Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
41 on1 dagen, 4 I&gt;efalde hon, att moster iimin skulle skira mig nbgra förklï&lt;leii. men det blef hon ond för. Sedan niormor dragit I~ort, skulle jag binda och hand en rr81ieinaska, och db fick hon nigon orsak med mig, tog mig i min arm, ledde mig iii i kanimaren och slet ett helt ris pb mig för den r5nemiskan. Men det rar mer fdr annan orsaks skull, och gick jag ut och satte mig till att grbta. Jag hull upp mina snib Iiin (ler och önskade, att Glid en gbng ville hjclpa mig, att jag matte blifva stor, d att jag sliqq~e det t d n g, jag var uti, samt att jag en gbng ndtte fb rida om hennes barn, s3 att jag fick betala dem för rinemaskan, det jag sedan vi1 har hait Iigenhet till, oni jag mrit s i odygdig, inen jag tager C; ud till vittne, alt jag aldrig det gjort. Anno 1636 i jiili ininail kom inin morfar Rikskansleren i f r h Tyskland och till Stockholin, och han hade aldrig sett mig förr. Sedan han koin liein, hull han mycket af mig, at jag den tiden visste af föga onda utan vi1 goda dagar. Hvad mig ko111 vid, si gal jag inig viil tillfreds och var alltid glad. huru ilet ock gick, och jag gaf niig inte öfver för nagot litet, som mig gick till mens. Anno 1637 i mars Ride min mormor mig till Valstad till min mors faster, * att jag skulle blifva hos henne. Iler hade jag mycket goda dagar, och ilet var mina Ilsta dagar, s o m jag Iiafr allt ifrbn niin s a l i ~ t niors död, ty hon rar inycket k51 $t mig.
Hwad en upplyst Lagstiftare förmar består ber. uti att han giswer i allmänhet kloka och grundliga föreskrifter, utan akt dela sakernas inre beskaffenhet, som sällan uti motswarrwde mål kunna finnas oföränderlige» och kill fullo af enahanda beskaffenhet, och denna brist, som skall biifiva lika lang med Skaten, kan aldrig efter min kanka supleeras med annan Lag, stiftning, än ten, att Konungen äger rätt dispensera Lagen, enar z:dje mans rätt dermed ej kränkcs. Utaf deste med flere skäl, som mina ingifva rvörd'amma Memorial» innehålla, har jag yrkat och tillstyrkt, alt Kongl. MaftS Höga DiSpcnsationsrätt matte uti ftelswa Lagen närmare förklaras och bestäm, maS; ost) ibland de ämnen, som jag uppgjswit är jem, wäl der angående tillfälle för qwinna att kunna såsom myndig sjelf la rada om sig och sick gods, hwar öfwer Lag-Ulffottet lemna! sikt utlåtande, af hwiiket jag in, RtVV »ch A. pror. 5 B. häm - -5- -94 Den 5 Januaris. hämtar att Lagutskottet icke allenast i stallet för att tillstyrka Kongl. MastkS Höga Dispcnsalions.rärr, an, sett lamptigast, att en Mö, som uppnätt zo är, skul< le hos Dommaren urwärka sig denna sörmon, utan o k halt den wärdnad om Enkor, akt de äswen wiste är borde hwila under CouratorerS wärdnad.
Och för öfrigt anser Commitéen all kännedom i dessa delar mindre vigtig af det skäl, att den tror sig icke böra tillstyrka någon gemensam Fattigvård för hela Riket, utan endast en Stadga, med allmänna grunder och föreskrifter, efter hvilka sådan vård, likasom hitintills skett, särskildt inom hvarje Församling må besörjas. Med uppgifterne om Fattigfondernes belopp samt Fatiigstufvornes och de deruti intagne personers antal är förhållandet enahanda, sorn i afseende på fattig-antalet i allmänhet.
Enskildt har jag mig bekant, att en person, boende vid pass iJjmil från Stockholm, mot sin vilja blifvit inspärrad på sin egendom (till hvilken man kommer endast på tvenne vägar) derigenom, att den ena grannen rifvit en bro vid ena vägen och den andra grannen utställt poster vid den andra vägen. Om nu spärrningsåtgärderna skulle tillåtas öfver hela landet, kunde förhållandet blifva detsamma på många andra ställen. I afseende på behandlingen af detta ämne förenar jag mig med Frih. Ehrenborgh. Hvad åter angår Gr. v. Fersens motion, anser jag den ännu icke utgöra föremål för R. o. Ad:s pröfning. Gr. Horn: Frih. Ehrenborgh har medgifvit, att man kunde gå till Exped.Utsk. med ifrågavar. förslag till adress, och har trott, att derigenom icke skulle dragas längre ut på tiden, än om Ståndet directe beslutade öfver formen för denna adress; men jag hemställer till Hr Frih., om icke hindren för ett beslut öfver adressen skulle flerdubblas genom 56 Den 3 S e p t c mt cr. remiss till Exped.Utsk. Utsk:s förslag skulle först bordluggas, kunde sedan, då det ånyo föredrogs, begäras ytterligare på bordet; och på det suttet skulle ju tiden fördröjas, innan man koinme till beslut ofver adressen. När nu intet binder ligger i vägen för att antaga en enskild ledamots yttrande såsom Ståndets gemensamma tanka, ser jag ingen gennie väg för att komma till målet; oell jag får således, nied begäran om afslag på Utsk:s utlåt., som torde först blifva föremål för behandling, anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes sedermera framställa den frågan, huruvida R. o. Ad. instämmer uti Gr. v. Fersens förslag till und. adress. Frih. Ehrenborgh; Jag kan visserligen icke neka, att den af Gr. Horn befarade långsamhet kunde uppkomma genom det formsätt, som Frih. Cederström ansett nödigt i afseende på adressen; men jag har likväl ansett mig böra biträda meningen.
Uppläst hos Ridd. och Adeln dön 28 Aug. »8ls. Preste-Ständet den zo Borgarc-Ständet d. zo Bonde-Ständet den 24 —. — Wördsantt Memorial! >^os Banko-Utskottet har förekommit, huruledes Utskottets befattning jemwäl tillhörer, akt undersöka wärdén af alla Bankens rcdbarheter, och om deras beskaffenhet, samt rigiiga belopp, inhemta fullständig kännedom och pälikelig wisthet: äfvensom, att rörande Administrationen af Bankens Pappersbruk, pä stället infordra upplysningar och behörig redowisning. Pä sadan grund, hade under Riksdagen i Norrköping, wiste Ledamöter af hvardera Slän - 78 Den sz Aug. del, ifrän dä warande Riksens Ständes BukoUtskott, t förrberörde ändamål begifwir sig till Slockholm. Dä emedlertid, det ena och andra, af hwad förrberört är, för blott fa mänader sedan, ivar as senaste Banko-Utskottet, med yttersta noggrannhet iakttagit och wcrkstäldl; samt en Riksens Ständers Revision öfwer Bankowerket, inom saar kommer att företagas; anser Banko. Utskottet, för desi del, grundad anledning wara, att, till Undwikande as en icke rbelydelig kostnad och jemwal tidspillan, den ätt gärd, som uri nämnde afseende Banko Utskottet åligger, kan wiv denna Riksens Ständers Urtima sammankomst fq bliswa äsisosakt; hwilket likwäl, de Respektive Sländens aunstbenägna godtfinnande wördsamt underställe-'. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protöcoll, wid Urtima Riksdagen i Arebro, den -rz Aug. ibis. S' D. flöt Högloft. Ridderskapet ost) Adeln, art till ConftuuttonL Uilskoltet öfwerlemna upprättandet af Förslag till Riksens StändeS Hyllnings.
St. varit så beskedliga, att de gifvit Statsrådets ledamöter decharge för 3 veckor längre, än protocollen då granskades, afstår jag från min begäran med det hopp, att R. St:s skrifvelse vid denna riksdagen icke skall blifva lika menlös som vid den sista. Jag frånträder således min begäran örn den propos., jag förut yrkat. Constit.-Utskts memor. N:o 9 lades till handlingarna. Ånyo föredrogs Constit.-Utsk:s d. 5 sisth Juni e. m. på bordet lagda memor. ]NT:o 10, ang:de Hr W. F. Dalmans anmärkn:sanledning, med afseende å förslaget till lag för Sänken. Gr. Posse, Arvid: Då Constit.-Utsk:s nu föredragna memor. N:o 10 hänför sig till memor. A:o 11, synes bäst att afgöra begge dessa mål i ett sammanhang och jag begär således hos Hr Gr. o. Landtm., att begge memorialen må föredragas på en gång. Frih. Boye, Ludv.: Emot Gr. Posses nu gjorda framställning har jag intet att erinra; jag finnér den tvärtom ändamålsenlig och instämmer deri, med begäran att, sedan föredragningen skett, ånyo få ordet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller, att föredragningen af de begge ifrågavar. memorialen måtte ske särskildt, emedan jag har särskilda anmärkningar att göra emot memorialet i\T:o 10. Gr. Posse: Intet lunder möter för särskild öfverläggning eller framställning af särskilda anmärkningar vid hvardera af de ifrågavar. memorialen; men då de angå samma ämne och icke kunna föranleda till mer än en skrifvelse, om någon påföljd skall äga rum, anser jag begge memorialen icke kunna annorlunda än i ett sammanhang till afgörande företagas, och jag förnyar således min framställning, att de må på en gång föredragas. Hr Dalman: Jag skall icke vidare lägga mig emot föredragning af begge memorialen på en gång, och beger mig således till Gr. Posses förslag, med begäran att, sedan föredragningen skett, återfå ordet.
Hingstar, Tjurar och Fargaltar , Fria Andra fyrfotade djur „ 1 9 Äfven för Kött, alla slag, har den af Utskottet föreslagna fortfarande tullfrihet vid införsel blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bifallen, hvaremot Bonde-Ståndet åsatt samma förnödenhets-artikel en införselstull af 1 R:dr per Centner. Såvida icke Bonde-Ståndet vill frånträda detta sitt beslut och förena sig med de öfriga Stånden, föranledes alltså följande omröstning: 7:o. Den, som godkänner Utskottets af tre Stånd bifallna förslag, att Kött, alla slag, skall vara vid införsel tullfritt, röstar Ja; BevillningsUtskottets Utlåtande N:o 28. 13 Den det ej vill, röstar Neji Vinner Nej, kommer, i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, att för Kött bestämmas en införselstull af 1 R:dr per Centner. För artikeln Lin, okäckladt och häckladt, har likaledes Utskottets förslag om fortfarande tullfrihet vid införsel blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden godltändt, men ogilladt af Bonde-Ståndet, som derför bestämt en införselstull af 1 11:dr 50 öre per Centner. Utskottet inbjuder Bonde-Ståndet att, med frånträdande al detta beslut, instämma med de öfriga Stånden, och föreslår, för motsatt fall, följande omröstning: 8:o. Den som vill, att Lin, ohäckladt och häckladt, skall vid införsel åtnjuta tullfrihet, i enlighet med hvad Utskottet föreslagit och tre Stånd beslutat, röstar Ja; Den det ei vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, enligt Bonde-Ståndets beslut, Lin, ohäckladt och häckladt, att åsättas en införselstull af 1 R:dr 50 öre per Centner.
Allt hvad han då skaffade sig till hemmets prydnad och komfort bär en särskild prägel. Trädgårdssofforna, byggnaderna, hästarne – allt! Då var det ungt och nytt, nu är det gammalt och förslitet. Jag ligger ute i trädgården, mina ögon äro sullna och förgråtna men njuta ändå af den friska grönskan, belyst som den är af det klaraste solsken. Man kör in hö. Hästarne äro blanka och trinda. Felix slår jemt omkring sig med sin långa, svarta svans för att bortjaga flugorna från sina brunglänsande sidor. Drängen står i bara skjortärmarne och sticker upp hö, för hvart tag i höt hör man hur det prasslar deri. Från stallet hörs en kalfs melankoliska bölande och så kommer vinden ibland och susar i träden, annars är allt tyst. – En skatas skratt och långt bort i en af granngårdarne galandet af en tupp. Der flög en fjäril, en hvit. – Man säger att det betyder sjukdom eller död. Hon såg upp från sitt arbete. Han hade lemnat sitt för att under hvilan samtala några minuter med henne. Hon gladdes deråt, det var som att känna sig mindre dum och tråkig och det käns alltid godt. Men plötsligt slog henne den tanken att han kanhända icke kom af sig sjelf, utan på uppmaning af andra, och för att visa sig ”artig”. Hvad skulle hon icke vilja gifva för en smula sanning i stället för den utslitna etiketten! Men det kunde ju icke gå, hon var en qvinna och han en man. Det är icke hans person utan hans intelligens, icke honom sjelf utan hans förfining som hon skulle sakna. Men hur tomt det blir! Hon såg bort till de unga två som skämtade och skrattade så gladt. Han och hon – det skulle ju blifva ett band – ett band mellan dem alla tre och en sons tillgifvenhet var just hvad hon skulle önska sig. Skulle hon derför vilja se dem smida fast sin ungdom i äktenskap och bojor? Nej. – Men om de älskade hvarandra skulle de komma henne närmare och hon skulle förstå dem. – Och om han så doge? Dottren skulle med tillgifvenhetens snabba uppfattning hafva lärt sig att fatta honom, tänka hans tankar och vandra hans väg.
Jag fann dervid contrapropos:n vara af den besynnerliga beskaffenhet, att den, i fall den segrade, ej kunde tjena till annat än att likasom gifva BondeSt. på hand i de liufvudsakliga delarna af dess uti inbjudn. uttryckta önskan. Denna contrapropos. segrade också vid voteringen. Jag stadnade således i minoriteten, sorn icke delar den mening, att räntegifvarne ensamma borde äga förmånerna på räntetagarnes bekostnad. Jag gillar i högsta grad , att markegångssättningen framflyttas till Jan. månad, emedan prisen då äro mera bestämda och allmogen då uttröska! sin spannmål, hvilket icke är händelsen i Nov.; men jag hade väntat, att StatsUtsk. innan ett sådant beslut blefve fattadt, afgifvit utlåt, öfver H. Ex Hr Gr. af Wetterstedts motion och äfven öfver det sakrika och fullständiga anförande, som Frih. Cederström i sammanhang dermed afgaf, emedan jag finner Frih. Cederström i detta anförande hafva framställt euda möjliga sättet att kunna framflytta tiden för markegängssättningen. Då jag gillar denna framflyttning af tiden, ar jag likväl icke öfvertygad om möjligheten att nu göra den förenlig med författningarna om debiteringen och redogörelsen för räntepersedlarna. Gillande den åsigt, att tiden för markegångssättningen bör framflyttas, kan. jag ej gilla den åsigt, BondeSt. ansett sig böra göra gällande, att endast räntegifvarne skola vara förbehållna förmånerna af räntepersedlarnas leverering in natura på ränttaegarnes bekostnad. Jag ser deruti en stor orättvisa. Hvad den indelta armeen beträffar, så känna vi, att den i afseende pä sina inkomster blifvit kringskuren. Genom bevärlsmanskapets tillkomst har den till -i blifvit ökad; men aflöningen har ej blifvit ökad i förhållande till dc ökade besvären, så att de tillskott, R. St. De ii 23 April f. nj. gjort, knappast varit tillräckliga för armeens torftigaste bergning.
Af den tillakne Hammarskatten, omkring gzr °oo Skepp-d, torde med en beklagansward wisthtt omkring i22,ooO Skepp:d kunna beräknas såsom redan nedlagde och äswcn de Bruk, hwilka, i anseende till mindre förmonlig belägenhet och andre orsaker icke forma att fortsätta sine smiden, äfwen för Sju R:dr Banco tillwerkningspris, bliswa nödsakade, att, om ej belt och hållet, åtminstone till en betydlig del, inskränka sin rörelse. Rostaaswerkens öfwer Zo,OOo Sepp:d samt yo L 120,200 Skeppst/ iför h villa afsättning kan sökas pa wid Wtsterhafwet belägne Wagar, torde föga och endast pa kort lid wara i behof af ett förökadt biträde Det blir derigenom eaenteligen nu fraga om ett sadant för omkring 2OV.000 Skepprds ärlig tillwerkning, hwilket efter en tillökning af R:dr per Skepps Stångjern och i proportion för Manufaktur, skulle utöswer förra benämningen, upptaga en Summa af emellan z och 400,002 R:dr, mer elier mstdtt tem - Den 22 Maji. zoz tcmporair i förhållande till afsättning af Stångjern, samt om frtkallande ifrån annan Nänteberakning för gamla och nya Lanbeloppet, än ett obetydligt, men billigt afdrag, Lanewerket til! godo, för dest omkostnader wid bestridandet af desta Län, hwilket ej torde kunna beräknas högre än En Procent. Det lemnäs nu til! den opartiskes och klart öfwerseendes bedömande, att göra en jemförelse emellan olägenheterne af en i förhållande till ifragawarande behof tillökad penningestock 06) biträdets sannolikt »välgörande werkningar.
Majus och Rikets Kammar-Collcgium, jemte underdånig anmälan, farväl, att Ollestad uti Kongl. Brefwet den 27 April 1799 omförmäles ibland de under perpetuelle Arrenden wa« rande Kungsgårdar, fastän under namn af KronoSateri, som ock, att genom Kongl, Brefwet af den 21 Januari! 1782 bliswit förklaradt, det perpetuelle arrenden icke kunna medgifwas, såsom stridande emot Sveriges Lag och Kronans urgamla rätt, i underdånighet hemställt, huru med det sökta skatteköpet af Ollestad Lägenhet borde förfaras; uppå hwilken nndcrdäniga hemställan Kongl. Mast, genom Nådig skrifwelse ull Kammar-Collegimn under den 12 November ,808 i Nader förklarat, att Kongl. Brefwet af den 2» Januari,' 1732, rörande ätergäendet af perpctticlla Arrenden ä Kungsgärdar, såsom frän Kronan inabalicnable, icke kunde lämpas tili Ollestad, som icke wore af sadan natur, ulan, enligt hwad mredt blilwit, förut warit Frälse, men för skuld är 1696 till Kronan bliswit indraget; hwarsöre ock Kongl. Maj:t i Nader funnit Ollestad, enligt Skatteköps-förordningarne och hwad förut warit manligt, kunna till Skatte försaljas, sedan nägra lagliga skäl sig icke wifat till rubbning i den beständiga besittningsrätt, som bliswit G»llenswärdske Arfwingarne förunnad, slunt derföre > Näder tillätit, det Ollestad med tillhörande Hemman och Lägenheter, emot erbudne wilkor, under Skattemanna-rätt matte uppläras den eller dem af Gyll en swärd ske Arfwingarne, som deraf wore laglige Innehafware; tstl följe af hwilket Nådiga förordnande Gyllen swärdske Arfwingarne, jemte Mättande af behörig Skatteköpsjkiliins 550 Rdr 22O Den 8 Maji. z8 klo xst.
Kreditiv 187,500: d:o i Helsingborg: Lån . Kreditiv 126,000: g^g qqq. d:o i Lund: Kreditiv 250,000: ^gg qqq. d:o i Nyköqing: Kreditiv 100,000: ggg qqq. d:o i Skaraborgs Län: Kreditiv 225,000: giyg qqq. d:o i Sundsvall: Kreditiv 249,900: 750,000: d:o i Uddevalla: Lån 60,000: Kreditiv • 30,000: 90,000: d:o i Westerbottens Län: Till Filial-banken i Wisby: Kreditiv 30,000: qq qqq. „ d:o i Örebro: Kreditiv 30,000: qn aaa. _ j 90,000. 7.042.500: Af anslaget återstod således den 15 dennes R:dr 1,957,500. Bestyrelse:] för deri i Jönköping oklrojerade Filial-bank har anmält, att nämnde Filial-bank icke kommer att träda i verksamhet och att i följd deraf det bildade bolaget blifvit upplöst. Af öfrige utaf Kongl. Maj:t redan i nåder oktrojerade Filial-banker halva de i Wenersborg och Östersund ännu ej anmält sig till erhållande af försträckning; hvaremot för Filial-banken i Hernösand ombud är vordet ulsedt att, å Riks-bankens vägnar, deltaga i granskning af säkerhetshandlingarne. I händelse dessa tre Filial-banker hvardera ej erhålla mera än 90,000 R:dr såsom försträckning, skulle dock af anslaget ytterligare medtagas 270,000 R;dr: och behagade Höglolliga Utskottet finna att för närvarande, med afseende å Bankens säkerhet, reserv-fondens ställning icke medgifver att vidare använda någon del deraf till ifrågavarande föremål, der penningarne varda för liera år Riks-banken undandragna. § 25.
St. beslut, att det belopp af grundskatt, som hittills utgått utan förvandling eller efter kronovärdi, skall till lika belopp förvandlas i penningar, Jemnar all för mycken anledn. alt förutse och antaga, det tillämpningen af de förslag coll;m år 1829 grundade på nyssberörde uträkningar år 1828 icke lärer blifva förenlig med härvid fästade villkoret att genom ränteförändringen någon räntegifvare bör erhålla hvarken högre eller lägre grundskatt än förut; ty ehuru det möjligen låter sig göra, att äfven vid de nu utan förvandling utgående ränlebeloppens bibehållande i penningar, såsom R.. St. derom beslutat, bestämma den öfriga räntan uti persedlar, som efter medelprisen under ett visst tiotal af år äro gamla räntan motsvariga, gifver dock denna jemförlighel ingen visshet, alt ju icke nya räntan med tiden faller sig för räntegifvaren högre eller för räntetagaren ringare än gamla räntan, allt eftersom persedlarne i den förra, mera än persedlarne i den sednare, kunna blifva underkastade sådana märkligare prisförändringar, som föranledt skilnaden i förvandling efter medelprisen emellan i8i3 och 1824 å ena, samt emellan 1823 och 1824 å andra sidan. Om likväl förslaget anses bestående, och användandet under förutsättning att värdets föränderlighet än på ena än på andra räntepersedeln skall i allmänhet bibehålla gamla och nya räntan vid ett jemnt afpassadt förhållande; och 0111 E. K. M. i nåd. finner för godt söka låta bringa ränlereductionen öfver hela Riket till verkställighet genom comileiade i hvarje län; så anser coll;m sig, hvad beträffar de af R.
Rättegångs-Balken, funnit, att föreskrift om hvilka mål, som höra emellan IIof-Rätts Ledamöter lottas, redan finnes meddelad, dels genom Kongl. Brefvet till Svea HofRätt af den 6 Februarii 1799, och dels genom den för hvarje Hof-Rätt anslagna arbets-ordning, samt att det af Eder hegärda Lagstadgande, angående offentlighet vid sakers lottning vid Hof-Rätt, är hvarken påkalladt af något genom erfarenheten vitsordadt behof, eller till någon väsendtlig nytta ledande. I afseende på Edert förslag om tillägg i Bo Capitlet i3 §. Rättegångs-Balken, rörande lottning af Mål i Justitise-RevisionsExpeditionen, förekommer, att, redan genom den för Nedra Revisionen den 3 Augusti 1809 utfärdade Instruction, det är bestämdt föreskrifvet, att, utom sådana brottmål, som angå häktade personer, de egentligen så kallade Cabinetts-ärenden och dem, soin, utom Konungens Egen tillåtelse, ej få 12 Kongl. Maj ds Nådiga Skri/v. No 7 Q. upptagas, alla till nämnde Expedition inkommande Mål skola emellan samtlige Hevi sions-Secreterare lottas. Edert ifrågavarande förslag, hvilket således icke synes vara af behofvet påkalladt, skulle dessutom, genom de derutinnan nyttjade allmänna ordalag, kunna föranleda dertill, att äfven den tiel af året, då, enligt Instruction och stadgad arbets-ordning, en Revisions-Secreterare i sender föredrager, flera veckor å rad, sådana Mål, hvilka fordra skyndsam handläggning, ofta kommo att, i följd af lotlningen, blifva livilande längre tid, eller intill dess Referentens föredragnings-tour inträffar, hvaremot det synes lämpligast, att, på sätt hittills skett, dylika Mål utan lottning öfverlemnas till föredragning af den Revisions-Secreterare, hvilken, den tid dessa Mål inkomma, har i sin tour den ordinarie föredragningen sig ålagd. Slutligen, vidkommande Eder hemställan om ändring i 1 Mom. af 22 Cap. 1 §.
Med ett ord: saknaden af system vid de vigtiga och mångsidiga frågornas bedömande har, såsom allestädes vid liknande fall måste inträffa, beröfvat Kommittéén fast grund för dess förslag och invecklat den uti enskildheter och biomständigheter, vid hvilkas mätande och bedömande hufvudfrågorna, enligt min tanke, blifvit förbisedda samt motsägelser och misstag icke kunnat undgås. Den förvexling af stambanor och ortsbanor, som genomgår Kommittéens betänkande, uppenbarar sig synnerligen i betraktande öfver den förmenta besparing, som skulle vinnas genom stambanans förläggande vester om Sigtuna-fjärden med utgreningar till Upsala och Sevalla samt derifrån vidare till Sala. Enligt Kommittéens beräkningar skulle stambanans våglängd, inberäknad en ytterligare utgrening från Sevalla till Westerås, blifva 15 mil 7360 fot samt kosta 10,535,051 R:dr; då deremot stambanan, utförd, enligt min mening, öster om Sigtuna-fjärden öfver Upsala till Sala, endast skulle uppgå till U mil 28600 fot samt kosta 9,222,106 lt:dr; hvarigenom således statsverket besparades en byggnadskostnad af 1,312,945 R:dr samt trafikkostnader på en våglängd af 3 mil 14760 fot. Jag har vid denna jemförelse antagit den låga byggnadskostnad Kommittéen för vestra linien beräknat, men hvars riktighet lärer behöfva noga kontrolleras. Ehuru äfven jag anser en jernväg emellan Sala och Westerås mycket behöflig, för transport af ortens tunga produkter, kan jag likväl för ingen del instämma i den tanke, som hos pluraliteten synes hafva gjort sig gällande, att denna jernväg borde såsom stambana anses och på statsverkets bekostnad anläggas. Hvarken den under arbete varande Borås-banan eller flera andra ifrågasatta bibanor, ehuru hvar för sin ort behöflig, hafva ansetts kunna räknas till stambanor, eller böra såsom sådane af staten bekostas.