Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten ansett denna fråga höra helt och hållet bero af den nya delningsgrundens antagande eller förkastande, hvarom en i allmänhet gjord erinran i Betänkandet förekommer. Hvad åter angår frågan, huruvida innehafvare af utjordar och urfjällar borde tilläggas vitsord att stänga, hafva Utskotten trott samma skäl, som för deras uteslutande från den allmänt medgifna rättigheten, vid utfärdande af 1802 års Stängsel-Förordning, gjort sig gällande, nemligen den osäkra grund, hvarefter deltagnings-skyldigheten i bågnad för utjord och urfjäll, för närvarande och så länge hemmantalet fortfar att vara allmän clelningsgrund, bestämmes, samt omsorgen att skydda delegare i en hy för följderne af en utom densamma boende jordegares godtycke, jemväl hädanefter höra verka till bibehållande af ifrågavarande inskränkning, hvilken, efter Utskottens omdöme, icke med fördel kan upphåfvas, så vida icke deiningsgrunden i och med detsamma forändras. Då således utsträckningen af slängselvitsordet i nämnde hänseenden heror pä antagande af den föreslagna nya delningsgrunden, synes denna företrädesvis förtjena en uppmärksam granskning, och anmärkningarne om ofullständighet i behandlingen af ämnet samt om de icke tillfredsställande skäl Utskotten skola anfört för afslag å Kongl. Majrts Nådiga Proposition, Jära egentligen vara riglade mot den del af Betänkandet, som vidrör denna hufvudfråga. Förmodligen har man väntat, att Utskotten skulle ingå i vederläggning af alla de skäl, så väl Lag-Commite'en som Kongl. Majrt uti dess vid sistlidne Riksdag aflåtne Nådiga Pi oposition uppställt, för att ådagalägga olämpligheten af hemmantalets bibehållande såsom delningsgruud samt rättvisan och ändamålsenligheten af den så kallade hälftendelningsgrunden. Ehuru billig denna önskan än må synas, äro Utskotten icke destomindre lika litet nu som förut i tillfälle att densamma uppfylla, af orsak alt en sådan vederläggning, efter Utskottens omdöme, icke ens är möjlig.
Kammar-Collegium uti Utslag af den 11 Maji 1791 förklarat, det Proste-Tunnor vöre frie från Bevillning: då, i följd häraf, Prostarne alltid skola egt en i Författningarne grundad rätt att njuta oftanämnde förmon, undantagen från Bevillning, och Regeringsformens 114 §. uttryckligen förbehåller Kongl. Maj:t roagten, att låta samtlige Rikets Ständer »lerås privilegier, förmoner, rättigheter och friheter åtnjuta; och då Contracts-Prostarnes besvär, göromål och resekostnader, genom K:gl. Majus Nådiga Kungörelse den 17 Mars 1824, rörande Oeconorniska Besigtningar å KyrkoherdeBoställen, Capellansoch Klockare-Bol samt Preste-Stom-Hemman, i ganska betydlig moll skola blifvit ökade, så ansåge Motionairen skäligt, att Proste-Tunnorne, i likhet med Émbetsoch Tjenstemäns resepenningar och tractamen» ten i Kronans ärenden, blefve från all Contribution befriade, och att uti Bevillnings-Stadgan intoges, med tydliga ord, det Proste-Tunnorne vore Bevillningsfrie, på det Tjenstemän icke må finna anledning att uppjaga en Kyrkoherdes Bevillning af lön och honom godtyckligt beskatta; upplysande Molionairen för öfrigt, genom exempel, att ifrågavarande Bevillning icke vöre så obetydlig, enär inkomsten af Proste-Tunnan, på sätt sorn i Södra Jemtland skall inträffat, tillagd den uppgifne egentliga lönen, kan åstad - Bevilln.-Utskottets Betänkande N'o 18. 3 itömma den progressiva förhöjningen från a till 3 procents Bevillning, samt att Prostarne i Jemtlands Län, uti åtskilige deras Ernbetsbefattningar tillhörige ärenden, stundom finge bekosta 30 till 40 mils resor, och ofta deröfver, för Herjeådalen.
Och nu börjar historien. Jonas hade aldrig gjort kams förr. Så mycket visste han, att det tråg som begagnades, fylldes till hälften med vatten och därpå med mjöl, som rördes fliteliga till dess massan var så tjock och fast, att den kunde formas med händerna och klappas till kakor. Han fyllde tråget till hälften med vatten och öste i mjöl så att det dammade. Men vattnet ville aldrig mättas, och han måste röra uti mjöl länge och väl. Då det ändtligen var lagom tjockt i tråget, var näfverkonten tom. Nå ja, hvad gjorde det? Nog var Jonas illa känder, men ingen kunde väl tro att han ätit upp så mycket mjöl på en enda aftonstund. För öfrigt: alla aggande tankar trängdes undan af en enda hjärtligt glad: en gång i lifvet skulle han få äta så mycket kams han ville. Bara det nu ville räcka. Han visste ju inte huru mycket han förmådde äta på en gång! det hade han aldrig fått försöka. Anna skulle nog också hjälpa till. Hon hade som han en jädrans bra mataptit att äta med. Grötgrytan stod redan full af kokande vatten, då han såg att hon var för liten för ett sådant bak. Sexkannsgrytan var den största i huset. Han tog henne i stället. Det var lustigt, att han en gång fick göra kams själf. Så många han ville. Så stora han ville. Så tunna han ville. Och äta så mycket han ville. Och så fridfullt det var. Morsan fjärran! Syskonen sussande som mullvadar. Jonas satt redan med fötterna i spisen, petade vedkabbarne till rätta med sina svarta stortår och klappade kams så att det sade smisk smask. Han tänjde på dem om de blefvo för tjocka, slet i dem då de klibbade, snittsade till dem, smekte dem och gjorde dem vackra till fasonen. Det vardt en hel hop. På stoppbänken lågo de i dubbla led och på stolarne likaså. Sexkannsgrytan var full, och ändå fanns det färdiggjorda kamsar på hillskänken, som inte hade fått rum — och uti tråget var ungefär hälften kvar. Jonas skrockade belåten som en höna i ett grötfat.
Proposition, N:o 15. synes ifrågavarande, till förmån för nämnde yrken i redan gällande lag medgifna, företrädesrätter, ehuru innefattande undantag från allmänna regi orna för sakrätts förvärfvande genom pant af lös och genom inteckning uti fast egendom, böra bibehållas, desto hellre, sorn den, hvilken förskjutit medel till en närings idkande, har på billighet och rättvisa grundadt anspråk att framför andra förlagstagarens fordringsegare tillgodonjuta betalning för sitt förskott af de tillgångar, som derigenom blifvit beredda. Och då allt förlag, till hvilkendera af ifrågavarande handteringar det äfven gifves, har till syftemål att sätta idkaren i stånd att densamma utöfva och bedrifva; då för alla sådana näringar, utan afseende å deras skiljaktighet eller idkarnes olika stånd, fordras inventarier och redskaper och för de fleste äfven råa ämnen, såsom nödiga förlag för tillverkningars åstadkommande eller yrkets utförande; samt då, beträffande bruk, fabriker och andra dylika inrättningar, deras egares fordringar hos arbetare eller andra för sådana förskott i penningar eller varor, som till inrättningens drift blifvit gifna, äfven i viss mån kunna anses hafva genom förlaget och för handteringens skuld tillkommit, lärer förläggares förmånsrätt i allmänhet böra utsträckas till de flera nyss uppräknade föremål. I afseende å frågorna om vilkoren för erhållande, förnyelse och dödande af förlagsinteckning, den myndighet, hos hvilken det skall ske, samt den ordning, som dervid bör iakttagas, förekommer det för ändamålet mest tjenligt och för den enskilda minst inveckladt, att så litet som möjligt göra afvikelse från de föreskrifter, som angående inteckningar i fast egendom äro meddelade.
Jag vet icke om min anmärkning är riktig, men jag ber dock få fästa uppmärksamheten derpå, att här icke står föreskrifvet hvilken som skall bestämma, om en socken skall välja en eller två ledamöter i taxeringsberedningen. Ar det K. M:s Befh:de som skall föreskrifva detta? Något sådant finnes icke bestämdt uttryckt, ty här står endast att de ega välja en eller två ledamöter. Det är denna föreskrift som förefaller mig sväfvande, och jag ber någon ledamot af Bevilln.- Utsk:t meddela upplysning om, huruvida det icke häruti ligger en oegentlighet. Gr. Ehrensvärd: Till svar å hvad Gr. af Ugglas framställt, får jag nämna, att man inom Utsk:t ansåg, att det tillkomme K. M:s Befh:de att bestämma antalet ledamöter, som skall väljas från hvarje socken i ett berednings-distrikt. Jag medgifver likväl att detta icke uttryckligen är sagdt i föreskriften; och som det kanske vore nödigt att härutinnan göra ett tillägg, vill jag icke motsätta mig ett sådant. Hr Fåhraeus: För min del kan jag icke inse någon otydlighet i redaktionen af den punkt, som nu är under öfverläggning. §:n innehåller, efter den förändring som blifvit föreslagen, att, när flera socknar äro förenade till ett beredningsdistrikt, skall för hvarje socken väljas en eller två ledamöter i beredningen. Häraf anser jag otvetydigt följa, att vederbörande valmän kunna för en socken välja 1, och för en annan 2, i förhållande till den ena eller andra socknens olika omfång. Hr von Sen 6 Juni e. m. 97 Hr von Koch: Mig förekommer det verkligen som detta förslag vore en förbättring. 1 nuv:de författning står, att om flera socknar äro förenade till elt beredningsdistrikt, skall för hvarje socken väljas en ledamot. Men då socknen kan vara så stor, alt beredningen icke kan få nödige upplysningar af en enda ledamot, bör socknen kunna insätta flera personer i beredningen. Detta kan icke heller hafva något inflytande på de definitiva besluten, ty beredningen har ingen beslutanderätt. På grund häraf anser jag alt de socknar, som vilja skicka två ledamöter, böra få göra delta, och anhåller således om bifall till mom:t.
St. vid förra riksdagen, att 2:ne paketfarter skulle inrättas: den ena till Ystad, den andra till Götheborg. Den förra emellan Stockholm och Ystad har blifvit inrättad, den andra icke. Men clt enskildt diligence - Den ii Augnsti f. ra. 3u3 bolag på vestra vågen har inkommit till K. M. med underd. hemställan, att emot utbekommande af en viss afgift, utgående af postmedlen, få öfvertaga puketforslingen till Götheborg, livartill K. M. lemnat bifall. Huruvida denna summa, som bolaget af postmedlen uppbär, uppfyller ändamålet, så att bolaget i längden kan linna sig belåtet att för densamma fortfara med sitt åtagande, tillåter jag mig icke att bedöma. Då jag likväl befarar, att den för detta bolag anslagna summa är för otillräcklig för att med säkerhet kunna påräkna, att bolaget skall kunna fortfarande äga bestånd, skulle derigenom, att diligencebolaget antingen uppsade sitt om paketlorslingen ingångna contract, eller att bolaget belt och hållet upphörde, den möjlighet kunna uppstå, att en paketfart emellan Stockholm och Götheborg koinme att upphöra. Det var för att förekomma sådant, genom att lemna K. M. rättighet att öka afgiften till diligencebolaget, i fall det icke kunde äga bestånd med det redan beviljade tillskottet, eller att, i fall detsamma helt och hullet upphörde, åt ett paketfartsbolag kunna öfverlemna paketpostföringen, som jag ansett R. St:s önskan böra omfatta begge de paketfarter, som R St. vid förra riksdagen önskade mätte blifva inrattade; och det är för delta ändamål, sorn jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller om propus. till antagande af den förändring uti förevar, punkt af utlåt. N:o 2i4, sorn innefattas uti det redaclionsförslag, jag nu får föreslå, så lydande: ”att R. St. må hos K. M. i underd. anhålla, det de af Rikets sednaste Ständer beslutade paketpostlärter må erbjudas enskilda bolag för att, emot tillgodonjutande af årliga tillskott af postmedlen, på stadgade vilkor åtaga sig och ansvara för uppfyllandet af de förmåner, som R.
för p&amp;kappor med dartdl passande ofvertyger - Elin Ericksons Drottninggatan 17, 1 tr. 13estallningar ii elegantare kliidningm och kappor ernottagas. N y a ~ush %llsskolan (för bildlido fickor). Förest5ndarinna: Fröken H. Croiiiiis. OBS. Särskild matsal för frnntiininer. Stort lagerpaf Barnkliider för alla aldrar, till och ined 16 hr. Goda Qjl / e) *! Billlycc p i ~ i s o *! Allm. Telefou GS 40. 2 Stora Vattugatan 2, ltiirnhirsct vid IIrunkebergatorg. 10 Bazaren A Norrbro 10. H. NYSTROM. Albert Schmidts Handskaffär Stockholm, Arscnnlsgatitri S. Svenska, Engelska, Franska och Tyska prorneiiadhandskar, siväl fodrade som ofodrade. Balliand~ka~. Allm. Order fr %n landsorten utföras inot efterkraf. Guldsmed ESTHER MEYER, född Ponsbach, (Firma Karl Meyer) reparerar alla slags Guld-, Silfver-, Nysilfver-, Granatoch Stenkolsarbeten samt Britanniaoch andra finare metallarbeten. Fbrgyllning, försilfring och farnickling. BestBllningar; 1 nya arbeten utfiiras. Billigt och g d t arbete. Stort lager af akta Agatarbeten. Clasons Privat Hotell och Pensionat 6 EZara Vestrce X g r l c o g a t a, 2 ty. (niim Centrdstation). Ruin fr %n 2 kronor pr dag till högre pris. U. Clason. Till Fredrika-Bremer-Forbundet insand periodisk litteratur, Nordisk tidskrift, n: r 6-8. - Svensk tidskrift, n: r 15-18. Ord och bild, n: r 10-1 2. - Tidskrift för kristlig tro och bildning, n: r 6. - Läsning för hemmet, n: r 5, 6. - Läsning för folket, n: r 4.
Med samma principvidriga egoism handlar qvinnan, då hon kastar sig in på mannens arbetsmarknad, och detta torde vara egentliga skälet till att detta intrång männen betraktas med En anledning af Elna Tenows uppsats.) i hans ålderdom. räsonerar mångårig en skall betäcka omi hans barndom, dag Hur det för dag b) den så i allmänhet af omilda blickar. ärlig konkurrens, uppställande samma fordringar och samma kompetens, skulle icke Så lyder ett gammalt bondeordspråk, som, dess värre, ännu allt för ofta tillämpas i all dess bokskifliga bemärkelse af många. Men har den åsigten ännu qvar en del förkämpar bland de s. k. gamle uppfostrames, så liar lian olyckligtvis fått en betydlig skara motståndare af nya skolans uppfostrare och nppfoslrarinnor, de der till en ytterlighet i motsatt riktning drifva sin uppfostringskonst. Elna Tenow, som påstår sig icke erkänna Strindberg som någon auktoritet i praktiska frågor, ehuru hon sätter h o n o m högt såsom författare, synes hafva låtit förkärleken för S:s författareskap leda sig till att acceptera i hufvudsak åtminstone hans uppfoslringsteorier. Hon frågar: » Med hvilken rätt fordra vi lydnad af våra barn? Ar det med föräldramyndigbeténs, uppfostrarens eller den fullvuxnes rätt? » Dessa frågor blifva af henne nekande besvarade, cl. v. s. vi hafva ingen rätt att fordra lydnad af våra barn. Ehuru vi delvis må- ste gifva E. T. och S. rätt deruti, att barnen icke alltid hafva anledning lacka föräldrarna för sin tillkomst, sä måste vi dock motsäga dem i den åsigten, att föräldrarna snarare skulle vara barnen tack skyldiga. — Skyldigheter få föräldrarna ifrån barnets första tillvaro och sedan hela lifvet igenom. Dessa skyldigheter, hvilka i ett ordnadt samhälle äro juriciska, intill dess barnet kan sig sjelft försörja, äro för alla, som ej trampat de tydligasto naturlagar under fötterna, moraliska och stora. Men med hvarje skyldighet bör följa nå- gon rättighet. Så är man åtminstone van att se sakerna i samhällen, som icke af en förvänd socialistriktning kommit till sådana åsigter, att somliga individer hafva endast rättigheter, men alls inga skyldigheter.
Att lindring i postföringen måtte för deni, som bestrida densamma, beredas på nedan omnämnde sätt, nemligen: Statssamt Allm. Bes v. och Ekon. Vtsk. Eli., N:o 129. 13 «) genom skjutslegans förhöjande dels till likhet med hvad, sorn eger rum eller kommer alt bestämmas för gästgifveriskjuts, dels lill 24 sk. B:co milen; k) genom erhållandet af vagnpenningar för de skjutsandes åkdon; c) genom rättighet att erhålla skjutslega för det antal hästar, som erfordras för postens fortskflande; dl) genom väntningspenningars erhållande, efter som sådane beräknas vid gästgifveri—skjuts; e) genom förbud för postförare alt färdas fortare än en mil på en och en half timma; J) genom stadgande, att vid postföring ej större vigt får lastas efter hvarje häst än som för gästgifveri-skjuts är bestämdt; g) genom föreskrift, att de posthemman, som äro berusfade, må erhålla minst dubbel ersättning för detta onus, än som för roterade posthemman bestås. Äfven som uti Olof Larssons från Gefleborgs Län motion förekommer det förslag, att, för den händelse postskjutsen ej blefve öfverflyttad på gästgifverien eller bortaccorderades på entreprenad, postombyten måtte inrättas vid Dåbro torp i Söderala Socken, mellan Stråkärra och Myske, samt vid torpet Källan, emellan Kongsgårdens och Bro Gästgifvaregårdar, hvarigenom de så besvärande 2~ mil långa hållen emella Bro och Forss samt Heden och Stråkärra blefve till ungefärligen hälften förkortade; hvarjemte J. Samuelsson från Jönköpings Län, uti den af honom väckta motion, med serskildt fästadt afseende å postskjutsens besvärlighet inom Småland, der posten skjutsades 4 å 5 gånger i hvarje vecka, begärt, att de postskjuts-skyldige derstädes måtte berättigas att erhålla 16 sk, B:co för hvarje mil de skjutsade posten, hvilken ersättning Andreas Bengtsson, P. A. Mårtensson och A. G. Sandstedt från Jönköpings Län, som alla instämt uti J.
Är det nu likväl så, att Hr Bromanders institut helt och hållet skulle upphöra , om icke något anslag beviljas, så föreslår jag, att det begärda anslaget må nedsättas till 1000 r:dr, på det man till en början må se hvad nytta Staten haft af dessa iooor:dr. StatsUtsk:s utlåt. N:o 62 blef af R. o. Ad. återremitteradt. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 25 och 29 sisth April på bordet lagda utlåt. N:o 63, ang:de reglering af allm. indragn.slaten. R. o. Ad. ansåg della utlåt, böra punktvis discuteras. I anlcdn. af nedannämnda punkter blefvo yttranden afgifna. Hr Lagerhjelm, Pehr: SlalsUlsk. har tillstyrkt på så sätt hvad af Konungen blifvit hegardt äfvensom af enskild motionär yrkadt, att den lön af 800 r:dr , sorn Professor Cronstrand innehar på Vettenskaps-academiens stat, blifvit öfverflyttad på allm. indragn.staten , samt dessutom 200 r:dr, motsvar. kostnaden för fria husrum, ved och ljus, så att Professor Cronstrand nu blifvit uppförd till 1000 r:dr. Jag har i min hos R. o. Ad. väckta motion fastat R. St:s uppmärksamhet uppå, huruvida ej Professor Cronsttand, sorn vid sitt afskedstagande från observatorstjensten hos Veltenskaps-acadcmien, korn i mistning al fria runi, ved och ljus, Den i5 Maj c. m. kunde derföre undfå af Staten en ersättning af 35or:drb:co, enär Vettenskaps-academien ej ägde medel att ersätta honom denna förlust. SlatsUtsk. har hehjertat denna omständighet, så till vida, att Utsk. uppfört Professor Cronstrand till åtnjutande på stat af en rund summa, stor 1000 r:dr b:oo.
Men tiden, som han öfver Israel Konung var, var fyratio år. I Hebron regerade han sju år, och i Jerusalem tre och tretio år; Och blef död i godom ålder, mätt af lefvande, rikedomar och äro; och hans son Salomo vardt Konung i hans stad. Men Konung Davids gerningar, både de första och de sista, si, de äro skrifna ibland Samuels den Siarens gerningar, och ibland den Prophetens Nathans gerningar, och ibland Gads den Siarens gerningar; Med allt hans rike, välde och tid, som under honom förlupen är, både öfver Israel och all rike i landen. Och Salomo, Davids son, vardt i sitt rike förstärkt, och Herren hans Gud var med honom, och gjorde honom ju större och större. Och Salomo talade med hela Israel, med de öfverstar öfver tusend och hundrade, med domare och alla Förstar i Israel, med de öfversta fäder; Att de skulle gå, Salomo och hela menigheten med honom, bort till den höjden, som i Gibeon var; ty der var Guds vittnesbörds tabernakel, som Mose Herrans tjenare gjort hade i öknene. Ty Guds ark hade David uppfört ifrå KiriathJearim, dit han för honom tillredt hade; förty han hade honom uppslagit ett tabernakel i Jerusalem. Men det kopparaltaret som Bezaleel, Uri son, Hurs sons, gjort hade, var der för Herrans tabernakel; och Salomo och menigheten plägade söka det. Och Salomo offrade för Herranom på kopparaltaret, som der för dörrene af vittnesbördsens tabernakel stod, tusende bränneoffer. I samma nattene syntes Gud Salomo, och sade till honom: Bed, hvad skall jag gifva dig? Och Salomo sade till Gud: Du hafver gjort stora barmhertighet med minom fader David, och hafver gjort mig till Konung i hans stad. Så låt nu, Herre Gud, din ord varda sann till min fader David; ty du hafver gjort mig till Konung öfver ett folk, det så mycket är som stoftet på jordene. Så gif mig nu vishet och förstånd, att jag för detta folket må gå ut och in; ty ho förmår döma detta ditt myckna folk?
Rörande Afskrifningar af Spannemåls-Lön. o , , 4:0 Åtskilige utfattige Inbyggare 1 Vermlands och Elfsborgs Län, sorn icke kunnat återbetala de Spannmåls-understöd , de från Magazins Inrättningen erhå lit, hafva derifrån, med Kongl. Maj:ts Nådiga bifall blifvit befriade; Och ehuru denna eftergift varit föranledd af Låntagarnes utblottade tillstånd, derom på sätt Författningarne stadga, vandge undersökningar föregått, tror Stats-Utskottet dock att, så vida undsättnings-Spannemål, utan i yttersta nöd, utlemnas till andre än sådane Låntagare, sorn kunna prasstera säkerhet, sådant kunde för Magazins-Fonden blifva ganska äfventyrligt, hvarföre uti Instructionen för Magazins-Inrättningen hör föreskrifvas, hvilka varsamma och för»igtiga utvägar ovillkorligen synes böra följas, enär eftergifter å undfångne Spannemåls-Lån »ågon gång, af särdeles förekommande omständigheter oundvikligen miste beviljat. Stats-ZJtskottets Betlinkanden.
D:o för den vid denne Riksdag serskildt antagne Kamereraj-en Auditeuren I,'Orange, i Må naden 75 Rid Traftamente för 2ine Notarier, om Dagen hvardera 3 Rtd 24 sk, D :o för ^ Cantzlister, om Dagen hvardera 2 R:d 24 sk. D:o för 5 Waktmästare, om dagen hvardera 1 R:d 16 sk, Hos Bevillnings Utskottet. Arfvode för Secreteraren i Månaden 166 Rid 32, Traöamente för 2ine Notarier om dagen hvardera 3 R:d 24 sk, D:o för 4 Cantzlister, om Dagen hvarde, ra 2 Jtld 24 sk. Dlo för 2lne Waktmästare, om dagen hvardera 1 R:d 16 sk, Hos Lagutskottet. Arfvode för Secreteraren i Måpaden 166 Rid 32. T ra flam ente för 1 Notarie - 3 Rid 24 sk. Dlo för 1 Cantzlist 2 Rid 24 sk. D:o för 1 Waktmästare 1 Rid 16 sk, Hos Allmänna Besvärs ocl] Oeconomie Utskottet, Arfvode för Secreteraren i Månaden 166 R:d 32. T racin meri te för sine Nptarier om Dagen hvardera 3 R:d 34 sk. D:o för' 4 Cantziistea, orri Dagen hvardera : 2 R:d 24 sk. D o för 2'.ne Waktmästare qm dagen 1 R:d 16 sk. StatsUtskottets Betänkanden, 343 Hos Expeditions Utskottet. Arfvodeför Secreteraren i Månaden 166 R:d 33. Traktamente' för 2:ne Cantzlister. om dagen hvardera • - 2 R:d 24 sk. D:o för en Waktmästare om Dagen x R:d 16.
Som de fleste landfpermitterade bestå af Torpare, Handtverkare och Arbetskarlar, som till största delen hafva sina hustrur och barn i de Socknar der de äro födde och uppvuxne, och dit de söka permission för att försörja sig och de sina; så kan ju hända, att om en Socken skulle höras innan karlen finge gå dit, att det blefve honom vågradt, i förmodan att kans hustru och barn då nödgades skiljas från sin hembygd och vara sin man och fader följaktig© till Garnizonen. Nu frågas, på hvad sätt denna ofta talrika familj skulle kunna försörjas på en för dem okänd ort; der mannen under exercice-tiden icke kan något förtjena, utom sitt gage, som blott för honom ensamt är tillräckeligt; och som dylika Soldater få afsked efter uttjent capitulation, så hemstålles derjemte, hvarest denna familj skall taga vägen, eller om Garnizons-orten i sin Fattigvård skall emottaga dem, om dess egne Sockenboar indirect bidragit att försätta dem i fattighjons-tillstånd, ifrån att på Landet vara nyttige medlemmar i Staten. Flere af Statens medborgare, till större antal ån den vårfvade Arméen, få årligen gå till Landsorterne och Sjöstäderne, för att söka arbete och idka handel samt sjöfart, utan att Herrar Landshöfdingar i de orter dit de komma, blifvit hörde, om de der åro behöflige eller icke; och få återvända till sin hemort, u*an att vara ansedde såsom skiljde från FÖrsamlingarne, oaktadt de längre tid varit frånvarande. Hvarföre skall det då göras svårigheter för ett mindre ardal med - 85 Ven 5 Augusti et m. borgare, sora i stallet gå till Regementerne och exercera tvänne månader om året, och hvarföre skola de förlora sin rätt att tillhöra de Församlingar, der de äro födde och’ uppvuxne.