Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve von Sehwerin har sagt, att Banken ej kan öppnas till utvexling förr än år i83a, eller, hvad sorn är detsamma, att derförinnan fordras myntning af nytt mynt, förfärdigande af Sedlar efter n3Ta former, och reorganisation af Bankens inre, hvilket allt icke skall kunna verkställas på kortare tid än i| år. Jag åter har yrkat, alt ofördröjligen låta utvexlingen i Banken taga sin början, och jag har uppgifvit sättet, huru det kan verkställas, då jag föreslagit, att utvexlingen må skyndsamt börjas med Piaslrar till ett belopp af minst ioo R:dr i sänder, med Plantsar, hvaraf i54 Den 9 Juli! e. ra. minsta vexlingssumman ej finge understiga 5oo R:dr, men ej med gammalt silfvermynt; hvarigenom de, som hafva silfversjukan, kunde blifva tillfredsställde. Bland orsakerne, hvarföre jag anser utvexlingen af silfver i Banken böra påskyndas, är den, att jag tror myntbestämningen ej kunna verkställas lättare än under nu rådande lugn. Vid dylika förändringar går det bäst, ju mindre man visar folket alt något sådant är å förde, men handlar och verkställer förändringarne efter bästa vett och samvete. Det är derföre jag påyrkar att i första ögonblicket slippa metalliskt mynt och nya Sedlar i rörelsen, samt att deremot rörelsen måtte tryggas medelst silfvervexling i stort, såsom ledande på en gång till säkerhet för myntbestämningens aifvarliga tillvägabringjande, och till förekommande af onödigt uttagande af silfver ur Banken. Jag sätter visserligen ej i fråga något systeme att dölja, huru saken tillgår; men det är gifvit, att då man endast vill trygga förhållanderne, bör man ej inqvietera genom nya inrättningar, som ej behöfvas, och detta gör man likväl, om man på en gång vill införa nytt speciemynt och nya sedlar i rörelsen. Jag är öfvertygad, att Banken nu befinner sig i så god ordning, att om man vid nästa års början vill öppna VexelBanken till Silfverutvexling på det sätt jag föreslagit, möter derföre icke något hinder.
Ånyo föredrogs Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskoltens den 25 sistlidne Februarii under N:o i32 afgifne, och den 8 dennes eftermiddagen på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o iio förut meddeldte Betänkande, i fråga om förändrade grunder för fördelningen af städernes Båtsmanshåll. I sammanhang härmed föredrogs äfven Hedervärda BondeStåndets den ii dennes aflåtne, och samma dag e. m. på bordet lagde ProtocollsUtdrag, innehållande, att BondeStåndet, som bifallit Betänkandet Nio no med de i Utlåtandet N:o i32 gjorde förändringar och tillägg, inbjudit de öfrige RiksStånden, att i della beslut med BondeStåndet sig förena. Herr Qvidinge Bernhard Christopher j hade inlemnat följande som upplästes: Som jag af sjukdom varit hindrad att deltaga i de förenade Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonoraiUtskottens öfverlägg - 4o6 Den n Mars e. m. ningar rörande ifrågasatt jemkning af städernes Båtsmanshåll, och således icke eller kunnat uti en, de förenade Utskottens Betänkande åtföljande, Reservation till de respeclive RiksStånden lemna de upplysningar, jag ansett nödige för bedömandet af det underdåniga Utlåtande, Kongl. Förvaltningen af Sjöärenderne gemensamt med Kongl. Kammaroch CommerceCollegierne i delta ämne afgifvit, får hos Eder Excellence Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt Högloflige Ridderskapet och Adeln jag vördsamt anhålla, att nu, då berörde ärende hos Högloflige Ridderskapet och Adeln till afgörande förekommer, få desse upplysningar anmäla. Uti ifrågavarande underdåniga Utlåtande hafva Kongl. Förvaltningen och Kongl.
I förnäma och förmögna hus är, som man lätt kan tänka sig, allting utsökt godt och fint. Det engelska köttet — rostbiffen och fårköttet i all synnerhet — är ju världsberömdt och finner väl näppeligen sin like, vare sig till kvantitet eller kvalitet. Storleken af de stekar, hvilka dagligen på ofantliga fat, betäckta med silfverlock, ställas framför herrn i huset, skulle komma mången svensk husmoder att häpna. Oftast synas de endast en eller två gånger på herrskapets bord, bvarefter de afslutas af tjänarne. Utan kött intages ingen middag, knappast någon måltid. Att göra soppa eller kött till hufvudrätt vore ett verkligt fattigdomsbevis och förekommer blott på barnhem och fattighus. Till och med arbetskarlen tycker sig ingen middag ha fått, om han icke ätit sin ordentliga köttration, och man bar förgäfves sökt undervisa hans hustru uti konsten att efter franskt bruk koka god soppa med grönsaker uti till ett ombyte. På färsk fisk finnes med de utmärkta kommunikationer England äger ypperlig tillgång äfven i de längst från kusten belägna stä- derna, och kalkoner, höns och ankor köpas feta och färdigplockade i bodarne och stå icke köttet efter. Frukt och grönsaker af alla slag förekomma i mängd året om, och tack vare det nära granskapet med Frankrike kunna tillagas, kunna för hvarje för svampanrättningar intresst-rad husmoder blifva nöjsamma nog att utfundera. Saltade svampar har jag användt att blanda tillsammans med, korfmat, köttbullar, kåldolma o. s. v., där de ge en behaglig smak. De behöfva då ej vattenläggas, endast afsköljas o c h klappas i bandduk. 1894 säljas södra Frankrikes tidiga grönsaker nä- stan lika tidigt och lika billigt i London som i Paris. Äfven Holland lämnar mycket i denna väg, och vårt eget bästa smör säljes hos alla bättre specerihandlare, merendels uuder namn af danskt smör. Med ett ord sagdt, en förmögen engelsk familj ser på sitt bord en både kraftig och utsökt föda. Som efterrätt förekomma mera sällan krämer och blanc mänger, oftast puddingar och pastejer.
Den Gudomliga Försynen, som vakar öfver Konungar och Folk, har under denna af betydelsefulla händelser utmärkta tid, skänkt den Scandinaviska Kalfön ett orubbadt fredslugn, och de båda förenade Folken, skiljde genom liaf och ofruktbara landsträckor, från en mera omedelbar beröring med fasta landet, hafva varit lugna åskådare af de yttre stormar och de ej mindre vådliga inre oroligheter, sorn hotat flere andra Staters bestånd eller förlamat deras yerknings-förmåga. Kongl. Maj:t, som fortfar att med alla främmande Regeringar befinna Sig i vänskapliga förhållanden, skall å Dess sida ej hafva någon möda ospard, att, så vidt af Kongl. Maj:t. heror, förekomma allt, som för framtiden kunde leda till rubbning af denna lyckliga politiska ställning. usta Häftet. (A) 1 4 ' Kongl. Maj. ts Nådiga Bet ali. Under så beskaffade omständigheter har Kongl. Maj:t varit i tillfälle, att, genom förmonliga och efter tidehvarfvets förändrade åsigter lämpade Tractater, åt Sveriges handel och sjöfart bereda vig tiga och, som Kongl. Maj:t hoppas, äfven varaktiga fördelar.
Om så är, önskar ingen högre än jag, att det må blifva af LagUtsk. förändradf, och en contra-propos. framställas, som är mera tydlig och klar, emedan i fråga 0111 lagar man ej kan vinna nog tydlighet; men den värde talaren har icke tydligen sagt hvaruti det förvillande består, och således kan jag icke vidare 11 Den i 5 Juli f. ra. förklara frågan; dock, om jag rätt fattade hans mening, trodde han, att man sammanblandat förhållandena med upplopp och uppror: jag tror, att han icke uppmärksamt läst förslaget; ty 7tde §:n deruti lyder sålunda: ”Till upprors stillande må krigsmanskap användas; dock ”äge det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än den å stället varande civila myndighet, eller, der sådan sig ej inställer, militärbefälhafvare låtit höja ett ålvarningstecken och ”dervid tre gånger kungjort nedanstående varning, der ej ”upprorsman så hastigt till våld öfvergå, att det förr med ”väpnad hand afvärjas måste.” — I en föreg:de § är sagdt hvad uppror är, således kan detta vid uppror icke användas förrän uppsåtet att motsätta sig vederbör, myndigheter är ådagalagdt och våld blifvit begånget. I fråga om upplopp heter det: ”lag samma vare ock, då upplopp sker och del”tagarne i det upplopp öfvergå till våld å person eller egen”dom, eller ställa sig till motvärn emot offentlig myndighet, ”sorn dem skringa vill.’’ Detta sednare uttryck har Hr Dalman trott så kunna tydas, att om någon med förolämpande uttryck bemöter vakt eller patrull, kunde det anses som ville denne person sätta sig till motvärn; men jag hemställer lill Hr Dalman, om någon, än mindre en lagfaren, någonsin skulle kunna sammanblanda motsägelse och motvärn. Frih. von Döbeln, Napoleon:
D. beslöts, att Fullmågtige i RiksgåldsConfoiret skulle underrättas om den med tryckningen sålunda vidtagne förändrade anstallt, på det Herrar Fullmägtige måtte kunna i afseende på Redogörelsen för den af Rothlieb redan verkställde Protocollstryckning, eller från den 20 November 1817 intill den 27 Maj 1818, yidta - Den 11 Augusti c. m. ga den åtgärd, som enligt Riksens Stånders föreskrift på Herrar Fullmägtige kunde ankomma. 1821 den 11 October, anmältes Kongl. Maj-.ts Nådiga skrifvelse af den 18 förutgångne September, innehållande bifall lill Directionens hemställan, och skulle medel af StatsCommissarien afWåhlberg efter Directionens reqvisition, till Directionen utbetalas i mon af behoivet; hvarjemte , S. D. upplästes Herrar FuIImågtiges svar, deri de förklara sig vara beredvillige, att under vissa förbehåll i RiksgäldsContoiret emottaga de exemplar af Protocoll, som dit aflemnades. I grund af hvad sålunda förekommit, ansåg Directionen nödigt, att innan vidare åtgärd vidtogs, rörande tryckningen, tillförlitligen bor de utredas, huruvida berörde Protocollstryckning tilläfventyrs blifvit af Rothlieb längre fortsatt ån till och med den 26 Maj i818, under hvilkens vård de tryckta exemplaren för då närvarande kunde finnas, samt om desamma kunde af RiddarhusDireetionen få emottagas. 1821 den 22 November upplyftes: att aflidne Boktryckaren Gadelius i lifstiden tryckt Adelns Protocoll för
Denna linie ginge midt igenom ett distrikt, som redan producerade spanmål till afsalu och, genom deromkring varande stora odlingstillfällen, innan kort skulle komma att betydligt öka denna produktion, för hvilken afsättning måste sökas antingen åt norr och nordvest på bergslagsorterna, elle)' åt söder på Stockholm; och komme denna bana, hvilkendera rigtningen varurörelsen än toge, att erhålla ett särdeles fördelaktigt läge för att såväl från de densamma skärande, i norr och söder gående landsvägar upphämta tillförseln, som transportera varorna antingen direkte till Dalarne och Gestrikland elier till Stockholm öfver Upsala. Liniens läge, 3|- mil norr om Mälarens straud, skulle äfven blifva gynnsamt för den del af mellanliggande trakter, som har största behof af kommunikationer. Likaså vore linien beqvämt belägen för de på dess norra sida befintliga socknarnes ej obetydliga afsättning af trävaror och slöjdalster på Upsala och Stockholm. På alla dessa skäl hade komitéen föreslagit, att norra stambanan från Stockholm måtte anläggas öster om Sigtunafjärden till Upsala och derifrån i rakaste sträckning till Sala. Vidkommande derefter norra stambanans utsträckning från Sala norr ut till Gefle—Dala-jernvägen, hade komitéen låtit utstaka och undersöka en linie från Sala till Brovallen nära Dalelfven, från hvilken punkt två alternativt uppgångna linier blifvit undersökta, den ena öfver Sonbo med öfvergång af Dalelfven vid Brunnbäck och vidale öfver Grytnäs och Garpenberg, öster om sjön Gryckcn, till .Robertsholms station på Gefle—Dala jernväg; den andra, följande Dalelfvens högra strand öfver Avesta och Hedemora, skulle öfvergå elfven vid Uppbo och fortsätta utmed östra stranden af sjön Runn till Korssnäs på nämnde jernväg. Den förra linien, mellan Sala och Robertsholm, utgjorde i längd 8 mil 22,450 fot, med en beräknad anläggningskostnad af 5,491,133 R:dr, — den sednare linien, mellan Sala och Korssnäs, 9 mil 1,080 fot, med en anläggningskostnad af 4,883,730 R:dr.
Sedan den i Stats-Utskottets Memorial J\s 257 i delta ämne föreslagna omröstnings-proposition blifvit af samtliga Riks-stånden godkänd, har Förstärkta StatsUtskottet denna dag anställt votering öfver berörde, så lydande, proposition: »Den, som vill, att Rikets Ständer — förutom den, i enlighet med Kongl. Maj:ts nådiga framställning, Kammarrätts-rådet Lindberg medgifna befrielse från erläggandet af Kronans återstående fordran å det honom till betalning ådömda ersättnings-belopp — jemväl för sin del besluta, att Lindberg fritages från all ansvarighet äfven för det belopp af 1.000 R:dr utaf den fastställda ersättnings-summan, som Stats-rådet af Wingård i lifstiden inbetalt, samt att, i händelse bemälde Stats-råds sterbhuseller rätts-innehafvare hos Lindberg uttaga dessa 1,000 R.dr. Lindberg berättigas att sagde belopp af Stats-verket återbekomma, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Stats-Utskottets Memorial M 274. Nej, har frågan om beviljande af en sådan förmån för bemälde Kammarråtts-råd förfallit.» Som voteringen utfallit med 77 Ja och 41 Nej, sedan en voteringssedel, såsom dubbel, blifvit kasserad, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med Ja-propositionen; Hvilket Förstärkta Stats-Utskottet skolat härmed anmäla. Stockholm den 19 Februari 1858. Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Jan. 1858, kl. 1 e. m. Memorial, angående verksläld omröstning i fråga om ett anslag till Lifbevärings-regemenlel.
Ja, uti själfva industriens hallar, Där mödans barn i hopplös träldom gå, En majestätisk andestämma skallar, Som solig arbetshord till högtid kallar, Till fridag under himmelen den blå, Till sång och dans och barnasinnets lekar Pä soligt fält och under kullens ekar, Där fången, lössläppl ur sin trånga bur, Skall finna än sin mänskliga natur. Theodor Lindblom. N å g r a o r d o m förhållandena vid diakonissanstalten kunna ju må därför här dock vara anmärkas, diakonissa, för hvad bör p å sin plats. en dräkt, s o m endast d e t att band under dennas hakan, dessa. Profmed afsig från diakonismössa knytes under Inga I och närmare till h e n n e u n d e r bär gynsamt, s. k. att kr. o c h lifvet sig i h ö g g r a d från och lighet, * Klädningstyger * ModeplanSCher skiljer sas u t b i l d n i n g h ö r äfven en kurs i s j u k v å r d, Satt du en skymningsstund vid hafvets strand, När solen doppade sin röda skifva I djupblå våg vid horisontens rand, Och märkte lätta moln på fästet dnfva, Då hörde du helt visst där utefrän, Där oceanens bölja evigt rullar, Ett obeskrifligt majestätiskt dän, Som genljöd mellan skär och berg och kullar. Det tränger som en evighetens 7 ' öst Med helig rysning m uti ditt bröst, Ditt väsen skälfver vid dess djupa maning Som för en dunkel Öfverjordisk aning. Spörjer du, hvi denna bild jag målar Utan luft och utan solens strålar, Svarar jag: den innebär Korleligen tidens karaktär. v e r k s a m h e t sträcker sig v i d a r e ä n till b l o t t s j u k v å r d, inom Hör l Öfver världens vida arbetsfält Den blida helgsmålsringning släktet manar Till tystnad efter hvardagsgnabb och kält, Till tro på sällhet, som dess hjärta anar.
Men då lian sammanfattat sitt förslag, liar han gjort det i allmänhet. Han har nemi. föreslagit ”att K. M:s Beflude icke måtte ega rätt att, utan vederbör.-de sockennämnders medgifvande, utfärda pass åt personer, som idka en dylik gårdfarihandel. Det synes mig således, som om han i sjelfva förslaget generaliserat sin framställning, oaktadt han till stöd för denna framställning såsom exempel framdragit ett enstaka förhållande inom en viss ort. Deremot instämmer jag i Frih. Tersmedens anhållan om afslag å Betänk.; ty om en framställning af K. Beflude i ofvannämnde ort blifvit till K. M. i ämnet gjord, och i'fall'denna' framställning ännu är lill nådig pröfning hvilande, så är detta ett ytterligare skäl för mig att tillstyrka, det icke någon underd. hemställan må af R. St. göras, då K. M. i alla händelser är oförhindrad, att i följd af vederbör:de embetsmyndigheters framställningar fatta sitt beslut. Jag tror det dessutom icke vara rätt att, derföre alt några missbruk inom en ort kunna existera, för hela riket utfärda en författning, som hindrar en sådan rörelse som den ifrågavar:de. Hvad för öfrigt dessa missbruk angår, så böra i allmänhet missbruk icke hindra det rälta bruket. Om från den omnämnda trakten personer utvandra, .hvilka kringstryka landet och sysselsätta sig med handel samt icke på flere år återkomma, så är detta blott ett bevis på ali de icke på lämpligt sätt kunna finna sin föda inom hemorten, utan måste söka den inom andra trakter af riket; och deruti måtte icke ligga någonting ondt. För öfrigt skulle jag tro, att om man vill förekomma missbruk genom lagstadganden, så bör man tillse att dessa äro så beskaffade att det med dem åsyftade ändamålet vinnes. Jag kan icke se, att något ändamål vinnes genom en sådan förteckning, som här säges skola åtfölja passet.
Har försäkringsgifvare, efter tagen kännedom om fartygets beskaffenhet, godkänt detsamma såsom sjövärdigt för viss fara, ege han ej att, vid inträffad skada, vägra ersättning på grund af fartygets bristande sjövärdighet, med mindre han visar att denna brist, vid försäkringens afslutande, varit försäkringstagaren bekant och af honom blifvit fördold. 2:o. vid försäkring af fartyg, för den skada, som uppkommer genom slitning, bruk eller åldor; 3:o. vid försäkring af gods eller frakt, för den skada, som härrörer af godsets egen beskaffenhet att lätt förderfvas, såsom när flytande varor förskämmas, eller, utan att kärilet af yttre orsak skadas, utlaka, när frukt ruttnar eller spanmål sammanbrinner, eller gods af ohyra uppfrätes. Blifver dock resan ovanligt länge fördröjd genom en olyckshändelse, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar, är han skyldig att ersätta den genom dröjsmålet uppkommande skada af det slag, nu sagdt är; 4:o. vid försäkring af gods eller förmodad vinst, för den skada, som uppstår genom vållande af aflastare eller lastemottagare i denna deras egenskap; 5:o. för den skada, som uppkommer genom försäkringstagarens vållande, och icke tillfogas det försäkrade föremålet i afsigt att rädda fartyg och last från en fara, för hvilken försäkringsgifvaren ansvarar. § 225. Försäkringsgifvare vare förpligtad att ersätta timad skada, äfven om försäkringstagaren är berättigad att fordra samma skada ersatt af tredje man, men eger, i ty fall, att inträda i försäkringstagarens rättigheter emot denne (§ 206). Försäkringstagaren vare dock förbunden att, till dess försäkringsgifvaren kommer i tillfälle att sin rätt bevaka, vidtaga de åtgärder, som i detta hänseende kuuna vara af nöden. Expedition*-C tskottets Förslag lill underd. Det bidrag till gemensamt haveri, som blifvit af dispacheur eller annan behörig myndighet, å behörig ort, ineller utrikes, utredt och lagdt å försäkradt fartyg, frakt och last, vare försäkringsgifvare skyldig att ei sätta. Denna skyldighet åligger honom äfven om det försäkrade föremålet blifvit vid haveriutredningen uppskattadt till ett värde, öfverstigande försäkringsvärdet.
Där nedanför växte en underbar blomma, gul och blå som en eldslåga, och han bröt den innan han gick vidare, och vindbryggan sänkte sig och alla stängda portar och dörrar sprungo upp, allt för den trolska makten i passionsblomman, som han höll i sin hand. Så vandrade han obehindradt från gemak till gemak och slutligen kom han till en stor sal, där ett bord stod dukadt med många läckra anrättningar och vin, som gnistrade i kristallkärl. Han satte sig till bords och åt och drack af hjärtans lust, alldeles som om han varit hemma i sitt eget hus. Men när han icke förmådde mera, reste han sig upp för att gå. Då ropade en röst: – Glöm icke det bästa! Ingen lefvande varelse fanns i salen. Han betänkte sig en stund och beslöt till sist att taga med sig en stor konstnärligt arbetad silfverbägare. Men då han höll den i sin hand hördes åter samma hemlighetsfulla maning: Glöm icke det bästa! Orolig, tvehågsen, oviss om han verkligen valt det dyrbaraste, såg han sig länge omkring, men kunde ingenting bättre finna och bestämde sig ändtligen för att behålla hvad han redan tagit. Med bägaren i handen gick han vidare, men då han just stod i begrepp att lämna slottet, hörde han för tredje gång samma varnande rop: Glöm icke det bästa! Nu kände han sig likväl helt viss om, att han medfört det dyrbaraste, som fanns, och lämnade förnöjd slottet, vandrade tillbaka samma väg öfver vattnet, som blef hårdt under hans fötter och bar honom. Först på stranden vände han sig om, men då var det stolta slottet försvunnet och alla eldar slocknade och Måsberget öde. Och ingen dödlig har sedan dess skådat dess sjunkna glans och härlighet! Ty blott en enda natt på hvart hundrade år blommar den stora gula och blå passionsblomma, genom hvars trollmakt den lycklige, som bryter henne, kan få alla bryggor att sänka sig och alla portar att springa upp – kan tränga så långt in i sina önskningars drömland, som hans längtan har vingar att bära honom. Det blir tyst i salen. Alla ha med andlös spänning lyssnat till sägnen, hvars hela mystiska ton låter ana en symbolisk undermening och en sens moral med en bestämd adress. – Och mannen? – frågar drottningen nyfiket.
Krigs - kollegii, räkenskaper Bilagorna litt. I. och K. vid Fria konsternas Akademi Fribref, afsända med posterna, Fyr-inrättningen Fångvårds-anslaget Bilagan litt. Q vid Fångvårdsstyrelsens räkenskaper Bilagan litt Q, vid Fåltartilleriet Bilagan’ litt. I. vid Fältläkare-kontorets utredningsförråder ... Fängelserna och arbetsinrättningarne i riket Bilagan litt. Q. vid Fästningsbyggnader Bilagan litt. 1. vid Fästningsfängelserna Förenade mötespassevolans-fonderna Bilagorna litt. G. och L. vid Förskotter, balanserade Förslagsanslaget för beväringsmanskapets vapenöfning. Bilagan litt. H. vid.. Se reservationerna å sid. 258-259. Försvarsverket till lands, anslag för Bilagorna litt. G., H., 1., K., L. och M. vid Se reservatiouerna å sid. 256-261. Försvarsverket till sjös, anslagen för Förvaltningens af sjöärendena räkenskaper Gamla lagar, Sveriges, anslag till kostnader vid utgifvandet af Garnisonssjukhuset, allmänna RevisionsberätwlBen. Revisionsberättelsen. Utlåtsndenu (Jefle navigationsskola sid. 92. Bilagan litt. N. vid. » 91. Gefleborgs lån. afvittringar i )> 141. Bilagan litt. T. vid » 141. Bilagan litt. T. vid » 141. — expensmedelsräkning » 148. 357—358. Bilagan litt. U. vid » 147. General-tullstyrelsen » 44—47. Geologiska undersökningar och derpå grundade kartors utgifning, anslagen till » 84, 239—241. 304—308. Bilagan litt. I. vid » 61. Gottlands Landthevårings pensionsstat 94—95. Gratialfond, Amiral itets-krigsmanskassans » 97. Gripsholms lustslotts räkenskaper » 156. Grundfond, statsverkets 5. Bilagan litt.
Skrifvelse JM 34. 3 nehöll, icke i något fåll tillåta börd då jord såldes till bördeman, hvarigenom kunde inträffa, att, sedan arfvejord blifvit afyttrad inom börden, men till aflägsnare skyldeman, en med säljaren närmare befryndad person, som vid detta köp icke egde göra sin bördsrätt gällande, icke heller sedermera, om han icke var inom den stadgade bördsleden med köparen beslägtad, finge, derest denne sistnämnde försålde jorden, densamma börda, i hvilket fall således jorden, så framt försäljningen skett till oskyld person, kunde komma att frångå den slägt, inom hvilken den förut varit; alltså och då dessutom emot förslaget förekom, att, om detsamma antoges, åtskilliga i lag eller särskilda författningar stadgade lösningsrätter, då fastighet såldes utom börd skulle utsträckas till flera fall, än hittills varit medgifvet, hvartill skäl desto mindre syntes vara för handen, som, enligt förslaget, såsom ofvan förmäles, föräldrar skulle blifva från bördsrätt utestängda, har Kongl. Maj:t, efter inhemtande af Stats-Rådets och Högsta Domstolens yttrande, funnit Sig icke kunna ofvannämnda förslag bifalla. 1 anledning af gjorda framställningar att, med bibehållande, af handelsboks vitsord i tvister inbördes emellan köpmän eller alla dem, sorn äro förpligtade att hålla bok öfver sin rörelse, bokens vitsord deremot borde helt och hållet försvinna emot alla andra eller icke köpmän, samt att Kongl Förordningen den 4 Maj 1855 angående handelsböcker och handelsräkningar måtte, i öfverensstämmelse dermed, varda förändrad, hafva Rikets Ständer för Sin del beslutat och medelst underdånig skrifvelse den 30 Juni 1860 till Kongl. Maj:ts nådiga godkännande hemställt förslag till författning, enligt hvilken 20, 26 och 27 §§ i nyssnämnda Förordning skulle upphäfvas samt 12 och 23 §§ i samma Förordning erhålla följande förändrade lydelse: § 12. »Handelsböcker, som vederbörligen förda äro, kunna i handelstvister emellan köpmän inbördes såsom bevisningsmedel tjena, efter hvad derom här nedan sägs. § 23.