Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Yintinktur: blandad med vatten; hänföres under Sirop. blandad med sprit; hänföres under Likör. 50 Kummin 1 centner 1 Käppar, alla slag 1 skålp. 1 15 Kött, alla slag , Fritt Lacca Gummi; hänföres under Gummi, alla slag. 40 Lack 1 skålp. — Lackerade arbeten: af Bleck; se Bleckslagare-arbeten. af Bly; se Bly, arbetadt. af Läder; se Läder-arbeten. af Papp; se Papp-arbeten. af Tenn ; se Tenn, arbetadt. af Träd; se Trädvaror, arbetade, ej specificerade. ' af Zink; se Zink, arbetad. 1 skålp. 1 skålp. andra, ej specificerade Lacmus 1 4 Lagerblad och Lagerbär 1 skålp. ___ 3 Lahn, oäkta; se Metaller, sammansatta. 1 skålp. Lakrits 8 Lakritsrot oller Glycyrrhiza 1 skålp. 3 Lamgetter; se Speglar. Lampor och Lyktor förtullas såsom det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå. Anm. Medföljande glaskupor förtullas särskildt efter hvad för Glas, andra slag, är bestämdt. Lampvekar; se Yekar. Latun eller Trådband; se Metaller, sammansatta. Leksaker eller Niirnbergerkram: af träd eller sammansatta ämnen, med eller utan betsning, målning eller lackering 1 skålp. 1 50 andra slag förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de bestå. Förslag till Tulltaxa. 43 Qvantitet för Införsels tull. Tullberäkningen. Riksmynt. R:dr öre Lera Fri. Lerpipor; hänföras under Piphufvuden. Liar; hänföras under Verktyg. Likör 1 kanna 3 Lim: husblås och gelatin 1 skålp. — 75 andra slag 1 skålp. — 6 Limoner, friska; hänföras under Citroner. 1 1 salta; hänföras under Frukter, inlagda. Limonsa/t; hänföres under Citronsaft. Lin, ohäckladt och häckladt Fritt Linser; se Spanmål. Lithograjier; se Kopparstick.
För min del tror jag, alt begreppet, angrde hvad som är lastelig! tal å Konungen eller icke, då det icke bestämmes of lagen, hvarken bör eller kan bestämmas af någon annan än Konungen sjelf, vägledd af dess ansvariga rådgifvare, uti hvilkas upplysning och moralitet folket alltid äger en garanti mot missbruk, eller af hvilka, i motsatt fall, landet kan utkräfva ansvar. Jag tillförsel’ mig, att 11. o. Ad. icke vägrar återremiss. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Ingen lärer ogilla den siste talarens yrkande, att arrestering ej må aga rum, förrän rättegången blifvit börjad, d. v. s. förrän Konungen yttrat sig, om åtal skall ske eller icke; men deremot tvekar jag för min del, om ens efter detta yttrande arrestering bör kunna äga rum i början af jättegången eller förrän dom faller, ty att sluta af Frill. Boyes framställning lärer 1777 års K. bref under Gustaf lilis tid hafva blifvit så forstid t, att den anklagade var fri under lansakningen, så att det först var under Gustaf IV Adolph, som arrestering ägde ruin vid rättegångens början, eller så snart Konungen anbefallt åtals anställande, samt vidare i vår upplysta tid, som man först företagit sig att häkta den tilltalade, innan Konungen yttrat sig. Jag hemställer således, om det ej är skäl att bibehålla den urspiungliga tolkningen af författningen, desto hellre sora det är angeläget att ieke fråntaga den anklagade något medel till försvar, hvartill i första rummet fordras, att han får vara på fri fot, dels för att skaffa sig sjelf vittnen och bevis, dels ock för att coutrollera de medel, motparten tilläfventyrs användt, för att anskaffa sina bevis, Jag ser ej heller någon våda deri ått gifva samma förmån åt den, som förbrutit sig i tal, som åt den, hvilken föibrutit sig i tryckt skrift. — Med dessa anmärknjr anhåller jag om återremiss af LagUtsk:s ifrågavar. betänk. Frih. Boye:
Herr Munck af Rosenschöld: Herr von Hartmansdorff har sökt göra gällande den salts, att, för det enskilte ej kunna i Banken insätta så stora summor, som Riksgälds - 188 Dan 17 Februari i e. m. Contoret eller Statsverket, skulle ett stadgande, att Statsverket ej ägde bättre rätt i Banken än enskilde, förnärma Statsverkets rättighet och fördel. Jag skulle likväl tro, att här är fråga om principen, ej om insättningssummornes belopp. För öfrigt staldet ju, enligt mitt förslag, äfven Statsverket fritt att öppna räkning med Banken, enär enskilde hafva en sådan rätt, och Statsverkets blifver enahanda. Men jag anser det af mig yrkade tillägg af mycken vigt till förekommande af osäkra lån ur Banken till RiksgäldsContoret, helst jag hört en man, hvars yttrande bör vara af mycken vigt, här låta förstå, att RiksgäldsContoret skulle kunna upptaga lån ur Banken mot hypothek af blifvande inkomster, om Fullmägtige ville sådant medgifva. Jag upprepar ännu en gång, att, genom milt projecterade tillägg i 72 § Reg:sF:n, RiksgäldsContoret ingalunda hindras från att insälta sine penningar i Banken på räkning och få lån derutur mot säker pant. Jag kan således ej afstå från anhållan om proposition å förslaget. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. och Adeln instämde i Herr Munck af Rosenschölds anmärkning om tilläggande i 72 §:n Reg:sFormen af det stagande, att ”Statsverket i afseende på sine förhållanden till Banken ej äger annan rätt, än enskilde,” och Den 17 Februarii e. m. ansåg denna anmärkning böra till ConstitutionsUtskottet hänvisas? Ropades
Borgare-Ståndet, på sätt förut är anfördt, uttryckligen förklarat, att desse Interessen ick« skola, efter Utskottens Förslag, sammanslås med Capitalen, utan liqvideras af Discontens medel,"så att Riksgälds-Corttoiret icke skulle komma att taga befattning med annat, än Capital Skulden. Vid detta förhållande, torde Förenade Utskotten få föreslå, att, utom hvad angår Bankens Creditiv-fordran, 11. och 12 punkterne i al t öfrigt må bibehållas oförändrade, så framt nu varande Directeurer öfver Götheborgs Discont aflemna deras förbindelse, att en för alla och alla för en ansvara Riksgälds-Contoiret för all den förlust, som Riksgälds-Contoiret, vid Utredningens slut, möjligen skulle kunna komma att vidkännas på sitt förskott till ränte-betalningar. Men, derest bemälde Directeurer icke skulle vilja ikläda sig en så beskaffad Förbindelse, kommer med ränte-betalningen att förhållas, enligt Högvördige Preste-Ståndets och Statsoch Banko-Utskot(ens Betänkanden. 1855 Vallöf!. Borgare-Ståndets vid 11. och 12. punkterne fattade, här frammanföre intagne, sammanstämmande Beslut. 14.de Enligt denne punkt, skulle Bankens Creditiv-fordran af 200,000 R:dr fortfara att löpa endast med den förskrifne räntan af Tre procent, hvaremot denna fordran skulle komma» att, i likhet med Discontens andra Skulder, liqvideras till En femtedel hvarje år. Denne punkt är bifallen af Höglofl. Riddexskapet och Adeln, samt på sådant sätt antagen af Högvördige Preste-Ståndet och Vallöf!. Borgare-Ståndet, att Bankens Creditiv-Fordran hos Götheborgs
Bevis på ögonblickliga försakelser och en varm enthusiasm företer vårt tidehvarf kan hända mer än något annat; men icke låter man mera fjättra sig af Munkartade föreskrifter och lefnadsreglor för lifstiden. Hvarje autoritets försök i sådan afsigt skall ej blifva annat än förnyade bevis på dess oförmåga Deu 2 Juli. 45 samt på dess misskännande af tidens anda och fordringar, som ingalunda mer tillåta några förmynderliga Inquisitions-manoeu.» vrer att intränga sig uti individuella förhållanden. Exempel vet ka sällan i Politiken, der man alltid tror sig klokare än sina föregångare, tilldess man faller just' pä samma sätt. Man skulle eljest kunna anföra mänga varna;.de händelser , ibland andra deni af år 17C5, då galenskapen genom förbud, regi or 6ch tvångsmedel villeuträtta, hvad som endast genom en utvidgad näringsfrihet och genom en stadgad föresats hos de magtägande, att icke inmänga sig uti individuella förhållanden, stod att vinnas, försänkte en mängd individuer i uselhet, bragte alla administrationens delar i villervalla och var säkerligen en af de mest bidragande orsaker till den Statshvälfning, som några år sednare icke inskränktes att endast hämma sjelfsvåldet utan beredde frihetens förlust. Om exempel gällde, borde val icke några flera behöfvas. Lättheten att utfärda förbud och det lockande af föreställningen att kunna imponera och befalla äro förledande att intrassla de magtägande af alla slag uti utomordentliga hinny iida re-sy stemer, äfven vid ceconomiska anstalter, i stället^ att ernå ändamålet genom en utvidgad näringsfrihet och genom det högsta möjliga oberoende 46 Den 2 Juli. af martens mellankomst uti individuella förhållandem Dessa förmyndare tagä ändå aldrig rätt på sina Pupiller, om de vilja öfverträda föreskrifterna', och bältre är då att lemna några individuelåt det öde, dé sjelfva bestämma sig, än att tillstänga mängdens verkningsförmåga och kraftyttring-* som är och blir den enda sanna källa till statens välstånd.
'Godt', sade herr Klas, 'ni ser således, vördige biskop, att man fört eder bakom ljuset, och herr Erik Liljeholm och hans unga dotter stå under mitt beskydd, och dermed Gudi befallat.' Och samlingen upplöstes." "Nu hafva herr Klas och fru Ebba erbjudit Sigrid att få komma i deras hus och åtnjuta deras beskydd. Huru oskyldig hon än är, kunde hon dock råka ut för ledsamheter, men i herr Klases hus vågar ingen peka finger åt henne ens. Mig synes sålunda bäst, att vi med tacksamhet antaga tillbudet. Dock såge jag helst om jag hade äfven dig i Åbo, ty sedan bönderna nu en gång kommit i vana med uppror, mord och blod, kan man ej vara säker för nya excesser, och det vore bäst om du kunde vara undan faran." "Min herre och man, det har jag redan bedt dig om, att icke påyrka. Här är alltför mycket arbete, innan allt åter kommer i skick och i sin gilla gång. Från hemmet låter jag ej skrämma mig, då jag så väl behöfs här." Nu steg fru Metta hastigt opp och sade: "Nå, här sitter jag och hör på eder, och ställer ej ens för att en så kär gäst, som J ären i edert eget hus, må få sig något till lifs." Innan kort hade äfven Enevald Fincke återkommit, och snart var en aftonkost framställd, som var både ymnig och god. "Det må jag tro att du kan trolla", yttrade herr Erik förnöjd. "Aldrig brister välfägnad, der du är värdinna. Och öl tillochmed! Visst skulle det varit litet svårt att sakna sådant, men huru du nu hunnit få bryggt, förstår jag icke." "Åh, fru Elin på Kalfnäs hade lånat af mig en tunna öl, till dess hennes malt skulle hinna bli mältadt, och som hon nu just fått det färdigt och hunnit brygga, så återsände hon lånet, när hon hörde huru här gått våld öfver oss." De storas, de mäktigas strider, hvad röra de väl en ringa landtflickas öde?
Jag anser mig skyldig en gärd af tacksamhet åt Grefve Cronhjelms arbete och bemödanden, att lemna en behöflig vägledning åt Bevillningsutskottet, för bestämmandet af K amma rRältens verkningskrets, och dess sjelftagna tydning af åtskilliga stadganden i BevillningsFörordningen. Jag hade utom Grefve Cronhjelms anförande kanske kommit i tillfälle att lemna några anmärkningar i följd af min enskilta erfarenhet, såsom landtbrukare och skattdragande, men anser mig nu förekommen af Grefve Cronhjelm, som så fullständigt utvecklat ämnet. Hans Excellence Herr Grefve Fleming: I anledning af hvad den siste Talaren yl - Den 12 Januari!. trat får jag anföra, att jag för rahl del ej satt i fråga sjelfva saken, utan endast sättet, hvarpå den blifvit framställd. Hvar och en, som tror sig befogad till anmärkningar mot KammarRätten, liar ostridig rättighet dertill, men jag tror äfven att det kan ske utan bitterhet. Jag var ej närvarande, då Grefve Cronhjelm^ anförande upplästes, men man har sagt mig att det var bittert, att under läsningen föreföllo meningar, som voro tvetydiga. Jag hade önskat, alt sådant fått försvinna, och att man blott hållit sig vid saken. Jag har det blygsamma hopp, att KammarRätten skall kunna försvara sig. Min mening var blott, att då ena Ledamoten borttog personligheter, äfven den andra skulle göra det. Jag har ingen annan hämd att önska mot Grefve Cronhjelm, än att, om han, som jag hoppas, en gång blir Chef för ett Embetsverk, han då måtte fåröna allt det obehagliga och sårande jag erfarit af hvad Grefve Cronhjelm yttrat mot det Collegium, hvars Ordförande jag har den äran vara. Jag begär ej annat, än att båda personerne borttaga de stötande uttrycken. Det är visst icke min tanka, att yrka någon förändring i hufvudsaken. Grefve Cronhjelm:
Fråga kan nu ej blifva om annat, än att göra anmärkningar och komma öfverens om hvilka anmärkningar utgöra Ståndets gemensamma tanka, och då vet jag icke, att Hr 88 Den 6 OctoLer f. m. Gr. o. Landtm, kan göra annat än framställa den propos., huruvida R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anser den redaction, sorn under discussionen synts vara den, hvaruti de flesta instämt, och, såsom jag fattat, är denna redaction den, som Frih. Ehrenborgh sednast uppgaf. Frih. Ehre nborgh: Jag fruktar också, att Hr Lagerhjelm misstagit sig om formen för grundlagsfrågors behandling. Då grundlagen bestämdt förbjuder att öfver ett grundlagsförslag besluta vid den riksdag, då det först fraroställes, lärer det icke gå an, att Hr Gr. o. Landtm, framställer den propos. till bifall derå, som Hr Lagerhjelm begärt. Det biifver således, på det formen må iakttagas, nödvändigt att så ställa till, alt propos. endast göres för att få utrönt hvilka anmärkningar Ståndet vill förklara såsom sin gemensamma tanke. Så har jemväl alltid vid föregående riksdagar tillgått, då så beskaffade betänkm blifvit föredragna, och jag tror, att om Hr Gr. o. Landtm, täckes tillåta, att vi så fortgå, skall det afsedda ändamålet vinnas. När anmärkningar äro gjorda, måste det genom propos. af Ståndets ordförande utrönas, huruvida de utgöra Ståndets gemensamma tanke. Skulle Hr Gr. o. Landtm, finna en sådan propos. vara besvarad med ja, hafva de personer, som hellre önska bibehålla Utslcs förslag, sin rätt öppen att derom begära votering, och då afgör voteringen, hvad såsom Ståndets gemensamma tanka skall anses. Jag får således ånyo hemställa, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes framställa följande propos.: Förklarar R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke den vid 6 § Reg.F. gjorda anmärkning, att chefen för Just.departementet icke må tillika vara ledamot af Konungens Högsta Domstol. H, Ex.
FriBrefsrättighet. Se Portofriiiet. Friesendorff, Friherre August von, yttrande. I. 35. FrimurareBarnhusDirectionen, om rättighet för, att Långfredagen låta uppföra Concert i Riddarhus-salen. IV. A. 329. XXI. 12. Frälsejords befrielse från rust-tjenstens återupprättande vid Adelsfanan, angående. Se Adelsfanan. Frälsemans concours, om bevakningen af fordringar i. Se Concours. Frötuna och Rådmansö Socknar, om rättighet för hemmansägare uti, att få lösa sina hemmansräntor efter ett visst stadgepris. XIII. B. 28. A. 32. Fullmakt, om åliggande för sakförare att vid besvärsskrifters afgifvande förete. III. 73. R. 282. X. B. 397. XI. 112. XII. 1. 104. XVI. U. 91. 133. A. 157. Fullmäktig, angående ändring i |5 Cap. 1 och 2 §§. RättegångsBalken, rörande. X. B. 397. XI. 112. XII. A. 107. Fullmäktige i Banken och RiksgäldsContoret, om boningsrum åt, i RiksgäldsContorets förra hus. Se RiksgäldsContorets förra hus. — i Banken och RiksgäldsContoret samt deras suppleanter, val af. Se Val. — i Banken och RiksgäldsContoret samt Direktörerne vid LåneContoren i Götheborg och Malmö, om tillökning i arfvodena för. XVII. B. 32. A. 83. B. i33. A. 164. XVIII. U. 4g. A. 70. — i Banken. Se BankoFuIlmäktige. — i RiksgäldsContoret. Se RiksgäldsContorets Fullmäktige.
Genom om.östning af det förstärkta StatsUtskottet hlefvo likväl alla ad pios usus anslagne Cassör år I8I5 undantägne, och jag vågar för min enskilta del hemställa, örn icke det vore Hoglofl, Utskottet värdigt , att äfven nu instämma i samma beslut. Man påstår, att billigheten fordrar, att ingen skilnad göres emellan dessa slags Cassör och enskildte Capitalisters , utan att alla böra , genom en nedsatt Bänta , lemna Låntagaren någon ersättning för den beskattning, som efter synbar förmögenhet honom drabbar. Man säger, att det vore obilligt, om Låntagaren hos enskild man skulle få njuta afdrag på 6 Procents Banta , och Låntagaren ur en Publik Gassa icke. Men jag tror mig häremet kunna anföra , att , ehuru Kiksens Höglofl, Ständer lemna de allvarsammaste föreskrifter, för att förbinda Capitalister till lemnande af detta afdrag , det dock efter min öfvertygelse och erfarenhet ganska sällan händer, att Författningen' i denna del efterlefves. Långifvaren underlåter icke att genom serskild öfverenskommelse, bereda sig fyllnad i Bäntan: och få äro de, sorn i dessa harda tider, då alla vilja och behöfva låna , men penningebrist öfver allt möter, kunna af enskilte erhålla lån emot vanlig 2 7 -i Bevlllnings Ut sk. Betänkandet och laglig Ränta: och att Procenterlet hos oss stigit till en ovanlig höjd, lärer vara en af erfarenheten bekräftad sanning. Deremot äro de, som utur allmänna Cassör äga lån, i en mycket förmånligare belägenhet. De betungas icke med någon öfverdrifven ränta eller med några discretioner: deras lån äro vanligt stående, och de behöfva ej frukta för Capitalets uppsägning, i följe af förändrade PenningeConjuneturer och inträffande speculationer; och det är derföre så mycket billigare , att desse betala 6 procent oafkortade , äfven af det skäl, att många erhållit sina Lån utur dessa Cassör under den lyckliga tid, då myntet hade ett högre värde, än våra försämrade Mynt-Representanter nu äga.
Gottlands försvar är en helt olika sak med Gottlands oeconomie. Denna Ö, likt Rikets öfrige Provincer, måste ingå i allmänna defensionsplanen. Anser denna en särskildt fästning nödig, är den lika nödig, antingen Porto Franco finnes, eller ej. Det torde ej vara öfverflödigt erinra, att då Gustaf III afslog en Porto-Francos inrättande på Gottland, fanns ännu Garlsvärds, af skicklige Ingeniörer berömda fästningsverk, som skyddade Slitöhamn. Herr von Hartmansdorff'j August: Jag vill ej trötta Ridderskapet och Adeln med upprepande af hvad jag redan en gång förut yttrat för en Porto-Franco på Gottland; utan anhåller blott, att få förena mig med Friherre Cederström. Jag befarar, att om Porto-Franco friheten inskränkes till Slitö allena, det vore detsamma sorn att tillintetgöra hela inrättningen, emedan en redan uppbyggd Stad, med tillgång på boningsrum och förnämligast magaziner, i början behöfves att dertill begagnas. Man har förut så mycket talat om allmän brist på penningar i landet; den sträcker sig förmodeligen äfven till Gottland; och utan sådana är det svårt att uppbygga magaziner. Således tror jag friheten till en början böra beviljas äfven för Wisby. Herr Hjerta: Jag anhåller ännu en gång att Protocolls-Utdragen måtte uppläsas. Jag Den 10 November e. m. 4.5 vågar vidare fästa uppmärksamheten derpå, alt om Utskottets nu afgifne Betänkande förkastas, lärer, enligt hvad jag här hört ordas, sedan höra uppstå fråga om tvenne skilda saker; den ena om Porto-Franco; den andra om en Fästning på Gottland. Talas det nu för Fästningen eller för Porto-Franco? Om man vill framdraga alla förmåner af en Fästning derstädes, så behÖfves en helt annan åsigt af saken. Meri jag ber än en gång, att Protocolls-Utdragen mätte blifva upplästa. Herr von Hartmansdorff:
Åtskilliga hördes yrka propostn. Gr. Frölich, Da v.: Den obehagligheten möter mig, emedan jag blifvit så sent uppropad, att höra ropen om proposm. Jag skall derföre söka vara sä kort sora möjligt. Jag får då förklara, att jag är af samma tanka i afseende på ansvarigheten hos Konungens rådgifvare som vid sista riksdagen, och åberopar, hvad jag då skriftligen sade mot det myckna, som talades för att bortadvocera ansvarigheten. Jag anhåller få förklara, att jag aldrig önskar inskränkning i konnngamagten och derföre ej kan instämma med den siste talaren i det yttrande, han, förmodligen af ovarsamhet, fällt, att controller borde finnas för att hindra Konungen att göra det oratta. Jag är ej, säger jag, af denna tanka. Konungen äger enligt grundlagen alt allena styra Riket. Frågan är ej att hindra Konungen att begå äfven det orätta, utan frågan är, om rådgifvaren skall behålla sin plats i rådkammaren med eller utan ansvarighet. Del är ganska sannt, som Ilr Dalman yttrat, att man ej här behöft uppskräma sinnena med bilder ur frihetstiden, eller upprepa exempel på olyckliga följder, då man inskränker konungamagten. Yi tala blott, om rådgifvarne skola vara ansvariga eller icke, och jag förklarar, att jag anser hufvuddraget i den conslitutionella monarkien just vaxa, att rådgifvarne äro ansvax-iga. Då xnan sagt, att ali annan ansvarighet, än den moraliska, vore af intet värde, frågar jag, hvad meningen är dermed? Äro ej då grundlagarna äfvensom i'ådgifvare öfvex flödiga, och äro de ej impedimenter för den moraliska kraften att handla både väl och illa? Är ej detta att publicera Konungen som despot? Despoten bindes endast af det moraliska ansvaret, inför Gud aliena svarar han; men när Konungen ej är despot, utan en constitutionel monark, så må man tala om den monarkiska principen bäst man vill, den utesluter ej begreppet, att exsecutorn af Konungens vilja står till svax-s för beslutet.
Sfteb gobfättnanbe af berörbe förjlag, fåfom lebanbe tid reba och enfeldt i fpnnerhet i be fpeciedare rafén jTaper na öfver ©tatenö itttraber, fantt lätthet för be jfattffplbige t öfverjtgtett af utjfplbernaS rätta belopp, attfågo SJWfeté ©tanber lifväl verfflädigljeten beraf böra, för åjrabfotv rnanbe af en förre nptta än blott beqvämlighet vib jfatternaS utgörattbe, föregåö eder åtföljas, befö af ett föränbrabt fåabgattbe röranbe ntarfegång&fättniitgen i fpattntål och öfrige ränteperfebfar, hvarigenom lööntngöprifett bejfämbeS för ett vijit längre tibjfifte efter mebiurn af 5 föregåettbe år$ gångbara prifer å hvarje ort, belö af be inbelbta räntornaö inbragtting tid ©fats* SBerfet emot bet att löne*anjlagett för få väl Mitaire* forn CiPile* och ©fob©taterna utgittge i contant från ©tatö Stilett ©tänber på grttttb häraf t unberbåttig* het, att 9?åbig ^Jropofttion t bejta ämnen måtte vib ttäjåa THiH' bag tid bein ajTåtaö, famt frågan om hemman &räntorne$ re SDJajtt, forn i 9?åber inforbrat åtYigtd och ifammar^odegierttaö uttberg båttiga utlåtanbe attgåettbe ben fålunba föreflagne inbragtting af be tid (Embete och £jenjfcmäné aflöning och attbra admäntta föremål inbelbta räntor, och derjemte t
Ersättningar, upptagne intrad af 3,5oo R:dr Kamb. B:co, , I som Danska Kronan årligen erlägger, såsom godtgörelse af Sundska Tullmedlen för de på Svenska sidan af farvattnet igenom Öresund underhållne || fyroch båkanstalter, äfven måtte till samma ändamål disponeras; ■ b~) af Herr Hemberg, J. P., om nya fyrbåkars uppförande på alla gf de ställen af Svenska kusterne, der erfarenheten visat sådane vara af bej| hofvet påkallade, men företrädesvis vid Sandhammaren emellan Ystad och Cimbritshamn, på Gottska Sandön och på Ölands Norra udde; | c") af Herr Maechel, C. G., som ansett för Svenska sjöfarten vara af största vigt, att uppförandet af en fyrbåk å sistnämnde ställe med det snaraste komme att försiggå; d') af Herr Hahn, B., att 3:ne slenkolsfyrar mätte uppföras till ledning för den farliga seglationen i Bottniska viken, nemligen en på Egge9 grundet vid inloppet till Gefle, en på Holmöns norra udde i Q varken och 1 en utanför Piteå skärgård; hvarförutan Herr Hahn, såsom en utväg till 1 beredande af nu saknad tillgång på skicklige lotsar i Norra orterne, föreslagit att Lotshemman på Statens bekostnad måtte inköpas; e~) af Herr Linn, J. O., som, lika med Herr Hahn, yrkat på uppförandet af fyrar på Eggegrund samt några flere ställen i Bottniska viken, äfvensom på hemmans anslående åt Lotsarne; hvarförutan /) Herr Modin, C. A., med erkännande af behofvet utaf förbättrade Båk-Inrältningar i Norra farvattnen samt företrädesvis af Lotspersonalens ändamålsenligare organisation, likväl i förra hänseendet anfört, att en fyrbåk vore till de sjöfarandes vägledning af största nytta, om den hlefve uppförd på så kallade Stor-Jungfrun utanför Söderhamn.