Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
(T * vjJpWätt är något till den grad hvardagligt, att man jjlj kunde finna det ganska öfverflödigt att skrifva någonting derora utöfver de rent manuella anvisningarna för tvättningen af olika saker — som spetsar, bomullstyg, ylle o. s. v. — vid hvilkas behandling en eller annan praktiker kan ha funnit på en eller annan afvikelse från regeln, som förefallit henne beqväm eller gynnsam med afseende på renheten, och hvilken hon derefter antingen kan meddela goda vänner genom afskrifter ur sin » beskrifningsbok » eller meddela allmänheten genom denna tidnings afdelning för dylika praktiska råd och rön. Och dock våga vi tro, att den som läser dessa rader, skall medgifva — om det ej långt före detta står henne klart — att äfven tvätten har sin teori, som det kan vara nöjsamt nog att uppmärksamma och derefter sjelf alltjemt kunna följa under arbetets praxis. Skola vi nu taga oss för att skildra tvättens teori, i det vi ställa fram för oss hvarje enskildt led af dess praktiska utförande, så är det endast i överensstämmelse med hvarje välordnad framställning, som vi börja med att gifva en definition på ordet tvätt. En sådan ha vi funnit uppstäld — och vi finna ej, hur man skulle kunna förbättra den, försöka oss ej heller derpå — i följande ord: » tvätt är den bekanta operation, genom hvilken vi dels på mekanisk dels på kemisk väg aflägsna smutsen från huden, från de rum, hvari vi uppehålla oss, och från de föremål, vi använda: kläder, linne, husgeråd o. s. v. » Allaredan denna definition skall må hända få några att studsa: är verkligen här fråga om både en mekanisk och en kemisk väg? Det är det verkligen, och vi skola strax få det närmare klart för oss. I regel tvättar man ju med vatten, hvars förmåga att lösa smutsen man förhöjer genom att tillsätta ett ämne som tvål, såpa, soda eller vattenglas. Ehuru vattnet är hufvudbeståndsdelen, blir det dock, för att lätt förstå förloppet, bäst att börja med att omtala verkan af tillsatserna.
s 583 — 586, bif. af Adeln, IX 3. s 4I2> afsh af PresteStåndet, IX 3. s 418, bif. af BorgareStåndet., IX 3. s 424> af BondeSLandet, IX 3. Underd. 44- Lotteri, om fast Egendoms försäljande å. Konungens Nådiga Proposition, jemte Utdrag ur Högsta Domstolens, LagCommitteens och StatsRådets Protocoll, I 2. s 2q — 77, remitt. till Lagutskottet, II s i346, 1347. Utskottets Utlåtande, VII 2. s 131 g — i343, återrem. af Adeln, IX s Ii58, af BorgareStåndet, IX s 1185. 181 Ytterligare Utlåtande, VII 3. 2. s 80 — 91, bif. med yttrande af särskildt beslut i hvilket MedStånden skulle inbjudas att instämma, af Prestestånd et, IX 3. s 347> bif. af BondeStåndet, IX 3. s 358, af BorgareStåndet, IX 3. s 371, afsl. af Adeln, IX 3. Underd. BiksdagsBeslutet, §. 44- Low, Smith & Comp, Götha CanalDiseonts fordran hos Handelshuset, II 5 799,800. Lumpsamling, om, för Pappersbruken. Motioner, remitt. till Ekon. Utskottet, II s 1166, 1175. Utskottets Utlåtande, VIII s 38 — 49» återrem. af BorgareStåndet, IX s i3o, bif. af Adeln, IX s i36, af PresteSlåndet, IX s 148, återrem. af BondeStåndet, II s 1317. Ytterligare Utlåtande, VIII.
; 1Gter fin Xyb101n klocknn, Eom Erik slsall ha nnder h~zfviiclkndden fi ' r n t t vakn; ~, Det blom. saga med en liten spetsig stamma: sD11 kan striicka dig, du kan straclca. dig, clu kan striioka dig! J a g skall viickn dig, jag skall viicka dig, ja-g slcnll vBcka dig.)) OcH i)) Bnbblan) &gt;, en af saml~ngens orjgii~ellaste styclcei~, hviskar hnfsmnnnen, i det ha11 sjunker ned i vattnet, till fislcaren, son1 rofvat hhans lilla son Bubblan: nB1.if blott blid mot R ~ ~ b b l a n blif, blott blid mot Bubblan.~ Man tycker sig hora visaren tala och boljnn hviska. Illustrationerna Bro fina. Dock b o d e il1mstr; ztionen till B Sgster Jennyu varit nbgot annorlunda framstiilld. I testen siiges nttryckligen, att hon hade tjoclzt gnlt hBr, son1 1Bg i, fltitor, och barnen, som iiro snc~bba att upptiicka, niir en uppgift ej h&amp;llei: sthnd, skola siikert forvbnn sig ofver, att 11011 pB illustrationen bar hftret utslaget. Bolcen lrnn ej nog i * ekominenderas till jidgbfva. Beriittelser for ban1 och ~ ~ n g d o m salvllade, och utgifnn af 7,. Med fyra originaltecI~nin,var af Jena y Nystrom S (50. Btoopeudnnl. P I ~ 1: For ~~ngdom, som i sincz hein Br van vicl liisning af bocker ' ined afgjordt kristlig tendens, kunnn dessa sex beriittelser rekoinnler~derris son1 s8rde.l.e~ goda.
Betclnkanclen» la, hvad Utskottet i öfrigt såsom föremål för densamma anvist, vill Utskottet vördsamt erinra, att, som flere anmärkningsförfattare yrkat behofvet af en särskild Statstidning, oberoende af den anstalt för författningars ingifvande, som Utskottet föreslagit, torde dessa dubbla ändamål lättast kunna vinnas, genom en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, att uti Postoch Inrikes tidningen, enligt Kongl. Majrts Nådiga Beslut d. i Dec. 1816, måtte hädanefter intagas articlar af statistiskt innehåll, på sätt som Kongl. Maj:t i Nådigt bref till HofCancelleren, af den 1 förutgående Maj, föreskrifvit och i det återremitterade Betänkandet finnes upptaget; men deremot bör lagsamlingen, eller, som Utskottet heldre tror den böra heta, Författnings-samlingen, oförryckt utgifvas på det sätt Utskottet föreslagit, äfvensom Utskottet icke kan frångå sin öfvertygelse, om nyttan deraf, att underrättelser om mindre vigtiga regeringsåtgärder, samt om utfärdade domar, resolutioner m. m. desto heldre borde, antingen inflyta med smärre stilar på sista sidan af författningsbladet, eller ock på ett särskildt medföljande, som, utom det, att samlingens afsättlighet derigenom befordras, det är nödvändigt^för denna samlings och dertill hörande registers fullständighet och enhet, att hafva allt, hvad som rörer gällande före - Ben) och FAon. Utsk. Betclnhnncten. 1507 skrifter, samladt och tillgängligt på ett stalie. Att hvarje Ämbetsverk icke skulle fritt få del af andra författningar, än dem, som specielt röra de ärender, hvilka tillhöra dess befattning, har Utskottat aldrig föreslagit, emedan det är alldeles stridande emot det ändamål. Utskottet åsyftar, nämligen tillgänglighet åf utkommande Författningar.
Och ändå sitter hon der igen och ser ut som om hon hade sålt smöret och tappat pengarne. Jo, det nyttar visst att vara vänlig mot henne! Går ut i köket. VIGGO till Louise. Huru är det med dig, Lisa lilla. Säg mig det nu. LOUISE. Jag vet det inte sjelf Jag känner mig så främmande, så hemlös här i mitt hem. Jag fryser. VIGGO Du saknar Paris? LOUISE. Ja. VIGGO. Jag förstår det så väl. Här gapar tomheten emot dig från hvarje vrå. Här har du lefvat omgifven af dina kära – och nu är du ensam kvar. LOUISE. Ensam? Ja! Men det är inte bara det Menniskorna äro ju så vänliga emot mig, men det är som om jag inte hörde hit Allt hvad de tala om är mig så likgiltigt, deras intressen synas mig så små och deras ofinheter plåga mig VIGGO. Du menar LOUISE. Jag menar deras sätt att blanda sig i andras intimaste förhållanden – deras fnittrande, deras klumpiga häntydningar allt är mig emot. Det pinar mig. Jag tycker det är rått. Om det fins någonting i verlden, som borde vara heligt, så vore det väl det VIGGO sakta. Det gjorde mig så ondt det der med fröken Svensson LOUISE. Hon är den enda af hela sällskapet, som har en smula finkänslighet i behåll – hon och kamrern VIGGO. Det är ju alltid två menniskor, som du kan umgås med i din ensamhet. LOUISE skakar på hufvudet. Också de äro mig främmande. Allt är mig främmande här. Det förefaller mig sjelf löjligt såder – efter ett par månaders vistande i Paris men det är så. Det är som om håret kunnat gråna på mitt hufvud under dessa fjorton dar, och hjertat frysa till is i mitt bröst. VIGGO. Säg mig nu allt, Louise. Någonting har inträffat någonting som LOUISE. Det pinar mig att tala om det VIGGO. Också med mig? LOUISE. Ja, Viggo, också med dig. VIGGO. reser sig upp. Förlåt mig. Det var inte min mening att pina dig. Jag trodde bara inte LOUISE. Hvad? VIGGO.
R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. 10 10 — Väfnader: ej äro hänförlige de Shawlar, Shawielter och dukur, som endast med en tryckt blomma i hvardera hörnet äio loise ide; ej heller långshawlar, derå endast vid sidorna befinnas tryckta ränder. Halfsiden, eller af silke, till större eller mindre del blandadt med bomull, lin, ull eller andra ämnen: Alngods: Fe Ib och Pt linhe andra slag Bomulls-: Alngods: Hvita: Corderoy och Cordel, Sammet och Manchester samt Satin, Jean och Pari « 1 & 1 2 CN Oi — )' r i a 2 2 2 24 24 — cum: Bomulls-, med blandning till större eller mindre del al lin eller hampa. Ylle: Alngods: Filtar och Mattor Fris, Frisad, Doffel och Kalmuck alla andra slag i # i # i # — 30 36 32 — }' r i a Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N-o tgo. 5o3 Qvanlitet för Tullvärde. T ull beräkInförselstull. Utförselstull. ningen. R:dr sk. r. Väfnader: Halfylleeller af ull med blandning till minst hälften af bomull, lin eller hampa: Alngods: alla andra slag: R:dr sk. r. l\:dr sk. r. 2 24 — af mindre än 7 avarters 1 & <4 bredd \ 4 af 7 qvarteis bredd elid deröfver Linneoch HampAlngods: 1 « 1 16 — }F r 1 A i Blaggarn och Kanfas . “ 0 1 # — 16 — F r i M Zink, Tutunego och Spiauter: 1 « 2 ■— 3 — oarbetad och i plåtar . F 1 i Underrättelser om hvad vid taxans verkställighet iagttagas bör. § 6. Den i 16 $ 6 mom. af kV Ar Nådiga Förordning den 16
Är det troligt, att någon ansedd man vill på försök skrifva betyg å ett Diskontreversal och få sitt namn underkändt af Diskont-direkt.? Jag befarar således, att detta förslag, huru välment det än må vara, ingalunda är verkställbart, hvarföre jag anhåller, att dessa ord må ur förslaget utgå. Hr Åke rman, Fredrik: Förslaget i denna punkt, att jemväl enskild person skall kunna lemna vitsord om låntagares och löftesmäns vederhäftighet, är tillkommet för alt på en gång gagna enskilde och Banken. Den enskilde derigenom, att han, i händelse i hans granskap finnes en person, som kan anses välkänd, och således äfven af Banken eller Diskont-direktm, kan undvika längre resor för att erhålla vederhäftighelsintyg. Ä andra sidan skulle härigenom Banken eller Diskont-direktm tillskyndas en fördel, emedan ett betyg, utfärdadt af en sådan person, kan i de fleste fall anses fullt tillförlitligt, jag vill icke säga fullt tillförlitligare än en embetsmans intyg, men jag är nästan frestad att säga det, ehuru jag sjelf varit i den belägenhet, att jag måst utfärda en mängd vederhäftighetsbetyg. Naturligtvis kan hvarken en Landsh. eller en domare känna alla deras förhållanden i ekonomiskt hänseende, som begära intyg om sin vederhäftighet. När en embetsman icke känner denna deras vederhäftighet, kan han då icke säga, att de sakna vederhäftighet. Han måste således utfärda det allmänt begagnade intyget, att, såvidt kändt är, äro de vederhäftigc, ty, såsom jag redan nämnt, han kan icke utfärda ett intyg till deras nachdel, som de icke förtjena. Genom bristande kännedom om personers ekonomiska förhållanden har inträffat, att mången gång vederhäftighetsbetyg lemnats personer, som icke bort undfå dem. Ilär om dagen hörde vi omtalas, hurusom sådant intyg blifvit lemnadt åt personer, som redan voro döde, då intyget påtecknades reversalet. Sådant händer understundom. Jag hemställer, hvilka äfventyr kunna upslå genom införandet af ett dylikt stadgande.
Då alla dessa skäl ganska nogsamt äro kändaafsamtelige Ridderskapets och Adelös Led möter innom StatsUtskot tet ■, har jag ej kunnat undgå fästa så mycket mera uppmärksamhet vid Utskottets alvikelse från den öfverenskommelse , som träffades vid den redan åberopide Sammankomsten med Högvälborne Herr Grefven och LandtMarskalken samt de öfrige Talcmännerne och Utskottens Ordförande, som jag har mig bekant, d?t de tre ofri-: ge Respective MedStåndens Ledamöter innom StatsUtskottet ganska liberalt öfverlemnat frågans afgörande till Ridderskapets och Adelns derstädes varande Ledamöter. Jag hade vid sådant förhållande föreställt mig, att den värde Ledamoten innom StatsUtskottet, som yrkade vid 1815 års Riksdag uti Ridderskapets och Adelns Plenum den 1. Augusti, på sätt de tryckta Protocollerne uti sjette Delen Pag. 26 utvisar, det intet allenast RiddarhusFiscalens, utan äfven RiddsrhusCamererarens Riksdags-arfvode borde bestridas på StatsVerkets bekostnad, hade, utanattserdeies bryta det, efter utseende, innom StatsUtskottet rådande prisvärda IndragningsSystemet, kunnat tillstyrka bifall till Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Talemännens och Utskottens Ordförande upprättade Förslag i då jag nästan är förvissad 848 Den 1 Martil att de flesta af öfriga Ledamöterna innom Utskott et, derutf instämt. Hvad åter angår det nedsatta Ärfvodet för Extra Ordinarie Cancellisterne vid RiksSanden, så tror jag mig kunna framställa den grundade förmodan ; Att deras göromål säkerligen äro af störare mängd och mera vidlyftighet , än hvad deras vederlikar vid Utskotten kunna äga , hvaraf följer, att de förra böra njuta åtminstone lika och ej mindre vedergällning , än Utskottens Extra Ordinarie Cancellister.
Men då lagsöknings-åtgärderna blifvit afslutade genom verkställd indrif ning af .. så befunnos nämnde dag återstoden af dylika lagsökta lån utgöra allenast 5 st. § 53. För de af Direktionen öfver Bankö-Diskontverket vidtagna åtgärder ecb beslut a«charge, /or under år 1863 är decharge meddelad af de Revisorer, sorn verkställt granskningen detta verks räkenskaper och förvaltning för nämnda år. lHskonirerkti § 54. De af Revisorerne till granskning af Låne-kontorens i Göteborg, Malmö och 5Y is-AieAvntoreL by räkenskaper och förvaltning för år 18-63 utfärdade dechargér för Styrelser», fe öfver ofeStyrelser malde Lånekontor äro af Fullmäktige godkände. § 55. Af Banko-Diskontverkets i Stockholm samt Låne-köntbrfenS i Göteborg, Malmö och Wisby räkenskaper för år 1863, få Revisorerne framlägga nedanstående, med ledning af Revisions-berättelserne, upprättade sammandrag: Diskov.trör elsen A. Handelsoch Näring s-Diskont-fovden. I Stockholm. 11 Götheborg. I Malmö. I Wisby. Inkomster'. Af Vexel-Diskonteringen: Förskottsränta Ofverränta Af lån på löpande förskrifningar: Förskottsränta j 139,230 Ofverränta Kapital-nfbetalningar ä inom linien förda lån Af lån på aktier oell publika papper: I Götheboi Ör I Malmö. I Wisby. I Götheboi v. Transport Kassabehållning Ilos Osäkra lån på löpande för-# skrifningar 38,734 38 10,011 25 —- — På lagsökning beroende, men bland säkra fordringar upptagne: Allmänna D i skönt -fo nelen. I Götheboi g. e I Malmö. I Wisby. I Götheboi cr. e* I Malmö. I Wisby. I Götheboi 'gI Malmö. I Wisby. riatans morn kolumn:
Jag skall icke uttrötta R. o. Ad. med återupprepande af skälen för ogillande af Utsk:s förfarande. Jag anmälde mig, då Frih. Boye framställde sin argumentation; men jag är i min motbevisning förekommen af Hr v. Troil och förenar mig med honom såväl i afseende derå, som om det förslag till propos. han uppgifvit, under det jag likväl till prot. reserverar, att jag troi', det Ut.k. kunnat och väl förtjenat afsättas. Jag grundar min öfvertygelse om laglösheten af en sådan åtgärd derpå, att, då Constit.Utsk. icke är annat än R. St:s ombud, det måste lagligen bero af principalerna att, derest ombuden vägra iakttaga principalernas föreskrifter eller förråda deras rätt, återkalla sin fullmagt och gifva den åt andra ombud. Frih. Boye: Det tillhör icke mig att bestämma, i hvad grad det kunnat lyckas vissa talare att sammanblanda Constit.Utsk:s lagliga magt med rättigheten hos den enskilde riksdagsmannen att väcka motioner. Mig synes skillnaden alltför stor. Ändtligen har då en ledamot framträdt med en slags motbevisning. Jag lemnar åt Ståndet, åt allmänheten och efterverlden att bedöma beskaffenheten deraf. Samme ledamot, hvars personliga utfall mot mig jag förbigår, har velat i 56 § finna stöd för sina skäl; men till dessas bemötande behöfver jag blott erinra, att denna § missförstås af dem, som glömma det primitiva förbehållet, att nemi. jnga förslag få väckas utan i Constit.Utsk. Jag ber att Den la Februari f< ni. »77 att få simplifiera frågan. Utsk. har afgifvit ett förslag, deri det, så vida juryinrättningen på samma gång afskaffas, föreslår afskaifande af indragningsrnagten. Man säger, att Utsk. icke härtill ägt rätt; men hvarföre vill man då aftvinga Utsk. ett annat förslag? Häri vill jag finna ett naivt erkännande af den magt, Utsk. äger, den att bestämma, om och hvilka förslag få blifva föremål för Ståndens pröfning.
Måhända torde jag bora upprepa mitt förslag, som gick derpå ut, att i i §:n skulle tilläggas ordet utarrendera emellan orden tillstånd och på annor nian öfverlåta, samt att i 2 mom. skulle tilläggas efter orden ”sorn vid upplåtelsen tingade blifvit, ” dock bör arfskifte ske i 11 o 111 år och dag, så att lägenheten en enda person tillfaller. Sker icke så, åge hemmansägaren lösningsrätt. Detta förslag blef icke af R. o. Ad. bifallet, utan god-1 kände Ståndet, uppå särskildt framställda propositioner, så väl 2 som 3 morn. af 7 §:n. 8:d e §: n. TJtsk:ns föcslag bifölls. 9: d e § : n. Hr von Hohenhausen: Enligt redactionen i denna § behöfver hemmansägaren, som till andra upplåtit delar af hemmanet, icke besvära sig med uppbörden af afgälden för dessa smärre delar utan kan öfverlemna det åt kronobetjeningen. Dervid skall undersökas, huruvida afgälden finnes vara af lägenhetsinnehafvaren för året betald. Sådant leder till mångfalldig vidlyftighet utan att tjena till något, Då hela författningen går derpå ut, att afsöndring och upplåtelse skall vara grundad på besultenhet, och att det hemman, hvarifrån afsöndring sker, skall tillgodonjuta afgäld från de afsöndrade delarna, så synes all kronobetjeningens inblandning uti uppbörden för de afsöndrade delarna vara obehörig såsom blott tjenande till uppehåll och vidlyftighet, hvarföre jag anser denna § böra erhålla denna enkla lydelse: ”Hemmansägare uppbäre sjelf den afgäld, som för upplåten lägenhet erläggas bör.” Jag anhåller att Hr Frih. o. Landtm, täcktes framställa propos. till antagande af denna förändring. Efter framställda propositioner till bifall dels å Utskais dels å Hr von Hohenhausens förslag, blef slutligen Utsk:ns förslag af R. o. Ad. antaget. Uti denna § förekommer en tvetydighet.
Da vården af berörde boksamling, fastän, enligt Revisorerne meddelad upplysning, icke innefattande Expeditionens eget bokförråd, utan sådana arbeten, som genom beviljadt understöd för deras utgifvande blifvit till staten inlöste, likväl synes hafva ålegat annan tjensteman inom nämnde Expedition, och ersättning för öfvertagaude utaf en del af hans göromål, enligt Revisorernes tanke, icke bordt af statens medel utgå, hafva Revisorerne ansett sig icke böra lemna förhållandet oanmärkt. § 16- Sedan Ryska handelsbriggen Fanny, förd af skepparen F. R. Kurtze och stadd på färd från hemorten Libau till England, blifvit natten emellan den 16 och 17 Maj 1863 utanför Sandhammarens fyrar å skånska kusten påseglad af ångkorvetten Orädd, tillhörande Kongl. Flottan, samt briggen sedermera undergått en af den genom sammanstötningen lidna skadan påkallad svår reparation, hvilken medfört en kostnad af 29,201 R:dr 13 öre, till hvars betäckande bodmerilån måst upptagas, hade befälhafvaren å förstnämnde fartyg hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit, att då, till förekommande af briggens exekutiva försäljning, berörde lån mäst återgäldas, men det vid krigsrätt emot Kronan framställda påstående om skadestånd för päseglingen vore på Kongl. Krigs-hofrättens pröfning beroende, om utbetalningen af berörde fordran, åtminstone till någon hufvudsaklig del deraf, måtte, utan afvaktan på Krigs-hofrättens utslag i målet, i nåder förordnas; och har, enligt nådig skrifvelse den 30 December 1863, Kongl.
Konung den I:ste, som af Swerige gjorde et stelfstänoigr Rike, fotade Kronans inkomster pä en grund, hwilken af de ku n »gasts och mest rankande j alla Länder bliswic aruedl) rör den rättaste, en äirsK skatt pa jorden, da han cil Kro» nan indrog kwa tredjedelar af den Tionde, hrvilkerr undertiden af en annan Religion bliswit Korka» til. agnad. Men huru utgär denna tionde? Genom ständiga tionde-sättningar, gjorda under et annat LandtbruketS skick än det närwarande, widkännes Kronan en bekydelig förlust. RidderskapetS och Adelns Säte. ner aro wäl fran tionde intagna, men jag kan icke misstaga mig, da jag är försäkrad, at Rrdderskapet och Adeln, det oaktadt, med nöje bidrsger til Sm, tens behof. Pä alla desta skäl kan jag icke annat är, anse den inkomst, Kronär» nu i flera är hast af Bränwinet, fason, oundroikeligen nödrvändig, antingen de» under detta ester någor annat namn utgår, eller rät. kare sagdk, såsom en billig ersättning för hwad Kro» 112 8y» nan i sin» första lagliga rättigheter werkelkgen saknar. Detta hindrar likwäl icke, ak ju Bränwms,«fgiflen warit med stora olägenheter förknippad. Konungen har osta sttt sig i den smara belägenhet, ar antingen ga miste om hwad kil State» fordrades eller ock icke kunna sölja sin böjelse, ak under misiwjpter och dyr lid gifwa BränwinS-tillverkningen all den inskränk, ning, Landers wä! äskat. Med et ord, Statö-Werket har hast et iknsrefls i et »vidsträckt tillverkande och bruk af bränwin. Det ar för at afhjelpa denna olägenhet, Konungen gjort den propoluion, om hwilken Riksens Ständer nu sätt kundskap, och kanffe ar detta et af de största prof wt cmonagit af Hans MasttS Landsfaderliga omsorg.
ArbetshusFonden, SpinnhusMedlen och ManufacturMedlen åren 1822 och 1823, har först förekommit Revisorernes framställning rörande det räntefria lån af 4°oo R:dr B:co, som af ManufacturDiscontfonden blifvit K. VetenskapsAcademien meddeldt till inlösen af Svensk Botanik och Zoologie samt Ekonomisk Botanik, i afseende på hvilket lån förhållandet varit sådant, att sedan K. M:t, enligt Nåd. Skrifvelse till K. Com.Gollegium bifallit, att utgifvaren af nämnde Veik skulle, för privilegier, lager af oförsålde exemplar och graverade kopparplåtar, hörande till desse arbeten, njuta ersättning med 8000 R:dr B:co, på det sätt, att halfva summan sknlie såsom lån till K. Vet.Academien utbetalas räntefritt af ManufacturDisconten, och den andra hälften utgå af anslagen å Nionde HufvudTiteln emot framtida ersättning, i den morr berörde arhetens fortsatta utgifvande och försäljning af exemplar kunde medgifva, sedan ManufacturDiseontFondens fordran först hunnit blifva godtgjord, så hafva R.
Det röstetal, som på nämnde grund af bevillning tillkommer hvar »och en röstegande inom församlingen, utföres i behörig röstlängd, den vederbö»rande uppbördsverk åligger upprätta och på reqvisition af pastor eller den hans »embete förestår, aflemna sednast inom April månads utgång hvarje år, för att »vid den i Maj eller Juni infallande ordinarie sockenstämma justeras. Röstläng»den skall upptaga alla dem, som i sockenstämma inom församlingen ega rösträtt. »De skola i röstlängden intagas i den ordning, hvarderas bostad, eller då röstbe»rättigad icke bor inom församlingen, lägst af fastighet, för hvilken rösträtten ut»öfvas, föranleder, med uppgift i serskilde kolummer å det bevillningsbelopp, som »antingen för fastighet eller ock för borgerligt yrke, löneinkomst, eller eljest, för »sistförllutna året hvarje röstegande påfördt är; och skall den röslegandes hela »röstetal inom församlingen vara å ett ställe utfördt. För anmärkningar varder i »längden nödigt rum Iemnadt.» »5 Mom. Röstlängd, som å den i Maj månad hällne sockenstämma justerad »är, gäller sedan till dess ny längd uppgjord och justerad blifvit. Röstberättigad, »som ej är i röstlängden antecknad, vare ej derför sin rösträtt förlustig, så framt »han vid den sockenstämma, då röstlängden justeras, med uppvisande af nästföre»gående årets debetsedel, sin behörighet styrker. Yrkar någon, att med ändrad »rösträtt i sockenstämma deltaga, då skall han sin rätt styrka. Godkännes den af Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskotleln Utlåtande, M 69. 9 »af församlingen, skall anteckning derom af sockenstämmans ordförande i röstläng»den göras.» »Förvärfvar någon efter den tid, då röstlängden justerats, rösträtt inom för»samlingen och styrker sådant i sockenstämma, varde äfven han i röstlängden »införd.» »6 Mom.