Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När den, lagligen behandlad, återkommer frän Utskottet, dä stär det Riksstånden öppet, att bifalla eller assia densamma; mcn i afseende pä desi hänwisqnde kan jag för min del ej frangä den formalitet, grundlagen förestrifwer, hwilken owägertigen bör iagttagas. Grefwe (-zsllenborA, Jokan kkenmn§, hade inlämnat ett diktamen, som uplästes sa lydande: Det har warit mig ganska owäntadt, att fräga skulle nu, och, särdeles i detta Riks-Starrd blifwa wäckt sm extra Noteringens fortsättning äfwen sörftedstider, vä ändamalek med den sammas upkättande nu är upsylt, och extra Noteringen, förmodeligen fulltalig, och HMdd, nu göra deras först» öfning i wapen och 478 Den 3 Jumi oafbrntit bidraga till ett lika försvar under nu warande krig, om frägan om RoleringcnS permanens npstädt eller.icke. Jag har derföre ansedt öfwerflödigt och alt för tidigt, att nu inga i författningar om hwav som bör widtaqas under fredstider i afseende pä förswars anstalter dä lyckligare förhållanden, icke torde päkalla fadane, som tidens trängande behof, ny yrka, och da, desimom i nyligen widlagne beflut om utskrifning, Riket äger en bor, gen för framtida förswar; men det som härjemte förekommit mig sällsamt är, att den wärda Ledamoten, . som wäkt denna sräga och sjelf yttrar sig hafwa funnit orättwisa i åläggande af extra Noteringen, icke finner det samma i desi fortsättning, annorlunda än sättet för desi werkställande, och just i saknaden af rättwisa derwid, hämtat anledning till sin motion. För min del, skulle detta, alldra minst pä sadan grund kunnat falla mig in.
R:dr, fartygsbefälhavare, som icke undergått någondera af ofvannämnda examina, samt styrmän, äfvensom ångmachinister, och fjerde klassen, med 600 pensioner å 60 R:dr, öfrigt sjöfolk äfvensom eldare ä ångfartyg. Och skulle till pensioners erhållande i allmänhet berättiga: att hafva uppnått 55 års ålder; att hafva 25 år varit å Svenskt sjömanshus inskrifven och, utan att hafva gjort sig skyldig till rymningsbrott, tillbragt denna tid hufvudsakligen i tjenstgöring under utrikes sjöfart med Svenskt handelsfartyg eller säsotn förhyrd å Svenskt örlogsfartyg och att ega behörigen vitsordad god frejd. Af den uti den nådiga Propositionen bilagdt Statsräds-protokoll meddelade fullständiga utredning af ärendet, inhemtas, bland annat, att för den ifrågaställa pensioneringen efter ofvan angifna grunder ett belopp af 74,000 R:dr ärligen ansetts vara erforderligt, oberäknadt hvad som kunde ej mindre för aflönande afpensionsinrättningens tjenstemän och vaktbetjening, än äfven för hyra af nödiga arbetsrum samt expenser åtgå. Såsom påriiknelig tillgäng för fyllande af pensionsinrättningens behof hade Rikets
Nu skulle, enligt det förhållande som emellan tillverkningsoch tull-afgifterna för närvarande eger rum, den förhöjda tiliverknings-skatten rätteligen föranleda till en tull-afgift af omkring 43^ öre per alkohol; men då en sådan tullsats icke vore lämplig, och Utskottet ansett sig hellre böra något höja än minska tull-afgiften utöfver förhållandet emellan närvarande tulloch tillverknings-skatt, har Utskottet funnit sig böra föreslå tull-afgiftens bestämmande till 45 öre för skålpund alkohol, hvilket motsvarar 2 R:dr 20 öre per kanna alkohol, eller 1 R:dr 10 öre per kanna bränvin af 50 procent styrka, och således öfverstiger den nya tiliverknings-skatten med icke mindre än 50 öre kannan af sistnämnde styrka. Utskottet, som antager att Kongl. Maj:t, lill ledning för tulltaxans tillämpning, täckes anbefalla utarbetandet och tillhandahållandet vid ,tullkamrar och för allmänheten af den ganska enkla tabell, enligt hvilken alkoholens qvantitet lätt utrönes och bestämmes, får således hemställa, att Rikets Ständer måtte för ifrågavarande artikel antaga följande redaktion och tull-bestämmelse: Bränvin och Sprit, alla slag — 1 ft. alkohol — 45 öre. Stockholm den 8 September 1857. STOCKHOLM, tryckt hos Isaac Marcus, 1857. Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 25. 1 J*:u 25.. Ank. till Exp.-Utsk. d. 24 Sept. 1857, kl. 12 ai. Memorial, angående ytterligare förändringar i föreskrifterna om stämplade pappers-afgiftens utgörande. Utskottets uppmärksamhet har blifvit fästad derå, att det af Rikets Ständer genom omröstning i Förstärkt Bevilhiings—Utskott, i enlighet med Borgare-Ståndets mening, fattade beslut, att bilagor, sorn till embetsverk och myndigheter ingifvas, skola vara fria från stämpladt papper, påkallar förändringar i åtskilliga andra, hufvudsakligen från nu gällande
Rcvisorerne, som å fortgången af denna försäljning samt användandet af derför inflytande medel härigenom velat fästa kommande Revisorers eller Ständers uppmärksamhet, anse, att, om sådant utan större kostnad och olägenhet låter sig göra, de, såsom ett minne och upplysning om fordna modeller, från försäljningen undantagna pjeser, borde å ett ställe sammanföras och förvaras. §,6‘ Genom nådig skrifvelse den 28 Maj 1842, förordnades, att följande, 'i Kronans Tygförråder förvarade, oanvändbara persedlar, nemligen: 14 lavetter med hjul till kanoner af olika kaliber, 12 förställare med hjul till dito, 3 mörsareblock, 2 stycken hjul tili 12:pundiga lavetter, en fouragekärra, en transportkärra och en stenbjörn, borde slopas; att beslagsdelarne skulle i räkenskaperna upptagas och till nya persedlars förfärdigande eller smidning användas, trädet försäljas eller anslås till bränsle vid knlstöpning samt kärrorna, jemte de 6: och 3:pundiga hjulen, alyttras i deras då flir handen varande tillstånd; hvarförutan, uppå hemställan af Kongl. Krigs-Kollegium, Kongl. Maj:t den 8 April 1843 bifallit, att åtskilliga, i Kronans Vapenförråder befintliga, odugliga gevärspersedlar, bestående af 4'7 karhiner, 5,392 in fa uter igevär, 10 — 87 — jägaregevär, 206 studsare, 664 pistoler, 409 huggare, 1,148 saltlår, 4,959 bajonetter och 61 kl ingor, sorn dels, efter tilländalupen passe\olanslid, oanvändbara, finge, efter ny anställd besigtning, slopas, då de brukbara delarne deraf borde lill stycketal och vigt i räkenskaperna upptagas och till Kronans verkstäder afioras; att oanvändbara gevärsoch pistolpipor efter sammanslagning samt bajonetter och sabelkliiigor efter alhuggning skulle, såsom gammal metall, uppvägas och på auktion föryttras, samt de derför inflytande medlen alsättas, för att, efter meddelande nådig föreskrift, till anskaffning af sådana nya vapen användas.
Företes icke dessa handlingar, vare Tullkammaren pligtig, likasom den i allt fall är berättigad, att genom tillkallade 2:ne sakkunnige personer låta besigtiga varan och å angifmngsinlagan anteckna antingen deras godkännande af det uppgifna värdet eller den tillökning deri, som de anse skäligen böra göras. Vill godsegaren icke verkställa förtullning efter det af Besigtningsmännen varan åsätta värde, skall skriftligt bevis derom å angifmngs0 0 . ö . 1 inlagan tecknas och varan derefter, så fort sig göra låter samt sist inom en månad från angifningen genom tullkammaren å offentlig auction försäljas. Sedan tullafgiften, beräknad efter försäljningsbeloppet, derest detta öfverstiger godsegarens värdeuppgift, men alltid minst efter denna senare, blifvit, jemte auctions-omkostnaderne afdragne, skall behållna auctionssumman godsegaren tillställas. Med brukade flyttsaker och resande tillhöriga effekter, som icke utgöra handelsgods, förfares enligt hvad derom särskildt är eller varder stadgadt. § 6. På vederbörande Fabriksoch Handtverks-föreningar ankommer, att utse en eller flere personer i hvarje Stapelstad, som ega att tillse, det de till hvarje Förenings yrke hörande varor blifva efter riktiga värden och benämningar förtullade, och öfvervara alla stämplingar i packhusen; dock må dessa ombuds frånvaro icke hindra tullbehandlingens företagande och fortgång. § 7. Inkomna och lill inrikes förbrukning disponerade utländska varor kunna till utrikes ort tullfritt åter utföras. § 8- Vid uppkommande tvist om en varas rätta art och benämning må General-TullStyrelsen, dess Instruction likmätigt, ega att, sedan, der så'erfordras, sakkunnige personer hörde blifvit, afgöra frågan; kunnande besvär öfver Generel-Tull-Styrelsens Förslag till Tull-taxa.
Justerades Pleni-Protocollet för den 21 sistledne Marti samt för den a5 i samma månad förmiddagen. Börjades justering af Pleni-Protocollet för den 25 sisth Martii eftermiddagen. Efter uppläsning af Friherre -Anckarsvärds deruti intagne skrifteliga anförande, anmälte sig Hans Exce/lence Herr Grefve Mörner-, Adolph Gör an t samt uppläste följande: 4 (Se Bilagan N:o 3.) Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Herr Danckwardt, Magnus Georg, anförde skriftcligen: (Se Bilagan N;o 4.) f £3-8 Den 17 April e, m. Friherre Anekar svärd. Carl Henric. Jag inskränker mig för det närvarande blott till en hemställan till Herr Grefve Mörner, om han icke misstagit sig i afseende å mitt yttrande, då han anfört, att 1809 års olycks-epok varit af mig framställd som en jemförelse med närvarande tid. Jag har sagt för 10 år sedan, och detta inträffar på år 1810. För öfrigt förbehåller jag mig att framdeles få yttra mig så val öfver detta som hvad Grefve Mörner i öfrigt anfört. Fortsattes justeringen af Pleni-Protocollet för den 25 sistlidne Martii eftermiddagen intill slut. Upplästes oell lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Fran StatsUtskottet: Aj den 12 dennes: N;o 109*1 anledning af en utaf Casseurerne uti CredilSedel Verkets SmasedelsCassor, J. Tingberg och F. Hellström gjord ansökning om förhöjning i missräknings-penningar. N:o 1 10, I anledning af Hr Mich. G. Anckarsvärds Memorial, innefattande förnyad anhållan om ändring i de vid i8l5 års urtima Riksdag fastställde grunder för liquiden af Svenska Ministern Herr Joli, Claes Lagersvärds fordran, Den 17 April e, m„ iog härrörande från andelar uti RiksgäldsConloirets fordna lån i Genua.
Om det varder antaget, så är man ifrån alla tvisterna om formen och föredragningssättet, hvilka jag förmodar eljest torde upptaga hela dagen. Hr Prin tzensköld, Carl: Om del också må anses närmast öfverensstämmande med formen att iakttaga det föredragningssätt, som Frih. Raab föreslagit, i hvilket jag likväl skulle vilja göra den formförändring att Utsk:s betänk, föredrogs punktvis, så tror jag likväl, att en afvikelse från denna form både kan och hör iakttagas. Jag hämtar stöd för denna min öfvertygelse ifrån det förfarande, R. o. Ad. vid sista riksdag iakttog just vid föredragning af Bevilln:sUtsk:s betänk, i tullfrågor. Sedan d. v. Landtmarskalk framställt och R. o. Ad. med ja besvarat den propos. att Bevilln:sUtsk:s betänk. ang:de tullbevillning skulle punktvis föredragas, sä fattade R. o. Ad. jemväl, på propus, af Hr Gr. o. Landtm, ett deremot rakt stridande beslut och förklarade, att Utsk:s betänk, icke skulle punktvis föredragas utan alt till grund för föredragningen en vid betänk, fogad reservation skulle antagas och att öfrige punkter i betänk., som denna reservation icke omfattade, skulle läggas till handlingarne, hvarigenom R. o. Ad. betogs pröfningsrätt af dessa punkter och de tullbestämmelser, hvilka Utsk. i dem föreslagit. Deraf hände också att Utsk., som i de föregångna punktet ne föreslagit tullafgifter i prohibitiv syftning, icke fick denna sin åsigt pröfvad af Ståndet.
Men jag har af historien lärt, att bibehållandet af föråldrade, för tiden odugliga institutioner, är ett af de förhållanden, sorn mest af allt bidrager att göra nationerna missnöjda, haglösa,— att antingen qväfva deras frihetskänsla, eller oroa och reta deras sinnen, — att kasta dem 1 in i partiernas strider, — med ett ord behofvet af politiska reformer låter känna sig i alla samhällsförhållanden. Medvetslöst rörer sig denna känsla vulkaniskt på samhällets djup, och hvad den till en början kräfver för att lugnas är någon bestämd tanke, någon fast punkt att hålla sig vid. Ett hvilande representationsförändringsförslag skulle efter min tanke utgjort en sådan fast punkt för den offentliga discussionen i ämnet hos den stora allmänheten, hos Svenska folket, hvars röst väl tyckes böra inhemtas i en så vigtig angelägenhet. Fördelarne af ett bestämdt förslag äro oberäkneliga å alla sidor, nemi. för dem som gilla hufvudgrundsatserna derföre att de under tiden lill nästa riksdag kunna deråt i lugn gifva en klarare och bättre tillämpning; för dem åter, som endast till en del äro ense om dessa hufvudgrunder, derföre att de kunna uppgifva ett förståndigt modificationsförslag, och slutligen för dem, som absolut förkasta desamma, derföre alt de få uppställa ett motförslag, som, derest det har förträffligheten för sig, naturligtvis måste betydligt vinna genom jemförelsen med ett odugligt. Jag har således icke blott ur den juridiska åsigten ansett aktningen för grundlag och redan fattade beslut ovillkorligen hafva bort förbinda R. o. Ad. alt icke nu förkäsla förslaget, utan äfven trott det politiska förståndet och slalsklokheten hos Rikets s. k. första Stånd hafva bort fordra, att icke tillbakavisa hvarje försök alt erhålla ett hvilande förslag till en reform, hvars framgång dock icke är möjlig alt hindra genom ståndsmajoritelers makt, och sorn särdeles genom ett olagligt motstånd vinner en styrka, som kan blifva fruktansvärd för en Corporation, mera enig och stark i sin sammansättning än fl. R. o. Ad. Jag förnyar än en gång min allvarliga protest mot R. o. Ad:s ifrågavar. beslut.
Rosenberg önskade denna sammankomst, och då jag öfverhufvud hvad personförhållandena i Köpenhamn beträffar måste lita mig till honom, fans det intet skäl för mig att motsätta mig hans önskan. På denna sammankomst erhöll Ploug, likasom de andra, af Rosenberg fullständig redogörelse för saken. Ett par tre dagar der-efter och efter att jag aflemnat brefven till konung Kristian och Monrad, stod en liten notis om min sändning till Köpenhamn att läsa i Flyveposten. Rosenberg har gissat (bil. 23), att dess upphof var en indiskretion af gamle Balthasar Christensen, en af bondevänpartiets förare, som äfven blef invigd i planen, men som i sitt hjerta var den gramse, emedan den afvek från det sedan hösten 1848 ortodoxa Eiderprogrammet. Jag tager dock Christensen i försvar. Den gamle bondevännen och skandinaven har säkert ej velat samarbeta med Flyveposten, reaktionens och anti-skandi na vismens organ. Och hvarför kunde icke de element i Monrads blandade ministère, hvilka voro emot skandinavismen, äfven ha sin Krabbe? Var det emellertid Plougs af-sigt att låta förstå, att just den omständigheten, att förslaget ej från början var en hemlighet mellan de båda konungame och kabinetten, gjorde att det icke » ledde till något », så måste här invändas, att lika litet som det var förvånansvärdt att planens egna upphofsmän kände till sin plan, lika litet 1 Fxdrelandet talar om att tillvägagå qvantsvis, men det hade varit korrektare att säga krablrvis.låg orsaken till dess misslyckande deruti eller i att den sedan blef omtalad i Flyveposten och andra blad. Ty kan det icke visas, att Monrad och danska regeringen skulle ha följt en rent skandinavisk politik, i fall att vårt unionsförslag icke kommit emellan, så kan det icke heller påstås att den omständigheten, att förslaget blef kändt och omtaladt, var orsaken hvarför det ej kunde » leda till något »; ty kändt eller icke, af färre eller flere, stod det ju i alla fall i sin helhet utom Monrads politik.
Den som bifaller allmänna Besvärs-och och Oeconqmie-Utskottels sednare Utlåtande, som innehåller alslag å,en inrättning af Porto-Franco, samt åtföljande Nederlags-räLtigheter för Ön Gottland; voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej ; Vinner Nej, anses Utskottets i detta mål först afgifne Betänkande, hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit, likväl med iagttagande af de ändringar, hvilka innefattas i Friherre Cederströms vid Utskottets sednare Utlåtande bifogade serskildta mening. Hvilken Voterings-proposilion af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Sedan 43, 44’ 4-3 och ^6 §§. i Riddarhus-Ordningen blifvit uppläste, börjades voteringen klockan 8 eftermiddagen; och befanns vid voteringens slut klockan | till 9 om aftonen, sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öf - Den 10 November e. m. 419 rige voterings-sedlarne öppnade, rösterne hafva utfallit sålunda: J a 48. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Landt-Marskalken förklarade, att Oeconomie-Utskottets sednare Utlåtande således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallet. Föredrogs ånyo Bevillnings-Utskottets den 5 dennes under N:o 55 aflåtne, samt elen 7 derpåföljde eftermiddagen på bordet lagcle, Memorial, angående yppad sk il jagtighet emellan Riks-Stånden, i afseende på frågan om dupplett - chartors insändande från Post-Contoiren, genom Magistraten, till controlls vinnande å afgångne bref. Herr Hjerta, Gustaf:
Då nu Hr Silfverstolpe just af den anledning, att han icke skulle kunna ens misstänkas att vid justeringen vilja tillägga eller förändra något ord af hvad han sagt, begärt att utbekomma sitt yttrande uti dess ursprungliga skick, sådant som det, med snällskrift af 3:ne personer uppfatladt, blifvit till prot. omedelbart uppsatt; så kan jag icke finna det ringaste anmärkningsvärd! deruti, att detta yttrande blifvit af Ridd.secrel. utlemnadt, och måste således anse detsamma fullt ut lika kraftigt justeradt, som det någonsin skulle kunna blifva genom uppläsning i sammanhang med de öfriga delarne af prot. Hr von Hartmansdorff: Hr Hjerin har förundrat sig deröfver, alt en ledamot af PresteSl., som var här tillstädes • under öfverläggningeu d. 26 April, blef uppskrämd, när han hörde ordet ”ärligt” uttalas i den mening som då skedde. Jag får blott för min del göra den anmärkningen, att det icke förundrar mig att IIr Hjerta icke förslår finkänsligheten hos denna ledamot. Ilr Ekströmer, Carl Johan: Jag har icke varit när varande ifrån denna discussions början, och känner således icke eller, hvad som å ena eller andra sidan blifvit anfördl. Mig synes likväl, att frågan är ganska enkel. Hr Silfverstolpe har anmält elt förhållande, som han ansett höra komma till R. o. Ad:s kännedom, utan att. deröfver begära något beslut, endast intagande i R. o. Ad:s prot. af hans egen protest. Den enda propos., som kan göras, torde vara den, om R. o. Ad. bifaller, att denna protest må i Ståndets protocoll inflyta. Jag anser, att delta icke kan förvägras, och till styrka derföre ber jag att få instämma uti denna af Hr Silfverstolpe afgifna protest.
Rikets Ständers Banks Fordran för de på 1823 års Creditiv disponerade och, vid 1829 års slut obetalte Till nya Bolaget för Skånska Stenkohls-Verket den, år 1829, afsatte Summa , Rikets Ständers Justitice-Ombudsman samt dess och Tryckfrihets-Committe'ens Expeditioner: Aflöning Expenser . Pension till Rikets Ständers f. d. Justitia;.Ombudsman, Friherre Mannerheim Förvaltningsomkostnader för Riksgälds-Contoiret: Aflöning (med inberäknande af Herrar Fullmäktiges Honoraria 8,000 R:dr.) Ljuspenningar _. Arfvoden på Stat, nemligen, till Vederbörande Tjenstemän vid Post-Contoiret i Stockholm R:dr 100, i Wexel-Banken R-dr 100, Kammereraren och Casseuren i Riksgälds-Contoiret för Hufvud-Böckernes afslutande200, R:dr tillsammans Gratificationer, den härtill på Stat anslagne Summa Nådegåfvor utaf den härtill anslagne Summa (150 R:dr. .. 9,364. 28. 6. 5,091. 32. — 298. 34. — 36,085. 36. — 1,278. 29. 4. 400. 666. 32. — 66. 32. — Utgifter, i och för Credit-SeJel-rörelsen, utom] aflöningen: Papper till Credit-Sedlar Formulairers tryckning Dito falsning och skäring Dito Stempling Nummerering, datering, underskrifning s3mt inkomne för slitne sedlars granskning och annullering För granskade och annullerade småsedlars förbränning , . Dagtractamenten samtresekostnads-ersättning till Rikets Ständers Herrar Revisorer Arfvoden till Betjeningen vid Revisionen Ersatt förlust på General-Assistance-Contoirets Lånerörelse, år 1829
Fransyska lagstiftningen har nekande besvarat IVågan, den Engelska deremot har, med lika mycken liberalitet som humanitet, besvarat den jakande, och den Engelska har tvifvelsutan närmare tpäflat målet af det rätta och gagneliga, i öfverensstämmelse med hvilken grundsats ackordet eller konkordatet derföre hör lämpas. Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, N:o 10. 79 4:o alt lagen, i fråga om sådana gäldenärer, hvilka, till följe af mer eller mindre graverande omständigheter, icke berättigas till afskrifningsförmån, lägger de största länder för en ny gagnelig verksamhet. Har gäldenär en gång afträdt all sin egendom, utan alt derigenom alla hans skulder betäckas, så hafva visserligen, då afskrifningsförmån ej är beviljad, fordringsegarne fulla betalningsanspråk, men dessa böra hållas inom behöriga, af rättvisan bestämda, gränsor. Dessa uppdragas genom ett stadgande, i likhet med andra och äldre lagars, att af den nyförvärfvade förmögenheten till äldre fordringsegare må utbetalas så mjcket som domstolen pröfvar honom kunna undvara (qvantum facere possit), Utan alt sednare fordringsegares rätt till det sednare boet förnärmas. Ett sådant stadgande finnes ej i den Franska konkurslagen, och denna brist medverkar till fördröjda konkurser, i strid med moralens och handelns intresse. 5:o alt lagen vid qvalifikationen af Banqueroule simple har alltför godtyckliga och otillämpliga bestämmelser, så att icke ens gäldenären sjelf vet, om han skall hänföras till de brottsliga eller icke brottsliga. 6:o att lagen icke medgifver ett återinsättande i fullt medborgerliga rättigheter (réhabililation), med mindre än att alla fordringsegare hafva erhållit full liqvid , så för kapital som räntor. Denna grundsats underkännes af den Engelska konkurslagstiftningen. Olvifvelaktigt är, att stadgandet afskräcker från det i alla fall hårda steget af en cessionsansökning; tvifvelaktigt deremot, om ett vanärande straff kan framkalla moraliskt vackra handlingar, eller frivillig betalning, hvilket förmodligen dermed är afsedt.
Ett stort rop hade höjt sig mot den fasta skolan, för det den icke motsvarat förhoppningarne; men orsaken till de klagomål, som på många ställen med skäl mot densamma kunde föras, vore, enligt motionärens tanke, alt söka deri, att man missförstått den fasta skolans ändamål och fordrat att densamma skulle besörja all undervisning, från och med den första bokstafs-kännedömen till och med nämnde maximum, och att det ena, som det andra, skulle meddelas af lärare med en i allmänhet klen underbyggnad af kunskaper och en ännu klenare aflöning. Då man sålunda fordrat för mycket, hade man ej en gång fått hvad skäligen bordt kunna väntas, hvadan man på sednare tider bemödat sig att, med hufvudsaklig ledning af de anvisningar Grefve Thorsten Rudenschöld gifvit, och lemnande åsido tillsvidare allt annat, söka att göra minimi-kursen tillgänglig för alla genom in rättande af mindre iäse-rolar och införande af den, ehuru i sig sjelf ofullkomliga, dock tills vidare för detta ändamål nödvändiga, ambulatoriska läse-ordningen. Då likväl på detta sätt blott det aldra nödvändigaste, eller innanläsning, utanläsning af cathecbesen samt någon skrifning och räkning, kunde inherntas, så vore det nödvändigt att höja den fasta skolan och att Staten för sådant ändamål mellankomme med erforderlige medel. På grund häraf och under erinran om de stora fördelar för samhället, hvilka genom en högre upplysnings spridande vunnes och hvilka jemväl i ekonomiskt hänseende gjorde sig gällande genom ökad industri och mot verkande af fattigdom och brott, liar motionären, som dock ansett det mål, han åsyftade, blott efter hand och i mån af stigande intresse för folk-undervisningen kunna vinnas, föreslagit, att hvarje församling, som, vare sig enligt den af Grefve Rudenschöld uppgjorda plan ellet annorledes, och med tillhjelp af skydds-afgift, hvilken motionären ansåg böra uteslutande till ändamålet användas, ordnat den lägre undervisningen på nöjaktigt sätt, samt derefter önskade få jemväl en högre afdelning för undervisning i öfriga uti folkskole-stadgan till en del antydda läro - » Sammansatta Stats-, Bevilln.- samt Ålim. Bese. och Ekon.-Utsk.