Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. skulle i underd. hos K. M. anhålla, att hvad uti K. brefvet den i3 Mars i83o blifvit förordnad! ora gästgifvares, samt hålloch reservskjutsskyIdiges åligganden, i afseende å snällpostföringen, må upphäfvas, samt hädanefter denna postskjuts bestridas endast efter träffad öfverenskommelse. Om en sådan önskan från R. St. skulle leda lill något beslut å K. M:s sida, så vore det detsamma, som att alldeles borttaga snällposten. Postmedlen äro, såsom vi veta, så inskränkta, alt de icke medgifva betydliga utgifter; men utgifterna skulle betydligen stegras, om snällpostskjutsningen lomme att bestridas efter öfverenskommelse. Likväl torde det vara skäl att bibehålla snällposterna; och om de, som fortskaffa snällpost, tillgodonjuta samma förmåner, som då de skjutsa resande i allmänhet, så vet jag icke något skäl hvarför, helst under närvar, omständigheter med postverket, man skall upphäfva snällposterna, hvilket blefve följden, i händelse skjutsningen skulle ske efter öfverenskommelse. Vidare förekommer i detta betänk, ett förhållande, hvarpå Gr. von Platen uti sin reservation fästat uppmärksamhet, nemi. att undersökas borde hvilka posthemman äro i behof af lindring i jemförelse med andra posthemman. I begge dessa delar önskar jag afslag å Utsk:ns betänkande. Gr. von Platen, Baltzar: Lika med den sista värda talaren, beklagar äfven jag, om den förbättring postinrättningen vunnit genom snällpostens införande skulle upphöra; men då jag det gör, kan jag likväl icke inse skyldigheten för en skjutsande alt underkasta sig någon ny, enligt min åsigt, icke fullkomligen lagligt tillkommen skjtitsningsskyldighet. Är snällposten behöflig, så må Staten på det hela bidraga till dess bekostande, men icke bör den skjutsskyldige åläggas andra skyldigheter, än honom egentligen tillkomma. Orsaken hvarför jag begärde ordet var egentligen icke, att jag ämnade yttra detta, utan den, att jag ville anhålla att betänk, måtte punktvis föredragas i den ordning punkterna förekomma, hvarigenom man lättast afgör ärendet.
Skrifvelse, N:o i08. 37 och bestämma, huru många tunnland i hvarje utrop vid auktionen skulle försäljas; så, och efter del på grund af Rikets Ständers sistnämnda beslut, hvilket i underdånig skrifvelse den 13 Juni 1818 Kongl. Maj;l meddelades, genom Kongl. Brefvet den 8 Maj 1821 blifvit förordnadI, att kronoparken Rella Tall i Högsrums socken och Olands norra Mot af Calmar län, med eif* areal af 598 tunnland 26 kappland, skulle, fördelad i 13 lotter, under de stadgade vilkoren försäljas; hade, enligt hvad uti en till Rikets nu församlade Ständer den 17 sistlidne April aflålen nådig Proposition finnes omförmäldt, vid den auktion, som kort eller utfärdandet af nämnda Kongl, bref egde rum. anbuden, ehuru för olika lotter betydligt skiljaktiga, likväl uppgått till särdeles höga belopp, emedan inroparne endast fästat afseende ä skogstillgången, men icke vid jordens beskaffenhet, och således icke betänkt möjligheten iör jordegaren ali, äfven efter skogens borthuggande, utgöra den erbjudna räntan. De menliga följderna häraf hade icke heller länge uteblilvit, Ij på åtskilliga lotter hade skogen snart blifvit så afverkad, alt endast sjelfva marken, bestående al ofruktbar sandmo, återstod; och som egarne af dessa lotter sedermera icke förmått utgöra hvarken jordräntan eller sina porsonela kronoutskylder, hade, lill gäldande deraf, lägenheterna, i saknad af annan tillgång, måst lagas i mät. När dessa lägenheter derefter skulle ånyo försäljas, inträffade att tio särskilda auktionsförsök måste, ehuru utan framgång, anställas.
Ek utan lof, skall han ersätta värdet och ?’plikta som för slik åverkan å andras en - 10S Den 8 December f. tn. ”skilda ägor," icke blifvit upphäfven eller ändrad, så måste ock 1823 års Förordning jemväl tillämpas till så beskaffad åtgärd af Skatteman; hvaremot, å andra sidan åter, sistnämnde Förordning ansetts allena utgöra en för särskilda fall särskildt stiftad Lag, hvars tillämpning man icke ansett sig tillständigt utsträcka till andre eller flere, än de i densamme bestämdt utmärkta händelser. Enär nu tillgrepp af annans tillhörighet, vare sig af hvad beskaffenhet som helst, är och, oberoende af all Lagstiftning, måste förblifva ett moraliskt brott, hvarunder deremot ingalunda kan hänföras öfverträdelsen af det Ekonomiska Lagbud, som inskränker dispositionen af Ekeskogen å egne Skattehemmans ägor; och då det för ingen del kan med rättsbegrepp förenas, att brott och förseelser, till sin natur så vidi från hvarannan skiljda, skulle af Lagen, som ' alltid bör presumeras vara rättvis, med enahanda straff beläggas; så tvekar jag icke att hysa den tillfredsställande öfvertygelse, att Lagstiftande makten låter sig angeläget vara, att i det nu ifrågasatte, liksom i hvarje annat likartadt, fall, undanrödja all anledning till så beskaffad lagtolkning; och det är med sådan tillförsigt jag ansett mig böra föreslå den Förklaring öfver Kongl. Förordningen den 18 December 1823, att densamma endast måtte anses tillämplig till de deri bestämdt upp - Den 8 December f. m. 109 tagne händelser, då åverkan sker å Allmänning eller å andras enskilda ägor.
Beträffande Herr Grefve Anckarsvcirds samt Hrr Kjellbergs och Brincks förslag att, utom bevillningarne, äfven alla andra Stats-bidrag mätte af vederbörande Uppbörds-verk lill Riksgälds-Contoret aflemnas; så inser och erkänner Utskottet de mångfaldiga fördelar, som för det allmänna skulle åstadkommas derigenom, att ej allenast Statens ordinarie och extra-ordinarie inkomster, utan äfven all annan till flera serskildta Embets-Verk nu ingående uppbörd, för framtiden emottogos af ett enda Uppbörds-Verk, hvarifrån hvart och ett af de förvaltande Verken kunde utbekomma de till dess föremål anslagne medel. Detta Uppbörds-Verk borde i sådant fall alltid vara skyldigt att ovilkorligen vid beslämda tider tillhandahålla de beviljade och derå anvisade anslagssummorna och således äfven vid de tillfällen, då härtill påräknade inkomster af en eller annan anledning icke influtit. Vid detta förhållande måste derför de för anslags-summornas utbetalning erforderliga medel anskaffas genom skuldsättning. Då motsatsen åter inträffade, eller då inkomsterne uppgingo Lill högre belopp, än som erfordrades för de bestämda utgifternes bestridande, kunde deremot nedsättning i eller anstånd med någon viss del af de utaf Rikets Ständer åtagna Stats-bidrag medgifvas. Häraf-följer, att de bestyr, som skulle tillhöra Stala-Utskotlets Ullcllandej N',0 355. 11 ifrågavarande Uppbörds-verk, kommo att ega ett hufvudsakligt samband med de Rikets Ständer i Grundlagarne tillerkända rättigheter, i afseende på Statens skuldsättning och folkets beskattning; hvaremot det icke komme att erhålla någon annan gemenskap med den verkställande magten, än att från vederbörande tjenstemän emottaga af dem uppburna utskylder och alt till Embelsverken vid anfordran utbetala de bestämda anslagssummorne.
Utskottet tror derföre ock, att egande rätten ej på minsta sått förnärmas medelst antagandet af Utskottets Förslag, att berörde personella afgift må, till lika belopp, utaf alla matlag å Landet utgöras, men vål att derigenom skall vinnas större både enkelhet och ordning uti denne del af beskattningen; Och synes någon skålig anledning till klagan härvid öfver Utskyldernes förhöjning icke ega rum, Stats-Utskottets JBetänkanden. 1687 enar i allmänhet de Personer, hvilka emot förra vanligheten, skulle komma att vidkännas Lagmansoch Häradshöfdinge-Räntan, enligt Utskottets hemställan, i stället, blifva befriade från den dem hittills åliggande Sterbhus Afgiften. Uti Utskottets förra Utlåtande förekommer icke, såsom anmärkt blifvit, något tillstyrkande om undersökning rörande förhållandet med Tionden af Dylta Svnfvel-Bruks tillverkning—. Utskottet har endast föreslagit, att Riksens Högloft. Ständer måtte hos Kongl. Maja i underdånighet annhålla, om vidtagande af sådane åtgärder, att i händelse Tionden från Dylta icke kunde in natura utfordras, Bruksegaren måtte förpligtas lösa den samma nied lika summa, som betalas för det Svafvel, hvilket han till Kongl. Majit och Kronan levererar; Vid hvilket förhållande anmärkningen i detta afseende torde förfalla. Beträffande sluteligen det påstående, att den af Utskottet ifrågastålde likhet uti Mantals-penningarnes utgörande öfver hela Riket, utan all vidare undersökning, nu genast bör fastställas; så kan Utskottet ej frånträda sin redan yttrade öfvertygelse, att, då den tillökning i Mantals-penningarne, som häraf blifver en följd, efter uppgjord beräkning, uppgår till icke mindre,' än 23,000 R:dr årligen, hvilken utgift egenteligen komme att träffa •i6B8 Stats-Utskottets Bctänkanden.
När han var i Upsala, hade han helt plötsligt blifvit gripen af den andliga rörelse, som i katekesen kallas för väckelse. Och det var på fullt allvar. Ty pastor Karlberg var en ärlig man, och han ville vara sträng mot sig själf. Han slog upp Norbecks teologi pag. 126 och läste: »Dessa nådeverk äro följande: kallelsen, upplysningen, omvändelsen, nya födelsen, rättfärdiggörelsen, förnyelsen och helgelsen.» Kallad hade han blifvit. Den saken var klar. Han hade erfarit af upplysningen, så väl Illuminatio legalis som Illuminatio evangelica. Omvänd var han, ty han ångrade, nyfödd också, ty han trodde. Men rättfärdiggörelsen? I skolan hade lektorn sagt, att det var en domsakt af Gud, som måste förnimmas invändigt i människan. Och det dröjde länge, innan då varande studiosus Karlberg lyckades öfvertyga sig själf, att han verkligen var rättfärdiggjord. Pastor Karlbergs nästa svåra strid med sig själf var, när han började upptäcka, att han var kär. Det var synd att säga, att fröken Amalia Lindblom egentligen var någon skönhet. Men en bra flicka var hon, öppen och rättfram, full af lifsmod och sundhet. Hon var stadig och satt med små ögon, låg panna, uppåtsträfvande näsa, präktiga armar och solida ben. Det där visste kyrkoherden, och han sonderade sig själf för att utröna, om han ej för henne hyste det slags böjelse, som kallades kärlek. Han ryckte till, när hon närmade sig honom. Det var en obeskriflig njutning att tala vid henne, i synnerhet om andliga ting. Ty fröken Amalia såg då så allvarsam ut, hon följde med med en s å spänd uppmärksamhet, accentuerade hvarje vigtigare passage med så uttrycksfulla blickar, så känsliga leenden, att kyrkoherden blef helt varm om hjertat och kunde på den goda stadens supéer glömma sig långa stunder, svängande med en talrik, som värdinnan stuckit honom i handen. Allt det där var nog bra. Men kyrkoherden var ej säker på, om hon hade den sanna tron.
Riddcrskapet och Adeln erkänner, att jag hoppas härutinnan deras wärda bifall, är denna wördsamma önskan ej lämpad till andra af Högloft. Riddersikapet och Adeln, än till den eller de, som i detta förewarande casus äga en hel eller sä kallad halfstudsare, och den som ingen äger, ma derföre ej generas af proposition, Men skulle ocksä någon af wärk Ständ som notabeNE hafwa lodbössor af propre mundur, det will säga godt läs, wacker hane, god pipa, sä är nog det öfriga rätt bra, och ett sädant gewäc aldrakäraste wälkommit, ty detta blir lätt sörändradt och lika nyttigt, likwal tar jag mig friheten ödmjukeligen nämna, akt de uti Riket här och der till ex. Skogkloster och dylika dyrbara ioo:de äriga collettionee ej höra till denna eljest i ödmjukhet projeckerade collert., och en sa missklädande tanke sikall aldrig öfwerbewisas mig. Lörsta Del. Den 9 Ju,ni - De mångfaldiga inkast, som emot desta. af Högloft. Ridderffapet och Avel» i händelse af bifall, skänkte piecer, skulle kunna göras i anseende tift olika längder, tyngder, calibrar, laddningssäkt etc. jämfört mot de sä kallade jägarepistoler och dylikt, får jag ödmjukast bäst beswara, dä gewären af alla stag en gang blir, icke efter fördomar och capricer, utan efter rcela saela af diverse skyttar, sa i som utom tjenst, jemsörda med sednare liders inberätrade härligheter, men om nu också de ej wörö till ock med sä goda som andra nationers, sa kunna be ester föregången förändring och profskjutning i flera afseeuder komma att uppnå ett okändt wärde, utan att derföre ända betunga Staten med langa aporhequare rakningar; blifwa de skänkte ät Staten, nog blifwa de nyttiga och en gifwen häst star fritt alt syna hwar man behagar __ men intet i mund.
Mjmlvärde såsom en negativ fördel, hvilken skyddar för förluster genom myntfluetuationer, håfve vi väl förvärfvat oss, men de positiva fördelarne, lifvad rörelse och produetion, vinnas ej genom att nu lägga händerna i kors, såsom mången synes tro. Otvifvelaktigt skulle, under det åter inträdda rättstillståndet, under en fortsatt fred, en sparsam Regering och under en rigtning af produetionen till annat än bränvin, som inom Landet uppsupes, tillräckliga capilal kunna så småningom uppkomma, utan tillhjelp af creditens häfstång, men då så väl jordbruket som alla andra de betydligare näringarne äro behäftade med stark skuldsättning lill hög räntefot, under hvilken producenten arbetar hufvudsakligen för alt betala räntor och med föga utsigt att någonsin förvärfva något öfverskott; så blir mången nödsakad fortfara med en näring, som han tydeligen ser icke bär sig, och hvars produetion, på en låg ståndpunkt i jemförelse med andra Länders, han saknar förmåga att förbättra, änskönt han dertill eger kunskap och skicklighet. Huru mången jordbrukare tvingas ej att forcera sin sädesproduetion under jordens utmattning, huru mången Idkare af Bergsoch Bruksrörelsen fortfar ej att tillverka Tackjern, Stångjern och Spik, ulan vinst och under skogarnes alltför -starka afbrukning? Ali sådan forcerad produetion, i synnerhet då den består af råämnen, utgör en i många fall oersättlig, riksförlust. Numera, sedan upplysningen i desse fall stigit, skulle delta missförhållande upphöra i den stund ökade capital eller ökad credit anskaffas. 22 Hur till Bancooch Lag-Utsk. Betänk.
Vid förnyad handläggning af Bevillnings-Utskottets Memoria] j\':o 39, i anledning af Riks-Ståndéns i vissa delar fattade beslut öfver Utskottets uti Memorial N:o 34 afgifne förslag till sammanjemnkning af de skiljagtige besluten, rörande grunderne för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt föreskrifterne för tillämpningen deraf, blef samina Memorial af Ståndet bifallet. S. D. Föredrogos å nyo Lag-Uttkottets Betänkanden: N:o 176 i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betdnkande N:o 143, öfver väckta motioner, angående gemensam Lag för inrikes och utrikes vexlar. Med vidblifvande af sitt förra beslut biföll Ståndet Utskottets förslag till förändrad lydelse af 7 §. N:o 177 i anledning af väckt motion om upphörande af Riddarhusets forum privilegiatum. Bifölls. S. D. Föredrogos å nyo BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande!’: JNT:o 9, om ändring i 3 §. af 1111 gällande Seglations-ordning. Återremitterades i sammanhang med en nu väckt motion af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Segla tions-ordningen. Om upphäfvende af den i Kongl. Brefvet den 2 Augusti 1836 föreskrifne försegling af bränvins-käril. Bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Herr Christiersons från BorgareStåndet communicerade motion, om medel till bidrag för upphjelpande af Prot. TJtdr. d. 10 Fehr. 1841 > ia3 Carlskrona stads Eccleslastique väsende, blef samma motion lagd till handlingarne. S. D. Föredrogs ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommit utdrag af dess protocoll för den 3 i denna månad, med underrättelse, att bemälde Riks-Ståud bifallit Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande
Med stöd af de, i min mot Utsk:ts beslut i denna punkt afgifna reservation, anförda skäl, anhåller jag att R. o. Ad., med afslag å Utsk:ts hemställan, ville besluta att: l:o under nästa statsregleringsperiod bevilja en årlig summa af 80,000 rdr till förhöjande af pensionerna för de emhetsoeh tjenstemän af arméen, som före den 9 Februari 1858 tagit afsked, till likhet med pensionerna för dem, som erhållit afsked efter denna dag; 2:o inså till K. M. med underd. anhållan att K. M., efter infordrade upplysningar, behagade till Rikets näst sammanträdande Sländer aflåta Nådig Propos. rörande den summa, som erfordras till likställighet i pensionerna för de civile embetsoch tjenstemän, hvilka tagit afsked före och elter år 1858. Den 28 September f. m. 408 Hr von Knorring: Jag anhåller att fä instämma med Hr von Francken och vili endast tillägga, att jag väntat mig den artigheten, att Utsk:t åtminstone skulle behagat omnämna det af mig, vid remissen af Hr von Krusenstjernas motion, framställda alternativa förslag; och skulle jag ej hafva fästat mig vid uraktlåtandet af denna vanliga artighet, om det resultat, hvartill Utsk:t kommit, blifvit annorlunda. Hr Reuterskjöld: 1 den af Hr von Francken gjorda framställning anhåller jag att få förena mig. K. M:s vid 1856 års riksdag afgifna Nåd. Propos. om fyllnadspensioners tilldelande åt afgående militära embetsoch tjenstemän, afsåg hufvudsakligen det, att, då till följe af förändrade prisförhållanden det blifvit nästan omöjligt för de militärer, som i tjensten utsläpat sina krafter, att taga afsked, de icke mera måtte förminska arméens tjenstbarhet, utan sättas i tillfälle att från krigstjensten afgå. Denna K. M:s framställning funno R.
Län, den ena om ett tillägg till 9 Cap. 1 1 llandelsBalken, i afseende å ansvar för den, sorn förnekar veterlig skuld, och den andra, om bestämmande af rätter Domstol för åtalande af sådane förbrytelser; samt afslogs N:o 10, öfver Riksdagsfullmägtigen Carl V. Olbers' mölion, om ändring i bestraffningen för missgerningSmans släppande. S, D. Föredrogos ånyo följande Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets Betänkanden: N:o 9, i anledning af vackt fråga om uppförande af en bro öfver Dalelfven i trakten af Gysinge Bruk; afslogs. N:o 10, i anledning af gjord motion, om högre arfvode till Nämndemän för deras förrättningar i tjensten; Bifölls. N:o 11, i anledning af väckt fråga om upphörande af Högloff. Ridderskapet och Adelns rättighet att å frälseegor anlägga krogar; Bifölls. N:o 13, i anledning af väckt motion, om anställande af Norrska hingstar vid Rikets Stuterier; Bifölls. N:o i3, i anledning af väckt motion om förbud emot införsel i Riket af hästar ifrån Danmark och dess Tyska Provincer; Bifölls. Bih. till RSt. Prot. i834. § Sami, 1 Afdela. ic. a: dr a Häftet, 7 4 Trot, TJtdr, d, 10 April \834 N:o 14, i anledning af väckt motion om en Marknads hållande i Staden Mariefred; Bifölls. N:o i5„ i anledning af väckt fråga om behofvet af ett sammandrag utaf de föi fattningar, som bestämma Knecktars och Båtsmäns rättigheter och skyldigheter; Bifölls, N:o 16, i anledning af väckt fråga om vissa föreskrifters iakttagande vid Permittering af manskap från de värfvade Regementen; Bifölls.
Man har här under föregide discossioner nämnt att sådant har skett i Belgien, men det är ieke förhållandet, ty visserligen byggdes de första jernbanorna der för att tillhöra Staten, men'de byggdes af ett kompani. Så har man också-antagit såsom en grundsats i de flesta länder, och så är del äfven antaget, såsom en ända till pedanteri hos oss drifven grundsats, att, i afseende på arbetens utförande och leveranser lill Staten, skall allting gå genom entreprenörer och kontrakter med enskilta. Del myckel enkla skälet dertill är, att Slaten må kunna veta hvad den på hvarje sak upoffrar, och att Staten hellre underkastar sig ett arbetes utförande något dyrare, än hvad den sjelf skulle kunna utföra .det för, blott för att kunna veta hvar gränsen är för utgiften. Jag medgifver visserligen att det finnes undantag från denna regel, nemi. i hvad som hörer till vissa arbetens utförande för försvarsverket vid befästningar och inom marinen, men jag känner icke lill hvilka resultater det har ledt eller huruvida dessa arbeten kostat mera, än om de blifvit ut förde af enskild man. Det gifves en ganska lätt förklarlig anledn. hvarföre sådana arbeten kunna utgöra ett serskildt undanlag ifrån den eljest etablerade allmänna regeln, och jag föreställer mig att det är, dels att en viss secretess skal! iakttagas vid dessa arbeten, på Den 22 September f. m. 135 det att icke planerna må blifva upläckla, och dels att den disciplin, som finnes inom försvarsverket, icke tillåter en blandning med enskild entreprenörer, eller att den icke tillåter alt arméens och flottans manskap skulle kunna ställas under dessas befäl. Detta anser jag vara orsaken, men i allt öfrigt veta vi, att det har blifvit vidtagit, såsom en generell regel, alt alla publika arbeten utföras genom entreprenad, eller åtminstone tle flesta. Betrakta vi nu åter många andra tillfällen, der byggnader utföras på Statens bekostnad genom dess embetsman, så är det märkvärdigt att se hvilka resultater deraf upkommit.
Nödigt förråd af lifsmedel för skeppsbesättningar, antingen fartyget inlölöper i svensk hamn, eller lifsmedlen derifrån med skeppsbåt hemtas, befrias från utförselstull och andra dermed förenade afgifter. Svenska fartyg få äfven till skeppsbehof tullfritt intaga öfriga förnödenheter, som till skeppets behof i mån af dess storlek kunna anses oundgängliga, hvartill äfven må räknas 1 famn ved, 1 tunna tjära, i tunna beck, 2 st. åroch 4 st. spak-ämnen för hvarje 20 läster af fartygets drägtighet och derunder. Främmande fartyg må deremot ej heller till skeppsbehof intaga sådana förnödenheter, utan erläggande af derför belöpande tullafgifter. § 20. På det skeppare och besättningar å svenska krafvelfartyg, större eller mindre, må komma till säkert åtnjutande af den fering, sorn, uti Wårt år 60 1748 utfärdade reglemente, dem till uppmuntran blifvit tillagd, skola skeppare och besättning vid den tullkammare, der lossning sker, af den tull, som för fartygets medbragta last inflyter, mot behörigt qvitto erhålla dess forin g, utgörande, vid fart från östersjön * för en skeppare 1 riksdaler 16 sk., för en styrman 28 sk., och för de öfrige af besättningen, såväl som gossar, hvardera 21 sk.; från de vid Nordsjöny kanalen och Atlantiska hafvet belägna Europeiska orterför en skeppare sju riksdaler 9 sk., för en styrman tre riksdaler 28 sk., och för det öfriga skeppsfolket hvarje person två riksdaler 42 sk.; samt från Medelhafvet och Levanten> skepparen nio, riksdaler, styrmannen fyra riksdaler 24 sk., och för hvardera af den öfriga besittningen tre riksdaler 28 sk., allt svenskt banko; men då tullbeloppet för medförda varor icke uppgår till minst 50 riksdaler banko, bestås skeppare och besättning ej någon föling, från hvilken förmån äfven inhemska på klink bygdå samt utländska fartyg äro uteslutna.
Af den 16 dennes, i anledning af de hos Borgare-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande Ädelforss Guldverk, hvilket Betänkande, enligt hvad Utskottet gifvit vid handen, redan af de tre öfrige Riks-Stånden blifvit gilladt. 3:0 Af den 17 dennes, angående den under Kongl. Bergs-Collegii disposition och förvaltning f. d. ställde Cassa, samt CommerceRådet Galléns ansökning om anstånd yied inbetalningen af ett ifrån samma Cassa erhållet Lån-, hemställande Utskottet, att nämnde Gassas behållningar m. m. må till Herrar FuIImägtige i Riksgälds-Contoiret aflemnas, samt att på deras pröfning må ankomma, om anstånd med betalningen af så väl Commerce-Rå. det Galléns, som andre Lån kan och bör beviljas eller icke. 4:0 Af den 17 dennes, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Fullmägtiges i JernContoiret underdåniga hemställan, om införskrifvande af Engelsmannen Thomson i och för försök äf ett nytt Jernberedningssätt, under namn af Puddlings-processen; anseendes Utskottet sig icke kunna tillstyrka Riksens Stan - Den 21 Apil. IOI der att med detta ämne taga någon befattning. 5:0 Af den 17 innevarande, deruti Utskottet, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om rättelse i Nådårs och BesparingsFöifattningarne, föreslagit åtskilliga allmänna grunder för den jemkning och förändring i berörde Författningar, hvilken i Utskottens tanka vid närvarande förhållanden närmast bereder det åsyftade ändamålet, eller TjenstemannaCorpsens fördel. Ifrån Statsoch Bevillnings-Utskotten: Af den 2 dennes, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om en stadgad afgift af hvarje Mantalsskrifven person till den veneriska smittans hämmande m. m.; hemställande Utskotten, att i sådant afseende en Bevillning af 3 sk.