Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarest är såsom hos oss en ny Dynasti, som är politiskt inbjuden, att genom den nya ord-: pingens utbildande till bättre, mera välgörande och pålitligare Statsinrättningar, binda tacksamheten och trefnaden vid dec nya tiden, till ersättning för de sorgeliga minnena frat* den gamla. 28 Den 5 Maji c, m. Att Herr Grefve AGMörner skulle uppträda såsom försvarare af våra nuvarande representativa förmer, förefaller säkert Oväntadt tor den, som sedan 1810 icke följdt de allmänna händeisernes gång: emot detta försvar behöfver jag, likväl icke anföra mera, än blott en hemställan till hvarje nitälskande och redlig Riksdagsmans erfarenhet, om de nästan oöfvervinnerliga svårigheterne, att under närvarande förhållanden vid våra Riksdagar för landet uträtta något verkligt nyttigt, jag tror ej att samhället delar den öfvertygelsen, att en Representationsförbättring icke är möjlig utan att Samhället efter den värde talarens uttryck skulle skakas uti sina Grundvalar. Att Styrelsen emedlertid ganska verksamt motarbetat all förbättring härutinnan genom underlåtenhet att samla och utarbeta de Statietiske uppgifter, hvaraf i8oy, 1812, i S^ 5 och 1817 års Ständer ansågo sig vara i behof är ett påstående, som jag oaktadt tjenstförrättande StatsSecreteraren Harr Danckvardts anmärk-i ningar ej kan återtaga. De först för korrt tid 6edan till Regeringen inkomne Fem års berät. telserne borde ej kunna anföras såsom motbevis; först och främst saknas ännu vid dem de Tabeller öfver Jordbrukets tillgångar och skattebidrag, som för ifrågavarande behof äro så oundgängligen nödige, och hvilka utgjordt egentliga föremålet lör Riksens Ständers önskningar. Jag fruktar äfven att
Om de också sutto i samma bänk i kyrkan, och äfven det hörde till undantagen, så hade detta ingen vidare inverkan. Det umgänge, som grosshandlarens son hade i skolan med handtverkarens pojke, kunde alstra bekantskap, till och med vänskap för lifvet, förutsatt att den framtida ställningen vardt någorlunda lika, men sådana tillfällen funnos ej för flickorna. » Bättre mans barn », och gränsen för dem gick icke Min far hade både gesäller och lärgossar, och ehuru de hade mat i huset, intogo de dock icke sina måltider vid mästarens och hans familjs bord. Om detta för femtio år sedan ännu var sed i några handtverkshus, började det dock att allt mera komma ur bruk. Det var endast vid högtidliga tillfällen, som gesäller och lärlingar inbjödos till mästaren, och äfven då visste den senare och hans familj att iakttaga sin värdighet. Det kunde aldrig komma i fråga, att jag ens fick tala med lärgossarne, och för stor förtrolighet med en tjänstpiga var strängt förbjuden. Hvar och en var herre öfver sin stackare, förhållandet mellan gesäller och lärlingar var icke bara det mellan äldre och yngre, utan som mellan öfveroch underklass. Hela samhället iakttog noga rangskillnad, och det icke blott i umgänge, utan också i bostad och bohag, till och med i mat och dryck. Ett förmöget handtverkshus kunde nog ha råd kanske att äta samma slags mat som den kunglige ämbetsmannens familj, men det passade icke, och i möbler måste det vara enklare hos handtverkaren, liksom i kläder och allt annat. Handtverkaren kände sin ringhet i jämfö- relse med de klasser, som stodo öfver honom, men var dock icke utan sin lilla stolthet, och på egenskapen af borgare satte han stort värde. Herre i sitt hus ville han vara, själfhärskare i förhållande till gesällerna. Lärgossarne stodo så lågt, att man icke tog deras ställning ens i betraktande. D e voro slafvar, kanske icke så mycket under mästaren, hvilken var alltför hög för dem, som ej mera under gesällerna samt äfven under pigan. Sällan fanns det flere än en piga i handtverkshuseD, men en dryg del af sitt arbete lade hon på lärgossarne.
Undervisnings-verket på landet besörjes af inom socknarne tillsatte skol-lärare, som dels kringvandrande uti byarne och dels uti skolor efter Lancasterska metoden, hvaraf en blifvit år i328 uti Bergsjö socken af norra Helsingland inrättad, bestrida undervisningen, hvaröfver inseende hålles af kyrkoherdarne. Undervisnings-verk på landet för nyttiga slöjder finnes icke inrättade. Helsovärden besörjes af tvenne ordinarie provineial-läkare, som häfva sina stationer uti Gefle och Söderhamn, samt en extra provincial-läkare, som har sin station i Ljusdahls socken af norra Helsingland. Dessutom äro sundhets-nämnder, för den händelse att cholera-sjukdomen skulle uti Riket yppas, uti alla Länets socknar organiserade. För Länets behof är ett hospital i Gefle, ett lazarett och kurhus derstädes, och ett kurhus i Hudiksvall, samt dessutom genom Eders Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 26 April sistlidne är, ett nytt kurhus och lazarett uti Söderhamn beviljadt för stadens och Helsinglands södra fögderis behof, hvilket utan Statens betungande blifvit endast genom dervarande innevånares sammanskott och dem lemnad rättighet, att dertill fä använda stadens och fögderiets kurhus-afgift redan inrättadt. Barnmorskor äro uti de fleste socknar antagne och lönade. Fattig-försörjningen bestrides af hvarje församling för sig särskilt, dels genom de fattiges underhållande och vårdande i fattighus, och dels genom deras vistande vissa dygn hos hvarje hemmans-ägare; och har vid tvist emellan församlingar angående skyldigheten att underhålla från den ena till den andra 22 församlingen inflyttande personer Kongl. Förordningen af den 5 December 1788 alltid blifvit med noggranhet tillämpad. Ofver efterlefnaden af Kongl. Maj:ts Nådiga Författningar angående gästgifverierne, vakar Krono-betjeningen.
Från Vallo fl. Borgare-Standet. S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsocli Ekonomi-Utskottets afgtfne och den 21 denres på bordet lagde Utlåtande , i anledning af gjide anmärkningar vid bemälte Utskotts förra Betänkanden, uti följande ämnen, nemligen: N:p 106, angående föreslagen ändring uti Tjenstehjons flyttningstid. N:o 107, om yrkad förhöjd Tull-afgift på Bok-j tryckeri-stilar, som införskrifvas. N:o 1,08 , angående jemnkning uti Båtsmans Boj teringen i .Halland. Uti hvilka mål Utskottets först afgifne Betänkanden blifvit af 3:ne Biks-Stånd bifallne; Och lät Borgare - Ståndet bero vid Utskottets ofvan omnämnde Utlåtanden; hvilka således skulle läggas till Handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-UU skottets den 21 i denne månad på bordet hvilande Utlåtande N:o 237, öfver gjorde anmärkningar vid bemälte Utskotts yttrande, om Statsregleringen under Andra Hufvud-Tiruln; ansåg Borgare-Ståndet, att vid Utskottets utlåtande ut Prof. Utdr. d. 23 Maji 1818* 461 i:Sf5‘ 5ulra och 4:de punkterne, rörande hvi'H Stäts - Utskottets förra Betänkande blifvit af 3:00 Riks-Stand bifallet, skulle komma att bero; men hvad angick tredje punkten, eller frågan om nya Löners anslående pä Justitiae Revisions-E*peditionens Stat för 2 Protokolls-Sekreterare, 2 Cartzlister samt 1 Sekreterare lins Herr Justin;®- Cantzleren, beslöt Borgare Ståndet, för sin del, att hos Kongl. Maj:t skulle i underdånighet anhållas, att Kongl. Maj:t täcktes af de på andra Hufvud-Titeln först blifvande besparingsmedel, låta till de ifrågavarande Embetsman inom JuBtitiae Revisionen anslå de nu sökte LönerneS.
För den åtföljande mera detaillerade berättelsen, sorn upptager statistiska uppgifter, t. ex. hurudan äringen varit på olika Jordmoner, den rådande väderleken, dess inflytande på skörden, m. m., Synas icke kunna eller böra meddelas några föreskrifter, utan bör dess innehållande ämnen och construction öfverlämnäs åt hvarje författares egna åsigter, så mycket mera, sorn, enligt Riksens Höglofl. Ständers beslut, den icke kommer att, som Tabellen, genom trycket lemnäs till allmänhetens kännedom.—Efter olika orters olika landtbruk skulle visserligen flere artiklar, såsom Lin, Humla, Hampa, Bönor, liera slags rotfrugter och trädgårdsväxter, olika halmslag efter olika säden m. m. kunna i Tabellen intagas,äfven sorn det troligen sker i en framtid. 64* Besv. och Ekon. Utsh. Betänkanden» Men för det närvarande anser jag, att författarne ej böra dermed belastas, då de äskade uppgifterna redan i sig sjelfva medföra icke ringa svårighet att bestämma, och deras meddelande skäligen synes uppfylla den innevarande tidens behof. Slutligen bör ett inkast upptagas, sorn. jag gjort mig sjelf och säkerligen skall göras äfven af andra. Det skulle synas vådeligt alt i en Tabell, hvars beräkningsgrunder, åtminstone de första åren, äro underkastade så mycken osäkerhet och följaktligen icke kunna vara åtföljde af något ansvar, utsätta brister eller öfverskott, och derigenom möjligtvis framkalla en Styrelsens åtgärd, som icke vore föranledd af sanna förhållandet. Detta inkast är af verklig vigt. Men, då sammanhanget är allmänt kändt, ej mindre af alla enskilda hushållare ani publika auctoriteter, så lärer Styrelsen för det närvarande icke fästa något annat afseende dervid, än hvad som genom jemförelse!! med andra kända omständigheter kan utrönas och controlleras. Och synes således saken, om den i sig sjelf finnes god och verkställbar, icke bora för dessa afseenden öfvergifvasj ty den medför åtminstone ej mindre säkerhet än de förut nyttjade obestämda uttrycken, oberäknad den större visshet för kommande tider, som derigenom bör efter hand kunna beredas.
Förslaget om hembuds-rätten innefattar ett försök att till en del åter upplifva vår äldre lagstiftning. Enligt 2 Kap. Jorda-balken Lands-lagcn skulle nemligen den. som ville sälja sin arfvejord, å tre häradsting hembjuda den åt fränder, hvarefter bördeman hade rätt att köpa jorden inom natt och år derefter; men köpte han ej, fick jorden säljas till hvem som helst, utan att bördeman derå egde någon talan. Redan i sjuttonde seklet upphörde dock hembuds-skyl digheten och uppbudet infördes; och detta sätt att offentliggöra köp af jord, till framkallande af och värjande emot bördeinäns anspråk och sådant klander, som icke grundades derpå, att jorden blifvit någon olagligen afhänd, bibehölls af 1734 års lagstiftare såsom det ändamålsenligaste. Omförmälda sätt skulle ej eller kunna afskaffas; men vid sådant förhållande blefve i samma sak två principer i lagstiftningen gällande, af hvilka den enas tillämpning skulle helt och hållet bero på säljarens godtfinnande. Kan man emellertid ej återupplifva hembuds-skyldigheten i sin fordna betydelse och således förbjuda all försäljning innan hembud skett, torde dock saken ej böra komma i fråga. Emot ett sådant upplifvande förekommer likväl, att hembuds-skyldigheten stod i innerligt sammanhang med ett strängare begrepp om slägtjord, än det nu rådande, med åsigter, dem man under tidernas lopp allt mer och mer frånträdt, och hvilka ej äro förenliga med den nyare tidens. Om nyttan och ändamålsenligheten af börds-rätten tvistade man Lay-Utskoltels Utlåtande iV.-o JJ. 7 t‘j d:l; (le antogos såsom ostridiga. Men annorlunda förhåller det sig nu, om än meningarne hittills icke kunnat förenas^ angående institutionens fullkomliga utplånande ur lagstiftningen; och då i allt fall, på sätt sagdt är, köpare af arfvejord fortfarande behöfde dermed lagfara, anser Utskottet ej nödigt att äfven fästa uppmärksamhet på de praktiska förvecklingar, den föreslagna hembuds-rätten skulle medföra, för ådagaläggande af detta medels olämplighet.
Såsom exempel vill jag anföra, huru ringa del det måste vara af en församlings invånare i socknar såsom Tierp, Stora Tuna, Leksand, Svärdsjö med dylika i andra orter af Riket, som höra omförmälte ringningar och klämtningar. Och ville man väl påstå, att de, som boså till, alt de icke höra dem, äro mindre christligt sinnade, än de som bo vid Kyrkan? Jag kan åtminstone icke tro, att man dertill kan uplo något enda skäl. Jag tror mig vara så nion, som någon annan, om allt hvad som kan bidraga till Sedernas oskrymtade helgd; ty jag erkänner med Sverges Kirste vältalare, att detta Rike först då skall falla, när det öfvergifvit sina secler. Men. jag har icke kunnat öfvertygas, att de på minsta sätt förnärmas, af hvad jag föreslagit. Jag ber de Herrar, hvilka tro på ringningars och klämtningars förmåga, att stämma sinnet till högtidlig religiosite, att infinna sig någon Söndag kl. 11 vid Stockholms Borgerskaps Enkehus, då dess nuvarande Predikant i dess kyrka förklarar de Evangeliska lärorne. Utan att der finnas 13 II. 5 226 Den 19 Februarii e. ro. några klockor och utan annat tecken till Gudstjenstens början, än af orgenia, skola de der linna kyrkan full af åhörare, och Excellencen, så väl som den vedsågande Dalkarlen, efter Gudstjenstens slut gå derifrån, lifvad, som jag tror, till goda föresatser. Jag ber också dessa Herrar, 3 till 4 gångor af klockorna dertill upmanade, gå i någon annan Kyrka härstädes, der tilläfventyrs en Lärare förkunnar ordet, utan känsla för den lära han skall förklara, och utan förmåga att väcka och lifva sina åhörares upmärksamhet, och jag tvekar ej att säga, att de skola se församlingen ganska liten, och den sinnesstämning klockorna kunnat gifva, icke förmå att underhålla andakten.
Beväringsmanskap åtnjuter i underhåll under exercistiden dagligen en natura portion jemte l sk. 6 rst. i kontant, hvilket tillhopa ansågs motsvara 12 sk. banko, underhållet för Gottlands Beväring under året i nåder bestämdes till 12 sk. bankp om dagen, hvarjemte på framdeles pröfning skulle bero, huruvida underhållssättet för kommande år kunde inrättas i likhet med hvad för öfriga Beväringen eger rum. 4«:o af den 8 Mars 1851, angående medels anvisande till fortsättning af fästnings byggnaderna vid Waxholm, Carlsten och Carlskrona under nämnde/ år (29). 1851 den 11 Mars föredragen och nödiga föreskrifter vederbörande i nåder meddelade. 44:0 af den 2 April 1851, angående afsöndring af jord från f. d. Löjtnantsbostället vid Westgöta-Dals Regemente Stommen N:o 1 utvidgande af Jerns församlings kyrkogård inom Elfsborgs län (47). 1851 den 22 April föredragen samt Krigsoch Kammar-Collegierne om verkställigheten af Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers sammanstämmande beslut förständigade.
Samme talare har vidare yttrat, att han vid trenne riksdagar hört många, bland hvilka jag äfven räknar mig, ifra mot strypsystemet, men att han hoppades, att om man nu gjorde intet för att tillfredsställa dessa rop, som han liknat vid deras, som hafva snaran om halsen, skulle de af sig sjelfva tystna. Han har rätt deri, att strypningens sista moment verkar tystnad; men jag hoppas, att det icke skall gå ända derhän. Jag appellerar till Svenska föl - Den 3 Februari t, in. io5 folket och uppmanar det att eftersinna hvilka de Uro, gom i fråga om nåringarna alltid talat emot mig och ifratföl1 alla capitalers, all circulations concentrering hiir i hufvudstaden. Jag hemställer, om det icke just är de s. k. liberala, och jag hoppas, att folket vid denna appel skall känna igen sina verkliga vänner. Jag tillstyrker bifall till Hr af Billberghs förslag. O. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, Gust : Jag hade icke ämnat förlänga en öfverläggning, hvars ämne redan af så manga talare blifvit bättre, än jag förmår, behandladt ur särskilda synpunkter; men jag har blifvit uppkallad dertill af ett yttrande, sorn Frih. Klingspor fällt, och hvilket hvarken kan eller bör lemnäs utan anmärkn. Jag beklagar, att ett sådant yttrande har kunnat förekomma inom detta rum, ty jag hoppades, att vi redan bade hunnit så långt på vår parlamentariska bana, att stridighet i åsigter, i meningar, i öfvertygelse, som jag finner så naturlig och som derjemte Ur så nyttig i lagstiftande församlingar till frambringande af ett gemensamt väl, ej skulle urarta till denna bitterhet i ordställning, som borde vara bannlyst från de ämnen, vi här hafva att afhandla, likasom den är bannlyst ur allm. sammanlefnaden.
Så tro åt minstone de af BorgareStåndet, som varit Ledamöter af Utskottet. De hafva ansett, att dessa upplag hos våra grannar befordrat lur rcndrä", Den 14 Augusti t, m. 129 rendrägeriet, och varit skadeliga för Sverige, •arnt att införande af Credit-upplag vore bästa sättet , att mota dessa missbruk. Herr von Hohenhaufen: med det sednare af Herr Tham tillagde correctif, tror jag att förslaget vore nyttigt att antaga. Detta correctif nemligen att ifrågavarande Städer, sä fort de önskade begagna credit-upplag, skulle vara skyldige, att uppbygga eller till Tullverket upplåta Magazinsbyggnader, der desse creditupplag bunde förvaras. I de Städer uti England, der nederlag af varor tillåtas, är det alltid i Kronans hus de förvaras. Det reglemen* tariska för dem är ganska strängt. MagazineO öppnas om morgonen på en viss tid, och slutas på en viss tid om aftonen. Särskilt» visitationer ske der, contjollen är noggran och tullbetjeningen kommer i svårt ansvar, om något minsta underslef sker. För att styrka nödvändigheten häraf i Sverige får jag påminna, om hvad vi mycket hörde öfverklagas vid 18 15 års Riksdag rörande nederlagen i Götheborg. Man omtalte huru v»rorne kringspriddes i landet, huru de förvarades i källrar, der den ena dörren var läst och nyckeln i Tullbevakningens förvar men der andra dörrar funnos, genom hvilka man kunde komma in. Således lr det en högst vigtig sak, att om 6ådane credit upplag skola äga rum controllen blir mycket sträng. Äfveo har det någon gång bändt *tt man funnit fartyg, sorn under förevändning Ridd 0. Ad Prat. VII. Rand. i 4 Den i i Augusd c. m. att reexportera Romm , fört tomma käril ellef? fyllde med vatten. Det skedde för några år sedan jag mins ej från hvilken provins. Alla möjliga säkerhetsmått äro derföre nödiga , för att förekomma missbruk.
Herr af Ekenstamj Israel; När Rolfi ci skåpet och Adelli beslöt en inbjudning lill Yälloflige BorgareStåudet och Hedervärda BondeStåndet, att deltaga i Ridderskapets och Adelns bifall till Bevillningsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 21, rörande sättet att tillvägabringa den Paket-post, som af samtlige RiksSlånden förut blifvit beslutad, i sammanhang nied svaret å Kongl. Majtts Nådiga proposition om Moderationens upphörande i Postporto å bref öfver 8 lods vigt; trodde man, att, efter vunnit bifall till samma Betänkande bos ett tredje Stånd, expedition ovilkorligen skulle följa; men då jag nu, på tillfrågan, erfarit, alt en annan opinion i detta afseende lärer inom Expeditions!][sköttel vara rådande, nödgas jag hos Ridderskapet och Adeln vördsamt anhålla om inbjudning till Högvördige PresteStåndet, att, medelst ProtocollsUtdrag underrätta ExpeditionsUtskottet ju förr dess heldre, alt Högvördige Ståndet förblifver vid sitt förra bifall till Bevillningsoch EkonomiUtskottens ofvanberörde Betänkande N:o 21, utan hinder af Ståndets ytterligare bifall till nämnde Utskotts i samma ämne under N:o 3i afgifne senare Utlåtande. Jag är öfvertygad, att en sådan inbjudning ej skall bos PresteStåndet möta ringaste hinder, enär Högvördige Ståndet otvifvelaktigt lärer finna, alt det sednare Utlåtandet involveras i det förra. För att möjligen komma till nå - Den 3 Mars e. m. got slut med detta mål, får jag derföre hos Herr Grefven och LandtMarskalken vördsamt anhålla om proposition å ifrågastäldte inbjudning. Lades på bordet. Friherre Cederström, Anders, hade inlemnat följande, som upplästes: Sedan Högloft.
Salbergs län, hvadan de skattskyldige i denna ort måste fortfarande vara underkastade uppsägning af räntorna in natura med tilla deraf härflytaude olägenheter, hafva Rikets Ständer vunnit kännedom derom, att de af E. K. M:t, för afgifvande af förslag tilljjbeskaltnings-väsendets samt uppbörds och redogörelseverkets förenklande, i Nåder utsedde Kommitterade framställt fråga om indragning till Stats-verket af de utaf Sala silfververk disponerade räntor och ulskvlder, samt uti sitt den 30 April 1847 afgifna underdåniga betänkande i sådant afseende anfört: alt för Sala Bergslag uti krono-räkenskaperna ^affördes åtskilliga räntor, som i äldre tider blifvit lill Silfververket donerade, äfvensom grufvedrängshjelpen af Salbergs län samt dagsverkspenningarne af de lill verket arrenderade sex så kallade nedra socknarne i nämnda län, om hvilka alla förmåners framtida tillgodonjutaude, till Konst-statens och hyttverkens underhållande, silfververket genom Kongl. Transporten den 9 September 1741, § 6, och det utaf Kammar kollegium den 20 September 1743 utfärdade perpetuela arrende-kontrakt blifvit försäkradt; hvarförutan silfververket, emot ettårligt arrende af 6,715 daler silfvermyut, innehar rättigheten att disponera räntepersedlarne af ofvan - Exf editionsUt sko t tets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 104.
Att denna afgift, då den nödvändigt måste vara allmän och utan undantag, kommer att affordras mången, som, den förutan, vet att styra sig sjelf, att afpassa utgifterne efter inkomsterne, och lefnadssättet efter sin ställning i samhället, är visserligen en olägenhet, men en olägenhet, sorn kommer att röra endast de förmögnare och mer tänkande inom hvarje samhällsclass, hvilka helt visst lära anse det för en dyr och kär pligt, om de i någon mon se sig; kunna vara dem till lindring och ledning, som behöfva lindras och ledas. Det lärer onekligen blifva högst få af Representanterne, som icke till någon del, och ofta i främsta rummet, få vidkännas denna afgift, ehuru den, jemförd med förbrukningskostnaden, skall för hvar och en blifva högst obetydlig. Icke bör bevekelsegrunden möta mer motstånd för det den är ädlare. Det vöre orättvist att tvifla, det ju icke de lyckligt lottade med glädje begagna ett tillfälle, att, med en ringa, men frivillig, gärd, då de fattigares väl dermed åsyftas, på en gång lindra och förelysa, visa hjelpsamhet ooh tacksamhet. Att, under nu pågående Riksmöte, något som åsyftar att befordra nykterhet och inskränka Bränvinssupandet, måste beslutas, synes mig hvarken böra eller kunna underlåtas, och då Bränvinets fördyrande i allmänhet anses såsom ett ibland de verksamt bidragande medlen dertill, kan JBevillningsUtskottets "Betänkande jN:o 5. 25 Tean man icke derjemte, med känsla för rättvisa och billighet, undgå att äfven söka fördyra all utländsk dryck, på det den till missbruk drifne förbrukningen deraf äfven måtte till någon del förebyggas. Att högre skatt å bränvins-tillverkningen och högre tullafgift å utländska varor medverka till varans fördyrande och större skattebidrag, är obestridligt.
Danviks hospital underdåniga utlåtande, i anledning al' Rikets Ständers Revisorers vid granskning af Hospitalets räkenskaper gjorda anmärkning - Stormäktigste, Allernådigste Konung! I anledning af Rikets Ständers Herrar Revisorers, vid sednaste granskning af statsverkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, framställda anmärkning om åtgärders vidtagande för utredning af i Danviks Hospitals räkenskaper balanserade äldre fordringar och skulder, uppkomne genom förre) redogörares gjorda missföringar uti desamma, får Direktionen, hvars utlåtande ge - *) Enligt räkenskaperna hafva, från och med 1854 till och med Juni månads början 1864, (ty från Juni och till dato har, i likhet med föregående åren, ännu intet influtit) Student-sjukhusets inkomster (Studentkårens bidrag, stipendieböterna och, om man så vill, dekanatsmedlen, hvilka sednare utfalla blott en gång om året eller i December) uppgått till 24,372 R:dr 80 ören, hvilka, fördelade på 11 år, utgöra 2,215 R:dr 7 öre för året eller, i medeltal, 1,107 R:dr 59 öre, att af Prefekten lyftas ena gängen (ehuru ieke alltid, utau någon gång sednare) i början af Juni månad och andra gången i 9lutet af December — medel, hvilka jag till stor del under de nämnda månaderna successive utan ränta förskjutit. — 869 — norn nådig remiss af den 23 sistlidne November blifvit infordradt, härmed i underdånighet tillkännagifva, att sedan dylik utredning, omfattande de anmärkta räkenskapsåren, blifvit af Hospitalets dåvarande tjensteman Revisorn J. U. Lundin uppgjord, Direktionen, genom resolution den 10 Augusti 1858 förordnat, att det belopp, som med resterande tvåhundratolf Riksdaler fyratioen skillingar ett runstycke Banko utgjorde Hospitalets förlust, vid jemförelse af utestående fordringar och skulder i de från äldre tider balanserade hemmansräntor och sandköriugsmed flera medel, skulle utur räkenskaperna afföras.