Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström: Jag skulle icke ytterligare upptaga Ridderskapets och Adelns tid, om ej sattser blifvit af åtskilige Talare bär yttrade, hvilka jag anser mig böra till besvarande upptaga. Det här först blifvit anfÖrdt af Herr Liljestråle, att förslaget vore onyttigt nu, sedan Finland ej mera tillhör Sverige. Derpå svaras: att den tiden Sverige agde Finland och största delen af Östersjöns kuster, var det mindre behöfligt, det är synnerligen sedan vi förlorat besittningen af dessa kuster , och deribland Finland, som det blifvit nyttigt. Här har sedan 4o6 Den 10 November e, rn. af en annan Talare blifvit yttradt, att Gottlands Innevånare borde vara nöjde med de Creditupplag, som Rikets Ständer beslutat. Gottlands Innevånare äro förinodeligen nöjde med hvad Rikets Ständer i detta, som i andra afseenden, besluta; men här är nu ej fråga om Gottlands nöje eller missnöje med Rikets Ständers beslut, utan om landet i allmänhet skall hafva vinst, öller icke af den föreslagna inrättningen. Det är obestridligt, att om den skulle åstadkomma en sådan rikedom för Ön, som de, hvilka talat emot förslaget, befara, skall just derigenom Provincen kunna till Staten betala större skatter än förut. Efter min öfvertygelse är det vigtigt, särdeles i constitutionella samhällen, att begagna alla naturförmåner, för att vinna den största möjliga Statskraft. Jag anhåller om proposition lill afslag på detta Utskottets Betänkande , och antagande af Utskottets förra Betänkande, med de jämkningar deri, som innefattas uti min emot det nu förevarande Utlåtandet afgifna reservation. Herr Hjerta: Jag har här hört yttras, att någon, som talat emot Porto-Franco friheten, skulle drifvit den satts, att Gottland, derigenom att det hålles i fattigdom, skulle vara lättare att försvara. Om man härmed menat mig, får jag förklara, att detta ej varit min mening, och att jag visserligen icke gifvit anledning dertill. Friherre Cederström yttrar, det han ej afsett Öns rikedom, utan hela Landets fördel genom ökade Stats-In - Deri 10 November e. m. trader.
Jag tycker, att ettså. dant förbehåll borde göras, att de som önska 344 Den 30 Augusti e. m. blifva gerningsmän, borde afgifva bevis, att <Ie äro skicklige. Herr Ehrenborg, Cafper• Då Herr von Hauswolff citerat innehållet af de Författningar, som i Lagsamlingen finnas införde, oell hvilka innehålla, att vanliga sättet är, att undersökning sker vid HäradsRätten, så har han medgifvit, att författningen blott nämnt hvad sorn varit vanligt, ej hvad som är uttryckligen befallt. Jag känner ock bestämt, att uti vissa orter är det icke vanligt. Jag kanej eller finna, att detta är någon rättsfråga, och alla andra frågor, som inkomma från Societeten eller Församlingar, pröfvas i oeconomisk väg. Jag tror derföre, att det är en oeconomisk fråga, som Landshöfdingarne väl kunna pröfva, och som är så mycket mindre svår att afgöra, som Socknemännen till Protocollet anmäla, att en sådan Handtverkare är död eller saknas, och när de intyga detta, möter ej något hinder för antagandet. Beträffande hvad Herr Lilljestråle anmärkt, att Gerningsmännen borde bevisa deras skicklighet, så får jag fästa uppmärksamheten deruppå, att enligt 28 (jj. antagas Han.dtverkarne af Socknemännen. Det beror således på de sednare, att i förhand göra sig föryissade om deras, skicklighet, och det blir deras eget fel, om de låta påtruga sig någon, som icke är skicklig. Att gå vidare, vöre att inskränka friheten.
Vore frågan att föreslå en ny B'ännvins« Bevillning, skulle ingen hällre än jag instämma i de principer, hvilka bidraga till en lindring för Landtmannen, som han så väl behofver; men då ordaförståndet af en gifven Lag blott skall förklaras, måste, enligt min öfvertygelse, alla andra skäl vika, än de, som hämtas från sjelfva Lagen, Jag kan ej annat finna, än att Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse, rörande BrännvinsBränningen, af dtn 13. Julii 18I0, då dess 3. $ .3. Mom. jemnföres med samma §:s 5 Morn., sålunda bör förstås, att alla å Landet boende, hvilka ej Din 2 Maji, /. m. I» Innefattas under den personal, för hvilken Bevillning af Hemman, elier dermed jemnförlig fastighet erlägges, rnåste utgöra den ifrågavarande afgiften med åtta Skillingar af hvarje mantalsskrifven person, hellst denna utskyld är i Sin natur en ConsumtionsBevillning, alldeles skiljd från PannerymdsAfgiften, ehuru densam» ma icke förr än år 1812 erhöll denna benämning. Till denna tanka föranledes jag icke blott af de åberopade ställen i förenämnde nådiga Kungörelse, utan derjemte af Riksdagsbeslutet den 2 Maji år 1810. Då enligt RegeringsFormens 60. §.
Uppbörbeu af allmänna beioittningen loerfftätted »oib famina tillfälle famt uuber ena&anba fontrott ocb anfioarigl)et i affeenbe å be influtna mebleit, four anbra årligen lttgåeitbe fronomtffiilbcr af be ffattffylbige erläggad od) af uppbörbd* männen emottagaé; joahan be allmänna uppbörbdförfattningarne jemioäl lomma att tillämpad på betoillningduppbörben ocb bermeb föreitabe beflyr. § 87. ©ebnaft fjorton bagar före ben titt uppbörbend företaganbe inom l)ioarje län beftämba tib fiola SJtagiftraterna od) fronofogbarne bod Äonuitgend SScfattitingd att för beråd fålunba fullgjorba rebomiditiitg afbraga tre procent af bet rebomtfabe beloppet. 2:o 3 be (laber, ber fjöntaitöbué ide ftntiad, åligger bet SOtagiflratcn att, på fätt oftuan är jlabgabt, bebitera, uppbära od) rebomifa be af berjläbed mantald» ffrifne fjömän utgåenbe perfoitela utjlplber. 5:o @jömäit, fjivilfa bettridligeit äro mantald» od) ffattffrifne på lanbet för bet år, imber pmitfet be feberntera anmäla ftg l)od fjöiitatidf)ufeit till fjöfart, fiola påförad perfoitela afgifterne, ber be äro mantald» od) ffattffrifne; fontmaube be, fjmitfa låtit l)od ftg flattffrifma fåbane fjömän, att attftoara för perfoitela ittffpl» bernad erlägganbe till mebevböranbe uppbörbdmäit.
Man har ansett nödvändigt att nedsätta tullen för foderväv och lärfter till 1 skilling alnen. Nedsättning gäller också tågvirke och talgljus. Stockholm den 20 mars 1809. J LILJECRANTS. Kungörelse angående ytterligare avgifters erläggande för de hus och byggnader i städerna, vilka i tolv år och däröver varit brandförsäkrade. Stockholm den 12 april 1809. Den 22 augusti sistlidne år gjordes reglerna för brandförsäkringen om. Man delade på städerna och landsbygdens kassor. Det har nu visat sig att avgifterna för städernas kassa inte är tillräcklig. Avgifterna skall nu betalas i 16 år i stället för 12, som det var tidigare. Stockholm den 12 april 1809. EDELCRANTZ, LEYONMARK, GEYER, JULIN. Kungörelse angående frihet till export av Liverpools salt. Stockholm den 1 maj 1809. Till uppmuntran för dem som handla med Liverpools salt tillåts att efter införseln genast låta utföra 2 / 3. Sedan salttillgångarna blivit kända får även den sista tredjedelen utföras. Stockholm den 1 maj 1809. J LILJECRANTS Kungörelse angående de på rikets flottor tjänstgörande coopvaerdie sjömäns befrielse från krono utskylder. Stockholm den 4 maj 1809. Kammarkollegiet tillkännager att skrivelsen från den 27 mars om att sjömännen skulle befrias från utskylder under nuvarande krig har godkänts. Stockholm den 4 maj 1809 SAMUEL af UGGLAS. Brev till Riksens Ständer av hans Kongl Höghet Hertigen av Södermanland, tills vidare Sveriges Rikes Föreståndare. Stockholm den 9 maj 1809. Från urminnes tider har sammankallandet av Riksens Ständer varit föranlett av fosterlandets viktiga angelägenheter. Ofta när landet varit i någon brydsam ställning och någon gång vid verklig fara. Men i så riksvårdande värv och ärenden som nu är förestående har Rikets Lagstiftare aldrig sammanträtt. Det urgamla Sverige har varit nära sin upplösning. En kort tid till och landet har inte mer funnits bland Europas Stater.
Följaktligen ligger just i denna deras amovibilitet en garanti för att de icke skola illa fylla sina platser, äfvensom det är Konungens rättighet att på deras råd och tillstyrkanden göra det afseende Honom för godt synes, hvilket förhållande icke inträffar i Regerings-R:n, om den skall döma sjelf, utan att Konungen der är närvar:de eller eger någon röst. Emedan det beslut pluraliteten fattat skulle blifva Konungens, ligger det mycken vigt på att detta beslut utgår ifrån män, som hafva fullgjort sådana prestanda, att man eger visshet om att hos dem, likasom hos ledamöterna af Högsta Domstolen, den högsta theoretiska kunskap och embetsraanna-skicklighet finnes. Flere ledamöter hafva erkänt riktigheten af min anmärkn., att Depart:sCheferne borde hafva rättighet att uti Regering-R:ns beslut taga de), men andra hafva yttrat en motsatt åsigt och en värd talare har t. o. m. sagt, att sådant vore att nedsätta Depart:sChefernas värdighet. Sannerligen är icke detta ett argument, Den 12 Juli f. m. 227 sorn för mig åtminstone är obegripligt, ty då man har rättighet att i besluten deltaga, så måste man väl anses vara af mera vigt än den sorn endast eger att vara en stum åhörare utaf hvad som i Regerings-R:n beslutas, och oaktadt en Stats-Råds-ledamot förklarat saken vara likgiltig, så tviflar jag dock mycket derpå, att Depart:s-Cheferne under sådant förhållande serdeles ofta skulle bevista Regerings-R:ns öfverläggningar. Emot den anmärkn.jag framställt derom, att man likväl kunde inrätta denna institution med bibehållande af rättighet för Konungen, att icke allenast derstädes tillstädeskomma, utan äfven, vid sådant tillfälle, med full konungslig makt besluta, har man invändt, att Konungen derigenom skulle sä tillsägandes tvingas att öfvervara alla de mål, som i Regerings-R:n förekomma, men jag kan, för min del, icke inse att man tvingas till att göra en sak, hvartill man väl är berättigad, men hvilken rättighet man likaväl kan låta helt och hållet hvila.
Conrad Larsson Och Eric Dettlofssört från Gottland klagar öfver Bevillningen för näringsoch minuteringsrörelse, så vidt dert tillämpas på Gästgifvaregårdarne på Gottlik rw£ till RiksSt. Fröt. iCäö, Qide Sami, N:r 33U 6io Besv, och Ekon. Utsk. Beitlnknndcn. land, och påstå, att uti den Bevillnings resglering och Förordning, som efter Riksdagen kommer att utfärdas, det måtte få öfverlemnas till vederbörande Ledamöter i Beredningsoch Taxerings-Cotnittéer, sorn bäst känna localen och af&ättningstillfället* att hvar å siri ort pröfva och bestämma, om någon eller hvad mindre grad af näringsoch minuteritigs-afgift må kunna de inom districterna boende Gästgifvare påföras. 1Vils Nilsson från Calrtidré hän tror* att oinskränkt försäljningsrätt af brännvin* Utan afseende å beloppet af varan eller några andra dervid fästade vilkor, antingen bör Gästgifvare och Tracteurer förunnas, eller ock all slags minutering af brännvin dem förbjudas* dä de likväl äfven bötä befrias från den derföre stadgade afgift täll Staten. Nils Nilsson påstår dessutom, att rättighet till brännvinsbränning äfven borde förunnas sådana torpare, hvilka med egande rätt innehafva deras åboende lägenheter; hvarvid Johan Longberg anmärkt, atr, då den jord, som af en torpare brukas, icke år bans egen Utan tillhör hemmansegare, sorn för sjelfva hemmanet begagnar brännvinsbränningsrättigheten, och bos hvilken torpare beqvämligen få tillbyta sig brännvin mot säd, om han af egen production deraf har tillgång, denna rättighet, för torpare i allmänhet, är desto olämpligare, som de icke hafva egen skog, utan sannolikt tillgripa hus* Resv. och Ekon. Utsk. Retänknncltn. 912 bondens, för att komma i tillfälle brännvinsbränningen utöfva.
Län, deruti han förklarar nödvändigheten påfordra ett Statsbidrag af omkring 4 å 5000 R:dr Btco till vägars omläggande på de ställen emellan Städerne Uddevalla och Kongelf, hvarest svåra backar göra färdandet besvärligt och vådligt, men derjemte medgifver att, om arbetet får verkställas af ortens hemmavarande Soldater, hvilkas underhåll besörjdes af Commissariatet, på lika sätt, som vid ^Regementsmöten, det vore att förmoda, att företaget icke erfordrar hälften af berörde kostnadsbelopp; varandes af vice Talmannen Jon Jonsson härvid erinradt, alt det ifrågavarande arbetet borde på Häradsboernes egen bekostnad verkställas, samt att, derest bidrag af allmänna medel för sådant ändamäl skulle hafva blifvit Provincen Blekinge beviljadt, 70 ä 80,000 R:dr säkerligen dertill icke varit tillracklige ; samt 4Jo Af Anders Andersson från Skaraborgs Län, deri aniiålles, att bidrag af Statsmedlen måtte beviljas för ett varaktigt iståndsättande af den öfver de så kallade FloMader vid foten af Hunneberg anlagda Landsväg till Wenersborg, hvilken väg, genom Sjön Detterns stigande Sia'ts samt Allm. Besv.o. Oec.-Utsk. Uti, N:o 4. 7 vid islossningen, vårtiden sättes under vatten, och är i den större scala utförd, att enskilde Medborgare icke kunna densamma iståndsätta och underhålla. Utskotten hafva tagi) dessa framställningar och begäranden i behörigt öfvervägande; och som vägars anläggande, underhållande och iståndsättande, jemlikt Lag och gällande Författningar , böra bekostas af vederbörande jordegare sjelfve, hvilka egenteligen draga fördelen deraf, och ersättning för Aker och Äng, som någon dervid mister, enligt XXV Cap. 1 §. Byggninga-Balken, fylles af Kronan, samt de hä»r föreslagne vägornläggningar och förbättringar ingalunda synas vara företag af en större omfattning för det Allmänna, anse Utskotten , att Stats-Verket ej hör; med de begärdta Bidragen belastas. En Ledamots serskilda tanka varder härhos bifogad. Stockholm den 15 April 1829.
Jag har ansett lämpligt och tillåtligt att framlägga dessa mina enskilda åsigter, emedan jag på dem vill stödja mitt förslag till gemensam anmärkn. mot Constit.Utsk:s nu förevar, förslag till upplappning af närvar. representationsform, under förmodan derjemte, att de kunde förtjena att, bland mängden af andra, blifva föremål för någon allmännare uppmärksamhet, helst icke lärer kunna nekas, att de åtminstone bära Stämpel af ett jemnlikt afseende på allas rätt, under skyldig omsorg att så litet som möjligt rubba närvar, förhållanden, samt af ett ärligt bemödande att tillvägabringa enkelhet i representationsformen, så 3 io Den ii October e. in. väsendtligen nödvändig för riksdagsgöromålens ändamålsenliga gång och riksdagarnas förkortande. Mången skulle måhända anmärka, att förslaget alltför myöket gynnar ståndsinteressena genom valens inskränkande inom de särskilda ståndsclasserna, under det andra måhända skola klandra den jemnlikhetsanda, sorn i förslaget är rådande, andra åter Ståndens upplösning, såsom för sig öfverläggande och heslutande gillen, såsom innebärande ett förnärmande af dessa magtägande gillens vördnadsbjudande ålder och förmenta rättsenliga uppkomst. Den första anmärkningen torde kunna bemötas genom den enkla förklaringen, att alla representationsförändringsförslag i vårt land, som icke byggas med skyldigt undseende för den splittring i grundvalarna för vårt samhällslif, som uppkommit genom den långa striden emellan de särskilda ståndsinteressena, nödvändigt måste hafva det ödet att utan vidare granskning förkastas. Den andra anmärkningen besvaras dermed: att hvarje förslag, som afser att stifta fred och försoning mellan stridande partier, måste bära en omisskännelig stämpel af ömsesidigt lika uppoffringar till det helas förmån, och således yrka: allas likhet inför lagen.
Ett den Januarii (till Statsoch Banco-Utskotten) remitteradt Memorial af Hr Rosenblad, B., hvaruti är tillstyrkt, att för Manufactur-Disconten måtte anslås ett nytt Creditiv af 2 millioner Riksdaler Banco, Med afseende å dessa serskilda framställningar, får Banco-Ulskottet vördsamt åberopa hvad i dess Betänkande N:o 47 blifvit närmare utredt, nemligen att uti Bankens Låne-rörelse redan finnas använda omkring g millioner Riksdaler mera än det belopp, som uppkommer vid sammanläggandet af Bankens hela Capital-förmögenhet, (efter inberäkning jemväl af den i Statsoch Banco-Utskottens Betänkande N:o 3 omnämnda så kallade Grundfond) med alla från äldre tider upplånade medel, och samt - 8 Banco-Utskottets Betänkande IV.-o /fo. lige för Publika Verks och enskilda personers räkning i Vexel-Banken insatta behållningar; hvadan ofvannämnde g millioner fordringar härleda sig endast och allenast från utställda nya Sedlar på Bankens credit.
Likaså kan jag icke neka, att det att vara skald till profession måtte vara en mycket tryckande uppgift. Att så där alltid sitta och vänta på inspirationer och bita i pennskaftet från tidigt på morgonen, måtte lätt kunna uttorka äfven den friskaste talang. – All diktning skall väl vara en lifserfarenhet och kan därför blott komma stötvis och oväntadt liksom lifvets upplefvelser. Många diktare skulle utan tvifvel behålla kraften och skapelseförmågan mycket längre, om de vore tvungna att först bädda sin säng och köpa sin frukost och för resten besvära sig ett par timmar af dagen med att tjäna sina medmänniskor. Med dubbel längtan och friskhet skulle de efter en sådan liten gymnastik i det dagliga lifvet vända tillbaka till sin fantasi’s och sina tankars egen värld. Jag vet, att man skall invända: det hör en så stor detaljkunskap, ett så enormt arbete till att bli något på allvar inom hvilket område som helst, att blott den, som offrar hela sin tid till ett arbete, kan hoppas och vänta att ha någon lycka med sig. Materialet är ändå så stort, att man under ett helt lif icke når synnerligen långt. Detta är mycket sannt, och en kvinna, som vill bli en storhet i något bestämdt yrke, bör helst låta bli att gifta sig. Hon måste då gifva hela sitt lif till detta enda, som hon vill. Min mening är blott att säga, att när hennes ämbete är att vara husmor, har hon, medan hon sköter detta ämbete, anledning att på det lyckligaste sätt utveckla hela sin natur. För en husmoder är musiken, literaturen, studier af språk, naturvetenskaper o. s. v. – hvad hon nu mest har lust och anlag till – de förädlande, styrkande makterna, som göra hennes lif lättare att lefva, som utveckla hennes intelligens, åsikter och karaktär och därvid just göra henne ännu dugligare till hennes hufvudkall, det att vara husmoder. Ingenting behöfver därför bedrifvas dilletantmässigt, d. v. s. på fusk. I att lära ett språk, instudera en musikkomposition, skrifva en uppsats eller en bok kan en husmor inlägga lika mycket allvar och grundlighet som någon person, som lefver uteslutande för dessa saker. Det tar kanske längre tid för en husmor, men hvad gör det?
Vid de 2;ne sista Riksmöten, harjagjetn* te andra Representanter, förgäfves deröfver fört klagan, att i följd af förändrade bevillningsgrunder för jordbruket, vid 1809 års Riksdag, jemte andre ifrån den tiden hemmanen ålagde förbindelser, ägare af hemman och qvarnar blifvit i bevillningsväg högre beskattade, än ett förut förflutit århundrade, och i jemförelse till andre medborgare-classer, samt att rättvisan och den allmänna nyttan, deri påkallade en rättvis ändring. Nu torde åtminstone förnyade anspråk till rättelse deri icke förbises, utan till pröfning upptagas vid erindran deraf, att hemmansbrukare ytterligare blifvit lidandande derigenom att, då en bestämd bevillningssumma var föreskrifven, att utgå af hvar.; je province, i följd af bestämde hemmansvärden, men, jemte landtmannaproducters nedfall - 494 Dan 21 Februarii. ne värde, egendomars värden minst till |:dei blifvit nedsatte, har hemmansägaren nu i lyra år måst erlägga den förut dryga bevillningett» till ett högre, icke påräknadt belopp. Det har varit högst orättvist att beräkna 2 R:dr Bevillning för hvarje tusende af det uppskattade egendomsvärdet af landtegendom, lika med värdet af all annan egendom, som tog sin början »809, då i öfvervägande kommer, att af all annan egehdcm utgöras inga andra särskilta förbindelser till Staten, sorn deremot utgå af jordbruket,genom rotering, väghållning, skjutsning, passevolance, saltpettersgärd in. m. till det högre sammanlagde värde och belopp, att stuodom, efter gjorde beräkningar , föga ellef ingen behållning af hemmanen återstår, utan fördelen af bostad egentligen kommer i beräkning.
Ridderskapet och Adeln under den 1 December 1809 för sin del bifallit, att rättigheten till deltagande i Adliga Jungfrustiftet måtte utsträckas äfven till de, enligt RegeringsFormen den 6 Juni berörde år adlade Ätter, på det sätt att hvarje Dotter af en gift Adelsman ägde rätt att, emot vanliga afgifters erläggande, i Stiftet inskrifvas och i vederbörlig ordning åtnjuta pension, samt RiddarhusDirectionen derefter den 8 Maj 1810, med underdånig anmälan härom, hos Kongl. Majit lika underdånigt anhållit om Dess Nådiga bifall , Kongl Majits Nådiga beslut härutinnan ännu icke utfallit. 196 Den g Junu För öfrigt och i anledning af hvad Herr Majoren Påhlman framställt, såsom skäl till rättighet för de sedan år 1S09 adiade personer att få sina Döttrar i Stiftslnrättningen intagna, nemligen att sådane Adelsmän äfven till Stifts-cassan erlägga betalning på enahan^ da sätt, som alltid vid Introductions beviljande varit öfligt, får Utskottet den äran upplysa, att ibland de vilkor , sorn Författningarna påbjuda för erhållande af Introduction å Riddarhuset, afgiften till Siirts-cassan deraf utgör ett, utan att likväl denna sistnämnda afgift, 'såsom utom allt sammanhang med Inskrifnings-tjetalningarna, tillika medförer särskildt rättighet för någon adlig Jungfru, att blifva delaktig af Stiftslnrättningen» Lades på bordet. Upplästes ett ProtocollsUtdrag, af den 3 Juni, från det Vällofl.
Hvaremot Riksens Iiöglofl. Stander endast ega att anordna hvad Silfxet renderar, nemligen ^ - 8,035,647: 46. j,*. samt Capital-öfverskott 3,912,7 5.3; —, — och hvad Banquens tillökning uti Capital under 182.2 och 1823 kan anses. utgöra 1,400,000: — —. - 18,348,400: 46-,. 2L hvaraf alltså visar sig att fastän R* H. S.. uti Rikets närvarande belägenhet icke kunna anslå någre medel från Bevill ningen, till godtgörande af Banquens fordringar, hvadan desse fordringar måste af skrifvas..; Banquen likväl eger tillräckelig fond qvar att betacka alla dess skulder hvartill afven Riksgälds-sedelsto.cken bär blifvit, räknad. Pe årliga behof och lönebidrag tili bestridande af allmänna byggnader och anlägg-», ningar, sorn vid Riksdagen blifvit begärde äro: (se cxnvi Stolsoch Banco-Utskottens Utlåtanden. Om allt, eller till hvad belopp, som häraf kan komma att af R. H. S. beviljas, så finnes dertill ingen annan tillgång än uti Banquens disponibla Capital och Räntor. Dessas belopp beror helt och hållet på den rigtning Räne-fonderne vid Riksdagen kunna få; men om man antager, att inga, nya Rån utgifyas annorlunda, än på korrta bestämda betalningstider, d. v. s. i vanlig Discont-väg och, på pantsatta Effecter, så skall, enligt de uppgifter, som från R,. S. Banque blifvit Utskottet meddelade, under åren 1824, 5, 6, 7 och 8 följande disponible Capital och Räntor, sedan Banquens underhåll blifvit afdraget, upp-, komma, med en Djscont-rn reise af 5 Millio»- ner ä 5 procent* 2,824. Fastighetslån å 4 prC.