Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
LXVI. A. 44. — med en fortsättning af Förslaget lill Reglemente för RiksgäldsContoret. 535 StatsUtskottets Betänkanden, Memorialer och PotocollsUtdrag öfver ett till Utskottet remitteradt anförande, angående yrkadt tillägg, i afseende på grunderne för fördelningen af det Staden Borås beviljade Lånebiträde. LXV. B. 108. LXYI. A. 14. — i anledning af Herrar Fullmägtiges i Riksgälds-Contoret hos Utskottet gjorda hemställan i afseende på kostnaderne för den inteckning, som skall tagas uti Götha Canal och dess egande Fastigheter, lill säkerhet för det vid innevarande Riksdag beviljade Byggnads-Lånebilräde. LXV. B. 108. LXVI. A. 14. — angående Herr Hjertås, Gustaf Adolph, motion, att, till hästafvelns förbättrande, medel måtte få, under vissa vilkor, lånas ur den i RiksgäldsContoret befintlige IlingstmedelsCassan. LXV. B. 100. LXVI. A. 44* E. 73. — i anledning af skiljaktiga beslut inom RiksStånden, i fråga om de af Utskottet föreslagne Allmänna grunder för upptagandet af ett Lån för Statens räkning i Silfver, motsvarande 2 millioner R:dr Svenskt Specie, efter gamla myntfoten. E. 3p2. — i anledning af RiksStåndens skiljaktiga beslut i några delar af det utaf Utskottet framsläldte förändrade förslag till allmänna grunder för utlåning från RiksgäldsContoret emot inteckning i Jordegendom. LXV. B. 109, 115. A. 218. E. 392. 356 StatsUtskottets Betänkande!!, Memorialer och ProtocoIlsUtdrag med ytterligare fortsättning af Förslaget till Reglemente för RiksgäldsContoret. LXV. B. 435. LXYI. A. 53.
Han hade varit den sotsvartaste syndare på jorden berättade han, (nå, det var då sanning!) men nu var han rentvagen och hvit, ja, hvitare än det hvitaste lamm, »och så säker på saligheten som om han hade den i sin byrålåda». Då rann sinnet på mig. »Tänk på Alida Malm och på din hustru!» ropade jag så högt jag förmådde. Det myllrade till på estraden, som när man kastar en sten i en myrstack, och Höken blef krithvit i ansiktet. »Tyst, söta tant!» hviskade Ester ifrigt. »Nehej», sa jag högt, »jag tiger inte. Den mann, för hvilken två kvinnor sörjer sig fördärfvade, bör hålla inne med att han är frälst, och vill någon veta hvem det är som har sagt det, så är det –» »Tack söte Jesus, tack söte Gud», inföll nu kören med dubbel styrka, och så dånade musiken till så att min fattiga röst alldeles öfverröstades, och nu efteråt, är jag glad åt’et, ty det hade nog inte varit så roligt att få passera polisen som störare af sabbatsfrid, fast den frid som rådde där, den kunde jag då ha laggt på min lillfingersnagel, och straffet hade väl blifvit därefter, kan jag tro. Människorna gapade på mig. Emellertid kom vi oantastade ut, och så befallde den snälla Ester kusken att köra så fort som möjligt. Hela påföljande förmiddag satt jag inne och väntade, ifall polisen skulle komma och ta mig, men det gjorde den inte. Gustaf säger, att jag burit mig förfärligt illa åt, och det tror jag nog att jag har gjort – mest därför att jag chikanerade Ester. Men när man har ett humör, så har man, och jag undrar, om inte själfva erkeängeln Gabriel skulle ha blifvit retad att höra en sådan där herre stå och skryta med saligheten som med en medalj för berömliga gärningar, som han fått af Vår Herre i stället för den risbadstu han så ärligt förtjänt? Ester säger, att hon kan förstå den framgång som Frälsningsarmeen har, men det är mer än jag kan göra. – En sådan där – andlig muntrasjonsförening! ! !
Färgstämningen har ingenting af den välluktmättade nordens styrka och sommartunga vemod, där underlaget af svart och brunt går öfver i grönt och gult, den är ett dallrande ljusspel med luft i den lifskraftiga grönskan, med lätta blå ljusflöden slingrande sig in mellan böjliga strån, omgjutande trädstammar, silande sig igenom rika, luftiga kronor, omsvepande hela jorden med gladt, eteriskt, sprakande blått i alla nyanser. Till den lågande solen är hisnande fritt och svindlande högt. Arla, innan daggen torkat in, råder ystert lif på vägar och stigar. Halfvilda »tramps», som sofvit utmed järnvägsskenorna, börja vandra mot kullen, under hojt och skrik galloppera negerpojkar vall på osadlade hästar, knallskott eka öfver markerna och järnbrukets privattåg kommer rusande och rasslande nedifrån staden och stannar vid den stora svarta porten nära strandpilarna. På plattformen stå männen packade, hänga, skrattande små hårda skratt, ut öfver grindarna och svänga skojfriskt med sina mattinor. I de breda slagskuggor, som ännu hvila öfver ängsmarken, skynda flere arbetare till, de komma från förstaden – vägen tar endast tio minuter och löjligt att anlita tåget ... yankeedjäflarna äro minsann lata fän. Breda öfver bröstet, breda öfver käkarna, rödletta och blekögda trampa de lugna sönerna af dimmig nord sumpiga, nötta stigar. De gå tungt och vaggande, sätta starkt öfver stenstängslen, klifva klumpigt öfver stättor och betrakta den blå floden, de yfviga träden, den flammande skybranden österut som vore det någonting alldeles i sin ordning, och som hade de sett allt detta hela sitt lif. En man från bruket möter dem, han är ljus som de men icke klädd i arbetskläder, karlarne se misstänksamt på främlingen, de ha mött hvarandra förr, mannen hälsar och säger »goddag» på svenska, men aldrig ett ord svara de, vända sig om, när de gått förbi, och titta buttert efter honom. Tore Hultman är lika glad för det, han förstår dem så väl, men man har sett andra sidor af Iifvet – fått en fin hustru – tja ...
När Riksg:s-kont:s Fullmägtige hafva en sådan föreskrift till sin efterrättelse, men vid verkställigheten af densamma 24* 372 Don 12 April e. m. omöjligen kunna förutse händelser, hvilka understundom påkalla ett hastigt anlitande af Riksg:s-kont:s tillgångar, så hemställer jag vördsamt, om det väl kan sägas vara eli missbruk af kreditivet å Banken om, vid dylika tillfällen, det kreditiv anlitas på någon kortare tid och till föga betydliga belopp? Jag vågar förklara, att om de stadganden, som nu gälla så väl i Bankens Reglemente som i Riksg:s-kont:s, blifva oförändradt bibehållna, så skola Hrr Banko-Fullmägtige ingalunda få anledning att i ringaste mån beklaga sig öfver några missbruk af Fullmägtige i Riksg:s-kont. vid begagnandet af det kreditiv, som blifvit Riksg:s-kont. anvisadt på Banken. Tvärtom, tillåter jag mig försäkra, det öfrige Fullmägtige skola lika med mig, gerna underkasta Riksg:s-kont:s åtgärder den aldra strängaste granskning af hvilken som helst, emedan det derigenom skall visa sig, att när någon gång ett anlitande af kreditivet eger rum, så sker det af orsaker, som Riksg:s-kont. omöjligen kunnat förekomma. Enär R. St. hafva ålagt Fullmägtige den förut omförmäldla uphandlings-skyldigheten af obligationer, och på andra sidan lemnat Riksg:s-kout. ett kreditiv, så måste väl i dessa båda föreskrifter, jemförda med hvarandra, ligga åskådlig en afsigt af R. St. att underlätta Riksg:s-kont:s operationer, sä alt icke den förra föreskriftens verkställande skulle sälla R. Sl:s Fullmägtige i bekymmer vid inträffande utbetalningar. Alt BankoUtsk., som nu är Bankens Öfver-styrclse, har för afs:gt att sätta Riksg:s-kont:s styrelse i förlägenhet, och att söka inrätta en kontroll på denna styrelse, slutar jag deraf, att BankoUtsk.
Prof. 1847 och 1848. 5 Sami. i Afd. 2 IJäft. \ 2 Betillnings-Vt&kotlets Memorial, N:o 6. landtbruk till följd häraf införts pä en så origtig bana, att nara en fjerdedel af landets import utgjordes af landtmannaprodukter; att staten af samma näring ej erhölle en inkomst, sorn ens någorlunda svarade emot hvad den kunde och borde lemna, just emedan produkten ar skadlig, samt slutligen och förnämligast, att den utöfvat ett menligt inflytande å sedligheten och motverkat de ansträngningar, som blifvit gjorda för ått bland folket sprida bildning och gudsfruktan. Då af den hittills följde lagstiftningen för berörde näring följder af en så bedröflig och för hela samhällets bestånd vådlig art sålunda hade uppkommit, och erfarenheten äfvenledes numera torde hafva ådagalagt, att en pä sunda grunder byggd lagstiftning härför Svårligen kunde erhållas på den väg, som hittills blifvit följd, med mindre än att ett på full sakkännedom och rationella grunder byggd t förslag till författning blefve utarbetadt och för Rikets Ständer framlagdt, att af deni diskuteras och antagas, hade Rikets Ständer i underdånighet anhållit, att Eders Kongl. Majit täcktes, med fästadt afseende så väl å vårt lands förhållanden, som å hvad inom andra länder blifvit i afseende på bränvinstillverkningen och beskattningen tillgjordt, låta af sakkunnige män utarbeta ett förslag till författning, omfattande så väl nödige reglementariska föreskrifter för bränvinstillverkningen, som den grund för beskattningen af densamma, hvilken kunde anses innefatta den säkraste kontroll, och att Eders Kongl. Majit derefter täcktes i ämnet afgifva nådig proposition till Rikets näst sammanträdande Ständer. Bondeståndet vid samma Riksdag har ock under den 30 April ofvannämnde år till Eders Kongl.
Till förekommande af de sålunda anförde olägenheterna, har motionären föreslagit, alt Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t. med underdånig framställning, att, beträffande de först omförmälde, till fots kringvandrande utländska krämarne, Kongl. Maj.-t täcktes förbjuda alla sådane att besöka landet, deröfver kronobetjening och byåldermän skulle anbefallas hålla noga uppsigt; att om sådant, det oaktadt, inträffade, ett verkande vite stadgades för hvar och en som i sitt hus emottoge, hyste eller lemnade nattherberge åt en dylik krämare, hvars medförda gods skulle anses förbrutet och fderaf tillfalla angifvaren; samt att, vidkommande handelsexpeditör, Kongl. Maj:t täcktes i Nåder utfärda sådana stadganden, hvarigenom den otillbörliga Bih. till B. St. Brot. i8S3 & 1854. 8 Sami. 5 Häft. 1 2 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N.-o 3S. handel, som afdesse personer bedrifves, förekommes, derest Kongl. Majit icke skulle finna sig föranlåten att alldeles förbjuda dem besöka landet. Aid besvarandet af denna motion, anser Utskottet sig böra vördsamt upplysa, att Kongl. Maj:t, i anledning al en utaf Handels-Societeten i Norrköping sökt förklaring öfver den handelsrättighet, sorn resande utländsk man här i Riket tillkommer, samt gjord anhållan om inskränkning deri, uti Nådigt Bref till Kommers-Kollegium den 23 Februari 1838, meddelat, att utländsk handlandes rättighet att här i landet få emottaga och i eget namn förtulla samt sedermera under en viss tid få till afsalu hålla produkter från deras fädernesland, grundar sig på stadgandet i 1, 2 och 3 §§. i Handels-Balkens 5 Kap. samt Kongl.
Maj:t gjort underdånig ansökning, att, från och med afskedstagande^ varda hugnad med en mot hans innehafde Häradsfogdelön, efter förvandling, svarande pension; alt likaledes Landt-Räntmästaren i Jönköpings Län, Kongl. Räntmästaren J. C. Ahlgren, uppå derom gjord underdånig ansökning, efter att hafva uppnått en ålder af 77 år, och tjeut i 5g år, den 2g Junii j831 blifvit från berörde Landt-Räntmästare-tjenst entledigad, med rättighet till pension, dock endast lill det belopp, sorn med grunderne i Kongl. Kammar-Collegii Circulaire-bref 181g öfverensstämde, hvarefter Ahlgren, under anförande af otillräckligheten utaf det honom sålunda anslagne belopp, underdånigst anhållit, att såsom pension få tillgodonjuta dess under tjenstetiden innehafde lön, som vid afskedstagande! utgjort 66 R:dr indelt, och 65o R:dr contant; samt att Lands-Kamereraren i Ösler-Göthlaiuls Län, Herr Kammar-Rådet J. O. Hertzman rru uppnått en ålder af nära y3 år, deraf han öfver 5^ år varit i Rikets tjenst; att han således snart nödgades lemna dess nu innehafvande trägna och ansvarsfulla befattning; men att dervid likväl förekomme ett svårt bekymmer för hans egen, hans åldriga hustrus och flera oförsörjda anhörigas nödtorftiga bergning under hans återstående Jefnadsdagar, derest han icke linge tillgodonjuta lika Nåd, som vederfarits Lands-Kamereraren i Westmanlands Län, Ekelund, genom Kongl. Brefvet den 10 Sept. 1823, och Lands-Kamereraren i Wester-Nori lands Län, Selling, genom Kongl. Brefvet den 22 Maji 182g, hvilka kommit i åtnjutande af hela deras å stat innehafde Lands-Kamererare-löner, såsom pensioner för deras öfriga lifstid. Jemlikt Kongl. Brefvet den i3 Mars 1770 och Kongl.
Med anledning af Vällofliga Borgare-Ståndets på bordet hvilande inbjudning, angående nedsättandet af ett »särskildt Utskott, för att upptaga och i hela deras vidd behandla alla frågor angående elementar-läroverken», anser jag mig, på det man må kunna med större frihet behandla detta ärende, böra nu, innan motionstidens slut, framställa det förslag, hvilket, efter min tanke, borde antagas i stället för det beslut, Borgare-Ståndet fattat. Jag ville nemligen tillstyrka inbjudningens antagande på det sätt, att Ridderskapet och Adeln beslutar nedsättandet af ett särskildt Utskott, bestående af 16 ledamöter, 4 från hvarje Riks-Stånd, för att, i stället för Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, upptaga och behandla alla frågor angående högre och lägre skolor och undervisningsverk af alla slag och hvad med deras ordnande eger sammanhang, äfvensom, för att, i stället för nämnde Utskott, sammanträda med Stats-Utskottet eller annat Utskott, då sammanträde för pröfning af anslag för skolor och undervisningsanstalter eller eljest i afseende å läroverken anses böra ega rum. Mina motiver äro i korthet, dels att frågan om elementar-läroverken knappast lärer kunna allsidigt och fullständigt bedömas annat än i sammanhang med frågorna om huru de lägre och de högre läroverken och tillämpnings-skolorna böra ordnas; dels att, å andra sidan, det icke torde finnas lämpligt, att undandraga StatsUtskottet deltagande uti behandlingen af de stora anslag, som otvifvelaktig! komma att vid denna riksdag beviljas. Skulle Ridderskapet och Adeln bifalla mitt vördsamma förslag, anhåller jag om dess kommunicerande med öfriga Riks-Stånden och deras vänliga inbjudning att i beslutet deltaga. Stockholm den 29 November 1862. N. S. v. Koch. Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Af Herr von 14 o eli 7 Mils Smil nely att alla slags böter och förbrutet gods skola Kronan tillfalla. Kongl. Maj:t har framlagt »förslag till Straff-lag», hvars 2 Kap. 8 § innehåller, att »böter skola i penningar ådömas och Kronan tillfalla».
Christinehamns stad förbunde sig att tillhandahålla nödigt skolhus jemte boställe eller hushyra för skolans rektor, äfvensom att en serskild af uti staden och orten boende personer sammansatt skol-direktion blefve bildad, för att, med biträde af eforal-styrelsen, uppgöra underdånigt förslag till skolans organisation och styrelse; c) af Herr E. Wahlund, hvilken, för inrättande i Christinehamn af en skola med 4 lärare, begärt enahanda stats-anslag, 1,500 r.dr, som i Prosten Schröclers motion blifvit ifrågastäldt; d) af Anders Andersson från Wermlands län, om stats-anslag, för organiserande af en med minst fyra lärare försedd skola i Christinehamn; Stats-Utskoltets Utlät ande, N:o 124. 13 e) af Herr F. Sandler, som anfört, att, då det annu vore osäkert, huru snart och på hvad sätt Kongl. Maj:t hade för afsigt att verkställa den af Rikets Ständer vid sistlidne riksdag med värma omfattade och förordade reform af undervisnings-väsendet, motionären funnit sig böra serskildt hemställa, alt Borås stads skola, hvilken, såsom försedd med allenast två lärare, icke kunde emottaga mera än hälften af det antal lärjungar, hvilka till intagning i skolan sig anmält, måtte skyndsamligen erhålla en sådan af behofvet högeligen påkallad utvidgning, att densamma blefve försedd med 4 lärare, oberäknad! gymnastikoch sånglärare, i öfverensstämmelse med hvad det utaf Herr Statsrådet Silfverstolpe afgifna och uti ett vid Kongl. Maj.ts nådiga proposition om statsverkets tillstånd och behof bifogadt statsråds-protokoll öfver ecklesiastik-ärenden intagna förslag innehölle, och att följaktligen för nämnde skola måtte anvisas ett årligt statsanslag af 3,316 r:dr 32 sk., hvarifrån dock komme att afdragas den kronotionde, som af nuvarande lärare innehafves.
St. vilja, att Styrelsens rådgifvande personal skall vara ansvarsskyldig , der måste också R. St. på sin sida taga sig lill vara att besluta något, som strider emot dessa lagar; man kan eljest från afvikelse!' på R. Sirs sida leda sig lill rätt att medgifva afvikelse från lagarna å Piegeringens sida, hvilket jag förmodar icke kan förenas med anseendet för Svenska folkets representanters beslutande-rätt. — Den värde ledamoten har förklarat, alt StatsUslk. handlat rätt, då det tillstyrkt R. St:s"ifrågavar. beslut. Della är just stridsfrågan emellan honom och mig. Jag anser, att StatsUlsk. handlar rätt uti detta fall likasom uti alla öfriga, om StatsUtsk. tillstyrker R. St. att medgifva, att från de allmänna grunder, sorn äro fastställda för förvaltningen af Kronans egendomar, det undantag må göras, alt K, ål. må pröfva ansökningen i dessa speciella fall, och, der skäligt finnes, vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda. I sådant fall hafva R. St. iakttagit den form, som grundlagarne föreskrifva, och då lärer den värde ledamoten icke neka, alt afsigten med handlingarnes öfverlemnande blifvit vunnen, samt att K. M. icke kunnat handla annorlunda, icke kunnat föreslå R. St. någon ändring i grunderna, emedan K. M. icke har någon röst i denna lagstiftningsfråga. — Samme värde ledamot har jemväl förklarat, att en återremiss icke skulle leda till något, utan att han i StatsUtsk. skulle vidblifva den opinion, som han redan i ämnet äger. Jag vill fästa hans uppmärksamhet derpå, att om också StatsUtsk. vidblifver sitt afgifna utlåt., skulle R. St. likväl genom en återremiss komma i tillfälle att, när utlåt, för andra gången hos R. St. föredrages, förändra detsamma till hvad det enligt lagens bokstaf bör vara, och att, i stället för att besluta i ämnet, öfverlemna till K. M. en skrifvelse, deruti R.
Till förekommande af den skada, som orsakas af svinkreatur, hvilka utsläppas oringade sedan kjäle gått ur jorden, meddelades af 1734 års lagstiftare uti 4 § af Byggninga-Balkens 11 kap. ett stadgande af följande innehåll: »Då kjäle ur jorden är, skola swin ringade wara, at de ej måge rola up gräsmarken, och ware Brologde skyldig, at hafva noga akt derå. Tage ock up, eller märke alla de swin, som han oringade Enner, och löse ägaren dem igen af honom, med twå mark för hwartdera. Wil ej ägaren dem lösa; stemme Brofogde honom för Rätta, och betale då ägaren lill Brofogden dubbelt för hwart swin. Försummar Brofogde detta; bote en daler, och tage den, som wil och gitter, de oringade swinen, helst han, som dem å sina ägor finner, och skada lider, och njute samma rätt, som Brofogde.» Så vidt afsigten med detta stadgande varit ali förekomma skada genom oringade svinkreatur, serdeles å allmänna vägarne, synes det emedlertid ingalunda nu mera vara tillfyllestgörande. Redan genom Kongl. Resolutionen på allmogens besvär af den 9 December 1766 blef Brofogdebefattningen afskaffad; och dermed förföll äfven all verkan af stadgandet. Detsamma var nemligen hufvudsakligen grundadt på tillvaron af en person, som städse af pligt och enskild fördel sporradestill verksamhet öfver lagens efterlefnad. Väl har vägloltsegare fördel deraf i så måtto, att han i första rummet måste vidkännas den skada, som svinkreatur å hans väglott förorsakar; men om man besinnar, alt de väghållningsskyldige ofta hafva sina hemvist långt afiägsne från de väglotter, hvilkas underhåll dem åligger, inses lätt att de ej kunna utöfva någon serdeles verksamhet, destoheldre som det för öfverträdelse af lagen i detta fall stadgade ansvar är så obetydligt, att det ej innefattar något afhållande, hvadan dylika öfverträdelser ständigt förekomma.
Betänkande om förhöjningen i det underhåll, som lemnäs tågande trupper, m. m.; StatsUtskottets Belänkanden: i) om lösen till skatte af tvänne i och vid Gefle varande KronoLaxfisken; 2) om understöd för Sillfisket i Bohuslänska Skärgården; 3) om verkstäld undersökning rörande Kronans förpantade Hemman och Lägenheter; 4) ora er“ sättning till Uddevalla Stad för Tertial och Sextal af Accis och Bakugnspenningar; 5) om utdelning af Ridderskapets och Adelns Protocoll vid i8i5 samt 1817 och 1818 årens Riksdagar; 6) om upplysningars infordrande, hvilka och huru många byggnader Kronan äger, m. m.; 7} i anledning af Riksens Ständers till deltagande i ÖfverRevision af KrigsRäkenskaperne utsedde Deputerades Berättelse; LagUtskottets Betänkanden: 1) dels om antagande af LagComiteens förslag till RättegångsBalk, dels om offentlighet vid Domstolar och PoliceKamrar i Städerne; 2) om förslag till en förbättrad Rättegångsordning; 3) om dels ändring, dels förklaring af 12 Cap. 2 §. RättegångsBalken; Allmänna 343 Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkande, om nödvändigheten af krönte kohlskrindor och angående Kolilmätare. P. 5^5. — om StatsUtskottets memorial angående beräkningen af StatsVerkets inkomster intill nästa Riksdag. P. 578. — om Statsoch BancoUtskottens Betänkande rörande ytterligare allmänna anstalter för sedelväxling i Landsorterne.
Denna sanning &amp; r s&amp; påtaglig, att vi äfven med risk att synas tala i axiom icke tveka att betona hurusom en kvinna, lämplig att inv&amp;ljas i skolrad måste hafva en egenskap, som icke finnes hos mannen. Holz s7call vara 7cvinZig: Hon skall (för att halla oss blott till ett par punkter) icke se saker och .förhållanden så i stort, att hon förlorar blicken för det lilla. Hon skall inom skolrådet kunna blifva den, med hvilken lärarinnan lättast och förtroligast meddelar sig och hon skall i barnens hem kunna verka s&amp; som ingen man. Vi skulle s&amp;lunda icke önska att se i skolråden invalda kvinnor, som i strafvan efter falsk likställighet bemöda sig att till tankar och &amp; sigter liksom i hela sitt uppträdande blifva s&amp; manhaftiga som möjligt. Då skolråden hittills verkat med endast manliga krafter, har deras inflytande helt naturligt varit ensidigt manligt *). E n skdan institution borde väl dock till sin sammansättning och verksamhet vara s % helt mans7clig som möjligt. I detta syfte bör den med så mycken glädje hälsade reformen verk&amp; och skall det ock, när man och. kvinnor med b a r sina egendomliga ghfvor samverka inom skolraden till fromma for folkets barn. *) Vi erinra t. ex. huru villigt gossarnes slöjdundervisning tillgodosetts i folkskolorna p&amp; landet, hvaremot det hört till undantagen att flickorna fatt lika sy; ja, man har i riksdagens andra kammare fitt bevittna hurusom landtmannens majoritet, som torde riikna inom sig mången skolradsledamot, högljudt och envist protesterat mot att folkskolan skulle upptags kvinlig hemslöjd bland sina Iaroiirnnen. Svenska tjanstflickors utvandring till Danmark. (Forts. och slut.) Det kan icke nekas att den lön de svenska tjiinstflickorna erhAlla i Danmark a r vida större an den de kunna vinna i hemlandet, och att i följd deraf mAnga af de utvandrande till Sverige hemföra ej obetydliga summor.
Och enär derifrån afdrages, hwav Stats.-Werket ifrån och med detta ar af Landt-Räntorne och de deribland upptagne Inkomster, bör hafwa alt förwanta, stigande, enligt hwad i början af delta Betänkande anföreS och i Prsiectet till Riks,Staten anmärkes, till 1,500,468:41,9. Sa återstå R-d. 2,792,249:21,7. alt bestridas ukas Inkomsten, sa wäl af de under Titul: B.wlllning, Stats-Werkct enstildt tillägnade TullPostCharte-Sigiilateoch Bränwinsbrännings-medel, som genom tillstött af Allmänna Bewillningen. Och om bemälte Stats-Werket tillhörige Bewillningsmedel komma att utgöra r,4Z7,Z49 Riksd. 14 tz. 5 rst, eller aldeles lika belopp, hwartill de i >8io arv Star paräknas; sa ökas tilläggningen af Allmänna Bewillningen ifrån 569,126 R.tSdaler l» ss. 7 r:st. efter tölo arStat till Den 9 Julik. 126; till 1,354,9-20 Riksd. 7 ss. 2 rist-, eller utöfwer 1810 mrs Statsbrist med 785,775 Riksd. 42 ss. 7 nst., hwilken summa ar den, hwarmed Stats-Werkets Utgifter, i förhållande till förbättringen i dess Inkomster, tvid denna Riksdag blifwit ökade, och hwaraf omkring Tre fjerdedelar äro följden af widtagne Beflut och Författningar tvid 1509 och iZro ars Riksdag. 4:0. Ibland Stats,Werkets nu bestrefne