Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Haraldson märkte rätt väl huru det stod till med sonens lynne, och begrep äfven hvad som plågade och nedtryckte honom; men han, som ej kände sig besvärad af någon ånger, utan ansåg både det ena och det andra såsom tillhörande yrket, låtsade ej om något, utan yttrade i stället, liksom för sig sjelf: ”Den som nu bara sluppe ifrån de välsignade qvinfolkens frågor – en har min själ ingen tid att ge bort!” Båten låg i samma ögonblick vid bryggan, efter en knapp halftimmas rodd. Och den, som i förstugan mötte de återkommande med ljus, var Gabriella sjelf, litet blek af fruktan att någon ledsamhet händt hennes fästman. ”Hur är det, pappa, hur är det? Hvar är Rosenberg? Hvarföre är han icke med? Har tulljakten ... men hvarföre ha ni så brådtom?” Birger svarade ej ett ord, utan ilade till sängkammaren, innanför hvilken han hade ett eget rum. Erika låg redan. Hon hade icke Gabriellas oro; och då hon på sin mans brådska såg att det gällde tiden, ville hon ej förstöra en enda sekund med frågor. Men medan Birger påtog erforderliga kläder, talade han ett par ord genom den öppna dörren. Och Erika önskade, litet ängslig, att det väl vore öfver; men hon yttrade icke att hon med oro bemärkt huru blek han var. Så lätt slapp icke Haraldson. Gabriella fattade honom, utan mycket prut, i rockskörtet, då han sökte komma ifrån henne med ett: ”Så så, barn, det är allt bra! Rosenberg bad helsa – men nu ha vi brådtom.” ”Pappa skrämmer ihjel mig!” sade hon darrande. ”Hvad har händt Rosenberg? Jag dör, om pappa icke säger det!” ”Åh, du är väl ingen toka! Släpp mig nu bara! Godset är gömdt! Tag hit mina filtstöflar! Rosenberg är i godt behåll på tulljakten, der han sladdrar om med jaktlöjtnanten, medan vi skaffa bort sakerna! Nu vet du alltihop; låt mig nu vara, så att jag kommer i kläderna! Glad att åtminstone veta Rosenberg utan all fara, lydde Gabriella, ehuru hon oändligt gerna velat veta mera om godset, det hon för sin fästmans skull önskade i säkerhet. Hon visste att
Då häraf sig visar att hvad genom KongL Förordningen den 4 Februarii 1811 blifvit stadgadt angående Recognitions-Skogarnes afmätande och undersökning m. rn. i afseende på deras upplåtande och användande $åsom Riksens Ständer vid 1809 och 1810 årens Riksdag förordnade, ännu icke, i anseende till dervid förekom ne hinder och svårigheter, hunnit lomma tiri någon allmännare verkställighet, bär Stats - 1) tskottet, sorn ansett Bruksägarnes rätt icke kunna ifrågaställas att så snart de åtgärder blifva vidtagne som bora föregå skal telösningen af de dem til delande RecognitionsSkogar, sig deraf i föreskrifven ordning begagna, på sätt hogsiberörde Nådiga Författning bestämmer, skolat tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Majtt i underdånighet anhålla, det måtte de hinder som mött verkstäl - Ståts-Utskottets Betankanden. ligheten häraf genom Kongl. Maj:fs Nådigai omsorg varda undanröjde samt verksamme anstalter vidtagas till befordrande af ändamålet, så att den för Staten afsedda förmån vid ifrågavarande disposition af Recognitions - Skogarn© måtte vinnas; Hvarförutan och sorn hä vid jemväl synes nödigt, att utom de uti 1811 års Kongl. Författning utstakade förberedande åtgärder med Skogarnes afrnätande ochundersöka ning m. m. en viss tid bestämmes inom hvilken det skall åligga Innehafvarne af Recognitions-Skogar att sig om Skatteköp anmäla; på det den återstående de:en deraf måtte kunn3, såsom förordnadt blifvit, föryttras; så hemställer Utskottet till Riksens Höglofl.
Rösträtt vid val af klockare eller orgelnist bör, enligt Utskottets förmenande, utgöra grunden för bidrag till dessa personers aflöning. Utskottet anser derför, att ej mindre bruksegare än egare af hvarjehanda andra bruk och inrättningar, hvilka ega deltaga uti val af nämnda kyrkobetjente, böra i förhållande till deras röstetal bidraga till deras aflöning. Men då i flera församlingar, hvarest jernbruk eller andra vid val af klockare eller orgelnist röstberättigade verk eller inrättningar äro belägna, frivilliga öfverenskommelser, efter hvad Utskottet inhemtat, redan blifvit träffade angående alla röstberättigades skyldighet att deltaga i utgörandet af nämnda personers aflöning, samt enär dylika öfverenskommelsers uppgörande, rörande presterskaps, löning. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-(Jt sk ottels Betänkande N:o 103. 3 skollärares och kronobetjenings löneförmåner nu mera äro bland de ämnen, hvilka, enligt Kongl. Förordningen angående kyrkostämma m. m. den 21 Mars 1862, höra till dylik stämmas handläggning; så torde de missförhållanden, hvilka ä somliga orter ännu kunna ega rum mellan rösträtt och lönebidrag med afseende å meranämnde kyrkobetjeute, snart komma att afhjelpas, utan att något särskildt lagstadgande i ämnet erfordras, hvarföre ock Utskottet vördsamt tillstyrker, att motionen ej måtte tili någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 2 Mars 1863. Rättelser » Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 93: sid. 2 rad 10 uppifrån står: hittills; utan läs: hittills motsagda; utan » 4 » 10 » står: Rättegångsbalken läs: Ulsökningsbalken » 5 » 15 » står: förstnämnde läs: nästföregående Stockholm, tryckt hos Sam. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 104. 1 104. Alik. till Exp.-Utsk. den 19 Mars 1863, kl. lä midd.
Den fråga om en dylik förändring, som utgjorde föremål för öfverläggning vid sistförflutna riksdag, har nu åter blifvit upptagen af Herr Rudling, A. H., hvilken uti ett af välloflige Borgare-ståndet till Lag-utskottets yttrande öfveriemnadt memorial föreslagit, att 17 kap. 16 § Rättegåugs-balkeu måtte erhålla följande förändrade lydelse: “Vittnen skola, i begge delomännens eller deras ombudsmäns närvaro, denna ed, med hand å bok, svärja: jag N. N. lofvar och svär, vid Gud och Hans heliga Evangelium, att jag skall vittna och uppenbara allt hvad jag vet i denna sak handt och sannt vara, så att jag ej något förtiger, tillägger eller förändrar, för hvad orsak eller under hvad sken det vara må; så sannt mig Gud hjelpe till lif och sjäi.“ Efter motionärens tillkännagifne åsigt skall den således föreslagna förändringen vara af behofvet påkallad. Nu föreskrifne formulär till vittnesed skulle icke innehafva de egenskaper, som fordras i ett ändamålsenligt edsformulär eller korthet, tydlighet och bestämdhet. Det vore nemligen så långt, att många, om ej flertalet, af vittnen vid slutet hade glömt början; och upprepandet af åtskilliga förhållanden, såsom vänskap, skyldskap, svågerskap, gåfvor och skänker, räddhåga m. m., ledde understundom tankarna på främmande ändamål, så att känslan af den heliga förpligtelsen att tala sanning blefve mindre liflig. Detta upprepande syntes dessutom ändamålslöst, enär alla de bevekelsegrunder, sorn kunde hafva inflytande på vittnen till sanningens förtigande, icke läte sig i eden intagas;] och härtill kom äfven, att vittnen, med anledning af det löfte, som i eden gifves, “att vittna och gifva tillkänna - Lag-Utskottets Betänkande, K:o 9. 9 na allt hvad frågadt varder“, icke sällan blifvit missledda derhän, att de icke ansett sig pligtige att uppenbara annat, än hvarom de blifvit tillfrågade. Omförmälde brister i gällande vittnesed syntes derföre böra afhjelpas.
I öppen salubod för handel med andra varor än bränvin, åtvensom å do ställen, der födoämnen eller icke brända eller destillerade drycker försäljas till förtäring pä stället, vare bränvins-utdelning, äfven utan betalning, förbjuden”. af Riksdags-fullmägtigen Nils Pettersson från Calmar län: ”Då jemväl jag varit en af de flera, som vid denna riksdag motionerat förändring i hittills gällande stadganden rörande fördelningen utaf do för bräuvinsmiuuteringen och bränvinsutskänkningen i städerne inflytande afgifter, samt de skäl, hvarmed Utskottets pluralitet afvisat ifrågavarande ändringsförslag, icke varit egnade att bibringa mig någon annan öfvertygelse än den jag, redan vid riksdagens början, såsom motionär i ämnet tillkännagaf, så anser jag mig skyldig att anmäla min reservation mot den punkt i Utskottets utlåtande, som afser att åt städerna fortfarande bibehålla dessa afgifter odelade. Utskottet, som erinrar att denna fråga redan vid sistförflutne riksdag varit föremål för öfverläggningar, åtnöjer sig hufvudsakligen med ett återupprepande af de skäl, som då anfördes till stöd för städernas ofvanberörda förmenta rätt, — Att sålunda riksdag efter riksdag åstadkomma samma bevisning må visserligen vara beqvämt, men öfvertygar likvisst icke i en fråga, der det ånyo återkommande klandret redan i sig innebär ett bevis om missförhållanden, som böra rättas, på samma gång frågans förnyade framträdande, isynnerhet då motionärerne äro många, innefattar en vink derom, att de skål, som anfördes sista gången, icke blifvit af opinionen godkända och alltså icke böra anföras omigen. — Yår bränvinslagstiftning, sådan densamma nu gestaltat sig, räknar ej högre ålder än från 1854; och då nu icke är fråga om något annat än en ändring af det missförhållande, som genom den nya bränvinslagstiftuingen uppstått mellan städernes och landets försäljningsafgifter, synes det mig vara väl tidigt att tala om städernas häfdvunna rätt. I fråga om bränvin och bränvinslagstiftning har jag mig deremot bekant en annan rätt, som räknade till sin förmån häfden af nära ett helt sekel, jag menar jordbrukarens rättighet till husbehofsbränningens utöfning.
Utskottet, som anser det obestridligen vara statens åliggande att, så vidt möjligt är, söka undamödja och förekomma alla bristfälligheter i de allmänna skolornas organisation, hvilka kunna vara till hinder för en harmonisk utbildning af lärjungaines sjalsoch kroppskrafter, har funnit den i motionen väckta fråga vara löiljenl af särdeles behjertande. Bland ej sällan förekommande materiela lii ist fä 11 ig heter i våra skolor, räknar Utskottet i främsta rummel den högst otillfredsställande beskaffenheten af skolrummen i fiåga om tillgång på IjuSj rymlighet och frisk luft. Della menliga föihållande, hvilket Utskotti t så väI genom Intill inhemtade upplysningar känner, sorn ock funnit ythrligare beslyikl genom uppgifna exempel uti eli, r.äsllidne sommar it.om pedagogiska löreningen afgilvet,. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:0 78. 5 genom trycket offentliggjord t anförande, har ej mindre den skadliga verkan att det, enligt en utmärkt läkares yttrande, ”hos barnet, redan kort tid efter inträdet i skolan, bleker rosorna på kinderna och förslappar all spänstighet i kroppskraft och lynne”, utan har äfven det inflytande, att skolan icke kan, såsom sig bör, uppfylla sin bestämmelse, hvarken i afseende på undervisningen eller i afseende på befrämjandet af ordningssinne och goda seder. Det är nemligen klart, att vistandet i en lokal, hvars luft är förskämd, skall verka i hög grad nedstämmande, icke blott på barnens kroppsliga välbefinnande, utan äfven på deras själsverksamhet, sorn företrädesvis inom skolan tages i anspråk. Det är för öfrigt icke endast barnen, utan äfven lärariie, som häraf lida. Det hvarje dag upprepade vislandet i de qväfva skolrummen, under stark både kroppsoch själsansträngning, har undergräft mången nitisk lärares helsa.
Lagstiftarne funno då äfven nödigt, att, för det så vigtiga indelningsverket och den stora vigten af dess stadganden, icke endast för Slaten, utan äfven för de medborgare, hvars hemman äro anslagna till rustning och rotering, stadga en serskild § nemi. den 80, som lyder sålunda: ”Krigsmakten till häst och fot, såväl som bätsmanshället af rotering och indelning förblifver vid de med landet och släderne upprättade kontrakter och indelningsverk, hvilka till deras hufvudgrunder skola orubbade vara intilldess Konungen och R. St. finna nödigt någon ändring deruti samfäldt alt göra; kunnande ingen ny eller tillökad rotering utan genom Konungens och Ständers sammanstämmande beslut tillkomma”. 114§Reg.F. innehåller stadgande derom, alt, för ändiing af privilegier fordras 4 Stånds sammanstämmande beslut och Konungens sanktion. När sedermera, efter Reg.F:s antagande, Const.Utsk. afgaf förslag lill Riksd-.sOrdn., var i dennas 72 §, motsvarande den nuvarande 73:dje §:n, föreslagit eli stadgande huru i allmänhet förhållas skulle då R. St. stanna i olika beslut, och i st. f. följande mening i nuvar:de 75 §: ”för beslut i alla öfriga ärenden, de mål undantagna, hvarom i Reg.F:s 66, 69, 70, 71 och 72 §§ serskildt förordnadt är, gälle, jemte Konungens samtycke, 3 Stånds mening”, var i den motsvarande 74;de § stadgadt, ”det beslut i alla öfriga ärender, beskattningsmål undantagne, hvarom serskildt förordnadt är” etc. Härvid gjordes inom detta Stånd anmärkn. af Gr. De la Gardie, som uttryckte den lanken, hvarföre skola icke beskattningsfrågor afgöras på samma sätt som grundlagsfrågor?
SjöChartceVerket och Sjömätningarne 4,937: 34. FyringsStatsMedel, till största delen utgörande utlemnade, men vid årets slut ännu icke redovisade förskotter. v Af Flottans Stationers Räkenskaper, hvilka specielt redovisa för de medel, som Kongl. Förvaltningen af SjöÄrenderne uppburit, men till Stationerne utbetalt, hafva Stockholms Stations, ehuru för bägge åren under den 5 sistlidne Mars och 8 derpåföljde Julii till Kongl. KammarRätten inlemnade, derstädes ännu icke hunnit undergå revision, hvaremot Carlskrona och Götheborgs Stationers Redogörelser för år 1827, men icke de för år 1828, blifvit af Kongl. KammarRätten granskade. Till följd af Kongl. Maj:ts serskildta Nådiga Bref, har, till redovisning inför Kongl. Maj:t Blifvit af Kongl. Förvaltningen af SjöÄrenderne anordnade, af de till O förutsedde MilitaireUtgifter på Tionde HufvudTiteln afsatte medel, tili GeneralAdjutantens för FloLtan disposition, år 1827 sammanlagdt 1,849 R-'dr fö sk. 7 r. och år 1828 i,5oo Riksdaler. Den ansvarsförbindelse Kongl. Förvaltningen af SjöÄrenderne ikläd t sig för lånet, som på RiksStatens Åttonde HufvudTitel blifvit upptaget tili accordsersättningar åt f. d. Armeens Flottas Officerare, och hvilket lån anmärkts så väl af Rikets Ständers år 1827 församlade Revisorer sorn Rikets Ständers Statsutskott vid sistliållne Riksdag, har fortfarit. Afbetalningar å samn/a lån hafva ägt rum: År 1827 På Capitalet med R:dr 5,540:
St:r framställa, ej mindre behofvet af samma anslags fortfarande, än ock tillökning deri af 1000 R:dr, och utom hvars erhållande K. M:ts Bef:h:de befarade Inrättningens totala upplösning. Som Utskottet nogsamt insett, att de skäl, sorn vid sednaste Riksdag föranledde till uppförande å RiksStaten af 3ooo R:dr för ifrågavarande Fattigvårdsinrättning, ännu äro för handen, har Utskottet funnit sig böra tillstyrka, att nämnde belopp må än vidare och intill nästa Riksdag få utgå, såsom understöd för Inrättningen och sådant vid den blifvande Statsregleringen iagttagas. Hvad åter beträffar den sökte tillökningen i samma anslag, kan Utskottet, så mycket mindre föreslå bifall dertill, som dels, enligt ofvannänmde RäkenskapsUtdrag, antalet af fattighushjon och underhållstagare, utgörande för åren 1818 med 1822, 3725 personer och för åren 1823 med 1827, 3745 personer, ej kan anses serdeles ökt, samt dels Staden ej drabbats af ett den sökta tillökningen i anslaget motsvarande bidrag för de Fattigas underhåll. Några Ledamöters härvid yttrade serskildta tankar varda, uppå begäran, bilagde. Reservationer: Af Herr Lagman Stahle. Enligt föreskriften i 53 §. Regeringsformen och 3o J. Riksdagsordningen, tror jag det vara Höglofl. StatsUtskottets åliggande, att uti ioo Stats-Utskottets ett sammanhang eller på en gång för R. H. St:r uppgifva och föreslå Statsoch Riksgäldsverkens behof, sedan nödige indragningar och besparingar blifvit iakttague; denna föreskrift anser jag, för min del, böra pä det sättet verkställas: Att Höglofl. StatsUtskottet upprättar, i lika form med K. M:ts Nådiga Proposition till R. St:r, angående StatsVerkets tillstånd och behof, en framställning tili R. H. St:r, som upptager linderclassificationer hvad som utöfver RiksStatens utgifter blifvit genom K.
Denna underdåniga Ansökning blef remitterad till Directionen för nämnde Inrättning , hvilken afstyrkte densamma ; hvarefter K. M:t, genom Nådigt Utslag af den 8 Augusti samma år, förklarade, att ansökningen ej kunde bifallas, men att Städerne egde vid blifvande Riksdag väcka ny fråga om allmän rätt till deltagande uti Pensionslnrättoingen. Vid hvilket sakens förhållande Motionären anhåller, att R. H. St:r denna gång måtte vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom 1823 års beslut kommer i verkställighet och Städernes Embetsman i åtnjutande af den fördel, hvartill de, i stöd af sitt deltagande i Statsbördorne, blifvit förklarade berättigade. Af de Committerade, hvilka utarbetat Reglementet, har blifvit, såsom skäl för Städernes uteslutande, anfördt, dels, att Fonden vore för liten för att af Städerne få delas, dels ock att Städernes Embetsmäns löner vore i allmänhet för mycket obestämde och uti olika förhållande till hvarandra. Den I Betänkande 11, N:o a8g. Den förra anmärkningen anser Motionären förfalla af sig sjelf, ty fonden må vara stor eller liten, så Lafva dock Städerne dertill contribuerat, likaså väl som öfrige Rikets innevånare. Vid den senare förekommer, att i de fleste Släder hafva nya löneregleringar antingen redan egt rum, eller ock äro de, enligt Konungens Nådiga beslut, snart att förvänta. Hvad lönernes olikhet angår, så är det bekant, att äfven den ena Häradshöfdingen eller KronoFogden tjenar för 3- å 4~dubbelt mera, än den andra, utan att detta dock ansetts vara ett skäl, att utesluta desse Embetsman från Pensionslnrättuingen.
Lang i Lund, att Hultmans Cacao var fullt lika med van Houtens Cacao. Hultmans Cacao kan således varmt rekommenderas till hvarje husmoder. 238 förtjusande barnporträtt, troligen af ett af den kände damfourniseurens Worth i Paris, hvilken taflan tillhör. Af de tyska konstnärerna är det måhända få som fullt tilltala vårt konstsinne. Den ojämförligt främste målaren här är den gamle bayraren Franz von Lenbach, som är en konstnär af den gamla gedigna skolan, och hvilken i sitt målningssätt och sin färgbehandling starkt påminner om de flamländska målarna. Schlott på detta ståtliga porträtt af den åldrige furst Bismarck, där han står i den mörka ryttarkappan med hjälmen på hufvudet öfver de buskiga ögonbrynen. Det är en öfverdådig kraft i såväl gestalten som ock i målningssättet. En stor och mycket grann tafla, som ådrager sig en viss uppmärksamhet, är A. von Werners » Tyske kejsaren lyckönskar Moltke på hans 90-åriga födelsedag », men något högre konstvärde har den icke. Det är en porträtttafla med en massa lysande uniformer, band och stjärnor, en uppvisning efter ceremonimä- starens upprop, men för öfrigt säger den ingenting. Det är blott en dekoration för en tom vägg i en stor slottssal och därmed punkt. Af de belgiska målarne ber jag att få på- peka Emile Wauters stora och briljanta porträtt af Madame Somzée och hennes halfvuxne son, den senare till häst. Isynnerhet är madame Somzées toalett beundransvärdt väl utförd i alla detaljer. Af de här representerade ryska målarne står ovedersägligen Elie Bepin främst. Hans stora tafla » Saporogiska kosacker, skrifvande ett groft svar på en skrifvelse från sultanen » är af dråplig verkan. Se blott på dessa vilda sällar! Hvilken fröjd af speglar sig icke i deras upphetsade anleten öfver att så här på vederbörligt a f s t a n d få utslunga en massa otidigheter mot den hatade turken. Det är lif och lust och karaktär i denna målning. Teckningen är gjord med mästarhand och hvilken färg sedan!
Hvad härutinnan blifvit föreslaget, skulle jemväl medföra den fördel, att det ulan svårighet kunde utrönas, huruvida uti uppgiften från någon församling ett misstag insmugit sig, enär beloppet af folkskoleafgiflen kunde af vederbörande embetsmyndighet, samt lärarnes aflöning af desse, behörigen verificeras. livad vidare anginge det nuvarande anslaget till löneförbättring åt examinerade folkskolelärare, så och ehuru rättigheten att af delta anslag erhålla del blifvit utsträckt äfven till lärare vid ambulatoriska skolor, hade till sådana löneförhöjningar, grundade på vederbörande församlingars åtagande att uppfylla de föreskrifna vilkoren, blifvit af Kongl. Majit anvisadt eli belopp af vid pass 30,000 R:dr, hvarjemte såsom understöd för lärares aflönandc inom församlingar, som till följd af medellöshet ej kunnat detsamma af egna medel bekosta, beviljats närmare 15,000 R:dr, således tillsammans en summa af 45,000 R:dr årligen, hvaraf likväl, till följd åfelt större antal församlingars underlåtenhet att ställa sig de fastställda vilkoren till efterrättelse, icke mer än omkring 40,000 R:dr, eller hälften af det för omförmälda ändamål anvisade anslag, syntes komma att under denna statsregleringsperiod tagas i anspråk.
Den 11 Augusti. blefwo bäve den andeliga och werldsliga tjensten i Riket förrättad med Stats-bushällmng och för bättre köp; och beträffande de för da warande Vicc-Biffoppen prpdelrga ock Kungliga Näde-betngelser; af Band, Craschaner Stjernor, som pläga merendels ätfölja Högwördigste Biffopps och Doetors - graden, är jag öfwcrtpgad at detta Ständs fficklighet likt alla an. dra Ständ, nogsamt förstär flika heders-tecken sig förwärfwa. Som nu bertna 89 Z. til utvärtes bruk och följder gifwit anledning til detta mitt ödmjuka Memorial och det tillika är rigtadt pä framtida Biffopps - vacaneer, tror jag mig ej funnits för det Högwördigste Ständer oangenäm hos hwilka jag wägert anhalla, at deras godhet och ljus singö Ipsa för menriiffomen och af Matthei ,5 , v. 4, gifwen sä warder Eder gifwit, i Resultatet fä glädja Stats - Utskottet. Den bedagade wördnad jag bär för det Ständet lvm sä märkeligen kan hjelpa ost, blefwo nästan gränslös, om de bifalla detta, eller et annat och wisare satt, at hjelpa Riket, när ber i högsta nöden star, da alla med mig lika tänkande torde sorena sig om de största Läfsänger i sin sort samt högsta weder börliga ärkänsta i den e8gecon, om de nänsin kunde bli kända, hwilka bidragit ti! äswentprs at störta Riket i de swäraste osältheter; hwilka förorsaka at man nu gar i eftersockn, ho det är, och Högwördigste präste - Ständet. Remitterades til Stats-Utffottet. Herr Den 11 Augusti. gi7 Herr von lorns, ö-Ucbaöj, upläste et Dicmen til Protocollet, sä lydande:
St:s Bank belånas, eller inteckningar inom §:de!ar af 1846 års taxeringsvärde i faslighet å landet eller hälften af Brandförsäkringsvärdet å fastighet i stad; e) Säkerheten pröfvas och godkännes af Direkt, inför aktie-egare och K. M:s Bef:shf:de i länet, skolande förbindelserne, med åtföljande hypothek i länets Landt-ränteri, der Direkt, har sitt säte, förvaras uti brandfri kassakista, hvartill Direktionens ledamöter, samt Landträntmästaren hafva hvar sin nyckel; /) Från R. St:s Bank undfår Filial-bankens aktie-egare ge nom dess Direkt., och emot Direktms till Riks-banken ställde förbindelse den del af teckningssumman, hvarföre säkerhet blifvit af delegare ställd, sålunda att |:delar deraf utgår såsom län uti Riksmynt, samt f:delar å kreditiv genom assignations-blanketter ställde på Riks-banken att der inlösas, och att af Filial-banken efter behof begagnas, dock ej sammanräknadt till högre belopp än 500,000 r:dr b:co. g) Uti den förbindelse, som afgifves, pantförskrifver Direkt, till R. St:s Banks säkerhet de förskrifningar med hypotheker, hvilka Filial-bankens aktie-egare lill Direkt, aflemnat, för såväl det från R. Sl:s Bank bekomne lån, som äfven för beloppet af de, genom Riks-banken inlemnade blanketter lill assignering ä Riks-banken, och uti denna förbindelse ntfäster sig Direkt. att, Den 21 Juni. 161 att, å det erhållne länet ärligen betala 3 proc. ränta, samt detsamma efter ett års förutgången upsägning återgälda med i:del årligen under hvardera af de fem följande åren, hvarjemte Direkt, förbinder sig desslikes att å de, såsom kreditiv bekomne, assignalioQer godtgöra Riks-banken ränta å 3 proc. från den dag, hvarje sådan assignation blifver i Riks-banken till inlösen presenterad.