Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O Adömdt vanärande straff medför förlust af pension. Art. tShonomishn föreskrifter, r»räntie hefiitel vitt ilen st den lie hurén. Officerares och under-officerares mathållning: Så snart trupp är sammandragen skall vid hvarje brigad, då så ske kan, mathållningen för officerare och under-officerare ordnas på följande sätt. Öfver - Den 7 December. 97 Öfversten och samtlige Majorerne skola spisa tillsammans. Alla Kaptener och vederlikar d:o d:o Alla Slibalterner och vederlikar d:o d:o Alla under-officerare och vederlikar d:o d:o Vid delacherade bataljoner spisar Majoren tillsammans med Kaptenerne. Gifta officerare och underofficerare äro icke inberäknade i föreg:de stadgande, då de befinna sig ä station. Mathållning anskaffas antingen genom accord med enskild petson, elier derigenom alt befälet sjelf besörjer densamma. Skulle officerare och under-officerare, flå de sjelfve besörja sin mathållning, önska uttaga af proviant in natura enl. provianteringsslaten, äro de dertill berättigade emot betalning enl. portionspriset. Befälhafv; nen eger att tillse, det mathållningskostnaden för hvardera af de olika borden afpassas efter deus lön, som innehafver lägsta graden. Hvad föreskrifterne om gemensam spisning vidkomma, gälla de ovilkorlig! endast för middagen. Befälets rättighet att begagna soldater till uppassare: Pä grund af frivillig öfverenskommelse, ega officerare och underofficerare, att till kallfaktorer begagna soldater. Dylika kall faktorer få likväl icke tagas bland rekryterne; de äro under intet vilkor befriade från någon annan slags tjenstgöring än handräckningar. vt. 21. ti t t fffisml .v /; o Hett tinus 'örifiriiif/cn »). Gottländska National-beväringen afser endast ön Gottlands försvar och kan icke, hvarken i fredseller krigstider, kommenderas utom öns gränsor.
Mig kungen tog inunder armen, och så gingo vi igenom folkets högtidsklädda leder, och blommor ströddes rikt uppå vår väg, och mössor svängdes vid hurra i luften, och suckande såg Sigismund på mig och sade: byt ditt rike emot mitt! Så man sig själf kan smickra uti drömmen och glömma bort i denna lifvets afbild all strid och omsorg. Moder, ingen visshet om landthärns öde än? Andra scenen. De förra. Arvid Stålarm (som inträdt). Senare Olof Klaesson. STÅLARM. Ett bud har kommit i denna natt; igenom sorglös vakt det lyckats smyga hit. JOHAN FLEMING. Och detta bud? STÅLARM (pekande på Olof, som inkommer) Här är det. EBBA och JOHAN FLEMING. Olof Klaesson! OLOF KLAESSON. Ja tyvärr! EBBA FLEMING. Och krigshärns öde? OLOF KLAESSON. Spridd är den och slagen, och jag hardt när att bli tillfångatagen. Förgäfves jag de lejda skaror ropar och söker samla deras spridda hopar: om ej jag några falska hjärtan stungit, de själf i band till hertigen mig tvungit. Mod vänner! Om jag icke hoppats än, jag hit till eder kommit ej igen. Vi skola hålla oss till sista man, oss trotsar lyckan, trots mot den tillbaka! STÅLARM. Visst står vårt slott, det än ej störtat samman, ehur' det snart får skäl: besättningen gör myteri, står trotsig vid kanonen och skjuter ej: förräderi kringsmyger, insnärjer oss. EBBA FLEMING. Och ingen hjälp från Polen. JOHAN FLEMING. O, Sigismund! OLOF KLAESSON. Så återstå dock vi. STÅLARM. Dock vi? Hvad äro vi? Hvad kunna vi, vi, öfvergifne och förgätne här!
Ridderskapet och Adeln har sin pröfningsrätt öppen och kan sedan lika fullt höra RiddarhusUtskottet. Herr Rothlieb, Anel\ För min del får jag tillstyrka, att remiss måtte ske, på sått Herr Grefven och LandtMarskalken proponerat. Detta hindrar ej, att ju Ridderskapet och Adeln har fullkomlig rättighet, att i sjelfva åmnet fatta hvad beslut Ståndet godt synes, sedan Utskotten inkommit med deras Betänkande, Herr von Hartmansdorff 1 Om denna fråga anses vala af* allmän beskaffenhet, inser jag ej huru den skulle kunna remitteras både till RiddarhusUtskottet och till något af Riksens Ständers gemensamma Utskott. I sådant fall borda den äfven remitteras till hvarje af de tre öfrige RiksStåndens enskilta Utskott. Huru enhet i behandlingssättet då skulle kunna vinnas, år ej få lått att inse. Att remittera frågan till OeconomieUtskottet, vore att göra det reglementariska deraf till önskningsmål; hvilket hvarken torde vara riktigt eller förraonligt. Ben 23 Maji t. ml Herr Lefrén; Jag utber mig; att få blott thed några ord besvara Herr von Hartmansdorffs sednaste anmärkning. 34 §. Riksdagsordningen upplyser nemligen* att mål kunna remitteras till hvilket Utskott som helst, Utan att Utskottens namri förändrat desse måls natur; Denna frågas remiss till OecönomieUtsköttet lägger således intet hinder i vägen för ämnets ändamålsenliga behandling. Herr Grefven och Landt Marskalken tiltkännagaf, att, efter hvad han tyckt sig finna,' den af honom sist framställde proposition blifvit af Ridderskapets och Adelns pluralitet med Ja besvarad; och då någon Ledamot sedermera icke eller yrkat votering, ansåg Herr Grefven och LandtMarjkalkerl all vidare discussion rörande detta ämne vara Öfverflödig.
Jag kan blott beklaga, att ännu hos oss skall finnas en röst, som hyllar grundsatsen af en dylik lära, hvars bekännare lyda under de Machiavellistiskt-Aristokratiska lagarue, der liersklystnaden ömsom framträder under despoliska, ömsom under republicanska former, med det välkända valspråket: ”ändamålet helgar medlen!’' Att, i ekonomisk lagstiftning åter, den stora mäng - 28 Den 3 Julii. dens önskan icke skall höras, eller hennes behofver icke få tala, hjelper Friherren sig slätt fram med, då frågan är om första lefnadsbehofvet, eller födan; ty skulle, vid sådane tillfällen, några lä individers ensidiga egennytta göras gällande framför millioners billiga anspråk, rubbades snart samhällsbanden, genom de oordningar, hvartill de olyckligas harmfulla förtviflan skulle leda. Yi hafva många exempel på de excesser, som i följd af monopoliserade Herrars tillvaro inom ett land blifvit begångna. England — det alltid åberopade fria England, hvars fordna förhatliga spanmålslagar bidrogo att öka lyxen hos jord-aristokraten, under det att hoptals menniskor, af den fattiga classen, hungrande dignade omkring deras Herrlighelers lysande equipager, fournerar oss med eftertänkliga minnen af oordningar, som deraf blefvo en följd. Hos oss torde man minnas uppträdet i Götheborg, der blott en enda, då för tiden, agde rätt alt tillverka bränvin, och dermed förlägga, flere andra händelser att förtiga. Med ett ord: man är efter min tanka icke folkvänj om man än prunkar aldrig så ofta med sin egenskap af folkrepresentant j, då man icke gör afseende på önskningar ifrån den stora mängden fattiga eller eljest vanlottade inom samhället, enär för dem icke mindre galler, än uppfyllandet af det första och förnämsta vilkoret för deras lifs bestånd och fortsättning. * Den 3 Julii. a9 Lagstiftaren har derföre visligen hos oss gifvit magten allena åt Konungen, att vidtaga de författningar i ekonomisk väg, Han finnér tjenligast, för att betrygga
Hut lans stationer; under Sjette Hufvud-tileln: till utflyttningshjelp efter laga skiften; , odlingshjelp m. m. för krono-nybyggare; „ ersättning för jordförlusler genom kanaloch väg-anläggningar; , skrifmaterialier och expenser in. m.; „ reseoch traktaments-penningar; under Sjunde HuJvud-titeln : till karta-sigillala-omkostnader; „ omkostnader för kontroll-verket; , skogsplanterings-kassan, ersättning för hemmans-ränlor och arrenden m. m.; „ lyshållning m. fl. utgifter för kronans publika hus i Stockholm; , städers friheter; „ transport-kostnad för stats-verkets bergs-effekter; , observationsoch upphörds-procenter m. m.: , manlals-skrifnings-provision; , restitutioner; „ uppköp af ved för Wisby krono-kalkugn ; „ reseoch traktaments-penningar : , skrifmaterialier och expenser m. m.; äfvensom del kontanta anslaget lill Post-verket samt anslaget till Tull verket, alt af postoch tull-medlen direkte utgå; under Åttonde Hufcud-titeln: till Biskopens på Gottland lön ; , löntillökning åt 13 Konsistorii-nolarier, högst 3,510 R:dr; , Pastor i Forsmark, anslag af 6 centner 40 skålpund hammarskatti-jern ; , Lappmarks ecklesiaslik-verk (reservationsoch lörslags-anslag); „ upprätthållande till visst belopp af löner vid Upsala Universitet, deruti spanmål ingår; „ farsoters och smittosamma sjukdomars hotande; , fattigvården i allmänhet; , reseoch traktaments-penningar; , skrifmaterialier och expenser m. m.; StatsUtskottets Memorial N:o 284. 13 under Nionde Hufvud-titeln': lill Wadstena krigsmanshus-kassa, ersättning för hemmans-räntor och kronotionde ; , invalidhus-fonden, ersättning för hemmans-räntor och arrenden; samt det å allmänna indragnings-staten upptagna belopp, utom reservatioiis-anslaget till pensioner åt hlesserade öfveroch under-officerare. § 1%.
I Ridd.Ordnls 23 §. står: ”Den, som blifvit vald till le”damot af Utsk., äge rätt att i samma plenum, vallistan ”blifvit öppnad, eller i det näst följande, denna befattning ”sig afsäga. Sedermera må afsägelse icke äga rum, utan ”med Ståndets samtycke, eller efter anmälan hos Landtm, ”och pollettens återlemnande, hvarmed en på sédnare sättet ”afgången ledamots utöfning af riksdagsmannarätt för den ”Riksdagen upphör.” Som jag trott mig förmärka, att detta nog stränga stadgande till någon del varit orsaken till de många afsägelserna, hvilka i början af denna Riksdag ägde rum, får jag för H. R. o. Ad. föreslå en förändring af denna §. Till denna förändring tror jag mig böra hemta förnämsta skälet från i og §. Reg.F., hvarest stadgas, att ”Riksdag ej må längre räcka än 3 månader.” Då nemligen en riksdagsman åtager sig befattningen såsom Utskottsledamot, har han af denna §. en gifven anledning till den förmodan, att det åtagna arbetet ej skall räcka utöfver 4 månader. Om han nu ordnar sina enskilda angelägenheter så, att det efter denna tid blir för honom omöjligt att med befattningen såsom Utskottsledamot fortfara; så är det obilligt, att han derföre skall förlora sin riksdagsmannarätt för hela den Riksdagen. Jag föreslår derföre vördsamt, att §. 23 af Ridd.Ordn. må erhålla följande redaction: ”Den som blifvit vald till ledamot af Utsk., äge rätt att i samma plenum, vallistan blifvit öppnad, eller i det nästföljande, denna befattning sig afsäga. Sedermera, och inom 4 månader från den dag, då Riksdagen enligt 27 §. Riksd.Ordn. tagit sin början, må afsägelse icke äga rum, utan med Ståndets samtycke, eller efter anmälan —” o. s. v. hela §. till slut, såsom den nu lyder. Vidare uppläste Hr Bråkenhjelm följande: Jag tager mig friheten ånyo väcka H. R. o. Ad:s uppmärksamhet på nödvändigheten af någon förändring uti Ståndets representation.
Lefwen lycklige, I, som i ungdomens och manlighetens kraftfulla älder ännu agen att påräkna en läng wcrknings-tid! Njuten sällheten genom egna dygder, och genom deras, som tillhöraEder! OchJ,som under ärens och mödornas tyngd nedböjcns mot gräfwe», gän fridsamt Ewigheten till mötes och insomnen ljuft till hen» nes ro, stutnc i armarna pa dcm ni alflat! Sä följer Eder ännu wänstapens önstningar utom tidenögräns; sä hälsar hsn Eder alla idag med sitt redliga, ömma och tacksamma Harwal! 868 Den iZ November.' Sedan Landt-Marssalks-Stafwen blifwit mot stutet af detta Tal mottagen af äldste Grefwen Hans Epellence Riddaren och Lominendeuren af Kongl. Maj:ts Leken Herr Grefwe Li llie, höll Hans E',ellence a Ridderssa pets och Adelns wägnar till Herr Ofwerste-Kammarjunkaren FriherreI^leniinZ ett sä lydande Tal: Högmälborne Herr Baron och Landt-Marssalk, löfwerste Kammarjunkare samt Riddare och eLommendeur af Kongl. Majus Orden! Om wid detta Riksmötes början en dyster sorg gjorde utsigten till Fäderneslandets räddning mörk och swar för hwarje rättsinnig Medborgare, lifwades Ridderssapet och Adeln af det hopp att genom enighet och sann Fäderneslandskänsta gä en älssad och wördad Konungs wisa afsigter till mötes, och i samräd med sine Med-Ständer bereda en lugnare framtid, än den wi nu öfwcrlefwat. Utgängen har rättfärdigat märt hopp; och om Ridderssapet och Adeln bidragit till befästandet af gladare utsigter för kommande tider, bär Herr Baron och Landt-Marstalkens nitista och owaldugabemödande att föra wära rädflag kraftigt bidragit härtill.
I öfverensstämmelse med 1111 anförda åsigter och till befrämjande af det med Rikets Ständers ofvan omförmälda förklarande åsyftade ändamål, har af motionären framställts det förslag, att Rikets Ständer, i sammanhang med de beslut, som under denna Riksdag fattas, angående åtskilliga stam-jernbanors byggande, måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa: att Kongl. Majit läcktes, på sätt lämpligast pröfvades, bereda inhemska bolag samt Svenske män tillfällen att, jemlikt 2:a momentet i Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 18 November 1854, hädanefter på enskild bekostnad få utföra sådana delar utaf Statens stam-jernbanor, för hvilkas anläggande vissa orter och personer kunde hafva ett öfvervägande intresse; samt alt Kongl. Majit täcktes vid kommande Riksdagar meddela nådiga propositioner om dylika bandelars utförande och om de särskilda vilkoren för lån dertill utaf allmänna medel m. m.; hvarjemte motionären tillika föreslagit, att Kongl. Majit måtte vara oförhindrad, att, derest frågor om öfverlåtelse åt inhemska bolag eller Svenske män att på enskild bekostnad, fastän med allmänna låneunderstöd, utföra vissa delar utaf de på Rikets nu församlade Ständers beslut beroende stambanorna skulle uppstå under tiden före nästa Rikstjag, då i nåder bevilja sådana understöd till det belopp, som i förhållande lill dessa bandelars nu beräknade kostnad, varder af Rikets Ständer bestämdt till utgående af de för hvarje stambanas anläggning anvisade statsmedel. Vid öfvervägande af de framställningar förevarande motion, deruti Kontraktsprosten Doktor Sandberg instämt, sålunda innefattar, har Utskottet, oaktadt motionären visserligen af Rikets Ständers under sistförllutna riksdag meddelade förklarande i afseende å rättigheten att på enskild bekostnad utföra vissa delar af stam-jernbanorna hemtat både anledning till och stöd för dessa framställningar, funnit sig icke under Stats-UIsko Itets Utlåtande N:o 98. 3 nuvarande förhållanden kunna med sitt förord desamma understödja.
Endast för det fall, att atalet inför Riks-rätt sker mot Högsta Domstolens ledamöter, har intagandet af några amovibla embetsman synts mig kunna godkännas. Utskottet har utförligen framställt sin åsUt, att man vid åtal emot Justities O D 5 Råder bör företrädesvis framhålla det element, som Utskottet kallar det juridiska. Skälen härtill hafva icke öfvertygat mig. Lagstiftarna af år 1809 tänkte sig icke denna Riks-rätt öfver Högsta Domstolens ledamöter såsom en ännu högre instans till ytterligare pröfning af invecklade juridiska frågor. Motsatsen visar sig uttryckligen i 101 §. af 1809 års Regerings-Form. Det är, vid klart utredt förhållande, vid öfverträdelse!’ af tydlig lag, som Riks-rätten är berättigad fälla Justitiae-Råden; det är tillika öfver egentligen moraliska fel, icke öfver juridiska misstag, som domen faller. Jag anser denna åsigt vara ganska rigtig, och tror, att, när man jemför de mål, hvilka förekomma vid bägge arterna af Riks-rätter, skall det stora antalet jurister ex professo befinnas snarare mer än mindre nöd - Coristitulions-Utslottets Memorial, IV:o 87. i5 vändigt vid atalen mot Konungens Rådgifvare. Just dessa åtal röra ofta, företrädesvis, outredda och ganska kinkiga tvistefrågor. ålen derföre, att åtalet mot Högsta Domstolens ledamöter har sådan karakter, och derföre, att Justitiae-Råden lör öfrigt äro inamovibla (utom af Opinions-nätnnden), samt derigenom höra liff ett annat Hufvudstycke af Staten, än det, som Stats-Rådets personal tillhör; — synes mig äfven det nuvarande förhållandet ganska väl kunna bibehållas, att nemligen uti den Riks-rätt, sorn dömer öfver Justitise-Råder, ledamöter af Stats-Rådet ingå i stället för af Högsta Domstolen.
Utförandet af en sådan grundsats skulle leda till de orimligaste påföljder; och det skulle hindra styrelsen att någonsin förbättra lärostatens organisation, om den ifrån början varit felagtig, eller med tiden så blifvit. Nya Stift skulle icke kunna inrättas emedan de gamla Biskopparna utsträckt sin myn - 84° Den 26 Febrinrii. dighet afven öfver de nyas område; nya ‘Ocknar, eller pastoratsklyfningar, skulle, för en dylik ordsaks skull icke kunna tillåtas; A~ djuncters och Comministrars knappa löner skulle ej kunna förbättras, under det kyrkoherden åtojöte öfverdrilna inkomster, emedan det tillförene så varit; bristen på undervisning för allmogens barn skulle ej kunna afhjelpas, emedan hon äfven fordom brustit o. s. v. Gällde denna regel för läroståndet, så borde han äfven gälla för krigsmagten, hvars indelning blifvit genom 80 §. Regeringsformen till sina grunder stadfästad, och styrelsen icke äga, att jemna Officerarnes löner eller använda indeUiingarna till Generalsoch Presidentslöner, till Invalidinrättningar m. m. Men lika väl, som styrelselsen bordt iagttaga tidens fordringar i militairiskt afseende, blott indelningarne gått till krigsbehof, och likaväl som hon gjordt det både i anseende till Arméen, till den civila Statsförvaltningen och skolverken, likaväl kan och bör hon göra det i anseende till kyrkoväsendet, blott medlen icke dragas frän £cclesiastikverket. Regeln är här densamma, sorn för användandet af Statsanslagen. De äro bestämda och få icke öfverträdas i anseende tilländamålet; men inom titlarne får regeringen, efter sitt bästa omdöme, göra dispositionen. Också har hon gjordt det äfven hvad kyrkoväsendet beträffar. Tid efter annan hafva nya Stift blifvit bestämda, pastoratsklyfningar gjorda, kyrkor sammanbyggda m. m. Det återstår nu att göra en sådan reglering allmän för hela riket och för hela Järostaten, Den 26 Februarii, 841 för presterskapet, så val som för skollärare.
Gr. af Ugglas: Då Hr Printzensköld fästat sig vid dessa ord, och Hr Ehrenhoff förmodat, att saken så kommer att behandlas i Riddarh.Utsk., har jag ingenting emot att de införas. Gr. Sparre: Jag skulle icke hafva någonting emot de ifrågav:de ordens insättande i voter:s-propos:n, såvida icke IIr Frih:n o. Ordf:ns framställning, om R. o. Ad. godkände samma propos., blifvit med ja besvarad, • och detta godkännande med klubbslag befästadt. Jag tror således icke att någon ändring numera kan äga runi i förev:de propos. I anledn. häraf tillkännagaf Hr Frih:n o. Ordf:n, att just då han ämnade förklara huru] han upfattat R. o. Ad:ns svar i fråga om voter:s-propos:ns godkännande, hade Hr Printzensköld begärt ordet, och i följd deraf icke någon sådan förklaring blifvit afgifven. Gr. Wrangel, Tönnes Reinhold: Jag ber blott alt få lemna^den uplysningen, att namnen på alla dem som erhålla pollett inför Riddarh.Utsk. alltid införas i prot.; hvadan jag tror att de föreslagna orden dro obehöfliga, emedan det ändock kommer att gå som de åsyfta. Hr Printzensköld: Det måste vara R. o. Ad:ns rättighet att justera voters-propos:ne, och således besluta de ordalag deri som man anser riktiga. När jag derföre gjort den anmärkn:n emot föreg:de propos., att orden : »till protokollet», deruti måtte införas, så har i3g varit berättigad dertill. Gr. Wrangels uplysning är visserligen lika sannfärdig och lika tillförlitlig som Hr Ehrenhoffs, men jag vill icke att R. o. Ad. skall aflåta”en befallning till Riddarh.Utsk., som icke är kategorisk och klar, och som icke vittnar derom, att R. o. Ad. känner huru denna sak till formen skall behandlas. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron:
Desse äro namnen af Davids hjeltar: Jasabeam, Hachmoni son, den ypperste ibland tre; hvilken upphof sin spets, och slog ihjäl åttahundrad i ena reso. Näst honom var Eleazar, Dodi son, Ahohi sons, ibland de tre hjeltar med David, då de förhädde de Philisteer, och voro der församlade till strid, och Israels män drogo upp. Då stod han, och slog de Philisteer, tilldess hans hand dofnade, trött af svärdena. Och Herren gaf en stor salighet på den tiden, så att folket vände om igen efter honom till att röfva. Efter honom var Samma, Age son, den Hararitens. Då de Philisteer församlade sig i en rota, och der var en åker full med linse, och folket flydde för de Philisteer; Då trädde han midt uppå den åkren, och undsatte honom, och slog de Philisteer; och Herren gaf en stor salighet. Och desse tre ypperste ibland tretio kommo neder i andene, till David uti kulona Adullam; och de Philisteers rote låg i Rephaims dal. Men David var på den tiden på borgene; och de Philisteers folk låg i BethLehem. Och David vardt lysten och sade: Ho vill hemta mig dricka af det vatten i BethLehems brunn, under portenom? Då föllo de tre hjeltar in uti de Philisteers lägre, och hemtade vatten utu brunnenom i BethLehem, under porten, och båro till David; men han ville intet dricka det, utan utgöt det Herranom; Och sade: Det låte Herren vara långt ifrå mig, att jag detta göra skulle; är det icke de mäns blod, som sitt lif vågade, och gingo dit? Och han ville icke drickat. Det gjorde nu de tre hjeltar. Abisai, Joabs broder, ZeruJa son, var ock en ypperst ibland tre. Han hof sin spets upp, och slog trehundrad, och var också prisad ibland tre; Och den härligaste ibland tre och var deras öfverste; men han kom icke intill de tre.
» I allmänhet är man ej rätt nögd med Härtigen för des lefnads skuh Hans penchant för spel och Fruntimmer går mycket långt, och i isynnerhet criticerar man hans lefnad förl. sommar. På et ställe, 3 milar härifrån, vid Rostock, vid namn Doberan, blott ett torpställe, har han låtit bygga et hus. Han har Contracterat med någon at vilja vistas der en viss tid alla somrar, och den nu förlidne är den förste. Entrepreneuren skal hålla meubler. Der hållas dagligen 4 Bankar för Farao. Entrepreneuren tager kortpenningarne, som belöpa sig till 4 Louisd ' or om dagen. Härtigen har förbundit sig at ej spela utan offentligen på Banquen; får aldrig bjuda mer än 2 främande i sänder at äta. Under tiden begicks många utsväfningar. Entrepreneuren räknar sin vinst til 2,400 Rdr. årligen. Nu tillstundar den tiden, då Härtigen far på jagt. Då synes han ej till på många dagar i sänder. Snö, storm och regn äro honom likgiltiga, ty han äger en god helsa, och har nästan aldrig varit sjuk. Nätterna tilbringar han då, än hos någon bonde, än hos en paktare, än hos någon adlig. Missnöjet har stundom brutit ut i upror, tvänne gånger i Rostock och Grabau, då han altid marcherar sjelf emot de oroliga och anför sin trupp, lfedsagad af kanoner. Han tågade på det viset til Rostock. Då är lika mycket, om det går öfver åker och äng eller landsvägen. En Amt-skrifvare träffade denna Armée på detta tåg, tagande routen öfver en besådd åker. Han viste ej, at Härtigen var med; börjar föreställa officeraren, som gick före truppen, att sådant ej vore tillåtet. Som denne ej ville låna öronen til. Secreterarens föreställningar, började han blifva alfvarsamare. Då lät Härtigen hemta honom till sig och gifva honom på stället 50 de duktigaste prygel. För halfannan vecka sedan var upror i Schwerin af Gesellerne, som lämnat deras verkstäder och grasserade omkring på gatorna. Härtigen marcherade strax emot.