Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Kongl. Majit, till utarbetande af en ny Civiloch CriminalLag, förordnade Comité, har, under den sedan sista Riksdag förflutne tid, fortsatt sina göromål. Ehuru arbetet, sedan en Ledamot genom döden afgått, och några blifvit på begäran endtledigade för att återgå till utökningen af deras Embeten och Tjenster, ej kunnat oafbrutit fullföljas vid Lagens alla Balkar på en gång, hafva dock Förslag till flere redan blif - Den 7 Marst blifvit utarbetade, af hvilka en Balk nu redan är under pressen, för att jemte det i Gomitéen hällne Protocoll och grunderna för Förslaget lemnäs till Allmänhetens vidare granskning, äfvensom en Balk innan korrt blifver färdig att, i enahanda ändamål, till trycket befordras; hvarförutan hos Kongl. Maj:t blifvit anmäldt, att Comiterade äro beredde snart inkomma med underdånig hemställan om åtskillige förändringar i afseende på Domstolarnes antal och organisation, samt inrättningen af nya. Straffoch Correctionshus, .såsom nödvändige för Lagens förbättring, samt Lagskipningens säkra och skyndesamma gång. o Då erfarenheten visat, huru mycket Åkerbruket och Landthushållningen vunnit genom de redan vidfagne Enskifts-förrättningar, har Kongl. Maj:t till befordrande af dessa delningar uti alla de samfälligheter der gällande hinder icke möta, låtit, under den 24 Julii 1815, utfärda en förnyad Förordning angående Enskiftsdelningar uti Skåne och Skaraborgs Län, samt till lättnad och understöd för utflyttande Aboer, Bibehållit de förra Anslagen, för Skåne Tio Tusende Riksdaler, och för Skaraborgs Län Sex Tusende Riksdaler årligen ; äfvensom Kongl. Maj;t i sammanhang härmed sökt att, medelst vissa förmåners beviljande åt dem som uppföra hus af ler, befordra detta byggningssätt, der tillfälle till Husens uppförande af sten saknas, eller medförde för dryg kostnad.
Men utom det att denna tillfällighet är ett vilkor för anslagets användande till nämnde behof, enär en efterträdare torde finna sig hindrad att deraf gälda min fordran, kan äfven en annan gång lätteligen hända, att ett kommande års oundgängliga utgifter, lika med det föregåendes, öfverstiga anslaget, och således tjenstens innehafvares fordran alltjemt växer, utan att slutligen någon tillgång till dess gäldande af anslaget kan med visshet beräknas. Juul.-Ombudsmans Emb.-Berått. till 1850 års riksdag. 23 194 Detta förhållande har jag derföre ansett mig icke böra lemna obemält, på det R. H. Ständer må taga i öfvervägande, på hvad sätt detsamma lämpligen bör afhjelpas, antingen genom förskottsanslagets förökande, eller ock genom uppdrag åt Herrar Fullmäktige i Riksgäldskontoret att, äfven utöfver detta anslags belopp, godtgöra sådana af Justitiä-Ombudsmannen förskjutna utgifter, som pröfvas hafva varit för tjenstens bestridande nödiga. För fortgången af fånglistornes granskning samt handläggning af derifrån härrörande anmärkningar har jag nödgats använda största delen af det arbetsbiträde, sorn mig på stat bestås. Jag har således saknat mycket af det biträde, som äfven i andra göromål så väl behöfdes, för att i vidsträcktare mån befrämja det för embetets utöfning bestämda syftemål.
Kungörelsen den 13 November 1860, angående den allmänna Beväringen. (112.) 1863 den 11 Augusti i underdånighet föredragen: och nådig Kungörelse i ämnet genom trycket utfärdad; hvarjemte och beträffande den beviljade rese-ersättningen och aflöningen — 12 — åt Officer, som utses att pröfva beviiringsskyldige skarpskyttars vapenfärdighet, vederbörande derom förständigades med föreskrift att, vid Officerares beordrande till dylik pröfning, regementsoch Corps-chefer egde att tillse, det kostnaden för Kronan i detta hänseende inskränkes så mycket, som låter sig med ändamålets vinnande förena. 64:o af den 17 Oktober 1863, angående reglering af utgifterna under Riks-statens 4:de Hufvud-Titel. (133.) 1863 den 10 November i underdånighet föredragen: och vederbörande myndigheter, i livad dem rörde, härom underrättade, samt nödiga föreskrifter meddelade; hvarefter Kongl. Maj:t vid särskilda tillfällen i en del frågor ytterligare beslut meddelat. I anledning af Rikets Ständers anhållan, det Kongl. Majit täcktes tillse, huruvida icke, genom lämpligare fördelning af göromålen, antalet af de nu vid de särskilda regementena befintliga civila Ijenstebefattningar skulle kunna minskas och dymedelst någon besparing Statsverket beredas, anbefaldes Krigs-kollegium att i denna fråga inkomma med underdånigt utlåtande. Sedan detta utlåtande afgifvits har Kongl. Majit, under den 15 Augusti 1865, förklara t: att, af här ifrågavarande civila befattningar vid Arméen, regementsskrifvare-tjensterna under nu befintliga förhållanden icke må indragas eller dertill hörande göromål på andra tjenstemän fördelas; samt att, då Kongl.
Om Hr Liljenstolpe i sitt första anförande hade förklarat sig anse att fattigvårdsstyrelsen skulle, jemte pröfning af förekommande fall, äfven derom besluta, och alt den missnöjde ägde att vända sig till sockenstämman, så hade jag icke mött honom med det svar, jag för en stund sedan lemnade. Nu synes han åter vara af samma mening som jag, och något vidare svar behöfver jag således icke gifva. Efter framställd propos. till bifall å 18 §:n i Utskrns förslag utan förändring, hvilken propos. besvarades med starka nej blandade med åtskilliga ja, hemställde Hr Frih. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. behagade antaga denna § med den förändring alt ordet fattigvårdsstyrelsens utbyttes emot ordet församlingens. 5o4 Den 15 Mars f. m. Ropades starka ja blandade med några nej, i anledn. hvaraf lii* Landtm, förklarade denna propos. vara med öfvervägande ja besvarad. § *9- Bifölls. § 20. I sammanhang härmed blef Bonde.Slts i sisla plenum anmälda inbjudning till MedStånden, alt förena sig med BondeSt. i dess viri pröfningen af förevar, betänk, fattade beslut, föredragen i hvad inbjudningen angick 20 §:n, i afseende hvarpå BondeSl., för alt göra kronobetjeningens handräckning ännu mera tillgänglig i det fall denna § omförmäJer, ansett denna handräckning böra kunna å landet lemnäs af kronofogde eller länsman. Hr von Hohenhausen: Hvad som af Hederv. BondeSt. blifvit beslutadt, nemi. att handräckning för uttagande af oguldet tillskott äfven skall kunna af länsman lemnäs, lör att derigenom påskynda utmätningen, torde svårligen af R. o. Ad. kunna eller böra antagas, sedan R. o. Ad. förut fattat ett beslut, som i alla afseenden gör detta stadgande, med afseende å den, hos hvilken utmätningen skall ske, tillförlitligare och mera öfverensstämmande med lagliga former.
UV I)en 14 Januari. Hr Braunerhjelm, Ferdinand: Med stöd af den rätt, Riddarh.Ordn. gifver, får jag afsäga mig min plats som Elektor, samt anhåller att vid min riksdagsmannarätt blifva bibehållen. Med anledning häraf anmodade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm. K. o. Ad:tis Hrr Bänkman att välja en Elektor efter Hr Braunerhjelm. H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att H. M. Konungen, i anledning af K. St:rs underd. skrifvelse med begäran oro utsättande af dag för H. Maj:ts och H. M. Drottningens kröning, behagat meddela RiksStåndens Talmän, att H. M. bestämt den 3 nästk. Maj för kröningsaktens försiggående. Vidare tillkännagaf H. Exc., att som den i 109 § Reg.Form. och 80 § lliksd.Ordn. för riksdags hållande utsatta tid af 3 mån. fräs» den dag, K. M:ts nåd. propos. om Statsverkets tillstånd och behof meddelats, med denna månad komme att tilländagå, men största delen af riksdagsärendena ej kunde inom nämnde tid afgöras, hade Talmännen öfverenskommit att till RiksStånden göra hemställan att, medelst underd. skrifvelse, hos K. M. äska att riksdagen måtte fortfara under den i nämnde §§ medgifna tid af ytterligare en månad; Och hemställde II. Exc., att R. o. Ad. för sin del behagade besluta en sådan skrifvelses aflåtande samt anmoda Exped. Utskd att med förslag dertill inkomma. Ropades ja. Föredrogs och lades till handlingarne LagUtskottets den 4 och 7 dennes bordlagde Utlåt. N:o 9, i auledning af väckt motion dels om skärpta kontroller å kommunalmyndigheter, dels ock om förändring i brottraålslagstiftningen. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Allm. Besvärsoch Ekon.Utskottets den 4 och 7 dennes bordlagda Betänk.
Såsom ett skäl för den ringa våda, som skulle vara förenad med den ifrågavar. skatteförenklingen, liar samma värde talare anfört, att om de qvarvarande räntepersedlarne stego, men penningarne sjönko i värde, så skulle kronan hafva i det förhöjda värdet på naturapersedeln en ersättning för sin förlust på penningeräntan. Detta är ett sätt att räkna, som ligger utom gränsen för min fattningsförmåga. Sjunker penningen i värde, så lärer det väl af ingen förnuftig kunna bestridas att värdet i samma mån stiger icke blott på de qvarstående räntepersedlarne utan äfven på dem som nu skola förvandlas till O en 5 Juli f. m. 313 fix penningeränta; och då ligger det klart äfven för det enfalldigaste begrepp, alt kronan för förlusten i det minskade penningevärdet för småpersedlarna icke har någon ersättning uti det högre värdet å de qvarstående hufvudpersedlarna, utan att han jemväl bordt erhålla det högre värde, hvartill förstnämnde persedlar, genom penningeförsämringen, upgålt, hvadan den beräkningen att kronan får igen på det ena stället hvad Hon förlorar på det andra, är alldeles oriktig. Frih. Palmstjerna har vidare sagt, att det gränsar till det löjliga att bibehålla vissa uti hemmansräntorne nu befintliga persedlar. Men hvaruti ligger då det löjliga, när dessa persersedlar finnas att tillgå inom landet? Man kan då med lika mycket skäl anse för löjligt alt bibehålla ens några persedlar, ty den ena persedlen kan vara lika lätt alt anskaffa som den andra. En höna finnes inom hvarje hus likaväl som en tunna spannmål. Så är äfven, der jagt finnes på egorna, ingen omöjlighet att betala haren i natura.
Preste-Ståndet d. 7 —■ .— Borgare-Ståndet d. 7 — —i Bonde-Ståndet d. 10 Rikets Ständers underdåniga Skrif velseangående åtskilliga Svenska Medborgares reclamationer j i afseende på ersättning för Exp. Utsk. Förslag till und. Siri/a. N:o l4l. 331 lidna förluster genom Skeppsup pbr ingningar. S. A. K. ♦ I anledning af E. K. Maj:ts Nådiga Skrifvelse den 11 Junii 1823, hvarigenom till Rikets då församlade Ständer öfverlemnades handlingarne rörande Svenska medborgares anmälde reclamationer, i afseende på lidna förluster genom Skeppsuppbringningar, förklarade R. St., uti aflåtet underdånigt svar den 21 December samma år, att, med tillämpning af hvad 1812 års Ständer i ämnet yttrat, ersättning väl borde ega rum för de förluster, hvilka, enligt sistbemälde Ständers gifna löfte, kunde till godtgörande erkännas; men för att, så vidt på R. St. kunde ankomma , söka förebygga, att, på grund af det fattade beslutet om ersättnings tilldelande för de ifrågavarande förlusterne, andra dylika anspråk icke måtte falla Staten till last, fogades, vid förrberörde underdåniga förklarande, det tillägg, att ett sådant medgifvande icke måtte gälla såsom praejudicat för framdeles möjligen skeende enahanda ersättningspåståenden; och i sammanhang hvarmed R. St. jemväl fastställde vissa grunder, efter hvilka reclamationsmålen ■ borde pröfvas samt ersättningarne beviljas. Sedan, efter vederbörlig granskning af dessa reclamationsmål, de af E. K. M. i Nåder beviljade ersättningar blifvit på föreskrifvet sätt af RiksgäldsContoiret utanordnade, har E. K. M. nedannämnde, vid förra Riksdagen anmälda 332 Mxp' Utah. Förslag till und. Skrijv.
Hafwer Domstolen frikänt honom frän sine Borgenärers wrdare kraf, äge han, sedan dom derom wunnit laga kraft, uti sine förre rättigheter inträda; hafwer äter Domstolen ej befriat honom ifrän framtida answareller är han dömd för bedrägligt förhållande, Den 22 September. 239 mä han i bada desta fall cj äga att för sm Ätt rum pä Riddarhuset stntaga; i det förra fallet sä wida ej andre Attcman af Slagteri finnas, ma han fullmagt till annan behörig man utgifwa. §-9- Alla de Commendeurs-Ättel hwilka tillkommit förs den 6 Junii 1809, eller den dag dä den nu gällande Regerings.Formen blef af Kongl. 'Maj:t och Riksens Ständer faststald och antagen, ägg att bibehålla det högre Sate a Riddarhuset, som dem blifwit för detta tillagt; men de Adelsmän, som ifrän ofwannämnde dag blifwit till Commendeurer utnämnde, eller hädanefter utnämnas, förblifwa wid deras Ätter och förra rum deruti, utan att deras upphöjelse till Commendeurs-wärdigbeten mä gifwa anledning till bildande af en Ny Ätt ä Riddarhuset, Marken för dem fjelfwe eller deras manliga Attelaggar. §. 10. Efter Hufwudman för Adlig Ätt, som till Friherre upphöjd blifwit och Jntroduction erbällit, tillträde närmaste Ättemän, derest sädan finnes, Hufwudmanna-ratt för Adeliga Ätten. Pä samma sätt förhälles äfwen, nar Friherre till Greflig wärdigbet upphöjd blifwit: dock iagttages altid härwid hwad 2 §. särskilt föreffrifwer. ?. ii. Adelsman som utur Riket afwikit, bäfwe förwerkat rätligbet till Sate och Stamma pä Riddarhuset. Är han Hufwudman, tillfälle Hufwudmanna-rätten, närmasteAtteman.
JftQ 253, Ankom d, 18 Dec, 1823, V0 rds arnt Mein 0 v i all Yällofl. BorgareStåndet har till Dag-, Samt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet! återremitterat Utskottens Betänkande Kio 161, angående FabriksGesällers och Lagutskottets Betänkanden. Arbetares ställande under Tjenstehjons, Stadgan , samt upphörande af den uti Kongl, liaHOrdningen Fabriksf^esäller ålagde skyldighet, alt före afflyttningen sin skuld hos Mästaren med arbete aftjena, märkningar, hvilka lill återremissen föranledt, innefatta hufvudsakligen åberopande af hvad vid återremissen af Betänkandet angående Näringsfriheten, blifvit anförd t emot HandtverksGesällers ställande under Tjenstehjonsstadga 11, hvilket, i anseende till FabriksGesäller, skall vara så mycket olämpligare, som många städer finnas, der de omöjligen kunna få arbete, och således ofta nödgas, i hvilken belägenhet
som består af konjak o c h renad glycerin. — Teater o c h musik. — Literatur. A f E. do Amicis. Stenia. Bohaget. — K ö k e t. — Matlagning. — Bakning. — Inläggningar. — Drycker. — TvätN:o5l. — Toaletten. — Frågor. — Svar. — R ä t - mängd ankungar, som gä förlorade under d e telser. — Breflåda. M o d e r e v y. — A l a m o d e. E. och n å g o n sand. Stenia. Stenia. Lärarinnan visning, med och tillegna egnar början sig livad som sig personligen genomgår med eleven läres. åt hvarje hela elevs noggranna skalan af de första f ö r b e r e d a n d e gymnastiska öfningarne Största hållning, att röra vigt i hvad sig med fästes det sig om att vid gäller behag och att bibringa att sitta, sitt stå eller underfrån och 0 till o e h m e d dansen. en ledig ocb gå, samt i e r CD elegant allmänhet grace. bedrifves göra eleven rörelser med institut nit och till ett allvar o c h lärarinnan skall mönster crq i för n O ([531] En ung flicka af a k t a d familj i ett b i l d a d t hända Dock i ö n s k a r plats h e m f ö r att g å frun alla lättare till hushållsbestyr. 24366x1) a f ett är bildande umgänge. Svar till » B. E. » Oskarshamnstidningens Annonskontor, Oskarshamn. » Utan hem » torde sändas byrå. Schulte o m C arls äkta Sesam, d e t tvåler såsom denna sundhetsDoktor A. Afzelius Vattugatan Företrädesvis mar. Verkställer af abnormt vårtor o. d. CD CO Infattar Fotografier. ' § Monterar Tapisseriarbeten. Mot efterapningar varnas. Kännetecken p å den e nda äkta Sesam ä r n a m n e t: Fabriken Carl o c h det röda sigill med Hvalfisken. (G. G. flammar C / 3 Lampkök. Stor värmeförmåga. Brinna luktfritt.
Detta sednare vilkor var således både ett bevis för innehafvaren, och en eäkerhet för honom, i afseende på dess nyttjande rätt, och det var på sådant sätt, 60m dels gamla Bruksanläggningar utvidgades, dels nya Bruk och Masugnar anlades i ödemarker af så svår beskaffenhet, att kostnaden vid Verkens första anläggning oftast öfversteg första anläggarens krafter, hvilken, i följe deraf, bragt till fattigdom, måste lemna sitt påbegyata arbete till efterkommande att fullbordas; men emedlertid var anläggningen gjord, och genom sednare ägares ihärdighet blefvo ödemarkerne, förut blott tillhåll för odjur, förvandlade till boningsplatser för menniskor, hvilka allt mer och mer odlade JJen 29 Maji. jorden, och med sitt arbete bidrogo till Sta® tens båtnad, under det att de igenom sina ut* lagor ökade Kronans inkomster. Utan någon förändring, förblef allt detta, i samma förhållande ända till 1747, då vid Riksdagen, i följe af väckt fråga om Recognitionsskogarne, dessa förklarades oski J ja k. trge från Verken och den grundsats antogs, att inkomsterne af Skogen kunde ökas, i förhållande af tidernas be^ Skaffenhet och de stigande jernprisen. Rikets vid 1766 års Riksdag församlade Ständer, kånde för att icke hafva gynnat hvarken Bergshandteringen eller Manufacturer, trodde sig dock icke kunna betaga Bruksägare deras rätt, till begagnande af Recognitions-skogarne, utan stadnade vid det beslut, att undersökas skulle, huruvida hvarje Bruk erlade rigtig afgift, i förhållande till den skogsrymd hvart och ett innehade Denna undersökning verkställdes, och dervid befanns, att om några Bruk innehade mera skog, än som svarade ejnot afgiften, var det deremot andra, sorn betalde större Recognitionsafgift, än för skogens rymd bordt erläggas; men det oaktadt, då afgiften för de förra höjdes, åtogo sig desse sednare den förra afgiften, emot förbehåll att vara så mycket säkrare om beständig nyttjande jrätt till den skog de innehade.
Man har derföre skäl alt förfara med största varsamhet, dä ett falks lagar skola ombildus, och folkets ombud kunna icke vara nog uppmärksamma vid dessa reformer, när de, utan närmare samband med förhanden varande förhudanden, liksom med rötterna upprycka det gamla samhällsskicket etc.” Må vi alltså med lugn besinning företaga den vigtiga frågan till pröfning och afgörande och framför allt—taga oss till vara, ali anse densamma såsom en partisak; ty, såsom lagen är för alla, höra icke partiäsigler eller partier söka all göra sig rådande vid fråga om antagandet af en ny, särdeles för mängden så främmande lag, sorn den nu förevarande; och ingalunda må man anse såsom ett alsing, ett förkastande af lagen — hvilken, så att säga, f. n. endast genomgått dess första stadium, det nemi., alt af de lagkloka samt vederbörande auctorileler vara behörigen behandlad och granskad — 0111 ock, säger jag, hinder mot densammas antagande i dess helhet, sådan den nu blifvit representationen föreslagen, skola möta inom eli eller annat Riksstånd, samt derest ålerremiss af LagUtsk;s nu föredragna betänk, skulle blifva resultat af vära öfverläggningar. Motståndet framkallar vederläggningar; oell icke är att befara, det ju systemet skall hafva alt påräkna försvarare, och bland desse kunskapsrike och t a leii t fti I le män. Mängden skall lära deraf; och omdömet alltmera stadgas tor — hvilket jag pä det högsta önskar och äfvenledes har skäl att förmoda — del nu föreslagna, af så mångå och pä opinionen verkande arieloriteter förordade ensamhetseller cellsystemet, deribland äfven H. Lagutskottet '"obetingad!” deråt lemuat företrädet, ja äfven framföre det Auburnska, hvilket för ett 10-tal är sedan ansågs såsom det bästa och mest antagliga.
Föreskrift derom, att arfskiften skola till förvar vid domstol ingifvas, angående meddelande deraf: B. VII. 350; VIII. 7, A. 7. Föreskrifter om ränleberäkning för omyndigs medel, angående: B. XI. 289. 313, A. 313. — till betryggande af besittnings-rätt till fast egendom och af intecknings-säkerhet, angående: B, VII. 350; VIII. 7, 15, A. 15; E. IX. 63, 232, 368. —, angående nya och fullständigare sådane rörande rotc-delegares skyldigheter att förvara rotekista, m. m.: B. IV. 472, A, 393. —, angående meddelande af sådane rörande vården af civila och ecklesiastika boställen, samt om tillägg till nu gällande Militiaeboställs-. ordning; B. X. 248, 284, A. 284. so — F — Föreskrifter rörande personer som utvandra från hemorten för vinnande af arbetsförtjenst, angående: B. VII. 351; VIII. 8, A. 8. — rörande censur å theater-pjeser, angående upphäfvande deraf: B. VIII. 16, 164. 211, A. 214; U. IX. 148. 178. A. 173- —, angående meddelande af sådane i afseende å Hypotheks-För eningames verksamhet: B. XI. 180. 252, 261, Ä. 263. Föreskrifterna rörande verkställighet af straff-arbete, angående förklaring deraf: B. lil. 14, 48, A. 48, E. 274 Föreståndaren vid Expeditions-Utskottets Tryckeri-afdelning, angående förhöjning i det åt honom anslagna arfvode: B. XI. 379, 380, A. 380.
Sedan gästerna så småningom samlats, besteg kand. A. Hammarskiöld talarestolen och gaf i ett intressant föredrag bilden af en bland verldshistoriens niast framst8eiide qvinnor: den syriska drottningen Zenobia. Det var ett lyckligt val af anine. Föreläsaren skildrade en qvinna, soni i statskonst icke var underkgsen någon på sin tid och i harförarekonsten endast en, men denne ende var romerska rikets %terupprättare och en af de största faltherrar Rom frambragt: kejsar Aurelianus. Striden mellan honom och Zenobia, denna strid, der %ett stort qvinligt geni kampade mot ett stort manligt .geni&gt;, och som i historien har endast ett motstycke: Maria Teresias kamp mot Fredrik II af Yreussen, skildrades af talaren på ett synnerligen liffullt satt. Zenobia blef visserligen besegrad och slutligen fången, ' men kejsaren gaf fullt &amp; drika-~re,ner-~orbu11dets. erkännande åt hennes faltherretalang, d2 han i sitt bref till senaten i Rom kallar henne &gt;siii fruktansvärdaste motstindare .. Med en målande skildring af Aureliani triumftåg afslutade talaren föredraget. Härefter följde sang af fröken Lindegren - elev af professor Giinther - som nied ett själfullt föredrag och en vacker sopranstainma itergaf en aria ur Jessonda och en romans af Kjerulf. I ett af de inre rummen voro tre fint utförda pastellportratt esponerade, hvilka tilldrog0 sig ingcken uppmarksamhet. Ett intressant album, med fotografier från Vanadis ' verldsomsegling, var framlagdt till beskadande. Sedan en enkel slip2 intagits, hördes ater sing, då fröken Hasseldahl - elev af hr R. Sorstedt p3 ett lifligt och behagligt siitt föredrog ett par visor. Så småningom började gästerna afl2gsna sig, men annu vid tolftiden såg man sm % kotterier, hvilka slagit sig ned vid kaffeborden och der sökte fördröja uppbrottets timma. - A. A. Hvarjehanda i qvinnofragan. Sverige.
Således måste den fråga, jag nyss framställde, nemi. om handelsoch sjöfartsfonden medel äro tillräckliga, med ja besvaras. Men dä denna äger tillgäng till dessa 10,000 r:dr, och då ändamålet just är af sådan natur, som det tillhör denna fond att bestrida; så tinner jag för min del i hvad som nyss blifvit anfördt ej något skäl lill återremiss af denna puukt, utan tror att denna summa rätteligen må anvisas på handelsoch sjöfarts-fonden, likasom den, hvilken förekommer i nästa punkt, och hvarom framdeles torde blifva tillfälle att yttra sig. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: Jag är till det mesta förekommen af den siste värde talaren. Jag vill endast hafva äran tillägga, att StatsUtskis tillstyrkande att, om några ytterligare anslag för båkoch fyr-inrättningarne erfordras, dessa böra lagas af handelsoch sjöfartsfonden, stödjer sig på en skrifvelse till K. M. ifrån R. St. vid 1834—1835 årens riksdag, och således icke är ett nytt påfund af denna riksdags StatsUtsk. Hvad särskildt beträffar den beräkning, hvarvid Frih. Gyllengranat gjort anmärkn:r, eller alt det tillökade anslaget bordt upptagas till 13,000 r:dr i st. f. 10,000, derföre att båkoch lotsmedlen blifvit beräknade till 75,000, i st. f. 78,000 så tror jag ej del kunna inverka på denna summa; emedan hela inkomsten af baksoch fyringsmedlen härtill äro anslagna, och de ej blifva större eller mindre i verkligheten genom en förändrad beräkning på papperet. Nå - Ren 15 Mars c. m. 225 Något verkligt skäl för ater rein iss kan jag således ej upptäcka, utan får anhålla att II. o. Ad. behagade bifalla denna punkt. Hr von Hartmansdorff: Att penningar behöfvas för det uppgifna ändamålet, har ingen bestridt. Att tillgångar af handelsoch sjöfartsfonden finnas, vill jag gerna tro; men icke är det derföre rätt, att anslå dem till detta ändamål.