Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
71 den grund, att de ansågos vara i tillfälle att genom utförande af större eller mindre arbeten åt enskilda förskaffa sig extra inkomster, som åtminstone för en del af dem förmenades uppgå till icke obetydliga belopp; men då uppenbart vore, att de aflöningar, som för närvarande utginge till dessa tjenstemän, icke kunde vara afsedda att uteslutande bereda innehafvarne tillräcklig bergning, samt de ifrågasatta förköjningarne syntes Departemcnts-chefen vara med billighet öfverensstämmande, helst endast undantagsvis någon betydligare biförtjenst kunde för dessa tjenstemän vara att påräkna, hemställde Departements-chcfen om förnyande af enahanda framställning till innevarande riksdag som den, hvilken skedde vid den sistförflutna; och har, i öfverensstämmelse härmed, Kongl. Maj:t nu äskat, att till aflöning åt Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden såväl i hufvudstaden som i landsorterna måtte anslås 32,800 R:dr, uti hvilket belopp inginge den ifrågasatta löneförhöjningen af tillhopa 3,900 R:dr. Då den nuvarande aflöningen af 1,200 R:dr till hvardera af de fem Distriktcheferne och 600 R:dr till hvar och en af Distriktadjutauterne med afseende å vigten och mångfallden af deras göromål för det allmänna synes Utskottet alltför ringa, får Utskottet, på det denna aflöning må kunna ökas, för de förra till 1,800 och för de sednare till 750 R:dr, hemställa, att, till aflöning åt bemälda Styrelse samt dess tjenstebiträden såväl i hufvudstaden som i landsorterna, måtte till utgående från Riksgälds-kontoret anvisas det af Kongl. Maj:t äskade förhöjda belopp 32,800 R:dr. 68:o. Till arfvode för Civil-ing enior ers undervisande vid Mariebergs artilleriläroverk eller den läroanstalt, som i följd af väckt fråga om denna undervisningsanstalts förflyttande kan framdeles i nåder bestämmas, har Kongl.
Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 7 dennes f. m. på bordet lagda memorial N:o 291, i anledning af dels erhållen återremiss, dels serskilda Riks-Stånds skiljagtiga beslut, rörande utlåtandet N:o 258, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o kales mom. litt. a. till handlingarne; 2:o fann Ridderskapet och Adeln för godt att antaga Utskottets inbjudning i mom. litt. b., och att således, med frånträdande af sitt. förut fattade beslut, bifalla Utskottets tillstyrkande i 2:dra punkten af utlåtandet N:o 258; 3:o antog Ridderskapet och Adelil jemväl Utskottets i mom. litt. c. gjorda inbjudning, och ansågs den föreslagna voteringspropositionen i följd deraf förfalla; 4m bifölls Utskottets hemställan i moro. litt. d. S. D. Då nu ånyo föredrogs Ståts-Utskottets den 7 dennes f. in. på bordet lagde memorial Nm 292, medförslag till voteringsproposition, rörande ett lån för uppbyggandet af ny kyrka i Christinehamn, blef den föreslagna voteringspropositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Stats-Utskoltets den 7 dennes f. m. på bordet lagde utlåtanden: N:o 293, med anledning af erliållne återremisser i fråga om ett lån lör reparerandet och utvidgandet af Nyköpings lurdomsskoks local; och Bih. till R. St. N:o 294, i anledning af väckt fråga om indragning af den åt Pastorerne i Ottarps, Filestads oell Nöbbelöfs socknar af Malmöhus Län upplåtna förläningsspanmål. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Ut skottets den 7 dennes f. på bordet lagde förnyade utlåtande N;o 305, angående de af Kongl, Maj:t i Nåder föreslagne åtgärder
Hvad dernäst angår Ulskrs egen åtgärd, nemi. att inom representationen bereda rum åt orepresenterade medborgare, medelst någon modifikation af de grunder, som nu bestämma valrätten ; så torde väl någon princip hafva legat lill grund för den modifikation som Utsk. föreslagit. Hvilken princip? — kunde man fråga. Utsk. säger (pag. 4) ”1 afseende på de nu orepresenlerade innehåller detta förslag att det uti en persons egenskap af Embetseller Tjensteman nu liggande hinder för hans valrätt och valbarhet skulle uphöra och han fä tillgodonjuta dessa rättigheter såvida han i öfrigt innehade de för desamma erforderliga qvalifikationer. Hvilka äro nu dessa qvalifikationcr? — Förgäfves 182 Ilen 27 Maj f. m. söker jag elt svar på dessa frågor. Del hade likväl varit interessant att lära känna den princip, efter hvilken Utsk. förfarit, så mycket mer som jag icke förmält uplösa den motsägelse, som synes mig äga runi emellan den 12 §:s 2 mom. och 13§:s2mom. af Utskis förslag. Till följd af det förra stadgandet skulle ingen ofrälse tillerkännas valrätt med mindre han är egare och (—måtte menas eller) fideikommiss-innehafvare af i mantal satt jord. Enl. det sednare återgifves samma rätt åt alla vid de offentliga läroverken anställde Lärare och Tjenstemän utan villkoret att äga jord. Den, som af Ephorus blifvit anställd såsom lärare får valrätt utan att ega jord, men icke Domaren. Nu kan den vid offentligt läroverk anställde läraren skiljas vid sin befattning utan ransakning och dom; men icke Domaren. Af ålder har det utgjort ett karakteristiskt drag i den Svenska författningen alt endast den, som är en man för sig, äger talan vid sammankomsterna. Jag vill ej utestänga skolläraren från denna kategori; men frågar: hvarföre har Utsk. nekat Domaren att höra dit? — Skulle man åter för kategorien af valrätten fordra kännedom uti de ämnen, som på riksdagar förekomma, eller uti riksdags-förhandlingarnas former; hvilken vore då bäst qvaliflcerad skolläraren eller domaren?
\ Stats■ och Banko-Utslottens Betänhanden. 477 som med Låne-rörelsen och med riktningen för Näringarnes verksamhet. Erfarenheten måste lemnäs rådrum, att an-J visa på det förhållande, som rättvisligen kan och bör äga rum emellan Namnvärdet och Metalliska innehållet af myntet. Det gifves ännu in-! gen -tillräcklig grund för fastställandet af detta förhållande till Nittio-Sex Skillingar; meri den; bör på mellantiden kunna vinnas. Skakningen, som den utsträckta Låne-röreIJ sen frän Staten beredt, bör vara lugnad, innan en ny lill Staten kan införas, och de Näringar,' som, genom obegränsade Lån-biträden bragte till för tidig mognad, nu gifva svaga frukter, böra med den kraft de hafva öfrig, och den de kun. na inom egna gränsor utveckla, uthärda striden för deras bestånd, innan något vidgädt område för deras verksamhet med förmån anvisas kan. En värd Ledamot af Högloil. Ridderskapet och Adeln, hvars speciella Anmärkningar vid Betänkandet, Utskotten i det föregående tro sig hafva besvarat, har egentligen till öfvervägande framställt nödvändigheten af förändrade Hushåll-', nings-anstalter, Krono-skogarnes försäljning, fri utskeppning med främmande fartyg rn. m., hvaruti en annan värd Ledamot af samma Riks-Stånd tillika instämt. Och, jemte det Utskotten, i anledning deraf, anse sig böra förklara, det äfven de för deras del finna vigtig!, att alla monopoliska hinder, som för Närings-friheten må i vä.’ gen ligga, varda undanröjde, hvilket ämne likväl i sin detail ligger utom desse Utskotts upptagande, blir Stats-Utskottet i serskildt tillfälle, 478 Stats-celi Bantio-Uisiottens Betänhanden. att om hvad som angår afhändandet af Statens ägande rätt till Skogar m. m., i följd af skedd Remiss, sitt utlåtande meddela. Då Utskotten nu fullgjort den pligt dem ålegat, att besvara de vid deras förra Betänkande gjorda Anmärkningar, återstår för dem allenast, att Rikets Högloft.
Oell då vi tillförne sett, att concessioner, afven då de blifvit lemnade i form af lån, såsom förhållandet var 1812, icke blifvit återgifna, anser jag för farligt att i grundlagen gifva Konungen magt till indragning af rörelsecapitalet, synnerligen vid början af realisationen, innan främmande capitaler hunnit hos oss blifva placerade. Slutligen får jag äfven förklara, att när jag skulle bestämma mitt omdöme om följderna af den magt, som genom 72 §:s nya redaction skulle öfverlemnas till Konungen, var det naturligt, att jag önskade se, huru Regeringen sjelf uppfattat den ifrågavarande magten; och jag fann då, af det StatsRådsprotoeoll, sorn blifvit bifogadt Konungens förslag till lag för Banken, att, oaktadt 72 §. efter nya redactionen uttryckligen bestämmer, att Banken skall för alltid vara skiljd från Statsverket, har det likväl, om också blott för ett ögonblick, kunnat i StatsRådet beslutas genom en numera ur lagförslaget utesluten §., att Banken skulle för ett helt år förskjuta statsbristsumman, som uppgår till omkring 3,000,000 R:dr. Yi hafva nyss voterat en grundlagsförändring, som förbjuder det större och mindre creditivets anvisande på Banken, och ändock hafva inom Konungens Rådkammare kunnat föreslås årliga förskott af Bauken till Statsverket, hvarigenom creditivens förflyttning skulle blifvit utan allt ändamål. Jag har trott mig häraf linna, att den magt, R. St. nu skulle lemna ifrån sig, redan från början, å andra Statsmagtens sida, blifvit betraktad från en synpunkt, som icke varit åsyftad; och jag hemställer till en hvar, om man icke i detta förslag till banklag skall linna Konungens delaktighet i banklagstiftningen realiserad till något helt annat, än det veto, som vi så ofta hört hafva varit ensamt åsyftadt. Jag afstyrker på dessa skäl den föreslagna redactionsförändringen, såsom icke allenast onyttig, utan äfven lika vådlig för Konungen sjelf, som skadlig för Nationen. Ilr Rosenblad, Bernh.:
Jag refererar mig för öfrigt till Grefve Posses yttrande, och tror att framtiden bäst;, 202 Den 2.7 Augusti e. ni. skall utvisa, om Utskotten misstagit sig i sitt förutseende. Grefve Spens: I den ort jag mäst känner tror jag mig kunna påstå, att följden af Utskottens Utlåtande, det ägograderingen skall ske innan skiftet, skall blifva, att en stor pluralitet af jordägarne förlorar sina fatalier för klagomåls anförande och derigenom förstör sin framtida välfärd; jag Indes så mycket mer till denna tanka afhvad jag i dag redan haft äran anföra om de stora resurser, som Landtmätaren äger, i fall lian är den ena partens cacherade Advocat; detta kan hl i mycket farligt vid taxeringen, då han kanske är omgifven af Gode Män, hvilka första gången ära närvarande vid en skiftesförrättning. Landtmätaren är då en fullkomlig despot öfver hela skifteslaget, om han •annars är illistig nog, för att kunna begagna sig af dessa sina stora resurser. Det ligger blott ett litet correctif deruti, att ÄgodelningsRätten skall döma deröfver, ty ÄgodelningsRätten kan ej döma efter annat, än Landtmätaren syn, och om Landtmätaren der vetat cacbera sina afsigter, så skall man efteråt upptäcka stora misstag, som icke mera kunna hjelpas. Jag förenar mig således till alla delar med Herr Danckwardt, och anhåller om proposition å hans mening. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition tili godkännande af Utskottens yttrande. Den 27 Augusti e. m. 203 Ropades Nej. Uppå derefter framställd proposition, beslöt Ridderskapet och Adeln, att 9 och i3 §§. uti 18 Capitlet af nuvarande SkiftesStadga borde bibehållas oförändrade. Friherre Palmstjerna, Carl Otto: Jag får anmäla min reservation mot det afRiddcrskapet och Adeln nu fattade beslut; instämmande uti den af Herr Grefve Posse yttrade mening, hvars vigtighet af erfarenheten snart skall bestyrkas.
I Afd. 1 Höft. 1 Kongl. MajUs Prop. om Statsverk. iiSSO. till arfvoden för sådane extra ordinarie tjenstemän, sorn dermed borde biträda; så hade, vid fullgörande af berörde åliggande, Stats-kontoret, jemte förmälan, hurusom, för det åsyftade ändamålets vinnande, åtskilliga ändringar uti nu gällande föreskrifter, angående sättet för vissa ärendens behandling, syntes vara af behofvet påkallade, i sådant afseende underdånigst hemställt, att Protokolls-föringen hos Stats-kontoret, hvilken hittills varit besörjd af 2:ne Notarier, måtte för framtiden uppdragas åt de hos Stats-kontoret anställde kancellister, att af dem alternerande besörjas emot derför serskildt bestämda lämpliga arfvoden; att, enär Advokat-Fiskalens åligganden numera icke vore af det omfång, att en person deraf hade sysselsättning, men ett juridiskt ombud för Verket likväl oundgängligen erfordrades, ett arfvode af 600 R:dr måtte uti den blifvande staten uppföras, för alt, till besörjande af de göromål, som hittills ålegat Advokat-Fiskalen utaf Stats-kontoret till en Ombudsman disponeras; att, emot det lönen för en Bokhållare och en Kammar-skrifvare från det nuvarande Allmänna Magasins-kontoret öfverflyttades till Expeditions-Kamrerare-kontoret, åt sistnämnde kontor, som ansetts böra erhålla förändrad benämning af Kammar-kontoret, jemväl måtte uppdragas den befattning med Magasins-Ärendena, som hittills ålegat Allmänna Magasins-kontoret; att Memorial-Bokhållare-göromålen, som förut tillhört Riks-Boksluts-kontoret, äfvensom Ghartae-Sigillatar-Ärendena, hvilka hufvudsakligen skulle komma att bestå af kassörens uppbörd af Cbartse-Sigillata! jemte kontrollboks förande deröfver af Memorial-Bokhållaren, likaledes måtte af Kammarkontoret öfvertagas; att, jemte det, till fortskyndande af Rikshufvudbokens afslutning, en Kammarskrifvare i Riksboksluts-kontoret finge, i stället för den derstädes nu anställde Bokhållare, å Staten uppföras, den till nämnde kontor hörande StatsBokhållaren, hvilken Stats-kontoret ansett böra hädanefter benämnas Kammarförvandt, måtte förklaras skyldig biträda vid Rikshufvudbokens upprättande och de kontoret i öfrigt tillhörande göromål, emot det att vid det sistbemälde Tjensteman åliggande bestyr med Staters upprättande och expedierande biträde af Kammar-skrifvarne derstädes honom meddelades; samt att antingen uti gällande föreskrifter angående de åligganden, som för närvarande tillhöra Departementet för Allmänna Magasins-ärendena, måtte stadgas den förändring, att redovisning för Magasins-medlen m. m. borde af Läns-Styrelserna afgifvas till Kammar-Rätten, hvarigenom den serskilda Hufvudboken öfver dessa medel, som inom
Rättegångsbalken bjuda, att böterne i samma Balk, ther ej annorlunda stadgadt finnes, samt .alla andra böter och vitén, hvilka efter Allmänna Lagen och särskildte Författningar, Domare och Embetsman tillhöra, skola gå till Konungen, i underdånighet hemställt, om icke alla desse böter och vitén, undantagne de till Carlshamns Stads Barnhus disponerade, såsom ännu icke till något visst Kronans behof anslagne, matte till Seraphimer-Ordens Gillet få inflyta, till någon förstärkning uti den till Gillets disposition ställde Allmänna Hospitals-, Lazarettsoch BarnhusFond, så hade Kongl. Maj:t till Nådigt svar härå meddelat, att Serapliimer-Ordens-Gillet finge ifrågavarande böter och vitén tills vidare uppbära och så länge förränta, intill dess Kongl. Maj:t om deras användande framdeles i Nåder förordnade. Och enär det synes vara utan ändamål att uti Räkenskaperne låta år från år balancera skid - ( 9 ) skulder och fordringar af sådan beskaffenhet, som de ifrågavarande, under rubrik: Konungens Ensaks Bötesmedel, hafva Rikets Ständer i underdånighet anhållit, det täcktes Eders Kongl. Maj:t till nästa Riksdag låta fullständigt utreda förhållandet, på det då må under pröfning och afgörande komma, antingen, etter skeende liqvid, någon fordran skall Statsverket godtgöras eller ock afskrifning anbefallas. Till åtlydnad af den Nådiga Remissen, får Seraphimer-Ordens-Gillet i underdånighet upplysa, att af de enligt högstberörde Nådiga Bref till OrdensGillets redovisning inllutne Ensaksoch Vites-Bötesmedel blifvit vid förefallne behof, lånte till Allmänna Hospitalsoch Barnhus-Fonden År 1796 R:gds R:dr 1,900. Summa R:gds R:dr 17,500. hvilken, förvandlad till Banco, utgör det ifrågavarande Capi talet.
Utskottet hufvudsakligen äfven nu, med tillägg, att det torde vara ovisst, huruvida Hypotheks-föreningarne sjelfva äro benägna att under de vilkor, som här ofvan blifvit föreslagne, öfvertaga ifrågavarande fastighetslån, samt att, om äfven så skedde, skulle, vid det förhållande, att Hypotheks-föreningar icke äro inrättade för Rikets samtliga län och ej heller belåna stadsfastighet, Banken, i hvilket fall som helst, komma att åtminstone tills vidare få bibehålla icke allenast lånen mot inteckning i landtegendomar inom de län, för hvilka Hypotheks-föreningar ej finnas, utan äfven stadsfastighets-lånen, hvarigenom en af de med förslaget åsyftade fördelar, eller beredande af minskning i Bankens förvaltnings-kostnad, skulle i väsentlig mån förfelas. Men ehuru Utskottet, med afseende synnerligast å de kännbara olägenheter, som för närvarande och intill dess Hypotheks-föreningarne kunna blifva i tillfälle att i betydligare mån nedsätta minimum för sina utlåningar, skulle tillskyndas de mindre jordbrukarne, derest deni betoges utvägen att få i Banken belåna sina fastigheter, nu icke kan tillstyrka upphörandet af utlåningen mot pant af fast egendom å landet, har likväl Utskottet, inseende olämpligheten deraf, att Banken bedrifver en med dess ändamål så föga förenlig rörelse, sorn den förevarande, ansett någon minskning i den till samma rörelse anvisade fond kunna och böra beslutas, särdeles om utlåningen ordnas så, att den blifver till gagn hufvudsakligen för endast egare af mindre jordegendom. Landtfastighets-fonden är, enligt gällande Banko-reglemente, bestämd till ett belopp af 5,650,000 R:dr, hvaraf dock för närvarande äro till andra Bankens lånerörelsegrenar öfverflyttade 250,000 R:dr och i fonden oanvända cirka 420,000 R:dr, så att till utlåning i denna väg äro disponerade cirka 5,500,000 R:dr; och kunna de årliga inbetalningarne å fonden beräknas att uppgå till omkring 500,000 R:dr, allt banko.
En vecka i slutet af juni upptages af en rad mer eller mindre studentikosa högtidligheter, vid hvilka de afgående seniorerna spela hufvudrolen. Vi observera härvid den religiösa prägel, som kännetecknar så många af Amerikas offentliga institutioner. Början af the commencement week gjordes på söndagen i universitetets kapell, hvarest presidenten Dwight sade till de afgående universitetets minnesvärda afskedsord i en predikan öfver 1 Kor. 13 om kärlek och kunskap. Och den afslutande hufvudhögtidligheten, the commencement, under hvilken graderna utdelades, börjades och slutades med en enkel, varm bön. Jag öfverraskades Öfver att icke finna studenterna i svart högtidsdräkt på denna deras förnämsta högtidsdag. Det var ett drag af amerikansk oafhängighet. — Talen som vid detta tillfälle höllos af därtill utsedde bland årets *) The commencement week är ett oegentligt namn, den har heltoch hållet karaktäre af en afslutning.29 UNIVERSITET OCH STUDENTER I AMERIKA. graduerade, gåfvo godt vitsord om den undervisning, som i Förenta staterna vid högre och lägre skolor lemnas i det muntliga föredragets konst. Man måste beundra säkerheten och själfbeherskningen hos dessa unga studenter. Positionen är onekligen kritisk. Framför sitter en talrik publik, så många som kyrkan förmår rymma, af ej blott vänner och anförvandter utan ock gamla Yalemän, som blifvit män i staten och kommit till universitetets hufvudfäst för att upplifva soliga ungdomsminnen. Bakom sig har talaren universitetets lysande stab af lärare. Estraden äger icke en tillstymmelse till pulpet att dölja ett koncept eller otympliga rörelser bakom. Samma ledighet i uppträdandet och samma förmåga att kort, klart och pointeradt uttrycka sina tankar, som här framträdde, observerade jag vid det kristliga studentmöte * som jag sedermera hade förmånen att bevista.
Jag föreslår dei före, att ordalaget ändras och att till Ädvocater lägges orden, "sorn begärt och fatt Domstols tillstånd att andras talan föra. _ -j Herr Mannerstam, Johan. Jag kan icke instämma uti Friherre Boyes yttrande. Med Ädvocater, som enligt ifrågavarande Moment skola taxeras, kunna icke rimligen förstås andre, än de, hvilka med behörighet dertill» idka det yrket, att föra andras talan, och alldeles icke de, spm någon gång åtaga sig fullmägtigskap.,. Egeinteligfcn tillförordnade Ädvocater, hvarom Friherren nämnt, finnas icke i vårt Land vid någon Domstol, och mindst vid Under-Rätterna. T*, y ‘mm iivafl 'i#, Mend r Wl «* Herr LandtMarskalken gjorde propo. Ö34 Den 2o. Juli. tf, rn. sition på den af Friherre, Cederström fö» reslagna Redaction; men Friherre Mannerheim, Fars Augustq ansåe: det tvetydiga latt kunna afhjelpas , endast genom borttagande af tvänne ord. Om, ur meningen; Advokater och idla sorni föra andras talan, orden och allri, försvun no> så kupde origtig tolkning icke mera äga ruai, Bifölls. Grefve Löwenhjelm utbarl sig få erinra, i afseende pä dem af honom väckta fraga, det han ej hegart undantag för Theaferns Tjenstemän, utan blott för de så kallade TheaterSujetterna, äfvensom blott för Sujetterna vid den Kongl. Theatern. Efter någon kort öfverläggning härom, blef Grefve Löwenhjelms förslag, eftergjord proposition af Herr LandtMarskalken, bifallen. Andra Artikeln, z §., to Momentet skulle utgå. 3:dje §:ns i moment bifölls, jemte den, i svaret på anmärkningarna, föreslagna redactionsforändring. Den 20 Juli e. m. Samma §:s 3 moment likaledes; samma §;s 5 moment likaledes ; i samma §ts 7 moment skulle stadgandet om Advocater förändras såsom ofvanför®.
De familjer, som besitta fideicommiss-egendomar från Carl Knutssons tid, lära varaiden belägenhet, att de ej behöfva och således ej vilja skuldsätta sina egendomar; men största delen af våra fideicommisse!’ äro af den beskaffenhet, enligt hvad jag jemväl hört vitsordas af andra talare, att innehafvarne äro i ganska stort bekymmer, då de emottaga egendomen, emedan något förlagscapital sällan åtföljer fideicommisset, lån deruppå ej kan erhållas, eller penningar dertill på annat sätt anskaffas, för alt bestrida egendomens arbetskostnad och förekomma dess förfall. Jag tror, att 1810 års förorda, utgick från den synpunkt, att ali fideicommiss-egendom borde få inlecknas i händelse af behof; och det är denna grundsats, hvilken jag 3o Den 2 Maj f. m. önskar måtte blifva i allmän lag stadgad och icke, såsom nu, utgöra en på discretion beroende undantagslag. Jag har icke, såsom Gr. Cronhjelm synes tro, yrkat inteckningsrätt till obegränsadt belopp, utan blott till -|:del af fideicommissets taxeringsvärde, och jag skall gerna, för att bereda framgång åt ide'en, begifva mig till de raodificationer, Gr. Cronhjelm föreslagit. Något vinnes åtminstone, om fideicommissägarne få deltaga i hypotheksföreningarna. Jag förnyar således min anhållan om återremiss af betänkandet. Gr. L i 1 jencran tz, Gust. Fredr.: Utgående från belt olika grunder med de flesta mig föregående talarne, men instämmande i den grund, hvilken, såsom jag tror, utgjort motivet för LagUtsk:s betänk., anhåller jag att få anföra följande. Jag är fullt förvissad, att Hr Dalman, lika med mig, ifrar för äganderättens helgd; en ifver, så mycket naturligare i ett samhälle som vårt, der den rättänkande icke utan smältande tankar kan se tillbaka på det sätt, hvarpå Statsmagterna vårdat äganderätten eller första vilkoret för samhället.
Sedan, till följd af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers beslut, att, till befordrande af en bättre skogshushållning, alla kronans disponibla skogar och allmänningar, med undantag af de för flottornas eller andra kronans behof nödiga samt sådane, hvartill antingen menigheter eller enskilde kunde ega någon laglig rätt, skulle uppå öppen auktion till den mestbjudande under skattemanna-rätt försäljas, under åren 1824, '1822 och 1823, flere kronans disponibla skogar, allmänningar och kronoparken efter förutgångne af Landtmätare verkställde saint af Kongl. Majit fastställde uppmätningar och indelningar i lotter, efter lokal-och andra förhållanden, blifvit å auktion försålde; så framställdes redan vid 1840 och 484-1 årens Riksdag den klagan, att, sedan köparne af de på Öland försålde kronoparker , hvilka indelats i lotter af fyra, högst åtta tunnland, nästan helt och hållet uthuggit skogen, hade de afstått den snart sagdl alldeles ofruktbara jorden till obemedlade och jemväl vanfrejdade personer, hvilka, sedan de å lotterne erhållit uppbud och fasta, ytterligare styckade dem. hvarigenom sådan fattigdom bland innehafvarne uppkommit, att Kongl Majit och Kronan icke kunnat utfå sin årliga ränta, hvilken de fattige åboerne saknade förmåga att betala, så att de till och med hembjudit jorden till kronan åter Till förekommande så väl häraf, som af den förökade tungan af fattig-försörjningen, de socknar, till hvilka sådane åboer hörde, lingö vidkännas, föreslogs, att sådane parker icke skulle få styckas i mindre lotter, än Kongl. Majit och Kronan dem försålt. Sedan detta yrkande blifvit i ytterligare afgifven mo Bih. lill B. St.