Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t väl funnit skäl förordna, att till ifrågavarande Ränteliquid finge användas af reserverade öfverskottsmedel hvad för åren 1814 och 1815 i arrenden ingått, samt af 18 iG, 1817 och 1818 årens öfverskottsmedel, hvad meranämnde arrenden under desse år utgjort, men beträffande fyllnaden uti hela räntebeloppet så, och då Kongl. Maj:t, uppå Rikets Ständers, i anledning af Staden Söderhamns Fullmägtiges framställning vid i8i5 års Urtima Riksdag, gjorda underdåniga hemställan, till Stadens disposition öfverlåtit Söderhamns f. d. Factorie tillhörande Roteskiften, och ifrågavarande brist icke uppkommit i fall arrendet för nämnda Roteskiften, i den mon de blifvit ledige, till räntans liquiderande fått användas, har Kongl. Maj:t, enär Rikets Ständer, uppå Kongl. Maj:ts vid sist förflutne Urtima Riksdag, aflåtna Nådiga Proposition, om ersättning till Stats-Verket för detsamma frångångna arrenden af nyssberörde Roteskiften, några särskildte medel dertill icke anvisat, och Kongl. Maj:t icke funnit lämpligt att, såsom Rikets Ständer deremot föreslagit, utgifter af sådan beskaffenhet, som den Stats-Utskottets Betänkanden. 3oa den ifrågavarande, bestridas af anslaget för Försvars-Verket i allmänhet, härmed velat för Rikets Ständers Stats-Utskott framställa angelägenheten af ett särskildt anslags beviljande till att fylla ofvananförde brist i räntan för Lånet från Civil-Statens PensionsCassa, samt till Utskottets bepröfvande öfverlemna beredandet af tillgång å nödiga medel härtill, så val för den förflutna tiden som framgent. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständers Stats-Utskott med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. B. C. Quiding.
— N:o 342. om verkställd granskning af Lappmarks EcelesiastiqueVerkets Fond för år 1S31. XVI. B. 22g. A. 24?. XVII. E. 34. — N:o 343. angående verkställd granskning af Kongl. Styrelsens öfver Fängelserna och Arbetsinrättningarne i Riket Redogörelse för år 1831. XVI. B. 22g. A. 247. XVII. E. 34. — N:o 344. angående verkställd granskning of Förvaltningens af SjöÄrendena, Kongl. Maj:ts Flottas med flere Departementers Räkenskaper för år 1831. XVI. B. 320. XVII. A. 69. E. 17r. XVIII. U. 4. A. 3.. — N:o 345. angående verkställd granskning af Kongl. Qua - ( 211 ) rantainesCommissionens i Stockholm Räkenskaper för ar i83i. XVI. B. 326. XVII. A. 69. E. 171. StatsUtskottets Memorialer, Betänkande!! och Utlåtanden: N:o 346. i fråga om revision af Lazarettsoch CurhusFondernes Räkenskaper. XVI. B. 326. XVII. A. 69. E. 171. — N:o 347. angående hos Rikets Ständer till afskrifning eller ersättning anmälde utgifter å öfverskotten af StatsVerkets inkomster under åren 1827—i83i. XVI. B. 326. XVII. A. 69. E. 367. — N:o 348. i anledning af PiiksStåndens olika beslut i frågan örn slutliga bestämmandet af RiksSlåndens och Utskottens Canziiefs aflöning. XVI. B. 249. XVII. A. 35. B. 164. A. 4o5. — N:o 349- i anledning af återremiss å N:o 232. XVI.
Då jag imedlertid funnit mig pligtig att på arbetet med fånglistorna företrädesvis använda den tillgång på biträde, jag ägt; har ändock dermed icke kunnat åstadkommas afhjelpande af den före min tjenstetid uppkomna och uti 1848 års berättelse (sid. 23) omförmälte balance, eller större minskning deri, än att de fångförteckningar, som hittills hunnit granskas, ärode, som inkommit från ransakningshäkten under Kongl. Svea Hofrätt för tiden intill den 1 Juli 1849, under Kongl. Göta Hofrätt till slutet af år 1848, samt under Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge till slutet af sistlidna år; de från fängelserna under Kongl. Krigshofrättens jurisdiktion likaledes till slutet af år 1849; de från Poliskamrarna till slutet af Juni månad innevarande år; de från bysättningshäktena och de från arbetsoch korrektionshusen samt kronoarbetskorpsen till samma tid; årsförteckningarne från fästningar och tukthus lill slutet af år 1849 samt månadsförteckningarne derifrån intill slutet af Juni månad innevarande år. Att således balancens förökande kunnat undvikas, emot hvad jag eljest hade förmodat, bör jag till någon del tillskrifva det bekanta lyckliga förhållande, att under de sist förllutna åren fångpersonalen betydligen minskats, hvarigenom äfven fångförteckningarnes vidd aftagit. Skulle detta förhållande komma att fortfara; så kan visserligen förhoppning vara, att balancen af ogranskade fånglistor efter hand försvinner, och granskningen åter, såsom ske bör, hinner omedelbarligen för de sist inkomna qvartalsförteckningarna företagas. Detta kan dock i allt fall icke hastigt inträffa, om 195 det än kunde antagas för säkert. Imedlertid måste härpå lika mycket sorn hittills användas af det bestådda arbetsbiträdet, och öfriga göromålen fortfara att lida af den brist på arbetskraft, hvaraf deras inskränkta omfattning hittills varit en följd. Någon af Konungens Högsta Domstol meddelad förklaring öfver lagen har icke, till följd af 18 ^ i Juslitiä-Ombudsmansinstruktionen, blifvit mig tillställd. De i följd af Instruktionens 14 § från Kongl.
För att vinna detta ändamål, eller åtminstone komma det närmare — för att höja den juridiska bildningens ståndpunkt i vårt land, är det som jag (i likhet med hvad jag länge ansett, och äfven vid ett föreg:de riksmöte inom detta Stånd föreslagit) nu föreslår att i hufvudstaden borde upprättas en juridisk högskola, och fakulteterne dit förläggas. Så mycket är taladt, skrifvet och tryckt i denna fråga, att det knappast är möjligt derom yttra sig, hvarken på den ena eller andra sidan, utan att, snart sagdt, upprepa utnötta fraser. Vid 185G års riksdag debatterades frågan på detta rum. Som det vill synas förnämligast med ani. af den då förda debatt, har derefter en kunskapsrik universitetslärare från trycket utgifvit en brochyr, i hvilket arbete han sökt gendrifva alla de skäl, som här blifvit framdragne för de juridiska fakulteternes afskiljande från universiteten och deras förening till en gemensam högskola här i hufvudstaden. Men jag måste bekänna, att jag, äfven efter läsandet af denna särdeles förtjenstfull och innehållsrika skrift, icke blef öfvertvgad att jag och de med mig liktänkande misstagit oss. För att icke alltför mycket trötta K. o. Ad. med detta ämne, som, ehuru för alla vigtigt, dock för de flesta icke kan vara underhållande, skall jag i möjligaste korthet redogöra för de skäl, som föranleda mig att önska nämnde förändring. Jag bekänner att jag såsom Svensk, och särskildt såsom jurist, länge 138 Den 26 November f. m. lidit och ännu lider af ett förhållande, som jag icke kunnat undgå att bemärka, då jag sammanträffat med jurister från andra länder, och särdeles med våra grannar Danskar och Norrmän — det nemi. att deras jurister i vetenskaplig bildning och talang ligga långt öfver våra. Men jag måste tillika bekänna att jag är så pass stolt öfver mitt eget land, att jag icke vill medgifva att detta förhållande kan härleda sig från några intellektuela brister hos oss Svenskar. Hvad naturanlag beträffar, tror jag att vi kunna mäta oss med hvilka folk på jorden som helst. Anledningarne måste således uppsökas från andra håll.
— Nu för tiden framträder icke, såsom fordom, djefvulen med bockhorn, svans och hästhof. Nej! Han bär helighetens täckmantel; och denna bör först uplyftas, innan svansen och hofven kunna uptäckas Han kommer icke såsom ett rytande lejon, utan smyger sig, en ulf i fårakläder, med honingssöta ord på sina läppar. Låt fienden få makt med oss, då, men först då, skall han afkasta masken och visa sig i sin rätta skepnad. Hos oss har upträdt en sekt, som åstadkommit mycken oordning och väckt bekymmer hos hvarje sann fosterlandsvän. Den förebär väl, att den endast liemtar sina läror från en enkel tolkning af bibeln och vill återbringa religionen till den renhet, hvaruti den predikades för de första kristne. Utom det att en närmare granskning skall utvisa, det den förbiser de bibelställen, som stå i strid med sektens åsigter, och att den endast framhåller sådana språk, som tyckas tala för dess satser, — faller det snart i ögonen huru åtskilliga dess läror fullkomligt öfverensstämma med den krassare katholicismen. Så t. ex. just i afseende på Herrans Heliga Nattvard, vilja de s. k. läsarne icke underkasta sig vår kyrkas ritual, emedan den icke utsäger ovilkorlig aflösning.- Läsaren, liksom katholiken, vill i prestens hand lägga makten att lösa och binda. Vidare börja läsarne, mer eller mindre, predika bigtens nytta och nödvändighet. Och slutligen är det presten, som bestämmer huruvida man är omvänd eller icke. Läseriet och Katholicismen Den 19 November. 237 mötas sålunda i flera punkter och särdeles deri, att man åt pre9ten öfverlåter omsorgen om sin själs salighet. Just det beqväma i detta sätt att befria sig från en af de tyngsta och svåraste bördor, en menniska kan bära, — har gjort att läseriet, likasom katholieismen, vunnit så många anhängare. Jag nämnde omvändelse. Detta ord är det, som utgör hufvudsaken hos våra s. k. läsare.
<Ofmer*0tåthållare»(£mbetet i politie*ärenben infomtte fummarijfa förtecfning öfmer beh arbeten år i83o, böra åtfölja benna be* rättelfe till upplåning om antalet af be mifjgerningar, förbrptelfer och orbningöfel, forn inom Jjpufmubfloben blifmit angifna; fjwormib jag fogat en tabell, uppgjorb efter be för 20 år infomna, lifa bejTajfabe förtet ningar öfwer förfjållanbet meb ätfTiritga, boö $ottgl. J0fwer*@tåtfjå(lare* (ämbetet t politie*ärenben, befjattblabe mål. ©enna lobell utmifar, iblattb annat, forn (Tulle fplleriet warit mejt i ttlltaganbe imber be 6 år, forn följbe nä|f efter 1813, bå ben (frängare (frafflagen emot brpcfenjTap ut* forn, Ijwilfet bocf ej i flera Sanböorter warit förfjållanbet och troligen icfe geller i 3pufwub(Taben. Orfafett till fpHeriutiålené (förre antal efter an före år i8i3, torbe jtnnaé i fjelfwa ben ttpa fagené beffäntnielfer, forn gpnna åflagareé bemöbanben, att bcwifa fylleri, Ijwilfet, enligt 1733 åré (fabga, war alltför obe(fämbt, ocl) belöna beraö nit meb en (förre ontel i be förbubblabe böterna, deremot fan ej annorlunba än af egen er* farenljet utrönaö, om fyllerumålenö fuceeéfma förminfTning, forn i betpblig mou be fi(f förflutna åren egt rum, (får i förljållanbe till brpcfenjTapö* lajfenö werfliga oftaganbe, eller tcfe.
Om Ni nu, ovanligt nog för ett fruntimmer, värkligen menade något med Edra ord och vill lära Er litet annat, och på annat sätt än pensionssättet, så kan Ni ju deltaga i deras lektioner! Tiden är måndags afton från åtta till tio. Jag erkänner, att det är en olämplig tid för en ung dam, som har till uppgift i lifvet att illustrera baler och tillställningar, uppträda i sällskapsspektakel och tablåer, för att nu inte tala om de af mig så beundrade välgörenhetsbasarerna, men jag har ingen annan till mitt förfogande. Ännu en sak! Blir Ni min elev, så kom ihåg, att jag inte ämnar ta’ i Er med glacéhandskar, jag kommer att behandla Er precis som de två andra, d. v. s. som en riktig skolflicka! Vill Ni, så säg mig besked, när vi härnäst råkas. Eder lärare in spe Gerhard Palmer.» Hvad hon varit öfverlycklig! Om hon ville! Läsa för honom — bli hans elev! Han hade nyss kommit från universitetet och grundlagt den nya liberala tidningen. Han var hennes och hennes jämnårigas ideal för manlig fullkomlighet. De svärmade alla för honom! Hans oartigheter gjorde honom pikant och intressant, han var ju så öfverlägsen, inte kunde han vara som andra. Tusen gånger hellre en ohöflighet af honom, ett sarkastiskt ord, ett satiriskt småleende, ett ironiskt utfall, än de söta komplimenter, de andra kommo med. Hellre en dans med honom, och till och med hans mest entusiastiska beundrarinnor kunde ej annat än erkänna, att han dansade mindre »gudomligt», än med den förnämsta balkavaljeren och kottiljongsanföraren! Han hade genast, första gången han sett Marie, börjat reta henne. »Han hade hört, att hon varit den främsta i skolan, och hans systrar påstodo, att hon var ovanligt kunnig, riktigt lärd, han tyckte så mycket om lärda fruntimmer, det skulle bli roligt få utbyta tankar med henne.» Hon hade förvånad sett på honom. Inte kunde han mena allt det där, men han såg fullkomligt allvarlig ut, drog inte det allra minsta på mun.
Enahanda tror Utskottet förhållandet vara med Konungens Befallningshafvande, då brottsligas arrestering är en af deras tjenstepligter och de för sina åtgärder i allmänhet äro, enligt 9 Gap. b §• UtsöbRalk, stahle i samma ansvar sorn Domare, Hvad åter Krono? och Stadsbetjente samt deras vederlikar angår, anser Utskottet Kongl. Brefvet elen 13 November 1807 vara bestämdt deri, att de för så beskaffade förbrytelser, sorn de nu ifrågavarande, skola anses efter 30 Gap. 7 §. Missg.- Balk, med den fördubbling af hötes-ansvaret, sorn i 18 Cap, 9 §. samma Balk för förbrytelser i tjensten i allmänhet är stadgadt 5 och tror Utskottet, att om någon Domare utom Domstolen eller 1 rågen Landshöfding utom tjenstförrättande La/idsSeerclerarens eller LandsKamcrerarens medverkan, anbefalla en arrestering, mäste denna Ämbetsman vara underkastad ansvar, enligt ofvan,nämnde 1807 års Bref, så vida nemligen lians befallning derom blifvit gifven till personer, som äro honora i tjensten Ivdnad skyldige, och åtgärden för öfrigt är på sällan ort, att den såsom eii af ho - goö LagUtskotttts Betänkatiden. nora vidingen Ämbetsmanna-åtgärd kan anses. På ofvanupptagne skäl, och då den tolkning af Lagen, som Utskottet nu antydt, enligt Utskottets tanka, följer af dess ordalydelse, anser Utskottet sig, i anledning af hvad Herr Grönhagen i desse delar anfört, icke böra tillstyrka hvarken någon lagförändring eller lagförklaring. Utskottet, som i fråga oni Nämndemäns tillsättande genom val, får åberopa dess under N:o 77 till Riksens Högloft.
Den 11 April. 33* tror mig blott behöfva apellera till den ställning hvaruti hans agtmngsvnrda Söner, både i afseende på det Allmännas tjenst och sina enskildta förhållanden sig befinna, för att gifva ett talande bevis, huruvida egna fördelar föredrogos Statens, i de åtgärder som af honom berodde. Åtskillig© yttrade härtill deras bifall. Herr Strussenfelt, JlJichaét: Qnskeligt vore om ej mindre Hennes Maj:t Enke Drottningens än Hans Maj:t Honungens samt Hans Kongl. Höghet Kran-Prinsens Underhålls-Suminor skulle kunna ökas, utan att Bevillnmgen likväl behofde förhöjas; till vinnande af hvilka ändamål jag arnar att i nästa Plenum framställa en Motion; och anhåller på sådan grund att förevarande Betänkande måtte emedlertid iå hvila på bordet. Friherre Boye, LudvigJag anhåller ödmjukast att få besvara hvad Friherre Wirsén emot mig yttradt, och hvari han gjordt mig mycket orätt. Jag har visserligen ej gjordt Arrende-Contractet om Starby till öfverläggnings-ämne på Riddarhuset; men då Stats-Utskottet i sitt Betänkande åberopar ArrendeContractet såsom skäl till inskränkning i Hennes Maj.ts Dispositions-rätt öfver sitt Enke Säte; och min tanka åter var att Arrende. Contractet icke ger något skäl dertill; så var det väl också mm rätt, att omtala samma ArrendeContiact, och följaktligen framställa det, sådant som jag det förstått. Jag har således alldeles icke i ringaste måtto öfverskridit gränsorna af sjelfva den anledning, som Utskottets Betänkande gifver; och tror alltså att Friherre Wirséns anmärkning derom, varit oskälig.
Uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 345) har Riksdagsfullmägtigen Georg Nyqvist från Wermlands län, under anförande hurusom den betydliga jerntillverkning, hvilken nu bedrifves omkring och i närheten af Filipstad, skulle, derest lättade kommunikationer kunde åvägabringas, vinna en tillökning och framkalla ett industrielt framåtskridande, som icke blott för denna ort och dess bergsbruksidkande befolkning utan jemväl för .Staten och det allmänna komme att medföra högst väsendtliga fördelar, hemställt att, för så vidt nordvestra stambanan blefve så lagd att en bibana från nämnda ort kunde med fördel till densamma anslutas, Rikets Ständer för en sådan bibana mellan Filipstad och trakten af Norum ville såsom låneunderstöd anvisa §:delar af den till 2,258,000 R:dr för en dylik bibana beräknade anläggningskostnaden, att under byggnadsåren räntefritt begagnas samt derefter innehafvas mot erläggande af tre procent ränta och den amortering Rikets Ständer kunde anse billig. Då denna motion grundar sig på den förutsättning att af de tvänne alternativa sträckningar, som vid tiden för motionens afgifvande voro för den nordvestra stambanan ifrågasatta, den öfver Norum gående skulle komma till utförande, men Rikets Ständer numera beslutat, att nordvestra stambanan skall fä sin sträckning öfver Carlstad samt alltså sjelfva grunden för motionärens framställning förfallit, hemställer Utskottet, att förenämnda motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 28 Mai 1866. Bih. till R. St. Stats-Utskottets Memorial N:o 122.
En svåger, Efverling, Directör öfver de nyligen anlagda Silkes-spinnerierna och Assessor i Hallrätten, upptog nu den värnlöse gossen, och nyttjade honom i sin bod öfver ett halft år. Den välmenande mannen ville fostra honom till ett närings-yrke, som kunde i sinom tid, och snart, löna med god utkomst. Men här var icke jordmånen för sådan telning. Svågern märkte det. Han hade förstånd nog, att upptäcka ett eldigt sinne stängdt inom trånga gränsor, och i detta sinne de afgjordaste anlag för Studier och Vitterhet. Hvad mera är: han hade godhet nog, att rätta sin hjelpsamhet derefter. Gossen skickades fördenskull 1728 till Vesterås, att vid dervarande läroverk grundlägga sin vetenskapliga bildning. Utmärkta framsteg i Latin, Grekiska, Hebräiska, och skaldegåfvor, både i latinsk och svensk vers ovanliga, blefvo, vid hans afsked derifrån, vittsordade i ett det mest hedrande intyg, utfärdadt af Gymnasii-Rectorn (sedermera Domprosten) Svedelius. Med detta begaf han sig i begynnelsen af 1734 till Upsala. Samma år, den 28 Maj, lät han äfven, på lätt beviljad tillstädjelse, höra sig första gången från predikstolen, i Vesterås. Lifligt bifall skördades; och detsamma rönte han, då han 1737, likaledes i Vesterås, höll en oration på latinsk vers, till firande af Drottning Ulrika Eleonoras födelsedag. Men med hans skoloch gymnasii-tid upphörde det understöd, som hittills befrämjat hans önskningar. Hans afsigt var, att egna sig både åt Gudaläran och de humanistiska kunskaps-slagen, samt icke förr, än han tagit Magister-graden, inträda i Kyrkans tjenst. Men antingen måste svågern Efverling under 1730-talet hafva dött, eller sjelf råkat i torftighet: ty man ser nu den unge Mörk snart från Högskolan aflägsnas, och sedan – förnämligast på recommendation af Professor Hermansson – i landsorterna kringkastas mellan åtskilliga informatorsbefattningar.
R:dr 12,997: — samt stadens behållna inkomster af inqvarterings-tolagen jemte de dubbla vågoch mätare-penningarna 37,307: — 50,304: - och således derutöfver skulle erfordras ett årligt bidrag från Stats-verkets sida af R:dr 14,2 99: 45. sorn dock genom afgång af de ännu qvarlefvande af f. d. Lif-Drabant-korpsen efter hand blefve något förminskadt, Kongl. Majit nu i Kader vill föreslå Rikets Ständer att, till ordnande af inqvarteringen i Stockholm, med hvilken Iuqvarterings-kommissionen fort farande bör hafva befattning, bevilja ett reservations-anslag i rundt (al af 14,300 R:dr banko, att för ändamålet å Riksstatens Fjerde Hufvud-Titel uppföras, under dervid från Statens sida fästadt uttryckligt förbehåll, att Stockholms stads iuqvarterings-gifvare, jemte erläggande hvarje år af det belopp, hvartill, på sätt omförmäldt är, deras kontanta tillskott äfven i medeltal uppgått, allt framgent, såsom hittills, ensamme få vidkännas de utgifter, som föranledas genom inqvartering i staden af ej mindre alla tillfälliga truppkommenderingar, vare sig större eller mindre, än ock stadens egna militäriskt uppsatta korpser, äfvensom hyres-afgiften till staden för Öfver-Ståthållare-huset och underhållet af de staden tillhörande kaserner. De till detta ärende hörande handlingar skola varda öfverlemnade lill det Utskott, som af Rikets Ständer erhåller uppdrag att dermed taga befattning. Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med ali Kongl. Kåd och ynnest städse Välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A, F. N. Gyldenstolpe. Utdrag af Protokollet öfver Landtförsvars-Ärenden, hållet inför H. M. Konungen i Stats-Rådet, å Stockholms Slott den 7 Mars 1854. Närvarande:
Med anledning häraf och dä i afseende å den utsedda byggnadsplatsens omgifning forekommc, att denna plats angränsades af det tomtqvarter, som år 1818 blifvit af Götheborgs stad kostnadsfritt upplåtet till stallbyggnad för Götha Artilleri-regemente oell hvilket qvarter, deraf sistnämnda byggnad jemte en bakom densamma anlagd gata blott upptoge en del, till mer än hälften, eller den näst invid sjukhustomten belägna rymden, begagnades till upplag för spillningen frän så väl denna äldre stallbyggnad, som ett annat under sednare åren jemväl för berörda regemente uppfördt, mera aflägse beläget stall, samt direktionen för det numera under byggnad varande sjukhuset ansåge, att den osunda utdunstningen från det på omförmälda ställe befintliga spillnings-upplag ofelbart komme att högst menligt inverka på sjukpersonalens belsovård, och fördenskull bos Magistraten i Götheborg gjort framställning om anvisande af annan plats för spillningens uppläggande, bar bemälde Magistrat, på grund af vederbörligen erhållet uppdrag, under den 1 sistledne Februari, uti en af Kongl. Majits Befallningshafvande i Götheborgs och Bobus län insänd och förordad skrift i underdånighet anhållit, att den del af förenämnda, åt Götha Artil - 8 Kongl. Majds Nåd. Prop. N:o 21. leri-regemente år 1818 öfverlåtna tomtqvarter, hvilken närmast gränsade intill sjukhusets område och hittills varit begagnad för uppläggande af spillningen från berörda regementes stall, samt, enligt en af Magistraten öfverlemnad charta, innehölle 1144. alnars längd och 25J, alnars bredd, eller en areal af 2,920 qvadrat-alnar, måtte till Götheborgs stad återlemnas, emot det att staden i utbyte skulle åt kronan för regementets behof i nyssberörda hänseende upplåta en dertill lämpligare ansedd tomtplats af enahanda rymd, å chartan utmärkt med litt.
Ulfvar skola bo tillsammans med lamb, och parder ligga ibland kid; en liten dräng skall tillhopa drifva kalfvar, och ung lejon, och gödeboskap. Kor och björnar skola gå i bet, och deras ungar tillhopa ligga, och lejonen skola äta halm, såsom oxar; Och ett spenabarn skall lust hafva vid en huggorms hål, och ett afvandt barn skall stinga sina hand uti ena basiliskes kulo. Man skall ingen sarga eller förderfva på mitt helga berg; ty landet är fullt af Herrans kunskap, lika som med hafsens vatten betäckt. Och det skall ske på den tiden, att Isai rot, som står till folks baner, der skola Hedningarna fråga efter, och hans hvila skall vara ära. Och Herren skall på den tiden än en gång uträcka sina hand, att han skall få det återlefda af sitt folk, det qvart blifvet är för de Assyrier, Egyptier, Pathros, Ethioper, Elamiter, Sinear, Hamath, och för hafsens öar; Och skall uppresa ett baner ibland Hedningarna, och sammanhemta de fördrefna af Israel, och församla de förskingrada af Juda, af fyra jordenes ändar. Och det nit emot Ephraim skall återvända, och Juda fiender skola utrotade varda, så att Ephraim icke hatar Juda, och Juda icke skall vara emot Ephraim. Men de skola vara de Philisteer på halsen vesterut, och beröfva alla de som österut bo; Edom och Moab skola gå dem tillhanda; Ammons barn skola hörsam vara. Och Herren skall tillspillogifva hafsens ström uti Egypten, och skall låta gå sina hand öfver älfvena med starkt väder, och slå de sju strömmar, så att man må gå torrskodd deröfver; Och skall vara dem qvarlefdom af sitt folk, som igenblifvet är för de Assyrier, en väg; såsom Israel skedde på den tiden, de utur Egypti land drogo. På den tiden skall du säga: Jag tackar dig, Herre, att du hafver varit vred på mig; och din vrede hafver sig vändt, och du tröster mig.