Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af dessa skäl ansågo sig Ulsk:u förbundne alt föreslå ett stadgande, hvarigenom sådana olägenheter undvekes. 26 cap. 2 § Byggn.b:n föreskrifver nu, alt socknemän skola antvarda bostället till pastor färdigt till tak och innanrede, oell att han sedermera skall det vidmakthålla. Det är uppenbart, alt dessa stadganden, lämpliga måhända för den tid då de gafvos, numera äro otillräckliga. Utskm hafva föreslagit, att vid upprättande af ett nytt reglemente, skulle de gamla reglementena af 1715 och 1720 följas lill sina grunder och närmare bestämmas. Jag anser af icke ringa vigt, alt tvister emellan prester och deras åhörare så vidt möjligt är undvikas, och det är derföre, som jag för min del icke kan underlåta att förorda Ulskms förslag, hvilket jag tror skulle leda till förekommande Den 15 Maj. 539 af sådane (vister. Jag vill icke vid denna sena timma upplaga lill vederläggning åtskilliga af de anmärkn:r, som förekomma i Prosten Norströms reservation. Jag vill icke eller envist motsätta mig, om R. o. Ad. behagar afslä betänk., men jag har för min del icke kunnat underlåta att antyda de betänkligheter, som jag hyser emot nu gällande stadganden i detta fall. Frih. Raab, Adam Christian: Jag får för min del instämma i Gr. Sparres sednast afgifna yttrande, och tillstyrker R. o. Ad. att antaga detta Utsk:ns förslag, som icke innehåller annat än en und. anhållan, att K.
Den form, vi begagnat af önskan eller medgifvande, i afseende på offentligheten, må bibehållas till förekommande af missbruk, hvilka jag likväl icke fruktar; men jag påstår det vara allmänhetens ovillkorliga pligt, alt underrätta sig, huru Rikets Ständer och Regeringen behandla Grundlagen. Exempel hafva icke saknats, äfven inom Ridderskapet och Adeln och efter i8oq, att Grundlagarne blifvit öfverträdde. Sådant tror jag ej skulle hända, om allmänheten vore närvarande; man skulle akta sig att under dess ögon gifva ett skådespel, som man skulle frukta se fortsättas ute på torg och gator. 42 Den 3 Februarii f. m. Anarchi är ej blott den blinda hopens raseri. Anarchi är äfven en Lagstiftande församlings öfverträdelse af de former, som finnas stadgade för dess verksamhet. Att förekomma den ena och andra, gifves intet säkert medel, utom att sätta dessa båda samhällskrafter till hvarandras väktare, och låta dem af hvarandra ovilkorligen fordra efterlefnad af Lag Herr Grefven och Ordföranden tillkännagaf, att plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas. Grefve Frölich, David: Jag vill ej för det närvarande ingå i någon vidare detalj af mine åsigter i hufvudfrågan; jag tror mig hafva tillräckligen ådagalagt dem genom min motion. Men då jag finner af en reservation, och äfven af en Ledamot af Utskottet, sorn här yttrat sig, att han fattat min motion, som om jag hade ansett det vara en ovilkorlig rättighet för andra personer, än medlemmar af Ridderskapet och Adeln, att inkomma här; får jag förklara, att sådant ej varit min mening, om än ett eller annat ord i min motion gifvit anledning dertill. Tvertom anser jag det endast böra bero på Ridderskapets och Adelns godvilliga medgifvande. Ridderskapet och Adeln torde erinra sig, alt då jag afgaf min motion i detta ämne, den särskilta händelse inträffade, all Ridderskapet Den 3 Febr ii a lii f. m. 43 och Adeln ej hade någon sak att företaga till öfverläggning.
Huru länge han låg så, det visste han ej, lika litet som huru ömt han dag och natt vårdades af den barske professorn och gamla, trogna Fina. Den sistnämnda hade aldrig kunnat ana, att så mycken ömhet gömde sig bakom husbondens sträfva yta, och nu blef hon ändå slutligen öfvertygad om, att han hvarken vai en barbar eller en girigbuk. Knut var svårt sjuk, och stundom hängde det unga lifvet på en hårfin tråd. I sådana stunder satt professorn orörlig vid bädden och gaf akt på minsta ryckning i anletsdragen, medan en oafbruten kamp utkämpades inom hans bröst. A c k, ännu så nyss hade denne yngling stått frisk och lefnadsglad vid hans sida, han hade kunnat dela med honom sitt komfortabla lif, hade kunnat omfatta honom med faderlig välvilja, men de dumma principerna hade alltid hållit honom tillbaka. Pojken skulle bli pockande, egenkär och så vidare, han måste läras att själf bana sig en framtid. • Ja, allt det där var rätt och bra, men nu låg han här, en vår, som kanske aldrig skulle bära den sköna rika sommaren i sitt sköte, en vacker saga, påminnande om sippor och knoppande björkar, men som aldrig skulle blifva verklighet. A c k, huru tungt det grå hufvudet vid så- dana tankar sjönk mot bröstet, hvilka djupa F ö r l o f n l n g s - o c l x Teater och musik. Kungl. operan. Andra symfonikonserlen gafs i lördags i k. operans provisoriska lokal inför talrikt besatt salong ocb under lifligt bifall, hvilket väl denna afton lika mycket gällde konsertens ledare som utförandet. Kapellmästaren Andreas Hallen beträdde nämligen nu för första gången efter sitt engagement anförarplatsen. Liksom å gamla operan var orkestern äfven här placerad å scenen, och härifrån gjorde den sig betydligt bättre gällande än från den vanliga nedsänkta orkesterplatsen. Programmet inleddes med Wagners Faust-uvertyr, senast utförd i Svea-salen, likaledes under hr Hallens ledning.
Modern spratt till och hennes hjärta sammanpressades som af en svår tyngd. » Sof nu, barnet mitt! » sade hon. Signe smålog, och strök hennes händer. » Ja, mor, det blir skönt att sofva, att få hvila, när det blir färdigt, vårt bo. V i ha j u väntat så länge, » fortsatte hon i klagande ton. Senare på aftonen måste läkaren tillkallas. Den unga kvinnan låg i stark feber, hon kände knappt igen någon. I flere dagar låg hon utan sans, och krafterna sjönko betydligt. Han hade kommit skyndsamt efter det telegram han fått och låg nu på knä vid hennes säng, en högrest, manlig gestalt med ett öppet, allvarligt utseende. På honom hade ej kampen för tillvaron tryckt någon smärtans eller lidandets prägel. Ung, stark och kraftig, såg han ut, som han ej vetat hvad sjukdom och svaghet voro. Och på bädden där låg hon, för hvilken han arbetat och sträfvat, bruten, tillintetgjord. Utarbetad hade läkaren sagt. Och var det ej hans fel? Var det ej för att fortare nå deras föresätta mål, som hon sträfvat, hans bleka brud. Och nu! Nu skulle döden komma och föra henne till sitt b o, och allt skulle vara slut. » Åh, denna olyckliga väntan, hvarför kunde han ej nöjt sig m e d mindre, byggt sitt bo så litet som möjligt och arbetat dubbelt se ' n, blott de fått äga hvarandra och njutit en fullkomlig lycka. Hvad hade det nu varit? Blott 6 — en en hägring, ett hopp, som nu var förbytt till veklagan. Han dolde sitt ansikte i sina händer, och den starke mannen skakades af undertryckta snyftningar. Hon låg tyst med slutna ögon, hon hade ej ännu sett honom. Han tog varsamt hennes fina, hvita hand i sina och kysste den. Men hon drog undan den och började tala i feberyrsel: » A h, vänta bara litet till! » Men det var en så klagande ton, att han kände sig, som man slagit honom. Han lutade sig öfver henne och tryckte en kyss på de bleka läpparna. Nu uppslog hon ögonen. Ah, de voro j u lika strålande, som då han första gången blickade in i dem. Det var liksom ett förklaradt sken öfver hela hennes ansikte.
Herr Grefven och handtMarjkalken förklarade, att, då Friherre Wirsén önskat, det någon annan tryckning af hans anförande, än den i Ridderskapets och Adelns Protocoll, icke måtte äga rum, samt Friherre Boije äfven föreslagit, att, i afseende å hela tryckmngsfrågan Ridderskapet och Adeln kunde låta dervid bero, ansåg Herr Grefven och Landt Marskalken sig böra gå Friherrarne Wirséns och Boijes sålunda yttrade önskem till mötes, samt, i följd deraf, hemställa om icke Ridderskapet och Adeln beliagade tillåta, att den väckte frågan om tryckning, måtte i hela sin vid förfalla. Bifölls. Ceri 7 April f. m. 187 Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskildes klockan J till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli t O, J. Lagerheim. Måndagen den 7 April. Plenum klockan 5 eftermiddagen. A Herr Hegardt, Chrijiian Bernhard: Jag utber mig att blott för några ögonblick få upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns tid, lör att framställa en anmärkning, i anledning af Friherre Boijes i förmiddags afgifne yltrande; "att FinanceComittéen lofvat mer ån den och Riksens Ständer kunna hålla.” FinanceComittén har i allmänhet ingen ting lofvat j dess afsigt har icke varit att Öfvertala. Den har endast afgifvit ett af Kongl. Maj:t åskadt underdånigt Betänkande i afseende på Penningeverkets reglering m. m. Comittéen har trott, och jag, som äfven haft den åran vara en af dess Ledamöter, år för min del fullt och fast öfvertygad, att om de af Comittéen föreslagne grunder för myntbeståmningen och Bankens inrättning antages, och framdeles vid Bankens förvaltning och i88 Deri 7 April c, mi styrelse samvetsgrant följas; så kan man vara skäligen förvissad örn myntvärdets och Bankens bestånd.
Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens den 15 och 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 49, i anledning af erhållen återremiss af Utskottens Betänkande N:o 18, angående väckte förslag till en förändrad organisation af Landtförsvaret, gillades Utskottens i afseende på lista punkten af nämnde Betänkande afgifna yttrande, men i fråga om 2ldra punkten af samma Betänkande vidblef Ridderskapet och Adeln sitt förut i ämnet fattade beslut, samt lades Utskottens nu gjorda tillstyrkande till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-Utskottets den 15 och 16 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 51, i anledning af gjorda anmärkningar mot Utskottets i 3:dje punkten af dess under Nio 25, afgifna Betänkande, framställda förslag till förordning om vissa bestämmelser i afseende på fullföljden och behandlingen af rnål i Hofrätt. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets den 16 dennes på bordet lagda Memorial Nio 322, i anledning af verkställda omröstningar, angående åtskilliga bevillnings-frågor. S. D. Föredrogos och biföllos Banko-Utskottets nedannämnda, den 16 dennes på bordet lagda Memorial: Nio 80, med förslag till ansvarighets-lag för de af Rikets Ständer förordnade Direktörer för Lånekontoren i orterne; och Nio 81, om kungörande af åtskilliga föreskrifter i Banko-reglementet. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets i gårdagens plenum på bordet lagda Memorial Nio 30, med berättelse om resultatet af den inom förstärkta Konstitutions-Utskottet anställda omröstning, angående de uti Konstitutions-Utskottets Memorial Niris 7 och 10 framställda förslag.
Anser likväl Utsk. att tillgångar finnas, så är jag den förste som tillstyrker att principen bör fullföljas, och instämmer således fullkomligt med Hr Gr. Anckarsvärd, hvarföre jag också hoppas på hans medverkan, når det engång kommer så långt. Gr. Anckarsvärd äteruptager ett äldre förslag om FotgardesReg:tnas sammanslående till ett Reg:te. Man kan dock icke uptäcka om meningen skall vara att indraga halfva nummerstyrkan, i hvilket fall redan vid föregående Riksdagar blifvit visadt och af R. St. erkändt nödvändigheten att bibehålla allt det fåtaliga värfvade manskap vi ännu ega, eller om icke Hr Gr:n snarare blott vill 154 T> en 28 J a n u ar i f. m. förminska bcfälspersonalen. för hvilken händelse, såvida någon betydligare besparing härigenon skulle vinnas, en så stor del deraf dock måste ingå, att man svårligen kan förklara huru detta skulle öfverensstämma med Grins längre fram yttrade, ganska riktiga anmärkning om Gardets trägna vaktoch tjenstgöring. Att lngeniör-corpsens löner vid sednasle Riksdagen blefvo höjda. är sanni. Detta skedde till följe af enskilda motioner, för hvilka jag visserligen icke kan bära eller åberopa förtjensten, men ej heller rättvisligen bör upbära klandret eller tillräknas bristerna. Att behofvet af ökadt antal officerare vid denna corps skall blifva allt mer och mer känbart är säkert, och hoppas jag att detta erkännande må 1111 och framdeles, när fråga derom upstår, leda till ett aktgifvamle på Ur Grins afgifna tillstyrkan.
Domkapitlen och deras tjenstemän samt förbättrad aflöning för de sistnämnde m. rn. De tolf embetsverk i Sverige, hvilka heta Domkapitel eller Konsistorier och i allmänhet räkna en ålder af 600 år, hafva under tidens lopp, likasom allt annat, undergått hvarjehanda mindre förändringar. På sednare tider har man dock väckt åtskilliga förslag till deras reformerande, men ännu har intet sådant befunnits rätt antagligt. Ändock vågar jag nu framträda ined ett reformförslag, ät hvilket jag hoppas någon framgång, dels emedan det innehåller endast athjelpandct af de nödvändigaste beholven, utan att försvära införandet af större förändringar, der sådana skulle linnas behöfliga. dels ock emedan det, efter en kort öfvergängstid, icke medlör stora kostnader. Likväl innan jag framställer detsamma, ma jag förutskicka 2:ne upplysande anmärkningar. Sex Lektorer vid de i stiftsstäderna belägna högre elementar-läroverken (Upsala och Lund undantagande) utgöra, såsom bekant, bisittare i dervarande Domkapitel. Men nu äro vid nämnde läroverk 2:ne Lektorer och vid många andra högre elementar-läroverk alla Lektorer helt och hållet frie frän Domkapitels-göromäl, och ändock åtnjuta, de alldeles lika löneförmåner med de i Domkapitelsgöromälen deltagande. Det är visserligen sannt, att.desse sistnämnde lör rnerbemälte göromål räkna sig till godo 2:ne (säger 2:ne) timmars minskning i hvarje veckas undervisningsskyldighet; men dä de Konsistoriel görornälen merändels upptaga 6—10 timmar i veckan (vid prols afhörande för sökta skolsysslor, och mera dylikt brukar detta timtal fördubblas), fä ifrågavarande Lektorer påtagligen arbeta åt Staten ganska mycket, utöfver hvad mänga af deras embetsbroder är ålagdtj så mycket kännbarare lör dem, som de äfven under ferierna måste dermed 78 Motioner i Bwgare-Ståndet 1862. JS'»' 39. fortfara, då alla andra lärare njuta ledighet och nödig vederqvickelse.
N:oy2, ang:de inrättande af förmyndarekamrar, återremitterades, anhåller jag vördsamt, att delta mitt anförande måtte få åtfölja den beslutade återremissen. Då det ålåg mig att uti Högsta Domstolen afgifva yttrande öfver K. M:s nåd. propos., innefattande förslag, att den förmånsrätt, barnaarf hitintills ägt framför inteckning, skulle upphöra, ansåg jag, som dertill lemnade mitt tillstyrkande, det vara min pligt att derjemte tillse, huruvida icke något annat medel funnes, som för de omyndiga medförde lika eller, som bättre vore, större säkerhet, än den de hitintills ägt, och jag tog således i öfvervägande, huruvida icke sådant genom inrättande af förmyndarekamrar kunde tilIvägabringas. Fråga om sådana inrättningar har flera gånger vid riksdagarna förevarit; men man har dervid alltid utgått från den synpunkt, att förmyndarekammaren skujle blifva i större eller mindre mån förvaltare af de omyndigas medel, ungefär såsom Juslitiecollrm och förmyndarekammaren i Stockholm. Att en sådan förvaltning skulle blifva mera mödosam och mera ansvarsfull, än att man skulle Den 4 Juli. 123 kunna finna personer, som ville och kunde densamma sig åtaga, har synts obestridligt, och jag trodde, att all tanke derpå borde lemnäs å sido. Men då förmyndarens fasta egendom hitintills varit til! obestämdt belopp graverad äfven för det obetydligaste förmynderskap, manne det icke kunde blifva möjiigt att, vid en förändring härutinnan, i stället utfinna ett medel, hvarigenom förmyndarens fasta gods till bestämd summa blefve medelst inteckning graverad? Härtill fordras allenast en auctoritet, som af förmyndareräkningen gör sig underrättad om beloppet af det stående capital, förmyndaren såsom låntagare sjelf innehar, derpå tager hans förskrifning och besörjer inteckning i fastigheten. Denna åtgärd syntes vara så enkel, att den af en skrif kunnig bonde kan besörjas, och det tycktes mig således ej böra blifva synnerligen svårt att finna personer, hvilka såsom ledamöter i förmyndarekammare åtoge sig en sådan befattning.
Vid sammansatte Utskottens den 21 sisth Augusti, under N:o 444 afgifne Betänkande 23 354 StatsUtskottets Be tänka nelen. öfver åtskillige Memorialer, angående dels befrielse från Skattläggning för Husbehols Mjöloch Såg-Qvarnar, dels och rättighet att obehindradt samt utan föregången Syn på stället få sådane Qvarnar samt andre Vattenverk anlägga, hafva inom Vållofl. Borgare-Ståndet anmärkningar blifvit gjorde och ärendet på grund deraf till Utskotten återremitteradt; Men som dessa anmärkningar icke innehålla annat ån som under öfverlåggningarne inom Utskotten kommit i betragtande och vid pröfning deraf funnits icke lägga något verkligt hinder för verkställigheten af Utskottens Förslag; så enär dessutom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige PresteStåndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet den 5:te sisth September afgjort frågan, medelst bifall till Utskottens berörde Betänkande; ty finna Utskotten de gjorde anmårkningarne icke föranleda till ytterligare åtgärd; hvilket förenade Utskotten få Vållofl. Borgare-Ståndet till svar vördsamt meddela. Stockholm den 2 December 1823- Stats-Utskottets Betänkanden. 355 N:C) 638- Ankom den 4 D°c1823. R. H. Stånders Statssamt Allmänna Besvärs och EkonomiUtskotts Betänkande, i anledning af våckt motion, rörande dels nedsättning, dels upphörande af den inomskärs Skeppare ålagde Lotsoch Båkafgift. Inom Vållofl.
Jag gör mig förvissad om, att det läroverk, der den boken kommer att först begagnas, skall med beröm emottaga detta arbete, samt alt det skall blifva för Rikets academier af stor nytta, likasom jag anser för en stor heder för fäderneslandet att äga en sådan författare. Det är äfven en annan anmärka., som här gör sig sjelf: då StatsUtsk. har tillstyrkt Ständerna att uppföra Professor Cronstrand på indragn.-staten, så härmed detsamma honom blifvit tillagd en tillökning af 200 r:dr i hans inkomster, påsätt jag haft äran nämna; men denna tillökning tages afVettenskaps-academiens medel , hvaraf åter den följd skulle uppkomma, t att Professor Selander skulle erhålla 200 r:dr mindre. Delta torde vara förbisedt af StatsUtsk., och då Vettenskaps-academien icke har några tillgångar för denna ersättning, torde det väl vara nödigt att öka det anslag Ko - Den i~5 Maj e. m. 7'9 nungen begärt, så att icke det anslag, som beviljas Professor Cronstrand , må komma att tagas af medel, som förut äro disponerade. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då jag ej kunnat höra hvad den siste talaren yttrat, är det visserligen inöjligt, alt jag redan af honom är förekommen i hvad jag nu går att anföra; men jag förmodar likväl, att den värde talarens afsigt varit att tillstyrka ett anslag af i5o r:dr b:co utöfver det belopp, som StatsUtsk. för Hr Professor Cronstrand föreslagit. Jag får i sådant fall, för min del, förena mig med motionären, men tillika dervid foga en anmärkn., nemi. den, att StatsUtsk. vid beräkning af den ersättning, som skulle utgå till Professor Selander, uppfört densamma till 200 r:dr mindre, än Hr Selander i närvar, stund åtnjuter.
Hus disponeiade, synes här icke ligga i vägen, då i öfvervägande tages, dels hvilka ändringar med denna anstailt redan ägt rum och dels allmänna Lagens stadgandey att Gäld bör betalas, innan Gåfva lår uttagas. Jag anhåller derföre om återremiss, pä det att orden i Betänkandet: Odisponerade Krono Hemman måtte utbytas, mot: lndragne Boställen vid f. d. Adelsfanan. Herr Grefven och Landt Mar balken yttrade , att Adelsfane-Regementets iodragne Boställen, icke blifvit destinerade till Wadstena Krigsmans Hus, utan till en Invalid-Inrättning vid Gripsholm. Herr van Hausswolff, Carl Gustaf Reinholdz Då Högloflige Utskottst, så val som det Collegtum , hvilket granskat egenskapen och till-t kornsten af ifrågavarande anspråk, funnit Herrar af Wetterstedts och Adlei brandts fordran rigtig och ostridig , hafva ock desse Herrar ali laglig riitt att den skyndsammc-ligen och på ett för Fordnngs-ägafne Jämpeligt sätt af Kongl. Kdaj:t och Kronan eller Staten såsom deras Gäldenär utbekomma. Och enär å ena sidan Kongl. Majit och Kronan eller Staten i detta fall icke kan tilläggas andra prserogativer eller större frihet än hvarje annan Debitor emot sin Creditor enligt Lag tillkommer^ och Lagarne in; Ridd. och Ad, .Prat, V B, 3 /lfd. 63, 64. April. genstädes tillerkänna Gäldenär den förmoln» att elter godty c ko bestämma sättet huruledes han vill sin Borgenär förnöja} samt å den andra, det jemväl är utredt, att ofvanbemälde Herrars rättmätiga kraf, icke lämpeligen eiler 6kyndsammeligen kan godtgöras genom införsel uti någon Kungsgård, och ej eller, såsom Utskottet föreslagit, medelst öfverlåtelse af något motsvarande Krono-Hemman, emedan Bonde Ståndet, genom flere Kongl. Författningar och uti vår Regerings Form stadfästade
Skrifvelse, N:o 21. å de i den nådiga Propositionen anlörda förhållanden, funnit sig böra till E. K. Maj:ts förevarande framställning lemna bifall. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Februari 1866. V \o 91. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Febr. 1866. Preste-Ståndet den 7 Borgare-Ståndet den 8 —r — Bonde-Ståndet den 14 —- — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, med förslag till förnyad Förordning, angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof. (Lag-Utskollels Betänkande N:o 14.) S. A. K. Sedan, med anmärkning, att det ofta icke utan skäl ölverklagade förhållande att, vid al händande al jord eller lägenhet för allmänt behof, derför merendels måste erläggas en i jemförelse med det verkliga värdet alltför hög löseskilling, hade sin förnämsta grund i sjelfva den derom gällande lagstiftning, Rikets sednast församlade Ständer i underdånig skrifvelse af den 7 November 1863 framställt förslag till förändring i vissa delar af Förordningen om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof af den 20 November 1845. sådan den blifvit ändrad genom Förordningen den 27 November 1854; men Eders Kongl. Maj:!, med afseende å de mot samma förslag framställda anmärkningar, funnit Sig icke kunna dertill lemna nådigt bifall; ■— har Eders Kongl. Maj:t nu uti nådig Proposition af den 31 Oktober sistlidet år för Rikets Ständer framställt eli i ämnet upprättadt motförslag; uti hvilket förslag tillika, — med anledning al en hos Eders Kongl. Maj:l, i sammanhang med väckt fråga om åtgärder Exprditions-Ulskot tut.s Fiirs/tig lill willérd.
Man ”må icke inblanda sitt enskildta begrep om Verbets skadlighet uti bedömmandet af medlen. ”Afven jag har ansett de uppoffringar, den ko”stat .Riket , för stora. Men Directionen iåran”se Canalen hvarken skadlig eller nyttig; Direc”tionen åligger blott att fullända den.' Rik» ”sens Ständer deremot , satta i den höga stånd”punklen att öfverskåda det hela, att väga det ”ena allmänna ändamålet mot det andra , kunna ”domina annorlunda, kunna se ett fel, der Di”rectionen såg en förtjenst, och måste i detta fall ”förklara det; men de måste icke fordra Direc”tionen till ansvar för olyckor, som den ej kunnat förutse , och sorn Den vållat blott derigenom’, att Den ingick i en kedja , der den föregående länken verkat med. nödvändighet på ”den efterföljande.” ”Helt annat vore förhållandet, om någon ”anledning hade varit till en oredlig eller egennyttig förvaltning, eller till Medlens användande lör något annat ändamål än Canalen. Jag ”skulle då varit den första alf yrka undersökning ”och ansvar. Men ingen har kastat skuggan 642 Stats', och Banho-Utsiottens Bettinlanden. ”åt detta båll; den mest nagelfarande granskning ”har ovedersägligen visat, att Verket drifvits med ”möjligaste hushållning, samt med ett Nit, som ”kunde tjena till eftersyn för andra uppdrag; ”Och det är allmänt bekant, att den person, sorn ”sjelf iklädt sig hela ansvaret för Verkets drif”vande , skördat blott egne bekymmer, och män» ”ga samtidas klander. — Att lefva för en idde , ”och uppoffra sig för den, skall alltid för mig ”blifva i hög grad aktningsvärdt. äfven om jag, ”ifrån min lägre ståndpunkt, och inom min tran”gare synkrets, ej skulle fullt kunna fatta den,” F. d. Vice Talmannen Jon Jonsson förenade sig med Herr Professoren Agardh Herr Biskopen mm.