle kunna hoppas om ett likaså rättvist som billigt afseende derpå; hvarföre jag äfven ödmjukast vågar anhålla, att detta mitt vördsamma Anförande må, jemte Herr Friherre Björnstjernas, till StatsUtskottet remitteras, och med de öfrige Respective MedStånden communiceras. Lades på Bordet. Den 5 Januarii. 357 Friherre Löwenskjöldj Salomon anförde skrifteligen: Redan vid i8i5 Års Riksdag insågo Rikets Höglofl. Ständer behofvet af Inrättningen af en BergsSkola, och de gjorde derom underdånig framställning till Konungen. På Konungens Nådiga befallning har af Vettenskaplige Män en Plan för en sådan Skola blifvit utarbetad, och denna Plan har blifvit underställd Konungens Nådiga granskning. Men erforderlige medel dertill hafva icke blifvit anviste. Jag tager mig alltså den friheten fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet icke allenast på nyttan, utan jag vågar säga det, på nödvändigheten af Inrättandet af en sådan Bergsskola, på det Ynglingar der må kunna danas till bibehållandet och utbredandet af de Vettenskapliga kunskaper, som äro så nödvändiga uti en Näring, hvars alster ännu utgöra de väsendtligaste Articlar af Rikets Exporter. Jag anhåller vördsammeligen, att detta ärende, i afseende på nödige medel, må varda remitteradt till Rikets Höglofl. Ständers Statsutskott, dit jag skall lemna afskrift af det Kostnadsoch UnderhållsFörslag, som, jemte Institutets Organisation, blifvit till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnadt. Lades på Bordet. 353 Den 5 Januarii. Friherre af Nordin, Carl, hade inlemnat följande, som upplästes:
De gå ut genom en bakdörr, som leder från slottet, och genom en öfverbyggd gång står i förbindelse med en flygel af soltemplets vidsträckta byggnadskomplex. De vandra genom salar förbi tjenare, prester och chaquis, till dess de stanna i ett hörnrum, der smala fönsternischer sitta högt upp under taket och endast tillåta ett sparsamt ljus tränga in. Rummet är enkelt möbleradt; ett par tarfliga hvilobänkar beklädda med gamla öfverdrag, tvenne stora bord, det ena stående midt i rummet, samt några stolar utgöra hela bohaget. På väggarne hänga i rader quipus af olika längd och färg. I den matta belysningen bilda de med sina olika knutar och färger fantastiska figurer, som göra ett egendomligt hemlighetsfullt intryck. Öfverstepresten drager omsorgsfullt igen efter sig de tunga portièrerna och sjunker ned på hvilobädden med ett trött uttryck, medan han lutar det mäktiga hufvudet mot handen. Med en gest bjuder han Tiracca att taga plats vid bordet midt emot sig. Den gamle prestens nyss så lugna, obevekliga ansigte har fått ett bekymmersamt, lidande uttryck; han suckar flere gånger djupt och för de magra händerna, som han knäppt ihop öfver pannan, fram och tillbaka. Omsider bryter han tystnaden. »Jag har från min systerdotter, d. v. s. din hustru, mottagit ett meddelande, som mycket bedröfvat mig. Er dotter har haft otur med sin fästman förbindelsen har gått om intet, och hon nekar nu att välja någon annan, men vill underkasta sig öfverhetens val och taga den, som bestämmes till henne vid Raymisfesten. Din hustru ber mig hjelpa er. Hvarmed skall jag vara er behjelplig? Ha ni tänkt på någon annan i stället, som möjligen behagar flickan?» »Ja, svarade Tiracca efter någon tvekan, det finnes nog en, som jag tror min hustru skulle tycka om ...» »Din hustru», afbröt öfverstepresten. »Ja, jag menar, fortsatte Tiracca i något förvirrad ton, den unge höfdingesonen från sista kriget, som jag för närvarande undervisar ...» »Itos» frågade presten. Tiracca nickade.
Hvilket Beslut Riksens Ständer få ho? Eder Kongl, Maj-t i underdånighet anmäla, Riksens Ständer framhärda 8$c. Uppl. och godk. hos Ridd. och Ad. d, 8 Maj j8i8. Öfriga Riks-Stånden d. 9 ~- Riksens Ständers underd. Skrifvelse om ändring i 7 Kap. z och 6 §§. Hände lsBalken angående Handel å Marknad innan Marknad s-friden blifvit lyst. Det har ådragit sig Riksens Ständers upp. Underdåniga Skrifveisen inärksamhet, att stadgandet i 7 Kap. 2 §. Lfätt-* dels-Balken om böter för den, både säljare och köpare, som •Vid de årliga allmänna Marknader inlåter sig 1 handel förr än Marknaden är lyst, måste föranleda hinder, kostnad och tidspillan, i synnerhet för en enfalldlg allmoge , som icke så noga kan hafva sig detta Stadgande bekant och således lätt deremot begär förbrytelse. Lagstiftarens mening lärer hafva varit , dels att införa én viss ordning vid Marknader, dels och att förekomma förköp; hvilket inhemta? af 1 g §, i Kongl. Resolutionen på Allmogens Besvär den 2 Januari 1748: Men, då sedermera skickligheten i egna varors tillverkning betyd-' ligen ökat sig, och tilloppet af säljare och kötl färe blifvit större, är ock tiden att sälja och köpa, serdeles Vid de marknader, som vara blott en enda dag i månaderne Oktober, November , December, Januari, Februari och Mars, ganska kort och inskränkt. Få dessa skäl anse Riksens Ständer, att handel vid Marknad i den Stad eller å det stalie af Landet, der den är tillåten, böra fritt få börjas så snart Marknadsdagen inträdt utan afbidan af desS kungörande eller utlysning, som dock för Marknadsfridens skull må bibehållas, både vid dess början och vid dess slut. I följd häraf få Riksens Ständer till Eder* Kongl.
Beträffande härefter den i motionens senare del gjorda framställning, hvarmed motionären synes hafva åsyftat, att besvärsoch vade-tiden borde räknas icke från den dag, Härads-Rättens beslut afkunnas, utan från det Tings-expeditionen kommit parten tillhanda; så enär en dylik förändring skulle leda till den i flera afseenden skadliga följd, att part, genom dröjsmål med expeditionens utlösande, kunde obehörigen förlänga tiden för ett måls fullföljande i Högre Rätt; samt någon allmän klagan icke försports deröfver, att den nu stadgade tiden för vads erläggande och besvärs an - La "-lilskottets Betänkande, iT.-o ^3. 11 förande emot Härads-Rätts beslut vore för kort, så att fataliers förlust äfventyrades, anser Utskottet, att motionen jemväl i denna del bör lemnäs utan afseende. Stockholm den 3o April i84o. Emot detta betänkande har Riksdags-fullmägtigen F. von Zweigbergk från Skaraborgs Län sig reserverat. TRYCKT HOS J. A. WALLDÉN, 1840- Lag-Utskollets Betänkandej N.o 44• 1 N:o 44. Ank. till Exp. Vtsk. den ii Maj, kl, 10 /. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om förtydligande af 2 <$*. i 41 Cap. Missgernings-Balken. Lag-Utskottet har inhemtat, att i Justiliae-Ombudsmannens vid denna Riksdag afgifne och till Utskottet öfverlenmade Embetsberättelse anmärkes, dels att, vid fråga om tillämpning af lagens stadgande i 41 Cap. 2 §. MissgerningsBalken, sådan den lyder i Kongl.
Mars „ om afskaflande af deras skyldighet att inställa sig vid roterings-liqvidationsb. 15 Maj 106 möten 8 — 85 b. 17 Maj a. 15 Maj b. 18 Maj Rotejemnltning i Blekinge 4 2 90 b. 13 Sept. g. 13 Sept. g. 13 Sept. a. a. 13 Sept. 125 Rotering, äf Komministers-bostället Kåreslätt 4 •> • 28 b. 21 Juni b. 21 Juni b. 21 Juni b. 22 Juni „ af Waguinansjorden 31 4 2 7 b. 3 Maj b. 3 Maj b. 3 Maj b. 2 Sammanjemknings-förslag och voleg. 2 Sept. g. 2 Sept. rings-propositioner * . 4 2 77 2 Sept. å. 2 Sept.
Det är likväl Transitohandeln, som fordom utgjorde detta lands hufvudsakliga Handelsrörelse. Men denna är i sin natur grundad på sparsamhetsprincipen, emedan vinsten af densamma utgöres af en samling af små Cotnmissionsarfvoden. Der, hvarest den skall bibehållas , bör således detta vara själen deraf, och det är derföre som, i stället att aflägsna, man snarare bör befordra en väl beräknad och på naturliga förhållanden grundad Nederlagshandel. Den bör, som de flesta af enskildta ceconomiska företag, endast njuta skydd osh säkerhet, och när detta är gifvet, har Regeringen varit emot denna industrigren lika rättvis, som emot de öfriga. Kerr af Uhr, Carl David: Då af Herr Grefve Rosens nu upplästa Dictamen inga skäl blifvit anförda, som kunna ändra min öfvertygelse i det ämne, hvarvid jag redan förut tagit mig friheten fästa Höglofl. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet, anser jag äfven all vidare skriftvexling oss emellan ifrån denna stund böra afstanna. Frågan kunde eljest komma att anses såsom en enskildt tvist emellan Herr Grefven och mig, samt derigenom förlora en delaf det stora värde, densamma, efter min tanka, förtjenar och bör äga hos hvarje Den 13 April. rättskaffens medborgare. Jag får härvid endast äran tillägga, att, då jag sjelf icke äger någon direct nytta eller skada af den oinskränkta Nederlag^rörelsen i Götheborg, är det endast öfvertyge sen om skadligheten deraf, som förmått mig att derutinnan söka någon inskränkning till förmån för våra inhemska Näringar, och öfverlemnar nu till Ridderskapets och Adelns samt Riksens Ständers upplysta granskning och afgörande detta vigtiga ämne, med den fullkomliga förtröstan, att de beslut som fattas skola grunda sig mindre på enskildt» personers, än på Fäderneslandets gemensamma väl. Herr af Uhrs Dictamen, jemte de dervid gjorda anmärkningar, blefvo härefter till Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottet remitterade.
Jag tyckte de voro mycket vackra, men ljuset var icke så klart eller rättare sagdt så stickande som de små vaxljusen och blefvo derför icke alls så omtyebta af barnen. För öfrigt tror jag, att de saknade spänningen att passa på, om något skulle fatta eld! Lyktorna sågo så mycket säkrare ut, men voro det icke. Sedan alla ljusen voro säkert fastade, läto vi trädet blomma på riktigt tyskt vis genom att fästa på alla pappersblommorna, derefter flaggorna, några blanka glaskulor, kedjor af kulörta perlor och tennreflektorer, sedan alla presenterna, alltför talrika alt nämna, som ej voro för tunga att hänga eller alltför bristande i skönhet för alt exponeras. På dessa presenter voro namn fastade; men alla små korgar med sötsaker, valnötter, smällkarameller o c h andra småsaker voro numrerade, o c h drogo barnen lott om dem, sedan de större sakerna blifvit nedtagna. H. F. Aktningen för qvinnorna är måttstocken på en nations framåtskridande i det sociala lifvet. Gregoire. D e t rå- der disharmoni öfverallt, o c h se v i p å den ännu u n g a frun sjelf, så läsa vi i hennes ansigte endast nervös otålighet, likgiltighet för hemmet, o c h k r i n g m u n n e n ligger ett v e c k, s o m tyder på, att vreden är lätt framkallad. O c h så g å åren under ständig vinter, utan sol. O c h så g å åren och nya blommor. under sommar Adolf o c h sol TIellander. De späda barnens diet. et finnes späda barn, hvilkas glupskhet synes alldeles omättlig, och som icke frodas och växa trots den enorma qvantitet föda, de förtära. De ha nästan alltid utslag, slapt hull, oregelbunden, mycket hård afföring eller ock diarrhé; deras tandsprickning liksom deras gång infinner sig sent. Dessa barn, uppfödda med mjölk eller mjölvälling, ofta med potatis och soppor, kunna ej tillgodogöra sig den föda de mottaga, emedan de ej smälta den.
Biskop Bergman, Komminister Beckman, Kontrakts-prosten Cnattingius, Kontrakts-prosten Wåhlander, Kontrakts-prosten Linnarsson, Prosten Lagergren, Kontrakts-prosten Kullman, Prosten Lindberg, Doktor Sandberg, Prosten Melén, Kontrakts-prosten Malmstedt, Prosten Gahne. Banko-Utskottet. Biskop Genberg, Doktor Björkman, Doktor Abr.Nordström, Professor Selander, Kongl. Hofpredikanten Uarsetrot, Prosten Gellerstedt, Domprosten Ahlstrand, Professor Agardh, Domprosten Thomander. Lag-Utskottet. Riks-arkivarien J. J. Nordström. Prosten Eurén, Prosten Melander, Doktor Säve. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Biskop Fahlcrantz, Professor Carlson, Kongl. Hofpredikanten Nordlund, Lektor Sondén, Prosten Carlander, Kongl. Hofpredikanten Wensioe, Domprosten Björling, Prosten C. D. Arosenius, Prosten Traneus, 8 Prot.-Utdrag den 3 December 1353. Kontrakts-prosten Runstén, Doktor Nordlander, Lektor Söderberg. ExpeditionsUtskottet. Pastor Primarius Doktor Pettersson, Kontrakts-prosten Quiding, och Kontrakts-prosten Althar. Och skulle förenämnde Utskotts-ledamöter, genom utdrag af protokollet, i sagde egenskap legitimeras. S. D. Föredrogos ånyo: l:o Rikets Ständers, år 1851 församlade, Revisorers Berättelse om den då verkställda granskning af Stats-verkets jemte andra allmänna fonders tillstånd och förvaltning under åren 1848 och 1849, tillika med de i anledning af denna Berättelse utaf vederbörande förvaltande embetsverk och myndigheter till Kongl. MajU i underdånighet afgifne utlåtanden och förklaringar: 2:o Bemälde Revisorers Berättelse om granskning af de under Kongl.
Har Thronföljaren uppnätt r8 är, sörwalte han RiksStyrelsen; men i annat fall ^ före Stats - Rådets samtlige Ledamöter, under sadan Konungens fränwaro, Regeringen i hans namn, med ali den räte Lenna Regeringsform Konungen tillägger; dock ma ej, i någon af desta händelser, Regeringen Adelise S4i6 ,Den 8 Augusti. ständ och »värdighet förläna eller till Grefligt eller Friherrligt stand upphöja, eller Riddare, »värdighet utdela; afwensom alla lediga Sysslor endast kiUS widare kunna förwaltas af dem, svm Regeringen delill förordnar. §. 40. Blifwer Konungen sa sjuk att han Regeringsärenderne icke warda kan, förhalleS med Rikets Styrelse pa det sätt, som i föregående §. bestämmes. 8- 4l. Konungen ware myndig wid fyllda Aderton ar. Dör Konung förr, an Thronföljaren denna alder uppnatt, föres Styrelsen under dess minderårighet af den Prins af det Negerande Konungahuset, som wo, re till myndige ar kommen, och Konungen dertill förordna!. Har Konungen andre Personer utsett att wara Förmyndare för den minderårige Konungen; da före desse Rikets Styrelse, intill nästa Riksdag. Dör Konung, utan att hafwa något Förordnande meddelat, föres Styrelsen af Stats - Rä, dets samtlige Ledamöter, intill dest Riksens Ständer sammankomma, och Förmyndare för den minderårige Konungen utsett. I alla dessa fall styre den minderårige Konungens Förmyndare eller StatSRadet, med Konungslig Magt och Myndighet, l Konungens namn, och gälle denna Regeringsform till owilkorlig efterlefnad. Ar Konung eller Thronföljare wid de i denna och föregående §.§. uppräknade händelser, Femton ar gammal, åge han, att uti SlatS-Rådet, Högste Domstolen, Hof-,Rätter och Collegier inträda, .dock utan att i naara beflut deltaga. §. 4-. §. 42. Skulle den olycka tima, att hela Konungahuset, inom hwilket Arfsrakten til!
Derjemte bar Kongl. Majit, uti Sin Nådiga Proposition tili Rikets nu församlade Ständer, angående Siats-Verkets tillstånd och behof, i Nåder gifvit tillkänna, att utom Rikets Ständers hemställan,angående utvidgningen af Frösö skola, från flere Stift, städer och läroverk inkommit underdåniga ansökningar om stiftandet af nya skolor, om utvidgandet af redan befintliga och om löneförbättringar; äfvensom att den sistlidne år församlade Revision öfver elementar-läroverken i sin underdåniga berättelse föreslagit åtskilliga förändringar i läroverkens organisation i allmänhet, indragning af vissa och utvidgning af andra skolor, serskilda anstalter till bildande af (i Statssami Allm. Best'.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o 27. lärare, m. m.; att, under sådane förhållanden och då en omfattande föredragning af denna berättelse hvarken kunnat eller under Riksdagens lopp kunde, i anseende till de yttranden och upplysningar, som från vederbörande måste infordras, inför Kongl. Maj:t ega rum, det i allmänhet vore stridande emot rigtiga grunder att till afgörande företaga serskilda löneförhöjningsoch organisationsfrågor samt dem lill Rikets Ständer framställa; men att likväl dels en eller annan fråga vore af de öfrige alldeles oberoende, dels vissa förbättringar kunde finnas vara af den art, alt deras uppskjutande icke allenast skulle förnärma de billigaste anspråk, utan ock verka skadligt för framtiden; hvadan Kongl. Maj:t endast för sådane sers k i Ide fall ansett Sig böra af Rikets Ständer begära anslag; varande likväl Frösö skola icke bland de inrättningar och läroverk, för hvilka Kongl. Maj:t i den Nådiga Propositionen sådant anslag begärt. Ehuru Utskotten, lika med Rikets sist församlade Ständer, anse beliofvet påkalla Frösö skolas utvidgande derhän, att derstädes få inhemlas de för inträde vid Universitet erforderlige kunskaper; dock som Kongl.
Det säger sig nemi. sjelf, att om jag kan använda detta fängelse på obegränsad tid, till och med på lifstiden, så hvarken kan eller bör något afdrag å den i lagen bestämda strafftiden komma i fråga. Den af Utsk. framlagda argumentation har icke kunnat rubba min öfvertygelse om det af K. M. framstälda straffsystemets företräde. Sedan Lagberedningen afgaf sitt första förslag angrde denna fråga, har nu mera än 10 år förflutit utan att jag hört någon sätta i fråga, att man borde göra afdrag i strafftiden äfven för sådant lindrigare fängelse, som det jag nyss omnämnde. Det torde således vara förlåtligt, om jag icke tillstyrkt Konungen att aflåta ett sådant förslag, och det var med ledsnad som jag sett LagUtsk. föreslå en sådan förändring; ty nu då vi äro framskridna ett godt stycke på lagreformen kan jag icke, äfven om K. St:r skulle antaga Cenna förändring, tillstyrka K. M. att dertill gifva sin sanktion. Jag anser mig således böra vidhålla den grundsats, som blifvit uttalad i K. M:s Propos. och tror att den eger företräde framför Utskis. Uti den här föreslagna förändringen har Utsk. gjort sig skyldig till åtskilliga inconseqvenser, hvilka icke gerna låta sig förena med det antagna systemet, och redan förra gången frågan här förevar yttrade jag att ett förslag grundadt på de åsigter som då sökte göra sig gällande, och hvilka Utsk. sedan attraperat, icke skulle kunna utan inconseqvens genomföras. Utsk. anser att afdrag i strafftiden äfven borde ega rum för lindrigare fängelse, och grundar denna sin åsigt hufvudsakligast. derpå, attoni man också i lagbestämmelserna söker updraga en väsendtlig skillnad mellan lindrigare och strängare frihets-straflf, så skulle de i verkligheten komma att blifva ungefärligen lika. Denna åsigt kan jag icke dela.
s 4°3, af BorgareStåndet, IX 3. s 406’. ;— fordringsmål, rörande verkställighet af Konungens Befallningshafvandes utslag i; Underd. Skulder, RiksgäldsContoirets, balancerade till den 1 Jan. 1822, II s 374—414- —> dito till den 3i Dec. 1819, II s 764 1— 766. *— i utländskt Myntslag, II s 374, 375. —• i Svenskt Mynt, II s 375—4 *4* Slagskatt, om sådan förändring i Myntordningen, att, blefve i Myntet inberäknade BancoUtskottets Betänkande, VI 2. s 229 232, bif. af Adeln, ix 3. s 145, af PresteStåndet, IX 3. Slagsmål, om ökadt ansvar för, med doldt 377 tillhygge; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s 1278. Utskottens Utlåtande, Yll 1. s 66-— 68, bif. af Adeln, ix s 181, af PresteStåndet, IX s 187, af BondeStåndet, IX s i<)3, af BorgareStåndet, ix s 2o5. Smidens, om nya, anläggande. Ekon. Utskottets Betänkande, Vill s 822-—>827, bif. af PresteStåndet, ix s54i, återrem. af BondeStåndet, IX s 552, bif. af Adeln, IX s 571, återremitt. af BorgareStåndet, IX s 586. Ytterligare Utlåtande, Vill s 1291 — 1294, lagdt till Handlingarne af Ädeln, IX s 1009, af PresteStåndet, ix s 1016, bif. af BorgareStåndet, IX s 1017, af BondeStåndet, IX s 1020.
Frih:n har äfven sagt, alt alla de ämnen, hvilka icke äro föremål för folknäring och af jordägare "icke begagnas, skulle få inmutas. En lag bör väl vara bestämd och Frih:ns förslag skulle endast gifva anledn. till olika tydningar. När kan man säga, att t. ex. ett kalkbrott begagnas af jordägaren eller icke? Dertill fordras utsättande af prsescriptionstid Den 27 Oktober. 37 för sisla begagnandet, hvilket likväl är svårt ali kontrollera. Lika svårt är det äfven att bestämma, när ett ämne är föremål för folknäring; och kan det användas i bruksrörelsen, måste del vara föremål för folknäring, i hvilket fall del aldrig skulle få inmutas. Att Frihms yttrande skulle med begärlighet omfatias af Hr von Hartmansdorff var mig icke oväntadt, och för den mening, jag förfäktar, var det särdeles väl, att Hr von Hartmansdorff yrkat inmulningsrättens utsträckning äfven lill alunoch takskiffer. Deraf finner man, hvarthän det leder, då man för långt utsträcker denna» rätt. Andre talare hafva omnämnt lera oell sand, och de skäl, desse talare anfört till stöd för sina åsigter, kunna äfven gälla för takskiffer. Skall man tillåta inmutning af det ena, så gäller samma skål att medgifva inmutning för det andra. Det torde icke behöfva närmare ådagaläggas att det stöter på allt för besynnerliga förhållanden, om man utsträcker inmutningsrätten utöfver K. Gr. Sparre har sagt, att man vill beröfva bergsbruket förmåner, som det hittills haft och otvifvelaktig! behöfver. Någon bevisning härför har Gr:n likväl icke frambragt, och jag anser hans yttrande vara blott en fras. Jag äger viss'erligen icke stor erfarenhet i jernhandteringen, men jag är likväl delägare i en hytta, som icke äger tillgång på någon af de ifrågavande stenarterne. De köpas och i smältningen ingå de, i förhållande till jernmalmen och bränslet, till ett obetydligt belopp.
— N:o 63. i anleduing af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 22, angående väckt fråga om den utsockne frälsehemmanen i Halland åliggande roteringsskyldighel m. ra. VIII. B. 177, 184. A. 185. IX. U. 322. A. 324. U. 353. A. 354. E. 403. — N:o 64. i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande N:o 31, angående rotel ingsverket för den tillökade ordinarie bätsmans-roteringen. IX. E. 403. — N:o 65. i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 6. VIII. B. 230. A. 250. — N:o 66. i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 13. VIII. — N:o 67. i anledning af väckta frågor om åtskilliga förändringar med elementar-läroverken i riket. VIII. B. 230. A. 250. — N;o 68. i anledning af väckt fråga om Umeå lärdomsskolas utvidgande eller bibehållande dervid af det derstädes redan anställda antal lärare. VIII. B. 230. A. 251. — N:o 69. i anledning af väckt fråga om ett Stats-anslag af 1000 R:dr b:ko för uppförande af ett skolhus i södra Finskoga Capellförsamling af Carlstads stift. VIII. B. 270. A. 275. — N:o 70. i anledning af väckt fråga om förändring af nuvarande sättet för Presterskapets aflönande, Biskops-embetenas indragning m. m. VIII. B. 270. A. 275.
Ä ta ^stilling fastställdes, och r jämförelfe med snart sagdt älla prisers fördubbling efter nämnda lids förlopp, förmodar Bonde-Stäudek, at Sexton stilling milen för hwar häst icke wore för mycket föreslaget, samt at, i allt fall, en mindre betalning vä Landet än i Staden, der den gf U stottet til Tolf stilling milen blrfwit prossökLlaä, icke kan förenas med det besvär, som me a för Landlmannen än Stadsboen medförce olägenhet. U i 21. hwarest i de g första Nom. afhandlas, om Resande eller G ästgifware hwarandra öfverfalla med mera/ förekommer i 4. For drar Hållkarl drickspenningar eller den Resande 0- qwädcr, plikte Tre Riksdaler 16 still., och öfwerfaller han Resande med hot i ord eller äthäswor, som til wälvfamhet leda kan, umgälle fädant brott med Sex pär spö: tilkommer wald, ehuru af mindre beskaffenhet, eller Hållkarl Resande för annan gäng öfwerfaller, ökes straffet med Tolf pär spöt om sa hända skulle, at Gästgifware» tredje gängen blifwer lagligen förwunnen at hafva öfverfallit Resande sc. äge Landshöfdingen dä rättighet tilfättct annan man. H invid anmärkcs, r:o at sidsta punkten om Gistgifvares answar bort förekomma, icke i flutet, utan i början af Nom., för at ej sammanblandas med den för H.Mårlen utsatta bestraffning; och ds af kämpeligast tyckes wara, det Hästkär! för första gäng han med hot i ord eller athafwor sig förbryter icke bör jstraffas med spö, utan at han i stället kunde böta dubbelt emot den för oqwädinsvrd xrojeöker»6s bok, och andra gängen med Sex par spö, utom sarstilld plikt för gerningen. Wid -g. §., at efter enahanda grund som k 25.