Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den särskilda anvisning, som StatsUlsk. nu har föreslagit å reservfonden, måste således vara något alldeles nytt, en ny gråce, som skall beviljas Regeringen, och hvilken med andra ord skulle betyda ungefär detsamma som, om mau säde: ''Regeringen ”har hittills hänvisat på besparingarna, utöfver titlarnes belopp; den har derigenom felat emot grunalagen: vi hafva ”derföre anmält saken hos Const.Utsk. för ali bereda ansvars”påföljd derå; men på det Regeringen hädanefter må kunna ”göra samma slags dispositioner utan ansvaespäföijd, vilja vi 94 De n 20 M a j f m. ”anvisa på reservfonden en så oell så stor summa.” Jag tager mig friheten fästa de värde ledamötcrnes af StatsUtsk., hvilka liär yttrat sig öfver frågan, uppmärksamhet på ett exempel huru denna rättighet af Styrelsen skulle kunna blifva använd. StatsUtsk. har t. ex. tillstyrkt en minskning uti anslaget för minister-staten af 5o,ooo r:dr, men också på andra sidan tillstyrkt en rättighet att anvisa på reservfonden 54,ooo r:dr för andra hufvudliteln. Nu är det möjligt, att Regeringen, för sin del, hyser olika tankar mot R. St. om nedsättningen af anslaget för minister-staten, och att det första Regeringen gör, är att anvisa de af reservfonden anslagna 54,ooo r:dr till fyllande af bristen, som uppkommer uti anslaget på nämnda stat. Då har SlatsUtsk. på visst sätt redan satt Regeringen i tillfälle att, utan ansvar, öfverträda ett beslut, som R. St. fattat, och det kommer då an på något ganska eventuel!, huruvida, sedan sådant af R. St. blifvit medgifvet, någon ansvarighet sedermera derför kan göras gällande.
Men deras mamma har och bör, om hon är en sann kvinna, ha en helt olika uppfattning; hon »leker» med allt sådant, och sammandrabba känslorna i hennes »med själfva urnaturen förbundna väsensart» och den »gifna kulturens resultat », så kan och måste hon icke göra annat än krossa allt hvad som är henne i vägen och, likt den naturmakt hon bör söka likna, gå »sina egna vilda viggars väg». Och hurudant skall ett barn, uppfostradt af en sådan moder, slutligen bli? Antingen demoraliseras det, blir hållningslöst, otuktadt som modern, eller ock lär det sig så småningom att förakta henne. Detta är ej några öfverdrifter eller paradoxer, utan endast logiskt utdragna konsekvenser. Den kvinna, som ej själf är tuktad och uppfostrad, som ej först är människa, sedan mor, blir aldrig någon bra sådan. Hon kan mena mycket väl, vara mycket kärleksfull, lämpa sig utmärkt till modell i dockhemslitteraturen, men för sina barn blir hon en af dessa hållningslösa, än öfverdrifvet ömma och pjåskiga, än häftiga och lidelsefulla mödrar, som äro liksom särskildt ägnade att omöjliggöra både faderns och skolans försök till uppfostran. Kvinnans specifika heder är att vara moder, detta nekar ingen. Men för att rätt uppbära denna heder, för att kunna vara en sann mor, en som förstår, ej blott att älska, men äfven att leda och uppfostra sina barn, det vill säga förverkliga moderlighetens djupaste, allvarligaste innebörd, fordras att kvinnan först är en personlighet, en mannens like i andlig frihet och utveckladt själslif. Detta oerhördt starka betonande, detta nästan lidelsefulla framhäfvande af moderskapet och moderligheten ställer dessutom så i bakgrunden den roll äfven mannen har i släktets uppfostran, att man frestas tro att det ej finnes något sådant som faderskap, annat än i rent sinnlig bemärkelse. Och dock är den roll en far kan och bör taga i sina barns fostran, om än ej lika omfattande, dock lika viktig som moderns. Att i de flesta fall barn lättare kunna undvara faderns än moderns vård är ju af flere skäl påtagligt; men det är icke svårt att märka, att ofta någonting fattas hos de barn, särskildt söner, som uteslutande handledts af kvinnor. Fröken
Kustförsvar, om beviljande af ett anslag å 100,000 R:dr till Norrlands. Motion N:o 25. Stats-Utsk. Utlåt. Kuylenstjerna, Carl Johan Gammal, Motion N:o 122, angående upphäfvande af afradsafgiften för tillverkning af de s. k. ädla metallerna, eller åtminstone för koppartillverkningen. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22, Litt. B. R. St. underdån. Skrifv. Köpenhamn, om anslag till stipendier åt studerande, som vilja idka studier vid universitetet i. Motion N:o 121. Stats-Utsk. Utlåt. Köping—Hult-jernvägsaktiebolag, om beviljande åt detsamma af ett anslag å 160,000 R:dr såsom bidrag till fortsättande af Örebro—Arboga-jernvägen till Köping. Motion N:o 63. Stats Utsk. Utlåt. N:o 80. R. St. underdån. Skrifv. N:o 79. L. Lagercrantz, Carl Gustaf, Motion N:o 17, om ett anslag å 100,000 R:dr till vägbyggnadsarbeten i Jemtlands län, för beredande af arbetsförtjenst åt länets till följd at inträffådfönisBväxt nödlidande innebyggare. StatsUtsk. Utlåt. N:o 55. R. St. underdån. Skrifv. N:o 42. Motion N:o 18, om anslag till hästoch fårafvelns förbättring i Jemt land. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 60. R. St. underdån. Skrifv. Lagergren, Anders, Motion N:o 145, om tillsättande af en general-inspektör öfver samtliga gymnastik-inrättningarne i riket utom Stockholm. StatsUtsk. Utlåt. Lamhult och Kalmar, angående åtgärd till underlättande af jernvägsanläggning mellan. Motion N:o 51. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 80. 19 Landshöfdingarne i Jemtlands och Norrbottens län, om löneförhöjning åt. Motion N:o 74. Stats-Utsk. Utlät.
Då, i följd af jern vägsanläggning, eller af annan orsak, kan blifva onödigt eller olämpligt, att å vissa postvägar bibehålla befordringen i det fullständigare skick, som för dessa vägar i allmänhet är åsyftadt, borde befordringen å sådan väg komma att inskränkas och ordnas på ett sätt, som mera närmar sig det för bipostvägarne antagna, men, vid dylik förändring i befordringen å postväg borde likväl, enligt Komiténs tanka, förbindelsen, att tillhandahålla goda åkdon, alltid ovilkorligen qvarstå, hvarjemte afgifterna för befordringen skvdle blifva lika med dem, som vore för bipostväg bestämda. Väg, som en gång blifvit till postväg antagen, skulle ock, oaktadt en så beskaffad förändring i befordringen å samma väg, fortfarande bibehålla egenskapen af postväg, så att de skjutsskyldige icke kunde i något fall åter komma att kostnaderne för befordringen derå vidkännas. Från en af Rikets städer, Marstrand, utgår ej skjuts till lands, utan utgöres befordringen endast till sjös. Denna sednare bestrides med både större och mindre båtar — ett befordringsmedel, hvarmed äfven en del för skjutsning till lands inrättade gästgifveriet så i stad, som på landet, der båtleder begagnas, åligger att post och resande betjena. Vid redan antydt förhållande, att fördelar af kommunikationsanstalterna i Riket kunna dess inbyggare i allmänhet, om än till en del mera eller mindre medelbart 44 tillgodokomma, har Komitén ock, ehuru ifrågavarande befordringsmedel är af alldeles egen och för särskilda orter olika beskaffenhet, funnit befordringen vid sådane gästgifveriet der den endast till sjös eger rum, böra efter enahanda grunder, som annan fortskaffning af resande och post, bekostas, och således i den, för hela Rikets skjutsningsskyldige, allmänna beräkningen af entreprenadafgifterna ingå; men för öfrigt har Komitén ansett någon annan föreskrift i detta ämne icke lämpligen kunna meddelas, än att wederbörande entreprenörer skulle åligga att med båtar fortskaffa post och resande sjöledes på det sätt och emot den lega, som vid entreprenadens ingående gällande taxa kunde bestämma.
Proposition N:o 36. förmäles, lärer väl under nuvarande förhållanden ytterst sällan kunna inträffa, enär den, som emottager boställe, är pligtig att vid tillträdet godtgöra förre innehafvaren hvad som utaf de ifrågavarande kostnaderna icke anses belöpa ä dennes egen besittningstid; och att tillgång hos tillträdaren skulle saknas är väl mindre att befara, än det motsatta förhållande att denne får svårighet att hos afträdaren utbekomma hvad som denne för husröta eller eljest bör till sin efterträdare gälda. I hvad man den andra fördelen, eller befrielsen för b o stal Is ha fva re från anskaffande på en gång af ett större penningebelopp, skulle genom de af Rikets Ständer ifrågasatta låneunderstöd åstadkommas, beror i väsendtlig mån på de bestämmelser, som skulle sättas i stället för de nu i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827 upptagna. Då sjelfva anslaget icke är gifvet för längre tid än tre år, följer deraf ock, att förändrade föreskrifter i detta afseende endast skulle kunnat innefatta ett tillfälligt upphäfvande under denna tid af de allmänna stadgandena, och detta icke ens i vidsträcktare män, än sorn af anslagets tillräcklighet, i förhållande till under tiden anmälda skiftesliqvider, för boställen kunnat ega rum. Härvid torde jemväl böra bemärkas, att Rikets Ständer i deras underdåniga skrifvelse icke gjort något undantag för de ecklesiastika boställena, för hvilka eljest Staten icke ansetts ega lika giltig anledning att träda emellan, som vid de civila och militära, men hvilkas blifvande delaktighet af låneanslaget, likväl i icke ringa män kommit att verka till inskränkning uti tillgängen för lån åt civile och militäre boställshavare. Skulle, såsom Kollegierna föreslagit, pröfningen af inkommande förslag till låneunderstöd hafva skett hos vederbörande Kongl. Maj.ts Befallningshafvande, hade icke någon säkerhet funnits emot öfverassignering ä anslaget, enär den ena Länsstyrelsen icke kunde ega kännedom om de anordningar, som samtidigt, eller under årets lopp, egde rum hos de öfriga.
Då, till följd häraf, från Manufaktur-diskont-fondens vid 1856 års slut egande behållning, R:dr 1,130,160: 6. 6, sammanlagd med fondens ofvanberörda vinst under år 1857, 2. utgjorde fondens behållna tillgång vid 1857 års slut R:dr 1,065,675: 27. — De häruti inbegripne osäkra fordringar upptagas til 169,129 R:dr 9 sk. 4 r:st., hvilket understiger, med 7,124 R:dr 42 sk. 4 rist., den summa, hvartill dylika fordringar beräknades vid 1856 års utgång, samt, med 45,395 R:dr 10 sk. 4 rist., beloppet af osäkra fordringar vid slutet af år 1854, hvilket förhållande väsendtligen uppstått genom fonden tillgodokomne utdelningar ur konkursmassor. Till närmare upplysning rörande Manufaktur-diskont-fondens ställning under revisions-året bilägges härhos ett deröfver upprättadt kapitalslut. Kevisorerne få i korthet redogöra för den, jemlikt föreskriften i 8 § af Kongl reglementet för Manufaktur-diskonten af den 8 Februari 1844, i början af år 1857 verställda fördelning af Manufaktur-diskontens i låneväg disponible tillgångar. Vid denna reparation antogos fondens säkra fordringar tillika med behållningen i Rikets Ständers Bank samt inflytande intressemedel under året uppgå till ett sammanräknadt belopp af 2,802,456 R.dr 39 sk. 7 rist. Sedan härifrån afdragits räntan å kreditivet hos Banken, förvaltnings-kostnader, ersättning till Riksgälds-kontoret för det från riks-statens sjette hufvud-titel utgående års-anslag till Teknologiska Institutet äfvensom de lån, med hvil - Värdet af fondens fasta egendom,..
De upptaga en samman - lagd ägorymd af 7,129 tunnland med 3,878 tunnland skogbärande mark, deraf Sollentuna härads utgör Semrninghundra d:o i vidd 1,127 tunni, med 906 tunni, skogsmark, Erlinghundra d:o Långhundra d:o O 1,942 1,962 2,098 Summa 7,129 Femurs-Berättelse Jör Stockholms Län. 1,121 752 1,099 3,878 10 Utsyningar hafva för ifrågavarande fem år ulgjort, beräkuadt i famnar om 100 kubikfot fast mått, å Sollentuna Allmänning 920 famnar, å Semminghundra d:o 731 d:o å Erlinghundra d:o 64-4 d:o å Långhundra d:o ■ 904 d:o Summa 3,199 famnar Till åtlydnad af nådig befallning uti skrifvelse af den 23 Februarii 1842 hafva Länets invånare, genom kungörelse af den 26 derpåföljde Martii, blifvit uppmanade att, så vidt ske kunde, söka befrämja en förbättrad skogshushållning samt vidtaga ändamålsenliga åtgärder för skogens återväxt, men det har dock icke kunnat förmärkas, att denna uppmaning eller de vidare framställningar om nödvändigheten af en förbättrad skogshushållning, som i öfrigt vid lämpliga tillfällen blifvit gjorde, åstadkommit någon anmärkningsvärd förändring. Bergsrörelsen. Summa sm. sm. sm. sm. sm. sm.
Såsom ett axiom i statsrätten lärer nemi. böra erkännas, att båda dessa elementer utgöra vilkor för möjligheten af det sunda framåtskridandet; och en representationsform, som icke lemnar tillräckliga garantier för de konservativa intressenas bevakande, kan således icke anses befordra samhällets väl eller betrygga dess lugna utveckling. I det Kongl, förslaget »utgå begge kamrarne från hela folket», och den nödiga karakters-skilnaden dem emellan är sökt »genom stadgande af olika förfaringssätt för hvardera kammarens bildande.» Den förslå kammaren utses »för längre tid»; till densamma förekommer »aldrig val i massa»; valbarhetsvilkor äro »en mognare ålder» oell »ekonomiskt oberoende.» Här kan så - Den 20 Januari. 131 ledes påräknas »en ständig kontinuitet.» Men den väsendtligaste skilnaden består dock deruti, att den utses »med valfrihet inom hela riket», förmedelst dels »landstingen», dels »stadsfullmägtige», hvilka åter tillsättas »af kommunernas medlemmar genom omröstning efter skattegrund.» Derförutan är ock afsedt, att åt denna kammare bereda ett »i sann mening aristokratiskt element» genom stadgandet, att dess ledamöter »icke erhålla arfvode. » Genom allt detta, yttrar Hro Just.-Stats-Ministern, arden nödiga karaktersskilnaden sökt. Återstår således blott frågan, om den tillika är funnen. Hvad då beträffar den »längre tid», för hvilken första kammarens ledamöter väljas, så är föreskriften derom helt och hållet paralyserad genom den dem beviljade rättigheten till »afsägelse.» Den längre tiden är således helt och hållet beroende af ledamöterna sjelfva. Af samma godtycke hos de valde beror ock, huruvida under vanliga förhållanden till sagde kammare »aldrig val i massa» kan förekomma. På dessa tvänne omständigheter kan således ingen karaktersskilnad emellan hamrarne grundas, enär vilkoren för dess realiserande ligga icke inom, utan utom förslaget.
Directionen att å Bolagets vägnar, afgifva den äskade ansvarsförbindelsen för återbetalningen af det i Nåder beviljade nya lånebiträdet 5o,ooo B.:dr B:co, med 4 proctts årlig ränta och en tredjedels afbetalning å Capitalet årligen efter Tre års förlopp; hvarjemte i afseende på företaget att genom ny Actieleckning eller ada Stats-Utskottets låns upplagande hos private, dels anskaffa medel lill Verkstadens vidare fullbordande och förläggande och dels bereda tillgång till Åctieägarnes godtgörande för de frenne årens Canalinkomster, Directionen underd:st förmält, att Bolaget, som funnit det förstnämnda ändamålet vara genom det omförmäldta ytterligare lånebiträdet ernådt, men deremot det sednare ännu ouppfyldt, beslutit att icke vidare ställa i fråga någon allmän contant utdelning af Canallnkomsterne för åren i8a5, 1826 och 1827, utan att i stället såväl dessa Inkomster som de i grund af II. jStrrs beslut vid sednast© lliksdag och 1824 års Bolagsstämmo-Protocoll Actieägarne tillkommande intrader för år 1828, hvilka oagtadt det sednast i Nåder medgifna lånebiträdet, voro Lehöflige till företagets utvidgande vid Verkstaden, må blifva för alltid i Verkstaden innestående, under viltor att för sammanräknade beloppet deraf, sorn antoges till 62,824 R:dr eller två procent af hela ActieCapitalet, till Actieägarne utfärdas fordringsbevis eller förskrifningar på sätt och i den ordning vidar© omförmäles; och har Directionen, som på Bolagets begäran till K. M:ts Nåd. Sanetion i underd. anmält detta Bolagets beslut, yttrat den öfvertygelse, att detsamma innefattade den enda under dåvarande omständigheter möjliga utväg att i någon mon tillfredsställa Åctieägarnes förhoppningar om åtnjutande af dea utdelning af Canallnkomsterne, hvarom de i sednast© Riksdagsbeslutet förvissades, samt upprätthålla Actiernes, isynnerhet efter 1826 års Bolagsstämma vacklande värde.
Oottgat.oner, fa har hos Stats-Utstottet blifwit anmäldt, att Sju stycken hyrande till Brabantste Lanen, hwilka till Nummer älv specificerade, redan den 14 fistledne April stola pa Post-Cvntoiret i Hamburg wara inlämnade, att till Swerige öfwersändas, men, annu icke, vägtadt stedde efterfragningar, till Stockholm ankom, mit; samt att de öfrige 40 stycken i Amsterdam sto, la wara bortsalde» Hos Riksens Högloflige Stander får Stats, Utstottet alltså tillstyrka, att 571 Obligationer ma af Riksgälds-Contoiret infrias och liquideras med den till betalningsdagen, som af Herrar Fullmäg, lige senast bör bestärnmas, upplupne ränta, och k öfrigt med sadane willkor, att, sedan efter antagen CourS af 4? ss. Swenstt Banco per Twa och En half Gulden Hollands Courant och likaledes 47 ss» för Twa och En half Gulden Brabantstt Wexelmynt, Obligations-Capitalen och Räntorne blifwit reducerade till Swenstt Baneo, wederbörande ägare för det härigenom uppkommande belopp undfå Riksgälds/Contoirets Obligationer i Swenstt Banco pa Fem ar och med Fem procents ärlig ränta. Men beträffande de har ofwannämnde Sju Obligationer, hwilka pa Posten stola gatt förlora, de, sa emedan dessa Sju Obligationer till Numrot äro specificerade samt något understes med dem icke kan aga tum, har Stats - Utstottet trott sig böra tillstyrka, att de samma, i fall de stulle till rätta komma, ma liquideras med Riksgälds - Contoirets Obligationer efter enahanda beräkningsgrund, som, i affeende pa de g? c Obligakionerne, är förestagen, med den stillnad, att något interesse a merKihang. Den 28 Julli. berörde Sju Obligationer icke godtgores längre än till denne manads stut.
Under åberopande af hvad Fullmägtiges Protocoll innehålla, i afseende på behandlingen af de frågor, hvilka, i sammanhang med dessa, från det egentliga Banco-verket afskiljda, Låne-Inrättningar, tid efter annan förekommit, anse Fullmägtige sig här endast böra upptaga följande: Med begagnande af den uti §. gg af Banco-Reglementet Fullrriägtige lemnade rättighet, att i Expeditionsoch Bokföringssättet vid Discont-rörelsen införa all den ytterligare förenkling, som med denna rörelses egenskap vore förenlig, och att i sådant afseende vidtaga de rättelser och reglementariske föreskrifter, Fullmägtige, för deras del, kunde finna behöflige, hafva Banco-Fullmägtige, som, efter granskning af Låne-Contorens RevisionsBerättelser för år i835, till vinnande af mera likstämmighet emellan Expeditionsoch Bokförings-methoderne vid Låne-Contoren och Banco-Discont-verket härstädes, ansett nödigt, att formulärer för räkenskaperne vid Discont-verken sammanfattades, under den ig Augusti i836, uppdragit åt en Tjensteman inom Verket, Referendarien S. F. Grapengiesser_, hvilken, såsom tillförene Bankens Ombud vid ett af Låne-Contoren, och sedermera Ledamot af Banco-Discont-Directionen , ansetts ega närmaste kännedom af desse ämnen, att uppgöra Förslag till så väl berörde formulärer, som Bokföringen på det hela vid Låne-Contoren. Den af bemälde Tjensteman tillstyrkte förenkling i Discont-Verkens räkenskaper, att den så kallade Utlånings-Boken och dertill hörande Extract sammanföras uti en Bok, har, efter antagande på försök under ett år vid Banco-Discont-Verket härstädes, sedermera blifvit uti samtlige Discont-Verken införd.
Nyberg, som instämmer uti Herr Norströms yttrande, och dessutom yrkar, att de Städer, hvilka, i anseende till deras lagen, mest äro besvärade utaf Inqvarteringar, hvaribland Arboga Stad serskildt namnes, måtte uti Inqvarteringsskyldigheten erhålla någon lindring, genom bidrag eller understöd utaf angränsande Socknar eller af Länet. 5:0 Anförande af Herr I. P. Hellström, deruti han, i egenskap af Fullmäktig för Orebro Stad, hemställer, att de Trupper, som hädanefter genom sistnämde Stad till och ifrån enskilda Arbets-Commenderingar passera, måga under Marcher vara och blifva så aflönta, att de, för erläggande betalning af minst 12 Sk. B:co Person, kunna i Qvarteren. eller Marketenteri-Bodarne njuta sitt uppehälle, hvarigenom det fattiga Borgerskapet kunde erhålla en efter tiden jemkad ersättning för den till Trupperna lemnade föda. Ifrån Hedervärda BondeStåndet: 4:0 Memorial af Riksdagsmannen Nils Månsson från Skåne, deruti han anförer, att oaktadt Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Kungörelse den 27de Augusti 1816 Nådigst förordnat, att inqvarteringsgifvare, för det underhåll de lemnat tågande Trupper, må tilläggas full betalning, efter ett visst vid de årliga Markegångssattningarne bestämdt Piluwg tid RiksSt, Vrot, i8»7-igi8, 8-d» Sam\, !N:r »1,12. 82 J3«sv. ech Ekon. Utsk. Betänkande. pris, oell med en sådan betalning, efter Riksdagsmannens tanka, onekeligen måste förstås, ej mindre ersättning för sjelfva Pei'sedlarne, som utgöra födan, utan äfven de vid dess tillredning förekommande kostnader för kokved, kärils nötning m. m., ej mindre ändamålet, lin Kongl. Maj:ts Nådiga vilja blifvit förfelade, derigenom att Kongl.
Betänftandep. och LaroStater tillhörande Cassör utsträckas; ■men vid ett allvarligt eftersinnande af den rättsgrund, hvarpå denna fråga hvilar, har Utskottet icke kunnat sätta de Publique Cassör*, som taga 6 Procent, i olika förhållande med enskil* te Låntagare, och ännu mindre, i afseende på påföljden åtskilja begges Gäldenärer, af hvilka den, som häftar för skuld till enskild man, ägde att afdraga Bevillningen af dess Ränta, men den, sorn vors skyldig i Publique Cassör , finge gälda både fulla Räntan och fulla Bevillningen för dess egendom, hvilket med rättvisa och billighet icke stöde att förena ; Och att åter eftergifva Bevillning af Gäldenärerne för den tiel i deras Egendomar , som till Cassorne vore pantförskrifven, skulle för Staten medföra en förlust, som dess bestånd icke medgifver , helst en stor del af Rikets Contanter ägas af Publique Cassör och genom ständigt tillagde förmåner allt mera förökas ; Och med något skäl kunde en sådan eftergift af Statens fordringar icke eller begäras; då redan all Bevillning af de Pensioner, som ifrån berörde Cassör utgå, blifvit eftergifven ; hvarföre ock Bevillningsutskottet ansett sig äga skäl , att ined förändring i den förra redactionen , endast ifrån afdrag å räntan undantaga de Fonder, somför fromma Siftelser, till Fattigförsörjning och Fattiga Barns undervisning äro anslagne. Sedan Riksens Höglofl, Ständer nu besluttt, att Nummer-Lotteri-Inrättningen kommer att fortfara, har Utskottet ansett sig äga skäl ■, att hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamiigen föreslå, det Bevillningen af vin - BevillningsUtsk. B et änkan den. 159 sfer af denna och dylika andra Inrättningar , må höjas’från 10 till 15 Procent af alla vinster, som uppgå till 50 R:dr ; hvarjemte Utskottet får tillkännagifva , att, i ovisshet om det Beslut Riksens Höglofl. Ständer kunna fatta angående
Siats-Utskottets Utlåtande, N:o 182. 7 lili eli. 1»os Kongl. Majit i underdånighet fullföljdt besvärsmål, angående dispositions-rätten lill A mantal Lyngåkra i Harplinge socken af Hallands Län, har Kongl. Majit, medelst Resolution af den 19 Augusti 1823, i Nåder gillat och fastställt Kongl. Majlis Befallningshafvandes i Hallands Län och Kamrnar-Collegii sammanstämmande utslag, hvarigenom kronan berättigats att, utan rubbning af kyrkans och pastors rätt till den dem hvardera förlänta smör-ränta, berörde hemman till jord och besittning då och framgent, såsom annan kronojord, fritt disponera och detsamma i laglig ordning för kronans räkning bortstädja. Deremot har Kongl. Maj:t vid pröfning af en likartad, utaf Kongl. Maj:ls Befallningshafvande och Karamar-CoIlegium afgjord, tvistefråga, rörande en annan del af hemmanet Lyngåkra, jemte hemmanen Skintaby, Risarp och Lilla Brännarp, genom Nådig Resolution den 29 Mars 1825, förklarat, det Harplinge kyrka egde att, enligt gällande författningar, disponera ofvannämnde hemman dels ensamt dels gemensamt med vederbörande pastorer; dock att Kongl. Majit och kronan förbehölies hemmanstals-räntan samt de öfriga allmänna ©nera och utskylder, som, efter Författningarne, deraf borde utgå.