Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, enligt Konstitutions-Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag för den 28 nästlidne April och den 18 innevarande månad, Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet förkastat den af Utskottet uti Memorialet M \ 7 föreslagna ändring i 5 § 3 momentet Tryckfrihets-Förordningen, att hinder icke må vara för Mosaiske tros bekännare att kunna till Jurymän utses; men Borgare och Bonde-Stånden antagit samma förslag att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag; så får Utskottet den mellan dessa Riks-Ståndens olika beslut befintliga oförenliga skiljaktighet till Rikets Ständers grundlagsenliga behandling vördsamt anmäla, med hemställan derjemte till Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, huruvida icke de skulle finna för godt att sig efter de öfriga Stånden foga. Stockholm den 25 Maj 1860. 6 Komtitutions-Utskottets Memorial M 30. Ank. till Exp.-Utsk. den 26 Maj 1860, kl. 6 e. m. Memorial till Rikets Ständer, i anledning af Riks-Ståndels beslut, angående del i Konstilutions-Utskottets Memorial JVs 19 framställda förslag till ändring i 53 § Riksdags-Ordningen.
Debora sjelf, ty begge hade längesedan – i djupaste hemlighet förstås – öfverenskommit att det ganska väl kunde behöfvas att ibland undanstjäla några ögonblick från fru Regine Sofies tryckande välde. ”Hur står det till med syster min i dag, mamsell Debora lilla? Vi kommo hem så sent, att vi icke fingo ta godnatt.” ”Jo, jag tackar, hon var vid riktigt helsosamt lynne i går qväll.” ”Gudskelof!” ”Straxt efter det herrskapet gått, kom postbudet Men det var väl roligt hos Gauthiers?” ”Roligt – ja, min himmelske, det är nu visst det minsta en kan säga! Och jag påstår, att skall man veta om lifvet en smula, så måste man till Stockholm Men hvad var det med postbudet?” ”Det hade med sig bref från herr Johan, och då blir frun alltid glad till humöret. Men den här gången var det likväl mer än godt humör: hon visade sig så glad, att jag aldrig, se’n jag kom hit, sett henne sådan.” ”Ack, man skall få se”, utbrast Blenda, ”att kusin Johan råkat ut för någon stor lycka utrikes – kanske han för hem en rik hamburgerflicka till sonhustru åt tant?” ”Jaja, icke vore det omöjligt – han är en riktigt vacker herre, mycket annorlunda än herr Patrik: han spelar också fortepiano som en engel och är med i harmoniska sällskapet Men, fröken lilla, hvad jag nu skulle säga var att fröken måtte komma ned tidigt i dag, ty frun sa’ visst tre eller fyra gånger i går afse att hon var nyfiken att höra om fröken haft roligt.” ”Hvad det gläder mig att min goda tant så håller af mig! Och se’n är jag likså angelägen om att berätta, som hon att höra.” En knapp timma efter mamsell Deboras morgonbesök satt Blenda hos sin tant, som leende följde henne i beskrifningen på alla hennes intryck.
Händelsen är också den, att sedan sista riksdagens Konst.-Utsk. hade granskat 1857, 1858 och 1859 årens statsråds-protokoll, så framställdes dock ett par anmärkningar för år 1859, hvilka omöjligen af Konst.- Utsk:t kunnat göras, enär de räkenskaper, som voro i fråga, icke voro tillgängliga, alldenstund de då ännu ej blifvit afslutade. Missbruk skulle i detta afseende kunna ske i ofantligt stora dimensioner, derest det vore en regering, som ville handla på sidan om representationen. Sådant kan nu icke inträffa; men jag vill blott anmärka hvad som nämndes den gången, då det var fråga om förbund med utländska makter, nemi. att sådana grundlagsbestämmelser, som den förevarande, bör man stifta just under tider, då förtroende herrskar emellan regering och folk; ty sedan detta förtroende upphört, är det för sent. Jag anhåller om bifall. Gr. af Ugglas: De grunder, på hvilka Frih. af Ugglas begärt afslag å förevarande §, voro hufvudsakligen, att han ansåg den kontroll, som R. St:r böra utöfva öfver förvaltningen af statens medel, icke egentligen vara den, som nu eger rum, utan borde denna förvaltning från en högre synpunkt granskas och bedömmas. Jag vill icke ingå i någon tvist derom. Jag tror för min del äfven att granskningen blifvit alltför mycket neddragen till detaljer. Men detta hänger dock till viss grad åtminstone tillsammans med vår Grundlag och dess föreskrifter, hvilket ock Frilen erkännt. Då så är, måste man tillse, det Grundlagen må kunna efter det dermed afsedda ändamål tillämpas. Godkännes Hr Frih:ns åsigt, då bör äfven instruktionen för statsrevisionerna förändras. Vilja R. St:r ingå på denna väg, vilja de förändra karakteren af den kontroll, som nu af revisionen och Stats-Utsk:t utöfvas, då är det gifvet, att äfven det nu föreslagna tillägget till 76:te §:n R. O. är öfverflödigt.
:— skiljande, ora, från befattning med värdering å Fastighet, sorn panteyis lagfares; Lag Utskottets, betänkande, bif, af Borgareståndet, s. 132, af Adeln, s, 135. af Presteståndet, s, l47« af Bondeståndet, 6. 153- •— om Under-, rättighet att, när någon Lag tarfva?- förbättring derom göra anmälan hos Justitia* Ombudsmannen; LagUtskottets. betänkande bif, af Adeln, s, 181. af Presteståndet, s, 187, af Bonde, ståndet, s, 193. af Borgareståndet, s. 205, — om rättighet för en hvar att utan behof af allmän åklagare tilltala, för ämbetsfel; LagUtskottets be* tänkande bif. af Adeln, s. 224. af Presteståndet, s, 243, återrem. af Borgareståndet, s, 247, Förnyadt Utlåtande bif, af Presteståndet, s. 602. af Bondeståndet, s. 618. af Borgareståndet, s. 656, •— om skärpning af Lagarne rörande tjenstledighet för; LagUtskottets betänkande, återrem. af Adeln» s, 226. af Bondeståndet, s. 235. af Presteståndet, s. 243* bif, af Borgareståndet, s. 246. Förnyadt Utlåtande, afsk af Adeln, s. 536. af Presteståndet, s. 53S. Domstolar, öm offentlighet viel; X.agUtskottets betan» kande bif. af Adeln’, 168. af Bondeståndet, s. i77> återrem. af Presteståndet, s. 202.
Academie-, Gymnasii-, och SkolSlaten, brist i hvad från Anord - Transport 520: 22. 8. 256,455:35.11. ( *® ) Transport 320: 22. 8. 236,433:35, 11. ningen utom Stat vid Stats-regleringen blifvit hitfördt; för förre året utgånget å Titelns besparingar 434: 19.— hvarifrån afgår upkomne besparingar för året, å sam 1113 stät •••■• . 230: 25. 4. 203: 41. 8. Å reservation utgången lön på ClerecieStaten för föregående året, hvilket belopp, såsom då ej utbetaldt, minskat den brist som för år i83o blef uti lr qviden medRiksgäldsGontoret upptagen 13: 16.— 737: 32. 4. 3. att fyllas af Öfverskotten å Inkomsterne. Sedan Civile Embetsoch Tjenstemäns Enkor3 och Barns pensionerande, jemte anslagen dertill, blifvit öfverflyttade med 1827 års början, till CivilStatens PensionsCassa och vid 1828 års början ena handa anslag och bestyr med Staten för Militair-Enkor och Barn öfvertagits af Armeens PensionsCassa; och enär Pensionärerne ägt rättighet att inom 5 år uttaga sina innestående pensioner, hvilka det ålegat StatsContoret att, för den tid som föregått nämnde öfverflyttningar, anordna, oaktadt pensions-anslagen, genom nådegåfvors eiler tredjedels pensioners utbetalning till pensions-berättigade men ej classificerade Enkor och Barn, blifvit till någon del medtagne; har dymedelst, utom den brist för år 1826, sorn, af enahanda orsak upkommen.
Den medborgerliga frihet och säkerhet, samhällsförfattningen beredt, medgifver icke att tillåta någon medborgare få vara utan känd sysselsättning, då han ej äger enskild förmögenhet, på det icke genom nöd förbrytare må skapas, som förrycka samhällsskicket, och tillintetgöra den säkerhet, hvilken är första vilkoret för medborgerlig trefnad. Det finnas bestämde vilkor, utom hvilka ingen kan beröfvas sin frihet. Barn kunna icke för föräldrars vanart arresteras; det åligger församlingarne, till hvilka de höra, att underhålla dem, då föräldrarne blifvit häcktade eller döde. För alt kunna såsom lösdrifvare beröfvas sin frihet, skall man vara förvunnen till tiggeri, utan bostad, utan försvar eller näringsfång, eller från mantalsskrifning utesluten. Fattige hafva icke rättighet alt flytta från en församling lill en annan, med mindre församlingen, dit flyttningen tillämnas, der - Den 13 Mars e. ra. till lemnar tillstånd. Hela familier hafva således laglikmätigt icke kunnat beröfvas sin frihet, med mindre hvarje individ gjort sig särskilt förfallen till samma behandling. Om sådant skett annorlunda, har det ej varit i stöd af lag. Herr Cederschjöld har vidare yLtrat, att vi, i den mån folkstocken ökas, skola blifva nödsakade bilda nya Correctionsjnrättningar. Detta kan visserligen vara möjligt; men troligt är det åtminstone, att lösdrifvare och mindre brottslige, med de Inrättningar vi nn hafva, ej skola ökas, utan minskas; ty de ditkomma ej nu mera för alt der förblifva oell dö, utan för att lära arbete, ordning och skick, samt kunna derifrån utgå såsom arbetsamma , nyttiga medborgare, hvilka, genom hvad de der i så väl arbetsskicklighet som i moraliskt afseende lärt, skola gagna samhället, i stället för att skada, sorn de förut såsom lättingar gjort. Jag får hänvisa Herr Cederschjöld till exemplet af Norra Amerikanska Frislaterne, hvarest, med en vida starkare folkökning, genom Corrections-anstalterne brottslingarnes antal icke ökats, utan tver totti minskats, Samma förhållande lärer inträffa äfven här. Samhällsskicket fordrar ordning.
Vanliga priset derå utgör för närvarande 10 R:dr 32 sk. banko, deraf dock bör afräknas den å samma kostnad inberäknade stämpelafgift, som till staten inflyter och,fsom utgör 1 R:dr 32 sk. Stalssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 15. Då nu i riket finnas 2,454 församlingar, skulle spridandet af den föreslagna tidningen till alla dessa församlingar, med antagande af ett lika pris, som för Postoch Inrikes Tidningar nu eger rum, medföra en kostnad af 26,176 R:dr, hvarå likväl den till staten inflytande stämpel-afgiften bör afräknas med 4,090 Rldr, då återstoden utgör 22,086 R:dr. Om man derjemte, med betraktande deraf, att åtskillige större församlingar å landet kunde vara i behof af t vänne eller möjligen flere exemplar af tidningen, antoge, att för ändamålets vinnande erfordrades 2,500 exemplar, skulle alltså kostnaden derför utgöra 26,666 R:dr 32 sk., deraf i stämpelafgift återginge till staten 4,166 R:dr 32 sk. Detta belopp vore således det högsta, som för vinnandet af ofvanberörde ändamål komme att erfordras; men jag är öfvertygad, att om tidningens utgifvande anordnades på ett lämpligt sätt, eller om den förenades med de nuvarande Postoch Inrikes Tidningar och redaktionen af dessa förändrades till öfverensstämmelse med fordringarne för den föreslagna tidningen, någon minskning uti den beräknade kostnaden kunde ega rum, till följe af den tillökade afsättning, som denna tidning derigenom komme alt erhålla, hvilken tillökade afsättning dock icke kan beräknas till lika belopp, som de nyssnämnde exemplaren eller 2,500, enär i betraktande tages, att många, som för närvarande å tidningen prenumerera, torde dermed upphöra, om densamma blefve inom hvarje församling tillgänglig. Utan att ingå i närmare beräkning af den ifrågavarande kostnaden, tror jag likväl densamma kunna inskränkas till 24,000 R:dr, deraf omkring 4,000 R:dr komme att i stämpel-afgift till staten återgå.
Med uteslutande af den i § 321 befintliga hänvisning till § 220, hvilken sednare § Rikets Ständer af härofvan anfördt skäl ansett böra utgå, samt införande i stället af sådan hänvisning till § 31, hafva Rikets Ständer för öfrigt funnit nödigt, att i förstnämnde §, som innefattar stadgande om skiljomän, lemna föreskrift om huru förfaras bör jemväl i det fäll att endera parten undandrager sig att utse skiljomän. På grund af hvad sålunda i underdånighet är vordet anfördt, hafva Rikets Ständer funnit E. K. Maj:ts nådiga Proposition ej kunna oförändrad bifallas, men deremot för sin del beslutat en sådan sjölag, som underdånigst bifogade förslag dertill utvisar. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 12 November 1863. Bih. till B. St. Skrifvelse, ZV.-o i 64. Förslag till Sjö-Lag. Med upphäfvande af Sjölagen den 12 Juni 1667 äfvensom Försäkringsoch Haveri-stadgan den 2 Oktober 1750 samt dithörande och ej här nedan undantagna föreskrifter stadgas som följer: Om Fartyg och redande, deri. § 1. Låter någon bygga fartyg, ege han att å detsamma anställa tre besigtningar, den första, när det är fulltimradt eller, i fråga om jernfartyg, åtminstone spantsatt, den andra, när det är färdigt att gå af stapeln, den tredje, när det såsom biloch bol-färdigt skall aflemnas. Företager han ej besigtning inom fjorton dagar från det varfsegare eller byggmästare tillsagt tiden för besigtningens verkställande vara inne, må byggnaden för denna orsak ej uppehållas. § 2. Sådan besigtning skall verkställas af tre sakkunnige män, om hvilkas väljande vare lag, som i § 321 sägs.
Raab anförde först, att det vore oriktigt och onödigt att lemna arfvode ål Suppleanterne. R. o. Ad. täcktes likväl dervid taga i betraktande, att det är nödvändigt, att Suppleanter finnas, så vidt Stånden skola kunna ständigt bibehållas fulltaliga uti de qvarblifvande Utsk:n. Vill main då att Sujtpleanterne skola vara å Riksdagsorten tillstädes, kan man icke sådant af dem fordra, med mindre än, att de érhålla arfvode. Att arfvoden till Ledamöter och Suppleanter i Utslcn skola utgå från Statskassan, torde äfven vara gifvet, ty om icke så blefve händelsen, skulle det kunna inträffa, att den val-korporation, som sändt ett ombud, hvilket icke suttit i det Utsk., som under npskofstiden fungerade, kommer att slippa betala arfvode, hvaremot en annan korporation, hvars ombud varit ledamot i Utsk. under nyssnämnde tid, kunde blifva ganska hårdt tryckt genom arfvodet åt sitt ombud. Det är således endast rättvisa, att arfvodena betalas af Statskassan, men då så är förhållandet, måste del äfven vara naturligt, att arfvoden lemnäs åt de ledamöter af R. o. Ad., hvilka i Utsk. tinder prorogationstideu sitta, emedan detta Stånd äfven bidrager till Statskassans förökande. Constit:sUtsk:s förslag innehåller, att ett lämpligt antal ledamöter skola af hvart och ett Stånd serskildt väljas, för att i de qvarblifvande Utsk:n såsom Suppleanter vid tillfälle inträda, samt vidare, att de arfvoden, som skola Ledamöter och Suppleanter bestås, komma att bestämmas af R. St:r, således icke af hvarje Stånd för sig, likasom R. St., och icke hvarje Stånd för sig, besluta öfver alla andra Riksdagsarfvoden, hvilka från Statskassan utgå. Dä det således blifver tillfälle för R. St., både att bestämma beloppet af arfvodena samt huru stort antal af Suppleanter erhålla arfvoden, torde R. o.
Det är klart, att, fastän Utsk:t i sin slutliga hemställan yttrat sig endast om vissa delar af förslaget, hvar och en ledamot eger rättighet att framställa förslag om ändringar i dessa delar, äfvensom om tillägg, hvarigenom andra delar af förslaget eller detsamma i dess helhet ändras eller icke godkännes, liksom att begära det hela frågan måtte uppskjutas. På sätt jag nu framställt, anser jag derför att, enligt min hemställan, så väl förslaget i dess helhet, som särskilda delar deraf kunna komma under pröfning. Sedan öfverläggningen ang:de sättet för Utlåt:ts föredragning härefter förklarats fulländad, förmälte Hr Gr. o. Landtm., att Gr. Sparre hade föreslagit, att Utsk:ts i ani. af den Kongl. Propos:n afgifna yttranden och förslag, för så vidt de rörde bevärings-inrättningen, skulle göras till föremål för en gemensam föredragning, dock med R. o. Ad. förbehållen rätt att, derest det skulle finnas behöfligt, till särskild öfverläggning och afgörande företaga 80 Den 7 Maj f. m. hvarje särskild del af förslaget; och hemställde Hr Gr. o. Landtm., huruvida R. o. Ad. ville härtill lemna bifall. Ropades ja. Härefter föredrogos i ett sammanhang: Utsk:ts å sid. 28 afgifna yttrande, börjande med orden: »öfriga i det nådiga förslaget», äfvensom Utsk:ts samtliga å sidan 29 framställda förslag. Frih. Hamilton, Hugo: Det kan synas underligt att jag vågar yttra mig i en fråga, deruti jag icke har detaljkännedom och således borde tiga; men saken har 2:ne sidor, och det är endast om huruvida frågan är på den ståndpunkt, att det vore önskligt att den vid denna riksdag afgöres, jag ber att få göra framställning. Jag hyser den meningen, att det vore bäst, om saken blefve uppskjuten och K. M:ts förslag för närv:de icke antoges.
Men jag finner mig upmanad, att likväl uttala den tanken, att de stora jernvägs-slambanornas anläggning borde upskjntas lill nästa Riksdag. Under tiden hunne man samla erfarenhet och visste, vida bättre än nu, huru man bör fördelaktigast använda sina penningar. Men om man slumpvis skall påbörja arbetet före nästa Riksdag, önskar jag åtminstone, att de medel, som derpå förspillas, icke måtte blifva alltför stora, samt alt man måtte inskränka sig (ill, all åt stambanan mellan Slockholm och Götheborg endast gifva 3 milhr i st. f. 4. På sätt den värde reservanten yttrat, torde en större summa icke kunna, med behörig sparsamhets och försigtighets iakttagande, användas under tiden intill nästa Riksdag. Vid sådant förhållande, är det ej eller skäl, alt gifva mera än oundgängligen behöfves; ty har man mycket penningar, slösar man vanligtvis dermed, och så kommer det troligtvis att gå äfven i detta fall. När ett tillräckligt antal sakkunnige personer icke heller f. n. finnes för jern - Den 1 November f. m. 203 vägsanläggningarnes utförande: så nfgör denna brist elt ytterligare stöd för min åsigt. Nödgas man införskrifva sådana personer, blifva de dyrlejda och de torde ej heller iakttaga den noggrannhet vid medlens användande, sorn utmärker våra landsmän, särdeles dem som tillhöra krigareståndet. Jag anhåller på grund häraf, att endast 3 millioner måtte anslås lill jern vägsanläggningen mellan Stockholm och Götheborg, hvilkens påbörjande jag icke tror mig kunna motverka. Hr Bildt: Då frågan förra gången behandlades på detta rum, tillhörde jag den menirigsfraklion, som ansåg det vara klokare och riktigare af Staten, att icke vid dessa anläggningars företagande splittra sina krafter, utan att använda sina medel på den, enligt de flestas åsigt, vigtigasle jernvägen, nemi. den, som skulle sammanbinda rikets hufvudstad med rikets största handelsstad. Lyckades denna anläggning och åstadkomme den stora och gagneliga resultater, torde alla betänkligheter emot jernvägars anläggande i vårt land äfven hos deras i frigaste motståndare häfvas.
Detta kan vid första påseendet synas innebära svårigheter, att ej säga omöjligheter, dä nästan alla constitutionella statsförfattningar måst åt regenten lemna en full beslutande rätt i regeringsärendena sedan han hört sina rådgifvare, och till och med lemnat åt honom vissa rättigheter, på hvilkas utöfning desse rådgifvare, till följd af sakernas beskaffenhet, Den i J 111 i e. m. icke egentligen kunna eller böra inverka, såsom t. ex. sjelfva valet af rådgifvare, då detta, såsom nu hos oss, tillhör majestätets prerogativ. Men, förhållandet blifver mera fattligt, om man antager samma moralUka begrepp för sambandet emellan Konungen och bans offentliga rådgifvare, som emellan att taga och gifva råd i allmänhet; m. e. o., om man återför samhällsfördragets mening till den naturliga, som lagstiftaren trott sig verkliggöi.a. Då framstår det klart och tydligt, att försmådda råd äro oförenliga med fortfarande förtroende, och Konungen blifver ovillkorligen beroende af rådslagen, utan att derföre majestätets prerogativ att besluta anses upphäfdt; ty hans beslut ar resultatet af pröfningen , rättsbegreppet och nödvändigheten, utredda och vitsordade under ansvarsskyldighet af rådgifvarne eller ministrarna. I sådant fall innefattar vår Svenska statsförfattning allt hvad som behöfves, dä den såsom Konungens ovägerliga pligt ålagt honom att inhemta underrättelse och råd af ett Statsråd, samt gjort hvarje Hans regeringsåtgärd overkställbar, såvida icke en rådgifvare, genom contrasignationen, åtager sig ansvaret. I det ögonblick, då den allmänna opinionens moraliska kraft kunnat öfvertyga Konungens rådgifvare, att deras eget moraliska värde af dem fordrar att icke, såsom träiar för lönen, råda, utan att aktas; i det ögonblick då, med nationens införlifvade begrepp, den gjort rättsprinciperna hos dessa rådgifvare till deras ledare och allmänna nyttan till deras orubbliga motiv; då är således egentligen icke mer den constitutionella konungamakten en fiction.
Jag var då i Stockholm, men en kungörelse utfärdades i Länet, att Rotehållarne skulle till närmaste Kronobetjent afgifva sitt Ja eller Nej. Rotehållarne vid alla de inom Länet stationerade Regementer ingingo enhälligt på förslaget. När detta skedde, då afgiften var 8 R:dr B:co, utan all slags inverkan af någon person, skola Rotehållarne säkert ingå på detta förslag, som endast upptager 7 R:dr. Jag tillstyrker således antagande af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition. Herr Rotlieb, Accelj anförde skriftligen: Med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, rörande MötesPassevolancen, anhåller jag få yttra några ord. Svårligen kan det bestridas, att denna Inrättning under dess tillvaro hittills uppfyllt sitt ändamål, Armeens och Befälets fullkomligare danande för krigsyrket, äfvensom att Rustoch Rotehållare localt deraf haft mer och mindre båtnad. De orter, som gränsat intill lägerplatserne, hafva ovedersägligen derpå vunnit, då penningar der Den i3 Mars f. m. 2o5 kommit i omlopp, och lättad afsättning för landtmannens varor blifvit beredd; men så bar ej förhållandet varit i Calmar, Jönköpings och Kronobergs Län, hvarifrån Passevolance-beloppet årligen oåterkalleligen utgått samt ur rörelsen försvunnit. Men detta onda får ej, då fråga är om det allmänna, bestämma min åsigt i egenskap af Rotehållare och Rustande i Småländska provincen; det är derföre i afseende på saken i det hela, jag tar mig friheten yttra mina tankar. Af de alternativer, sorn StatsRådet i underdånighet framställt inför Kongl. Majrt att till Rikets Höglofl. Ständer afgifva rörande Passevolancen, har Kongl. Majit i Nåder gillat det, som innehöll förslag att den så kallade MötesPassevolancen bör utgå af Rustoch Rotehållare, på sätt Kongl, Propositionen innehåller, och ej genom Bevillning i allmänhet, som StatsRådets ena alternativ förutsätter.
Rörande slut-meningen i denna Punct: — —- "hvarföre räntan ersattes på sätt uti g.-de Punktten af Utläningsvilkoren närmare bestämmes'’ Lafva R. o. A samt BondeStåndet beslutat, att orden: ”g.-de Puncten af’J skola utgå; samt Presteoch BorgareStänden åter förordnat: att denna citation skulle rättas till 8.de Punden i stället för g:de Puncten. I anledning häraf får Utskottet upplysa, att, genom tryckfel ziffran g kommit att inflyta i stället för 8, Och som, med iakttagande af rättelse härutinnan, R. o. A. samt BondcStåndet icke torde hafva att erinra emot Utskottets förslag om hänvisning till den Punkt af Utlåningsvilkoren, som närmare bestämmer den omförmäldta ränte-ersättningen; så hemställer Utskottet till R. o. A. samt BondeStåndetj att de, lika med Prestcoch BorgareStåndenj besluta: att 8:de Puncten af Utlåningsgrunderne i denna io:de Punct af upplånings-grunderne citeras. Bifalles ej sådant af R. o. A. samt BondcStåndet; då lärer, enär 2 Stånd stannat emot 2, omröstning af Förstärkt Statsutskott böra ske efter följande Proposition: 4- Den som bifaller, att slutmeningen i 10 Punkten af Upplåningsgrunderne skall lyda sålunda: "hvarföre räntan ersättes på sätt uti 8:de Punkten af Utlåningsvilkoren närmare bestämmes:” voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner