Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För fenslerglas, sorn, nu indeladt i ”grönt” och ”livitl,” är be lagdt, det förra med 6 r:dr 32 sk. införsels-tull per 120 skifvor och det sednare med 16 r:dr 32 sk. införsels-afgilt för 20 band, bade Utskottet föreslagit antagande af vigt-förtullning och gemensam införsels-afgift af 32 sk. per lispund, hvilket förslag Borgareoch Borule-stånden godkänt i afseende å deL förändrade förtullnings-sättet och bestämmandet af gemensam tull å fensterglas alla slag; hvaremot de beslutat, att införselstullen skulle utgöra 40 sk. per lispund. Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet hafva bibehållit gällande tullbestämmelser, Nu och ehuru frågor om anlagandet af det ena eller andra förtullnings-sättet i allmänhet äro af sådan beskaffenhet, att. der, såsom bär är händelsen, 2 Ständ stadnat emot 2, det förut gällande förtullningssättet bör förblifva oförändradi; likväl, och som i förevarande fall de af Stånden fattade skiljaktiga beslut angående sjelfva luli-afgiften icke kunna annorlunda, än i sammanhang med frågan om de tillika beslutade olika fcrtullnings-sätteiij komma under omröstning, får Utskottet, för det fall, att Ridderskapet och Adeln samt Preste-ståndet icke skulle vilja an taga Utskottets inbjudning, att i de öfriga Ståndens beslut sig förena, föreslå, att omröstning må anställas öfver följande proposition: 150:o Den, som, lika med Borgareoch Bonde-stånden, anser fensterglas, alla slag, böra under en rubrik åsätas 40 sk. införsels-tull per lispund, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bibehållas gällande bestämmelser, nemligen för grönt fönster-glas 6 r:dr 32 sk. införselstull per 120 skifvor och för b vitt 16 r:dr 32 sk. införsels - Bevillnings-Vtskotlets Memorial.
Au ing, pä sätt framdeles kommer att stadgas äfvensom dessa bägge Stånd förklarat sig vilja, i afseende på de ofvanintagna 5 punkter, innehållande bufvudgrunderue för utlåningen, framdeles bestämma. Beträffande först skiljaktigheten emellan Ståndens Beslut i hvad som rörer den tidpunkt, från hvilken afbetalningame å de äldre Fastighets-Lånen i sedlar skulle till den här ifrågavarande utlåningen användas, så, vid betraktande deraf, att, sedan Utskottet, den 1 Julii 1829, afgaf si 11 första utlåtande i ämnet, de så kallade Silfver Lånen, emot fastighetspant, icke endast oiubbadt fortgått, utan äfven troligen, under större delen af innevarande år, komma att fortfara, igenom den lemnade rättigheten att ffi belåna alla sådana Document, som före den sista Junii innevarande år blifva intecknade), samt således i denna väg en icke beräknad utlåning egt och eger rum, får Utskottet vördsamt till Presteoch Borgare-Stånden hemställa: om icke dessa Stånd skulle för godt Banco-Utslcs Memorial, N:o 134- >i finna att med Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet instämma deri, '"att årtalet 1829 införes i stället för det af Utskottet först föreslagna af 1828 ’’ Men deremot, och då Riksdagens annalkande slut torde fordra ett definitivt afgörande, ju förr desto hellre, aftle föreslagna grunderne för Bankens utlåning på fasta panter, får Utskottet vördsamt inbjuda Högloflige Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde - Ståndet att förena sig med Presteoch Borgare-Stånden uti de beslut, dessa Stånd, i allt öfrigt lika med Banco-Utskottets gifna tillstyrkanden, fattat. Hvilket dock Rikets Ständers pröfning vördsamt underslälies. Stockholm den 2 Mars i83o. N:o i3/h Ank, till Exp. Memorial', med förslag till Inslruction för Banco-Utskottet vid nästinfallande Riksdag.
Dålig prosa är sannerligen intet att stå efter, men dålig poesi är dock den mest motbjudande bland literära anrättningar; just derför att ur denna konstform under mästares händer framsprungit så upphöjda alster, förefaller befordrandet af omoget gymnasistversmakeri till trycksvärtans ära rent af som vandalism. Den obetänksamma » kärleksgudinna », som hr Bensow i första dikten omtalar ha nederfarit från skyn » i en blomstersmyekad char, som dufvors hvita vingar bar, i månens glans, från stjernors dans » endast för att sätta den » diktarlyra » i hr Bensows händer, hvilken han nu hotar att traktera » intill sin sista dag » — denna kärleksgudinna torde redan haft rik anledning att ångra sitt tillmötesgående, för så vidt åtminstone hennes » kärlek » omfattar diktens ädla konst och hr Bensows oförskyldt hemsökta medmenniskor. J. N-g. En radikalkur. Novell Elin Ameen. (Forts.) W|Magar förgingo och blefvo till veckor, men &lt;S^o pillerna hade ej haft den åsyftade verkan. Annie låg ännu till sängs, kraftoch modlös. Doktorn trodde, att om hon ville försöka stiga upp och komma ut i sommarluften, skulle hon bli bättre, men hennes viljekraft var som förlamad. » Plåga mig inte — låt mig vara i ro, » bad hon och föll i gråt vid minsta motsä- gelse. » Annie! » Borgmästarinnan satt hos henne och hade en lång stund bekymrad betraktat flickans affallna ausigte och stora ögon, hvilka stirrade och stirrade framför sig liksom i bunden sorg. » Annie! » » Ja, tant. » » På det här viset blir du inte frisk! » » Nej, jag tror nästan. Doktorns radikalkurer bita inte på mig. » » Annie, barnet mitt, du har någon sorg, som trycker ditt sinne — tala uppriktigt till mig som till en mor. » » En sorg? Behöfver tant fråga mig derom, som känner hela mitt förflutna. » » Det är inte det jag menar.
Ständer ankommande bestämmelser om allmänna bevillningens beräkning, påförande, uppbörd och redovisning, E. K. Maj:t genom nådig skrifvelse den 10 sistliden Januari, jemte förklarande, det E. K. Maj:t vore betänkt att, efter inhemtande af Rikets Ständers beslut i dessa delar, framdeles till nådig pröfning företaga frågan om nya stadganden rörande mantalsoch skattskrifning, till Rikets Ständer öfverlenmat ofvanbemälda Kommitterades till trycket befordrade underdåniga Betänkande och förslag, för alt tjena till ledning vid behandlingen af de bos Rikets Ständer förekommande frågor angående allmänna Bevillningen, hvarförutan del af Kammar-rätten afgilne underdåniga utlåtande blifvit till trycket befordradt och bland Riks-ståndens ledamöter utdeladt. Efter att åt della vigtiga ämne hafva egna! synnerlig uppmärksamhet, hafva Rikets Ständer uppgjort och antagit i underdånighet bifogade Be»ilinings-sladga äfvensom den uti samma stadga åberopade Instruktion för taxerings-fönällningarne. Uti denna stadga, hvilken hufvudsakligen grundar sig på det af ofvanbemälde Kommilterade uppgjorda förslag, hafva Rikets Ständer sökt alt, så vidt möjligt är, genomföra grundsatsen om jemlik beskattning af ntl inkomst. För vinnande af della äudamäl har det varit nödvändigt alt rälla de afvikelser från denna grundsats, hvilka i nu gällande Bevillnings-lörordning förefinnas, samt i möjligaste måtto inskränka de talrika undantagen ; att bestämma bevillnings-procenten lika för alla och så låg som möjligt; att göra beskattningen i allmänhet beroende af taxering samt följaktligen borttaga nu stadgade fixa och minimi-afgifler: äfvensom att föreskrifva dels vissa officiella uppgifter till grund och ledning för laxeringarne, dels ock förändrade åtgärder för dessa sednares noggranna och behöriga verkställande.
Jag finner ordet afgäld alltför obestämdt; då jag icke vet, om här menas netto eller brutto behållningen; och jag befarar, att stadgandet i anledning häraf skall föranleda till beständiga tvister och rättegångar. Jag anser äfven gamla Lagen vara rigtigare deruti, att den betraktar afgälden af en egendom såsom lösören, hvilket efter min tanka är det prineipenligaste. Jag skulle derföre tillstyrka bifall till Utskottets Utlåtande med den förändring, att det omnämnde tillägget i 8 §. blef borttaget. Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob: Mig synes det vara så mycket nödvändigare, att Den 9 November e. m. det af Herr Hjerta klandrade tillägg vid 8 af 17 Capillet HandelsBalken qvarstår i den nya redactionen, som det äldre stadgandet gifvit anledning till olika tillämpning, ehuru alltid de skickligaste Juristerne tillämpat det efter Utskottets mening, eller sålunda, att afgälden ansetts tillhöra Fastigheten, och alltså tillkomma Inteckningshafvaren. För att emedlertid förekomma den osäkerhet i tillämpningen, som hittills ägt rum, tillstyrker jag på det högsta, att det ifrågavarande tillägget måtte antagas. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Då Lagutskottet, för att betrygga Inteckningshafvares rätt, borttagit den säkerhet Lagen gifvit åt omyndige Barns medel, sorn befinnas i deras Förmyndares händer, kan jag icke instämma med Utskottet, så vida man icke, på sätt Herr Berg von Linde i sin reservation pag. a5 föreslagit, antager följande redaclion af 22 Cap. 4 §• ÄrfdaBalken: The lösören, som omyndig ej sjelf behof ver, böra till hans nytta föryttras; men ej må Förmyndare sjelf handla till sig något af then omyndiges gods, löst eller fast.
Man har vidare fruktat menliga följder för vår Vexelcours och att vexelvingléri skulle kunna uppstå, om man lemnade Köpmännen tillfälle att insätta sitt ägande Silfver i Banken , att de genera erhållande BancoSedlarns ytterligare skulle sättas i tillfälle alt inköpa nya Vexlar och än ytterligare uppjaga cour» sen,- men jag vågar hemställa, biifver ej härigenom det Silfver han intager för de sålunda köpte Vexlarne så mycket dyrare och en sä - Den 15 Julii f. m'. dan transaction endast ledande till förlust. En Silfvertillgång inom landet, sorn är disponibel, är ju rätta motvigten emot en stigande cours likasom silfverköp och insättning, är den sanna och rätta motvigten om Vexelcoursen vill decimera. År handelsvågen till vår fördel blif; ver det en möjlighet för Köpmannen, att ifrån utrikes ort intaga Silfver, det i Banken insätta och utfå nya BancoSedlar, hvarigenom RörelseCapitalet i nyttig väg blifver ökadt, ernedan det i Banken har full valuta och representerar en verklig product lika som om vår handel blir oförmonlig skall denna åtgärd le-} da att jämna Coursen och motverka ali onaturlig fluctuation. Skiljande mig i denna väsenteliga del ifrån Utskottens Förslag vågar jag vördsamt tillstyrka återremiss af detta Be* tänkande, Bilagor till PleniProtocolIet för den 19 Julii, förmiddagen. Herr af Klintberg, Carl: Af sjukdoms förfall hindrad, *tt, efter min önskan bivista Högloft. Ridderskapets och 312 Den 19 Julid f, m. Adeina Plenum den 23 sistlidne Junii, då mitt anförande rörande de af Höglofl Bevillningsutskottet föreslagne grunder för Tullagifterneg beräknande upplästes, har jag, ehuiu samma hinder ännu fortfar, ansett mig, böra nyttja detta tillfälle, att försöka utreda och besvara några under discussionen i detta ämne väckta frågor, om hvilka jag varit i tillstånd att inhemta kännedom
R;dr, under alla förhållanden, i hvilka någon person kan blifva hos Inrättningen häftande, inbegripes icke hvad samma person eljest må vara till Banco-Disconten skyldig. Dock må Directionen icke underlåta att förskaffa sig alla de upplysningar, som kunna inverka på omdömet om lånsökandes ställning och förmåga alt i alio uppfylla ingångne förbindelser ; Mom. 6. Det åligger Directionen att noggrannt tillse, det lånen verkligen blifva inbetalda och ej genom omvägar af ett eller annat slag omsatta. Vid uteblifven liqvid å förfallotiderne, böra låne-documenten genast till lagsökning ullemnas.
— I anledn. af Frih. Cederströms framställning, att denna författning står på sidan af allmänna lagen, så vill jag endast upplysa Hr Frih:n, att detta just är en af de anledn:r, som framkallat min motion, då jag nemi. åsyftat, att denna förordning hädanefter mätte komma att stå inom lagen. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Hr von Hartmansdorff har sagt, att denna fråga icke kunde blifva föremål för remiss, emedan ämnet en gång förut , ehuru i annan form , varit handlagdt. Jag vill i detta afseende blott åberopa den praxis, som hittills under denna riksdag och inom detta Stånd blifvit följd. — Uti StalsUtskts utlåt. N:o 35i, som i dag varit föredraget, behandlades en motion af Hr W. Fr. Dalman, ”det R. St. ville bevilja ett anslag åt den s. k. Louis De Geerska inrättningen för bildandet af fattige sjömäns söner.’’ Denna motion väcktes och remitterades från 17 H. 7 5o Den 16 November f. ra. detta Stånd, då en af Hr Dalman förut väckt motion till förmån för samma inrättning, men under något olika form med denna, — ty deri önskade motionären, att R. St ville subscribera en viss summa för ofvannämnda inrättning, blifvit af Utsk. afstyrkt och Utsk:s utlåt, deröfver redan af tre Stånd blifvit bifallet. — Ett annat exempel kan jag äfven anföra: Motion bade, jag tror uti BondeSt., blifvit väckt, alt hemmanet Rannäs Hollstagården, som förut varit comministerboställe, men blifvit utbytt, skulle njuta samma frihet för kronoräntors utgörande, som det haft såsom boställe. Motionen blef afstyrkt och sedan Utsk:s åtgärd blifvit bifallen, väckte Hr Lagman Danckwardt inom delta Stand motion, att R. St. ville bevilja innehafvarne af ofvannämnda hemman ersättning af statsverket för de kronoräntor de för detsamma kommo att erlägga.
Nu kan det likväl hända, att af de 3o ledamöter, som hvarje Stånd valt till det förstärkta StatsUtsk., någon bortrest efter erhållen tillåtelse, en annan sjuknat, en tredje dött, och ali således ingen votering inom detta Utsk. ginge för sig, oaktadt man icke kunde förebrå dess medlemmar någon försumlighet. Man måste då val tillåta ett ringare antal, än 3o af hvarje Stånd, att rösta med gällande kraft. Man har ansett mig hafva begått ett misstag, dä jag yttrade att tullen på de förtennta plåtarne skulle blifva densamma, som den hade varit förut. Det är möjligt; men då Den ii Maj. iu3 grundlagen föreskrifver att uti bevillningsfrågor fordras alla fyra RiksStrns sammanstämmande beslut, eller att förstärkt StatsUtsk., om sådan sammanstämmighet icke vinnes, skall afgöra frågan, så synes mig klart, att om två Stånd i denna fråga stannat emot två, så måste derom röstas i förstärkt Statsutskott. Nu har en sådan omröstning verkligen ägt rum; men om derefter två Stånd säga att denna omröstning är gilltig och de två andra alt lion är ogilltig för de röstandes fåtalighets skull, så faller af sig sjelft, att denna omröstning icke verkar på saken, utan att denna står på samma punkt som innan något Stånd beslutade förändring i den förut gällande tulltaxan, d. ä. att hennes bestämmelser oförändrade qvarstå. Man har ock sagt, alt R. o. Ad. borde vänta på de andra Ståndens beslut i ämnet och derefter lämpa sitt eget. Men målet är nu redan föredraget till afgörande; och jag skulle tro att R. o. Ad. äger inom sig både tillfälle att läsa grundlagens bud och omdöme, för att af dem draga slutsatser, tillräckliga alt bestämma dess beslut, hvilket jag på redan anförda skäl tillstyrker malte blifva alt lägga förstärkta StatsUtsk:s nu föredragna mern. till handlingarna. Hr von Hohenhausen: Då jag, förra gången jag hade ordet, yttrade mitt ogillande af Gr.
Hofrättens ledamöter slutade deras förklaring med en underdånig hemställan, huruvida genom deltagande uti i fråga varande domslut, genom ofvanberörda utlåtande eller genom underlåtenhet att, i anledning af Wickmans klagoskrift, medgifva hvad deruti blifvit anmärkt, eller, i anseende till dennes försummelse att hos Kongl. Majit söka rättelse i samma dom, Förklaranderne, innan tillfälle varit dem beredt att af Justitie-Ombudsmannen emottaga underrättelse om den lagtolkningsmethod, som vore vanlig och riktig, samt deraf hämta upplysning och ledning för deras omdöme om vexelns natur och rättskraft, gjort sig skyldige till det åtal, Justitie-Ombudsmannen funnit sig befogad att emot dem anställa. Härpå svarade Justitie-Ombudsmannen, att då hos honom klagan fördes öfver det i fråga varande domslutet, och han, efter granskning deraf och jemförelse med Vexellagens stadganden, fann samma domslut, efter hans uppfattning, lagstridigt, men antog, att det tillkommit genom förbiseende af den pröfvade rättsfrågans särskilda beskaffenhet, öfverlemnade han klagoskriften till de ledamöter af Kongl. Hofrätten, som i domslutet deltagit, och utbad sig deras yttrande i ämnet. Att vid det tillfället, såsom Förklaranderne tyckas ansett lämpligt och behöfligt, meddela en Öfverrätt »underrättelse om den lagtolkningsmethod, som uti det i fråga komna fallet vore vanlig ock riktig, samt dymedelst bibringa Kongl. Hofrättens ledamöter upplysning och ledning för deras omdöme om vexelns natur och rättskraft, den tankan kunde hos Ju p # ... i stitie-Ombudsmannen icke uppstå. Han förestälde sig, att öfverdomare, som ouppsåtligen felat, skulle kunna, lika väl som en underdomare eller annan embetsoch tjensteman, emot hvilken anmärkning på enahanda sätt blifvit gjord och på samma sätt meddelad, erkänna ett begånget misstag, heldre än att äfventyra ett försvar med så ringa utsigt till framgång, som i detta fall syntes vara för handen. Imellertid hade Justitie-Ombudsmannen fått emottaga ett utlåtande, som uppenbarligen hade för ändamål att rättfärdiga det klandrade domslutet.
N;o 336. io5 b) att minimum deraf blifver 25 Duc. i Guld eller 5o R:dr i Silfver; c) att, vid återuttagandet, i förhållande till tiden, under hvilken de insatta metallerne blifva under deposition, en afgift till Banken erlägges af § procent af det uttag, som sker inom loppet af första året, och ~ procent för hvarje efter årets slut löpande halft år,’ som depositionerne i räkningen qvarstå; d) att ofvannämnde Attest, till uttagande af på denna räkning insatt Silfver, upphör att vara gällande å dagen för Silfverutvexlingens början i allmänhet; e) att BancoStyrelsen, om den finner denna deposit-räknings begagnande, i ett eller annat hänseende, hinderligt för Bankens egna operationer, må ega rättighet inställa alla vidare depositioner, efter derom 4 månader förut utfärdad kungörelse; f) att Silfvers utlemnande från Banken härutöfver ej må tillåtas, intill allmänna utvexlingens början, i vidsträcktare måtto eller till andra ändamål, än irsta punkten 4:de Art. af 1825 års BancoReglemente stadgar. R. St., som funnit vara af vigt, att det framdeles i omlopp utgående Silfverrnynt blifver till namn och värde lika med det gångbara BancoSedelmyntet, och som derjemte ansett, dels att närvarande tillfälle icke bör lemnäs obegagnadt, att införa en förenklad och redig myntB ihang till R. St. Sirify, A’:o 336. fot, slående i samband med det för dagliga beliofvet antagna vigtsystemet, dels att utmyntningskostnaden, åtminstone till en del, blifver Staten godtgjord, få till E. K. M. i underdånighet öfverlemna: att, efter Vetenskapsmäns hörande, utsätta en lindrig myntskatt, inberåknad i Silfvermyntet, till förekommande af detsatnmas utförsel eller nedsmältning; samt derjemte hos E. K.
Efter ett års förlopp från riksdagens början uppfyldes sent omsider ändamålet af dess sammankallande, konungens kröning, som förrättades i Storkyrkan i närvaro af samteliga stånden och trängseln af nyfikne åskådare. Oaktadt all den lysande prakt, som vid sådana tillfällen slösas, var denna senare högtidlighet mindre interessant både för ögat och hjärtat än den förras ädla enfald. Smörjelseakten, som föregick, synes likväl förtjänt att anföras. Förbunden med religion och förrättad under böner och välsignelser, kunde denna akt ej fela att vara på det högsta intagande, och jag erkände rättvisan af den högaktning, hvarmed allmänheten i alla tider den ansett. Jag har ännu för mina ögon konungen, när han afklädd af den fursteliga mantlen och kronan i en hvit klädnad, oskuldens färg, och med blottadt hufvud knäböjde för den Högste under åkallan af dess mäktiga beskydd. Kontrasten mellan den unga konungen och den gamla vördiga ärkebiskopen106 Beronius, som förrättade denna ceremoni, var i alla afseenden märkvärdig och gjorde ett intryck på min inbillning, som aldrig utplånas. Egenteliga ändamålet af alla dessa ceremonier, vördnadens befästande för konungamakten, syntes i anseende till pluraliteten af närvarande ständer föga vunnit. Hade det rådandet partit förstått sitt eget interesse och egt det ringaste vett och eftertanka, så hade det efter kröningens bivistande omedelbarligen slutat riksdagen. Af konungens kända karaktär och hans billiga missnöje öfver ständernas förhållande kunde slutas, att hämden grodde (i) hans hjärta, hvars vådliga utbrott icke kunde undvikas utan genom den hastigaste reträtt. Tillfället hade därigenom blifvit betagit för konungen att till sin fördel nytja allmänhetens då varande förtjusning. Under afvaktan af en tillkommande riksdag skulle denna flyktiga låga förmodeligen svalna, och äfven konungen i en trögare ålder snarare bekväma sig vid de fjättrar, som blifvit honom ålagde. Men nattmössornas vanliga inskränkta begrepp och högmodet af deras framgång lemnade ej rum åt något eftersinnande.
Nu må dock tillåtas mig påminna, att om Rikets Ständer, som jag önskar och hoppas, vilja och kunna anslå berörda 5 '/2 millioner, blir deraf en följd, att det bolag, till hufvudsaklig del bestående af utländska kapitalister, som skulle komma att bygga Frövi—Falueller Svenska central-banan, skulle för detta ändamål komma att i riket införa och använda ett nära dubbelt belopp eller omkring Elfva Millioner Riksdaler. Bilt. till R. St. Vidare inhemtas af undersöknings-direktionens utredning af frågan att när halfva banan hunnit blifva färdig, hvartill ej bör åtgå längre tid än 1 '/2 å 2 år, kan till en början med endast sex fots sänkning från ett enda af de malmfält, som banan genomstryker, 18 millioner centner rik jernmalm finnas färdiga till export, hvilka, levererade vid Mälareeiler Östersjöhamn eller i Göteborg, böra betinga ett pris af 60 å 75 öre pr centner och hvilka om man endast beräknar dem å 50 öre pr centner, ändock 1 riket iubringa en summa af Nio Millioner Riksdaler. Om man derjemte tager i betraktande de oerhörda tillgångarne utefter banan af zinkmalm, hvilken i verldshandel villigt betingar ett pris af 3 R:dr pr centner, torde man kunna med full säkerhet antaga, att genom export af sådana malmer, för att ej tala om utförsel af koppar och bly, jemväl några Millioner Riksdaler skulle årligen i riket inflyta; och när ett sådant resultat kan ernås, mot den jemförelsevis ringa uppoffringen från Statens sida af 1 å 2 procent ränteförlust å 5 '/2 Millioner Riksdaler, torde denna uppoffring böra anses som en obetydlighet i förhållande till de fördelar den skulle komma att bereda fäderneslandet och icke böra uppskjutas till en oviss framtid. Jag anhåller vördsamt om motionens remitterande till Stats-Utskottet, dit jag önskar få inlemna de ytterligare upplysningar och beräkningar, som kunna behöfvas för frågans bedömande. Stockholm den 14 November 1865. Aug. Theoph. Blomberg.
Uppläst hos Ridd. och Adeln d. rz Julii. Prest-Ständet den iz - Borgare-Ständet d. lz - « Bonde-Ständet d. rz Stormögtigste Allernädigste Lonung! ^ill förekommande i framtiden af det bos Riksens Ständer öfwerklagade mlflbruk wid Auctioner ä den till fromma Stiftelser , säsom Barnhus, Skolor och Dom - Den rz Julik. 1555 Domkyrkor anflagne Tionde Spannemäl, akt det för hela Länet belöpande Spannemäls-qvantum i en Post utbjudes och försäljes, hvarigenom tillfälle lemnäs för Handels,speculanter att, jemte inköper af Säden, begagna Tiondetagarens rätt till lösen för den längsta möjliga transport inom Lagsagan, men innewänarena i Landet beröfwas lägenhet, att återköpa den frän deras hemort utgäende Säd, hvilket deremot vöre dem lätt om icke större qvantum ginge under ett utrop än hwad för hwarje Socken erlägges, fä Riksens Ständer i underdänighet anhälla om Nädiq Författnings utfärdande till utwerkande af den rättelse i detta ämne, hvartill omständigheterna kunna föranleda. Riksens