Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa äro af ett annat byggnadssätt än de grönländska, vanligen mycket lätta och smala, förfärdigade af något böjligt träslag samt skodda med skifvor af hvalkäkben, hvalrefben eller hvalbarder. För att förbättra föret öfverdragas dessutom medarne innan afresan omsorgsfullt med ett två till tre millimeter tjockt lager af is genom att öfvergjuta dem upprepade gånger med vatten.24 Slädens olika bitar äro ej hopfogade med spik eller naglar, utan hopbundna med skinnremmar eller strängar af hvalbarder. På den låga obeqväma sitsen ligger vanligen en skinnlapp, helst af isbjörn. Antalet af hundar, som spännas för hvarje släda, är vexlande. Jag har sett en tschuktsch åka efter två små magra hundar, hvilka dock syntes utan synnerlig ansträngning släpa fram sitt tunga lass öfver jemn hård snö. För andra slädar har jag sett 10 till 12 hundar, och en lastsläde från Kolyma framsläpades af ett 28-spann. Oftast äro hundarne spända det ena paret framom det andra efter en lång gemensam lina25, någon gång vid kortare utfärder flere än tvenne i bredd eller ock så oregelmessigt, att deras ställning till åkdonet endast tyckes hafva berott på draglinans tillfälliga längd och en nyck hos körsvennen. Hundarne styras ej med tömmar utan med ständigt ropande och hojtande, beledsagadt af snärtar från en lång piska. Dessutom finnes på hvarje ordentligt utrustad släde en kort och tjock staf, med jernbeslag och en mängd jernringar i öfre ändan. När intet annat hjelper, kastas denna staf på den motspänstiga hunden. Stafven är så tung, att djuret lätt får sin bane af ett dylikt kast. Hundarne veta det och äro till följd deraf så rädda för detta grymma redskap, att redan rasslet med ringarne är tillräckligt att förmå dem till de yttersta ansträngningar. Under raster fastbindas spannen vid den i snön nedstötta stafven. Hundselen är gjord af tumsbreda skinnremmar, hvilka bilda ett halseller skulderband, som på ömse sidor medelst en rem är sammanbundet med ett midjeband, vid hvars ena sida dragremmen är fästad.
Dalman nu tillåtit sig säga, att jag kallat mina motståndare förrädare, måste jag till prot. förklara, att han yttrat något, som med förhållandet ej är öfverensstämmande. Jag vet icke, hvarföre Hr Dalman nu flög på mig, om icke derföre, att jag ej vägrar stt gifva, hvad patriotismen ålägger mig, eller för det jag vågade åkalla sunda förnuftet och den Svenska känslan. J;:g rår i sanning icke för, om Hr Dalman derigenom anser sig sårad. Hr Lefre'n: Hr Dalman är verkligen icke så lätt att slå ur fältet, oell jag undrar icke derpå, då han har en så stor talent att neka facta. Hr Dalman har nemi. sagt, att de ifrågavar. anslagen vid sista riksdagen varit gifna till icke annorlunda bestämda ändamål, än att de kunnat användas till årliga behof, och jag har påstått motsatsen. Hr Dalman har hotat med publiciteten. Deremot har jag ingenting, såvida nemi. publiciteten lemnar sina upplysningar på grund af sanna facta; men såsom exempel, huru härmed tillgår, vill jag erinra, hurusom publiciteten regalera de med den underrättelse, att Hr af Dalström härstädes gjort en sorglig beskrifning på våra gevärsförråd, ehuru han icke nämnt ett ord derom, utan endast talat om de gevär, sorn utlemnas till dagligt bruk och hvilka äro så dåliga, att de behöfva ersättas ur förråden, hvarigenom åter luckor deri uppstå, som icke kunna fyllas genom den vanliga fabricationen. Hr af Dalström har således aldrig talat om förrådens beskaffenhet; men publiciteten har dock uppgifvit, att denna beskaffenhet af Hr af Dalström blifvit afmålad såsom Den G November f. m. 55 sorglig. Dylika anmärkningar torde få anses lämpliga för dem, som utlofva att gifva allmänheten upplysningar, och jag remitterar dem derföre till publiciteten. Hr Dalman har trott, att K. M. vore oförhindrad att använda anvisningarna för förråden till årliga behof; men jag, som kände det verkliga förhållandet, vackte motion, att II. St. måtte hos K. M. begära, det K.
Linström, med åberopad anledning Ståts-Utskottets Betänkanien. deraf, att, enligt de till Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens öfverseende senast församlade Revisorers Berättelse, någon Riks-Hufvudbok ännu icke blifvit afslutad, och då de« dessutom skulle' leda till en säkrare Controll och Redovisning samt lätta öfversigten af Stats-Intrader. ne, föreslagit, det alla både Ordinarie Inkomster och Bevillningar, äfvensom Saltpeter-Skatten och Passevolance-afgiften m. m., kunde uppbäras och redovisas på ett ställ©, hvartill Herr Linström på anfördt skäl ansåge RiksgäldsContoiret tjenligast; dock skulle Kongl. StatsContoiret hädanefter, såsom hittills, fortfara med bestridandet af Stats-Utgifterne efter de Nio Hufvud -Titlarne i Riks-Staten och dertill erhålla medel från Riksgälds-Contoiret.
Ett af föremålen för Finans-Komitéens förberedande arbeten bar bordt vara att undersöka, hvad verkan de af dessa hypotheks-föreningar, under den Sednare tiden, på utrikes orter upptagna lån och de derå skedda indragningar utöfvat på såväl penninge-förhållanderna, som produktionen inom landet. Enligt erhållna uppgifter äro af Bruks-Societelens Hypotheks-Kassa och af Ilypotheks-Föreningar emellan jordegare följande utländska lån afslutade och indragningar derå verkställde: 8 Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o t0. af Bruks-Societelens Hypotheks-Kassa, stiftad år 1833 och 1835: år 1835 Hamb. B:ko m:k 4,500,000 » 1839 » » » 6,000,000 iq,500,000 och hela beloppet deraf indraget åren 1835 till och med 1841; af Östgötha Hypotheks-Företling, stiftad år 1845: år 1846 å 10 millioner mark Hamb. Banko och deraf indragne: år 1846 Hamb. B.ko m:k 1,000,000 , 1847 » » » 2,988,000 » 1849 » » » 1,477,500 » 1850 »> » » 760,000 , 1851 » » » 600,000 » 1852 » » » 1,600,000 Summa Hamb. B:ko m:k 8,425,500; af Hypotheks-För eningen emellan jordegare i Småland m. fl. provinser, stiftad år 1846: år 1849 Hamb. B:ko m:k 5,000,000 » 1852 » » » 5,000,000 10,000,000 derå indraget: år 1850 Hamb.
Jag kan ej inse, hvarföre man liär skall ingå i någon bestämmelse om föredragningen af grundlagsärender; jag skulle tvärtom tro det vara mera enligt med Ståndets föregående beslut att icke yttra något härom, utan öfverlemna den saken åt Konungen. Hr von Troil: Jag instämmer med Frih. Palmstjerna och anser det på f. m. fattade beslutet lägga hinder för antagande af Hr v. Hartmansdorlfs förslag, hvilket jag dessutom finner obehöfligt, enar förut ej funnits något stadgande af hvilken grundlagsärender skola föredragas, och vi ändock sett, att de blifvit föredragna. Jag föreser emedlertid, att det hädanefter blir chefen för Just.departementet, som i allmänhet kommer att föredraga dessa ärender, ehuru Konungen derföre ej lärer vägra andra föredragande att äfven göra sina anmärkningar i sådana frågor, som tillhöra hans departement. Gr. Horn: I sjelfva saken instämmer jag med Hr v. Hartmansdorif så vida, att jag anser lämpligast, att grundlagsärender blifva föredragna på det sätt, han föreslagit; men deremot instämmer jag med de sista värda talarne deruti, att något stadgande härom icke bör i 6 § intagas. Hr von Hartmansdorff: Jag får först säga, att då jag nyttjade ordet Just.Statsminister skedde det af misstag, som jag nu får rätta och i stället insätta i mitt förslag: chefen för just,ärender. Det ser emedlertid ut, som It. o. Ad. ej skulle hysa mycken benägenhet för förslagets antagande; men jag kan likväl ej frångå den öfverlygelsen, att då man nu borttagit den föredragande, som hittills haft befattning med grundiagsärenderna, bör man sätta något annat i stället. En ledamot har väl sagt, att intet stadgande förut funnits, och att dessa ärender ändock blifvit föredragna; men med samma skäl skulle man aldrig behöfva några föreskrifter. Jag anhåller på grund häraf hos Hr Gr. o. Landtm, om propos. på det förslag, jag tagit mig friheten framställa. H. Ex. Hr Gr, o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i den af Hr v. Hartmansdorff nu yrkade mening. Ropades nej.
Hr Grin synes härvid icke hafva kommit ihåg det egna förhållandet med en Interims-regering. att den såsom moralisk person väl representerar och utöfvar Konungamakten, men att denna regering likväl derigenom aldrig är ställd i lika kathegori med Konungen Sjelf, såsom representant af högsta makten; ty då Konungen är oansvarig för Sina beslut men Rådgifvarne stå i ansvar för hvad de tillstyrka, så är åter Interims-regeringen i sin egenskap af representant för högsta makten sjelf ansvarig för de beslut som den fattar, så att det i sjelfva verket är alldeles likgiltigt för både Sveriges Ständer och Sveriges folk, hvem som inom denna Regering föredrar eller tillstyrker. Det exempel Hr Grin från förhållandet då Konungen Sjelf förer Regeringen hemtat, innefattar således alldeles intet bevis för olämpligheten af den föreslagne förfatln. Genom det nu anförda tror jag mig äfven hafva vederlagt hvad Hr Bildt erinrade i afseende på den osäkerhet, som skulle upkomma genom bristande speciella bestämmelser röride föredragningssättet inom Interims-regeringen. Det skulle för öfrigt, enligt min öfvertygelse, vara illa beställdl med vår Regering, och vittna om en beklagansvärd brist på förutseende hos henne, om hon icke såvida denna författn. vinner bifall af Svenska och Norska National-representationerne, genast vöre betänkt på att utfärda en organisk lag, som innefattade de speciella bestämmelserne i förevarande fall, hvarigenom den af Hr Bildt befarade osäkerhet ronde förradragningssättet helt och hållet skulle förekommas.
I Westergöthland har man nyligen på executif auction försålt tre halfva hemman, ett för r3 R:dr 16 sk., det andra för R:dr, det tredje för 33 R:dr. Det är ledsamt för mig, att 7 4 Den 18 November f. m. nödgas anföra elt sådant förhållande om Westergöthland, emedan denna framställning synes innefatta en bestämd motsats af flen blomsterrika beskrifning en värd Ledamot vid Riksdagens början gaf oss på tillståndet i samma Provins. Jag anhåller om remiss af mitt anförande till vederbörligt Utskott. Grefve von Rosen, Axel: Utan att vilja bestrida den uppgift, som bär blifvit lemnad, att ett hemman skulle hafva blifvit förså 1 dt för i3 R:dr 16 sk., förmodar jag dock, att man begått ett misstag, och att man menar den händelse, som äfven jag känner, att elt hemman väl försåldes till i3 R:dr 16 sk. i afslag, men tillika till 4°o R:dr i uppslag. Friherre Boje: Det vore lätt för mig, att uppgifva namnet på den här närvarande man, hvilken försäkrat mig om riktigheten af det förhållande jag omnämnt; och den siste talaren får ursäkta mig, att jag mera tror på den förre, än honom. Lades på bordet. Föredrogs å nyo och bifölls Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens den 17 sistlidne October under N:o 84 afgifne, och den 3o i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt fråga angående Sveriges Försvars-anslalter. Den 18 November f. tn. 75 Företogs till pröfning Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 18 sistlidne September under N:o 71 afgifne, och den 25 i samma månad e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphörande af KrigsCollegii befattning med MilitiaeBoställens utarrenderande, samt MilitifeBoställsCassans framgena förvaltning. Herr Munck af Rosenschöld j Eberhard:
Med anledning häraf, får Kollegium i underdånighet upplysa, att detta sistnämnde belopp blifvit af Kommerse-Rådet Wennberg utgifvet, dels till lösen för handlmgarne i ett Manufaktur-Diskontfoi.den rörande skuldfordringsmål och dels till chai tering å skuldebref af gäldenäi er, mot hvilk* lagsökning förgäfves blifvit anställd. Manuraktur-Diskontfonden är väl bifiiad från erläggande af lösen för Utslag i lagsösningsärendeo; men D.skontens Ombudsman är pligtig, icke allenast att förse de skuldebref, som i original inför Exekutorer och Domstolar böra förevisas, med stämpladt papper, u'an äfven att betala kommunikationsoch öfriga utsökningskostnader, då fondens gäldenärer dertill sakna tillgångar, äfvensom lösen för transumter af Konkursdomar m. m. De medel, som för sådant ändamål af Ko'legii AdvokatFiskal, i dess egenskap af fondens Ombudsman, utgifvas, blifva i behörig ordning äf honom redovista. Om vid anställd lagsökning tillgång finnes hös gäldenären till godtgörande så väl af upplupen ränta som af kapital och lagsökningskostnader, så blifva äfven dessa kostnader af de befintliga tillgångarne fonden ersatta, så vidt dylik ersättning af vederbörande Domare eller Exekutor är fonden tillagd. Att dessförinnan påföra hvarje gäldenär dessa kostnader, har hittills icke varit brukligt, och Kollegium skulle icke eller anse det vara lämpligt eller medföra någon fördel, om lagsökningskostnaderna, som icke utgöra någon egentig diskontskuld och icke dier löpa med ränta, blefve upptagna bland fondens räntebärande fordringar för diskontlån.
Man må både åt enheten och dess underafdelningar gifva nya namn, man må kalla dem krona, cenlime eller hvad som helst, så är jag öfvertygad, att den lägre folkclassen ganska länge, kanske under ett århundrade, skall benämna den förra r:dr och den sednare tvåslyfver. Jag tror derföre, att, för undvikande af flere benämningar för samma sak, som just är den oreda man bör söka undgå, finnes ingen annan utväg, än antaga de benämningar, som af den lägrg folkclassen begagnas. Den 14 Augusti e. m. 213 Hr Rosenblad: [Jr von Troil har missförstått det skäl, sorn förmådde mig att göra anmärkn. vid hans förslag. Jag gjorde den icke, emedan jag ansåg, alt den stora allmänheten skulle kunna missledas i begreppet om hvad r:dr betyder, utan derföre alt det stadgades som ett lagbud, att då i någon laglig afhandling det särskilda myntslaget icke vore utsatt efter ordet r:dr, skulle dermed alltid förslås den nya r:dr, eller det belopp, som svarar emot nuvar. r:dr r:gs, i stället för det gamla förhållandet af r:dr b:co. På detta sätt kunde den enfaldige, sorn icke kände delta lagbud, försträcka en summa penningar, oell dä han ej fästade uppmärksamhet derpå, alt å den revers lian till säkerhet för lånet undfick, myntslaget, hvaruti han ägde rätt alt återfå sin egendom, icke var utsatt, slutligen bekomma i stället för fulla beloppet deraf. Jag anför delta som ett bevis på, af huru mycken vigt det är att, så vidt möjligt, noga vårda den enfaldiges rätt emot egennyttan. Att sådane missbruk, i följd af dylika lagbud, i äldre tider ägt runi, derom äger jag genom arf en egen beklaglig erfarenhet; men detta förebygges åtminstone till största delen och förvexlingar förekommas, om nya benämningar antagas. Hvad Hr von Troil föreslagit i afseende å det större silfvermyntet, att det må benämnas species, med uteslutande af ordet r:dr, gillar jag fullkomligt, pä så sätt, att på specien äfven ultryckes värdet i nya mynt-enheten.
De sista dagarne hade varit en rad af festligheter och bjudningar, ty alla ville se honom, alla ville säga honom farväl innan han lemnade staden. I dag var det arbetarföreningen som i sin präktiga lokal anordnat en fest, och redaktören sjelf hade författat ett anslående qväde, hvari han sade föreningen sitt farväl. Han hade icke uppnått trettiotalet ännu, men syntes något äldre; håret var glest framme i pannan, mörkt och slätkammadt. Den smärta figuren tog sig väl ut, särdeles i svart, och der låg någonting glatt och putsadt öfver hela menniskan, ett oåtkomligt, artigt lugn, hvilket tvingade alla andra till artighet. Den korta vinterdagen hade redan nått sitt slut, och gasen i den prydliga dubletten var tänd. Det ringde på tamburklockan, och strax derefter öppnades dörren till det yttre rummet, redaktören kastade en sista blick i spegeln, strök sina mustacher och steg ut. Han fann en helt ung man, som bugande stod der vid dörren. Redaktören var på sätt och vis bekant med honom, ty han hade lemnat bidrag till tidningen, för öfrigt kände han icke vidare till honom. Att han hade svårt att slå sig fram, kunde man taga för gifvet, der låg någonting i hela hans sätt, som sade det, fast kläderna voro snygga och oklanderliga. Det var hans mening att taga studentexamen, men han hade aldrig gått i något ordentligt läroverk, utan läste privat, med föga utsigt att lyckas. Han skref emellertid ledigt och tycktes icke sakna beläsenhet. »Nå min goda herr Anderson», sade redaktören välvilligt, »hvad är det man har på hjertat i dag? Någon ny liten pennteckning, som vill se dagen?» »Nej, inte nu», svarade den tilltalade förläget och vexlade färg, »jag ville endast fråga om jag kan vänta någon godtgörelse för hvad jag lemnat.» »Nej, min bäste herre, dermed få vi vänta ännu någon tid», sade redaktören leende, »ni är ännu allt för omogen för att kunna påräkna något honorarium. Jag har tagit in edra försök för att göra er en tjenst.» »Jag är er mycket tacksam», sade den unge mannen afbedjande, »förlåt min fråga.» »Skadar icke.
Det förekommer hlig, sorn skullfe fnan vilja, på detta sätt» åtkomma dett iilla» fö# Bevillninga-Utstoitets BeiUniandtn. é| att Jpreftc-r så mycket säkrare komma åt det stora, och man har icke otydligéri låtit förstå, att om titan på sätt, sorn ini förra BevillningFörordningen skedt, Ilai vid gjorde ett undantag af så kallade fromma stiftelser, hade man att lie fara, det vid Bevillningens utgörande* allt för myckel skulle komma lindet denna benämning. Vinsten, sorn det Allmänna gör genom förstnämnde små Cassors beskattning, Mifver i sanning icke betyd nde och forlusten af Bevilliiings procenten, som fdr dem kommer att frambäras, kan fdr hvardera af de samma icke blifva synneé? ligt kännbar; trien det obehagliga, ja — jag ma säga, sårande, är härvid lietta i att då vid de Bevillningar och gärdet* sorn i uddens tid under Konung Carl Xlldes Regering fdréskrefvos Och utgjordes, alltid ett undantag skedde af fattigfdrsorjningsfonderne. Men nu — då Cud ske lof ingen nöd eller fara är å färdd, skall man villja i BeskatiningsVägen åtkomma sådane srnå beredda tillgångar for de fattige. Jag anhåller derföre bdmjUkast att denna mili reservation* tillika med hvait jag förut anfort uti ämnet* må genom Protocolls utdrag få åtfölja flög Respective Utskottets utlåtande Om BeVil liiingsgitlriderne till Samtlige Hdglofl. Riks Stånden. Herr von Qvanten förenade sig i frågan om Fattigcassor med Medlemmarne af Högvördige Prest-Ståndet, i så måtto, att harl ansåg dylikä Cassör, sorn ej hade en fond, af Étt TusendU Riksdaler, böra vara fria fru il Bevillning, Herr von Ehrenheim anmärkte, ätt då* ibland åhdre skal fdr ded gjorde reservation emot dl» 64 Bevillning*- U:$Hotlets Betänkan'm. rr-rt beskattning af
Efter tillägg till taxeringsvärdet af den ofvan föreslagna, mot grundskattslösen svarande förhöjning, blifver detta värde för samtlige hemmanens förmåner och skyldigheter en mycket säkrare måttstock, än del så kallade hemmantalet, hvilket, lika med grundskatten högst ojemnt fördelad, borde helt och hållet afskalfas. kimo t en enkel taxeringslängd öfver hemmansvärdet kunde dä utbytas hela det vidlyftiga och invecklade, med orikligheter behäftade jordeboksverket. A denna motion anhåller jag i ödmjukhet om remiss till R. H. Sl:s StatsUtsk Lades på hordet. Den 7 Augusti. 91 Frih. Cederström, Anders, anförde skriftligen: Under en lid, då så mycket blifvit gjordt till beredande af lättade commmunicalioner genom vägoch canal-anläggningar i allmänhet, hör det förundra en hvar att så litet härutinnan blifvit tillgjordt i och omkring hufvudstaden. Ett exempel häruppå är den år från år allt mer ihopvallade canalen vid Södra Stäket. Redan vid flere föregående riksdagar hafva motioner varit väckte om uppmuddring af farleden genom det så kallade Baggens Stäket eller Södra Stäket, beläget på lika afstånd från Stockholm och Dalarön, ehuru ulan framgång. Den af mig vid sista riksdag i detta ämne väckte motion hade måhända haft en bättre framgång om ej de sista 4 månaderne af riksdagen upptagits af ämnen, hvilkas vigt borttog och försvagade intresset för mindre vigtiga ämnen. Då jag af flere Stockholms betydligare handlande hört den önskan yttras, att detta ämne under innevarande riksdag måtte ånyo bringas å bane, och då saken, i händelse af sakkunnige personers undersökningar, komme alt tala för sig sjelf, så har jag trott mig ytterligare böra hos Rikets nu församlade Ständer insinuera denna sak, hvars vigt, ehuru obetydlig vid första påseendet, likväl vid närmare skärskådande är af betydenhet såväl i commercielt som militäriskt afseende.
Utan att i ringaste mån vilja bestrida behofvet och nyttan af jernvägsförbindelse mellan södra stambanan och de båda kuststäderna Carlskrona och Cal - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 80. 21 mar, har det likväl synts Utskottet tvifvelaktigt huruvida eu jernväg mellan nämnda stambana och örlogsflottans hufvudstation Carlskrona, såvidt densamma skall genom Statens lörsorg och på dess bekostnad åvägabringas, bör erhålla den rigtning, som af motionärerne föreslagits. Då nödiga undersökningar om den i strategisk t hänseende lämpligaste sträckningen för en jern vägsanläggning, som skulle hafva till sitt förnämsta ändamål att, i händelse af behof, skyndsamt förstärka försvaret ai denna vigtiga plats, ännu icke blifvit utförda, och då åstadkommandet af en jernväg uti den af motionärerne föreslagna sträckning, hvarmed afses att erhålla en kombinerad förbindelse mellan städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar, för såvidt Utskottet i frågans nuvarande skick kan detsamma bedöma, synes böra utgöra föremål för den enskilda företagsamheten, samt då härtill kommer, att Kongl. Majit ännu icke ingått i någon pröfning af behofvet och lämpligheten af att för Statens räkning anlägga några andra stambanor, än dem, som för närvarande äro under arbete, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att de i detta ämne väckta motioner må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. 4:o. Stambana mellan Nässjö och Oscarshamn. Uti särskilda inom Borgareoch Bonde-Stånden väckta motioner, nemligen i det förra af Herr Sv. Trägårdh (motion Nio 68) och i det sednare af Riksdagsfullmägtigen G. J. Svensén från Calmar län (motiou Nio 53), med hvilken sig förenat J. Erickzon, Sven Johnson och Johannes sindersson från Jönköpings län, har framställning blifvit gjord derom att Rikets Ständer måtte besluta, att Statens stambana från Göteborg öfver Falköping och Jönköping till Nässjö må på Statens bekostnad utsträckas till Östersjön vid Oscarshamn; samt att Rikets Ständer nu måtte bevilja ett belopp af 500,000 Ridr
Denna mynt-enhet, som Utgör jemt värdet af x R:dr Riksgäldssedelkallas krona. : - Banco-Utskottets Betänkande N.o 7. 3:o Kronan indelas i 10 delar. Denna Kronans tiondedel kallas Penning. 4:o Penningen indelas i 10 delar. Denna Penningens tiondedel kallas Slant. 5:o Följande sorte/ Silfvermynt präglas: . j. j ( till alla delar af samma innehåll, som 1 R:dr /- rons j c nj ^ Specie, stycket, enligt i83o års Myntordning. z-Kronstycken_, dito i förhållande. i-Kronstycken_, dito dito. \-Kronstycken Kr oris ty eken. Det är angeläget, att minsta Silfvermjmtet icke är för stort; det är för räknandet beqvämt, att det utgör jemt tiondededelen af enheten, utgörande sålunda en lämplig öfvergång till kopparskiljemyntet. Den practiska nyttan inses lätt och behöfver ej vidlyftig bevisning. 6:0 De 4 förstnämnde mynten, nemi. fyrdubbla, dubbla, enkla och halfva Kronan präglas af 12-lödig balt, i öfverensstämmelse med i83o års Myntordning. Men -jL:dels Kronan, eller den så kallade Penningen, bör präglas af 5|-lödigt silfver, emedan den skulle blifva för liten i fall äfven den präglades af 12-lödig balt. Som denna Penning är något kostsammare än de öfriga att prägla, kunde den lämpligen till sitt silfverinnehåll något förminskas, t. ex. innehålla T—00 skålp. fint silfver och skålp. koppar, i stället att den, i förhållande till de öfrige mjmten, borde innehålla fint silfver.