Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då K. M., uppå gjord underd. anmälan af flera medlemmar af Gyllenstjernska slägten, vid Riksdagen år 1823 afgifvit Dess Nåd. Propos. till R. St. om denna slägts, på grund af pröfvade lagliga documenter, uppgifna kronofordran och densammas liqvidation, har dåvar. StatsUtsk. i sitt afgifna betänkande ansett sig icke kunna upptaga denna fråga till afgörande, emedan, efter dess inhemtade kunskap, familjen skulle hafva försutit sin talan eller förlorat fatalierna. R. o. Ad., som under öfverläggning af saken icke fann skäligt, att (emot K. M:s Nåd. Propos., hvilken ■U)er StatsRådets hörande blef afgifven, och deri intet fö - n4 Den i Mars e. m. rekom, som härtill kunnat gifva anledning) StatsUtsk. velat constituera sig till domstol och besluta för denna slägt talans förlust i afseende på denna kronofordran, återremitterade betänkandet, med tillkännagifvande af dess med gällande lagar mera öfverensstämmande beslut, att denna undersökning vid vederbörlig domstol borde föregå, och lemnade Gyllenstjernska slägten full rätt att i denna väg göra sin talan gällande. Men då härvid icke fastades afseende, emedan de 3:ne öfriga RiksSt. antagit betänkandet, får jag härmed begagna min motionsrätt till öppen talans bevakande i målet, och vördsamt anhålla, att StatsUtsk., till hvars behandling och utredande denna motion torde blifva remitterad, behagade för nu församlade R, St. föreslå frågans afgörande i enlighet med R. o. Ad:s ofvan åberopade beslut. Jag skulle tro R. St:s egen grannlagenhet uti efterlefnad af gällande lagar i detta hänseende finnas förbisedd och böra rättas, ehuru jag icke kan annat än vördsamt underställa hela saken deras eget närmare bepröfvande. Frih, Toll yttrade derefter muntligen:
Såsom skäl för den yrkade befrielsen från ifrågavarande bevillnings-afgift, är väl hufvudsakligen anfördt, att samma afgift kornme att utgå af elt capital, nedlagdt i ett så stort nationelt företag som Götha Canal, samt att af Canalverkets och Motala mechaniska verkstads, under omförmälde tidrymd, besparade behållning, som vid 1836 års slut icke utgjorts af samlade contanta medel, utan varit begagnad till inköp af elfecter och materialier för verkstadens drift, dervid samtidigt inträffade betydligare förluster ej eller vore avräknade, hade, jemnlikt Bolagets beslut, ofvanuppgifna belopp af 60,712 Ridr blifvit användt till utvidgning af Motala verkstad emot actie-egarne derföre tilldelade räntebärande obligationer, hvilka beräknades såsom utdelning för åren 1834-, 1835 och 1836 med tillsammans 2 procent eller | procent för livartdera året å actierne af första classen och med 1 procent eller 4 procent för året å actierne af andra classen; men då den omständigheten, att actieegarne i Götha Canal, vid 1837 års bolagsstämma, beslutat att, i stället för contant utdelning af den för de nästförflutna 3:ne år uppkomna vinst af canalen, emottaga denna vinst i utfärdade räntebärande obligationer, icke synes i något hänseende hafva förändrat egenskapen af den, actie-egarne på detta sätt tillgodokomna, behållning, så finner Utskottet sig föranlåtet, afstyrka Rikets Ständers bifall till den ifrågasatta befrielsen från en afgift, som, på grund af uttryckliga stadgandet i 38 §. af gällande Bevillnings-Förordning, blifvit, genom vederbörlig Domstols laga kraftvunna beslut, ålagd. Stockholm dea 7 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept, kl. 1 e, m. Utlåtande, i anledning af åtskilliga, ännu, icke återställda, förbindelser rörande Svenska Statens fordna utländska skuld. (Rgs. Afd.)
Den förre belönades första gången 1832 för en dikt kallad: » De bergtagna », således för 62 år sedan, den senare 1840 för skaldestycket: » Gustaf Vasa », alltså för 55 år sedan. D:r Fryxell är öfver 89 år och fru Lundequist nära 81. » Denna notis emottogs äfven inom den åldriga skaldinnans närmare umgängeskrets med en viss förvåning; så anspråkslöst hade hon för en yngre generation gömt på denna sin ungdoms utmärkelse. Nu har den gamla, trött af de åttio årens börda och växlande erfarenheter, gått till hvila, men vördadt och älskadt lefver hennes minne i välsignelse hos många. Sofia Henrietta Hollander föddes i Stockholm den 21 april 1815. Fadern var affärsman, men dog tidigt, hvarför barnens uppfostran uteslutande tillkom modern. Hennes namn var Gustava Henrietta Tottie. Hon hade före sitt giftermål varit lärarinna och var därigenom väl ägnad att själf undervisa den rikt begåfvade dottern, som med begärlighet insög de kunskaper, hvilka stodo henne till buds. Don tiden var dock långt ifrån att erbjuda nutidens rika tillfällen till vetenskaplig utveckling för unga kvinnor, och mången gång hördes den kunskapstörstandc flickan i en senare tid beklaga, att hon icke tidigt fått lära det eller det. Hennes snabba uppfattning och okufliga lust för vetande gjorde dock, att hon under fortsatt själfstudium förvärfvade sig en rik fond af kunskaper. Jämte dessa omfattade hon med glödande kärlek konst och poesi, och redan tidigt strängade hon själf sin lyra. Naturen och fosterlandet voro därvid de föremål hon företrädesvis besjöng. Naturens skönhet verkade med oemotståndlig makt på hennes sinne, och kärleken till fosterlandet och dess stora minnen bibehölls hos henne lika varm lifvet igenom. I nära samband med denna fosterlandskärlek stod också hennes hängifvenhet för konungahuset, hvars alla medlemmar hon med entusiastisk kärlek omfattade. Bland hennes efterlämnade skrifter finnas ock storslagna minnessånger öfver Oscar I, drottning Josefina, Karl X V, drottning Lovisa, prins August och prinsessan Eugénie. Hon har äfven skrifvit ett vackert poem vid konung Oscar II:s kröning, äfvensom vid den unge prins Gustaf Adolfs födelse.
Den minsta af englarne måste kunna stoppa hela herrligheten i fickan på sin doffelrock, och likväl skulle då hända, att han hade till tusental flera berömda män i fickan, än det af dem finnes bland englarne. På sin höjd känner man af dessa Gabriel, Rafaёl och Michaёl för serdeles utmärkta personligheter och har temligen reda uppå den allmänna rangordning, som bland dem iakttages, uti hvilken de två nedersta klasserna af de nio äro erkeenglar och bara englar. Men hvad betyder det mot de tusende jordiska snillen, hvilka hvarje försvarlig gymnasist har på sina fem fingrar? Jag vill dock icke påstå, att det ej kan gifvas likaså mycket utmärkt folk bland englaskarorna; men det säkra synes vara, att inga englar redigera litteraturtidningarne eller skrifva för »Conversationslexicon der neuesten Zeit und Litteratur.» Ty, eljest skulle de säkert något mera utpuffa hvarandra. Bättre förstå sig då våra jordiska professorer på saken, och egde desse bara englarnes basuner, så vore deras och deras loftalares odödlighet nästan så godt som omätlig. Vi måste bekänna, kära bror, att det är bra dumt att icke hafva professor Palmblad i Upsala till i vän, honom, som nu just gör våra Svenskar odödliga i sagde Lexicon. Nu kan jag t. ex. med bästa vilja i verlden icke få en början på min odödlighet, förrän Brockhaus förtjenat plumpa pengar på den första upplagan och ger ut en ny. Och huru mången har icke då redan lagt sina ögon tillhopa, som eljest skulle afvetat min stora ryktbarhet och mina odödliga förtjenster? Också blir det gudnås med hvarje dag allt osäkrare för framtiden. Och vi måste medge, att det af oss är ett oförlåtligt fel att icke sörja för några beundrande efterkommande. Det är väl sannt, att man i sednare tider ansett en dugtig regent tillräcklig att frambringa den mest förvånande folkökning. Men jag tillstår, att jag, ehuru god rojalist i öfrigt, mången gång icke kunnat värja mig för den tanken, att hans undersåter, så manliga som qvinliga, äfven kunde ega någon del deri.
g 14 Inspecterande Fullmägtigens och Bruksförvaltarens förklaring öfver några af Rikets Ständers 1839 församlade Revisorer vid räkenskaperne gjorde anmärkningar bifogas. Stockholm den 30 Januari 1840. BERNHARD ROSENBLAD. E. TROIL. M. C. BERGVALL. ABR. Z. PETTERSSON. N. SANDBLAD. CARL JOH. EKERMAN. D. IIELSINGIUS. J. ERICSSON. L. S. TVi/li. Thyselius. STOCKHOLM, 1840, hos L. J. Hjekta. ('Hor till Berätt, ang, Förvaltn, af Tumba Pappersbruk.J Öfversigt af Tumba Bruksrörelse under senaste 10 åren, från och med 1829 till och med 1838. Litt. A. Antal Ordinarie Pappersarbetare: Äldre . Gossar Estra Dito Aldre . Gossar Antal Formningsdagar Värde af tillverkadt Papper: För Bankens sedlar Af åtskilliga andra slag Summa Tillverkningskostnad Vinst >af Papperstillverkningen Beloppet af Allmänna omkostnader, påfördt Papperstillverkningen Nybyggnadsoch Reparations-kostnad från och med 1835, påförd Papperstillverkningen Reparation af öfra Verkhuset Qvarnens Vinst y efterf Förlust (Bok-J Tumba Hemmans Vinst f sluFörlust) tet. Låne-Afdelningens Förskott för Bruksdriften Skuld till Lane -Afdelningen vid årets slut: men hvarifrån i Bankens Räkenskaper afdrages Cassa-behållning, då återstoden utvisar en Debctsumma af ., Utbekommen Brandstod efter Eldsvådan Alfördt värde af uppbrände efifecter Tumba tillgodoräknade af Bankens Räntevinst Brukets Skuld till Låne-Afdelningen vid årets slut: S °k“d *ned ° (minskad med Balancerad Nybyggnadsoch Reparations-kostnad Total enligt Bokslut (Förlust, enligt Dito Capital-Behållniog vid årets slut, enligt Bokslut sedan Skuldposterne blifvit afdragne m . i (Vinst, efter afdrag af hela kostnaden för Nybygg, o. Reparat.
Att emellertid, äfven under nästinstundande statsregleringsperiod, besparingar på de kalkylerade lönebeloppen kunna påräknas, är visserligen att antaga, fastän dessa besparingar icke lära uppgå till något synnerligt belopp, då det å ena sidan ingalunda är otänkbart, att under en tid af blott 3 till 4 år inom lärarepersonalen ganska få förändringar inträffa, och å den andra är att bemärka, att, då någon lärare med döden afgår och efterlemnar nådårsberättigade arfvingar, under såväl tjenstesom nådåret ingen besparing uppkommer för läro verksanslaget, utan i stället vanligen en utgift, till följd af statens bidrag till vikariens aflönande. Med större säkerhet torde deremot under början af nästa stats regleringsperiod behållning vara att motse på anslaget till extra lärare; men då redan 27 sådana äro lörordnade, och vid flera läroverk för undervisningen, som väl hittills, ehuru med svårighet, kunnat uppehållas med det nuvararde antalet lärare, sannolikt snart kommer att fordras tillökning i detta antal, samt då otvifvelaktigt synes, att redan före nästkommande statsregleringsperiods utgång hela det ofvan angifna antalet lärare måste tagas i anspråk, så kan icke eller nämnde behållning anses blifva betydlig. Tages slutligen i betraktande, att i alla de fall, då någon lärare är på grund af sjukdom eller offentligt uppdrag eller annat laga förfall hindrad att sin tjenst sköta, han författningsenligt icke är skyldig att åt vikarien afstå mera än '/4 af lönen, och i sådan händelse fyllnadsarfvode nästan alltid af statsmedel erfordras, såvida vikarie skall stå att erhålla, så komma tvifvelsutan dessa och öfriga oundgängliga utgifter för elementarläroverken, hvilka på förhand icke kunna till något bestämdt belopp uppgifvas, att motsvara, om icke öfverstiga, den summa, hvarmed de för nästa statsregleringsperiod beräknade lönebeloppen äro högre än hvad som för sådant ändamål verkligen blir af behofvet påkalladt; och får jag med anledning häraf underdånigst föreslå, att Eders Kongl.
Vilja flera socknar, som till samma pastorat höra, förena sig om samfäldt elektorsval, stånde det dem fritt, utom i det fall, att lands-socken är med stads-socken till ett pastorat Konstitutions-Utskottets Memorial N:o H. 37 förenad. Socken, som i flera län belägen är, räknas i afseende på elektorsoch riksdagsmannaval till det län, hvarest socknekyrkan är belägen. § 6. Uti stad, som eget valdistrikt utgör, skola Elektorer väljas socknevis. Öfrige städer vare hvar för sig valdistrikt för elektorsval. § 7. Rösträtt vid elektorsval tillkommer, med de undantag som i 10 och 11 §§ stadgas, hvarje Svensk man, som fyllt tjuguett år och sedan minst ett år varit i valdistriktet mantalsskrifven, samt sednaste året erlagdt bevillning efter 2;dra artikeln. § 8. Valbar till Elektor är, med de undantag som i 10 och 11 §§ stadgas, hvarje Svensk man, som fyllt tjugufem år och i valdistriktet är mantalsskrifven. § 9. Valbar till Riksdagsman för stad eiler stadsdistrikt är, med de undantag som i 10 och 11 §§ stadgas, hvarje Svensk man, som fyllt tjugufem år. Valbar till Riksdagsman för landtdistrikt är, med ofvannämnde undantag, hvarje Svensk man, som fyllt tjugufem år och är mantalsskrifven inom det län, till hvilket distriktet hörer. Den som till ledamot af Landstinget utsedd är, må ej till ledamot i Folktinget väljas. § 10.
Anm. Riksgälds-Contoirets Obligationer utgifvas ej på mindre summa än 300 R:dr och alltid på jemna 100 eller 1000 Rrdr tal. Orsaken, hvarföre ett års uppsägning förbehålles å Riksgälds-Conioirets sida, Förklaras genom 12 §. Man har trott sig böra inskränKä Räntan å Obligationerne till gf procent för att med denna halfva procent betäcka Admiflistrations-omkostnaderne, samt bereda ersättning för hvad Contoiret får vidkännas, såsom förlust genom ränta å de Summor, hvilka af Contoiret måste utbetalas förr än räntorne 1 Förskrifningarne inflyta. 6 §. Riksgälds-Contoirets Obligationer utfärdas alltid under den 1 October, ifrån hvilken dag R antan också kommer att löpa och beräknas. Hvarje Obligation förses med 20 Ränte-Coupons, hvilka icke få skiljas från Obligationen, förr än vid det tillfälle Räntan betalas. — Då sista Ränte-Couponen infrias, renoveras Obligationen under samma Nummer och Datum, som den äldre, hvilken sistnämnde ännulleras. Räntan å de intecknade Förskrifpingarne löper också från den 1 October, u~ Stats* och BancorUtsi. Utlåtanden. crxxxvrf tan afseende på dagenj under hvilken För* skrifningen är utgifven, så att om t. ex. en Förskrifning skulle intecknas vid Sommartinget 1826, blir ett års Ränta icke förfallen till betalning före den x October 1867 o. s. v. Anm. Man har trott, att om en enda termin för alla Ränteliqvider stadgas, sådant skulle bidraga till mera enkelhet uti redovisningen; och anledningen hvarföre »len x October föreslås är den, att i händelse försummelse med räntebetalningen å Hypothek Förskrifningame skulle inträffa, betalningen må kunna infordras under det tidelopp, då Allmänna Utskylderne skola uppbäras. 7 §• Intressen å Hypothek - Fötskrifningarne inbetalas till Riksgälds-Contoiret senast inom October månads utgång hvarje år. 8 §•
Pengarna tas ur kyrkokassan, men skulle de inte räcka erläggs bristen av samtliga sockenbor efter oförmedlat mantal. Mindre reparationer, som inte kostar mer än 50 riksdaler får pastor och kyrkvärdarna efter att ha hört församlingen själva ordna på bästa sätt. Kvitterade räkningar från hantverkarna skall redovisas jämte alla därom fattade beslut. 9: o Gatehusmän och inhyseshjon må på kyrkvärdarnas tillsägelse, bidra med dagsverken vid kyrkbyggnad. 10: o I varje kyrka bör i sakristian stå en järnbeslagen kista med tre olika lås, där pastor har en och kyrkvärdarna var sin nyckel. I kistan förvaras alla kyrkans pengar, guld, silver, tenn, koppar, räkenskaper och anteckningar, böcker, inventarier och hypoteker m m. Skulle sakristian vid någon kyrka saknas eller vara sådan att kyrkans medel inte kan förvaras säkert där, får kyrkokistan ställas i prästgården. Efter församlingens anhållan ger befallningshavaren och biskopsämbetet tillstånd, om de anse att kyrkkassan är i säkerhet. 11: o För att undvika att kyrkan förfaller och större reparationer ofta måste göras, skall pastor och kyrkvärdarna samt några av församlingen åtminstone två gånger om året besiktiga kyrkan och kyrkogårdsmuren och alla andra tillhörigheter. Pastor och kyrkvärdarna har ansvar om det försummas. 12: o De byggnader till gravar som av adel och andra privata personer anläggs måste underhållas av dem och inte av kyrkans medel. Skulle sådan gravbyggnad stå kyrkan till men, bör förhållandet anmälas till befallningshavare och biskop, som äger att förordna därom. 13: o Ingen byggnad får uppföras närmare kyrkan än vad som stadgas i kyrkoordningen. 14: o De kyrkor som är under Jus Patronatus kommer att förhållas som redan blivit eller framledes kan vara förordnat. 15: o Pastor äger att föreslå två i församlingen bofasta män, kända för redbarhet och pålitlighet, till kyrkvärdar, som församlingen antar. Annars utses två genom omröstning efter oförmedlat mantal. Då pastor tillsammans med kyrkvärdarna är ansvariga för kyrkans medel och det åligger honom att författa räkenskaperna, blir det lättare eller svårare i mån av kyrkvärdarnas större eller mindre skicklighet. Kyrkoherdens röst bör därför gälla för 1 / 3 mot församlingens röster.
Öfver skedd anmälan ege sökanden att , om han så åstun» dar, genast och kostnadsfritt erhålla DiariiBevis. §. 5. morn. 3. Orden: eller, i annat fall, DiäriiUtdra, get borde utgå. Pröt-'Utdrag deri i Februarii 1830* §. 5. mom. 8. Orden: eller Diarii'ZJtdrag skulle utgå. §, 5. mom. g. Skulle erhålla följande lydelse: Perio* diska skrifters Utgifvare, hvilka, på sätt 4 §. 4 mom. förmår, äro underkastade Författare-ansvar, umgälle förbrytelsen genom sådan skrift dubbelt i alla de fall, der med penningar pliktas. §. 6. mom. 1. Ordett möte skulle förändras till: varei §* 7. mom. 2. Skulle förändras sålunda: Såsom följd häraf, skall ock hvar och en vara tillåtet, att genom allmänt tryck utgifva alla i Embetsväg till Domstolar samt publika Verk, Myndigheter och Corporationer inkomna, eller hos dem handlagde, eller från dem utgångne handlingar, eller de Protocoll, son1 hos dem blifvit förda ; börande , för detta ändamål, sådana allmänna Embelshandlingar eller Protocoll iéke allenast, emot lösen, i afskrift utlemnas åt hvem det askar , utan äfven kunna, om det ej medför betydande o» 14 Ptöt-Utdrag den l Februarii 183Oi lägenheter, på stället utan lösen afskrifva^, vid ansvar af tjenstens förlust, derest, genom pia bl i k Tjenstemans åtgärd, utlemnandet eller afskrifningen obehörigen fördröjeseller hindras. §. 8* inom. l« Uttrycket! Riks-Ständens Protocoll och Handlingar borde utgå. §• 9. Ordet: Domaren borde utbytas emot: Jury. §.10 mom. 1, 3. De 1 dessa moment förekommande uttryck : efter första Capitlet 1 § MissgerningSBalken, samt efter första Capitlet 4 §•
Sedan Hr Grubbe hade i sitt tal, i plenum näst före det sista, granskat förslaget till öfre kammaren, och ti11— kännagifvit sin tvekan huruvida detsamma innehar den nödvändiga återhållskraften, har han i sista plenum tagit ett steg längre, då han bestämdt förklarat, att han der saknade en tillräcklig conservaliv förmåga. Han har likväl genast öfvergått till den tröst, att förslaget till nedre kammaren också ger åt densamma en återhållande kraft, och — om jag icke uppfattat meningen alltför illa — var det på grund af denna likhet, så stridig emot den erfordrade olikheten, samt derföre att vi icke hafva något annat förslag alt öfverlägga om, som Hr Grubbe tillstyrkte antagande af förslaget. Hr von Troil har, med den honom egna logiska klarhet, bevisat följden deraf att samma valmän ägde utse ledamöter i håda kamrarne nemi. att då båda kamrarne således i sjelfva formationen finge en fullkomlig likhet i politisk anda, så vore någon olikhet i deras bestämmelse icke iakttagen; och han har alltså förklarat sig ogilla förslaget. Jemte det jag understödt denna Hr von Troils mening, har jag fästat R. o. Ad:s uppmärksamhet uppå beskaffenheten af den Sgo Den Si October f. m. conservativa Kraft, sam finnes uti förslaget, nemi. att den skulle blifva beröfvad förmågan att något uträtta, då den vore inom båda kamrarne ställd i en beständig minoritet. Så länge man ännu erkänner en skilnad emellan samhällets ideella och materiella intressen, och till gärd åt de förra bibehåller Adelsoch PresteStm, har samhället en rättmätig fordran att de skola ställa sig till förmur emot de materiella intressenas möjligen för långt sträckta fordringar; och man bör då icke förneka dem förmågan att uppfylla hvad samhället sålunda af dem väntar. Att af fem Stånd tre gälla mer än två, är solklart; och det är då också solklart, att återhållsförmågan hos de två alltid skall blifva vanmäktig.
Insvept i en matt rosa sidendrägt, garnerad med dyrbara spetsar, låg här, att döma efter figurens smärthet, en helt ung flicka med det präktiga rödblonda håret utslaget, de små fötterna instuckna i hvita sidenskor och händerna omfattande, den ena en vissnad blombukett, den andra en halft utslagen solfjäder. Men ansigtet! Det vämjeliga, groteska ansigtet! Det var, som om det roat döden att här taga sin mest afskyvärda form. Men hvad gjorde det! Hon var ju dock ännu: »la bella», så stor är minnets makt. »Uccisa», sade munken med en axelryckning. Mördad så ung, så skön! Ack, »la bella» är ett farligt namn i södern! Som någonting eget anmärkte jag, att nedanför kistan låg en mörk träslå med flere afbalkningar och i hvarje sådan några vissnade blommor fastbundna. Ju längre jag betraktade dem, ju tydligare togo de form. Slutligen läste jag fullkomligt klart: »Perdono!» Hvem hade smugit hit detta förtviflans rop förklädt i blommor. Det skall jag aldrig få veta. Det föreföll mig, som om jag lyft på en tung börda, och tyst lade jag den tillbaka utan att göra några frågor. Vi kommo nu till presternes sal. Samlingen var icke stor, men vald. Kardinaler i röda kåpor prydde väggarne, och i dyrbar länstol af utskuret trä satt en erkebiskop i full skrud med hufvudet tillbakalutadt och båda tandraderna blottade, som om han gapskrattade åt slutet på den höga visa han sjungit i alla sina dagar. Der innanför voro de lärde samlade. Ack, de utgjordes blott af en mängd dödskallar och skelett. De voro vanligen så väl »preparerade», innan de kommo till klostret, upplyste vår följeslagare, att det återstod föga eller intet för munkarne att göra. De lärdes kost tyckes således här som så väl öfver allt annänstädes mest bestå af själaspis. »Barnens sal!» Men jag hade fått nog.
Jag får derföre i ödmjukhet block yckra med fä o»v hwao som fästat Nijir rrpmärksamtzetAfgrften tör Brönwine^bränningen är en Brwiilnjng, som fordras c,l Sratö-Werkets b fich; hwarföre giswa den namn af Branwineskan? Sa snart jag betalar för en sak, stor jag mig stafwa rakt den möswc,; nar det mig nekas, upkommev mifsndjs önvcc BränwinSsörbud, pannors storlek och alla Författningar, som i dcrta ämne cagas. Om man i dest ställe kallade Bränwinsstatten: Riksens Ständers Bewikkninq i Spannmål til Stats - Wer. ket, som utgeck pa samma wi§, som all annan Bewilluing och pa de grunder, som nu för Branwinsskatten bliswa bewilljade och fastställde, sa bleswo StatsWerkeis behof ställda fran Bränwinspannor, och Riksens Ständers Författning, at uta, någons mer eller mindre lidande, i anseende kil Hemmantal och Pannerymder, i underdånighet förestå och widkaqa de bästa Författningar för Bränwinsbrauningen, sedan denna wara bltswit cn sa betydejig artikel i Sveriges ^inaoce-Historia. Herr 8teör, snkian Axel. Det är i §- genstap af Hemliga Ulskottets Ledamot, som oafbrutet följt detta ämne under öfwerlaggningarna uti Hemliga Utskottet, som jag kror min skyldighet mara, t grund af wista Ledamöters yttrande lemna följande nödiga uplysningar.