Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedermera, om jag ej nu minnes orätt, förekommer Ekon.Utsk:s betänk. N:o i, med återlemnande af en motion, som Utsk..icke ansett tillhöra dess pröfning. Derefter stå alla motionerna på den nya listan i en följd, oell till slut utsk:s-belänk:n. Hr von Hartmansdorff: Ridö.Ufsh:s betänk. ang:de tryckningen af R. o. Ad:s pro t. står verkligen främst; men det är ett gammalt inventarium, hvilket, eni. R. o. Ad:s beslut, bör hvila intill dess grundlagsfrågorna först iiro afgjorda, hvarföre jag ansett mig kunna detsamma förbigå. —- Skulle den föredragningslista, som ligger på bordet i läsrummet, få vara olika med den, som uppspikas på gången i Riddarhussalen, dit ingen går mellan plena, och der det är mörkt örn qvällarna; så komma Ståndets ledamöter att förvillas om målens ordning. När, såsom nu är händelsen, på bordet hvila öfver 200 mål, så är det omöjligt för dem, som vilja följa med föredragningen, att genomgå dem alla på en gång, utan de inskränka sig till dem, som stå främst på listan, under förutsättning att de först varda/föredragna. Jag har sjelf begått det felet att medgifva en ändring i föredragnings-ordningetf, för att gå åtskilliga värde ledamöters önskan till mötes. Men andre hafva klandrat mig derföre, och jag har sjelf haft den olägenheten att dels misstaga mig om målens innehåll, dels att nödgas medgifva remiss af mål, om hvilka jag icke känt mera än rubriken. För att hafva reda på alla målen, har jag afskrifvit föredragningslistan och gjort anteckningar derå, så långt jag hunnit genomgå målen. Skall nu deras ordning rubbas, så har jag till en del förgäfves sammanskrifvit en sådan lunta, som den i sen uti min hand. Jag förmodar, att R. o.
Commitieens pluralitet har, då uti grundlagens föreskrifter icke skall finnas något hufvudsakeligt hinder för den förbättring af RiksStyrelsens Organisation, Committerade åsyftat, och då en sådan förbättring, utan att afvakta tiden för Constitutions-förändringar ku - de verkställas , ansett sig böra, utan förutsättning af sådane förändringar, upprätta förslaget; men tillika velat fästa Kongl. Maj:ts uppmärksamhet på vissa ändringar i Grundlagen, sorn utaD att hindra planens antagande i öfrigt, tjente till dess fullständigare utveckling I af seende på sjelfva förslaget, må blott de hufvudsakligaste åsigter nämnas, att Committerade icke velat tillstyrka införandet af en Minister-Styrelse i ordets egenteliga bemärkelse **); men deremot, till beredande af ordning, kraft och enhet i Administrationen ansett af högsta vigt, att i spetsen för hvarje gren af förvaltningen en ämbetsman vore ställd, hvilken hade öfversigt af alla dess förvaltning tillhörande ärender, med skyldighet, att föreslå de åtgärder, som för Rikets allmänna °) Sid. 36, 37, 3g, 39 i Cotnmitterades Betänkande. **) Sid. 42 och följande i Committerades Betänkande. 12 nytta borde vidtagas; att vaka öfver Administrationens gång inom dess Departement oell underlydande Verk; att ansvara för verkställigheten af Konungens Beslut och författningar - nes efterlefnad, samt att derföre när som heldst göra Konungen reda *), I öfrigt hafva Committerade antagit, att Förvaltnings - verken icke hädanefter böra, såsom hittills, utöfva Domaremagti hvarjehanda rättsfrågor cs); Att all befattning med Näringarne helt och hållet borde från Collegierne skiljas, samt följakteligen alla sådana till Näringarne, allmänna hushållningen och inre ordningen hörande frågor , hvilka i Förvaltnings-väg pröfvas och afgöras, antingen de skola Konungen underställas eller från dess Befallningshafvande genom besvär fullföljas, directe borde hos Konungen genom vederbörande
I full konsequens dermed skulle då alla samhällen vara socialistiska, emedan de icke kunnat upstå annorlunda än genom ömsesidiga upoffringar och endast kunna bestå genom fortfarande upoffringar; och bör jag förmoda att R. o. Ad. är så mycket mer benägen att göra denna upoffring, som densamma delas af de ofrälse personer, hvilka jemte R. o. Ad. äro egare af säteri, rå och rörs samt insockne frälsehemman. Jag gör mig så mycket mera förvissad om R. o. Ad:s bifall i detta afseende, som liberalismen endast under den sista veckan har gjort ett språng, som, Den 12 Mars f. m. 351 då man fäster afseende på det håll, hvarifrån det steget blifvit taget, är egnadt att väcka det största upseende både utom och inom detta hus. Jag tillstyrker bifall till detta betänk, med det af Frih. Stjernstedt och Frih. Palmstjerna gjorda tillägg. Hr Fåhrseus, Olof Immanuel: Jag vill icke förirra mig på fältet för den kritiska undersökning, som här blifvit inledd om rätta betydelsen af ordet menighets-bestyr. Det synes mig, som man i detta fall lämpligen kunde använda den Thorildska definitionen: ”detta är detta”; ty namnet gör här föga till saken. Jag vill blott erinra, att enl. allmänna språkbruket visserligen med menighetsbestyr vanligast afses befattningen med kommunernas enskilda angelägenheter ; men man förstår dermed äfven sådane bestyr, som kommnnerne sjelfve ansvara för, utan att Staten dertill bidrager. Detta är och har från urminnes tid varit förhållandet med fjerdingsmans-befattningen. Detsamma gäller ock, under enahanda synpunkt om nämdemans-bestyret. Tvenne talare hafva i nog bjerta färger klandrat den nyligen utkomna instruktionen för fjerdingsman. Det har imellertid å andra sidan redan blifvit anmärkt, att denna instruktion egentligen icke innehåller något nytt. Den har i sjelfva verket blott gjort till lag hvad som förut dels på grund af spridda författningar dels på grund af häfd iakttagits.
för hvars återupptagande k. operans direktion förtjänar den musikaliska allmänhetens tacksamhet. Titelpartiet sjunges af fru Östberg och Adelgisas parti af fröken Labia. Pollion och Orovistus återgifvas af hrr Bratbost och Söderman. Vi återkomma till den intressanta reprisen. Kvinnlig företagsamhet. Färöarna och isynnerhet Suderö äga mycket betydliga kollager, hvilka man emellertid oaktadt gjorda försök hittills icke lyckats på ett praktiskt sätt tillgodogöra sig. Försök hafva gjorts under århundraden både af danskar, norrmän och engeLmän. En bland de seneste af dessa har varit en svenska, fröken von Post, som har satt till en liten förmögenhet på förnyade undersökningar af vetenskapsmän och ingenjörer. Hon har slutligen trädt i förbindelse med en fransman, markis de S:t Yves, som nu har tagit saken om hand o c h bildat ett aktiebolag i syfte att tillgodogöra sig i kollagren. Södra teatern har återupptagit det bekanta féerilustspelet » Fru Hin » af Meilhac och Mortier, bvilket för ett eller annat år tillbaka gjorde så stor succés med fru Anna Lundberg i titelrollen. Denna har nu öfvertagits af teaterns unga favorit, fröken Lindzén, hviiken tack vare en mångsidig och harmonisk förening af flere intagande talanger: ett graciöst och friskt spel, en klockren liten stämma, charmant dans och gynnsam apparition — nå, det sista får väl icke precis räknas till talangerna! — nu hvarje kväll fyller publiken med förtjusning o c h den lilla salongen med dånande bifall. Hon kommer oss nästan att glömma Anna Lundberg — så obeständiga äro vi — och däröfver kan lilla fröken Lindzén vara både stolt och nöjd. A f de gamla rollinnehafvarne återses med nöje hr Hirsch s o m Nick, den infernaliske ministern för den allmänna korruptionen, och hr R. Wagner som den illa utsatte notarien Donder. Bland de nya må framhållas fru Lambert som grefvinnan Pamela Crispi samt hr Lambert och fröken Paldani som ett mycket lyckadt och mycket menlöst par ur Innocentiasocieteten. Den granna dekorativa ramen gjorde sig ännu briljant; ensembler, grupperingar och danser gingo med fart och kläm.
Således var det egentligen 1815 års St:r, som egde den lyckan att utfinna så kloka beskattningsgrunder, att de i 50 år kunnat bestå. Det är förmodligen denna deras ålder, som gör, att man nu icke kan vidare tåla dem, utan äflas med deras torkås ande, för att i stället införa andra grunder, som man förmenar vara lämpligare. Granskar man det sätt, hvarpå Komitén i första rummet och Utsk:t i det andra velat komma till detta mål, så tror jag, att, huru förtjenstfulla deras bemödanden än varit, målet likväl icke vunnits. Man har utgått från den grundsatsen att förkasta kapitalvärde såsom grund för beskattningen och att i dess ställe taga en viss procent af inkomsten. Detta skulle vara riktigt, om nemi. det vore möjligt att genomföra grundsatsens tillämpning; och i detta hänseende vill det sannerligen synas, som skulle Komiterade i deras välmenta bemödande, hvilket jag ej nog kan berömma, att få alla medborgare jemförelsevis lika beskattade, hafva trott att menniskan till den grad undergått nya födelsens bad, att icke det minsta af den gamla surdegen hos henne finnes qvar, utan att det är idel englar, som hädanefter komma att blifva ledamöter i BeskattningsKomitéerna. Men beklagligtvis är jag Den 0 Maj e. ni. 51 af motsatt tanke. Jag hyser den öfvertygelse att menniskan är, äfven om den nya Bev:sFörordningen blir antagen, densamma som under den gamla. När så är förbudet och man efter de föreskrifter för bevillms utgörande, som Komité rade föreslagit, skall vara pligtig att framlägga sin ekonomiska ställning offentligen, då har man ensamt i denna omständighet det klaraste bevis på att författningen är omöjlig att sätta i verkställighet. Jag frågar: hvem är det, som anser sig skyldig att för annan man uppge sin ekonomiska ställning? Om någon kommer till mig med en sådan förfrågan, så svarar jag helt enkelt: det angår er icke. Idar jag gjort någon orätt, så kan jag tilltalas för det; men så länge jag icke bedragit någon, utan tvertom gjort alla rätt, så eger ingen komma till mig och begära uplysning i detta fall, hvarken för beskattning eller något annat ändamål.
För öfrigt hade man ej tid att fasta sig därvid * ty Nourrit framträdde på scenen. Den härpå följande trion utan accompagnement, och dessutom » Uti mitt fosterland var äran en riddares förnämsta stöd » applåderades med hänförelse. Och denna hänförelse steg nästan till yra, när efterett changement à vue, dold bakom ett ofantligt moln, bland hvars hvirflar satan nedstörtar i afgrundens djup, teatern visade oss den beundransvärda dekorationen af Sancta Rosa-lias klostergård, en efterbildning af de inre hvalfgångarna i Saint Trophime-klostret. En darrning af nöje blandadt med en liten rysning, som stegrar njutningen en grad, genomfor salongen, medan på scen lyktgubbar och eldflingor fladdrade i luften, och Levasseurs malmstämma framdånade den ryktbara besväijelsen: » Nnnnor! I, hvilkas stoft den kalla stenen tåcker. Horen min rost » Allt hvad den sedan några år af romantismen genomsyrade inbillningen drömt sig, allt hvad vi hade läst och anat i Victor Hugos ballader, i öfversättningarna från Burger, Wieland, Schiller och Goethe förverkligade sig infor våra ögon i den ytterligare förskönande förtrollningen af musiken, dekorationerna och dramat. Snart fördubblades rörelsen. Bertram hade dolt sig i klostergårdens gömslen. Vi sägo grafstenarne sakta höja sig, under det att orkestern med en fantastisk melodi förberedde oss på denna nya hex-dans. Abbedissans grafsten, förlagd framför de öfriga, hade redan låtit oss igenkänna mademoiselle Taglioni, sakta höjande sig midt emot oss. Alla blickar voro fösta på grafstenen, hvars ena ända steg och steg i höjden, alltmera närmande sig den perpendikulära linien, så att den gratiösa skepnaden skalle komma att stå upprätt på sina fotter. Men plötsligt brast en af länkarne i mekaniken, och skifvan, som före-stälde grafmonumentet, nedföll med hela sin tyngd. Till all lycka hade Taglioni i blixtsnabba sekunden insett faran.
Alexanderson utlät sig: »Stadgandet skulle, efter min tanke, vinna i klarhet, om det uppställdes till närmare likhet med 11 § i 2 Kap. RedareBalken af 1847 års Förslag samt Art. 452 och 453 i Tyska Lagen, och, med upptagande af innehållet utaf §§ 44 och 50, finge t. ex. denna lydelse: För fullgörande af de aftal, befälhafvare i sådan egenskap ingått och varit behörig afsluta utan behof af rederiets särskilda uppdrag, så ock för den skada, som genom befälhafvare eller någons af besättningen felaktighet i tjenst en tillskyndas annan, svarar rederiet så långt fartyget med dess tillhörigheter och den förtjent a frakten räcker, men ej vidare, der ej rederiet sådant sig särskildt åtagitPå sätt nu sagdt är, svarar ock rederiet i de fall, hvarom §§ 75, 128,149 och 187 förmäla. I fråga om befälhafvares och besättnings fordran för aflöning, underhåll och hemför skaff ning vare deremot redare och, der flere äro, en hvar af dem, i förhållande till sin andel i fartyget, personligen ansvarig för betalningcn.n § 14- Justitierådet Naumann anförde : »Då flere äro delegare i skepp, bör lagen uttryckligen ålägga dem att utse en korrespondenteller hufvudredare eller direktion, lill hvilken tredje man kan vända sig i angelägenheter, som rederiet angå, på sätt 1836 såväl som 1847 års förslag innehålla. Visserligen öfverlåter så väl Norska som Tyska Lagen åt redarnes pluralitet att i detta afseende besluta som dem godt synes
I fullföljd af den princip jag en gång förut här yttrat, den nemligen, att hvarje §. bör innehålla en tydlig och fullständig föreskrift i det ämne den af handlar, så alt den ej beror af en hänvisning till en annan §., tror jag, att redactionen af en §., till förståndet hvaraf jag ej kan komma utan raisonnement, är bristfällig; men jag inser ingen fara uli att ingå i det förslag som nu är uppgjord t, Den i Mars f. m. 7 enär det står: pä sätt hvarje Ständ inom sig finnér tjenligast. Jag drager ej i betänkande, att framställa ändamålet med min anmärkning. Jag tycker, att talarens säkerhet dock bör gälla mera, än Secrelerarens beqvämlighet; och jag föreställer mig det fall, att en talare ville öfverlemna sig åt sin känsla och, i farhåga att missförstås, begärte af Ståndet, att få sitt yttrande intaget ordagrant. Det vore då hårdt, om Secreteraren kunde säga Nej. Se der orsaken till min anmärkning. Gränsen emellan frimodighet och djerfhet, samt emellan djerfhet och förgripelse, är någon gång så fin, att upfattningen kan taga felt, och talaren komma till ansvar för en mening, som han ej haft, och för hvilken han varit fri, om han haft rätt, alt få sitt yttrande ordagrannt upfatladt. Jag öfverlemna!’ till Herr Grefven och LandlMarskalken, att efter sitt oöfverträfiliga sätt att bedömma de frågor, som här förefalla, afgöra, om denna anmärkning nu är på sitt rum, eller om jag, sedan discussionen om rcdactionsförslaget är slutad, bör framställa den. Herr von Hartmansdorff: Om min vördsamma begäran, alt förslaget till 4 Morn. i 4;) §. Riksdagsordningen mätte, i sammanhang med förevarande ämne, föredragas, blifvit bifallen, så hade Friherre Boye funnit en del af sin motion redan vara af Gon - 8 Den 2 Mars f. m. stitutionsUtskottet förekommen. Der står nemligen:
N:o i5 gjorda förslag om utfärdande af ett sammandrag af alla gällande författningar och stadganden, rörtde rustoch rotehållares rättigheter och skyldigheter för att för allmogen i hvarje landsort vara att tillgå, vinner bifall och verkställighet, samt tillfälle således beredes en hvar att fullständigare och bättre, än förut i de spridda förordningarna kunnat ske, lära känna sina rättigheter och åligganden 1 berörde afseende, skola orsakerna till klagomålen och med detsamma sjelfva klagomålen, om icke alldeles, åtminstone till största delen upphöra. Men just vid detta tillfälle, då man vill ingå till K. M. med förslag till en författning, sådan som den ifråga var., anser jag det vara lämpligt att erinra om sådana rättelser, sorn kunna behöfvas; och på dessa skäl anhåller jag om återremiss af betänk. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det har blifvit yttradt emot detta betänk., att Utsk. icke nog militäriskt sett frågan, angtde remonternas beskaffenhet, och att Utsk. bort tillstyrka, att icke hvita eller blackiga hästar borde mottagas vid cavallerierna. Jag vill göra den värde ledamoten rättvisa deruti, att det är otjenligt att antaga annat än mörka hästar till tjenstgöring. Jag har också icke delat majoritetens tanka inom Utsk., men jag har trott, att den anmärkta omständigheten icke borde väcka så mycken uppmärksamhet, att den förtjenar en omredigering af betänk., när majoriteten inom Utsk. yrkat betänk, sådant, sorn det är föredraget inför Ståndet. Det beror dock i alla fall icke allenast af K, M. att göra efter Sin höga vilja, utan, jag 13 II.
Sjelfva benämningen af den äldre och den yngre kammaren är äfven olycklig, enär den påminner om den Franska revolutionens mest stormiga tider. Endast dessa namn skulle vara tillräckliga för att åstadkomma ett högst obehagligt intryck på det öfriga Europa. Hvad idéen beträffar, att låta den yngre kammaren välja den äldre, är den i grund falsk; ty falskt är, att den kammare, som skall föreställa det conservativa elementet, skall väljas af den, som föreställer rörelseelementet, hvarigenom helt naturligt skulle inträffa, att de ifrigasle rörelsemän i landet skulle insättas i denna kammare. Detta vore ju att sätta bocken till trädgårdsmästare. Jag hemställer huruvida icke bifall till ett dylikt förslag skulle vara icke blott vådligt för monarkiens framtida bestånd, om det icke äfven skulle blottställa Svenska folket för hela Europas åtlöje. Vare detta nog sagdt om Reformvännernes förslag. Jag öfvergår nu till Hr Åkermans förslag, efter uppgift, äfvenledes utarbetadt af ett sällskap riksdagsmän. Det utgår ganska riktigt ifrån ett tvåkammarsystem, och fastställer antalet ledamöter till 100 i den ena och till 200 i den andra kammaren, hvaremot jag hade ingenting att anmärka; mendet inkastar iden nedre kammaren en phalang af okunnighet, derigenom att det fastställer ett maximum för valcensus, i stället att man vanligen bestämmer ett minimum för densamma. Det säges, att man icke får äga mer än ett mtl, (enligt det lithografierade förslaget, men 2 m:tl enligt det tryckta förslaget); men man må väl hafva min - Den 10 Mars f m. 17 mindre. Det bestämmer visserligen sedermera äfven eli minimum af 333 r:dr 16 sk. b:co, hvarigenom valrätten skulle inskränkas emellan 333 r:dr 16 sk. och ett mantal. Förslaget innehåller, att den nedre kammaren, bestående af 200 ledamöter, skall få 75 i denna cathegori, som komme alt dela BondeSt. i 2:ne elasser, dem som äga ett mantal eller derutöfver, och dem som äga mindre än ett mantal.
För min del lö jer jag likväl m ra min kansli*., än förhtandet till min upplysning i ämnet, då jag härmed har den äran votera för ett likt beslut. Slutligen torde tillåtas mig att få, om möjligt är, undanrödja ett omdöme, som undfallit en agtningsvärd Ledamot, men synts mig både ojättvist och hardt. Herr Cederskjöld Den 24 Martil, f. m. 379 har nyss sagt, att Capitalisterne skola, på desJ sa sednare tern åren , bhlvit plundrade af ds skuldsatte Jordägarne; och att det alltså icke vore orättvist, om, de skuldsatte Jordägarne till straff, dem drabbade det öde, att tå, jemte deras egen böida af Beviilningen, äfven bära Capitaiisterm s. Jag tror icke att förhållandet är sådant. jag tior deremot, att de fleste Capitalister hafva blifvit Capitalister derigenom att de försäilt sina Egendomar för öfveidrifna priser; och om detta står iar-t, så öiverlemnar jag åt hvarje man af urskilning, att afgöra, hvem sorn varit plundrare, antingen dtn, som tagit för mycket, elier den, sorn gifvit förmycket ; äfvensom, i händelse alla 6kulder hädanefter skola betalas i ett bättre mynt, än som var öfverenskommit, då Egendomen såldes, eller Länet gjordes, den allmänna rättskänslan icke länge lärer misstaga sig om hvem som är plundraren; den, sorn utprässar easådan betalning; eller den, som tvingas att utgöra den. Man torde invända, ait fastän u'gången hvälft till motsats af uppsåtet; så har dock de skuldsatte Jordägarnes uppsåt varit att plundra; och de böra då straffas för uppsåtet. Jag tror likväl icke att denna invändning är vigtig ; ty jag kan aldrig öfvertyga mig att tro, det pluraliteten af de skuldsatte Jordägare verkeligen hyst ett sådant uppsåt Jag känner i alla fall icke mera än ett enda brott i Svenska Lagboken, hvars uppsåt utan påföljd kan lagligen bestraffas:
Men som vissa af dessa underdåniga Skrifvelser innehålla ämnen af största vigt, får jag vördsammast hemställa, om icke samtlige nu kunde till Kongl. Majit ånyo inlemnas, nemligen: 1:0 Den i Bihanget till samtliga RiksStåndens Protocoll under N:o 381 upptagna underdåniga Skrifvelsen af den 8 December 18 a 3, angående föreslagen ändring i iy Cap. HandelsBalken och 20 Cap. JrfdaBalken, rörande förmånsrätter och förmynderskap. 2:0 D:o D:o af samma dag, under N:o 38a, angående Rådmäns och Kämnärers befrielse frän deltagande i ansvaret för försummelse att lill ÖfverDomare insända renoverade Domböcker och Protocoll. 3 H. Den 10 Dncem lier e. m. 3:o D:o D:o nf samma dag, under N:o 383, angående föreslagen ändring i ConcursLagen af den 18 Juli 1818. Den delen af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, N:o 4I2> den 22 (20)? December i8a3, som rör upphäfvandet af Kongl. Förordningen af den 7 December 1787, angående Lifsstraff för obehöriga omdömen öfver de af Kongl. Maj.t vidtagne författningar. Lades på bordet. Vidare uppläste Herr Cederschjöld följande: Den genom Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning afsistlidne år bestämda rättigheten till hemmansklyfninganses så allmänt för yttersta gränsen af hvad sorn skulle kunna medgifva», och af många för redan så öfverdrifven, att det ej är utan efter mycken tvekan, som jag nu går att väcka fråga om en obegränsad jordklyfning. Men ehuru ringa hqpp jag än hyser, alt idéen nu skulle kunna utföras, anser jag likväl för min pligt att uttala den, och att söka göra reda för den samma; öfverlemnande åt tiden att bringa den till mognad.
R:dr i,825: Transport i,825: i,2Ö2,844: 6. 2. 5 — 34 - Transport 1,025: ■ till sänkning af Kyrksjön i Jättendal Socken af samma Län R:dr 1,000: — „ dito af Kyrksjön och Harsjön i Harmångers Socken af dito . , 6,35o: —- „ utdikning af Bodals, Piprörs och Åkre m. fl. myror inom Brunflo Socken af Jemtlands Län 1,950: 5. 4* „ till uttappning och sänkning af Westra och Östra Harrsjön samt Svarttjern, äfvensom några myrutdikningar,inom Rödöns Socken af sistnämnde Län „ „ aftappning af åtskilliga myror inom Ovikens Socken af samma Lan ^ „ myrutdikningar inom Nås Socken af Stora Koppparbergs Län „ dito inom Jerna Socken af Dito „ „ dito inom Äppelbo Socken af Dito eller tillsammans R:dr 24,600: 5. 4. till Wåbäcksforsens upprensande (52 §.) . i R:dr af lånet till Cimbrishamns Stad för dervarande hamnbyggnad (54 §•)*•* ^:c*r 16,666: 32. — till upprensande af Himble å, lån Ånmärkes: Jemlikt Kongl. Maj:ls nådiga till kännagivande, har frågan om det i denna §. anvisade låneunderstöd till Storoch Hönsmyrornas odling förfallit, till sänkning af sjön Tåkern i Östergöthland, lån, (54 §• R:dr aftappning af ett vattendränkt fält, utgörande en del af Slangviksdalen i Tibble Socken af Upsala Län, låneunderstöd, .