Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
hafva deltagit 37 elever, däribland lärarinnan nu behöfde jag att man kelade med mig, Aino Bagus från Viborg, som på sin hemstads Utkast för Idun af Ernst Ltmdquist. fängelset hade bara gjort mig sjuk till sinbekostnad genomgått kursen. Nästa kurs börjar, enligt annons i dagens tidning, den 6 nästkomnet och retlig och trotsig, och om jag läste (Forts, och slut.) mande september. hårdhet och förakt i människornas blickar nu, då j a g k o m ut bland d e m igen med ^X) å j a g svarade ja, kom han med en hel brännmärket på min panna, skulle j a g g e - mängd frågor, och alla gällde de er; han nast förlora all tillit till mig själf. Jag ville veta, om ni hållit tal, hvad ni sagt, om hade lofvat min m o r att söka upp hennes ni sett glad ut öf ver hyllningen, o m er hustru vän köpmannen följande dag vid tolftiden, och edra barn varit med på festen, och midt och j a g stod en lång stund i vår portgång upp i alla dessa frågor, som jag knappast hann och spejade utåt gatan, innan j a g vågade besvara, tillstod han helt oförberedt, att mig ut. Jag tyckte alltid, att det var för han bara sofvit ett par timmar om natten, mycket folk, det starka solskenet plågade Musikaliska akademien firade i lördags middag han hade legat och tänkt på er och alla mig, j a g önskade att det åtminstone hade sin högtidsdag i närvaro af konungen, prins minnen från skoltiden, glada och sorgliga ... varit mulet. Så tog jag ändtligen m o d till Carl med gemål och prins Eugen, äfvensom kronyttranden som ni fällt, puts som ni haft prinsen, hvilken för första gången fungerade så- för er. och han hade längtat efter mig i mig och gick ut på gatan. Jag smög mig intill husväggarna, som om j a g varit ute som preses och i några inledande ord till konungen frambar akademiens tacksamhet för dennes dag för att få höra mig tala o m er. Jag för att begå något bofstreck, och jag vågade förstod, att Bergdahls stund hade slagit. fortfarande intresse och bevågenhet. knappt se upp.
Vi hafva här 2 förslag att öfverlägga om, i afseende å sättet att få officerarnes hästar födda. Hr af Klint har förordat K. M:s Propos. i afseende å sättet att bestämma den summa, som för hvarje corps skulle lemnäs officerare i ersättning. Det är sannt att man på detta sätt, genom bestämmande efter årspriset för truppers hästar, kommer för hvarje år till ett rättvist resultat, men skillnaden häremellan och hvad Utsk. föreslagit är väl icke så betydlig. Man vet också att detta förslag väckt mycket motstånd inom StatsUtsk., för hvilket jag också förgäfves kämpade. Men man vinner ungefär detsamma med Utsk:s förslag, och då detta icke skall gälla för all framtid, utan blott till nästa statsreglering, samt har all utsigt för sig att gå igenom i de öfriga Stånden, så ser jag icke hvarföre vi skulle skilja oss från dem, då skillnaden i alla fall blefve högst obetydlig. Iir Stjernsvärds förslag medgifver jag vara det fullkomligaste, men det förutsätter en ordentlig kasernering, icke blott för truppen, utan äfven för officerarne. Vi hafva här i landet mycket som bör förändras, men det bör icke allt ske nu. Vi kunna vänta dermed till längre fram. Jag för min del tror lämpligast vara att bifalla hvad StatsUtsk. föreslagit. Hr Bildt, Didrik Gillis: Hufvudfrågan här måste vara att votera ett tillräckligt anslag för officerarnes tjenstehästar; en summa så lämpad, att derigenom icke upstår hvarken någon förlust eller någon särskild inkomst. Det är denna grundtanke, som är uttryckt i K. M:s Propos., eller att den som är skyldig hålla häst, skall i ersättning bekomma hvad detta kostar. Denna åsigt har jag också sökt göra gällande inom StatsUtsk., men den gick ej igenom, utan ansågs att ersättningen borde utgå efter ett medeltal för 10 år. Skillnaden mellan Utsk:s förslag i afseende på hästarnes utfordring och K. M:s Propos. derom, är emellertid icke så stor, att detta bör blifva föremål för votering i förstärkt StatsUtsk., som kunde inträffa, om något annat Stånd än B, o. Ad. skulle stadna i samma beslut.
BetN.-o 31. derdåniga skrifvelse uttryckligen nämnda, ansåges innefattade bland den materiel, beslående, utom hästar, af bevärings-, remtygsoch utredningspersedlar ni. m., livars underhållande i krigstid skulle utgöra föremål för förslaget till ruslbållarne, än ock att samma förslag icke för närvarande rörde Jemtlands Bäst-JägareCorps i:sta sqvadron eller Bobus Läns Regementes Södra eller Rusthållsbataljon, enär den förres materiel underhölles, genom Krigs-Collegii försorg, af den så kallade Jemtlands Reserv-medels-Cassan , lill hvilken rusthållarne med penningar utgjorde sina rustnings-praestationer och den sednare, eller Bohus Läns Regementes Rusthålls-bataljon, blifvit, till följd af Kongl. Maj:ls ISådiga Bref den i4 November 1842, försatt på Infanteri-fot för en tid af ro år, under hvilka bataljonens bevärings-, remtygsoch utredningspersedlar bekostades af Kongl. Maj:t och kronan, samt beklädnaden af kronan och rusthållare till hälften hvardera, låtit för hvarje af de öfriga indelta Cavallenfiler från Cavallen till Infanteri förvandlade Regementen och Corpsen med ledning af seduaste upphandlings-pris, approximativa calculer öfver värdet å ryttarehästen samt alla till ryttarens eller soldatens personella och hästutredning hörande persedlar upprätta och till Kongl. Majrts vederbörande Befallningshafvande afsända, med föreläggande alt, på sätt och i den ordning, Kongl. Maj:ts ofvanberörde Nådiga bref den r 1 Mars 1841 stadgade, infordra de rustandes yttrande öfver det af Rikets Ständer framställda alternativa förslag.
Jöågljet .^ronprinfen» Jpoga ©emdi, Jptnnté Äongl. -påqbet .^ronprinfefian åter blifvit meb en ^rimj fpcfligen forfoft, tåcfté t ?V?åbcr 6/uba ocf> falla Of; till Rabben t void ben npfobbe 2(tffu*flenS dåpelfe*?f ct,. anfågo 3£i fåfom en fflIfreb»ftaHanbe itnberfatlfg pligt att, infot -pans? ‘3Rai:t konungen, Jpenne» W2ai:t drottningen, -pari» .fxongf. Joågfjet ^ronprinfeiT famt -pågtfalia -Penne» ^ongl. -pogfjet ^rinfefjan Sophia
Afvikelserne härifrån äro bland menige man få, hvilket tyckes hafva sin grund ej mindre uti böjelse att vidblifva gammal vana, än uti misstroende och obenägenhet för allt nytt, ehuru i afseende på ifrågavarande fall så väl andre Jordbrukares exempel, som allmogens egen erfarenhet, längesedan bordt, äfven hos denna klass af Medborgare, kunna stadga en allmän visshet och öfvertygelse om oriktighelen deraf, att snart sagt uteslutande egna omsorgen åt spannemåls-produetion, hvaraf länge visat sig såsom omedelbar följd, att, då god årsväxt inträffar, och hvilket å så hördig jord sorn större delen här i Länet, är det vanligaste, samma pro - 8 duction uppnått elen betydenhet, att Spannemålen nedfallit till vanpris, samt lemnat en högst ringa ersättning för odlings-kostnaden, utom då det, som år i83i, inträffat, att flere andre Provincer i Riket blifvit hemsökte af missväxt. Under sådane goda spannemåls-år ökas förlusten vanligen äfven af stegring i tjenstehjonsoch clagsverks-löner, samt priserne å ved, som för Invånarne i södra delen af Länet i allmänhet är en mycket kostsam artikel. Jag anser derföre den synbarligen aftagande välmågan bland allmogen, särdeles i förenämde del af Länet, hvarom tilloppet vid de allmänna Låne-inrättningarne, tilltagande Lagsökningsmål och ständiga utmätnings-auetioner innebära ovedersägeliga bevis, i betydelig mån böra härledas från bristande omtanka hos desse Jordbrukare, att med allvar och drift vända sin håg på en förbättrad Ladugårds-skötsel och de fördelar som deraf stå att hemta. Många af denna allmoge äga för närvarande vida mer öppen jord än de tillbörligen hinna bereda, och skulle derföre, om X;te eller £:tedel deraf användes till odling af foder-vexter, säkerligen, förmedelst en bättre skötsel af det öfriga, deraf hemia lika mycken Spannemålsafkastning, som förut å det hela.
H illioner. 2.i ^lillion. 7 l-fillioner. Städer, som inlemna uki Sil! iver morswarande warde af deras stående Lnaer och acerfä derföre beta! ning uki L»ncoSedlar, kommandes L'"^uen at njura en tredjedel af inkomsten uröfwer 7 ^loLaiis. is o Omsattes wid lreslil^tivnen s millioner Rcks-, daler törLäir - Sedlar uci Obii^srial.erak löpa mer g ^roLa.ns laura och accrberalas vin r; ar rst sulle belopp uti 8Lnov-wa»be. iz:o Skulle icke en tilrackesig iubsLj-ipiiou til dHa. s millioner Riksdaler uki Oblizsrinnse kunna erhallas: sa fylltS dek bristande deraf, ivid skeende resliszäoa, " ter en jämn provarcinn af hela (lreäir - sedelma^au och den rLlksrsncis delen af ObiiZLMms summan. 14:2 Ak ^mortilst-msnrs summan för Osciil Sedlarna, hwilken utgör en dc! af den mli a Beastllningen, fastställes til gvvOOO Rkdaier Uti Linea inynk; och at sa wäk den, soin tillika 150020 R:dal utaf Lancjaens enffilldta öfwerskott och winst, anwandas rit S-lftvers inköp, för al tämrdebr arligm föröka l^acio toncian och derigenom fvttsty!,da Lsaliiäriunem , 15:0 Slutcligen hörer ock lil PlanenS frilländandc: at kaninen sär förblstwa wrd åtnjutande afoswanttämndu ^mor-iliemo»!5-k >uei, sa manga är, at alla dest gjorda förstotttr bliftva beca>ra. Norrköping den 26.
Dä Utsk. i detta utlåt, vidblifvit sitt i betänk. N:o 26 afgifna förslag, blef detta förslag nu äfven uppläst. Frill, boye, Ludv.: Motionen oin den uppenbara kyrkopliktens ufskuffande är gjord af R. Sils Just.ombudsman , och hvilar på det förslag derom, som är intaget i dtt nya lagförslaget. Motivenia derför äro åtminstone i min tanke så öfvertygande sorn möjligt. All bestraffning har för ändamål ej blott lagens billighet, utan äfven hufvudsakligen den brottsliges förbättring. Detta lagens ändamål motverkas fullkomligt af den uppenbara kyrkoplikten; ty sedan den en gång är undergången, så har den nied sig ett sehavotterande, från hvilket den brottslige förgäfves söker att återkomma till begreppet om eget värde. Detta är, mine herrar! af mycken vigt. Skola vi någonsin öfvergå till ett bättre bestraffnings-systeme, än det som nu gäller, så kan man väl ej börja mindre farligt, än genom antagande af detta lagförslag, som i öfrigt ej medför någon verkan. Genom ifrågavar. straff blir den brottslige för alltid så stämplad, att annat tjenstefolk ej ens vill tjena med honom. Jag begär bifall till detta betänk., i så måtto, att den uppenbara kyrkopliklen måtte förvandlas till enskild skrift, på sätt Utsk. föreslagit, men deremot med den afvikelse från Utsk:s betänk. att kungörandet från predikstolen måtte uteblifva; ty skulle detta äga ruin, så är straffet nästan lika svårt med sjelfva kyrkoplikten. Jag anhåller vördsamt om propos. till bifall å betänk., med den förändring, att kungörande från predikstolen ej må äga rum. Frih. Cederström, Anders: Jag anhåller att i alita få förena mig med Frih. Roye.
Må vi mot låg Tull tillåta införsel af icke blott alla oumbärlige varor, utan äfven en del andre nu ansedde öfverflödige och helt och hållit förbudne, såsom t. ex. Bombasin, en nyttig tillf ali ig modevara, som icke i Riket tillverkas, som till lindrigare priser kan erhållas och i modets verld snart får en öfvergång, och likaledes med flere dylika varor, alltid mot en låg Tull, till consumenternes förmon, då hög Tull blott skulle befrämja lurendrägeriets fortfarande eller Tullförsnillning , och i sila fall icke kan användas på andra varor, än sådane, som icke kunna insmygas; ty emellan förbuder och hög Tullafgifi pä de varor man ville utestänga, är ingen annan skillnad än att det sednare befrämjar ett privilegieradt lurendrägeri. Må vi äfven rätta ett stort misstag, som gjort he* la södra delen af Rikets kust till en depot af lurendrägerivaror, det att underhålla en kostsam och onyttig land tt ull-be vakning i det inre af Den 28 Junii /. m. af landet, hvars sällsamma beslager, efter afdrag af beslagareandel och öfrige umgälder, icke lemnat
Den tillika gjorda erinran, att ingen kunde emot sin vilja åläggas att, utan vedergällning, förestå Presidentsembetet, må, såsom en allmän sats, ega sitt värde, men bevisar föga i fråga om svårigheten, än mindre omöjligheten, att ibland många till embetet kompetente personer finna dem, som skulle hafva ansett för en pligt att, såsom löntagande men tjenstfrie, vara beredde att, utan anspråk på serskild vedergällning, åtaga sig en emot deras lönförmåner svarande, förtroende utmärkande embetsbefattning, om de dertill kallades; hvilket förhållande Rikets Ständer i Deras skrifvelse afsett, men Konungens Rådgifvare synas hafva utan uppmärksamhet lemnat. Om sålunda icke är ådagalagdt, att ifrågavarande anslag för Presidentsembetets förvaltning varit oundvikligt, lärer än mindre kunna antagas, att det varit behörigt, så vida det befinnes stridande emot Rikets Ständers om aflöning för detta embete fattade beslut och, ehuru utgående under benämning af arfvode, likväl, med afseende å dess ändamål och ständiga anordnande, är iklädt egenskapen af ett bestämdt lönanslag, hvartill, enligt hvad tillförne är visadt, hufvudtitlarnes be 31 - 238 sparingar, emot Rikets Ständers ofvanubcropade skrifvelse af den 6 Oktober 1834 angående sådana medels disposition, icke kunnat användas. Börande jag, uppå dessa ytterligare skäl, till styrko för min talan, vördsamt fullfölja anmärkningen i denna punkt, såsom den blifvit i mitt förra memorial framställd. 5:te och 6:lc Punkterna.
De båda könens ömsesidiga böjelse för hvarannan återhålles mellan Syskonebarn, ehuru Lagutskottets Betdiiktinden. ioj i aflågsnare grad af samma slägtförhållanden , som ega rum emellan Syskon, och om hvilka sjelfva anletsdragen och andre yttre likheter ofta erindra den der möjligen skulle förgäta dem. Denna tygel af naturen synes, såsom vigtig och god, icke böra salena sitt stöd uti yttre Lag. Dessa äro de grunder, som förmodligen föranledt de i Lag stadgade hinder för äg. tenskap emellan Syskonebarn. Erfarenheten torde visa, att dessa ej varit onyttige. Ehuru jag gerna medgifver att skiljagtiga begrepp, allt efter hvars och ens särskilda omgifvelse, kunna hafva uppstått, så tror jag mig likväl icke fela i det bedömande, att i allmänhet en lycklig sammanlefnad mera blifvit befordrad genom ägtenskap emellan oskylde, än emellan dem, sorn redan förut varit genom blodsband förenade. De ämnet upplysande exempel, hvilka man tror sig ega af vissa familjer, der omsorgen för yttre välstånd sammanfört slägtingar till hvarandras makar, (efter hvad man påstår, till skada för efterkommandes själs-förmö» genheter) äro allmänt kände och behöfva derföre icke af mig upprepas. Sluteligen får jag anmärka, att grundsatsen, det förening emellan Syskonebarn ej vore loflig, år uttryckt, ej mindre i stadgandet, om underdånig ansökning till bifall derför, än äfven i ett dertill särskildt egnadt Capitel i MissgerningsBaiken , om Lägersmål emellan Syskonebarn. De högre Straffbestämmelser , som detta Capitel inne - no Lagutskottets Betånkanden. håller hafva blifvit obemärkte och skulle, således oförändrade qvarstå, så att oagtadt ågtenskap voro Syskonebarn lika lofligt, som andra, komme de att umgälla kitslig beblandelse, med ett mångdubbladt högre ansvar. — Ett missförhållande, som jag ej kan gilla. Jag afstyrker sålunda den föreslagne Lagförändringen.5’ Ut supra. Ex Protocolio. Jo b. Jac. Kleiiian.
Då sålunda, enligt hvad af ofvanstående upplyst är, Kongl. Maj:t låtit anställa ersättningstalan, utan att dertill vara föranledd af något Rikets Ständers, Konungen i underdånighet meddeladt, beslut, och Kongl. Majrt sedermera, af förekomne anledningar och efter inhemtade närmare upplysningar i ämnet, funnit skäl att låta berörde ersättningstalan inställa och förfalla; 8 Stats-Utslottets Utlåtande N:o g 2. så anser Utskottet sig förli i neira dt, att i detta ämne föreslå 2 ’gon vidare Rikets Ständers åtgärd. Vidkommande slutligen frågan, angående afskrifning af de utaf lilla Creditivet, till liqvidation af förlusten å hela skeppshandeln lyftade, och uti Rikshufvudboken ännu balancerade 2ij,5i5 R:dr 2 sk.; så, och enär Rikets Ständer vid sistlidne Riksdag, på sätt förstärkta Stats-Utskottets Memorial N:o 3gg utvisar, beslutat samma afskrifning, ehuru heslutet derom icke blifvit expedieradt, så får Utskottet tillstyrka: att Rikets Ständers sålunda redan fattade Beslut, om ifrågavarande afskrifnings verkställande, mätte, i vederbörlig ordning, få expedieras, samt underdånig Skrifvelse, med anmälan härom, lill Kongl. Maj:t afgifvas. Stockholm den i3 Maji i834. Ankom till Exp.-Utsk. d. 16 Maj kl. 11 f. m. Utlåtande, angående indragning af de för Salpeters emottagande anställde Tjenstemän. (J. A.j Genom Protocolls-Utdrag af den 27 sistl. Februarii, har Bonde-Ståndet till Stats-Utskottet remitterat ett memorial af Riksdagsfullmägtigen Sven Heurlin ifrån Kronobergs Län, hvaruti, under anförande, att vid Salpeterns leverering inom nämnde
Om t. ex., vid en allmän ymnig årsväxt, ändock en ovanlig införskrifning af utländsk Spannemål ägt rum, eller om i goda år, oaktadt förevarande medel, tillgänglige för en Allmän Spannemåls Magazins-Direction, ändock ingen Spannemål i tid upphandlades till förekommande så väl af brist och hungersnöd, på ena sidan, som af Spannemålens underpris på den andra; så kunde väl i min tanka, utan all förgriplighet, någon gång i Dagblad eller andra Skrifter vederbörandes uppmärksamhet länkas åt dessa ämnen, utan att derföre Författaren just i förväg måste hafva anklagat eller instämt en hel Högloft. Spannemåls Magazins-Direction, eller Chefen för Finan ce-Ärenderne. Nog af, att Författaren vid lagligt straff blifver ansvarig både för hvad han skrifvit och huru han skrifvit, och redlige nitiske Embetsmän lära ej med missnöje anse och upptaga en gifven vink att upplysa allmänheten, huru dess lagliga väntan och billiga förhoppningar blifvit uppfyllda. Vidare och som nu det beslut blifvit fattadt, att de hos Högvörd. Ståndet gjorda anmärkningar rörande ändring af Tryckfrihets-Förordningen och förslag till förekommande af Tryckfrihetens missbruk böra remitteras till Höglofl. Constitutions-Utskottet, så anhåller ock jag att få underställa följande: l:o. Har Kongl. Maj:t i de, till förebyggande af Tryckfrihetens missbruk afgifna Nådiga Propositioner, dem jag nu först haft tillfälle att läsa, uttryckeligen förklarat sig anse Tryckfriheten och Yttranderätten såsom en hvarje odlad Nation tillhörig egendom. Kongl. Maj:ts afsigt är således ingalunda den, att bruket af denna dyrbara förmån skulle upphäfvas för möjliga missbruks skull, utan tvärtom att på allt möjligt sätt freda bruket, men förekomma missbruket. Detta ändamål synes närmast kunna vinnas medelst den billiga förändring i Tryckfrihets-Lagen: att Namnsedeln utan omgång och hinder måtte öfverlemnas till Bilaga F till Mern. N:o 3. 355 Domstolen, så fort en tryckt Skrift der blifvit anhängig och brottslig befunnen.
Förnämsta orsakerna härtill torde vara: skogarnes vidsträckta omfång och spridda läge mellan byar och hemman samt betydliga afstånd från hvarandra, äfvensom det lägre pris, hvartill gröfre skogsalster i de från flottlederna något aflägsna orterna kunna afyttras, på samma gång all efterfrågan saknas å mindre virke, som eljest vid en till trakthuggning indelad skog ingår i afverkningen, hvartill kommer att, äfven der afvittringen är afslutad, det likväl ännu år 1860 var oafgjordt, hvilka delar af dessa marker skulle för kronans räkning behållas eller hvilka borde till skatte försäljas, samt att först under de senare åren Skogsoch Jägeribetjening blifvit anställd i dessa trakter, ehuru äfven denna icke på långt när torde motsvara behofvet. Erfarenheten torde äfven med afseende på ifrågavarande nordliga provinser gifva säker anledning till den förmodan, att den i södra Sverige, under benämningen trakthuggning, allmännast förekommande ordnade skogshushållningsrnethod icke ens i framtiden kan införas, till följd af klimatets större sträfhet och svårigheten att uppdraga ungskog å platser, hvilka sakna skydd af äldre träd. Afverkningssåttet är derföre blädning, och på flera ställen lärer skogsbeståndet å kronomarkerna vara ganska medtaget genom fordna skogseldar och olojliga afverkning ar, hvilka senare mångenstädes bedrifvits i oerhörd grad. Från Norrbottens län förmäles den iakttagelsen vara derstädes allmän, »att i oskiftade byalag och a kronans marker eller allestädes, der skogen icke utgör enskildes afrösade område, framträder den starkaste skogsförbrukningen. Medan råskilnader mellan kronans marker och byarne saknades, betraktades det som en häfdvunnen rättighet för allmogen, att frän de förra hemta afytterliga produkter till salu, för att derigenom afhjelpa den brist uti lefnadsförnödenheter, som jordbruket icke mäktade fylla.»
Detta sednare har så mycket mindre kunnat vara 1840 års Ständers mening, som de ej åtogo sig att under tiden i händelse af behof lemna bidrag till kanalens underhåll, hvaraf följer att, ifall densamma tarfvade någon betydligare reparation, måste det ske på bolagets bekostnad, den samlade fonden således anlitas och den upgjorda planen rubbas. Då Staten ej iklädt sig någon juridisk skyldighet att underhålla ifrågavar:de kanalverk, 78 Den i Mars. intill dess dertill erforderliga medel hunnit samlas, kan det ej blifva fråga om annat än moralisk förpliktelse å Statens sida i nämnde hänseende, men deruppå kan väl icke någon bestämd och oubbiig samt ett sekel omfattande plan byggas. Härutaf torde R. o. Ad. finna, att det skäl för motionernas afstyrkande, som Utsk. hämtat från den upgjorda planens förmenta orubblighet, vid närmare eftersinnande helt och hållet förfaller. Såsom ett ytterligare skäl för sin hemställan, har Utsk. anfört, att Statsverket, derest ofta omnämnde plan hlefve rubbad, icke vore betryggadt emot upoffringar för Hjelmare kanals framgena underhållande. Detta skäl är äfvenledes hämtadt från en tom förutsättning, hvilken dessutom af verkligheten jäfves. Ifrågavar:de kanal har nemi. allt hitintills, såsom man säger, burit sig sjelf, och ingen anledn. är alt detta förhållande skall förändras. Kanalbolagets aktier stiga i pris och rörelsen å kanalen ökar sig med hvarje år. Det påbörjade jernvägsarbete! för att sammanbinda Örebro och Hult skall naturligtvis, då det hunnit fullbordas, ytterligare bidraga till rörelsens liflighet å Hjelmare kanal, som utgör en länk af vatten-kommunikationen emellan Stockholm och Örebro. Icke heller förestå, såvidt jag vet, några mera vidtutseende reparationer af kanal-byggnaden, för hvilkas verkställande skulle erfordras andra medel än de, som genom kanalens begagnande årligen inflyta.
Jag kan ej finna annat, än att det mätte vara skillnad, när man får klarare på eli ort t och när man icke får det, 514 Den 25 November e, nj; Herr Grefven och Landt-Mar* svalken gjorde proposition Lill bifall af 5:te puncten 1 Friherre Hjertås serskilda mening. Ropades Ja och Nej. 1 anledning hvaraf Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade gilla 5:le puncten i Herr Hjertås reservation. Ropades afven Ja och Nej. Herr Hjerta: Jag anmälte mig, för att sjelf förklara, att efter de upplysningar som här blifvit meddelade, jag vilL afstå från förslaget om edgång m. m, hvaremot jag anhåller, att den termin, då Sverige biträdde continental-systemet, matte bestämmas till den 19 November 1810. Uppå derefter af Herr Grefvenoch L a nd t - Ma r sk a 1 k en förnyad proposition, blef 5:te puncten i Friherre Hjertås särskilta maning af Ridderskapet och Ädela bifallen. 6: te Puncten. 6:te puncten i Herr Hjertås särskilts mening upplästes äfven. Herr Den *5 November e, m , 545 Herr Hjerta: Skillnaden emellan förslagen i denna punct är den, att i Friherre Hjertås förslag står dubbla eller falska skeppsoeh last Document, hvaremot uti mitt förslag ej står dubbla, blott falska, emedan det är bekant, att man den tiden mäste gå med dubbla documenter, enär man på flere håll hade att befara hinder i handeln. Jag får hemställa, om den handel kan anses loflig, sorn ej kunnat bedrifras utan med dubbla documenter ? Jag tror att dessa ej böra få ersättning. Friherre Hjerta: Det sam gifvit anledning till den af mig föreslagne ie daclion , är den omständighet, att nar det befunnits, att ett fartyg haft dubbla documenter, liar del alltid ansetts som god. pris. Jag kan således ej annat finna, än att redactionen är riktig.