Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För arméen i fält 90 legitimerade läkare, 150 underläkare 107 legitimerade läkare, 178 underläkare Vid trupperna, så i fält som i reserv och i depöter 234 legitimerade läkare, 116 underläkare 341 legitimerade läkare, 294 underläkare 70,000 man i fält och 15,000 man i exercis-depöter. A. Arméen i fält. Trupperna: 75 bataljoner infanteri 150 legitimerade läkare, 75 underläkare 198 legitimerade läkare, 112 underläkare Staberna. Förslagsvis beräknade för: 12 brigader (6 bataljoner i brigaden) 36 legitimerade läkare, 1 kavalleri-reserv 1 » » 1 underläkare * 1 artilleri-reserv med parker 2 » » 2 » Högqvarteret • 3 » »1 » 42 sjukhusläkare ( b) andra liniens för 9°/0 eller 6,300 , 9 fältläkare / ^6 » 63 sjukhusläkare j 124 legitimerade läkare, 210 underläkare Läkar ébéhofvet för arméen i fält således: För trupperna med staber 255 legitimerade läkare, 116 underläkare 379 legitimerade läkare, 326 underläkare Depot er na.*) 50 kompanier infanteri, beräknas som 12 bataljoner 12 legitimerade läkare, • Beräknade likasom första liniens: Vid fält-arméen för 6 °/0 af styrkan eller för 900 sjuke ... 2 fältläkare \ ^ underläkare För trupperna 24 legitimerade läkare, 8 underläkare Sammandrag af läkarebehofvet. För trupper och staber: Vid arméen i fält 255 legitimerade läkare, 116 underläkare 371. » depoterna 24 » » 8 » 279 legitimerade läkare, 124 underläkare Vid sjukhusen: För arméen i fält 124 legitimerade läkare, 210 underläkare 135 legitimerade läkare, 228 underläkare Vid trupper och staber 279 legitimerade läkare, 124 underläkare 414 legitimerade läkare, 352 underläkare
Detta går stundom så långt, att jag känner en Prest, som kallat den nya Psalmboken för Satans vaggvisor. Herr Ribbing: Jag anhåller få uppläsa de uttryck, som Grefve Posse icke kunnat påfinna; de lyda så här: Att på sådant sätt (nemligen genom påbudet af nya Psalmbokens ovilkorliga antagande) ”Secular-året "af vår förnämsta bekännelseskrift, firades, "med en sådan seger öfver fördomen.” Man har anfört att begagnandet af både nya och gamla Psalmböcker skulle medföra ett särdeles skadligt förhållande inom församlingarne, emedan de voro olika, men det finnas vid pass 200 psalmer, som äro i det nogaste lika i båda böckerne. Mig synes, att samma aktning, som de yngre författarne till den nya Psalmboken visat de äldre, genom upptagande af deras 224 Den 6 Februari! f. rn. psalmer i elen nya boken, borde äfven förspörjas bland dem, för hvilka de nyare psalmerne äro skrifne. Många af de äldre kunna våra gamla psalmer utantill. Skulle man icke hafva aktning för deras önskan, att få i deras tid hafva dem oförändrade. Herr von Hartmansdorff: Man har påstått, att jag icke upptagit frågan om enhet i religionsöfningen. Likväl har jag redan sökt besvara den. — En Ledamot har trott det vara bidragande till oformligheter, vidskeppelse, och jag mins icke det tredje uttrycket, i fall man skulle bibehålla den gamla Psalmboken. I sådan händelse skulle val allt dylikt vara till finnandes i de gamla psalmerna. Jag betviflar det; och så länge den värde Ledamoten icke med bestämda exempel bevisat sitt påstående, lärer det lika litet vara behöfligt, som här på sitt ställe, att ingå i någon undersökning derom. Samme Ledamots påstående, att det endast är sederika Prester, som sätta sig emot den nya Psalmbokens införande, kan jag lika litet medgifva. Men om så förhölle sig, månne dessa Presters framgång försvagas derigenom, att man anbefaller den nya Psalmbokens införande? Jag befarar, att dessa Prester tvärtom skola vinna större krafter till motstånd just genom påbudet.
Ex officio P. Staaff. Den 26 juli 1846, å allmän sockenstämma i Rödön uppläst, justeradt och godkändt, intyga å församlingens vägnar: Hemming Larson, Erik Pehrsson i Nygården, Lars Johansson Häste, Nils Jonsson i Bjerte. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 91, ÖLA. Protocoll fördt vid allmän sockenstämma med Rödöns socknemän den 2 augusti 1846. S.D. Till uppsyningsmän öfver försvarslösa personer inom Rödöns socken valdes af socknemännen följande: b. Nils Johansson i Vejmon, b. Erik Pehrsson i Nygården, Lars Johansson i Häste, Hemming Nilsson i Bergom. Å socknemännens vägnar: [Underskrift saknas] Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 92–93, ÖLA. År 1846 den 11 november, efter ordentligen utlyst sockenstämma i Rödön, dit äfven bönderna Nils Jonsson från Bjerte, Pehr Nilsson från Faxelfven och Erik Larsson i Nordannälden, 92 såsom fullmäktige för Nässkotts socken sig infunnit, beslöts angående den förut beramade folkskole inrättningen, följande: 1 Det skulle hos bonden Lars Johansson i Häste, som sjelf närvarande det samma medgaf, för folkskolans organisering inom den tid Kongl. stadgan föreskrifver eller 1847 års slut, trenne dertill tjenliga rum inhyras emot ett årligt arfvode af femtio /50/ rikdsaler banco, under 2:ne års tid, deruti \äfven/ inberäknadt bränsle för skolläraren i 2:ne rum. 2 Att den beslutade skolbyggnaden skulle uppsättas efter den ritning, som Hemming Nilsson i Bergom på intresenternas begäran uppgjordt, och för dem redan uppvisat.
Uti ett till Borgare-Ståndet afgifvet memorial, hvarå Stats-Utskottet erhållit remiss, har Herr J. A. Kjellberg, under åberopande af angelägenheten deraf, att, till förekommande af de balancer, hvilka ej sällan inom ålskillige penningelörvaltande Embetsverk yppats, undersökning mätte varda, äfven under tiden emellan Rikets Ständers Revisorers sammanträden, anställd rörande förhållandet emellan de till dessa embetsverk influtne inkomster och deraf bestridde utgifter, på det aLt dymedelst någon visshet kunde vinnas angående de cassa-behållningar, som derstädes borde förefinnas, af sådan anledning yrkat, att Rikels Ständer måtte utse delegerade, hvilka på en gång företogo inventering af Statens samtlige inom hufvudstaden befintlige förvaltande Verks Cassör; varande derjemte af motionären föreslaget, att alla cassa-inemorial måtte föras uti inbundna och paginerade böcker samt på sådant sätt, att Revisorerne hädanefter kunde intill StatsUtskottets Utlåtande, N:o 1JJ. den dag, de finna lämplig, uppsummera så väl inkomster sorn utgifter och utföra cassabeliållningen till rättelse för framtida Revisorer. I anledning af de under sisllidne Riksdag inom Riks-Stånden väckte motioner, det Stats-Utskottet måtte gå i författning om verkställande af inventering i Kongl. Ränte-kammaren och de betydligaste'1 förvaltande Verkens Cassör, yttrade dåvarande Stats-Utskott, i dess utlåtande N:o 204, atp, då Utskottet af Grundlagarneji icke funne anledning till en dylik inventering, samt enär en sådan, om den skulle vidtagas, icke kunde grundas på afslutade räkenskaper, hvilka vore föremål för Utskottets granskning, ulan endast på uppgifter från de auctoriteter, hvilkas förvaltning genom inventeringsförrättningen skulle controlleras, hvadan det åsyftade ändamålet svårligen genom en d}dik förrättning skulle uppnås, ansåge Utskottet sig icke kunna den äskade åtgärden vidtaga eller föreslå.
Utskottet har velat förekomma detta, genom föreskriften att fordrings-egare bör ställa borgen Lag-Utskottets Betänkande, AV o 19. 9 borgen för hvad han lyfter och för skadestånd. Menfhuru bestämma den skada som t. ex. en jordegare lider, derigenom att hans jord honom frånhändes, på grund af ett utslag, som sedermera kan befinnas vara icke på lag grundadt. Och i det af Utskottet omförmälde fall att en tredskodom fälles, på grund af ett bevis om delgifvande af lagsökningen, hvilket bevis befinnes hafva varit behäftadt med fel, antingen till följd af misstag hos dem, som undertecknat beviset eller annorledes; (ty med kännedom af rättegångs-väsendet hos oss, inser man att det är ganska ofta och icke blott “genom brott*1 ett sådant förhållande inträffar) är det i sådant fall fordrings-egaren som bör vidkännas den skada, som, tilläfventyrs utan hans förvållande, genom uraktlåtenhet hos den, som har kommunikationen sig ombetrodd, tillkommit? Jag förutser svåra tvister, till följd af det föreslagna stadgandet; och kan således för min del ej tillstyrka, att försäljning af utmätt gods må ske, åtminstone förr än Hofrätts utslag fallit.“ Af hr Carleson, som instämt i hr grefve /Sparres serskilda mening. Af riksdagsfullmäktigen Ola Månsson från Skåne: “Emot Utskottets betänkande anmäler jag min reservation. Med anledning af en af hr Weidenhielm väckt, från Ridderskapet och Adeln till Lag-utskottet remitterad motion, har Utskottet tillstyrkt samma lag för verkställighet af Konungens befallnings-hafvandes utslag i skuldfordrings-mål, som i afseende på Underrätts dom, deremot vadjadt är, i 3 kap. 5 §. Utsöknings-balken samt 26 kap. 2 §. Rättegångs-balken stadgad blifvit.
Efter erhållen upplysning , att dest vid sista Urtima Riksdag tagna beslut, att Riesens Ständers Revisorers Berättelser om så väl Statsoch Riksgälds-Verken, sorn öfrige Verk och Inrättningar^ hvilka af dem granskas, skola, efter hvarje Revisions slut, genom Eevisoiernes föranstaltande , till trycket befordras, icke blifvit, hvad Berättelserne om Revisionen af Statsverket, Allmänna Magazins-Inrättningen och de nnder Commerce-Cotfegii förvaltning stående fonder beträffar, hos E. K. M. i underdånighet anmäldt 5 få Riksens Ständer med filik ann »gifvande af hvad sålunda är vordet förordnadt, förena den underdåniga önskan, att Revisorernes afgifvande Berättelser alltid matte, i afseende på deri förekommande outredde frågor, communicelas vederbörande Förvaltande Verk så tidigt, at£ dessas utlåtande, på en gång med sjelfva Berat» telserne, kunna Riksens Ständer eller deras Utskott föreläggas. Riksens Ständer framhärda etc. 'Underdåniga Skrif velter'. 329 N:o 129.’ Uppl. o. roclk nd bos Ridd. o. Ad. d. 6 Aug. 1823. Preste-Ståndet d. 11 Borgare-Ståndet d. 11 — —• Bonde-Ständet d. 14 —• Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande öfverseende af 1720 års Incjvarterings-Ordning. S. A. K; Som erfarenheten visat, att 1720 års Inqvarterings-CHdning, uti tillämpningen, icke öfverensstämmer med de förändrade förhållanden , hvilka i sednare tider inträffat, och att, af sådan anledning, Inqvartering*-förmånen, å den ena, och Inqvarterings-skyldigheten, å den andra sidan, blifver ganska skiljaktigt beräknad, samt ständige tvister de Inqvarterings-gifvande och Inqvarterings-tagande emellan uppkomma; Alltså få, till undanrödjande af dessa olägenheter, Rik sens Ständer nu i underdånighet anhålla , att E. K.
48f 2:o Herr Eberhard Munch af Rosensköld, som, utan att inga i någon pröfning deraf, huruvida Vestmanlands Regemente borde till arbete vid Gotha Canal commenderas eller icke, endast ansett frågan ingalunda böra betraktas såsom ett corn man do mål. 3:0 Herr Friherre Carl Henric Ankarsvärd, som, pa de af Herr Gretve Gyllenborg anförda grunder, anhallit om återremiss af Betänkandet. 4:0 Herr Ambrosius Magnus Berghman, som påstätt frågan icke vara ett Commando* utan ett Ekonomi-mal, och 5:0 Herr Friherre Ludvig Boije, som väl ansett Diskottets Betänkande vaia till alla delar rigtiet, meri önskat, att allt utlåtande i ämnet matte af Diskottet uppsk utas, intill dess den hu vudsafcliga frågan om sjelfva Canalarbeiets bedrifvande förut blifvit afgjord, på det icke ärenderus måtte i omvänd ordning afgöra?. Häremot ha va Herrar, Friherre Jacob Cederström, Grefve Baltzar Bogislaus von Platen, Friherre Thure Drufva och Friherre Adolph Lagerbjelke talat för bifall af Betan an de t; hvarvid Herr Grefve von Flaten tillika upplyst, att Kongl. Majit ej allenast uti Nådig skrifvelse till Directionen öfver Götha CanalBvggnad af den 12 Februari 1811 fötklarat, det Canal arbetet vore att anse lika med andra Krönans arbeten, såsom å fästningar, hamnar och dockor, och att arbetsmanskap, tillika med nödigt befäl, finge genom Konungens tjenstgörande General Adju - 491J Besv. och Ekon. XJcsk. Eetänkanclen. lanter beordras till Götha Canal, utan ock uti en sednare Nådig skrifvelse af den 23 Februari 1813 förordnat, det ersättning för beldädnads-slitningen borde äga rum och vederbörande tilldelas. I anledning af detta allt får Utskottet anföra, att, då Riksens Högloft.
Och blef denna punkt, på gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen.; l6:de punkten lydde sålunda: 160 Innan Götheborgs Disconts samtelige Skulder bli!vit betalde elter full contant tillgång härtill finnes, kunna ActieAgare icke erhålla någon utdelning af DiscoritVinst eller ActiéCapital; hvaremot, och så snart DiscontBolagets samtlige Borgenärer blifvit för - Den 2 Junti. »9 nöjde, eller ock Contant tillgång finnes härtill aj satt, skall det dd varande Contant a öfverskott, jemte alla Discont flerhet rörande Handlingar, genast till Beläget öjverlemnas. Friherre Hermelin, Carl Samuel: Sedan Ridderskapet och Adeln beslutat, att ingen ränta skall beräknas å de för Götheborgs Disconts skulder utgifne RiksgildsConfoirets Obligationer, hemställer jag, on icke, i likhet med hvad vid yide punkten af Setänkandet, blifvit faststäldt, det vore läfri.pli<£ stadga, att. i fall något öfverskott skulle i Götheborgs Discont uppkomma, sedan Borgenärerna blifvit för deras Capitalfordringar gjodtrjorde, detsamma då må först utgå i ersättning till Borgenårerne för deras förlorade ränta, och derefter till Åctieågarne öfverlemnas. Friherre Cederström, racnb: Då ingen ting hindrar, att i denna punkt göra det tillägg Fri. herre Hermelin föreslagit, lvilket äfven är full. komligen enligt med hvad i frågan om Götha Canal, och MalmöDisconter; CapitalSkulder blif* vit beslutadt, hemställer jaj att Eders Excellence täcktes derå göra proposition. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken gjorde propositon till bifall af if) punkten med det af Frihem Hermelin deruti föreslagne tillägg. Ropades Ja, go Den 2 Junii. iy:de punkten stadgade ”att hvad som erfordras till ds ifrågavarande 3'.ne
För beredande af föreslagen kommunikations-led medelst kanaloch slussanläggningar af sådana dimensioner, att för trafiken lämpliga ångbåtar kunna begagnas, från Åsa-sjön inom Norrviddinge härad af Kronobergs län genom Helga och Bergunda m. fl. sjöar till Wexiö samt genom sjöarne Salen och Asnen till Almundsryd, i närheten af Mörrums «, inom Kinnevalds härad af samma län, äfvensom för anläggningeu af en till begagnande med lokomotiv afsedd jernväg mellan sistnämnde ställe och Carlshamn, hafva Rikets Ständer beviljat och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat ett anslag utan återbetalnings-skvldighet å 825,000 R:dr och ett lån å 825,000 R:dr, eller tillsammans En million tre hundra femtio tusen R:dr; hvarjemte Rikets Ständer, i afseende på detta stats-ansiags och låns ut - Siats-Utskottets Memorial M 281. 23 bekommande och användande jemle dermed förenade vilkor och åligganden meddelat nedanstående beslut och stadganden: l:o. Alla för nämnde vatten-kommunikationsoch jernvägs-anläggnings åstadkommande och begagnande erforderliga arbeten skola, mot åtnjutande af dertill beviljadt stals-bidrag, utföras och bekostas genom det för detta ändamål bildade särskilda bolag; börande samma bolag åtaga och förbinda sig att ej allenast, i öfverensstämmelse med den arbets-plan, som varder af Kongl. Maj:t fastställd, och under iakttagande af de för arbetenas utförande för öfrigt meddelade föreskrifter, fullborda, utan ock sedermera för allmänna trafiken öppna och underhålla denna valten-koinmunikatiousled och jernväg efler deras hela längd. 2:o. Bolagsmännen skola genom skeende aktie-teckning förbinda sig att utaf egna medel tillskjuta hvad utöfver det beviljade stats-bidraget erfordras för fullbordandet af ej mindre nämnde vatten-kommunikations-led med dertill hörande kanaloch sluss-byggnader, än jernvägs-anläggningen samt anskaffningen af all för jernvägens begagnande erforderlig materiel; och skall aktie-tecknings-summan utgöra En million fem hundra tusen R:dr.
I motsats med hvad flere värde Talare yttrat, har jag så mycket mindre emot af - Den 7 Maji f. m. 127 skrifning af de lyftade Creditiv-summorne för ConvoyCommissariatet, som den öfver detta ämne i sista plenum förde discussion liar tillräckligen ådagalagt, att aldrig återbetalning varit ifrågasatt, och då Ståndet med sitt bifall godkänt denna StatsUtskottets i Betänkandet N:o 96 yttrade åsigt, skulle jag anse mig missbruka dess tålamod, om jag upptog tiden med återupprepande af hvad så nyligen blifvit anfördt. Slutligen skulle jag önska, att, i händelse af återremiss, Utskottet i sitt nya Betänkande, äfven upptog andra afskrifningsmässiga poster, nemligen: 1:0 Yärdet af kopparen uti utelöpande skiljemynts-polletter 27,745: 36. 6. Då dessa polletter äro utmyntade till ungefär samma vigt, som Rikets nu lagligen gångbara skiljemynt, eller efter i66| R:dr B:co per Skepp., och ingen äfven den minsta post blifvit sedan 1809 till inlösen anmäld, torde det vara så mycket riktigare att afskrifva denna fctrdringsbalance, som dess bibehållande och inlösningsskyldighetens af sjelfva polletterne öfverflyttande på Banken vid sista Riksdag, troligen var ett misstag, härledande sig deraf, att de inbegripits under Riksgälds-sedelstocken. 2:0 F. d. HingstpremieKassans i Mariebergs Kronan tillhöriga egendom inteckna - i a8 D e n 7 M a j i f. m. de fordran af i4»ooo R:dr.
Utskottet har hufvudsakligen följt grunderne i 11 Gap. Slraff-Balken af Lag-Comiteens förslag tili ny Criminal-lag, der della ämne behandlas; men då Utskottets förslag, för att blifva antagligt, måste sammanhänga med nu gällande Brottmåls-lag, åro vissa afvikelser ifrån och tillägg till Lag-Comiteens förslag nödige; hvilket förhållande, af Utskottet iagltaget, hindrar att, på sätt åtskillige talare vid återremissen yrkat, till antagande framställa sistnämnde förslag oförändradt. Vidare har 14 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182. Utskottet, så vidt möjligt varit, sökt uppdraga en bestämd skilnad emellan uppror och upplopp. Förslaget är nemligen tydligt deruti, att med det förra förstås ett af samlad menighet ådagalagdt uppsåt att med förenadt Tåld sätla sig upp emot verkställighet af offentlig myndighets bud, eller att tvinga den till någon embets-åtgärd, eller alt derför hämnäs; men alt till upplopp skola hänföras de fall, då en på offentlig plats samlad folkmängd, ehuru den ej ådagalägger upprorisk afsigt, dock störer lugnet eller allmänna ordningen, samt mod hot och trotsande bemöter vederbörandes uppmaning till ordning och stillhet. Skilaadea emellan händelser af sistnämnde beskaffenhet och de af en talare dermed jemförde förbrytelser: gatufredsbrott, inbrottsstöld^]’, rån, sorn i allmänna Lagen bestraffas, är alltför uppenbar, för att här behöfva ådagaläggas,- och behof vet af serskildta straffbestämmelser för upplopp samt af sådana stadgandens införande i Lagen emot uppror, lärer ej kunna bestridas, om man besinnar, att upplopp lätt kan öfvergå till uppror, och att således dessa brott, oagtadt olikheten i deras straffbarhet, i sjelfva verket ligga hvarandra nära.
UllDiscontfondens äganderätt till fastigheten för så stor del, som, i förhållande till hela kostnaden, kan finnas motsvara de utgifter, hvilka Fonden fått eller får för inköpet och tillbyggnaderna vidkännas, äfvensom att, enär denna fastighet är af ett betydligt värde samt nya UllDiseontfonden uti de i Magasinet förvarade ullpartier äger panträtt för de å samma ull medgifna lån, hvartill kommer, att, efter Kongl. Maj:ts Nådiga föreskrift, de lägenheter uti egendomen, hvilka för ullsorteringen och magasineringen icke äro behöfliga, böra uthyras, hvilket i sin mån måste medföra ett större äfventyr för skada af eld och brand, såväl sjelfva Ullmagasinsbyggnaden som de derstädes upplagda varorna må för eldskada försäkras. Revisorerne bafva härvid erhållit den upplysning, dels att Kongl. CommerceCollegium hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att äfven de utöfver första kostnadsförslaget för UllMagasinsbyggnaden i Norrköping af Gamla UllDiseontfonden förskottsvis utbetalda 6,000 R:dr, till hvilkas gäldande något bidrag från FabriksSocieteten derstädes icke lärer vara att förvänta, må ur balancen få afföras, dels ock att Kongl. Collegium må i Nåder tillåtas att för UllDiscontens i Magasinsbyggnaden ägande andel, som, i händelse förberörde 6,000 R:dr få afskrifvas, kommer att i värde uppgå till 21,357 *3 sk. eller något mera än -|:delar af hela huset, taga försäkring i Städernes Allmänna BrandslodsBolag; och om, såsom Revisorerne förmoda, denna Kongl. Collegii hemställan af Kongl. Majit i Nåder bifalles, är således de Kongl. Revisorernes förslag i denna del redan nära att verkställas.
Kommitterade erinrade dervid, att de af Biksgälds-kontoret hittills inom riket företagna upplåningar vanligen skett sålunda, att hvarje hugad långifvare fått anmäla och låtit anteckna sig för den ett visst antal obligationer motsvarande summa, med hvilken han önskade i lånet deltaga, dervid han erhållit underrättelse om ej mindre sättet för inbetalningens verkställande, än det belopp, som, med inberäkning af den å obligationen upplupna ränta, borde af honom erläggas. Vid sålunda verkställda upplåningar hade Riksgälds-kontorets Styrelse endast i mån af de gjorda inbetalningarne kunnat erfara de bestämda lånevilkorens antaglighet samt ej förr, än efter upplåningens afslutande, varit i tillfälle bedomina till hvad belopp den genom lånet sökta tillgång verkligen vore att påräkna. Men då Riksgälds-kontorets skyldighet att utbetala alla å Kontoret anvisade summor icke varit beroende af det större eller mindre belopp, som kunnat upplånas, hade upplåningens resultat icke inverkat på vederbörandes rättighet till de beviljade statsbidragens utbekommande, utan endast på de tillgångar Riksgälds-kontorets styrelse haft att disponera för utgifternas bestridande. Ett annat förhållande förekomme likväl i afseende på den nu ifrågavarande upplåningen, som borde ske under det i reglementets 228 § 2 mom. bestämda förbehåll. Utaf denna upplånings framgång berodde nemligen huruvida de af Rikets Ständer anvisade bidrag för anläggningen af 3:ne särskilda jernvägar skulle komma att utgå eller icke, emedan de dertill anvisade statsbidragen beviljats under uttryckligt vilkor att desammas belopp kunde genom Riksgälds-kontoret, inom landet, upplånas emot fonderade obligationer å svenskt mynt till ett pris, sorn icke öfverstege kostnaden för det under år 1860 utom riket upptagna jernvägslån (reglementets 133 §).
Krigs-kollegium, på grund af Kongl.* Kammar-rättens den 19 December 1854 meddelta beslut, förordnat, att återstående beloppet, 23,273 R:dr 2 sk. 9 rst., hvartill någon tillgång ej funnes eller kunde beredas, borde uti Kollegii räkenskaper för innevarande år afskrifvas. Med anledning af den utaf sednaste Revisorer framställda erinran, att det i Hallströms balans ingående belopp af kommendantskaps-medel, 71 R:dr 12 sk. 8 rst., varit upptaget uti såväl Fortifikationssom Utrednings-afdeiningens räkenskaper, få Revisorerne upplysa, att rättelse i det anmärkta förhållandet numera är vidtagen och beloppet uti 1853 års balansrelation för Utrednings-afdelningen affördt. Såsom här ofvan uti 19 § omförmäles, hade Revisorerne vid genomgåendet af de uti Kongl. Krigs-kollegii räkenskaper befintliga balans-relationer funnit, att åtskilliga äldre fordringar, tillhörande Artilleri-afdelningens andel af anslaget till försvarsverket i allmänhet, blifvit till oförändrade belopp under båda revisions-åren balanserade, utan att 1853 års balansrelation meddelade någon upplysning om förhållandet med dessa fordringar. Efter det granskningen af Kollegii redogörelser blifvit fullbordad och den derom uppsatta berättelse af Revisorerne godkänd och antagen, fastades Revisorernes uppmärksamhet på det anmärkningsvärda förhållandet, att de i afseende å förenämnde fordringar saknade upplysningar befunnits vara <uti den för Artileri-afdelningen i verifikations-banden befintliga balans-relation införda för alla de särskilda poster, hvilka uti nämnde § af berättelsen anmärktes såsom icke redovisade, I afseende härå hafva Revisorerne inhemtat, att nyssberörde tillägg föranledts deraf, att Kongl. Kammar-rätten, vid granskning af Kongl. Krigs-kollegii räkenskaper för år 1853, i afseende å nyssberörde balanserade fordringar, gjort enahanda iakttagelse, som Revisorerne; hvarefter, under den 14 November innevarande år, Krigs-kollegii l;sta Kammarkontor uti afgifven förklaring tillkännagifvit, att de saknade upplvsningarne voro uti redogörelsen behörigen införda.