Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han hade väntat att finna en viss brist på den handlingskraft och den energi, som böra utmärka en riksdagens justitieombudsman. Han hade väntat att finna en viss eftergifvenhet måhända för de maktägandes meningar och den allmänna riktningen hos de för rtunden bestämmande. Han fann annat och mera. Han fann en alldeles i ögonen fallande brist på erforderlig kompetens tai åklagarens värf, han fann en t. o. m. i betraktande af bud han emotsett öfverraskande efterlåtenhet vid utkräfvandet af Ur Dagma Krönika. 22laglig näpst &amp; embetsförbrytare, han fann en sannolikt på oförmåga att uppfatta de stora medborgerliga rättigheternas betydelse grundad slapphet i bäfdandet af sädana rättigheter, der de, s&amp;som understundom pä senare tid hos oss varit fallet, kränktes eller eluderades. Det var s&amp; långt ifrfin, att dessa upptäckter hos förf. framkallade nfigon lust att, p&amp; sätt han nu beslutit, offentliggöra sina undersökningar, att han fastmera ryggade tillbaka derför. Å ena sidan visserligen en förpligtelse att icke tiga med fakta som — förf. måste erkänna det för sig sjelf — med nödvändighet borde komma till allmänhetens kunskap. Å andra sidan en naturlig och förklarlig skygghet att med sin penna bidraga till att nedsätta en af landets högste domares anseende och dermed i viss mån vördnaden för den domstol han tillhör. Inför detta dilemma väntade förf. — väntade först pft att tilläfventyrs i pressen, nfigon mera än författarens vid den populära framställningens konst van hand skulle med gladt mod åtagm sig det värf, som förf. icke skulle utan tvekan och obehag kun oa fullgöra. Väntade sedan, att riksdagens med det speciela åliggandet att granska Justitie-ombudsmannens verksamhet utrustade förtroendemän skulle, väckta till påpasslig uppmärksamhet liksom förf. just af den Qvantenska saken, egna en mera ingående granskning och mera deta \ jeradt bedömande än vanligt åt herr Thomas-sons embetsutöfning och dymedels helt och bållet befria förf. från alla bekymmer. Men pressen teg. Och riksdagens förtroendemän funno pä ett par smärre undantag när, att allt var väl bestäldt.
SD^öredroas a nyo Allmänna Beswärsoch Economie - Utssotrets den i6:de sistlednc pä bordet lagde Memoria!, innefattande försina till jemkning mellan Riks-Ståndens meningar, rörande Bränwinsbrannlngen, hwilket Höglosiige Ridderfkapet och Adrin, i hwad som rörcr de Econoniifka delarne deraf, biföll, samt besiöt att med öfwerlemnande af Economie-Ulstottets försiag, Bewillnings - Ut,kottet ssul-e anmodaS föresia de grunder och det belopp af Bewillnmgens utgörande, för Bränwinsbränningen, so>n detsamma kW för betz del, och i sammanhang med de öfrige Bewillninqsgrunderne finna tjenligast, dock med förbehåll af Ridderfkapet och Adelns ytterligare prösninasrätt deröfwer. Ut supra. kx krotocollo, 6. 8i l v erscol ve. Den 18 Julli. r86y Utdrag af protocsllet, hållet hos Högloft. Ridderfkapet sch Adeln, wid Urtima Riksdagen i Orebro den i8 Julli »812. ex S. Do äredrogs a nyo Stats-Utikottets den r? Julii pä bordet lagda Betänkande, angäende Riksdagsmannen Eric B nises fran Carlstads Län Memorial, om befrielse för Tackjerns-Bergslagerne frän ro:de-Tackjerns-afgiftens erläggande, och gjordes derwid sädane anmärkningar som ansägoS hindra desi gillande, jemte hwilka anmärkningar samma Memorial till Slätö - Utssoltet blef äterremitteradt Ut supra. Lx ?rotocollo, 6. Lil ver stolps.
Twä Notarier En ^Äuarie En KeZistrator - ä 402: hwardera En Lancellist, äldste - » - Z22: En Lancellist - » » - 252: Twä Lancellister Ä 222 R:d I^iscsls-Lontoiret. En .^ävocat-fiscal r , , 622: En Eli ksnco-kiscal En Lsncellist En Dito - Fyra Kamererare Fyra Bokhallare Sju Bokhallare Tre Bokhallare ars. e. m. IZO7 Atta Dito Tre Kamererare - Twä Bokhallare En Dito , » - Tre Dito « , - Twä Lontoirs-Skrifware Twä Dito » Lan^uens 8 pecial-L38 5or. Fyra Wexel-Lsnco-LasgeUrer och En Lane-Lanco-Lasseur » 3 « 600: En Penninge-Naknare 400: kevi5ior>8-Lontoirst. En äldste Ksvisor . r 4;O: Twä Revisorer » 3 » » ZZO: En Kevi50r - , zoo: En Lontoirs Skrifware 250: Twä dito -rar222: La88»-d!ommis5Lrie-LontOliet. Tiva Bokhallare K - » 400: En Bokhallare , - z;c>: Skrifware 250: W exel-LancoLontroll-Lontoiret. En Kamererare « « , - 600: Twä Bokhällare « - ä 400: En Bokhällare , r Z52: En dito zoo: Smärre iransport-Sedeloch Afräknings-Lontoiret. En Kamererare 600: En Bokhallare s s , » 400: Tre Bokhällare - » » z;o: En dito - « - , - zoo: Fem Lontoirg-Skrifware s , , 200: Lanyuens Stämpel-Werk och Tryckeri samt Bokbindare-Werkstad. En lVleclLilleur » » - 250:
I öfrigt hafva uttrycken blifvit valda så, att förbudet gäller ända tilldess valet, äfven i händelse af skiljagtighet mellan Svenska och Norrska Folkens representanter, blifvit slutligen afgjordt. §• 59- Så långe Riksdagsmän väljas Ståndsvis, år det naturligt, att de väljande underhålla sin Riksdagsman, som, ehuru genom Grundlagen förklarad för hela Folkets representant, likväl i första rummet representerar den Glass, af hvilken hail år vald. Då samfälda val antagas, följer deraf vål icke nödvändigt, att Statscassan skall utreda de valdes arvode. Det kunde visserligen ock utredas af val-districtet. Men lika goda skål synas tala för arvodets utbetalande af Statscassan, och det enklaste synes då böra lemnäs företrädet. §• 6>- En Stats-Råds-ledamot synes icke vara den, åt hvilken Riksdagsfullmagternas granskning bör lemnäs. Ej eller synas Riksförsamlingens fullmåglige i Banken och Riksgåhls-Contoret böra vid denna granskning inskränkas till den befattning, som de hittills haft. I öfrigt tyckes det i alla händelser böra tillkomma Riksförsamlingen att afgöra alla frågor om vald Riksdagsmans behörighet. §§. 62 och 60. Motiv för dessa §§. åro redan i’ Memorialet N:o 38 sid. 67 och 68 framställde. §. 65. En stor del af Utskottens nuvarande vigt beror ofelbart på nationalrepresentationens sammansättning och fördelning. Inrättningen har i Sverige, steg för steg, i naturlig ordning utbildat sig till hvad den under sådane förhållanden måste blifva. Men just derföre har Utskottet dragit i betänkande att, vid en genomgripande ombildning af national-representationen, i öfrigt, mer ån nödvändigheten bjuder, vidröra Utskotfs-inråttningen, som Utskottet förmodar sjelf skall lämpa sig efter de nya formerna, men som under öfvergården kan bilda ett passande band melias det gamla och nya. Hor till Constitutions-Utskottets Memorial> N\o 68. 5 Utskottet har således trott sig böra föreslå bibehållande af de flesta af de fasta Utskotten.
S c p t c 111 b e r f. m. ställt, att dessa voter:s-propos:r äro för tidiga; att Ulsk. hör inkomma till Ständerna med elt betänk, i frågan, innefattande bestämd uppgift örn Ståndens skiljaktiga beslut med förslag lill saminanjenikning; af de beslut, som Ständerne deröfver fatta, blir beroende 0111 någon, neli ! sådant fall huru voter:s-propos:na komma att se ut; äfvensom då först kan afgöras örn de kunna komma i fråga. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att han, i anledn. af den begäran, som blifvit gjord 0111 frågornas åtskiljande, ansåg sig böra framställa särskilda propostr i ämnet; hemställande således nu först, om R. o. Ad. behagade godkänna SlatsUtskts förslag till den första voter:s-propos:n i denna punkt. Ropades ja. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad., att StatsUtskts förslag i afseende på de öfriga till denna i Lde punkt hörande votei :s-pt opos:r skulle, på grund af de gjorda anmärkntna, till StatsUtsk. återremitteras. i(ij:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Då detta mål första gån gen föredrogs hos R o. Ad., gjorde jag genast den anmärkt), att StatsUtsk. här hade begifvit sig in på Ekon.Ulsk:s område, derutinnan nemi. att StatsUtsk. velat föreskrifva Konungen på hvad sätt den medicinska bildningen skulle skötas här i landet. Det är en fråga, som enl 89 Reg.F:n tillkommer Konungen alt afgöra; och 0111 Ständerne vilja yttra något i afseende derå, skall sådant ske genom Ekon.- Utsk. Denna min nnmärkn. har af StatsUtsk. blifvit öfverhoppad. Oaktadt alla de erinringar, som äfven i ett annat
Departements-chefen underdånigst, att Kongl. Maj:t uti den afiåtande propositionen måtte täckas meddela Rikets Ständer upplysning jemväl om de beräkningar öfver omförmälde tillgångar, som sålunda ansetts kunna komma i betraktande vid behandlingen af frågorna om anvisningar för tillfälliga behof; äfvensom Departements-chefen underdånigst tillstyrkte, det Kongl. Maj:t ville till Rikets Ständer öfverlemna, om icke de, vid det lyckliga förhållande som med Riksgälds-kontorets ställning sig företer, skulle finna lämpligt förklara att, ifrån och med nästkommande år, debitering af den serskilda bevillning, som vid sista Riksdagen fastställdes till godtgörande af krigsrustningskostnader, icke vidare skall ega rum och således denna afgift, efter uppbärandet af hvad för innevarande år belöper, komma att upphöra. Slutligen utbad sig Departements-chefen att serskildt, i sammanhang med frågan om de till Departementet hörande utgifts-staters reglerande, få i underdånighet anmäla hvad Stats-kontorets ofvanomförmälde berättelse innehåller i de delar, som icke afse inkomstberäkningen. Hvad Departements-chefen sålunda i underdånighet hemställt och hvaruti Stals-rådets öfrige ledamöter instämde, blef af Kongl. Maj:t i Nåder godkändt och bifallet. Ex protocollo, L. T. Fries. Utdrag af protokollet öfver Finans-är enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 13 November 1850. Närvarande: H. E. Justitie-Statsministern Herr Grefve Sparre. H. E. Statsministern för Utrikes ärenderne Herr Friherre Stjerneld. Stats-råden: Fåhreeus, Sandströmer, von Hohenhausen, Wallensteen, Gunther, Bil. M 6 till Kongl. MajU Prop. 1830. 1 Sami., 1 Afd., 1 Häft. 4 26 Kongl. Maj:ls Prog. om Statsverk. 1860. Genberg, Gripenstedt och Grefve von Platen.
' «eeuu !i« uoBuiupnuuBa " i ' tim p^lSOSJOJ J j^Ag " ijd ^ w d s u u pi) J0i [8uia u o q JOS ' Q^JRUITJJ so.ro - oi? 1) 9 ' SuuniirsjaspTjrnso^öso^ •d^&amp;iuij^aq sauuoq •B.IOS ufi! mos ' cnop soq IISIA. V.SSV \ - JB XPJIS %x &amp; SjHI JU H " 3pnt2 [Bi [iri qoo ([ivjsrnms i) 9jB0 ' i sguuoq BIOS % %v tfijo eSeapiq ja.icu] sao2 [" BipnB qoo itfBpu8dooig-mo.iiSA ". &amp; Praktisk undervisningskurs ÅAiuof n i j: o.m. \ jSjiSeqaq Ji3q opuejjos uorj uij ijoq IOJ .iouo.ru S: ' BSUI.I yvxdsuwoito / j för u n g a damer, s o m själfva vilja sy •uassojd it^suaAg: jtasitQMftu " S^s B2U£ITI sina k l ä d n i n g a r och linne.
Contoiren i Götheborg och Malmö; Prof. Utdrag deri 2 December 182 g. g N:o ig, I anledning af dels Herr Hjer~ tas, (i., Memorial, angående förnyadt förslag till Stadga om invisningar, enskilde personer och Bolag emellan, dels ock Friherre Boijes allenast till Statsoch Lag-Utskotten remitterade motion, om utfärdandet af en Författning, som tillät, under vissa vilkor, enskilde Assignationers utgifvande; samt Statsoell Banco-Utskottens Betänkande, N:o 20, i afseende på kopparen i de från Riksgälds*Contoiret utgifna Skiljemynts*polletter , blefvoj vid förnyad föredragning,’ af Ståndet gillade. Den 4 December 1829, Från Högloflige Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Expeditions-Utskottets, den oo sistlidne November, under Nio 277, aflåtna, och, samma dag e. m., på bordet lagda Memorial, med öfverlemnande af Förslag till Chartte SigillataeFörordning, io Prot. Utdrag dto 4 December iSagp Från Högvördige Preste* Ståndet, S. D. Vid förnyad föredragning af Stats» Samt Allmänna Besvärsoch Oeconomi*; fj(- ekottens Utlåtande, J\f!o 101, rörande vackt fråga om indragning af den för domkyrkan och Dom-Prosten i Rund hestämde Krona»ionde-spannmål, tolef detsamma, med anledning af Biskopen m« m. Doctor Pasces till Protocollet afgifna anförande, afslaget, sa yäS pi grund af Malmo Recess »602, och Presterskapets, 1 7SS3, i fjäder förlänte Privilegier, hvars 4 §• uttryckligen stadfäster den Rresterskapet, Domkyrkor och Hospital anslagne Konungseller Krono-tionde, som till följe af Kongl. Resolutionen den 15 Marti* 1774; och beslöt
"V^id den hos Riksens Ständers Stats-Utskott verkställde granskning af redogörelsen för uppburne och utbetalde medel, till bestridande af omkostnaderna för Riks-Stånden och Riksens Ständers Utskott vid Riksdagen åren 1817 och 1818, har befunnits, att i denna redogörelse ibland utgifterne blifvit upptagne 2,iOo Rd., hvaraf Riddarhus-Secreteraren erhållit 300 Rd., Bonde-Ståndets Secreterare 1,500 Rd. samt bemälde Stånds Vice-Secreterare 300 Rd., utan att dessa poster äro närmare verificerade; och ehuru Riksens Ständer anse någon anmärkning för den förflutne tiden icke ega rum, hafva likväl Riksens Ständer trott sig böra hos E. K. M. i underdånighet anhålla, det någre utgifter, å de till Riksdagskostnader anvisande medel, hädanefter icke måtte i Nåder anbefallas, utan att anledningen och föremålet äro bestämdt uppgifne och må kunna fullständigt verificeras. 77ä Underdåniga Sirifvelser. Likaledes hafva Riksens Ständer inhemta? ’ dels att redogörelsen icke blifvit afslutad förr, än den 30 Januarii innevarande år, och dels att en på de från Riksens Ständers RiksgaldsContoir uppburne medel uppkommen behållning icke blifvit förr, än den 7 derpå följde Maj till Riksgälds-Contoiret återlefvererad; och enär, enligt hvad updlyst blifvit, anledningen härtill varit den, att, under alla efter senaste Riksdag förflutne åren, utgifter egt rum, som af de till Riksdagskostnadernes bestridande anslagne medel bordt liquideras, och det, efter hittills gällande föreskrifter, ålegat Redogöraren, att liquidera alla på Rifcsdagskostnadg-summan anviste utgifter, utan inskränkning till någon viss tid , hvaraf följt, att räkningen måst hållas öppen, så länge någon känd utgift återstått att betala, samt att något öfverskott icke kunnat återlefvereras förr, än utbetalningarne upphört, hafva Riksens Ständer icke eller funnit någon erinran
Banko, efter ett bokförings-värde af 2,506: 67. så utgjordes Bankens tillgång i obligationer den 14 nästlidne September: 75 af Riksgälds-Kontorets för lån till 1808 och 1809 krense krigskostnader k 4 proc R:dr R:mt 3,168,000: - „ Riksgälds-Kontorets för 1860 års Jern vägs-lån k 4| proc. „ „ 1,331,290: 66. ,. Arméens Ackords-Amorterings-fonds k 4 proc „ „ 2,016,600: - „ Skånska Hypotheks-Föreningens k 5 proc „ „ 622,500: - „ d:o d:o, k 4 proc., sfallda i utländskt mynt, 10,900 mark Hamb. B:ko, inköpta för „ „ 14,533: 33. „ Mälare-provinsernas Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 153,000 R:dr, inköpta för 139,230: - „ d:o d:o, k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 54,500 mark Hamb. Banko, inköpta för „ „ 72,666: 67. „ Wermlands Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 134,500 R:dr, inköpta för „ 122,395: — „ Smålands och Hallands Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 171,700 R:dr, inköpta för „ , 156,247: - „ d:o d:o k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 257,000 mark Hamb.
Häraf synes, att ehuru fångsten under den sistförflutna perioden något tilltagit, priset å varan likväl stigit; men förmånen af detta förhållande hafva likväl icke alla fiskeri-idkare fått skörda; ty då en del af dem haft god fångst, hafva deremot andra fångat litet eller intet; hvarföre äfven, under det några kunnat, vissa är, upplägga någon besparing, andra deremot under sednare åren kommit på obestånd. Så väl i Gefle ån, som i Testebo ström, på stadens område, idkas lax-fiske, hvars afkastning icke kan med säkerhet uppgifvas, men hvilket under sednare åren icke varit särdeles gifvande. Jordbruket pä den staden tillydande jord fortfar att i allmänhet bedrifvas med mycken sorgfällighet. Då nästan alla till odling tjenliga lägenheter ä stadens mark på närmare håll redan blifvit upptagne, hafva några odlingar af betydenhet under sednare åren icke ägt rum. Af den donerade jorden är, på sätt förut blifvit anmäldt, en del anslagen till löningseller pensions-jord ät stadens civila och Ecclesiastika Embetsoch Tjenstemän eller deras enkor, en del upplåten till äldre Borgare, och en del närmast invid staden använde till kålhagar, hvilka äro fördelade uti en myckenhet smärre lotter, så att de flesta hushåll i staden erhållit hvar sitt lilla Iand, der potatis och andra jordfrukter odlas. Ehuru sädes-skördarne på stadens jord merendels äro goda, utgör dock spanmåls-produktion icke hufvud-föremålet för stadens jordbruk; utan detta åsyftar i synnerhet att bereda en ymnig foder-tillgång, till framfödande af det för staden nödiga antal kreatur, och stundom äfven till afsättning åt kringboende allmoge, sorn, vid inträffande svag hö-skörd, ej sällan på våren nödgas anlita stadsboerne om hö för sina dragare. Lin, hampa och tobak odlas icke på stadens jord. Några särskilta prohibitiva författningar till förmån för denna stad finnas icke.
“Härtills har fanen ätit med eder; men sätten nu fram maten, så vill jag äta med eder.“ De gjorde så, och då fingo de äta i frid och blef mat öfver. Då ryttaren ätit och det led mot aftonen, satte han sig på hästen, red till berget, och som han kom till det stället der han fick mössan, kastade han henne dit och begaf sig tillbaka så fort som hästen orkade. Han hade knappt vändt om, förr än trollen kommo hoptals efter honom löpandes, så att då han red öfver en bro fingo de tag uti hästsvansen och ville rycka honom i ån; men hästen var så flink, att han slapp, och trollen foro tillbaka.“ En berättelse om en bergtagen dräng i Löfångers socken förmäler, att han, i Augusti månad 1774, blef nedtagen från en klippa och illa behandlad af de underjordiska, i det att håret afklipptes, naglar af händer och fötter bortskuros, så att han kom derifrån med litet lif. – Allmogen tror ännu på bergtagningar, hvilket kan inhemtas t. ex. af den i tidningarne omtalade händelsen med ett barn, som en dag blef satt på ett skär i sjön Wettern, några alnar ut i sjön nedanför Omberget, men derifrån försvann och sedermera befanns högt uppe bland bergsskrefvorna. – Om en trädgårdsmästare vid namn Lars Dahlgren i Södermanland, hvilken ännu för ett par årtionden sedan skall ha lefvat, går allmänna talet, att han farit af till skogs med en bisvärm, och sålunda blifvit bergtagen. Man hade sett skörtena af hans gamla bruna frack under färden flaxa omkring honom liksom vingar. Efter några dagar hade likväl trädgårdsmästaren helt beskedligt återkommit oskadad till sitt hemvist, hvarest han för sin förfärade hustru omtalat många underliga ting, hvilka han sett och hört i bergen. Hustrun hade, efter någon stund, med skarpa blickar på mannen, hvilken förefallit henne blek och förslappad, infallit: “vankades äfven bränvin i berget?“ men hvilken fråga han funnit för godt att lemna obesvarad. – Denna berättelse måtte tjena till prof på halten af senare sagor om bergtagningar.
– Nådig herre, sade Suenonius, – hon är dotter af en elak, bakslug och ovanligt skarpsinnig qvinna. Äpplet faller icke långt från trädet. Säkerligen har denna moder lärt henne, huru hon skall uppföra sig under en ransakning om deras onda gerningar. Måhända binder äfven djefvulen hennes tunga, på det att den ej må skada hans rike. Det återstår oss nu endast att använda det sista medlet, för att framtvinga sanningen ur hennes förbannade mun, ur hvilken hitintills endast lögnens slingrande ormar framkommit. Lagmannen ringde och befallde den inträdande länsmannen att hemta upp gårdsfogden. Under de få ögonblick, som förflöto, innan denne hann inställa sig, gick lagmannen med häftiga steg öfver golfvet, och pastor Suenonius höll till Ellen ett strafftal, af hvilket hon blott förstod, att pastorn, som vanligt, var mycket vred. Men då hon hörde, att Guds namn förekom i detsamma, sammanknäppte hon sina händer. Så snart gårdsfogden ankommit, öppnade lagmannen en mindre, till biblioteksrummet förande dörr, belägen midt emot den, vid hvilken Ellen befann sig. Midt på golfvet till denna lilla mörka kammare, som hyste några hundra band juridiska och theologiska skrifter, var ställd en prygelbänk, ett den tiden på alla adliga gods befintligt och mångenstädes flitigt anlitadt inventarium. Gårdsfogden, som stannat vid dörren, vridande sin ludna mössa mellan händerna, kastade först en blick på prygelbänken, derefter på Ellen och uppfattade genast med prisvärd skarpsinnighet det ärende, för hvilket han blifvit uppkallad. I detta ögonblick hördes ett samtal från förmaket. Den ena rösten tillhörde länsmannen, den andra den unge Skytte, som återvändt från sin skogspromenad och genast vid sin hemkomst af gårdsfolket blifvit underrättad om hvad som förefallit. Med hvilka känslor han emottog denna nyhet kan läsaren föreställa sig. – Hör, sade Suenonius till lagmannen; – om jag ej bedrager mig, är er olycklige son här utanför. – Jag har gifvit Askelin befallning att bevaka dörren och ej släppa någon in, svarade lagman Johan, hvarefter han vände sig till Ellen och sade:
- Lekkamraten. Fahlcrantz &amp; C: o: Leknmrr, Aforismer. - fIorntio, Under sviirdet. - C. B88th-IYolvtle~~, NPr sekle t vnr ungt. Fosterlandsstiftelsens fiirlagsexpedition: U. B. TIa~ltv~ar, I-Tvad jag hijrde och sag blancl lzntolikernn. - E. N. R., Till hogt pis. - E m i l flronzmel, Valdn berattelser. A ?-ed Edershei / tr, Den heliga historien. G. Weillrrecht, Ungdoms~iden. G~fves clet en hiinmel pfi jorden? - Bnrnens tidning 1897. Johanna Spyri, Huru Tom blef lycklig. Illvad mormors formaningar utrlittnde. Den inuntrn vnllgossen. - I-Ienriks ode o. - N. Fries, Gyllene trHdnr. B. Wadstronr, Ur minnet och da,gl~oken. s m i figlar 1898. - Varde Ijus! JolkSrfven. S., Bilderbok. E. Fritzes I -. Hofbokh. : Edith C. / &lt;enyon, Johnnniterricldnren. Mugo Geber: LodMo ' ok, Mngnus Smek. - S. Levrtt Ycczts, Chevalier rlJAuriac. - Carl Szoilsky, Dilztcr. - &amp; / I. Lazglet, Rlnmina lala om n8got roligt. - Cttrtis Y o d e, Familj en Ruthven. - Rtcdyard K ' l i n g, Illnfvets hjiil tar. Generalstabens litografiska nnstal t: c. A. Ossbahr, I&lt;unglign Lifrustkamniaren. &amp; E. Gernandt: Karl Petersin, Kalle Stark. Hellen Lilz4) - en, Ungdonlens Poesiboli.
Revisorerne sig höra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på detta långa dröjsmål med handläggandet utaf ett ärende af så stor vigt för det allmänna. § 7. Sednast församlade Revisorer hade fästat uppmärksamhet dervid, att någon närmare post-konvention ännu icke blifvit afslutad med Norrige, och att således i detta hänseende Sverige fortfarande befunne sig på en mera främmande ståndpunkt till brödralandet än till åtskilliga utländska makter. I anledning häraf har General-post-styrelsen, i sin underdåniga förklaring, anfört följande: »Anmärkningen och uppgiften, att ingen närmare post-konvention blifvit afslutad med Norrige, och att Sverige således befunne sig fortfarande i denna fråga på en mera främmande ståndpunkt till brödralandet än till åtskilliga utländska makter, är stridande emot förhållandet. Väl är icke någon konvention, i den form, sådane vanligen upprättas, afslutad emellan Sverige och Norrige, emedan en1 dylik ej lämpligen kan ega rum emellan länder med samma Konung; men deremot har Kongl. Maj:t, genom nådigt bref den 15 Juni 1849', gillat och fastställt ett, efter dertill erhållet nådigt uppdrag, af dåvarande Ofver-post-direktören, i samråd med från Norska sidan utsedd fullmäktig, Statsrådet Stang, upprättadt förslag, innefattande bestämmelser angående post-förliållandena emellan Sverige och Norrige, att tillämpas från den 1 Augusti samma år.»