Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti förberörde underdåniga Utlåtande har Collegiurn föreslagit en sådan reglering, sorn Collegiurn ansett kunna äga rum imellan Kongl. Majn och Kronan samt Bergslaget, nemligen: 1:0 Att Sala Bergslag under en tid af 25 år, ifrån det Regleringen blifver faststäld, bibehålles vid de rättigheter och skyldigheter,' det, enligt 1741 års Transport och 1743 års Arrende-Contract sig iklädt. ?.:o Att under denna tid Grufvedriften sättes i stånd, efter den i detta afseende föreslag» ne plan, och af de besparingar, som under tiden kunna göras utaf de till Verkets drift an* slagne medel, en fond inrättas för Grufvedriftcns upprätthållande i framtiden, hvilken fond efter de 25 arens förlopp, förskjuter nödiga kostnader vid förberedande anläggningar till Malmtillgångars uppletande och Malmuppfor» 13 80 Stats-Utikottels Betankanden. dringen ; och så vida desse förskotier af Fon* dens Capital utgå böra de ersättas genom en successiv inkomst af Silfvertill verkningen, men derest de af Fondens ränta utgå, böra sådane som blifvit använde på misslyckade försök, afskrifvas till en, viss proportion emot räntans storlek, alt efter som derom uti särskilt'Reglemente kan blifva stadgadt; och torde denna Fond höra förvaltas af Bergs-Hauptmannen och Grufva Rätten, under Bergs-Collegii öfverinseende, 3:0 Att efter de 25 arens förlopp, Arrende - Confractet af år 174 3 antingen upphörer, eller så vida ändras, att Stats - Verket för räntorne erhåller full ersättning, efter som deras värde årligen kan utgöra; äfven som Bergslaget vid den tiden med Kongl. Majtt och Kronan bör hafva öfverenskommit på hvad sätt Statsverket, antingen genom Silfverafgiften eller annars, som lämpligast befinnes, må erhålla full ersättning för de till Konst-Statens underhåll anslagne räntor vid 2900 lödige markers tillverkning, så att åtminstone afgiften för en detr öfver stigande tillverkning må komma Statsverket som en direct vinst tili godo, 4:0
Ridderskapets och Adelns Protocolls-Utdrag af den 7 dennes, med Beslut, att en fullständig uppgift om Bankens hela ställning hädanefter bör årligen, genom Herrar Banco-Fullmägtiges föranstaltande, tryckt meddelas, samt äfven allmänna Tidningarne åtfölja, blef nu å nyo föredraget; hvarvid Borgare-Ståndet, som för sin del den 7 sisth Maji förordnat, att uppgifterne om Bankens ställning skola aflemnas så val vid hvarje Riksdag, som ock emellan Riksdagarne, af Riksens Ständers Revisorer i deras Berättelser, hvilka till Allmänheten utgifvas, fann för godt att dervid förblifva , och kunde således icke antaga Ridderskapets och Adelns inbjudning till instämmande i hvad detta Riks-Stånd beslutit. S. D. Constitutions-Utskottets nedannämnde Memorial föredrogos å nyo: N:o 60, i anledning af återremiss på 5:te punden af Memorialet N:o 4$> nie(i Ändrings-Förslag, åsyftande Riksdags-ärendernes skyndsammare gång. N:o 61, med ytterligare Utlåtande, i anledning af ålerremissen på Förslaget un - 1163 Prot. Utdr. d. ao October i8a3. der N:o 47» till elt tillägg i 3^ §. i Riksdags-Ordningen. N:o 6a, med föreslående af tillägg i 98 §. Regerings-Formen, och 63 §. Riksdags-Ordningen. N:o 65 , i anledning af återremiss på Förslaget N:o 5o till ändring i 33 §. Riksdags-Ordningen. N:o 66, med föreslående af ett tillägg i 28 §. Riksdags-Ordningen. JV:o 67, i anledning af återremiss på Förslaget under N:o 55 till ändring i i3 §. Riksdags-Ordningen.
N:o 444» StatsLag och Ekonomiutskottens i frågor del om befrielse från Skattläggning för Husbehof •, Mjöl. och Såg Qvarnar, dels ock om sådanes anläggning. N:o 152, Lagutskottet?, om föreslagne ändringar i Concour Lagen. S. D, Till det beslut Borgare°tåndet den 1 denne , fattat öfver BevillriingsUtskoltet? utlåtande N o 52, fann Ståndet nu på förekommen anledning, för godt tillägga, att Fröt. JJtdr. d. 5 Septemb. 1823. 895 Ståndet anser samma värderingssätt, som det beslutit för brandförsäkrade Hus och Egendomar i Städ rne, jemnväl böra iakttagas ftir de Abygnader på Landet, samt hus pä mindre lagenheter eller Iu<tplatser, hvilka i 5 Art 2 21 mom. af 1818 års Bevillnings förordning oinförmälas. S. D. Ånyo föredrogs StatsUtskottets utlåtande, N:o 459, öfver gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 299, angående Pension för Directeuren Löfving, och blefvo desse betänkandeil af Borgare';tåndet förkastade. S. D. Wid förnyad föredragning af StatsUiskottets Memorial N:o 440, i anledning af Riksståndens särskildta beslut, rörande Pension till Friherrinnan Torntrhjcim, ansåg BorgareStåndet denna fråga vara af sådan beskaffenhet, att densamma, enär Två Stånd Sfadnat emot Tvä, bör, enligt 75 §. Riksdagsordningen förtalf ; uti hvilket beslut de öfrige Respeetive RiksStänden skulle inbjudas att sig med BorgareStåndet förena. S. D. Lag och EkonomiUt kcttens N;o 155, i anledning af nådiga skiifvelsen, om offentlighet vid RiksStåndens öfvetläggningar, föfedrogs nu åter. Hvarvid BorgareStåndet, fio6 Prat.
Derföre uppköpas i hufvudstaden ej blott kaffe, socker och specerier af alla slag, utan ock hvarjehanda lyxartiklar, äfvensom gamla 7 50 kläder o. s. v., för ali sedermera i hemorten utminuteras. För alt kunna egna en del af arel åt denna verksamhet, hetingas derföre mängden af de drängar, som icke inskränka sig till antagande af sömmartjenst allena, ledighet ur lienslen för någon tid af vintern och resa då ”söderut”, såsom det heter, antingen försedde med varulager på egen räkning och risk, eller såsom medhjelpare åt grannar med mera vidsträckt rörelse. Det är till och med icke utan exempel, att pigor äfven slå sig på dylika handelsföretag. De handelsmän, som bedrifvit rörelsen med vinst och deraf samlat någon förmögenhet, hålla vanligen ständigt lager af köpmanna varor, dertill då ofta från Stockholm hämtadt bränvin räknas. Dc för orten ofördelaktiga verkningarne af en så beskaffad handel kunna utan svårighet inses. Utom det att lättheten alt få köpa en myckenhet artiklar, som, i stället för att kunna räknas till förnödenhets varor, endast reta och tillfredsställa fåfängan, och att det dermed förenade utborgningssystemet förleda obemedlade, särdeles af de tjenande klasserne, till onyttiga utgifter och förhindra en för alla stånd nödig sparsamhet, kunna det myckna flackandet på lands väga rne, Stockholms-besöken och sjelfva sysselsättningens beskaffenhet, såsom innefattande för den obildade mångå och stora lockelser att afvika från den strängare moralens bud, icke annat än menligt inverka på sedligheten. En mängd händer dragas dessutom på detta sätt från de egentliga landtmanna-näringarne, och klagan är inom orten allmän öfver svårigheten att erhålla stadgadt och dugligt tjenstefolk. Delta förhållande väcker icke allenast bekymmer hos de förståndigare inom orten, utan äfven hos Länets administrativa myndighet, som lid efter annan dels föreslagit åtgärder för oskickets hämmande, dels vidtagit sådane, då de legat inom gränsen för dess verksamhet.
Mannerstedt, som helt och hållet var obekant med de inre slägtförhållanderna, visste icke hvart professorn syftade, och ansåg derföre bäst att tiga; men den gamle herrn återtog genast, medan han höll sin skarpa blick stadigt riktad på Frans: ”Min brorson och hans fästmö till exempel?” Han gjorde ett litet uppehåll. ”Hvad då?” frågade Mannerstedt med temligen lugn ton, ehuru den något obetydligt darrade. ”Dessa, menar jag, hafva just inträdt i förhållanden och iklädt sig pligter, hvilka, den ena så väl som den andra, fruktar jag, komma att falla dem något svåra; ty de passa icke mera tillsamman, än jag och flickan skulle göra.” ”Jag har icke den äran att närmare känna kapten Ling,” svarade Mannerstedt, bekymrad öfver sin värds mörka tal; ”om honom kan jag således icke döma. Men mamsell Widen har jag länge känt och värderat, och jag vet icke, huru den man skulle vara beskaffad, som icke hon skulle kunna göra lycklig med sina älskvärda och sannt qvinliga egenskaper.” ”Han skulle just nätt upp,” yttrade professorn, ”vara så qvalificerad som min kära brorson. Jag känner den saken, och måste beklaga dem begge för sin missräkning; jag till och med önskar hjertligen, att hela förlofningen gick om ända. Men hvad säger herr Mannerstedt? Då man inser, att det bär åt fanders, eller, finare uttryckt, då man finner, att man tagit ett steg, som man önskade ogjordt, då man känner, att man icke passar för hvarandra, med ett ord, är det icke då bättre att i tid bjuda hvarandra farväl?” Professorns ton hade, under senare delen af hans framställning, fått en anstrykning af den bitterhet, som ofta låg deri, och det var omöjligt att bestämma, om hans yttrande var allvar eller skämt eller blott ett försök, att framlocka Mannerstedts åsigt om saken.
G å ut o c h be H e d d a göra sig dagsljuset till godo — tagit fram en liten barnklädning, på hvilken hon flitigt sätta på tevatten — pappa behöfver väl en k o p p sömmade, medan ett lyckligt leende spelade te nu i h ö s t k y l a n ». kring de röda läpparna. Skulle hon garnera O c h Tinnie gick. M e n hennes tankar voro den med spetsar eller snörmakeri? • — • Det där ute på den ödsliga skansen, där stormen är den stora frågan. » Hvilket? » upprepade och hafvet brusade och regnet piskade de gamla murarne, o c h där i ett af » logementen » låg hon mekaniskt. en d ö d man, med ett fridfullt leende öfver de » Ingenting! » kom det trumpet borta från stelnade läpparne o c h i kalla händer en liten sängen. broderad plånbok, som innehöll hela hans lifs Karin tvingade sig att tiga, men kunde historia. ej underlåta att göra en tyst jämförelse mellan den sjukas retlighet och sitt eget englalika tålamod. Hur många timmar hade hon ej tagit från sin goda sömn, från glädjen att vara tillsammans med man och barn och Tillkännagifi / ande. från arbetet sedan! Klädningen kunde varit Undertecknad är bortrest från och färdig förra veckan redan — om inte! Det med den 4 dennes, och förestås redakvar verkligen en bra stor uppoffring att sitta tionen under min bortovaro af hr Johan instängd — helst i så vackert väder — när Nordling samt expeditionen och ekohon borde gått både hit och dit, uträttat nomien af hr Alexander Hellberg. både det ena och det andra. Hon behöfde Skrifvelser, som innehålla bidrag till ju också motion, den var rent af nödvändig tidningen eller på något sätt röra tidför hennes starka, blodfulla fysik. ningens innehåll, böra adresseras till Hon sträckte på sig, så att det knakade Iduns Redaktion, rekvisitioner, peni stolen och den sjuka for upp ur sin halfningförsändelser och dglikt till Iduns slummer. Det blef nästan outhärdligt; men Expedition, Stockholm. Lisen hade ingen annan, som stod henne Stockholm den 1 maj 1890. nära, och hon höll af henne oaktadt hennes Frithiof Hellberg.
Under förmiddagens plenum har man hört mycket lalas om de fördelar, som skulle oss tillskyndas genom decimal-systemets införande, hvilket isynnerhet ansågs fördelaktigt för de mindre bildade samhällsklasserne, men jag tror att denna, äfven af mig villigt erkända fördel blefve lill betydlig del förminskad, om allmänheten ginge miste om del mynt, som hiltils varit det minsta, eller slyfvern. Erfarenheten har visat oss, att allmänheten ej begagnat sig af runstyckräkningen, utan af styfversräkningen, och flera värden i den mindre handeln hafva i enhhet med den sednare räkningen blifvit bestämda. Jag tror således det vara af vigt, all utmyntning af ^ Öreslycken kommer alt ega rum. Minsta myntet hade blifvit slyfvern, om Frih. Wredes förslag, på sätt Hr von Hartmansdorff pä f. m. yrkade, blifvit antaget, men då sådant icke skett, tror jag det 'vara nödigt, att R. o. Ad. beslutar, att ^ Örestycken skola utmyntas, enär en mängd artiklar, som äga delta ringa värde, i annatfall icke skulle kunna liqvideras. Jag tager mig friheten att uptaga ett yttrande, som vid 1840 års Riksdag fälldes af Hans Exc. Gr. Löwenhjelm, hvilken, till följd af sin kännedom af en mängd länders myntsystem, otvifvelaktig! är i denna sak en kompetent domare. Hans yttrande var följande: ”Theoden i all ära, är dock en hög royntenhet i fattiga länder skadlig.” K. M. har insett behofvet af att styfvärdet fortfarande i mynt finnes uttryckt och derföre föreslagit utprägling af l Örestycken. På dessa skäl kan jag för min del ej annat än tillstyrka R. o. Ad. att, i enl. med K. M:s Propos. besluta, det kopparmyntet om ^ Öre skola utmyntas. Hr Printzensköld: Lika med den siste värde talaren anser jag Utsk. icke hafva anfört något antagligt skäl för sitt tillstyrkande, att det minsta myntet icke skulle blifva af lägre värde än 1 Öre. K. M. har i Sin Nåd.
På Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl De Geer. På Vallöf!. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högv. Prest-Ståndets ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Sylvan. Riksens Den 2 o Juli. 19 3 3 Uppläst hos Samtliga Riks StSnden den 20 Juli. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Betänkande, i anledning af Kongl. Majits till Stats Utskottet tinder den 6 Juli 1815 aftätne Nådiga Skrifvelse, angående den utländska Gåldens indragande och inlösen. Till Stats-Utskottet har ankommit en så lydande : ”Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Riksens Ständers Stats-Utskott, angående den utländska Gäldens indragande och inlösen; Gifven Stockholms Slott den 6 Juli 1815.” 3,Sedan Kongl. Maj:t, under denna dag, gifvit Riksens Ständers Stats-Utskott tillkänna, hvad Rikets närvarande ställning fordrar, 1 afseende på tredjedelen: af utländska Stats-skuldens åter erkännande, vill Kongl. Maj:t nu lemna Utskottet del af det sätt, på hvilket Kongl. Maj:t ansett denna Stats-Skuld åter kunna afbördas. Ehuru Rikets Ständer igenom de Instructioner, sorn, medelst Stats-Utskottet» komina att Riksgälds Contoirets Fullmägtiga meddelas, ärcs i tillfälle att bestämma sättet huru intresse och afbetalriingarne uppå Rikets utländska Gäld skola verkställas och således kunna fastställa en viss Cours , utöfver hvilken inga penninge-remisser få äga rum, fordras likväl äfven till dessa således mindskade utbetalningar ej obetydliga summor - *9 34 Den 20 Juli; mor och Rikets ärliga Vexel-behof okas , undéi' det att fordrings ägarne i sjelfva verket blifva lidande och förbindelserna blott ofullkomligt uppfyllas.
Den i April. ”kenoell stads-nämnderne — i ett län eller i delar deraf ”till gemensam öfverläggning, för att inhemta råd, omdö”men och yttranden i ämnen, som röra allmän hushållning, ”näringar och inrättningar, samt nya författningar derom, ”eller andra föremål för allmän förvaltning och lagstiftning, ”skall dervid så tillgå, att ett rådslående utskott bildas af ”menighets-styrelsernas ordför, eller de ledamöter, menig”hets-styrelserna i ordförandernes ställe för tillfället utse; ”hvilket utskott sammanträder på tid och ort, sorn Konungens Bef:h:de bestämmer. Vid sådant sammanträde förer ”landshöfdingen ordet och leder öfverläggningarna samt tiII — ”ser, att en hvar får yttra sig i förevar, öfverläggningsäm”net, deröfver protocoli afifattas, upptagande så väl utskot”tets gemensamma utlåt., som de derifrån skiljaktige leda"möters särskilda tankar, hvilka de äro förbundne att till ”prot. dictera , eller ock skriftligen afgifva. Kan utsk. icke ”annorlunda förena sig om något utlåt., anställes omröstning till utrönande af pluralitetens mening, dervid, om rösterna äro lill antalet lika, utlåt, blifver i öfverensstämmelse med den mening ordform biträder.” ”Med afseende på frågor, som röra hela länet, fördelas ”i större och folkrikare län menighets-styrelserna uti classer, ”för sammansättning af rådslående utsk., på det sätt, att ”hvarje class skall bestå af trettio, högst fyratio, från länets ”skiljda delar utsedda styrelser; och sammankallas utsk. ”årligen, vid behof, eller en af dessa classer, efter den ”ordning emellan classerna, som genom lottning varder be”slämd.
Då nu de fyra Stånden, vid Riksdagsärendenas behandling, hafva fullkomligt enahanda befogenhet; och då den, som anses ega erforderliga egenskaper, att utöfva representant-kallet uti ett Stånd, jemväl borde kunna göra det uti de öfriga Stånden; har inom Konstitutions-Utskottet af en dess ledamot blifvit väckt förslag till sådan ändring uti Riksdags-Ordningens föreskrifter, att en hvar, hvilken egde de egenskaper, som fordrades för behörigheten, att vinna inträde uti ett af representationens fyra Riks-Stånd, jemväl blefve valbar i de öfriga Stånden. Vid pröfningen af detta förslag, fästes uppmärksamheten i främsta rummet på föreskriften i Riksdags-Ordningens 1 §. Enligt denna äro Riksens Ständer Svenska folkets representanter, och kunna, i utöfningen af sin Riksdagsmanna-befattning, icke bindas af andra föreskrifter, än rikets Grundlagar. Af detta stadgande torde icke otvetydigt följa, att ledamöterne af de särskilda Riks-Stånden hafva enahanda och lika skyldighet, att under utöfningen af representant-kallet endast afse det allmännas bästa, för hvars skull de särskilda ståndsoch korporations-intressena måste vika, i händelse emellan deras och Statens fördel stridighet uppkomme. Då det således fordras samma egenskaper af ledamöterna inom de särskilda Stånden att värdigt Konstitutions-TJtskottets Memorial N:o 52. fylla sitt kall, såsom representanter: synes det äfven sorn den, hvilken är förklarad behörig att kunna vinna inträde i ett Stånd, borde kunna göra det jemväl i ett annat Ständ. För en sådan utsträckning af valbarheten talar dessutom det förhållandet, att här finnas valkretsar, som bestå af ett ganska ringa antal valmän och bland dessa stundom icke någon är utrustad med de egenskaper, sorn Riksdagsmannakallet förutsätter. Vid sådana tillfällen kan den nu gällande inskränkningen i valbarheten icke annat än kännas tryckande för valmännen, särdeles ifall inom valkretsen finnes en. till annat Stånd hörande, man, för hvilken valmännen hysa odeladt förtroende och hvilken af dem anses ega alla för Riksdagsmanna-kallet erforderliga egenskaper.
Sedan läsningen af Bonde-Ståndets Lxtnkfum Ifir»racol!i war fulländad, förmalce Herr Grefwe, och Landt - Marskalken, at redan'för några wecker sedan fragan om Bo de-Ståndets deltagande i Laaco. lorwaltningen blifwit wäckt genom twänne til Hans Maj:t öfwerlemnade lVlsmorialsr af Herr ?roL st>rsn von Loku!,2Snl,sim och Hanö Lxeolloncs Herr Grefwe liuuik, hwilka lVlsmorialer Hans Majit nn Herr Grefwe, och Landt-Marskalken tilställt, och Hanö LxLLilence wille lata upläfa, sa lydande: Allerunderdanigste lVlemorisIs t8c>o den iy. April föredragit i Riksens Ständers Hemliga Utskott. Som Kongl. Majit bade ifrån Thronen för Rik. sens Ständer igcmcn, fa wäl som inför desi sammankallade Hen,liga Utstött, Nädigst räckrs förklara, at Prnninge-werkelö förbättrande wore ek af de förnämsta öfwcrlaggningsämnen; och som en fullständig kännedom af er mais beskaffenhet nödwaiidigt mäste föregå all rättelse, fa gör jag mig det underdäniga hopp, at Kongl. Ma>:t Nadigst täckes hänskjuta til Hemliga UlstoltrtS öch Niksmö Ständers öfwerläggnjng, em icke lil en -97 fullkomlig och gemen fain kundskaps inhämtande om Stan, dernas bägge Pcnningewerks Ulftand, dec Hederwätda Bonde - Siändrt kunde erbjudos och anmodas at uti LänciuLNL' bäde g^iromia och styrelse deltaga. Kongl. Ma,:ts Nådiga tilstä»d eller knnco-?civilogium af de» 17.
N:o 126, rör:de behandlingen af de 2:ne hvilande förslagen lill ändring i 49 § Reg.F., bör upptagas bland dem, till hvilka mom:n hänvisa. Slutligen anmärkes, att denna register-!) antingen bör blifva i annan ordning eller ock i nummerföljd af §5 inom hvarje grundlag. Den 19 Mej. Gr. Horn: Då mot all form Exped.Utsk. har synes blifvit satt till domare mellan R. St. och Conslit.Utsk., anser jag icke olämpligt att besvara något af hvad Frih. Cederström yttrat. Hr Frih. har framkastat den satsen, att, då ett Constit.Utskrs mernor. blifvit lagdt ad acta utan något dervid fatladt beslut, en sådan åtgärd skulle innefatta detsamma som ett bifall till memor. Jag bestrider denna tolkning och tror, att Exped.Utsk. rätteligen förfarit, då det icke ansett ett memor. bifallet i Ståndet, med mindre något beslut deröfver blifvit taget, och att frågan således icke blifvit slutligen afgjord genom åtgärden att lägga memor. ad acta, och vid ett sådant förhållande ansett sig förbundet att anse frågan så afgjord, som den gången förut i Ståndet afgjordes, hvarföre ett läggande ad acta af Constit.Utskrs memor. icke bevisade något i saken, utan är något, som Exped.Utsk. måste låta passera såsom en obekant sak. Jag tror derföre, att Exped.Utsk. i förevar, afseende rätteligen förfarit. Frih. Cederström:
Julii P. 478, 638, 680. — privilegierade, om skyldighet för dem alt 1 allmänna byggnaders uppförande och underhåll deltaga. Hemmansklyfningar, om öfverlemnande till Riksens Ständer af de utaf Konungens Befallningshafvande derom afgifne förslag. Maji P. 707, 770, 793. ■— om sättet att fullfölja rättegångar om. Julii P. 54i. Hemmansrantan, angående dess utgörande i Spannemål eller Jern, efter ett medelpris af i o års markegång. Febr. P. 759. B. 883. Mars P. 109, 210, 12 172 Hemmansräntorne, angående deras utgörande efter en förenklad beräkning, eller sammanslående af Jordebokspersedlarne. Sept. P. 4ö3. Oct. 2 A. P. 538. Hemmansägare, enstaka, angående rättighet för dem att under full äganderätt upplåta en viss del af sin jord till särskilta lägenheter. Aug. P. ioii. No v. P. 87. Hemmantalet, det förmedlade, om dess läggande till grund för alla hemmanen åtföljande onera; se förmedlade hemmantalet. Herjeådalen om dess återläggande till Gefleborgs Län. Aug. Dec. 2 A. P. i63. Hermelin, Friherre Carl, yttranden. Mars P. 63a. B. 868. Hernösand, angående LandshöfdingeResidencehuset derstädes. Julii P. 1126. Sept. P. 368. Oct. 2 A. P. 235. Hjelmare Canal och Slussverk, angående dess ombyggnad. Mars P. 664. Oct. 2 A. P. 592. Hjelprotarnes ersättningsskyldighet till Stamrotarne, angående. Febr. P. 734. B. 807. Dec. P. 101. Hjerta, Friherre Fredrik, yttranden. April P. 337. Aug. Sept. P. 18. Oct. P. 3o. Dec. 2 A. P. 192.
Majit allåten underdånig skrifvelse, innefattande framställning om behofvet af serskilde personers förordnande lill biträde vid försegling af bränvins-brännings-redskap, anmodat Rikets Ständer alt, i sammanhang med öfrige beslut angående bränvins-bränningen, förordna om lämplig ersättning till de Krono-betjenle eller andre personer, som hädanefter komma att ega befattning med biänvins-iedskapens försegling; och få Utskotten, i anledning häraf vördsamt meddela, att då Utskotten förr, än Högstberörde Skrifvelse blifvit till Utskotten remitterad, till följd af enskilde motioner i ämnet, redan fattat beslut i desse delar och uti Betänkandet N:o 2, angående grunderne för bränvins-bränningen, deröfver afgifvit yttrande, Utskotten ansett någon annan åtgärd, i anledning af den Kongl. Skrifvelsen, nu icke erfordras, än att detta förhållande hos Rikets Högloflige Ständer vördsamt anmäla. Stockholm den 25 Maj 1840. STOCKHOLM, Elméns och Granbergs Tryckeri. 1840. Bevisningssamt Allm, Besv, och Ekon, Utsk, Memorialj N.o 4- t N:o 4. Arik. till Exp. Etsk. den 14 Aug.j kl. 12 tnidd. Memorial} i anledning af Herr Tornerhjelms, Rudolf Victor > motion j angående tiden för den blifvande nja Författningens, rörande bränvins-bränningentillämpning. Via föredragning hos Höglofl.