Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Författningen innehåller, blef ofvannämnde förbud vidtaget, i afsigt att derigenom bereda Riksens Ständers Bank en mera säker tillgång “på silfver till realisationens underlättande; och som den tid snart är för handen, då de skäl, som således föranledt till detta stadgande , komma att upphöra , samt bruket af arbetadt silfver, hvilket när som heldst kan förvandlas i penningar eller i Banken belänas , och alltid utgör en egendom af redbart värde , icke kan räknas för ett så beskaffadt öfverflöd, som egentligen medför ett skadligt inflytande på enskild och allmän välmåga; så har Utskottet icke ansett ett förbud emot nyttjandet af större eller mindre piecer af silfver böra ingå i beräkning vid frågan om det förslag till yppighetens hämmande , som Utskottet under den 17 sisth Juni till Riksens Ständer afgifvit; och Utskottet tror sig derföre ej eller nu kunna gifva anledning till förenämnde Författnings förnyande, Stockholm den lo Juli 1815. På Särskildta Utskottets vägnar F. B. Schwerin. Sven Wijkman C.son. Carl Sjöbohm> Frie Fricsson. C» Klintberg. jpe Bandet 143. 144. Vöra - Den 11 Juli. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 11 Juli. Högvörd. Prest-Ståudet den 14 Vällofl. Borgare-Stånrlef deri lo Hederv. Bonde-Ståndet den 10 Vördsamt Memorial! Höglofl. Bidderskapet och Adeln har under förliden gårdag, i anledning af Herr Friherre A. Cederströms väckta motion, behagat äska Bevillnings-Utskottets särskildta yttrande öfver ett af bemälte Herr Friherre afgifvet, den II Maj till Utskottet remitteradt, dictamen , innefattande Förslag till ett förbättradt Bevillningssatt.
N:o 228. R. St. underdån. Skrifv. N:o 167. 3 18 (irillfl eller annan stängsel öfver allmän landsväg, om utfärdande af en förordning, hvarigenom förbjudes anbringandet af. Motion N:o 286 Allm. Besv.- och Ekon-Utsk. Betänk. Nrn 44, Meni. N:o 106 och Utlåt. Gymnastik-lärare vid allmänna läroverken, angående de för dem anvisade löners utgående till lika belopp under samma vilkor, ehvad desse lärare äro dertill blott förordnade eller på ordinarie stat uppförde. Motion N:o 116. Stats-Utsk. Utlåt. Göta eif, angående anslag till uppmuddring af norra grenen utaf, eller den s k. Nordre eif, närmast Kongelf, och ombyggnad af dervarande bro. Motion N:o 125. Stats-Utsk. Utlåt. Ilalir, om pension för Majoren i Arméen August. Motion N:o 161. Stats-Utsk Utlåt. N:o 153 B. St. underdån. Skrifv. Halländska Kyrkohemman. Se Kyrkohemman. Halmstad, om statsbidrag för uppförande af en läroverksbyggnad i. Motion N:o 265. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mein. R. St. un derdån. Skrifv. N:o 169 Hammar, G. ili., Motion N:o 265, om statsbidrag till uppförande af nytt läroverkshus för elementarläroverket i Halmstad Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139 samt Mern. R St underdån Skrifv. N:o 169. Motion N:o 266, angående de så kallade Halländska kyrkobemmanen. Stats Utsk. Utlåt. R St. underdån. Skrifv. Handelsflottan, om bildande af och anvisande af medel till en pensionsanstalt för skeppare, styrmän och öfrigt sjöfolk, tillhöriga Svenska handelsflottan. Motion N:o 277. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 172 och Mern.
Jag vill således ej bestämdt påyrka den återrémiss af denna fråga som jag för min del eljest skulle ansett böra ega rum, utan jag vill i stället fästa mig vid Utsk:s förslag och anmärka hvad jag deri funnit anmärkningsvärdt. Till en början får jag då tillkännagifva, att jag finner Utsk:s förslag vara bättre än det af Hr Depart:sChefeu afgifna, derföre att Utsk. icke godkänt planen att uti de gamla linieskeppen insätta ångmaschiner och derigenom förvandla dem till ångskepp. Men äfven emot Utsk:s eget förslag har jag att anmärka, att då Utsk. föreslagit, att den ångfregatt, som skulle nybyggas, borde förses med en ångmaschin af 300 ä 350 hästars kraft, torde en sådan ångfregatt icke blifva af bästa modell, enär dess maschinstyrka blifver alldeles för ringa. Jag är visserligen, till följd af bristande sakkännedom, icke någon kompetent domare i detta.fall, men jag förlitar mig på omdömet hos andra sakkunniga personer, till hvilka jag hyser fullt förtroende. Jag hemställer derföre, huruvida det icke vore skäl att ur punkten litt. a) utesluta de ord, sora röra ångmaschinens styrka. Vidare får jag emot punkten litt. c) erinra, att det torde vara ovisst hvad Utsk. menar med »ett nytt för sjöförsvaret afsedt ångfartyg». Med dessa ord kan nemi. menas såväl ett linieskepp som en fregatt eller en korvett eller någon annan fartygscert. Jag tror att det varit skäl att bestämdt uttrycka hvad man härmed menat. Dessa äro de hufvudsakligaste anmärknir jag har att emot förslaget framställa. Frih. von Klinkowström, Milhelm, anförde skriftligen: Närv:de vid det allmänna sammanträdet härstädes då 5:te HufvudTiteln discuterades, hörde jag en ledamot af det Hederv.
Då man betraktar frågan ur rättsgrundens och billighetens synpunkter, kan det icke annat än förefalla anmärkningsvärd!, att de medborgare, hvilkas kapitaler äro nedlagda i en handtering, som bereder den jemförelsevis minsta vinst, men fordrar den största arbetsamhet och omtanka; (såsom förhållandet är med jordbrukets idkare), eller hvilkas förmåga är ansträngd i en verksamhet, hvilken vanligast medförer dryg ansvarighet, men endast knapp utkomst (såsom förhållandet är med embetsoch tjenstemän), dessa icke desto mindre få vidkännas den drygaste taxeringen, då deremot personer, hvilkas kapitalstyrka sätter dem i tillfälle att med största fördel använda sin förmåga och verksamhet, i största möjliga grad äro befriade ifrån skatt, åtminstone så mycket som det faller dem sjelfve in att blifva det. Följderna deraf ser man ock. Vid hvarje Riksdag förekommer med ökad vigt och betydelse den stora frågan om nedsättning i grundskatterna; och det lärer väl svårligen kunna förnekas, att den klass af medborgare, som, oftast under stor fattigdom, drager dessa skatter, då den ser en annan medborgareklass lefva i öfverflöd och rikedom utan att bidraga till Staten i något jemförligt förhållande efter deras inkomster har skäl för sin sträfvan att vinna lindring i sin börda. På samma sätt är förhållandet med embetsoch tjenstemän nen. Hvar och Den 27 Maj e. m. 391 en vet huruledes dessa af sina knappa och ringa löner få gifva betydliga bidrag i form af skyddsafgift, ehuru man kan säga att de, i följd af siu samhällsställning, äfven genom sin verksamhet bidraga till det s. k. ”skyddet”, samt följaktligen, på denna grund, borde njuta, om ej befrielse från all hevilla, å tjensleinkomster, dock en billig nedsättning i densamma. Huru är deremot förhållandet med de s. k. trafikerande klasserna. Jag skall uplysa derom i någon mån, med ledning af en för år 1845 uprättad summarisk redogörelse, beträffande tillståndet i detta hänseende i llikets alla städer och utvisande de belopp, som blifvit utgjorde af embetsmännen och af trafikerande efter 2:dra artis bevillning för handel och rörelse.
Må vi komma ihog, att detta är o» gonblickets stora föremål, och må, vid allt annat, vi djupt hos oss intrycka den sanning, att under den jäsning i hviken en stor del af verlden ännu befinner sig, böre vi skatta oss lycklige, att redan äga Grund Lagar , som försäkra oss samma rättigheter, sorn andra Folkslag sträfva att erhålla, och att det är blott derigenom, att vi noga iagtraga dessa Grund» Lagars föreskrifter, som vi kunna med säkerhet bevara våra rättigheter, både ifrån att fördränkas i Anarchiens stormande Haf, och att krossas af Despotismens tryckande Ok. Åtskillige yttrade härtill deras bifall. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, hemställde, att Ridderskapet och Adeln måtte anmoda Grefve Mörner att från trycket utgifva dess nyss uppläste Anförande; hvilken hemställan, uppå at Herr Grefven och LandtMarskalken gjord Proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. Friherre Boye, Ludvig.- Ali upplysning är följd af undersökningen, och älskar man upplysningen, så fördrager man undersökmngen. Visserligen talar man behagligt för Riksdagsmannens magt, dä man, inför honom, döljer eller utvidgar dess gränsor; men kan hända, bär man honom likväl ett sannskyldigare be» 2 62 Den 15 Februarii. vis af agtning, då man tilltror honom’h‘ga nog dygd, att ej vilja utöfva annan magt, än den Constitutionen verkeligen ger, och nog rättskaffenhet, att i undersökningen af dess vidd lemna lika uppmärksamhet åt båda sidornes skäl, såsom den enda utväg, hvarigenom man kommer i tillfälle att pröfva på hvilkendera sidan sanningen står. I frågan om rätta förståndet af 90 §. i Regerings Formen, är redan så mycket taladt, att jag icke bör gå för långt i förlitandet till Högloflige Riddérskapets och Adelns tålamod. Undersökningen om Lagens beskaffenhet är af Herr Grefve Mörner så fullständigt framlagd, att jag blott bör åberopa den; men jag utbeder mig att få anföra de öfrige skäl , som jag anser tala till klokheten, billighetsoch rättskänslan.
Med anledning af Utskottets hemställan vid slutet af sid. 6. afgjorde Ståndet de under litt. o. c. och rf. nederst å sid. 2 7 i Betänkandet N:o 19 före - 672 Prot.-Utdrag den 25 November i857. kommaude anslags-frågor på del sätt, att, med ändring af Utskottets förslag under litt. a., 26,000 R:dr Riksmynt anvisades till Seminarierna efter den fördelning, Kongl. Majit anser lämplig, samt förslagen litt. c. och d. biföllos, börande likväl dessa anslags-summor, ställda till Kongl. Majits disposition, uppföras bland Åttonde Hufvud-titelns extra anslag, att från Riksgälds-kontoret utgå. Öfrige bär ofvan ej nämnde delar af förevarande Memorial ansågos å Preste-Slåndets sida ej erfordra annan åtgärd än att läggas tili handlingarne. N:o 54, i anledning al Rikets Sländers skiljaktiga beslut, rörande Utskottets Utlåtande N:o 20 öfver väckt motion om beviljande af pension åt Grefve Thorsten Rudenschöld. Ståndet, som förklarade sig anse, att ett årligt pensions-belopp af 2,000 Ridr Riksmynt blifvit genom 3:ne Riks-Stånds beslut Grefve Thorsten Rudenschöld beviijadt, afslog på grund häraf voterings-propositionerna Niis 1 och 2; och som Ståndet fann för godt frånträda sitt beslut att vid pensionen fästa det vilkor, hvarom i Memorialet förmäles, hade förslaget till volerings-propositionen Nio 3 förfallit. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Memorial Nio 35, i anledning al Riks-Ståndens beslut öfver Sammansatta Statsoch Banko-Utskottets Utlåtande Nio 29, i fråga om förhöjning af det åt Fullmäktige i Banken och Riksgälds-kontoret anvisade honorarium. Med godkännande af Utskottets förslag till voterings-proposition, beslöt Ståndet, att frågan skall genom omröstning i Förstärkt Stats-Utskott afgöras.
S. D. Vid förnyad föredragning af Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens, den 18 dennes f. m. på bordet lagda, memorial, N:o 4, i anledning af Riks-Slåndens olika beslut, angående grunderna och vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Utskottens yttrande, i afseende på lista och 2:dra arliklarne af nu gällande Kongl. Förordning i ämnet, bifölls; Prot.-Utdrag, den 21 December i844- ‘2o Utskottens anmälan om rättelse al det i tariffen vid 26 § af Utskottens förslag anmärkte tryckfel, biföl/s; 3:o i fråga om Utskottens förslag i lista momentet af näslnämnde § med åtföljande tariff på pannervmds-afgiften, vidblef Ridderskapet oell Adeln sitt förut fattade beslut, samt godkändes den nu föreslagna voteringsproposi lionell; 4;o i fråga om 2älra momentet isamma § behagade Ridderskapet och Adeln, med frånträdande af sitt i ämnet fattade beslut, lika med Borgareocb Bonde-Stånden, antaga Utskottens förslag, att 26 § 2 momentet må erhålla denna lydelse: ”för enkla pannor under 10 kannors rymd skattas efter 12 sk. kannerummet,” hvarjemte Ridderskapet och Adeln, för den händelse att Preste-Ståndet ej skulle instämma i delta beslut, godkände den i delta ämne föreslagna voterings-proposition; 5;o Utskottens yttrande i afseende på sista momentet af 26 samt lorslag till voterings-proposition om beskattning å enkla pannor af20 kannors rymd och derunder för 6 månaders brännings-tid, blefvo af Ridderskapet och Adeln bifallne; 6 o
Mrt medgifna förändring jemte de uti samma Instruction åberopade Grundlags-ställen bufvudsakeligen tjent Reviso - B etänkanden. 243 rerne till efterrättelse, men att de, i afseende på deras fordran af redovisning från de förvaltande Verken» följt den anvisning sorn blifvit gifven i R. St:rs år 1823 till K. M:t öfverlemnade, men af K. M:t icke antagne, Instruction för R. St:rs Revisorer, i hvad den angår deras befattning med StatsVerket, så vidt den af K. M:t inskränkta granskningsrätten sådant medgifvit. Af den olikhet i åsigter om Revisorernes granskningsrätt, som vid ifrågavarande 2lne Revisionsförrättningar sålunda yttrat sig, har Utskottet ansett sig böra undersöka beskaffenheten af de föreskrifter som, till grund för desse förrättningar i allmänhet, finnas gifne. Härvid har Utskottet, för sin del, funnit, att, som det i RiksdagsOrdningens 6S §. omförmäldte åliggande för Revisorerne, att J'enligt af R. St.r utfärdad Instruction” öfverse och granska StatsVerhets tillstånd, styrelse och förvaltning, ej kan anses gällande eller få tillämpning, innan samma Instruction vunnit K. Mits Nådiga sanction; hvilket ock bevises deraf, att R. St:r uti 1823 års Riksdags-Beslut, 49 §• > omedelbarligen, efter omnämnandet af den nya Instruction för Deras Revisorers befattning med StatsVerket, som R. St:r då uppgjort, intagit K. Mits vägran, alt densamma till Vederbörandes efterrättelse utfärda, någon annan anvisning för Revisorerne, att begära del af handlingar till fullständig kännedom om förvaltningen, alltså icke varit att följa, än den som i nu gällande RevisionsInstruction af år 1812 blifvit lemnad.
Vi äro äfven skyldiga den allmänhet, som med deltagande följer våra öfverläggningar, att sorgfälligt undvika allt, hvaruti opinionen, äfven med orätta, kunde tro sig finna ett förhastande. Och hvad skulle likväl denna allmänhet, som dageligen ser, att vid minsta begäran om återremiss, densamma icke vägras, äfven då frågan blott är om en Utjord, en Sqvaltqvarn, en Pension, ett Arfvode, hvad skulle den väl säga om en återremiss nekades i ett ärende sådant som detta? Det enda sätt jag kan utfinna att nu undvika densamma vöre, om mari 750 Den i4 Julii e. m. efter fulländad discussion öfver HufvudBetän» kandet, uppsköte med beslutet, till dess öfverläggninglikäledes? ägt rum i anseende till de med grunderna så nära, och till en dél så oskiljagtig gemenskap ägande Utlåtanden. Efter min öfvertygelse vöre denna method den rätta. Meri låter sådant icke verkställa sigä lärer, sorn jag förmenar, ingen anijan åtgärd vara lämplig* än återremiss af Betänkandet. Grefve vört Plåten, Baltzar Bogislaus : Då jag i dag uppstår , erkäntiér jag , att det just icke är för att yttra mig öfver ämnet i hela dess vidd; ehuru jag äfven medgifver * att jag icke saknar en öfvertygelse i detta mål • tvärtom tillstår jag, att jag i ämnet brägt eil öfvertygelse med mig till Riksdagen* och att jag ej här sedermera hört något, som kunnat förändra densamma. Men jag bekänner lik! öppet att för en realisation, sådan sorn jag förstår den, behöfves en omständighet, och den beror ej af mig. Jag vill då éj derom tala. Jag får emedlertid dock yttra min tänka öfver tvänne satser, som föranledt detta betänkande, och hvilka jag anhåller få utreda, för att i följd deraf till slut få göra mitt påstående i afseende å ifrågavarande Betänkande.
Nil-festen, lelet ennokta. Förord. En rikt begåfvad, men genom döden i sin verksamhet alltför hastigt afbruten språkforskares litterära qvarlåtenskap lemnas härmed i allmänhetens händer. Förnämsta synpunkten vid dennas utgifvande har derföre varit såtillsägandes biografisk: nemligen att undan glömska och förstöring rädda så mycket som möjligt af Wallins, äfven under brydsamma förhållanden ganska flitiga, pennas alster, samt dymedelst för all framtid bevara minnet af honom och hans i många afseenden märkvärdiga färd. Undertecknad, som af Wallins anförvandter och hans förtrogne prof. Geitlin fått det hedrande uppdraget att redigera och offentliggöra dessa dyrbara reseminnen, har derföre ansett sig böra ur i behåll varande anteckningar upptaga allt, som möjligen kunde egna sig för offentligheten, äfven om derigenom någon omsägning eller något jemförelsevis obetydligt privatminne komme att följa med. Äfven några förut i åtskilliga tidningar tryckta bref af Wallins hand måste här upptagas för fullständighetens skull, emedan eljest förtretliga luckor hade uppstått; i förhållande till det hela upptaga de också ganska obetydligt rum. Men det fragment af en utförlig resebeskrifning, som redan 1853 här utgafs med titeln: G.A. Wallins första resa från Cairo till Arabiska öknen i april 1845, kommer deremot icke att ingå i dessa Reseanteckningar, emedan det icke kan inpassas i dessas sammanhang, ej heller innehåller några under resan gjorda anteckningar, utan är ett här i Helsingfors redigeradt arbete, vid hvilket den nu i dagen trädande dagboken samt författarens utmärkt säkra och omfattande minne tjenat till ledning. Det var Wallins sista arbete; dödens hastiga mellankomst gjorde det till blott en ringa början af ett tillämnadt stort verk. Men fragmentets värde är dock nog gediget, för att försvara sin egna plats bredvid dessa voluminösa anteckningar, som författaren sjelf icke hann bereda till tryckning. De utgöras, såsom titeln antyder, förnämligast af resandens ganska vidlyftiga dagbok, som dock slutar under första ökenresan den 21 september 1845, samt 24 stycken bref till professor Gabr.
Xischen i kapellet och denna stora trappa stodo midt emot hvarandra p2 hvar sin sida oni niellanrumniet, som skiljde dem at, och tycktes betrakta hvarandra genom (len breda öppningen mellan lindarnes rader. Det var icke mer iin en timme igen tills tolfslaget skiilie slri, och all en juli-dags hetta hvilade tung och br5nnsnde öfver kökstradgirden. Men lifvet der utvecklade sig icke ciestomindre ifrigt och driftigt hos menniskorna som hos vasterna. Ett tjogtal qvinnor, hvilkas hufvuden i dukar med lysande färger sL$go ut soni lika m h g a jättestora pioner, utspruckna i solen, voro lutade öfvcr grönsakssängarne. Mellan hvitbetornas breda blad, mellan morötternas fina grönska och gurkornas krypande refvor rensade de bort nässlorna, vagrirdan, rödarfven och myntan: och sedan de samlat ihop detta ogras i sina randiga förkläden, buro de det bort till ett hörn i tradgården, der det redan fans en stor hög (leraf. Kensningen och bortbarandet af ograset fortgick mud stor Ait och under en niistan fullkonilig tystnad; likv31 stod der p i en liten höjd, i liiidarnes skugga, en ung karl med vaksam uppsyn, soni bar namn af herr uppsyningsniannen, och som trodde sig af sin pligt iilagd att griila på arbeterskorna och att uppmana deiii till flit. Han gjorde det utan vrede, ty der var ingenting att förarga sig öfver: 111eii s i snart han fick se tv5 hufviideii, som iihnacle sig intill hvarandra, i afsigt att prata en sinula, eller tvi händer, som sjönko ned 1 6 ett randigt förkliide, höjde han arnien och ropadc med skallaiidc stiininia: Töser, hör ni töser, inte latas! S i öder tiden, och det ar en stor synd! - Eller ocksil: gumnior der. hollah, guiiliiior, h511 cra tungor i styr!
Anser åter Utskottet sig föranledt alt i elt eller flere mål tillstyrka Riks-församlingen någon underdånig önskan eller anmälande hos Konungen, blifve allt sådant i serskildt Betänkande föredraget, och inora Riksförsamlingen efter §. 64 mom. 4 behandladt. Enahanda förhållande vare med Utskottets Betänkande öfver Justitias-Ombudsmannens egen förvaltning. Mom. 2. Juslitice-Ombudsmannens allmänna redogörelse blifve dessutom äfven till Constitutions-Utskottet öfverlemnad, till begagnande vid granskningen af Stats-Rådets åtgärder. §. 6g. Stats-Utskoltet tillkommer, enligt §§. 58 och 5p RegeringsFormen, att pröfva Statsverkets tillstånd i alla dess delar, äfvensom dess förvaltning, och detta Utskott eger derföre tillgång till alla Stats-verkets räkenskaper och handlingar ända till närvarande Lid. Utskottet bör efterse och granska, huruvida gjorda eller förordnade utbetalningar af Statsmedlen icke öfversligit beloppet af de flufvud-Titlar, hvilka uti den vid nästförllutne Ruksdag uppgjorda Stats-regleringen blifvit fastställde, och huruvida de äro grundade på behörigen upprättade Stater, eller Konungens med vederbörlig contrasignation utfärdade anordningar, samt styrkte med behörige qvittencer af dem, som medlen emotlagit. I afseende på de år, för hvilka Revisorer granskat afslutade räkenskaper, ege Stats-Utskottet rätt att inskränka sig till granskningen af de anmärkningar, Revisorerne gjort, och de förklaringar, dem Konungen i anledning deraf käft hafva Bil. till Constitutions-U/slottets Memorial, N:o 33. hafva låtit infordra från de förvaltande Verken. Öfver alla ofvannämnda anmärkningar, och alla Revisorerries förslager, böra yttranden afgifvas till Riks-församlingen.
I anledning häraf får Utskottet anföra följande: Banco-Utskottet, som i sitt den ai förl. Martil afgifne Utlåtande, hemställde, att denna fråga icke måtte till afgörande upptagas förr, än af en längre framskriden öfverläggning inom de sammansatte Statsoch Banco-Utskotten, öfver de till desse båda Utskotts handläggning remitterade Financiella mål, hunnit sig utveckla, om några synnerliga förändringar uti nu gällande förhållanden, med BancoVerket komtne att föreslås, och huruvida sådane förslag kunde erfordra närmare veriiicafion, af specifika uppgifter öfver Banquens Ställning, anser sig hafva egt till denna hem. ställan ganska gällande skäl. Rubbningen uti 211 så hufvudsaklig, ifrån Banco • Verkets första inrättning antagen ordning, hvilken sedermera oafbrutet varit följd, och äfven vid sedfohang till Riht. St, Prof, duc Sami, N:o 8, H4 Banco-Utskottets Betänkandtn. naste Riksdag, ehuru ifrågasatt lill ändring och upphäfvandtS, ytterligare bekräftades, norde dessmindre på en enskild Riksdagsmans förslag af Utskottet tillstyrkas, sorn det stöd han derföre ville hemta af 72 §. i RåneoOrdningen, vid en närmare undersökning otn tillämpningen af denna föreskrift, ända ifrån Ranco-Verkets första inrättning, alldeles icke egde ruin; och hade för öfrigt, inom BancoTJtskottet några så beskaffade Banto-Verket rörande ärender då ännu alldeles icke förekommit, hvarutaf Utskottet kunnat hemta anledning, att, emot förre Ständers beslut, understöda ett så beskaffadt förslag. Nu deremot, då 3:ne Riks-Stånd genom Beslut afgjort, att Bar - co-Utskottet, utan afvaktan af en sådan föregången utveckling af de allmänna ämnen, sorn på denna fråga hafva ett synnerligt inflytande, skall uti ett bestämdt
Utdrag af Protokollet^ hället HoS Högwördige Preste-Ständet wid Urtima Riksdagen i Örebrode» 8 Oktober i8l<^ S. D. ^)wad Bewillnings.Utffottet uti ett den 4 dennes pä bordet lagdt Betänkande i anledning af. Herr Majoren von Kruus till Utffot. tet remitterade Memorial, om Bewillnings afgiftens uppbärande af Milrtaire Personer, blef af Preste-L>tändet godkändt. Ur supra. Tx ?rotoco!I» ^ b7. -UmgviK. Utdrag Z12 Den 8 Octo ber. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. »vördigt Prestg Ständet wid Urtima Riksdagtn i wrebro dcn 8 Octo. ber i8ro. S, D. ^^illade Preste-Ständet BewillningsUtskottets den 4 October pä bordet lagde Me. morial, rörande befrielse frän Bewillning för Städerna Uddewalla, Ämäl, Upsala och Osterfund, smitt Jnwänare i Wästerbotren och den norr om Ore Elf belägne del af Nordmalings Socken. Ur supra. klx ?rotocoIIo 0. Almgvist. Utdrag af Protokollet, hältet hos Hög. wördigc Preste-Ständer tvid Urtima Riksdagen i Orebro den 8 October 1810. S. D. c^isölls Bewillnings' och Allmänna Beswärsoch Oeconomie Utskottens den Nidén, na mänad pä bordet lagda gemensamma Me. morial, i anledning af Kongl. Majtts Nädiga Proposition, rörande BränwinS. bränningen inom Carlscrona Stad. Ur supra. ILx protocollo t/, ^im^vist. Utdrag Dcn 8 October. lltdrag af Protokollet hället, hos Hög. ^ördi^< Preste-Srändet wid Urtima Riksdagen i wrebro den 8 Oktober iZio. S.