Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag åberopar min vördsamma anmärkn. vid 2 §:n, § 147, 7tde raden: ”under i5 år,” bör stå; "under i5 års ålder.” litte raden: ”deras,” börstå: ”de föräldrars an tal &c.” § löo står: ”sorn andra året,” bör stå; ”sorn andra året å rad&c.;” eljest skulle den, som 1842 och 1844 bevisligen haft fartyget liggande i hamn obegagnadt, fritagas från bevillning. Om R. Sl:s afsigt roed denna § är sådan, förfaller min vördsamma anmärkning. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph, Uppläste följande: Vid den Hevilla.Utsk:s betänk. N:o 12 åtföljande bila - Den a9 Maj. ga , afseende grunderna för den blifvande allmänna bevillnirigen, anhåller jag få göra följande anmärkningar. Ilo. Art. I. § i. Utsk. har ansett den personliga skyddsafgiflen böra nedsättas; jag delar Utskts öfvertygelse, men anser, att denna nedsättning bör vara partiel och ej generel. De, sorn njuta större förmåner af det skydd Staten lemnar, höra derföre skatta till densamma mera, än de, för hvilka dessa förmåner äro ringare. Jag anser derföre, att den gamla skyddsafgiflen af 44 sk. för hvarje mansperson och 22 sk. för hvarje qvinna bör bibehållas för alla af de förmögnare chisserna; nedsättningen till halfva beloppet eller den af Utsk. föreslagna skyddsafgiflen bör blott äga rum för de fattigare classerna, hvartill jag räknar: tjenstehjon, hvilka icke någon årstjenst kunnat få, gifta arbntskarlar, hvilka ej handtverk kunna, så kallade husmän, torpare, backstuguhjon, fattigare fiskare eller s. k. strandsittare med deras hustrur och hemmavarande skattskyldiga harn.
Nov. 2L7. zFa. — LM wärdering och ostent.ligt utrop 8 kast egendova pä landet, som för gäld utmätes, Sept.. 1045. <vct. 1122. Dee. 6. — rörande Grefwe IZsmiUon» Memorial om AD armingard delande m. m. Sept. 1050. S>ck. 1270. t7ov. 268. — om Förliknings-Rätter Sept. lori. riov. ZI. 74. 81. 285. ZZ7. Z8r. Ler. iz .om förökning af underhället för bysatte personer, rVtev. 2O-. Hof-Intendenten och Hr. Borgmästaren Lgge-, k anledning af Kongl. Majrts nädiga Proposition om tillökning i underhället för bysatte personer, andragne yrkanden, r?sv,. 204. 407. rgg7. — om wist bestämd tid inom hwit en häcktade personer owilkorligen böra för rätta ställas, Ntov. Lio. 3oo. Z8c>. 427. gr t. Febr. 4. — rörande yrkad förändring af tiden till DamluckaS öppnande, N»v. sr 8. zvo. ZZ7. Z82.. 406. Dec. 4;o. — om fardag ä Fidei-Commist-fastighet för en afliden innehafware» Sterbhus, Nov. Lig. Zvo. zzg. gg?. '808. " om willtor wid afhandlingar om fast egendom, r?ov. 22?.
När jag läst detta språk någon tid och upnått den ålder, då man borde kunna detta språk vida mera än hvad händelsen var med mig, ångrade jag högeligen, att mina föräldrar icke förut skaffat mig en lärare, som hade gjort Latinet tili föremål för mina första 142 Den 17 Oktober. studier. Sedan jag med dubbelt mera arbete än som behöfts, i händelse jag från början fått läsa detta språk, inhemtat så mycket deraf att jag kunde genomgå en examen, insåg jag, att jag erhållit någon bildning för att derpå grunda en förstånds-odling, som berättigade mig att inkomma på tjenstemannabanan. När man stiftar skolor, bör man dessutom icke uteslutande afse undervisning i ämnen för det praktiska lifvet, utan man bör väl äfven tillse, att barnet beredes tillfälle att fortgå på en bana, der högre bildning är att förvärfva. Detta har lagstiftaren insett, och jag skulle högligen beklaga, örn man godkänner den här uttalade åsigten, att Latinet bör ur första undervisningen utgå och modersmålet i stället införas, emedan undervisningen deri icke lemnar barnet samma nytta som uti Latinet. För att få bevis på de origtiga begrepp man gör sig om nyttan af den Svenska Grammatikans läsning framför den Latinska, behöfver man endast fråga nutidens grundligt bildade ynglingar nemi. de som genomgått skolan, sedan Svenska Grammatikens studium anbefalldes, hvilken af dessa Grammatikor de lemna företräde, och de skola ofelbart svara, att den Svenska har varit för dem utan gagn under det att den Latinska i hög grad befrämjat deras förståndsbildning. Just genom studiet af detta språk lär man sig, att såväl mundtligen som skriftligen redigt och väl uttrycka sig. När man anser Latinska språkets studium obehöfligt, och till stöd för denna åsigt framdrager exempel af sekularsnillen, hvilkas undervisning icke börjats med detta språk, så kan man lika väl med åberopande af andra sekularsnillen bevisa motsatsen. Sålunda har den störste skald, som någonsin funnits inora hela Skandinavien och derjemte en af vårt lands störste vältalare på sin sid, nemi. Biskop
Den skyndsamhet, hvarmed handelsärenden måste afslulas, det ofta långa afständet emellan handlande, som med hvarandra hafva affärer, och det förtroende de ömsesidigt mäste hysa till hvarandra, allt detta och mera, som här mäste tagas i betraktande, bevisar alt handlandes transactioner i afseende pä formerna mäste vara skilde från det sätt lagen stadgar för affärer mellan handlande och andra samhällsmedlemmar. Hr Gunther har i sin reservation anfört ett af de skäl, som åberopas för bibehållande af handelsböckers bevisningsrätt mellan handlande och åtskiliige varuförädlare; sådane personer hafva sagt mig, att den be - Den 9 A p r i I f. m. 181 visningskraft, sorn är deras böcker tillagd, vore för dem oumbärlig. Hr Akerman bar sagt, alt antingen kunde skriftliga reqvisilioner utgöra bevisning, eller, mellan personer som bodde i samma stad, mäklareslut, hvilka kunde fordras såsom villkor för köpets gilltighet inför lag. Jag har redan yttrat, det jag anser orätt alt i allmänhet binda bevisning vid former, och kan således icke eller gilla detta förslag ang:de en ny form. Jag anser således, att för bibehållande af nödigt lif i handeln, det är, nyttigt och lämpligt att behålla den bevisning, som lagen tillägger handelsböcker i affärer handlande emellan; och det torde kunna åberopas som bevis på en sådan sats, att BorgareSt., männen af yrket, bibehållit detta bevisningssätt i afseende på affärer dem emellan, under det flere medlemmar af detta Ständ motionerat upphäfvande af lagen i öfrigt. Jag instämmer således med dem som yrka återremiss, anhållande, all Ulsk. ville fästa afseende på de skäl Hrr Lagerhjelm och Akerman anfört, med undanlag likväl af hvad angår den 3 §, för hvars bibehållande jag röstar. Frih. Raab: Frågan är numera så ventilerad, att det icke 0 O o ° aterslar manga ord alt derom yttra.
Måhända skulle derigenom den gamla betydelsen af Ilofrätterna 6 II. 3o Den 5 Maj e. ra. försvinna. Den tiden då Hofrätten var Konungens högsta nämnd är förbi; de äro icke annat än öfverrätter och böra ej vara annat. Jag har således icke velat tala för partiella löneförhöjningar och partiella förändringar, äfven hvad angår personalorganisationen ; emedan jag anser det oformligt i en tid, då man kan motse fullständiga förändringar i rältegångsangelägenheterna och judiciella förvaltningen. Jag gör mig den förhoppningen, såsom jag nämnde, att det ej kan dröja länge, innan vi erhålla en annan ordning, hvarigenom rättegrsväsendet får en lifligare och hastigare gång, utan att rättvisan och rättsökandes angelägenheter förnärmas. Emedlertid nödgas vi hjelpa oss med del närvar, förhållandet; men deremot anser jag oundgängligen nödvändigt, att emedlertid på interimsstaten anordnas löner eller arfvoden till de fyra adjungerade ledamöterna i Götha Hofrätt, på det ärendenas afgörande må oafbrutet få fortsättas till landels belåtenhet. Jag anhåller derföre, att denna framställning måtte få åtfölja återremissen till Utsk., och förenar mig med Hr Gyllenhaal uti den anhållan, att de 4 adjungerade ledamöterne, hvilka till allas belåtenhet fullgjort deras åtagande, måtte erhålla en skälig ersättning för deras möda. Det kan icke begäras, att en yngling under loppet af 5 år fäster sig vid ett embetsverk till oafbruten sådan sysselsättning , som tillkommer ledamöter i Hofrätten, blott för den inkomst som är förenad med en extra-ordinarie eller underordnad tjenstemanna-befattning i Hofrätten. Han bör med skäl kunna påräkna någon förhöjning i pecuniärt hänseende; ehuru det visserligen är en vinst för honom att hafva samlat meriter och förvärfvat förmäns aktning, och således vunnit utsigt till befordran i Statens tjenst; men det är dock af vigt, att han ej arbetar utan ersättning. De , som varit der, och de som komma efter äro vanligtvis obemedlade lönlöse ynglingar, som man kallat under löfte om, att de skulle erhålla någon ersättning för deras arbete.
Rikets Ständers år 1846 församlade revisorer för granskning af Bankodiskontverkets räkenskaper och förvaltning för nästförutgångna året hafva, i afseende på utredningen af f. d. Riks-diskonten, förmält, att utestående laueBih. till R. St. Prot. 184l ock 1848 j 6 Sami. 1 A/d. i3 Haft. 1 2 Banko-V tskotlets Memorial, N:o 36. beloppet i nämnde diskont utgjorde 8,985 r:dr 27 sk. 8 r:st banko, samt att, då innehafvaren af de enskilda aktie-egarnes tredjedel uti nämnde summa, förklarat, att någon afbetalning å densamma icke vore att påräkna, revisorerne Öfver Diskont-verket finge hos Banko-utskoltet hemställa om afskrifning af återstående fordringsbeloppet, hvarigenom f. d. Riks-diskonten kunde blifva slutligen utredd, hvilken framställning sednast församlade revisorer Öfver Brnkoverket till Rikets Ständers pröfning hänskjutit. Efter tagen kännedom af hvad Diskont-direktionen i afseende på f. d. Riks-diskonten anfört och upplyst, får Utskottet meddela följande utredning öfver förhållandet med f. d. Riks-diskontverkets förenämnde lånebalans.
Med sin af sporttermer och slangord myllrande, på de mest oväntade uppslag bjudande konversation, med sin ypperligt eleganta, ormlikt smidiga figur, iförd en toalett, hvilken mera stämde med hennes utseende än ålder, föreföll hon baron Brandling föga olik den stolta, strå- lande flicka, som satte hans äfventyrarehjärta i brand i midten på 70-talet, då han tog sina första fjät på politikens vingliga, försåtliga stråt. Flott karl för resten, Erland Brandling, och den ende man i världen, till hvilken Lizzie Wahren tvingats se upp; alla de andra hade endast sett upp till henne. Han lefde midt uppe i striden, stod där rak och förbindlig med sin orubbliga tro på lyckan i politikens och konjunkturernas svindlande hvirfvel, rastlöst kämpande för. sitt långsamt vikande partis bestånd och sin ställnings hållbarhet med ett lejonmod, som förde tanken långt tillbaka, bort till renässansens storsvenske hjältar, hvars direkte ättling han var. Då och då lyckades han fördelaktigt afyttra en skog eller löpte någon af hans hästar sig till ett pris, hvilket skänkte både ägaren och djuret en smula andrum. Han hade en fenomenal förmåga att jonglera med sina affärer, att med yrkesspelarens fatalistiska kallblodighet se den mest kritiska situation i hvitögat; han skulle gjort sig ett namn som finansminister i Portugal, ehuru det torde vara osäkert, om han skulle antagit en kallelse därtill. Dottern var i allo fadern lik, en duktig, ostyrig tös, ett världens barn, en ärkesnobb med armar och ben, som slängde åt alla tänkbara håll, men alltid med en viss grace, fullflugen i alla sorters onyttiga talanger samt hjälplöst okunnig om till och med begreppet huslighet. Med sitt ötver öronen nedkammade, rika, burriga hår, gult som korset i Sveriges fana och fritt från svenskornas ledsamma nationallyte att förtunnas vid tinningarna, med sin högblå, dristiga blick påminde långa Mari Ann närmast om en vacker, äfventyrslysten page från drottning Kerstins glada hof.
Skrifvelse, N:o 85. § 34. Statsministrarna innehafva rikets högsta eller utöfva. § 35. Statsrådets ledamöter skäl ega. § 36. De, som eller Hyttas. § 37. Konungen eger berättigad är. § 38. Alla ifrån Konungen förda protokoll. Föreskrifter och erinringar om verkställighet af utfärdade beslut må af Departements-chef omedelbarligen kunna förr än Riksförsamlingen hans förhållande inkomster bibehållen. % 39. Vill Konungen varder i 30 § stadgadt. § 40. Blifver Konungen föregående § bestämmes .§ 41. Konungen vare intilldess Riksförsamlingen sammankommer, och den Förmyndare-styrelse, Riksförsamlingen förordnar, regeringen tillträdt ovilkorlig efterlefnad. § 42. Skulle den intilldess Riksförsamlingen hinner sammankomma och rösta. § 43. Går Konungen 8 § stadgar. Nu gällande grundlagar. 3 kTT'** Hvarken Svea rikes Kronprins hvilkas namn de bära. § 45. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 83. § 45. 57 Landet skall förblifva må hädanefter förordnas. R. F § 46. § 46. Rikets Hofrätter och alla andra domstolar eller olagligen behandlas. RF. § 47. Riksförsamlingen, som utöfvar Svenska folkets representationsrätt, sammanträder R. F. § 49. till lagtima riksdag hvart tredje år, den 15 November, eller, om helgedag då inR-0.§§lo.2. träffar, dagen derefter. Konungen är dock obetaget att å tid, som mellan lagtima riksdagar förflyter, kalla Riksförsamlingen till urtima riksdag, då han så nödigt finner. Riksförsamlingen sammanträder på två Kamrar: den Första och den Andra. Antalet af Riksförsamlingens ledamöter är i Första Kamaren Etthundratjugu och i Andra Kamaren Etthundrafemtio, hvilka tillsättas genom val, på sätt i Riks dags-ordningen stadgadt är. Riksdagarne skola hållas i rikets hufvudstad, utom i de fall, då fiendes framR.
Ansökning om Bank-inrättning bör till Kongl. Maj:t ingifvas och vara åtföljd af de för Banco-Bolaget uppgjorda grundreglor och ullånings-reglementen, så ock af prof-blanketter till Credit-sedlar. Finner Konungen Bank-inrättningen för landet fördelagtig, gore derom Proposition till Rikets Ständer. Kj må hvarje gång tillstånd lill Bank-inrättning beviljas för längre tid än 10 år”. ”Vill Bolag ansökning förnya; förfares såsom ny Inrättning nu stadgadt är”. Trot. Vtdr. d. ' 8 Febr. 184f. 117 Och skulle redactionen af öfrige §. §. i förslaget bringas Lill öfverensstämmelse med hvad Ståndet sålunda beslutat derom, att hegge Stats-magternes sammanstämmande beslut skall erfordras för meddelande af tillstånd till enskilde Bankers upprättande. §. §. 2, 3, 4, 5 och 6 biföllos. '§. 7. moni. Litt. A. B. C. biföllos. inom. Litt. D. skulle erhålla följande redaction: ”Att till Banken skola vara inbetalda minst 12i procent eller hälften af det i 5 §. Litt. A. bestämda tillskott i reda penningar, så ock handlingar, hvilka Bolaget, efter pröfning, godkänt, aflemnade till säkerhet derföre, attåterstoden af samma tillskott varder inom sex månader i Banken insatt.” §. 8 skulle sålunda förändras: ”Utom invisningar på Rikets Ständers Bank, i enlighet med derom gällande föreskrifter, må ej af enskild Bank — —• — —• ej må lyda å mindre belopp än 6 R:dr 32 sk. Banco, motsvarande 2 R:dr 24 sk. Silfver Specie.” §. 9. första mom. bifölls, men det andra, såsom innefattande en 0- lämplig undantags-lag, enär förbudet borde vara ovilkorligt, skulle alldeles utgå. 10 bifölls. §. 11 skulle erhålla följande förändrade lydelse: ”För de försträckningar, enskild Bank ieinnar, må ej högre ränta beräknas, än i allmän Lag tillåten är, ändå att försträckningen ej vid förfallotiden återgäldas.
Jag utbeder mig blott att, ibland mera talande skäl för den motion jag har för afsigt att väcka, få fästa uppmärksamhet på följande omständigheter: att den kuststräcka, som innefattar östra Blekinge och södra Calmar län jemte ön Öland, är en af landets mest befolkade och, i afseende på produktion och varuomsättning samt handel och sjöfart, mest framstående orter; att denna landsorts förbindelse med södra stambanan otvifvelaktigt skulle tillskynda sistnämnda bana en betydligt ökad, vinstgifvande trafik, som det måste ligga i Statens interesse att ju förr desto hellre tillegna sig; att afståndet ifrån stambanan gör det omöjligt för ortens befolkning att, äfven med låneunderstöd af Staten, sjelf bekosta en slik förbindelse; att sydöstra delen af Kronobergs län, ehuru med en relativt ringare folkmängd, som dock i medeltal uppgår till nära 2,800 personer pr qvadratmil, i sig innesluter rika naturliga tillgångar, hvilka likväl, i saknad.af tjenliga kommunikationsanstalter, icke kunna för den allmäna marknaden fullt tillgodogöras; att Calmar stad onekligen är den förnämsta export-orten på Svenska östersjökusten söder om Stockholm, med en särdeles liflig sjöfart och vidsträckta ångbåtsförbindeler med både inoch utlandet samt derjemte den naturliga anknytningspunkten för trafiken, så väl från en tättbefolkad landsbygd som från Öland, en ö, hvilken årligen exporterar spanmål, kreatur, sten, kalk m. m., till högst betydliga qvantiteter och värden, men som deremot behöfver från fastlandet hemta sina förnödenheter af byggnadsvirke, ved, jern m. fl. varor; att Kronobergs, Blekinge och Calmar län icke allenast på egen bekostnad bestridt de till cirka 13,500
(Fm (.sättning.) mål, som motionären nu Åsyftat, utan att ännu dessa medel ldif\it härtill använda; hemställande derföre Utskottet, att Herr Börjesons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. 124:o. Sedan Kongl. Majrt, under den 15 December 1861, bifallit Sernfimerordens-gillels framställning, att £dels mantal frälsehemmanet Storhagen å Hisingen i Backa socken af Westra Hisings härad samt Göteborgs och Bohus län, innehållande 24 tunnland 10 kappland, finge till plats för uppförande invid Göteborg af nytt hospital för sinnessjuka, mot en summa af 25,000 H:dr, af Ordens-gillet inköpas och efter det sådant köp sedermera, den 50 i samma månad, blifvit med egaren af nämnde hemman alslutadt, hade, i öfverensstämmelse med ett af General-direktören för hospitalerna i riket uppgjordt program till nytt hospital vid Göteborg för 150 sinnessjuka, Arkitekten Albert Törnqvist, efter erhållet uppdrag, å den tillämnade byggnaden för samma hospital upprättat ritningar och kostnadsförslag, enligt hvilket sednare kostnaden för byggnader med värmeoch ventilations-apparaler, tvättoch torkinrättning, vattenuppfordring, stängsel för promenadgårdar jemte aflöning för tillsyn m. m. vid byggnadsarbetet, beräknats till 512,999 R:dr 40 öre R:mt. I afseende å dessa ritningar hade Ofver-intendents-embetet, uti afgifvet utlåtande, förklarat sig icke ega skäl till anmärkning, men deremot funnit åtskilliga priser i kostnadsförslaget för lågt upptagna och alltså förslagets slutsumma, som, efter rättelse af deri förelupen missräkning, rätteligen utgjorde 512,555 B:dr, böra höjas till ett förslagsvis beräknadt belopp af 560,000 R:dr R:mt. Jemte öfverlemnande af ifrågavarande ritningar och kostnadsberäkningar med dertill hörande utlåtanden, hade
Dito Krono Kyrko-Hemman, Skatte Skattlagda, bebyggda Torp, Utjordar, som ej under något hemmans ränt Dito Skatte Dito Krono Dito obebyggda Oskatllagda, bebyggda dito, deraf Rytt Backstugor Bebyggda lägenheter, afsöndrade från Hemman på viss tid eller lifstid Skattlagda Fisken och Fiskelägenheter af der något hemman äro inbegripna, Sk Tull-mjölqvarnar med 575 par stenar Tull-sågqvarnar, grofbladige Husbehofs-sågqvarnar Husbehofs-mjölqvarnar Stampar Ståugjernsverk Amneshamrar Masugnar Jernmanufakturverk af särskilda slag Pappersbruk Tegelbruk Oljeslagerier Garfverier Röd färgs verk Nickelverk Kalkugnar Färgerier Apothek Klädesfabrik Stenkärlsfabriker Hattfabrik Kalsinerbruk Bagerier Snnsqvarnar Kopparslagare-verkstäder Målare-verkstad Sadelmakare-verkstad Snickareoch Svarfvare-verkstad Helsobrunnar Kronopark, som tillhör Kronan Häradsallmänningen Holaveden Sterbhus, Testamenten, Gåfvor och Fideikommisser. Glasbruk Diverse personer, som ej höra till viss näring särskilda slag, som ej ille un - Hemmantal. Hästar. 0 e g w 0 Ungboskap. ' a,. Svin. Getter. St. St. St. St. St. St. Till Berättelsen lifver Jönköpings Län för tiren 1848—1850. «l önköpings B e V i 1 n U g. Ständiga Räntor. Klereci-Statens Underhåll. Kostnad Rustning Roteri Diverse argifter, onera och allmänna villnings-Förordniugen. nFt. Jordebok soch Tionde och räntor af Bruk, Berg] verk samt andra Verkö. Inrättningar. Arrende medel. tor och lis. Fattigförsörjning. Skjuts. Väghållning. Summa Siats-bidrag. Art. 3:dj nings-afgi Summa. Hemmantal räntor. Kronotionde. Afrad. inan uuspenningar. ören. Summa. Pastorers. Kapellaners. KvrKobetjenings.
Riksdags-ordningen, angående uteslutande af stadgandet rörande förstärkt 8tats-Ulskotts handläggning af bevillningsfrågor, samt om ändring i 56 § Riksdags-ordningen, angående inskränkning af tiden för motioners väckande; Och skulle, enligt de af Rikets Ständer sålunda fattade beslut, förenämnde grundlags-paragrafer, i nedanskrifne delar, erhålla följande lydelse: Regerings-Forinen. § 12. l:o) Konungen äger att i Afhandlingar och Förbund med främmande Makter ingå, sedan Han, enligt föregående §, deröfver hört Stats-Ministern för Utrikes Ärendena och någon annan tillkallad Stats-Rådets Ledamot. 2:o) Ej må Konungen utan Riksens Ständers samtycke blifva regerande Furste af utländsk Stat. § 28. l:o) Konungen äger att i Stats-Rådet utnämna och befordra infödde Svenske män till alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hvilka äro af den egenskap, alt Konungen fullmagter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med förslag hafva inkommit, der sådana hittills egt rum. Konungen vare likväl obetaget, att, efter vederbörandes hörande, eller uppå deras framställning, till lärarebefattningar vid Universiteterna, de theologiska läraretjenslerna likväl undantagna, såsom ock till lärareoch andra beställningar vid andra inrättningar för vetenskap, slöjd eller skön konst, äfvensom lill läkare-befattningar, kalla och befordra äfven utländske män af utmärkt förtjenst, de der den rena Evangeliska läran bekänna. Likaledes må Konungen kunna uti militära embeten nyttja utländske män af sällsynt skicklighet, men icke till Kommendanter i fästningarne. Konungen fäste, vid alla befordringar, afseende endast å de sökandes förtjenst och skicklighet, men icke på deras börd. Till civila Tjenster inom Riket och till Domare-Embeten må sådane män endast nämnas, som äro af den rena Evangeliska iäran; härifrån dock undantagna lärare-beställningar och öfriga tjenster vid inrättningar för slöjd och skön konst äfvensom läkare-befattningar, till hvilka jemväl andre, än bekännare af den rena Evangeliska läran, kunna utnämnas.
Ständer förklarade då uti deras underdåniga skrifvelse de;i i5 October, det de med fägnad infiemtat hyttan af omförmäldte Deputation, emedan Hospitalerne af deni blifvit styrde efter en princip, flere ägor återvunnits, som olagligen vai;it derifrån antingen söndrade, eller ock för Den 14 Augusti /* m% en ganska ringa afgift nyttjade; instructioner för Betjeningen utfärdade, hvarigenom den till förene mycket försporde egennyttan förekommits, samt Författningar vidtagne, som verkat förbättring i inkomsterne och besparing i utgifterne och sorn det icke tilhörde något RiksCollegium att befatta sig med Hospitalernes hushållning, men Ständerne funno nödvändigheten fordra, att vården om desse Christliga inrättningar vidare blefve at någon öfverstyrelse anförtrodd , utnämndes dertill en Direction, för hvilken en af Riksens Ständer föreslagen instruction den 11 December 1766 utfärdades. De göromål, hvilka åt denna Direction varit anförtrodde, öfverlemnades sedermera ar 1773 till två Herrar Seraphimer* Riddare och år r7S7 stiftades Kongl. OrdensGillet, som derefter fortsatt styrelsen öfver Hospitalerne, enligt de instructioner , hvilka redan voro, och den som derefter för OrdensGillet biet utfärdad, Således hafva Riksens Ständer sjelfve insett olämpligheten af särskilte Directioner vid Läns Hospitalerne, sjelfve afskaffat dem och i stället inrättat den Öfverstyrelse, hvilken sedermera, ehuru tinder förändrade namn , mera än ett halft århundrade förvaltat Hospitalernes angelägenheter till det mästa efter föreskrifter, dem Riksens Ständer uti första instructionerne meddelt , och sjelfve insett och offentligen medgifvit nyttan och nödvändigheten af samma Öfverstyrelse. Vare långt ifrån mig att påstå, eller ens