Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och emellan oss skulle ligga ett svalg så djupt, att det vore oöfverstigligt. Sorgliga minnen, blödande sår... Barnen sofvo lugnt. Jag hörde en stund på deras jämna andedrag. Hvad tänkte Antti på där i sin kammare? Hade han lagt sig? Skulle han värkligen kunna somna strax efter detta? Längtade han ej efter försoning? Hvarför kom han ej för att förklara sig? Hvarför sökte han ej med ett enda ord försvara sig och bevisa grundlösheten af mina beskyllningar? Jag skulle så gärna trott honom. Var han uppe ännu, gick han fram och tillbaka, såsom han brukade, då han reflekterade öfver någonting? Eller låg han redan? Hvad tänkte han om mig? Var han ledsen, hatade han mig? Eller förstod han att det blott var kärlek altsammans? Af kärlek hatade jag dig, Antti, af kärlek yttrade jag dessa vansinniga, rasande ord. Förstår du det ej? Hvarför kommer du då inte? Med längtande saknad, med hoppfull ömhet betraktade jag den stängda dörren. Jag höjde mina hopknäpta händer mot den: Antti, kom och brast i gråt. Dörren förblef stängd. Dess gula trä rördes ej af min gråt och dess mässingslås brydde sig ej om min klagan. Jag öppnade den sakta. Salen gapade tom emot mig. Jag smög mig på tå öfver golfvet till Anttis kammardörr. Jag böjde mitt öra nära intill den. Ingenting hördes. Jag höll tillbaka min andedräkt och lyssnade åter. Ingenting! Sof han värkligen? Sof han lugnt, medan jag förtärdes af brinnande kval. Sof han, ehuru han viste att vårt förhållande var brutet, att vi för alltid voro skilda! Jag kunde icke fatta huru någonting sådant var möjligt, men när jag stått där en stund, föreföll det mig dock naturligt. Då han icke brydde sig om mig, sörjde han ej häller öfver vår skilsmässa, tänkte jag. Och samvetet sof, och minnena hade bleknat. Nya känslor, nya intressen hade jagat dem på flykten. Om äfven jag kunnat bli lika kall gentemot honom! Men jag kunde icke. I detta ögonblick älskade jag honom varmare än någonsin förr, älskade honom med smärta och sorg, och med en hopplöshet, som gjorde mitt sinne otillgängligt för alt annat i världen. Ännu en gång lutade jag mitt öra till dörren.
Samhälle lärer dek wara öfverflödigt anföra stjäien till mitt ödmjuka påstående, fom jag tror bora remitteras kill Co, stikuticds - Utstokket j foll dec förrjcnar Högloft, Rldverstapetö och Adelns afseende. -^xel lstamillon. Begärdes pa bordet. Justerades Pleni Prolocollerne för den 14 Ds« eembrr, 16 December för och eftermiddagen, och den ig December. Upvlaste Herr Grefwe» och Landtmarstalken en Bulletin kom nytz ankommit, af innehåll, att Kongl. Majus hälsa fortsore alt förbättras. Upplästes och gillades följande as ExpeditionsU stokkek töriflagna nya Redaction af 2g §. i Rikh dags-Ordningen. §. 2Z. Ridderstapet och Adeln samt Präst - och Boka gare - S anden wälje genom Elektorer och Bondel Rrvd sch A. Peor. 5 D. Skäktz ro Den z Januarii Ståndet pa det sätt Stander wid hwarje Riksdag lzeniigast fi-uier, genast 06) sist innom otta dagar sedan Riksdagen blstwit öppnad, Ledamöter, lika man, ga a; hwarze Stand, i de Utskott hwilka skola arens verne dereda och utarbeta. Sadane i Grundlagar Lc. Lo. Justerades följande fem underdäniga ffcifwelser till KonglMaj-star. Stormägtigste Allernadigste Konung. Sedan Riksens Stander sig emellan öswerenskommu om, den Answarigherö-Lag för Stats Rådets Ledamöter och Konungens Radgiflvare i Cvmmandowal, hwars jaststallande genom Reqerings-FormenS 106 § birlwic anbesaLt, sa Riksens Ständer härjemte » underdånighet öfwerlemna denna författning till Eders Kongl. Majus Nådiga pröfning och bekräfs lande. Riksens Ständer framhärda ärc.
Härd af Segerstad ålagdt ersältnings-belopp; N:o 120, i anledning af väckt fråga om försäljning af i Landskrona gamla stad befintliga, Kronan tillhöriga, byggnads-tomter; samt N:o 121, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslående af f. d. profoss-bostället vid Weslgölha regemente, Backabo N:o 5, Thorbjörns-gården, till boställe åt en särskild länsman i vestra distriktet af Gudhems härad af Skara borgs län. Frän Vällofl. Borgare-Sländet. S. 1). Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Betänkande N:o 40, i anledning af dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag lill författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri, dels enskilda motioner i enahanda syftning. Härvid förekommo: l:o. Författnings-förslaget under N:o 1. Betänkandet godkändes, med undantag af ingressen till Författningen samt rubriken till andra afdelningen deraf, eller den, som nu benämnes: Den under N:o 2 gjorda hemställan, angående en Författning af der omförmäldt innehåll. Återremitterades. I öfrigt uppdrog Ståndet åt Lag-Utskottet, att uti redan godkända delar föreslå de redaktions-förändringar, som föranledas af förändringar, i följd af återremisser. ^ Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Anställdes val till utseende af ytterligare Suppleanter i Förstärkt Bevillnings-Utskott, hvarvid utsågos: Paul Fritz Mengel från Upsala län, Gustaf Larsson från Stockholms län, Anders Eriksson från Elfsborgs län, Anders Petter Andersson från Östergöthlands län, Johan Bergström från Kopparbergs län, Lars Gezelius från Kopparbergs län, Anders Bäckström från Norrbottens län, Johan Westermark från Westerbottens län, Nils Hansson från Christianstads län; och skulle öfver valet Utdrag af Protokollet i vanlig ordning expedieras.
St:rs pröfning, Dessa hafva i korthet varit motiverna för Utskds handlingssätt, och anhåller jag vördsamt, på grund af dessa åberopade skäl, att R. o. Ad. måtte lemna sitt bifall till Utsk:ls gjorda hemställan. Gr. Lagerbjelke: Den sista värde talaren har som prin cip framställt, att Utsk-.ns förslag ej för mycket böra inlåta sig i detaljer; ur sådan synpunkt sedt, måtte Ekon.Ulsk:ts nu för handen varande Betänk, vara af särdeles stor fullkomlighet, ty utan ringaste motiveringsgrund har Utsk:t, i anledning af en inora Hederv. BondeSt. väckt motion, blott och bart hemställt, att lt. St:r måtte till K. M. afgifva en underd. skrifvelse i ämnet. För min del vågar jag påstå att en skrifvelse från St:na till K. M. är något allt för vigtigt, för att man icke skulle fästa behörigt afseende vid densammas innehåll och först och främst 0111 verkliga skäl förefinnas till en sådan åtgärds vidtagande. Motionären har föreslagit att för minskande af det besvär, sorn af det olika upbördssättet åstadkommes, upbörden af de indelta militär räntorna skulle uphöra att verkställas af Regements-Skrifvarne och i stället öfverflyttas på Kronofogdarne. Genom den sålunda åt Kronofogdarne updragne dubbla upbörd, nemi. så väl för Kronans behållna rån - 23» Den 18 April. tor sora för militie-räntorne, skall kontrollen i högst väsendtlig det störas och försvagas. Jag anhåller vördsamt om propos. å afslag å Utsktts hemställan. Hr Rosensvärd: I anledning af en vard talares, till för svar af Utsk:ts Betänk, framställda yttrande, att meningen med den underd. skrifvelsen endast vore den, att öfverlemna ärendet till K. M:s nådiga pröfning, ber jag få uplysa, att denna fråga redan blifvit en gång förut af K.
Hon tog sig för att arbeta på en novell, till hvilken hon länge haft planen färdig; men medan hon skref den, sida efter sida, såg hon hans tankar spela in på hvarje rad, hörde hon hans tonfall i replikerna, pröfvade hon allt med hans kritiska mått. Hon frågade sig aldrig: är detta bra eller dåligt? Skall han gilla det eller icke? var den aldrig uttalade, men alltid underförstådda formeln för hennes sjelfkritik. Hon hade sökt renskrifningsarbete och funnit sådant. Hon trodde, att detta själlösa kopierande skulle kunna döda fantasien. Men tvärt om — medan handen mekaniskt gled fram öfver de hvita pappersarken, flögo tankarne vida omkring och till sist slogo de alltid ned just der förnuftet och viljan hade förbjudit dem att fly hän. Och så kommo de små brefven, likt hvita dufvor, medförande budskap från den döende; och hvarje sådant budskap var en befallning, som hon måste lyda. Så gick hon då dit igen — den frihet hon med uppbjudande af hela sin viljekraft sökt tillkämpa sig under de dagar hon varit borta, var med ens spårlöst försvunnen. Det fans alltid några rader i dessa små bref, som oemotståndligt fängslade hennes inbillning. Oftast var det ett lakoniskt tillkännagifvande om hans helsotillstånd — det talade aldrig förgäfves till hennes medlidande. Och ofta var detta lakoniska meddelande om egna lidanden inväfdt i ett dämpadt lyriskt utbrott af skälfvande, vemodig ömhet, som pressade hennes hjerta mellan två mjuka händer. Än dolde sig denna ömhet under det tonfall af ironi, hon kände så väl. Än talade han lärarens stränga språk till lärjungen — och tvingade henne att le; ty då tyckte hon sig se hans ansigte med skolmästarminen, bakom hvilken hans kärlek alltid lyste fram. — En och annan gång kunde han också slå an en sträng, som talade smekande till hennes fåfänga: »Jag begagnar mig af tillfället att skicka dig manuskriptet till dikterna, och ber dig se igenom det och sedan taga det med dig hit, så att vi kunna läsa det tillsammans, och du kan få tillfälle att säga mig din mening öfver de ändringar, som möjligen kunna vara behöfliga.
Lag-Utsk:t har vidare åberopat att motionärens förslag, angående utfärdandet af en författning, hvarigenom dödsstraffet skulle suspenderas, d. ä. icke verkställas under 10 år, utan straffet omedelbart förvandlas till straffarbete på lifstid, vore stridande mot 90 §:n R. F. Denna §, som, enligt hvad bekant är, influtit i grundlagen för att förhindra det oskick, som under den s. k. frihetstiden inrotat sig, att R. St:r blandade sig i administrationen och lagskipningen, innehåller att »under R. St:rs eller deras Utsk:s öfverläggningar och pröfning må icke uti något annat fall eller på något annat sätt än grundlagarna bokstafligen föreskrifva, komma frågor om embetsoch tjenstemäns tilloch afsättarule etc. eller verkställigheten af någon lag, författning eller inrättning.» Af ordalydelsen följer ganska tydligt, att då här talas om »verkställigheten af någon lag», så syftas dermed på något annat än motionären menat; det syftar nemligen derpå huru en lag blifvit verkställd. Dermed må R. St:r icke befatta sig. En tolkning af 90 §:n R. F., såsom Lag-Utsk:t tillåtit sig, skulle leda följdriktigt till det resultat, att R. St:r aldrig skulle kunna stifta lag, eller ändra eller upphäfva sådan, så snart saken rörde bestämmelser huru straff skulle verkställas, eller ett straff förvandlas till ett annat. Huru man än betraktar de af Lag-Utsk:t andragna kardinalskäl emot motionärens förslag, lära de icke kunna antagas vara hållbara. Om det lämpliga i förslaget kunna visserligen olika meningar göra sig gällande, men om det grundlagsenliga deri synes mig icke böra vara tvifvel. Det motstånd emot dödsstraffets afskaffande, som uppenbarar sig i Lag-Utsk:ts afstyrkande Retänk., var mig ingalunda oväntadt. Samma motstånd, hufvudsakligen från samma sida, uppenbarade sig äfven då, när frågan om spö- och risstraflens borttagande ur lagen vid flera riksdagar utgjorde föremål för R. Stms öfverläggningar.
Handeln bedrifves förnämligast med tackjern, till ett belopp af omkring 30,000 Sk#, från Carlskoga och Fernebo Bergslager äfvensom till någon del från Nerikes hyttor, samt med spannemål från Östergöthland, Westergöthland och Nerike. Tackjernet afsättes till Bruken i vestra delen af Länet och Dahlsland, samt spannemålen till Bergslagerne och Dalarne, hvars allmoge särdeles de sednare åren uppköpt betydiiga partier säd. Det stångoch manufaktur-jern, till omkring 41,000 Skepp., som årligen från stadens våg och den derunder lydande Hults lastageplats utskeppas till Götheborg, går i handeln direkte emellan sistnämde stads handlande och bruksägaren. Handeln med kram och speceri-varor har betydligt aftagit, hvartill skälen dels äro 31 desamma, som rörande Carlstad blifvit anförda, dels att en vid Carlskoga kyrka 3 mil från Christinehamn i de sednare åren privilegierad handelsrörelse nästan borttagit stadens förut så betydliga handel med Carlskoga bergslag. Sjöfarten, som är lönande genom hefraktningen af de till staden ankommande stångoch tackjerns-effekter, bedrifves för närvarande med 17 fartyg, af omkring 9,200 skepp, drägtighet. Den till staden hörande jord, sora utgör, utom skog och betesmark, 642 tunnland, af särdeles bördig beskaffenhet, lemnar en betydlig afkastning i spannemål och foderväxter. För allmänna undervisningen finnes en skola, indelad i 2:ne klasser, med hvar sin lärare, af hvilka den ene aflönas af allmänna medel, och den andre på stadens bekostnad. Dessutom äger staden den så kallade Nilssonska folkskolan, der efter Lancasterska methoden omkring 100 barn erhålla undervisning.
N:o 179 blifvit föredragen, och R. o. Ad. nu inskrän a5 II. 09 D'c n 22 M a j e. m. ka sig till beslut i afseende på den punkt, som blifvit föredragen, nemi. angtde beloppet af creditivet å Riksg contoret. R. o. Ad. hördes häruti instämma. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsktns förslag, ang:de beloppet af creditivet å Riksg.- contoret. Ropades nej. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att i detta afseende instämma i det beslut PresteSt. fattat. Utskrns yttrande rörtde låns utgifvande till nödställda emot m e n i g h e t e r n a s gemensamma ansvarighet derför. På begäran af Frih. Cederström blef PresteSt:s beslut, i hvad det angick den nu föredragna punkten, ånyo uppläst. Frih. Cederström: Jag tillstyrker, för min del, att i afseende på denna punkt antaga hvad PresteSt, beslutat, såsom mera enkelt i sin uppställning, än hvad Utsktn i öfrigt alldeles lika framställt. Hr von Hohenhausen instämde med Frih. Cederström. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. be hagade bifalla Utsktns nu föredragna förslag. Ropades starka nej, blandade med ett eller annat ja. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. alt instämma i PresteSt:s i denna del fattade beslut, här ofvan upptaget från och med orden — ”Af dessa tillgångar,” etc. till och med orden: ”eljest saknad dagspenning.” Utsktns sista yttrande, a n g: d e frågan om en summas användande till gåfvor eiler räntefria lån, utan annan säkerhet, än låntagarens personliga förbindelse. Frih. Cederström:
Utskotten föreslå äfven den Redaction: ”Mäskvärmare, såsom emot afgift tillåtne, ”må utan föregången mätning begagnas; men ”alla andra bränvinsredskap, af hvad form ”och beskaffenhet som heldst, skola, såsom ”afgift efter pannerymden underkastade uppmätas och stämplas,” —* —. Man stannar härvid uti en verklig villrådighet, huruvida Utskotten öfverlräffat sig, antingen i okunnighet om hvad de bordt intrycka, eller i oförmåga att tydligtgöra hvad de velat uttrycka. Den 14 September f. m. a?,3 Man torde benäget tillåta mig erinra, huru Hatt, Rectificator och Kylare, alla äro bränvinsredskap, hvilka efter Utskottens ordställning skulle blifva uppmätning underkastade, hvilket likväl säkerligen icke varit de värde Författarnes mening. t Uti Utskottens förslag till straffbestämmelse för den, som bränner med större panna, _än hvartill han är berättigad, förbises den efter nu gällande författning medgifne rättighet, att hafva pannan uppmätt, intill och med g3 kannor. I anseende till den föreslagne Tariffen N:o i, instämmer jag uti Friherre Sprengtportens reservation, i följd hvaraf 4o R:dr skulle utgöra den åsätta skatten för 60 kannors-pannan, under fördelning i successif nedsättning, dock med hela Riksdalers och skillingtal, sålunda utföre, att 3o kannorspannan erhåller dess nu påförda belopp af 3 R:dr 36 sk., samt fortsätles i enahanda proportion uppföre å de större pannorne, så alt summan af go R:dr belöper å go kannors-pannan; varandes min tanka i öfrigt, alt med afgiften för 2:ne pannors begagnande, inom ett och samma Verk, i samma proportion efter hvad nu gällande författning stadgar, förhållas bör, och att samma författning, i anseende till sammansatta Verk, bör intill nästa Riksdag blifva gällande. Den »4 September f. m. Utskotten lemna tänkvärda resultater nf sina försök, i anseende lill afverkningsförmågan emellan enkelt och dubbelt eller sammansatt Pistoriskt Verk.
N:o 78, ang:de låns beviljande för den nya regleringen af tomterne i staden Christianstad; N:o 79, ang:de befrielse från en Presidenten J. P. af Billbergh i lifstiden ådömd ersättningsskyldighet; N:o 80, ang:de pension för Justitiae-rådet m. m. N. W. Stråle; och N:o 81, ang:de ändring för vissa orter afstadganden om tiden, då dammlucka skall vara öpnad. Äfvenledes uplästes till justering och godkändes ett från Exped.- Utsk. under N:o 6 inkommet förslag till § i Riksdagsbeslutet, ang:de ändring för vissa orter af stadganden om tiden, då dammlucka skall vara öpnad. Då härvid förekom det prot.-utdr. för d. 14 dennes, som innefattade R. o. Ad:s beslut vid pröfningen af StatsUtsk:s mern. N:o 150, i anledn. af erhållne återremisser å utlåt. N:o 85, aug:de reglering af utgifterne under Riksstatens Fjerde hufvudtilel, anhöll underl. Ridd.Sekret, att få fästa upmärksamheten derpå, att ifråga om 16:de punkten af nämnde utlåt.
Då flere ledamöter påyrkat en förändring i §:n, vill jag icke sätta mig deremot, ehuru jag, hvad Hr af Ströms anmärkning beträffar, icke, så vidt jag rätt uppfattade denna anmärkning, finner §:n lida af någon otydlighet; ty då det heter »efter afdrag af begrafningskostnaden», så följer deraf att rederiet har rättighet att göra sig ersatt för begrafningskostnaden. Det redaktionsförslag, Hr af Ström framställt, tror jag visserligen vara ganska rigtigt, men jag har dock betänkligheter mot att genast elter dess afhörande godkänna denna redaktion, och anhåller derföre om återremiss. Hr af Ström: Då återremiss af denna § blifvit yrkad, anser jag mig, under förutsättning af bifall dertill, böra afstå från min begäran om antagande af den utaf mig föreslagna re - Den 17 September f. m. 345 daktionsförändring, hvilken kan vid förnyad handläggning af frågan i Utsk:t komma i öfvervägande. För öfrigt får jag äran erinra att min framställning afsåg icke allenast att undanrödja tvetydigheten i ordet »utgöras», utan jemväl den omständighet att, enligt min åsigt, i §:n borde antydas, att icke blott sjömannens innestående hyra, utan äfven hans öfriga qvarlåtenskap skulle i första rummet användas till bestridande af begrafningskostnaden. Frih. Leijonhufvud: Jag afstår från mitt yrkande. Gr. Sparre: Afven jag har icke något att invända mot en återremiss. Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till §:n, hvartill svarades nej, och sedermera pro pos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af pleuum kl. 6 e. m. § 67. Bifölls. § 68. Frih. Armfelt, Magnus:
Så farliga dessa anmärkningar synas vara, och hur skickligt de blifvit grupperade, för att få utseende af ett vacklande fram och åter, så lätt skall det blifva att för R. o. Ad. ådagalägga, att intet af allt det anförda företer något dylikt, utan att tvärtom i sjelfva verket — allt ifrån början, då detta farsvar först sattes i verket — en genomgående plan strängt blifvit följd, om ock der bredvid sådana tillägg eller partiella förändringer i försvaret blifvit gjorda, som varit en nödvändig följd af de förändringar inom sjövapnet, som i sednare tider gjort sig gällande. För att bevisa detta, utber jag mig att i största korthet få genomgå en historik öfver försvaret vid Carlskrona. Som bekant är, anlades redan af Carl X Carlskrona stad och örlogsvarf på Trotsö eller der nu sjelfva staden är belägen. Men det var först under Carl XI som anläggningen egentligen ordnades, och som befästningarne påbegyntes under ledning af Generai-qvartermästaren Dahlberg, Sveriges Vauban, samt sedermera under Generai-qvartermästaren Stuart. Detta fästningsförsvar åt sjösidan bestod af ett yttre vid de i hafsbandet be - 696 Den 28 Februari e. in. lägna stora inloppen samt ett inre, draget omkring sjelfva varfvet, jemte spridda befästningar på omkringliggande bolmar. Så uppkom efter liand Kungsholmens fästning. Drottningskär samt hela den inre gamla belastningen, hvaraf ännu finnas qvarlefvor, jemte de spridda batterier, som från den tiden finnas qvar. På Hästholmen skulle enligt planen äfven en större donjon uppföras, men som aldrig kom till stånd, utan i stället några jordbatterier. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 förn i Augusti e. m, la anskaffas och utgå. Jag kan ej fatta, att man viii bestrida, det bidragen hittills genom bevillning utgått, derföre att det varit af Bankens gevinst som medlen blifvit förskjutne.
kar för preferencen ... men om min herre tror, att jag månadtligen ska ligga i förskott... K ATTONG . skrika ... jag vill visst inte ställa till skandal ... saken blir helt och hållet oss emellan... K ATTONG ( fattar hans hand ) . Och ni kan räkna K ONJANDER . Nej, herre ... jag ska inte Skrik då inte så, herre. på min tacksamhet ( afsides ) . Säkert en procentare igen... K ONJANDER . Min önskan är bara att ni tar K ATTONG . Herre! hvad tänker ni på? honom till er.. hem hit ... Herre Gud, gossen måtte väl ha en mor, som han kan få komma till. K ATTONG ( sorgset ) . Hon är död. K ONJANDER . Ja, förstå mig rätt ... inte Kattongs hand ) . Jag anade det, herre ... jag ana K ONJANDER ( rörd ) . Jaså, hon är död ( trycker de det ... stackars liten ... det fäster mig ännu mer vid honom. K ATTONG ( rörd ) . Tack herre ... tack! herre ... ni tycks till och med vara i goda omhonom. K ONJANDER ( i en annan ton ) . Men ni lefver, ständigheter ... och ni bör väl då dra försorg om K ATTONG . Men herre ... jag kan tröttna K ONJANDER ( förargad ) . Jaså ... men jag K ATTONG ( förskräckt ) . Tyst! för Guds skull en gång jag också. ska inte tröttna jag! Om ni låter mig veta hans skuld, så ska jag betala den tillika med måttlig ränta. jag vill bara ha igen hvad jag sjelf gifvit ut... K ONJANDER ( stolt ) . Jag begär ingen ränta ... K ATTONG . Jag får dyrt betala ett felsteg... Om hustru min visste det ringaste, så skulle hon tro att jag ruinerade mig för hans skull. K ONJANDER . Åh nej det är inte möjligt. har skuld öfver öronen. K ATTONG . Inte möjligt ... ni vet ju att han tusan att vara tidigt utbildad har han skuld öfver öronen? som jag. K ONJANDER ( förvånad ) . Öfver öronen! det var K ATTONG .
Svar till » Norrländska », Elvenäs, G r u m s, Verml. Lovisa. Sc moderna, snäfva ridkjol. A t t, som m a n n å - gon gång sett, då damer begagnat herrsadel, använda en kjol så vid, att den faller som en kappa Öfver hästens bakdel, är högst oskönt. gröDt N:r 73. O m svar i Idun på nedanstående frågor anhålles v ö r d s a m t: 1) Bör aldrig ett barn agas af mer än en och samma person? 2) Skulle det icke i så fall kunna hända, att barnet blir bortskämdt, då det ibland af modren agas för en sak, som i hennes frånvaro opåtaldt får passera? 3) Ä r det icke då bättre att barnet i m o - drens frånvaro under någon t i m m e för samma sak erhåller lika aga, äfven om den skulle utdelas af fadren eller någon af husets t j e - narinnor? Fader. Skulle någon af Iduns läsarinnor godhetsfnllt vilja gifva m i g prof. på någon vacker ga * dinspets af de numera brukliga grofva sådana, blefVe j a g så tacksam? JVLocLcannonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom 8.Qumsellus annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsam lare antagas. N:r 84: H u r u mycket salt, alun och vinsten lägger Sch, Idun n r 4 0, 1888, till en kanna vatten? Mitt försök aflopp så, att jag Ung (f o r t s). — Från Iduns läsekrets: » L a fick en nyförtent kastrull alldeles kopparfärgad samt silfret alldeles och svart, och har société »; af Thecla S — g. jag, oaktadt mycket arbete, ej ännu lyckats Hushållet. — Handarbeten. — Inläggninfå bort fläckarne från detsamma. Finska. gar. — Matlagning. — Bakning. — Hushållet. — Hvarjehanda. — Frågor. — fört en uppsats om » Såpkokning », äfven ville Svar. — Breflåda. i nästa n u m m e r af Idun meddela hvar » lutFrågor.