Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eger man då tillika den erfarenhet, som några månaders vistelse i Paris ger, så anser man sig själf fullt hemmastadd i franska förhållanden, och man besinnar ej, att hvad man därunder studerat i allmänhet endast varit gator, butiker, hoteller, inackorderingsställen, teatrar, varietéer och danslokaler, hvilka 3enare ställen alla befolkas mera af utländingar än af fransmän. Högst få utländingar lyckas någonsin kom 1893 ma in i en verkligt fin fransk familj, ty fransmannen upplåter ej gärna sitt hem för utländingar; han är alltid artig, men aldrig gästvänlig. För att tillfredsställa artighetens fordringar bjuder han en resande på en eller annan déjeuner och diner, men det är ej så svensken lär känna fransmännens hemlif, deras seder och bruk, lika litet som en fransman efter en eller par månaders v i s t e l s e å Grand Hotel har lärt känna svenskarnes. Fransmannen är varmt fästad vid sitt hem; ej så att han någonsin skulle kunna beträdas med denna formliga dyrkan för liflösa ting, som gör hemmets medlemmar till slafvar för en öfverdrifven lyx, som ej motsvarar husets tillgångar, ett missförhållande, som redan vid vårt första inträde i ett hem möter oss i form af mångdubbla gångmattor, öfverdrag och nedfällda rullgardiner. I Frankrike anses mattorna vara gjorda att gå på, soffor och stolar att sitta på och bord att ställa saker på. Det finnes inga hvardagsoch helgdagsrum; salongen är det rum, där man samlas i hvardagslag, och när mattor och möbeltyg blifva blekta och slitna, förnyas de. Med ett ord, i Frakrike äro möblerna till för människornas skull, och ej människorna för möblernas. Hvad som fäster fransmännen vid hemmet är ej de mer eller mindre gamla eller nya möbler, som där finnas, det är barndomsminnena, de gemensamma intressena, familjebanden; och denna deras känsla för det egna hemmets helgd är så stor, att hemmet, släkt och vänner, ja, t. o. m. husets tjänarinnor respekteras äfven af de fransmän, för hvilka andras hem och i allmänhet allt annat i världen ej längre är heligt.
Glädjen tyckte till sist, att det blef så outhärdligt ledsamt, att hon gäspade högt, – så högt, att alla herrarne vid bordet förfärade sågo på hvarandra. Hvem kunde ha gäspat, när man drack kungens skål? Men kungen själf drog på munnen, och det var det enda leende på hans ansikte, som Glädjen såg. Den förnäma herrn talade ännu, då hon osynlig gick utför trapporna och sprang ut i parkens alléer. Det var en härlig trädgård, nästan lika härlig som en af dem uppe i Olympen, och rosor och liljor blommade bredvid hvarandra. Solen lyste så starkt på de stora, gröna gräsplanerna, och Glädjen begaf sig in i skuggan af en lindallé för att kunna promenera i fred och höra på trastarne, som sjöngo i buskarne. Ett litet stycke framför henne fick hon ögonen på en man, som såg ut att gå i djupa tankar. Han höll ett papper i ena handen och en blyertspenna i den andra, och då och då skref han något på papperet i korta rader. Ibland blef han stående och stirrade upp i träden, och Glädjen såg också dit upp, då hon trodde att det var något han sökte uppe i trädtopparne. Så stannade han igen helt plötsligt och såg på sina egna skor, eller stirrade ut i luften, som om han såg syner. »Han är kanske inte riktigt klok,» tänkte Glädjen, och hon närmade sig honom och lade handen på hans skuldra. »Är du sjuk, min vän?» frågade hon. »Du tycks inte se den härliga sommardagen, som omger dig.» Han såg ut, som om han plötsligt vaknade ur en dröm skakade med en förtretad rörelse hennes hand från skuldran och sade i gnatig ton: »Stör mig inte! Jag diktar!» »Är du diktare?» frågade Glädjen, och hennes ansikte lystes upp af varmt dellagande. »Har ni också diktare här nere på jorden?» Mannen stirrade på henne utan att veta, hvad han skulle svara. Nu var det han, som trodde att denna underliga flicka icke måtte vara riktigt vid sitt fulla förstånd. »Är du en diktare,» fortfor hon och räckte honom en ros, som hon i förbigående plockat.
I ett land af Amerikas oerhördt stora utsträckning, där engelska spriket råder fr %n varldshaf till varldshaf, beror det endast på att blifva känd och så småningom komma i ropet för att finna sysselsättning som offentlig talare en lång räcka af hr, om det ock vore ett och samma föredrag, ett och samma konsertprogram som bjödes p&amp;. J a g har t. ex. en liten kamrat inom talent-facket, en liten olärd grönländska, som talar om eskim %-seder och bruk p % bristfäilig engaska. Det är nu femte året hon uppträder från september till maj, ibland två gå.nger om dagen, och alla tecken tyda på, a t t samma flärdfria föredrag skall räcka henne 10 %r till, innan det ar utslitet. I ett europeiskt land skulle ämnet vara utnött efter p % sin höjd ett tjog f öredrag. Talentbyrh äger skyldighet att genom försändelse af cirkulär, försedda med porträtt, sprida kunskap om ett föredrag öfver hela landet, och detta utan uppehåll. Till och med i smb samhällen inom Förenta Staterna traktar man efter något mer än att sträfva för föda och kläder allenast. Människan lefver icke blott af bröd, hon kräfver här äfven litet själaspis och andlig vederkvickelse. Bjudningar med mycken mat och småprat l %ngt in p % nGten sl % mindre an p % den amerikanska medelklassen an på européerna. Amerikanaren vill ha något att se, att tänka på, att skratta &amp; t i synnerhet. Sålunda är det vanligt i de östra staterna, att en komité ställer till en hel serie aftonunderhållningar vintern igenom, omväxlande med musik och föredrag. Biljetterna säljas för hela serien man och man emellan, tills företaget är tryggadt, Iivarp % en talent engageras frkn de olika agentiirerna. I en liten ort .i Vermont, högt uppe i timmertrakten, hafva de i vinter haft en förelasningskurs af 12 aftnar. Staden ar ungefar så stor som Trosa, men skyr icke en utgift p % minst 2,500 b. för att förskaffa sig bildande nöjen.
Orsaken till det allmänt öfverklagade förhållande, att så få verkligen skickliga Jurister utgå från våra Universiteter, torde vara den, att de Juridiska Professorerne vid desamma icke i allmänhet upfatta sitt lärarekall såsom de borde göra det. Jag har nemi. af både anhöriga och bekanta hört omtalas, att i detta hänseende finnes mycket, som borde rättas och ändras, isynnerhet uti Upsala. De Juridiska Professorerne derstädes skola nemi. fordra af juris studiosi, att de skola lära sig en mängd författuingar, ja nästan hela lagboken snart sagdt utantill; att man utur den skall kunna upläsa hela kapitel så felfritt, som ett barn skall kunna läsa sitt Fader vår, samt att man icke anses vara skicklig att taga sin examen med mindre än att man har i sitt minne inpluggade en massa med schemata, som med sina afdelningar och underafdelningar uptaga nästan flere ark papper. Genom en sådan läromethod vinnes i sanning ej ändamålet att göra studierna angenäma för ynglingen, utan man gör i stället sjelfva studerandet till ett plågoris, som också har till följd, att den studerande betraktar lärokursen såsom ett nödvändigt ondt för examens tagande och derföre några veckor derefter merendels har förgätit nästan hela det tillfälliga minnesverket. Om deremot den juridiska undervisningen ordnades efter andra grunder, om lärarne bemödade sig att utbilda sina lärjungars omdömesförmåga och skarpsinnighet genom att för dem framställa vissa konkreta fall, der de abstrakta rättsbegreppens tillämpning ifrågakomme, så tror jag, att de, som egna sig åt juridikens studium, skulle fatta en håg för och en kärlek till detsamma, som nu, tyvärr, merändels saknas. På grund häraf tror jag, att man icke har fog att vara så hård i sitt omdöme öfver rättsvetenskapens tillstånd, som Gr.
Direction har, såsom admini - Den 51 Juli e. m. »515 streraftde ett allmänt Verk, ej trott sig böra afvika från Allmänna Reglementen, derföre alltid sökt x möjligaste måtto fylla sina behof genom upphandlings Auctioner. Endast då brist uppstått inom Riket eller då tydligen sammansättningar förmärkts vid sådana tillfällen, har man trott sig tora visa, att man kunde sträcka sin omtanka utom districterna, lill exempel: då mar kegången uti en af Sveriges bästa SädesProvinser blifvit uppsatt bela Riksdaler»! öfver gångbara priset uti det Sädes-behöfvande Vermland. Efter denna princip hafva och skola förmodligen alla upphandlingar ske af det simpla skäl, att det är eget intresse heldre upphandla nära sig än långväga ifrån hämta sina behofver, och dymedelst öka sin kostnad med transporten, risquen, Magazinage och alla omkostnader i Sjöstäderna. Skulle åter Regeringen hnna för godt tillåta inforskrifningen, lärer edet förinodeligen ske på goda skäl och då lärer del ej kunna förmenas Bolaget bruka de medel, som bäst löna sig, i synnerhet som det blir Svårt controllera, hvarifrån en leveranteur tar sin vara; alltså synes mig en särskild föreskrift i denna väg tämligen öfverflödig. Herr Flach, Carl: Det sätt Herr Grefve von Platen nämnt, är enligt med min Den 5I Juli e. m, tanka, och lägger således intet hinder för det af mig framställda förslag. Friherre Staél von Hollstein'. I den af Herr Flach gjorda motion instämmer jag afven; ingenting kan vara billigare än att Landets Innevänare mätte härigenom få till fullo af ätta sina producter, då de skola sammanskjuta medlen, till Canal Byggnaden. Men jag tror att denna motion bör remitteras till vederbörligt Utskott, ty annars kan ej härom beslutas; och vid samma tillfälle, som denna önskan frambäres, kunde afven det förra ämnet i underdånighet framföras till flans IVlajit, Konungen. Herr Grefven och LandtMar skalken erinrade att någon framställning till Kongl. Maj:t i detta afseende ej blifvit af de 5 öfriga RiksStånden bifallen. Friherre Stael von Hollstein:
Disconternes utredning berott af Riksens Ständers öfverläggningar, genom Rättegång beredt sig stadfästande af denna Lag; Och det således finnes icke öfverensstämmande med Riksens Stände.rs värdighet, att inskränka ett på Lagens bokstaf grundadt betalningssätt, innefatttande qvittning af Gäld emot Gäld, för det vederbörande icke instämt Discont - Directionerne. Med afseende å de skäl, hvilka uti anmärkningarne emot Betänkandet i denna dei blifvit anförde, hafva förenade Utskotten velat tillstyrka, att alla hittills vid Götha CanalBolagssamt Malmö Disconter uti Låne-Liqti - 1X34 Statsoch Banko-Utskottens Betånkanden. der etidast såsom hypotheque emoftagne Dis-* cont-Papper, så väl Assignationer, sorn 3 Procents Reverser och på Götha Canal-Disc.onts Afskrifnings räkning stahle Invisningar, hvilka äf Directionen i Stockholm äro attesterarde, må, vid slutlig Liqvid, beräknas till fulla beloppet, hvarå cle lyda, med tillagg af den å 3 Procents Reverserne till den 1 October 1817 upplupne ränta; och att på enahanda sätt må förhållas med dylike Discont-Papper, hvilka hädanefter i förberörde ändamål ytterligare varda deponerade, intill den dag, då Riksens Höglofl. Ständers definitiva Beslut härom fattas. 12:0 I anledning af förenade Utskottens Förslag, utt Staten äfven bör låta besörja utredningen af Götheborgs Discont, är af åtskillige värda Ledamöter af serskilde Riks-Stånd yrkadt, att denne Discont bör få reda sig sjelf, emedan den äger fuU tillgång; äfvensom någre Ledamöter i sammanhang härmed tillstyrkt, att Disconten skulle understödjas med Förskott af Staten. Enär Utskotten tillstyrkt denne Discont* utredande genom Statens försorg, har detta tillstyrkande varit föranledt förnämligast af det skäl, att Gäldenärerne skulle komma, att skonsamt behandlas.
Hvad särskilt Gymnasie-Rektors räkenskaper angå, får Domkapitlet åberopa hvad som i underdånighet, i afseende på Revisorernes fjerde anmärkning, här ofvanföre blifvit upplyst. Den elfte och sista anmärkningen rörer stamboksoch kollektmedlen, för hvilka Revisorerne vilja, att årliga redovisningar skola till Kongl. Kammar-Rätten från hvarje Domkapitel ingå. Dessa medel, insamlade genom frivilliga gåfvor, för ett af Eders Kongl. Maj:t för hvarje särskildt tillfälle bestämdt, enskildt, fromt ändamål, lära väl icke kunna räknas bland sådana allmänna medel, som inför Statens högsta kontrollerande Embetsverk, Kammar-Rätten, böra redovisas. De insamlas dels i Kyrkorna, dels i de enskilda husen inom hvarje Församling, och öfversändas af vederbörande Presterskap, jemte reversal och Stamboken in originali, till Kontraktsprosten och genom honom till Domkapitlet, hvars Notarie uppgör för hvarje kollekt och Stambok ett 183 ~ generelt reversal för hela Stiftet och som, sedan det i Domkapitlet blifvit med verifikationerna jemfördt och riktigt befunnet, öfversänder den behållna summan, jemte redovisningen, till det Domkapitel eller den Auktoritet, som vederbör, hvilken slutligen för den rätte och ende målsmannen redovisar. Presterskapet inom Församlingarne och Kontraktsprostarne fullgöra små åligganden i afseende på dessa insamlade medel, utan all afgäld. Konsistorie-Notarierne hafva för desamma fått beräkna sig sex procent. Skara Stifts Konsistor» underdåniga Utlåtande. 1 Ofver de från Eders Kongl. Majit till Skara Konsistorium i nåder remitterade, af Rikets Ständers Revisorer gjorda, anmärkningar vid Skara Gymnasii räkenskaper för åren 1840—1841 samt 1841—1842 får Konsistorium, jemte remisshandlingens återställande, i djupaste underdånighet härmed afgifva sin Förklaring. Konsistorium, som ansett sig böra inhemta Gymnasie-Rektorns för år 1840—1841, numera Kyrkoherden G.
Reservation: af Herr L. V. Henschen: “Ehuru Utskottets förslag, om det blir lag, afhjelper två af de svårare bristerna i 2:dra och 3:dje §§ 3:dje kap. Kyrkolagen, hade dock Utskottet, med afseende å allmänt kända förhållanden, särdeles de äfven af Domkapitel fortsatta försöken till befordrande af s. k. tvångsdop, bort föreslå ett vidsträcktare bifall till motionärens förslag. — Ett ytterligare skäl till den i motionen föreslagna ändring i berörde 2 § är, att i Kongl. Förordning af den 4 Maj 1855 stadgats: "Kyrkoplikt, vare sig offentlig eller enskild, skall ej hädanefter någon ådömas; blifvande förthy hvad lag och författningar i detta ämne innehålla till all verkan upphäfdt“. Då således den uti ifrågavarande 2:dra § intagna föreskrift, att den, som af vårdslöshet försummar låta, inom föreskrifven tid, döpa sitt barn, skall “med kyrkioplicht af Consistorio beläggas", är upphäfd, samt derföre icke bör, till mindre kunniges förvillande, i Kyrkolagen qvarstå, hvartill kommer att under sednare riksdagar nästan alltid följts den goda praxis, att, när innehållet af er. § ändrats, den äfven omredigerats, hvilket medför lätthet och säkerhet vid lagens tillämpning; samt dessutom användandet af böter och tvång i religiösa förhållanden är olämpligt, hvilket äfven erfarenheten här i landet visat; — tager jag mig frihet föreslå, att motionärens i Betänkandet intagna förslag till ändring af 2 § 3 Kap. Kyrkolagen varder af Iiikets Ständer godkändt. 4 Lag-Utskottets Betänkande N:o 75.
T:r kpr Blandsäd - T:r kpr Arter. Sitt. F. UTDRAG af Speeiat-ttakninff iifver Krono Uppbörden uti Öster Nerikes JFöf/deri för nr I84J. ORDINARIE RÄNTA Debet Enligt 1825 års Jordebok och Förändrings-Extract o ^ Arliga Jordeboksoch Persedle-Häntan. Markegång. Kronovärdi. Penningar 4 T:r 5} K:pr Hvete å 7 T:r 10} K:pr Råg 3 T:r 21 i K:pr Korn ä 21 T:r 25} K:pr Råg å 10 T:r 28} K:pr Korn a 151 T:r 25; K:pr Råg ä 279 T:r 31T’yK:prKorn å 230 T:r 31}K:prMalt å 140T:r4} K:prSpanm. ä - 152 T:r 18} K:pr Rågmj. å 10 T:r Kornmjöl å 732T:r29}K:prHafre å 320 Lil. oTv il Smör å 1: 3(5 — - 36. — - 36. — - 36. — - 36. — - 36. 36. 36. — - 36. — - 36. — - 18. 26. - 172 IM 14 U. Fläsk h — 13. 192 IM. 15} U. d:o h16. | 3939 LU.&U. dilo 1 4 LU. 4 U. Humle k — 60 LU. Torr Fisk ... a — 6 U. Torr Åhl . ... a — 8-f Får 24. 12. IG. 43^ Får 4 Gass 12. - ässj 43|f| Gäss 256§j Höns 64 tjog. Ägg • • • 3 U. Lingarn 1 kanna Hampfrö ■1 gång Hästskor 2 gångar Söm 40'6ff lass Hö o stafrum
du är riktigt glad och lycklig en gäng hvem din vänner, längtar vän — som du då efter? — eller dina vänner. du behöfver för att nien fulltonig, den andliga för att Där Det har är de * vi känna, att nu är du * i Vid frukosten andra morgonen öfverraskades madame o c h j a g af att Sonja inträdde, innan klockan ringde. Hon besvarade genast våra frå- gande blickar. Hvarför j a g är här så ovanligt tidigt, ja, naturligtvis för att få nöjet öfvervaka de tre Albions döttrars möte, och för att rätta mitt uppförande mot det nya lammet därefter. » Strax därefter k o m lady Threaton; hon var blek och såg litet trött ut. Sonja och hon mätte hvarandra ett ögonblick, madame uttalade deras namn med ceremoniöst allvar, en bugning å ömse sidor efter, alla konstens regler, och damerna voro presenterade. Just när vi satte oss till bords, fick ryskan tillfälle att hviska: » Hon är öfvermodig, här blir strid! » Fem minuter senare stego misserna Brook in. Deras hår var ännu vått och skorna litet dammiga; således var icke heller i dag morgonbadet med åtföljande promenad försummadt, omgifning, hvari du först riktigt vara stränga, ja, endast rättvisa mot oss själfva, måste vi erkänna, att hvad jag här har talat, vänner, det om att vi äro skyldiga våra skylla vi egentligen alla våra medmänniskor. Hjälp i nöden, deltagande i sorgen, sympati i glädjen, bifall i framgången. Det det är är att Man vän endast en sak längta efter längtar man förstå, att vi icke skylla dem, dem. endast efter en vän, och den i glädjen längtar efter, han bör kunna han eger vår äkta och djupaste vänskap. j _ t j. a j. 8 &amp; » * göra harmolefver och andas. Skola (Forts.) naturligtvis lång? » » Ljus? » » Ja. » » Mager? » » Ja. » » Ser ni, jag kunde det förut, alla engelska misser äro sådana utvärtes; invärtes äro de icke alldeles så lika, alla äro lyckligtvis icke som Brookarna, fast än en stor del. Alla äro de envisa, en stor del dumma och vurma för tefester, barnskolor o. d.
December sislberörde år, att omförmäida å de olika hemmanen på Öland fördelade utmark måtte, på statens bekostnad, underkastas ny besigtning och skattläggning, hvarvid borde iagttagas att för sådan mark som vore af beskaffenhet att endast till bele kunna användas, hemmanen, hvilka förut å utmarken egt betesrättighet, och således icke genom en dylik marks tillskiftande vunnit större fördel, än de tillförene åtnjutit, blefve från all skatt befriade, hvaremot för odlad eller odlingsbar jord rubbning uti räntan icke borde ega rum, så framt ej densamma funnes åsatt till högre belopp, än som kunde anses motsvara den fördel utöfver betesrätten, som genom egandeoch fri dispositions-rätts förvärfvande vunnits, samt att utbetalningen af utmarkskatten mätte, intill dess nya skattläggningen försiggått, fortfara, men för den nedsättning, som vid nya skattläggningen åsattes; återbäring, beräknad från och med år 1841, af statsverket utgå: förmälande Rikets Ständer härvid i underdånighet, att ehuru genom den, efter Kongl. Majt:s nådiga förordnande, år 18J5 i orten verkställda undersökning syntes utredl, att eganderällen till ifrågavarande utmark icke varit vid de äldre skatllägguingarne tagen i beräkning, hvadan ock den, i följd af utmarksfördelningen, hemmanen asalia särkilda spannmålsränta icke kunde såsom en olagligen tillkommen eller dubbel beskattning anses, det likväl numera vore tillförlitligen upplyst, att den del af utmarken, som blifvit å hemmanen fördelad och särkildt skattlagd, vore af svag beskaffenhet, så alt odling derå icke kunde med fördel verkställas, ulan marken ännu, likasom tillförene, till största delen läge öppen, emedan kostnaden för hägnad och stängsel ansåges öfveistiga fördelen af markens infredande, i följd hvaraf någon synnerlig förmån icke tillskyndats hemmanen genom fördelningen af denna utmark, hvarå betesrättighet af ålder varit hemmanen medgifven.
gornberg U r f a b r ikör och mars må- Gröteborg, STOCKHOLM 14 Gustaf Adolfs torg 14 till utlandet. Annonspris: 25 Öre pr petitrad ( Ingen annons införes under 1 kr. PLATSSÖKANDE. (G. r., G ö t e b o r g. S v a r sändes godhetsfullt till » A. T. skolämnen, önskar plats, eller i v å r. helst å landet, nu A d r e s s » Ina », Sundsvall, pöste restante. En lärarinna — 22 år — önskar med första plats att undervisa i vanliga skolämnen (icke främmande språk) samt musik. Den sökande, hvilken eger vana både som lärarinna och lektris, har god helsa och gladt lynne samt har utgått från ett mycket godt hem. Anspråken äro ej stora. De bästa rekommendationer kunna företes. Närmare upplysningar kunna erhållas genom Iduns Redaktion, dit svar, märkta » H. H. », o c k torde ställas. Närmare upplysningar hafva fruarne Kempe, Sturegatan 2 4, o c h E n g e l h a r d t, Storgatan 9, godhetsfullt lofvat l e m n a. OBS. af I d u n. plantskoleartiklar är nu utkommen och tillsändes franko. Helsingborg i september 1888. P. Jensen. Victoria varp. tillverkningar, belönade med vid p r i s e t utställningen i Köpenhamn 1888, finnas till terade salu i alla välsorväfnadsbutiker i rige. Sve[25] MAGDA KEMPE. Utmärkta Teer. OBS. Bästa skydd ' Prisbelönta Den bästa gafva! u p p. m. Y L L E Eug. Forsman, Stockholm. m e d 6 Guldmedaljer. Illustrerad Katalog gratis. " Mammas älskling " Augustinus J. G. M a l m s j ö. m. eller detalj priset (5 ö r e) till n e t t o kr.
Just till Leopold är nämligen skriften dedicerad: under låtsande, att anse ”Luntans” auctor för en annan; och med förklarande, att denne anonyme andre, fastän ”kanske den allrararaste vittre fanfaron med femtonhundrade verser à la Voltaire i hvardera fickan, ändå är – i sannt och eget snille – intet annat, än en fransysk dank i en svensk hornlykta”. Sina fordna yttranden, att Thorild var ”bonnement sublime som Corneille”, och att han i poemet Passionerna gifvit ”resningen till Naturens Tempel”, hade Leopold nu förklarat menade såsom något helt annat, än beröm. Bonnement sublime betydde nämligen ”sublim att le åt”. Den sednare artigheten vore ock ett ”Uriæ-bref”: ty egentligen ville den, ”utan smicker, uttrycka något på engång högst tilltagset och högst magert; ingen klok menniska kunde tro sig i behåll med resningen till ett hus, i stället för sjelfva huset; resningen till ett tempel är ännu på långt när ej templet sjelft; den är blott – en naken och tom resning”. Härvid anmärkte Thorild: ”Liksom det, att gifva blotta resningen till Naturens Tempel, icke vore mera värdt, än att tusen gånger hafva målat och öfvermålat alla de små hedna hus, der alle små rimmare och prosaister göra sitt nödvändiga!” – Personliga kränkelser, förnärmande äfven den medborgerliga personligheten, felades, i denna strid, tyvärr! å ingendera sidan. Leopold beklagar sig, att Thorild kallat honom ”narr, blind dåre, creverad rimmare” (han kunde tillagt, ”creverad själ”), ”komediantiserad fåne, skild från förnuft och heder, slaf” m. m. Sådant är ju tydeligen, ropar han, ”öknamn, skällsord, namnmord”. Men han glömde vid uppsättandet af listan, att han, i sitt Bref till Thorild om det Nödvändiga i Financerna, hade sjelf handledt honom med t. ex. detta föredöme: ”Huru den Engelske Ministern likväl hittar på att bedraga folket!
Dandsbökdinge-ljsnst 5 8tat kan verkställas; bl vilket Vi eder till vederbörandes förständigande ocb efterrättelse bärmsd i bläder tillkäniiagikve; Ocb Vi befalls ete. 8tockbolms 8iott den 2^ Kebruari i83^. 6 ^ K M. 6. lill Kammar-Kollegium oek 8tats-Kontoiret, om reglering ak Dons-vilkoren vid Dandsbäkdinge-tjensterne. 28 §§. ^:o M. ^nli. till Ilxp. L0/V6L. ^ckc//Acr ^^o/^r>s/^s c,// /?//?<-/v ^/cr/rc/so^ a»^c?6»c/s c/s /o/' />6/<i^/?r>?A^-a, ös/erm^/o/ t.sätts/rc/s öe/ro/Z/^a mec/s/^ L//vo?r ^oo/c/m/mv c/s?r /. lili lii! kikets 8tgncler sllätcn lVäcli^ ?ro^08ition om 8tgts-verliets l!IIslän-t oo!, polios clen 27 ^gnnuri 18^0, In, Xon^l. lV1gj:c, klum! gnngt, uncler 681, 8g lcullgilo Lxtrg 8tgtS-r6Alerin^eN , !