Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om det blefve fråga om en afgörande votering, skulle jag, som genom mitt embete blifvit satt i nödvändighet att taga frågan i närmare öfvervägande, visserligen icke vara tveksam om hvad jag borde rösta; men då de flesta, som hafva att deltaga i beslutet, icke äro jurister, har jag ansett det nödigt och lämpligt, att saken framlägges så åskådligt som möjligt. Min erfarenhet har sagt mig, att om ett juridiskt ämne framställes klart och åskådligt, kan det ofta bedömas likaväl af den, som icke är jurist, som af en lagfaren; men om man insveper det i det mörker, som måste för den ytliga forskningen syna* förbundet med ett helt Den ax April. ao3 system, så har mängden dels icke förmåga och dels ger den sig ej tid att nogare genomgå frågan. Detta har varit grunden för min åsigt om behofvet af en jemnförelse-tableau; och jag tror icke, att en sådan är så hastigt uppgjord, som Hr Cederschjöld tyckts föreställa sig. Ett sådant arbete fordrar största forskning och noggrannhet, om det skall blifva sådant, att man med säkerhet skall kunna fästa sig dervid; och jag är öfvertygad, att icke några andra äro i stånd att rätt uppställa en sådan tableau, än de, som förut handlagt arbetet. Hr Dalmon har föreslagit, att man nu borde pröfva och antaga sjelfva principerna för civillagen, men dröja med granskningen af redactionen. Jag skulle gå in på detta förslag, om jag trodde, att Representationen för närvarande befinner sig på den punkt, att den kunde om dessa principer fatta sitt omdöme, till antagande eller förkastande; men jag tror icke, att arbetet ännu i allmänhet är nog bekant för att man kan framlägga principerna i ändamål att deröfver fatta beslut. Det kunde då lätteligen inträffa, att vi nu antoge, hvad vi vid en blifvande riksdag komme att ångra och då önskade kunna förkasta. Kan man blott öfverenskomma om principerna, så är det förnämsta undangjordt; ty jag kan icke föreställa mig, att vi här, inom Representationen, skulle vilja ingå i detaillerna af redactionen. Jag kan icke inse, huru man då skulle komma tili något slut; fastän jag väl minnes, att R.
It:dr sk. r:st Trädvaror : stäfver, laggoch botten-: derutöfver: 120 st. 24 — af bok, furu eller gran 120 st. 12 — ved: björk .. 1 famn 1 24 — bokock ek' 1 famn 2 alla andra slag 1 famn 3G - årträd eller ämnen till åror 1 pär - 4 Alla andra varor, än de i denna tarif upptagna, äro vid utförsel tullfria. 46 Lit. C. III. Tarif för kreditupplaget och transitoafgiften. Minimi Qvantitet kvantitet för Transito a fpift. för transiloafgiftens lianko. upplaget. beräkning. lt;dr sk, rist 1,500 skålp. Anis Aska, pott-: 1 skålp. — l 700 lisp. vållad eller oraffinerad 1 lisp. -. 2 200 lisp. raffinerad och k alcin erad 1 lisp. — i 10 skeppa! Caffe J skålp. -—* 2 400 skålp. Canel och cassia lignea 1 skålp. 4 1,000 skålp. Corinter 1 skålp. . 2 1,400 skålp. Fenkål J skålp. 1 Fisk: 40 tunnor saltad, sill 1 tunna - 4 300 lisp. torr, gråsidor eller sey 1 lisp. 8 1,400 skålp. Färger: blyhvitt . 1 skålp. _____ i 50 skålp. cocheniil 2 (i 100 skålp. indigo 1 skålp. 1 6 I 47 MiuiiniQvantitet qvanlilet för Transiloafgift. för transitoafgiftens Bauko. upplaget. beräkning. II: dr sk. rist Garn: bomulls-, otvinnadt: 400 skålp. ofårgadt : 1 skålp. — 4 150 skålp. fårgadt 1 skålp. 1 — 2,000 skålp. Gryn , utom af spanmål och s. k.paddy 1 skålp.' 1 10 skeppal Hampa > häcklad 1 skepp:d 24 — 100 lisp.
Jag kan ej beskrifva, hvad det kostade på att gå ner och sätta mig på skambänken. Det var första och enda gången under hela min skoltid. Jag såg Svens triumferande blickar och hans elaka grin, men jag såg ock de öfriga barnens ögon, med deltagande fästade på mig. Att denna anmärkning på mig var en dumhet och obetänksamhet af Sven på Lyngen, det fick han till fullo erfara. Ty både Abraham och Aron och en stor mängd gossar med dem passade genast på, då lektionen var slut, och kringklappade Sven så grundligt, att han förvisso aldrig glömmer den agan. Och dertill utlofvade de, att om han omtalade det för skolläraren, så skulle de slå honom alldeles i stycken. Så klok var han dock, att han då ej utsatte sig för deras ytterligare vrede. Men mig gaf han blickar, så fulla af hat, att jag ej mera kunde känna mig lugn i hans närhet. Hans hämnd på mig, som dock aldrig gjort honom något förnär, blef också en grymhet och elakhet utan like. Barnen i Persgård hade nemligen fått sig en liten kattunge, med hvilken jag gerna lekte, och dervid kom jag ofta att under rasterna bära det lilla djuret på min axel vida omkring. Denna kattunge hittades en dag, med ett band och en sten om halsen, ömkeligen dränkt i källan nedom gården, der dricksvattnet hemtades. Förtrytelsen öfver detta nidingsdåd var oerhörd i hela gården. Hvem hade begått illgerningen? var den fråga, som trängde sig på alla. Persgårds barn greto, och de gamla voro mycket vreda såväl öfver den lilla favoritens död som öfver förorenandet af dricksvattnet. Anders Carlsson i Persgård påfordrade, att Hans Persson skulle hålla en sträng räfst och ransakning med skolbarnen, hvilket denne ock lofvade att göra. Då han nu mycket allvarsamt frågade, om något af skolbarnen hade dränkt den lilla katten i källan, så tego alla. Men då han vidare frågade, om någon kunde gifva någon upplysning om hvem, som föröfvat illdådet, då reste sig Sven på Lyngen och sade:
Och den gamle hästkarlen kunde, trots all sin farhåga, ej undertrycka ett leende af stolt bifall, då hon försvann ur lians åsyn i kröken nere vid ångbåtsbryggan. » Oj, o j, den Daphne — jag är alls inte lugn för det djuret, hon har sitt lynne för sig. Men som en hel karl rider hon, det söta guds barnet; jag gjorde det sannerligen inte bättre själf. » * Den Sljärneska grefliga släkten räknades höra till de allra förnämligaste inom den svenska aristokratien. Grefve Karl Stjärne, ättens hufvud, var nu en fyra o c h femtio års man o c h Sonja hans enda barn. En farbroder, grefve Axel Stjärne, hotade att aldrig kunna drifvas ur sin ståndpunkt som inbiten gammal ungkarl och bebodde året om ett af familjens många gods i Skåne. Det var nu en sorg för Karl Stjärne, att den urgamla släkten med honom och brodern skulle slockna ut på svärdssidan — - men det var väl ock den enda. 1 öfrigt bjöd honom lifvet allt, hvad det gärna kan gifva sina gunstlingar: börd, anseende, rikedom, helsa och en älskad dotter. Karl Stjärne hade i yngre år varit anställd som kammarherre vid Oskar I:s hof, ehuru han snart nog lemnade den glänsande, men hala hof mannabanan, som föga anstod hans själfständiga lynne. Han hade sedan egnat sitt lif åt sina många jordagods, åt vidsträckta resor och bokliga studier, som .mycket intresserade honom, synnerligast historiska och nationalekonomiska, inom hvilka fack han ock, ej utan framgång, uppträdt som författare med ett par mindre broschyrer. På en af sina resor gjorde han i Paris bekantskap med en ung ryska af gammal förnäm adel. Den strålande skönheten var en af säsongens mest firade stjärnor, o c h otaliga voro de män med lysande börd och ställning, som i världsstadens salonger täflade o m hennes gunst. Inom en månad hade den svenske ädlingen besegrat dem alla o c h förde den unga grefvinnan Sonja Saltikovv s o m brud med sig till sitt fädernesland.
Till dessa körtlar höra munspottkörtlarna, som afgifva munspotten, körtlarna i magsäckens inre hinna, som bilda magsaften, bukspottkörteln, i hvilken bukspotten tillverkas, lefvern, som afsöndrar gallan. D e n första mera omfångsrika kemiska förändring, som födan undergår, äger rum under magsaftens inverkan i magsäcken. I magsäcken afsöndras likvisst icke magsaft ständigt och jämt, utan i allmänhet endast då en sådan behöfves, d. ä. efter förtäring af föda. Nu ligger betydelsen af njutningsmedlen just däri, att de förmå framkalla en liflig afsöndring af magsaft, likasom de j u också framkalla en liflig spottafsöndring, hvilken sistnämda icke heller saknar betydelse, så till vida som spotten är m y c k e t viktig för att sväljningen skall försiggå med lätthet. För öfrigt kunna vi också hos djuren iakttaga företeelser, som tydligen ådagalägga, att ett b e h o f af njutningsmedel verkligen förefinnes. O m man nämligen vill bibringa ett djur, t. ex. en hund, en alldeles smaklös föda, sammansatt af urtvättadt kött, fett o c h stärkelse, så förtär djuret icke denna, utan att med våld tvingas därtill. (Forts.) Falska mynt. Å andra sidan m å det j u erkännas, orientalen har sin. Så berättar b l. A t t d e s. k. M e n modet, det obevekliga m o d e t, föreskrifver äfven d e m sina stränga o c h bisarra lagar. M å vi uppskatta efter förtjänst d e m, s o m gifva oss falska m y n t! A f stå e j från d e m, vore det än för deras vikt i guld! H. J. Österländska skönhetstyper. d e n s. k. Bodiyas-stimimen namn p å Ce} - lon o m sig att se bra ut. d y l. P å And follies all they ' re taught me. Och hon starkare könets, — vi k u n n a j u säga — pryder sig smakfullt. Barnen likna i regeln sina mödrar.
St. påräknat i inkomst af tullen, må användas till delta ändamål. För min del kan jag icke, lika med Hr Hjärne, inse, att hvad jag nu föreslagit står i strid med hvad R. St. redan beslutat i anslagsväg för flottans exercis, emedan det af mig projecterade anslag afser flottans öfning, endast såvida den kan vinnas i och genom flottans användande för kustbevakningen, så att kustbevakningen är hufvudändamålet med anslaget, hvaraf flottans öfning likväl blir en följd. Jag kan således icke vidgå, att jag sökt rygga R. Sits beslut i delta afseende eller sökt utvidga Regeringens magt öfver statsmedlens användande, då jag för det första bestämt en viss summa, och för det andra föreslagit, att denna summa icke skall utgå af annat än det öfverskott, som kan uppkomma utöfver hvad R. St. i tullbevillning påräknat; hvarföre jag icke heller finner mig föranlåten att frångå mitt yrkande. Hr Hjerta: Då Hr Dalmans nya motion, visserligen aktningsvärd, likväl är af beskaffenhet att kunna tåla närmare begrundande, får jag begära densamma på bordet till nästa plenum. Hr Lefre'n: Det är med fägnad jag hör, att en leda - 322 Den i5 December e. m. mot, som vanligtvis är ganska sträng, nu finner sig föranlåten att hysa en annan tanke. Jag delar hans öfvertygelse i detta fall; roen sedan en ledamot begärt den nya motionen på bordet, förenar jag mig så mycket hellre uti denna begäran, som saken derigenom kommer i sitt rätta skick, och de öfriga Stånden få tillfälle att visa samma liberalitet som motionären. Hr Dalman: Jag kan icke finna, att mitt förslag innefattar någon ny motion, och bestrider derföre bordläggningen. Gr. Björnstjerna, Magn.: Jag vill blott nämna, att om man vill hafva tullinkomster, måste man bevaka gränsorna, och att min öfvertygelse är, att 50,000 r:dr, använda för skärgårdens bevakning, skola bereda en ökad tullinkomst af öfver 100,000 r:dr.
Vid summering af hemmantalsbråken hafva, för undvikande af mångsiffrige bråk, de samma blifvit i summorna jemnade. Vid uppgifterne af ägarnes tunnlandstal har det, som uppgått till eller öfver ett halft, beräknats som helt och det under ett halft uteslutits. Samma anmärkning gäller vid uppgifterne om kostnaderne för förrättningarne. Som icke vid alla förrättningsakter uppgift på gode männens arfvode funnits, hafva dessa arfvoden blifvit utförde med ledning af skifteshandlingarne. På några få ställen hafva jordägarne öfverenskommit att biträda hvarandra med arbete vid mindre odlingar, utan att odlingarnes storlek eller dagsverkens antal varit i handlingarne synlige, hvarföre kostnaden för dylika odlingar icke kunnat antecknas i uppgifterne. Slutligen antecknas att uppgifne förrättningarne omfatta endast egentliga laga skiften, hvilka blifvit under ofvannämnde år fastställda och härstädes redovisade. Elfsborgs län. Tabb. Antal delegare. Hela kapitaltillgången R:dr Ernt. Öfverskott eller besparing öfver delegarnes andel. R:dr Runt. uttaget belopp. R:dr R:mt. Fattigvården > e sr Antal fattighjon, som erhållit full försörjning. Antal af fattigvården understödde, som ej fått full försörjning. Fatt i g v å r d e n s ov n> 5 rr> 2 O) pso Ou n <5 2, Äldre personer vårdade Barn, vårdade Summa af båda könen. Inkomster. R:dr I:mt. Samtlige utgifter _ .. B w B » ^ B 2; 9* O: -t a P ^ 3 p, 2. pT ö 03 •—’ CD p p-, 2- ctq' tr c 03 i fattighus. på annat sätt. utom fattighus. Summa. sr o v gr g s? * £ o " s-B !• It cr 2 § » »oö crq b — S 7? Ps g a 2. § „ * Summa R:dr i och för fattigförsörjningen. P 3 -n, » E CS g 5t ", g-1*!'g t
A.j som, med erkännande af rigtigheten utaf Utskottets förfarande, dock önskade, att, vid återremissens besvarande, en hänvisning måtte meddelas till förekommande af misstag om grundlagens och ansvarighets lagens mening i detta fall; af Grefve Horn, C. F.> att, i likhet med hvad Grefve Posse yttrat, en tolkning af Grundlagen egt Turn, då Stals-Utskottet skiljt emellan Slats-Rådels och Föredragandes ansvarighet och alt, efter Grefvens tanka, lämpligaste sältet att i förevarande fall tillvägabringa en rättelse varit, om Stats-Ulskoltet, med tillämpning af 43 $• Riksdagsordningen, hos Constitulions-Utskottet anmält det förtydligande af Grundlagen, som vid denna frågas behandling funnits nödig. Då Rikets Ständers Revisorer yttrat deras åsigt i detta ämne, har Utskottet äfven trott sig böra derå fästa uppmärksamhet; men som framställningen tillika är af den grannlaga beskaffenhet, att densamma ifrågasätter behofvet af en grundlags förändring, har Utskottet, kännande sin obehörighet alt derom afgifva förslag, inskränkt sitt yttrande till ultrychel af Utskottets opinion i ämnet, men derjemte trott sig destohellre böra uttala en sådan, som Utskottets bedömande af Revisorernes granskningsåtgärder, deraf i väsendtlig mon bestämdes.
Som vi af tidningarne sett, alt Kongl. Maj-.t motionerat att tingstolkslönerna i min domsaga skola betalas af Statsverket med 200 R:dr i Neder-Torneå, 300 R:dr i Ufver-Torneå och Pajala samt 400 R:dr i Öfver-Kalix, men dessa belopp äro alltför ringa, samt dertill kommer • Möjligen kunna de af mig projekterade lönebeloppen tåla någon nedprutning, men så äro åter de af Kongl. Maj:t föreslagna alldeles för små, för att någon duglig tolk kan derföre erhållas —• Hvarken i Pajala eiler Öfver-Kalix linnes någon enda, som kan antagas till tingstolk, hvarföre den som varder toik i Öfver-Torneå äfven måste blifva det i Pajala och Öfver-Kalix, så att han hvarje ting måste tili dessa sednare ställen göra långa och stundom högst besvärliga resor, nemligen ! 4 mil till Pajala och 5 mil till Öfver-Kalix, dit han stundom om höstarne, såsom delta år, måste marschera obanade vägar Uti Neder-Torneå och Carl Gustafs socknars tingslag inflyta 4 kappar korn från hvar rök, hvilket gör omkring 43 tunnor korn, som, efter 15 R:dr tunnan, motsvarar 270 R;dr. C. E. Stenberg.” På grund af hvad jag nu haft åran anföra, jemfördt med Konungens Befallningshafvandes ofvan åberopade utlåtande, vågar jag föreslå: alt tingslolks-lönerna inom nedannämnde socknar bestämmas tili följande belopp: för Neder-Torneå och Carl Gustaf 400 R:dr „ Öfver-Torneå och Pajala ... 600 „ „ Olver» Kalix 200 , Summa 4,200 R:dr, hvilket belopp, i jemförelse med de rundligen tilltagna anslagen i öfrigt, torde få anses såsom en obetydlighet. Om remiss till StatsUtskottet anhålles ödmjukast. Slockholm den 30 November 4862. Josef Oscar Almqvist, från Norrbottens län.
Att skådespelet, som Hammarsköld säger, ”börjar i Ecbatana och slutar i Judeen,” är så mycket mindre anmärkningsvärdt, som det endast är första scenen, som är förlagd till Ecbatana, och hela den öfriga handlingen försiggår i Judeen, der scenen vexlar emellan staden och lägret, utan att detta i sjelfva verket inverkar mera störande här än i många fullt utbildade dramer. Författaren har äfven synbart bemödat sig att förtaga intrycket af allt för stora språng i tiden och rummet. Så låter han en mindre tidsrymd, hvilken fylles genom sång eller spel, representera en större, under hvilken något skall antagas hafva tilldragit sig utom scenen; när Holofernes (II. 3) befallt att belägga Bethulien, går han bort; derpå uppstämmes en sång, och när den slutar, kommer han tillbaka, och man får veta, att Bethulien har ej velat gifva sig. Eller ock låter han såsom i IV. 2. den på scenen qvarstående i en kort monolog utfylla den tid, som behöfves för en frånvarande att utföra ett uppdrag. Det är obestridligt, att häri ligger ett framsteg i formellt hänseende. Ett annat sådant har man äfven i det sätt, hvarpå i några scener dialogen är anlagd, i det att personerna icke inskränka sig till att säga det blott nödvändigaste för handlingen, utan inleda det och förbereda det på ett någorlunda naturligt sätt. Detta var, som vi sett, en af antika dramats verkningar på skoldramat. Hammarsköld beundrar diktionens styrka och upphöjning i gästabudsscenen; läsaren kan derom sjelf döma. Oss synes öfverhufvudtaget diktionen mycket ojemn; skulle vi bland de ställen, som ej äro bibelparafraseringar, vilja utmärka något, som förråder någon styrka och värma i uttrycket, så skulle vi nämna den ofvananförda klagan af den försmäktande modren.
Efter min uträkning i jemna tusental, var utförseln af spanmål för år räknadt, inberäknadt 357,000 t:r hofra, 649,000 tunnor; men om jag härifrån drager införda 198,000 t:r, hvaribland 17.000 t:r hvete och 150,000 t:r råg, samt 818,000 lisp. mjöl, som kari motsvara 70,000 t:r, så öfverstiger exporten den införda spanmålen med endast 381,000 t:r. Om Herr Gripenstedt genom denna spanmåls-export vill bevisa jordbrukets framsteg, så anhåller jag att än ytterligare få gifva några ziffror å införda jordbrukets produkter, hvilka möjligen bevisa ett motsatt förhållande. Alven för år räknadt, per medium för 10 år, är infördt: Kött 23,000 lisp., Medvurst 25,000 lisp., Ost 36,000 lisp., Smör 26.000 lisp., Talg 15,000 lisp.. Hudar 3,780,000 skålp. och Ull 2.530.000 skålp., äfvensom spillning för öfver 200,000 Rdr. Hvad särskildt beträffar Hr Gripenstedts yttrande derom, att man bör få utbyta de varor, hvarpå man trodde sig hafva öfverflöd, mot andra, hvarpå utlänningen har öfverflöd, så får jag fästa upmärksamheten på, att en stor del af de utländska varorna betalas med silfver, på hvilket vi hafva brist. Således anser jag Hr Gripenstedt i detta afseende vara vederlagd. Vidare nämnde Hr Gripenstedt om urfabrikationen i Dalarne, att det nr en vacker industri, som bör upmuntras. Har densamma blifvit upmuntrad genom införande af Schwartzwalderuren? Jag skulle snarare tro, att sedan dessa inkommit, köp af Dalkarlsuren äro sällsynta, och i följd deraf denna näring i aftagaude. Hr Gripenstedt:
— Jo, kontant, bara du pekar åt en bok, så är det, som om du lade en sten på hufvudet på mig. — Men detta är ju en tidning. — Ja, det är alldeles detsamma. Det der är en sjukdom, som jag haft, allt sedan jag var barn. Så fort jag kommer i kyrkan och presten börjar läsa, så är det ackurat, som om man stjelpte en bykså öfver mig eller stoppade mig i en säck, jag hvarken ser eller hör och faller strax i sömn. — Ja, det vet jag om. Men nu måste du höra på, — sade fru Barbara strängt, vek upp ”The Star”, som hon lade framför sig på bordet och läste långsamt och tydligt följande: ”Den, som kan lemna några upplysningar i de familjeförhållanden, som röra rättegången om de Hawerfieldska godsen eller i allmänhet om denna familj och dess anförvandter, synnerligen den utrikes aflidna mrs Merton, född Hochtinton, har att vänta en belöning, afpassad efter den vigt, som underrättelsen kan befinnas ega, om man anmäler sig hos advokaten James Gibson i West-End n:r ...” En snarkning, först kort och skarp som en trumpetstöt och sedan modulerad af en långdragen och melankolisk bubbling i smedens hals, afbröt på ett effektfullt sätt det sista ordet af fru Barbaras högtidliga föredrag. Hon såg upp med en blick af öfverraskning och vrede, som troligen, i fall den kunnat intränga genom hennes mans slutna ögon och vidöppna mun, skulle gjort honom fullt vaken, men som nu studsade gagnlöst tillbaka ifrån hans stenansigte. — Hvad är klockan? — sade hon kort för sig sjelf, i det hon vände sig om. — Hon är redan ett. Innan han hinner betänka sig, och William hinner skrifva, så behöfs hela dagen mer än väl. I morgon bittida reser William bort; det måste således ske i eftermiddag, och det skall ske; man hittar minsann icke penningar på landsvägen. Om man kan fortjena något med så ringa besvär, så är det väl värdt att försöka åtminstone. Han skulle likväl aldrig kunna reda sina tankar, om jag väckte honom genast; han må sofva en qvart, men också icke mer.
Det hade dock jemväl sedermera visat sig, att de af vederbörande Landt-ränterier årligen utgifna förskott för Båtsmäns förskaffande icke kunnat med ifrågavarande anslag betäckas, utan fordrat tillskott af andra medel, äfvensom orsakerna härtill i så måtto befunnits ständigt verkande, som de måste sökas dels i den under tiden ökade skjutslegan och det fortskaffade manskapets fördyrade underhåll, dels ock deruti, att på de sednare åren, i mån som betydligare tillgångar varit beredda för vidmagthållande och fullkomnande af Flottans materiel samt för personalens öfning, äfven större båtsmansstyrka än tillförene årligen behöfts uppfordras och följaktligen måst till och från stationerna fortskaffas; och hade Kongl. Majit, för att ersätta de öfverbetalningar, som af omförmälda orsaker i berörda hänseende årligen egt rum, nödgats sistlidet år med en anvisning af närmare 20,000 Ridr betunga anslaget till exercis af Flottans be manning, samt tillika vara betänkt att för öfriga delen bereda tillgångar från andra anslag inom Ilufvudtiteln. Ett sådant förhållande borde emellertid ej längre få fortfara, enär derigenom brist och oreda å Hufvudtiteln skulle uppkomma.
Kronohemman Tofta i Adelsö Socken af Stockholms Län, én dit - Stats-samt Allm, Besv. o.Oec.*Utsh Utl.N.o 6*. 9 hörande och derunder skattlagd Skog, med ett derå beläget Torp blifvit från hemmanet afsöndrad, och Motionairen, i sammanhang dermed, anhållit, att Rikets Höglofl. Ständer behagade besluta en underdånig Skrifvelse till Kongl. Majrt, med begäran, ”att den uui der Tofta hemman skattlagda, fordom dithörande, men vid Skatteköpet afskiljda Skog, med derå varande Torp, måtte till hemmanet återställas, antingen emot ny Skattelösen, som efter räntan bestämmes, i förhållande till den för det öfriga af hemmanet redan erlagda Skattelösen, eller ock mot högsta anbud på öppen auction’’; men Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet, uti dess, under den 14 Februarii detta lr, afgifna, och af samtlige de respective Riks-Stånden gillade Betänkande Fi:o 60, förklarat sig ”af föreskriften i 90 §. Regeringsformen hindradt att till öfverläggning upptaga berörde Motion, såsom innefattande påståenden, att, genom Regeringens och Kongl. Kammar Coilegii Resolutioner, Rikets Höglofl. Ständers, vid 1810 års Riksdag, fattade beslut, rörande Tofta hemmans försäljning till Skatte, icke skall blifvit fullständigt verkställdt*’, har Herr Akrell, den 4 sistförflutne Junii och, under åberopande af den rätt, 56 §. Riksdags-Ordningen honom dertill lemnade, begärt: ”alt Rikets Ständer tacktes fatta det beslut, att ifrågavarande obetydliga och, så väl genom sin beskaffenhet, som sitt läge för Kronan, näsman onyttiga io Stats samt Allm. Besv.o.Oec.'lTtsk