Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I detta afseende står, såsom jag tror i främsta rummet skol-iokalerne. Jag känner åtminstone icke någon Svensk läkare, som icke i sin mån sökt vinnlägga sig om dessa angelägenheter, och det har lyckats dem att vinna gehör. Det vore ganska lätt, att, om icke Ståndet tröttnade vid en föreläsning, genom några enkla ord bestämdt visa nödvändigheten af en förbättring utaf de Hygieniska förhållanderne i skol-lokalerne. Ingen läkare finnes, som icke har den erfarenhet, att om han än icke skött en gammal kamrat, har han åtminstone sett honom framsläpa sitt lif, behäftadt med kroppsliga lidanden. Han har sett honom med framskjutande skuldror, hvilket antyder en mer eller mindre framskriden lungsot, som hos äldre personer man lätteligen inser hafva blifvit grundlagd i dessa skol-lokaler. Jag skulle ganska lätt kunna bevisa, att de fleste kroppsliga lyten hafva sin orsak i den tvingade ställning barn intaga på en bänk utan ryggstöd, i synnerhet om detta barn i öfrigt lefver i mindre fördelaktiga Hygieniska förhållanden. Jag är öfvertygad, att jag uttalar liela Svenska läkarekorpsens tänkesätt, då jag till Hr Bildt och Utsk. frambär läkarnes tacksamhet för det att Utsk. riktat tanken på detta ämne, som skall allt mera och mera vinna upmärksamhet och visa lyckliga resultater på det kommande slägtet. Dessa sjukliga förhållanden hos barnet motverkas icke genom den slags gymnastik, som Hr Printzensköld synes företrädesvis älska, nemi. att slå sönder stolar. Jag önskar äfven införandet i skolan af gymnastik, och har icke heller något emot slagsmål ynglingarne emellan, såvida det inskränkes inom vissa gränsor. Någon gång kunna de göra ynglingen hurtig för ögonblicket men säkert är, att verkan deraf är menlig i moraliskt af:de. Allt som omgifver barnet må vara trefligt, men måste vara snyggt, och tvinga det att sjelf tänka derpå. Jag yrkar bifall till Hr Bildts förslag. Hr Hjerta, Lars: Tvungen af andra angelägenheter att frånvara, då frågan om Elementar-läroverken förevar på detta rum, anhåller jag nu att få yttra några ord.
Då nu penningarne fattades i Egypti land och Canaan, kommo alle Egyptier till Joseph, och sade: Skaffa oss bröd; hvi låter du oss dö för dig, derföre att vi hafve inga penningar? Joseph sade: Skaffer hit edar boskap, så vill jag gifva eder för boskapen, medan I ären utan penningar. Då hade de deras boskap till Joseph, och han gaf dem bröd för deras hästar, får, fä och åsnar: Så födde han dem det året med bröd för all deras boskap. Då året var omlidet, kommo de till honom på andra året, och sade till honom: Vi vilje icke döljat för vår herra, att icke allena penningarne, utan ock all vår boskap är borto när vår herra, och är intet mer qvart för vår herra, utan allena vår kropp och åker. Hvi låter du både oss och vår åker dö? Tag oss till dig, och vårt land, för bröd, att vi och vårt land måge vara Pharaos egne; gif oss säd, att vi må lefva och icke åkren icke förlägges. Så tog Joseph hela Egypti land in till Pharao; ty de Egyptier sålde hvar sin åker; ty den hårde tiden var allt för stark öfver dem. Och vardt så landet Pharaos eget, Med folket, som i hans städer ut och ingick, ifrå den ena ändan i Egypten intill den andra. Undantagen Presternas åker, den tog han icke in; ty det var förskickadt af Pharao till Presterna, att de äta skulle det dem benämndt var, det han dem gaf; derföre behöfde de icke sälja sina åkrar. Då sade Joseph till folket: Si, jag hafver i dag intagit eder och edar åker till Pharao: Si, der hafven I säd, och sår åkren. Och af växtenom skolen I gifva Pharao den femte delen; fyra delar skola vara edre till att så åkren med till edor spisning, och till edor hus och barn. De sade: Allenast låt oss lefva, och finna nåd för dig vårom herra, vi vilje gerna vara Pharaos egne.
Om det bör ske på poesi eller prosa, kort och godt eller något grundligare, men därför inte sämre, må hvar och en afgöra med sig själf. Alla insändare till denna lilla täfling ha endast att påteckna kuvertet med orden » Till skottdagstäfling en » och så adressera det till Iduns Redaktion, Stockholm. Emellertid förbehålla vi oss rätt att efter behag använda äfven icke prisbelönade bidrag. Stockholm den 10 Jan., skottåret 1896. Red. af / dun. Blommor. i et finnes väl knappt någonting vackrare än blommor, än dessa skogens och ängens blyga barn, som växa i konstlös oskuld, än de prydliga trädgårdsväxterna, som planteras, vattnas och vårdas af människohänder. De äro väl högst få, som äro alldeles likgiltiga för blommornas skönhet, om ock kampen för tillvaron, tankeoch kroppsarbetet till den grad upptaga särskildt nutidsmannen, att föga tid och intresse komma naturen och hennes skatter till del. Blomvän är ändå hvarje människa mer eller mindre och på mångahanda sätt. En älskar blott vilda blommor, en annan ansar sina krukväxter, en tredje vurmar för rosor, barnet bryter alla blommor, och vetenskapsmannen plockar sönder dem. I våra dagar hafva blommorna blifvit en lyxoch modeartikel för de förmögnare. Uttrycket skall synas .mången djärft, — men jag påstår, att just nu frodas ett blommissbruk. Blommor sändas i tid och otid till födelse-, bröllopsoch andra högtidsdagar, och däremot vore j u intet att säga, om dessa sändningar vore blotta vänskapsmätare i stället för att, som nu ofta är fallet, vara en tom artighetsgärd, en ren penningfråga. » Jag blir tvungen offra en lapp på en bukett till fröken R:s lysning; jag har j u varit hos hennes pappa på middag, » suckar den hungrige notarien. » Det är så godt, att du går in och beställer en korg rosor till herrskapet T:s silfverbröllop, så äro vi lättast ifrån ' et, » säger grosshandlaren till sin fru; » vi få väl ge en tjugufem kronor, så att den tar sig något ut. » Hvarken notarien, grosshandlaren eller hans fru göra sig besvär att ens se på sina gåfvor, innan de sändas till festföremålen.
Majit den 6 Februari 1850 gjorda underdåniga framställning. Ehuru mjölken begagnas till daglig föda för allmogen, öfverstiga ladugårdsprodukterna vida ortens behof. Under den tid berättelsen omfattar bar ingen anmärkningsvärd förändring med kreatursracerne skett eller boskapssjukdomar härjat. Stallfodring brukas icke. Betesmarkerna äro väl olika, å en del trakter goda och ymniga, A andra ställen inskränkta och svaga, men i allmänhet motsvarande behofvet. Under den tid berättelsen omfattar har kreaturssjukdom icke yppats. Renskötseln, utgörande Lapparnes hufvudsakliga näringsfång, är väl i aftagande efter odlingens framgång, men lemnar dem dock öfverskott till försäljning af renkött och hudar. Mångå Lappar hafva äfven öfvergått till idkande af jordbruk inom fjelltrakterna, der de tillika sköta sina renkreatur. Skogar. Beskaffenheten och tillgången deraf är ganska skiljaktig, ty på många ställen i de närmare hafskuslen belägna trakterna befinnas skogarne så medtagne, att invånarne sakna erforderligt bränsle och gärdsel till ägornes omhägnande samt byggnadsvirke till boningsrum ach andra nödiga hus, hvilket från längre håll måste anskaffas och forslas.
Memorial, i anledning af erhållen återremiss på StåtsUtskottets Utlåtande *N:o 340. (I. A.) Ifrån Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess under N:o 34o afgifne Berättelse, angående verkställd revision af Stuteri-ÖfverStyrelsens Räkenskaper för år i83i. Men som, enligt från Riks-Slånden ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Berättelse blifvit bifallen af Ridderskapet och Adeln den 24, samt af Preste-Slåndet den 26 nästlidne November, och Bonde-Ståndet, under förstnämnde dag, låtit bero vid Utskottets yttrande; så anser Utskottet, till följd af 78 §, Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 20 Ankom till Exp.-Utsk. d. 24 Dcc. Memorial, i anledning af erhållen återremiss pä Statsutskottets Utlåtande N:o 344. O* A.) Ifrån Borgare-Ståndet har Utskottet erhållit återremiss å dess Berättelse N:o 344 > angående verkställd granskning af Förvaltningens af SjöÄrendena, Kongl. Majrts Flottas med flere Departements Räkenskaper för år i83i. Men som, enligt till Utskottet ankomne Protocolls-Utdrag, berörde Berättelse blifvit bifallen af Bonde-Slåndet den j , och af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet den 4 i denna månad ; så anser Utskottet, till följd af 75 §. Riksdags-Ordningen, denna fråga vara afgjord, och kan således dermed icke taga någon vidare befattning. Stockholm den 23 December 1834* Stats-Utslottets Utlåtande JY:o 388. 5 Ankom till Exp.-Utsk. d. 24 Bec.
Under år 1849 för 125 kreatur 3,473 R:dr 5 sk. Brko. » » 1850 » 189 » 4,122 » — » » » » 1851 » 142 » 3,687 » 16 » » hvartill böra läggas de inom fyra socknar af Länet år 1848 nedslagne 64 » för hvilka, jemlikt Eders Kongl. Majrts nådiga bref den 3 Februari 1852, utbetalts under år 1852 1,598 » 32 » » Så att summan utgör 12,881 R:dr 15 sk. Brko. 13 Att i penningar uppskatta alla de förluster, boskapssjukdomen förorsakat landtrnannen, är icke möjligt, emedan den menligt inverkat på alla dess grenar; men med alla sina obehag bar den likväl skaffat en erfarenhet, värd att behjerta, den nemligen att för undgående af större förlust man genast, vid hvarje lörsta uppträdande af smittan i någon ladugård, bör i grund förstöra densamma, helst genom hela besättningens nedslående, dertill Staten lyckligen beredt tillfälle medelst beviljande af ersättning utaf statsmedel, och hvarförutan sjukdomen troligen ännu inom Länet fortfarit till våda för hela riket. Ehuruväl en del af hvad som rörer nämnde sjukdom infaller inom en sednare period, har jag dock ansett mig böra här sammanföra alltsammans, på det en klar öfversigt må vinnas om sjukdomens uppkomst, fortgång och afstadnande, samt de kostnader, densamma förorsakat. Enligt Kronofogdarnes uppgifter underhöllos å Länets landsbygd:
Herr Laron och Landtmarstalken anmälte at Hans Maj.t Konungen äskat af Rikse»s Stander et Hemligt Utskott, med derjemte - 612 Den 6 Junit. te yttrad önskan, at det mätte komma at bestä af et någorlunda inskränkt antal Ledamöter; äfwenwäl crindrade Herr Landttnarskalken om tilsättandet af de nya Utskott, Regeringsformen föreskrifwer, nemligen: Lag-Utskottet, samt Beswärsoch OsconomiL-Utskottet. Grefwe körner, Lzrl 6LdrieI, föreflog at Stats-Utskottet, i anseende dertil at det, genom den nya Regeringsformen, äfwen sätt pä sin del granskningen af Riksgäls-contoUetg förwaltning, mätte med nägra Ledamöter tilökas. Efter någon korrt öfwerläggning beflöt Högloft. Ridderffapet och Adeln at för sin del utwälja til Hemliga Utskottet 6 Ledamöter Lil Lag-Utskottet 12 til Beswärs - och OeconamieUtffottet 13 samt tilöka Stats-Utskottet med iL Ledamöter: alla defta Ledamöters antal räknade lika af hwarje e iLLs; och ffulle detta beflut genom Utdrag af krotocollet de andra resyective Standen wänligen communicera8. Grefwe De la 6aräis, sorn begärt ordet, yttrade sig: At han Hade sig bekant, det Den 7 Iunii. 61Z det en Författning förestrefwe, at den som blefwe uphöjd i Adeligt, Friherrligt eller Grefweligt Stand, ej singe åtnjuta nägra Adeliga, Friherrliga eller Grefweliga rättigheter, icke ens sjelfwa titeln, innan han Diplomat utbekommit, fullgjort alla. nödige prestkulla och sig til >nuociucnon pä Riddarehuset anmält. Orsaken til denna Författning lärer förmodligen til största delen warit, at Riddarhus-cassau dymedelst skulle någorlunda försäkras om den inkomst henne wid sädana uphöjelser bör Lilfalla.
Yid närmare betraktande har likväl den förstnämnda »befunnits mindre tjenlig, dels emedan bangården måste anläggas på mark med lös botten, dels eme»dan varutransporten emellan densamma och stadens upplagsplatser vid Mälaren och Saltsjön måste »ske på längre väg, antingen med grundgående pråmar eller på axel, enär särskilda jernbanor för detta »ändamål svårligen skulle kunna anläggas genom Norrmalm och sjelfva staden. Utgångspunkten vid »Nybrohamnen synes deremot äga alla fördelar. Bangården kan i dess närhet å fastare grund anläg »gas på den nu för tegeltillverkning begagnade tomten emellan Sperlingens backe -och Humlegårds »gatan, samt banan derifrån ledas till. Nybrohamnen och sålunda komma i direkt beröring med den »större skeppsfarten. Allt efter trafikens stigande behof kan dessutom kajen derstädes jemte jernbanan »utsträckas längs stranden af Ladugårdslandsviken ända fram till 2:dra Gardets kaserntomt, hvarigenom »beqväm och rymlig plats kan beredas för den lifligaste trafik, emedan de största fartyg kunna lägga »till vid denna kaj längs jernbanan och platsen närmast innanför densamma bebyggas med magasiner.» Otvifvelaktigt växer med en stigande affärsrörelse äfven det redan nu erkända behofvet af utvidgade hamnplatser, samt, i förening dermed, af nya platser för nödiga varumagasiner, och dessa handelns oafvisliga behof fordra äfven, att den beslutade och redan påbörjade kajbyggnaden utåt Ladugårdslandsviken fullbordas. Af de på Östersjön trafikerande ångfartygen har ett icke obetydligt utrymme blifvit inkräktadt vid Skeppsbrokajen till men för den öfriga sjötrafiken, och med kännedom om de inskränkta utvägar, som i öfrigt finnas för hamnplatsernas utvidgande, faller det klart i ögonen, att Ladugårdslandsvikens strand blifver såsom hamnoch magasinplats af en allt mera påfallande vigt, äfven för den större skeppsfarten, hvadan ock i samma mån ökas vigten deraf, att denna hamn sättes i förbindelse med en inåt landet sig sträckande jernbana.
Om på detta sätt en fond för ifrågavarande ändamål bildas inom hvarje serskildt stift, ställes under förvaltning af en utaf Folkskole-lärarne stiftsvis utsedd direktion, under stiftstyrelsens öfverinseende och kontroll, reglementen upprättas, byggda på vissa allmänna grunder, samt af E. K. M:t fastställas, ränteinkomsterne och förenämnde årliga bidrag sammanläggas under de flera år som förflyta innan en allmännare pensionering lärer ifrågakomma, föreställa sig Rikets Ständer att medel till Folkskole-lärares framtida pensionerande skola kunna anskaffas utan statsverkets vidare betungande och statsmakternas inblandning uti denna koinmunal-angelägenhet. Oaktadt några åtgärder i den syftning Rikets Ständer här ofvan antydt, ännu icke blifvit vidtagne, och således ovisst är om och i hvad mån Folkskole-lärarne och församlingarne kunna vara villige att till ifrågavarande pensionsanstalter bidraga, hafva Rikets Ständer likväl funnit skäligt medgifva, att af de besparingar, som vid innevarande års slut uppkomma å de vid föregående riksdagar anvisade medel till folkundervisningens befrämjande, en summa af Åttatio Tusen R:dr må afsättas och i Riksgälds-kon - 720 ExpeditionsUtsko llnls Förslag till and. Skrifvelse, N.-o 221. toret tills vidare blifva innestående; samt att, derest inom nästa riksdag, sädane åtgärder, i följd hvaraf en fond, genom Folkskole-iärarnes och församlingarnes bidrag, bildas inom hvarje serskildt stift till de förres pensionering, ställes under förvaltning af en utaf Folkskole-lärarne stiftvis utsedd direktion, under stiftsstyrelsens öfverinseende och kontroll, reglementen, byggda på vissa allmänna grunder upprättas, samt af E. K. M:t fastställas, varda i ett eller flere stift vidtagne, E. K. M:t då må ega att, med beräknande af summans billiga fördelning mellan rikets alla stift, af sagde belopp tilldela ett proportionerlig! bidrag flir en gång lill grundfond åt hvarje sålunda tillkommen pensions-anstalt. Hvilket beslut Rikets Ständer få bos E. K. M:t i underdånighet anmäla.
Maj 1835, intagen den föreskrift, att ”alla reversal, ehvad de utgifvas för nya lån eller omsättning af redan erhåll - ne, skola ovilkorligen, så vidt icke låntagare eller cautionisterne äro af Direclionen kände, vara forsed de med oflicie'a intyg om deras vederhäftighet af antingen Lans-Styrelsen, eller Domhafvanden i orten, eller Magistraten i den stad, der de äro boende”; men under en längre tidsföljd inträffat, att, för de inom städernas Junsdiclioner bosatte personer, dylika betyg stundom blifvit utfärdade af städernes Borgmästare, ä Embetes vägnar, i stället för af vederbörande Magistrat, tills slutligen de förstnämnde eller Borgmästares Embelsbetyg, dem Direclionen, emot ordalydelsen i nämnde §, icke kunnat tillerkänna någon officiel egenskap, blifvit de nästan enda gångbara; så och för att, med iagtlagandet af Reglementets bestämda föreskiift, i möjligaste måtto förena lånsökandes lättnad och fördel, hade Directionen underrättat samtlige inom Line-ConLorets district varande Borgmästare och Justitiarie]’, det icke andra vederhäftighets-betyg för de under städernas Domvärjo hörande personer voro i officiel väg gällande, än de af Lans-Styrelsen utfärdade eller å Magistratens vägnar undertecknade; hvilken åtgärd haft till påföljd, att alla städernes Embetsmyndigheter meddelat vederhäftighets-betyg antingen af Magistraten eller Borgmästaren, å Magistratens vägnar, med undantag af Borgmästaren i en Directiouens Låne-district tillhörande stad, hvilken bestämdt vägrat att Directiouens anmodan efterkomma. Direclionen, hvars uppmärksamhet blifvit fästad vid det förhållande, som uppkommit derigenom, alt de af bemälde Borgmästare i annan form bestyrkte låne-handlingar, i saknad af giltigt vederhäftighets-betyg, antingen blifvit afslagne eller måst ytterligare förses med ett dylikt utaf Konungens Befallningshafvande i Länet, har af sådan anledning, och då första Dth. till R.
— .Tåg medger alf med närvarande låga priser på alla Landtmanna produCter, torde, få eller ingen kunna räkna 5 procent behållen inkomst för sine i fastighet lagde Capitaler, i synnerhet om de köpt den under de tider, då fastigheter betaltes dyrt. Men d-å Egendomens afkastning i effecter, beräknade efter årets markfegångspris, och icke inköpspriset är föreslaget såsom grund för Taxerirlgsvardet, följer deraf, att egendomens värde i penningar blir högre eller lägre,i samma förhållande sorn producternas värde stiger eller faller. Om man för öfrigt anser 5 procent för högt att beräkna, såsom behållen inkomst af fastighet, kan den bestämmas till mindre, hvilket ej förändrar principen, hvarom nu egenteligea är fråga. Att all fastighet skall värderas, medgifver jag och det synes mig ej vara någon nyhet, då sådant måst ske efter alla hittills följde Bevillnings grunder, men ej kan jag medge, att deraf föijer, att Bevillningen komme att utgå af synbar förmögenhet på sätt hitintills skett, då från afkomsten får afdragas alla omkostnader och, i händelse af missväxt eller olyckshändelser, afseende derå skall göras, hvarefter den återståen-' de behållningen blir grund för värdet, hvarifrån ytterligare får afdragas skuld. Jag kan ej hnna annat, än att genom fett sådant förfarande hvar och en kommer att af synbar förmögenhet betala go B<v'Hnings-UlsItoftets JJetänidnden. blott för jemnt si mycket lian deraf rår örn. Då min. deremot betalar för allt hvad’man synas <ga, om .än .^adelar tillhöra Creditofer, 3:0 Ar anmärkt, att industrien taxeras härdare ef er desse grunder, och att i samma ögonblick man arbetat sig till en större inkomst s i rrt ste man. skatta för denna tillökning, hvurU genom idogheten qvtifves i dess första uppkomst, och en fördubblad inkomst föranleder* till tre ä fyradubbeh högre, ntskyllder, hvilket ej kati anses.
Yid användandet af den Taxa, som Kongl. Maj:t den 20 Martii 1S16 i Nåder utfärdat, angående Tull-afgifter för med Svenska, Fartyg inkommande Ostindiska varor, iakttages, att för alla varor, som från Ostindien på sådant sätt införas, erlägges i enlighet med nämnde Författning, § mindre i Tull än hvad för dylike varor från andre orter betalas; och kommer för öfrigt att för sådane Varor tillämpas hvad förut stadgat är, så väl angående varors värdering, som Tullens erläggande i Svenska Banco-Sedlar. §. 27. Hvad Tullen å vissa från Brasilien med Svenska Fartyg directe inkommande varor i68 Bevi lini ngs-Ut skottets angår, åberopas Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning i detta afseende af d. 16 Febr. 1820. §. 28. Angående Handeln med Finland, åberopas till efterlefnad de nu gällande eller framdeles vidtagande Kongl. Författningar, och med Ryssland afslutne Tractater. §• 29- Då på flera ställen i Tull-Tariffen, vid benämningen Redskap, hänvisning blifvit gifven till ordet Modeller, förstås sådan Redskap , hvilken förut i Riket icke finnes , utan efter föregången anmälan hos Handels-Styrelsen, Kongl. Landtbruks-Akademien eller Provincens Hushålls-Sällskap blifvit införskrifven, för att tjena till eftersyn vid dylik Redskaps förfärdigande. Ankom d. 37 Nov. iSa3. Riksens HöglofL Ständers Bevillningsoch Lag-Utskotts Betänkande , angående vissa ändringar och tillägg uti Kongl. Förordningen d. 20 Decemb. 1815, i hvad som rörer Bränn - vins - Betänkanden. 169 vins-Pannors mätning och stämpling, samt ansvar för origtighet dervid.
Klen och fattig qvinna. V i l l någon af Iduns alltid i j e l p - läsarinnor sk eka mig ett vackert virkprof på en spets, passande till daglinnen, j a * ytterst tacksam. Lotta. H ar lår m a n köpa halm, som är beredd för halmarbften? — ia. Skul ' e nåjion af Iduns välvilliga läsarinnor välja vara god och gifva mig ett godt räd, huru man på billigaste och trefligaste sä t hkulle kuni tillverka ett Antepcndium, passande för en landskyrka, stannade i stor tacksamhet — ia. H v a r skall man kunna få köpa klädeslister och rester af tyg, passande till trasmattor. — ia. I n:r 39 af Iduns andra årgång står i svar n; r 119, att 3 skalp, yllelappar jemte 2 skalp ull kunna skickas tili Sahlst-römska fabriken i Jönköping, då 20 alnar tyg en ålles. — Frågas härmed, om arbetslön ej skall betalas, och hur beskaffadt tyg erhålles. Fru från Östergötland. K:r 2 8 0 E n af Iduns läsarinnor beder, att någon ville vara af den godheten upplysa, hvar man i Stocaholm får köpa säkra mönster till sjömanskläder åt gossar. Prisuppgifter sändas på begäian. Kjöhenhavn 1888 A l l m. T e l e f o n 37 36. ROLAND MARTIN Tandläkare Vasagatan 10, Stockholm, snedt emot Centralstationen. Pris å billiga H a n d s k a r, för hvilkas hållbarhet ansvaras: 4 knappar, breda silkessömmar kr. 1 50 En ej stockholmsbo. Frågas, om någon al I d u n s läsarinnor skulle vilja lemna mig mönster till en stickad eller virkad s. k. Tuaväst. De, som köpas i hodarne, tycker jag ej äro så trefliga * Likaledes mönster eller Idft till några trtfliga s£ölsöfverflrag.
Hvem som ingår i lifvet utan offret af vördnad, skall genomgå det, utan att ha förtjenat aktning. Salvandy. Theologen. Den himmelska Högskolan består i följande stycken: 1. Att bedja. 2. Att verka. 3. Att försaka. 4. Att stilla samla sina tankar och begär inåt. 5. Att bära korsset. – Den som betjenar sig af dessa fem medel, han blir ofelbart en rätt Theolog, och allt mer skicklig till upplysning från Gud. Terstegen. Praktisk Religion. ”För hvarje stånd måste det vara Religion, som är dess högsta kallelse”. (Jedem Stande muss das als Religion gelten was sein höchster Beruf ist.) Den som sagt detta, heter v. Rumohr. Det står att läsa i Bettinas (Fru v. Arnims) bekanta bok: Briefwechsel mit einem Kinde, och är den enda nycktra tanke, som jag kan erinra mig, efter det spirituella, snart förflygande Champagne-rus, hvarmed intrycket af denna Brefvexling kan förliknas. Tanken är ren som guld, och kan genom ingen operation förflygtigas. Coleridge, Wordsworth. Se här ett par verser, som jag tecknat mig till minnes af den ena och den andra – svagt öfversatta. – O Youth for years so many and sweet ’Tis known, that you and J were one. I’ll think it but a fond conceit. It cannot be that thou art gone! Life is but thought. So think J will That Youth and J are house-mates still. O Ungdom! i så många och ljufva år Du och jag, det är sagdt, voro ett. Är det ditt alfvar, du från mig går? Är det din afskedsblick jag sett? Lif är blott tanka, så tänka jag vill, Att ungdom och jag än hvarann höra till. Woe to the purblind crew, who fill The heart with each days care, Nor gain, from past and future, skill To bear and to forbear. Ve dig blinda hop, hvars hjerta Blott för dagen glädjas kan och klaga, Och ej lär af lifvets fröjd och smärta