Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kan lån på sådant vilkor icke upptagas, må dock kapital-rabatt medgifvas, hvilken Rikets Ständers Fullmäktige i Riksgälds-kontoret ega, att, efter sig företeende omständigheter, bestämma.» Uti denna reservation instämde: Herr Friherre Åkerhjelm, Carl, Herr Montgommery, R. N. G., Herr Björnstjerna, J. M., Biskop Heurlin och Prosten Berlin samt Herr V. Cassel. Af Friherre Cederström, R., som yttrade: »Jag förenar mig hufvudsakligen i de af Herr von Troil anförda åsigler och anser, lika med honom, ifrågavarande punkt vara af synnerlig vigt för framgången af det, för utvecklingen af landets materiela krafter högeligen önskvärda, inhemska fondsystemets införande. Jag instämmer följaktligen äfven i reservantens förslag, helst med den modifikation, att någon gräns för kapitalrabattens högsta belopp blefve stadgad. Derigenom undanröjdes alla farhågor, som tilläfventyrs kunna uppstå för möjligen undvikliga förluster å Statsverkets sida i detta hänseende. Med ledning af erfarenheten om hvad för Hypotheks-föreningar m. fl. varit vid medels uppnegotierande erforderligt att i besagde mån medgifva, föreställer jag mig, att detta maximum borde så bestämmas, att utgiften å det allmännas sida i sammanräknadt belopp af redan föreslagen räntesumma och här ifrågaställd kapitalrabatt, icke öfverstege 4V> eller, om så hellre nödigt anses, högst ä procent.» Af Herr Bildt, D. G.: »Utskottet har, med en rösts majoritet, föreslagit, att räntan å Stats-papperen skulle bestämmas till 4 procent, d. v. s. till lägre belopp, än hvad den uti penninge-rörelsen nu utgör, på samma gång som Utskottet ansett alt kapital-rabatt ej bör medgifvas för de lån, hvilka under tiden intill nästa RiksBih. lill R. St. Det är emot denna sammanställning af bestämd ränta och förbud af kapital-rabatt, som jag anmäler min reservation.
„ Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län, om anslag till årlig lön till en biträdande lärare vid barnmorske-undervisningsanstalten i Göteborg och om understöd åt ytterligare sex lärlingar vid samma anstalt. „ Jöns Rundbäck från Göteborgs och Bohus län, om anslag till an läggning af en bro mellan Göteborg och Hisingen vid Qvillebäcken. „ Petter Larsson från Gotlands län, om fortfarande statsanslag för folkskolelärare-seminariet i Wisby. N:o 181. „ Petter Larsson från Gotlands län, om förändrad grund för skyldig heten att underhålla allmänna vägarne vintertiden. „ Johan Erickzon från Jönköpings län, att de, för anläggning af en kanal från Hafravikssjön till närheten af Qvarnarps qvarn, anslagna medel måtte i stället få användas till upptagande af utloppsgrafvar från sjön Soljen och Ingarpsjön till åtskilliga andra mindre vattendrag inom Södra Wedbo härad. „ Johan Erickzon från Jönköpings län, om särskildt vilkor för kompe tens till klockarebefattning. „ Johan Erickzon från Jönköpings län, att vissa uppgifna från dom stolar eller domare utgående expeditioner måtte från stämpel befrias. Motionen ingifven den 14 November, men af motionären återtagen den 15 i samma månad. / 12 Förteckning å Motioner i Bonde-Ståndet. Af Peter Andersson från Blekinge län, om ändring i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoren för bränvinstillverkning. „ Peter Andersson från Blekinge län, om anslag för anläggning af en jernstambana mellan städerna Wexiö, Carlskrona och Calmar. „ Eric Jonsson från Westmanlands län, om förbud för Rättens om budsman i konkursmål att befatta sig med försäljning på auktion af konkursmassas tillgångar. „ Eric Jonsson från Westmanlands län, om anslag för utvidgning af lägre elementarläroverket i Arboga. „ Eric Jonsson från Westmanlands län, om anslag till Köping—Hults jernvägsaktiebölag för fortsättande af Örebro—Arboga jernväg till Köping. „ Josef Smedberg från Elfsborgs län, om ändring af eller tillägg till 8 Kap. 10 § Utsöknings-Balken, i fråga om reseförbud för gäldenär. „ Josef Smedberg från Elfsborgs län, om inlösen af 76 stycken Riks gäldssedelmed tillbopa 87 Riksdaler Riksmynt.
»Vill du om halsen bringa oss båda? Och skytten Jockum, af skräck förgjord, I skymningen satt och skalf, Som hade hertigen hört hvart ord Igenom alnstjocka hvalf. Gubben Jesper, med syn i behåll Midt i natten för spöken och troll, Ej mellan pelarne uppmärksammat Hur gosseögon i dunklet flammat. Herr Carl han gångar med tunga fjät Kring återljudande golf Och knyter allt jemt på tankarnes nät, Fast väktaren tutat tolf. Sin not han kastade föga öm I stridaste loppet af tidens ström; Skall han i dess maskor en krona fånga, Ej bara dödskallar, många många? Hans namn, det vet han, är en tyranns. Hans vandring är skonslöst hård Med rödjande yxa i Svea lands Förvildade örtagård. De klyftige säga att blott för sig Han vållat blodbad och inhemskt krig, Men fråga bonden för ro skull äfven Hvad han väl tror om den hårda näfven. Med trotset i ådror af adligt blod Väl herskareviljan fick magt, Men tvingar till ro ej en sömnlös flod I tinningens kala trakt. Det stora fönstret med rutor i bly Öppnar han häftigt. Skall dag ej gry? Ett andedrag in i rummet strömmar Af nattens svalka och vårens drömmar. Nu sofver hans fagra Södermanland I månskenets klara ljus Med gröna rågar vid sjöastrand Och röda timrade hus. En kåre krusar i sakta fras Ett stycke af Båfvens spegelglas. Vexlande dofter luften fylla Från insjön och kryddgårdens friska mylla. Ja, det är hans egen, hans svenska bygd, Som slumrar i tillit och ro. Trots herrarne, är det blott i hans skygd De små vilja bygga och bo. Det är hans land – ja, han andas det. Från nylöfvad björk, från vårgrön vret Det ångar en helsning mot fönsterranden: Du är min man, fast med blod på handen! Från knappa tegar och låga tak Bär natten drömmande tack: Du, endast du, tog dig an min sak Mot påfveträl och polack. Min spirande tanke, min egenart Du värnat med svärdet skarpt och bart; Din gerning lärer jag aldrig glömma. Du älskat mig – skulle jag dig döma?
Utdrag af Protocollet, hållit hos Hog-’ loflige Ridderskapet och Adeln, vid Urtima Riksdagen i Stockholm, den 13 Maji 18 18- S D. Vid föredragning af PresteSfåndets ProtocollsUtdrag af den 4 dennes, innehållande, att sedan CommerceRådet Zenius, Lagmannen Schö.: ne, ÖlversteLieutenanteti Påhlman, Härad hofdinge» Richert >ExpeditionsSecreteraren Valerius och Kongl. ÖfverHofPredikanten Doctor Hedrén, blifvit utsedde till de Committerade, hvilka, j mte Riksens Ständers Justitieombudsman, äga att vaka öfver Tryckfrihetens vård, PrcSteStåndet beslutat anmoda Expeditionsutskott , att behörig Expedition härom uppsätta och till Riksens Ständer" justering in-! lemna 3 fann Ridderskapet och Adeln för godt, Dm 13 Maji. 363 aft uti enahanda Beslut med PresteStåndet instämma. Ut supra. S. D. Kongl. Maj:fs den 7 sistledne April aflåtne, samt den 8 dennes på bordet lagde Nådiga Skrifvelse, med öfverlemnande at Ta-, bellCommissionens underdåniga Utlåtande, angående det för sednaste Qvinquennium upprättade Tabellverk, remitterades till Constitutions» Uiskottet, i afseende på de deruti meddelade Statistiska upplysningar, för att tjena till ef^ terrättelse vid den på Utskottets handläggning beroende fråga om en förändrad NationalRepresentation, samt till StatsUtskottet, lör att utse medel till Tabellernes tryckning och för att äfven i öfrigt öfver de i Tab-llCommissioj rens underdåniga Utlåtande serskildt framstäldte Förslag yttrande afgifva! hvarom de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen underrättas. Ut supra.
Amanda vandrade med tunga steg mellan köket och salen för att duka af, skramlande med tallrikarna. Mamma hade gått ut i serveringsrummet för att ordna om kaffet. Nu skulle det ske, nu skulle hon tala om det! Karin steg upp och gick med fasta steg ut till mamma. H o n hade under hela vägen hem tänkt sig, hur hon skulle framföra den Lifförsäkringsbol, New-York I II.ii.ii isir&gt; Lif ' svåra bekännelsen. Men nu, när hon såg mamma stå där och skära saffransbullen i fina, gullgula skifvor med den blanka knifven, nu fick hon ej fram ett enda ord. Så satte hon sig ned på stolen bredvid mamma. Hon såg, hur mamma tog ned den mjuka borsten från spiken och sopade ihop brödsmulorna till en liten hög på det utskurna brädet. Hon flyttade stolen litet närmare, började draga med fingrarna öfver det polerade bordet, hostade till ett litet tag, och så kom det: » V e t mamma, att i dag hade vi franska sista timmen » » Jaså. » Det var ett mycket ointresseradt » jaså ». Ja, det lät nästan, som om mamma inte alls hade hört, hvad lilla Karin sagt. » V i hade franska i dag sista timmen, » började åter en röst, som darrade en smula. Men nu svarade mamma ingenting alls, utan bara stirrade djupsinnigt i sockerskålen, så att det kom öfver lilla Karin en häftig lust att gråta. » Det var rysligt, hvad sockret gått fort åt den här veckan, » sade mamma, när Amanda gick förbi henne med soppterrinen. » Jaså. » Det var ett » jaså », fullt lika ointresseradt som mammas eget nyss, men bestämdt ett par oktaver hvassare i klangen; och så försvann Amanda med sin soppterrin i köket och slog igen dörren efter sig, så att lilla Karin hoppade högt från stolen. Men då var det alldeles, som om det lilla ordet underkänd, som legat så långt, långt inne, kommit upp litet längre i halsen, och så passade lilla Karin på. Å h, hur den tumlade ut, hela den svåra bekännelsen — tumlade ut i orediga, förvirrade ord.
Öfver detta Utslag anfördes hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär, ej mindre ( 53 ) af Ekbom, som redan bi vistade Riksdagen, än ock af någre bland öfrige Electorerne; hvilka till Konungens Befallningshafvande ingifna Besvär, jemte vederbörandes deröfver infordrade, underdåniga förklaringar och Konungens Befallningshafvandes underdåniga utlåtande, inkommo till Kongl. Maj:t den 7 Maj; hvarefter Kongl. Maj:t, genom Nådigt Utslag den 12 i samma månad, af den orsak, att Ekbom icke, före målets afdömande af Konungens Befallningshafvande, undfått del af von Zweigbergks och de öfriga der klagandes besvär emot valförrättningen, pröfvade, enligt RiksdagsOrdningens 19 §, jemförd med 21 och 22 §§ i 25 Cap. RättegångsBalken, skäligt, att, med undanrödjande af öfverklagade Beslutet, återförvisa målet till Konungens Befallningshafvande, som borde, sedan sistberörde Besvär blifvit Ekbom delgifna, för att, inom förelagd tid, andraga hvad han, i anledning af desamma, för sig kunde akta nödigt, saken ånjm företaga samt dermed Lag och beskaffenheten likmätigt förfara, utan att förra Beslutet dervid lage i vägen; och skulle JustitiaeCanzlersEmbetet erhålla del af det i detta mål anmärkta förhållande, för vidtagande af den åtgärd, hvartill detsamma kunde föranleda; hvilket Nådiga Utslag, tillika nied de målet tillhörande handlingar, den 12 Juni till Konungens Befallningshafvande afsändes.
Man har vid flera riksdagar förnummit behofvet, att genom någon samling af författningarna för rustoch rotehållare få utredt, hvari deras pligganden egentligen bestå; men besynnerligt nog har sådant aldrig kommit till någon verkställighet, oaktadt man sett comite'er i sådant afseende förordnas, och arfvoden för enskilde personer anslås. Under en sålunda förevar, brist på erforderlig upplysning huru man kommit till det tillstånd af ökad tunga i Den 7 Mars f. m. afseende å beklädnad m. in. d., hvari rustoch rotehållare befinna sig, anhåller jag, att StatsUtsk. täcktes vidtaga någon lämplig åtgärd till befrämjande af en grundlig undersökning i dessa hänseenden, och till deri slutföljd, att knektekontrakterna måtte blifva återförda till iakttagelserna i deras ursprungliga innehåll. Och vågar jag för Nerikes r,eg:te särskildt begära upphäfvandet af den alldeles olagliga tunga, som är soldaten inom provinsen Nerike ålagd genom påbudet, att han bör till hälften emot Kronan deltaga uti beklädnadskostnaden, hvilken orättvisa är så mycket större, som vid knektecontractets uppgörande för provinsen Nerike betydliga räntor anslogos till understöd för soldalbeklädnaden, men hvilka sedermera blifvit indragna till den då för tiden s. k. Generalforrådscassan. Jag anhåller om remiss tili StatsUtsk. 4. 11. St. hafva begärt, att en förnyad instruction för Landshöfdinge-embetena, kronofogdar, häradsskrifvare och länsmän borde utarbetas; och det är mig sagdt, att en sådan äfven nu lärer vara färdig eller nära att blifva det. Jag anser mig likväl — enär detta ärende synes vara af beskaffenhet att i flera delar hafva sammanhang med lagförhållanden, hvarpå menigheter och enskildes rätt kan bero, och under förutsättning att högsta domstolen i dessa afseenden blifvit hörd, — böra föreslå R. St. att hos Konungen anmäla deras önskan, att H. M. täcktes visa R. St, det förtroende, att, innan sådana instruetioner utfärdas, Ständerae mätte komma i tillfälle att derom meddela K.
Med känsla för detta ansvar, och i den öfvertygelse, att för mycken varsamhet icke kan här användas, samt med begagnande af den rätt, som 56 §. i Riksd.Ordn. ger, får jag vördsamt föreslå, att R. St. ville till preliminärt afgörande företaga frågan om ärendets behandlingssätt, samt att alltså LagUtsk., till hvilket K. M:s nåd. skrifvelse nu bör remitteras, må derjemte anmodas att med särskildt betänk, i sådant afseende inkomma. Då man nu å ena sidan erinrar sig de mångfaldiga anmärkningar till rättelse i detta lagförslag, som i officiel väg från underdomare och Hofrätter inkommit och hvilka blifvit från tryckpressen allmänheten meddelade, och man vidare besinnar, att Högsta Domstolen, efter att hafva verkställt den granskning, som Reg.F. föreskrifver, ogillat många delar af förslaget samt jemväl derom afgifvit det generella omdöme, att ”detsamma icke i sitt nuvarande skick är antagligt, utan har behof att omarbetas, innan det kan med Högsta Domstolens und. tillstyrkande beledsagas,” men man också deremot å den andra icke heller kan, utan afvikande från både sanning och rättvisa, förneka, att ju förslaget jemväl innehåller förträffliga saker, som visserligen skola gifva en väsendtlig förbättring åt vårt lagverk; så synes ett urskiljande deremellan vara af högsta angelägenhet, ehuru jag föreställer mig, att detta urskiljande endast kan tillkomma Ständernas LagUtsk. att verkställa. Att det skulle redan vid denna långt framskridna riksdag kunna medhinnas, anser jag så mycket mera omöjligt, som den förberedande anstalt ännu icke gått i fullbordan, hvarom R.
Jag tror likväl ej, att så förhåller sig. Tvärtom har jag lyckt mig firinä Utskottet hafva sagt, art t man icke bör skynda med vexelundervisningens införande, utan ä<t det bör ske småningom. Således finner jag ingen betänklighet alf antaga Utskottets förslag i denna del. I afseende å Grefve von Schwerin* Ders 19 September r, rr\. H5 yttrande, angående pålitligheten af Presterskapets uppgifter, så vill jag ej bestrida elen, e» medan jag ej kunde göra det, utan ett slags misstroende till eller förebiaelse för StåndetMen i det Betänkande om Rikshufvudboken, hvilket vi föileden gårdag godkände, står ibland utskylder, sorn der icke äro specificerade, afgifterne till Clereciet Det är, således både för Regering och folk svårt att rätt känna, huru stora de äro. Dessutom äro en mängd Prestbol icke skattlagde, hvadan roan om dem saknar den kännedom, hvartill skattlägga.ingen kunde föranleda S1 ut]igen får jag fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet derpå, att jag ej sträckt mina förslager hvarken nu eller eljest till ytterligheter. Den ädle Grefven förde i förmiddags våra tankar öfver Medelhafvet till AsienX eftermiddag förer han dero öfver Östersjön till Continenten. Jag har stadse med taina förslag slädnät innom vår halfö.. Herr Riben: Herr von Hartmansdorff har ganska rätt deruti, att Utskottet ej velat skym. da med införande af vexel-undervisningen, roen om jag icke bedrager mig, tillstyrker Utskottet likväl en underdånig anhållan till Kongl. Majit om yexel undervisningens införande innom Stiften, så vidt ske kan. Det är just emot denna önskan jag yttrat och yttrar mig, ty jng anser bättre att icke ingå roed någon skrifvelse i detta ämne, än att lägga vexefundervWningen i Embetsmäns händer, de ui| S46 Den ig September e. m. vara verdsliga eller andliga.
Den 27 Maj»e. m. 231 erno! alt blifva ensamt en valkorporation, delta ändå skulle innebära ett företräde, hvilket skulle bestå deruti, att Adelns väljande medlemmar, jemförelsevis till öfrige valkorporationers medlemmar, voro vida mindre till antalet, och att således Adeln, som komme att representera \ eller hade för ett vida mindre antal valberältigade, en större representationsrätt inom rikets lagstiftande kamrar än de öfriga Stånden. Att Adelns val till representanter skulle inskränka sig inom eli mindre antal samhällsmedlemmar, än förhållandet vore med BorgareSt. hvilket Hr Gr:n åberopade såsom exempel på motsatsen, vill jag ej bestrida. Alen jag hemställer till Hr Gr:n om delta egentligen kan kallas^ någon företrädesrätt? Val är val och blir icke något annat. Är valrätten icke någon företrädesrätt i sig sjelfl, icke blir den det derföre alt det är några 100 eller 1000, som sätta till ett större eller mindre antal representanter, ty det är saken, såsom sådan, och de grunder, hvarpå den hvilar, som skall försvara sig sjelf, gör den det icke, så faller den också, huru man än må försöka försvara densamma. Som nu valrätten inom Adeln, ehvad antalet af ledamöter som skola välja år 1000 eller 3000, ja, om äfven det blott är 500, ingalunda innebär mera än valrätten inom ett annat Stånd, om äfven samtlige der väljande medlemmar utgöra flere tusende, så är förhållandet dem emellan precist detsamma, i det att rättigheten är fullkomligt enahanda. Nej! Mine Hrr! Långt ifrån, alt sjelfskrifvenheten ersättes genom den valrätt inom Adeln, som Const.Ulsk. föreslagit, skall en hvar, som fördomsfritt begrundar förhållandet, klarligen inse, att Adeln derigenom beröfvas sjelfva grunden för sin existens; att den valrätt man vill gifva är alldeles ingen ersättning för hvad man förlorar; att man genom detta förslag rent af går ärenden åt radekalismen, hvilken ingenting önskar högre än att
R:mt för att användas till understöd åt sådane äldre från Arméen och flottan afskedade officerare och underofficerare samt läkare, sorn i Sveriges sednaste krig deltagit och hvilka E. K. Maj:t funne vara för deras nödtorftiga bergning i verkligt behof af dylikt understöd, hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft ett i sammanhang härmed väckt förslag att, i betraktande af de misstag, som skola egt rum och hvarigenom, med förbigående af verkligt behöfvande, understöd utdelas åt sådane, som deraf icke bort komma i åtnjutande, stadgas måtte det hvarje ansökan om understöd bör åtföljas af ej mindre Pastors-embetets än äfven Konungens Befallningshafvandes i orten betyg om meddellöshet; och ehuru Rikets Ständer ingalunda betvifla att vid understödens beviljande all möjlig noggrannhet i berörda afseende blifvit iakttagen, anse dock Rikets Ständer att för ett tillförlitligt bedömande af nämnda förhållande önskligt vore, att de i landsorterna bosatte sökandenas medellöshet vitsordades genom intyg från E. K. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande, som utan tvifvel lättast äro i tillfälle att härom förskaffa sig kännedom; med anledning hvaraf Rikets Ständer i underdånighet anhålla det E. K. Maj:t täcktes i nåder förordna, att ansökningar om understöd från ifrågavarande anslag skola varda åtföljda af E. K. Majtts vederbörande Befallningshafvandes intyg om sökandens medellöshet. 10:o Af en till Rikets Ständer den 13 sistlidne Mars aflåten särskild nådig Proposition inhemtas, att Kanslers-embetet för Upsala universitet, uti skrifvelse den 27 nästförutgångne Januari, med underdånigt förord till E. K. Maj:t öfverlemnat en af Professorn i obstetrik vid Carolinska Medico-Chirurgiska institutet, Kommendören af Wasa Orden, m. m.
Obestridligt har det jemwäl synts Utskottet »vara, att inom de allmänna ätgärderncs omräde fä äro af »nera allmän beskaffenhet, eller hafwa ett mera direct och i högre grad »varaktigt inflytande pä näringsflitens alla grenar, U t sk. Betänkande»», N:o 25. L.XXVII än den» sou» äsyfta att lätta och öka cominunicationcrne desse industrie-grcnar emellan, och såmedelst sätta deni i tillfälle att deltaga uti, eller sielfwc bidraga till en mer allmänt fördelad wälmäga. Pa desse med flere allmänt erkände stal, och dä, enligt de upplysningar Utskottet efter derom gjord begäran Ineddelats, utom de redan päbörjade företag, hwilka af StrömrcnsningsMcdelen Njuta understöd, och oberäknade de företag, till hwilka ytterligare bidrag deraf blifwit af de ofwanuppgifne Motionairerne bcgärdt, undersökningar genom »vederbörande auctoritetcrs försorg »verkställts, samt förslag upprättats till en stor mängd dylikc företag, af hwilka nägre synts Utskottet »vara af synnerlig »vigt för det allmänna, har Ekonomi-Utskottet, för dess del, med lemnad tillstyrkan till fortfarande af anslag till Ströinrensningars och lättade wattcncommunicationers befrämjande, ansett stäk icke »vara för handen att tillstyrka förminskandet af det ärliga anslag R.
Ibland olägenheter, öfver hvilka med skäl klagas uti vårt folkoch periningé fattiga land , äro de, som drabba Jordbrukaren, genom här gällande Skjuts-författningar. Dessa xäro länge insedda och hafva å olika tider väckt så val Regeringens , som Riksens Ständers uppmärksamhet-, sällan utan afsigt att lätta bördorna, men alltid utan annan följd än den, att. Skjutslegan småningom blifvit höjd; dels att tor ögonblicket tysta klagomålen, dels för att söka bereda den skjutsande en ersättning, som, efter tidernas olika beskaffenhet, ansetts svarande emöt den tidsspillafi och kostnad , som denna skyldighet ho» Horn åbrant, Att å ena sidan icke sätta någon grans för påståenden , hvilka mindre med billighetens än påckandets -yrkande fordra beständiga förhöjningar af Skjutslegan, är lika obetänkt, rå härigenom icke olägenheterna för landet förekommas, Utan snarare låckmedel uppfinnas atti utvidga dem; som det å andra sidan skulle vara obefogadt, att vägra behjertande åt de förslag, hvilka göras att lindra den tunga * som trycker Jordbrukaren, och att tillika befordra communi» cationens lättnad imellan Rikets, särskilta orter, samt resandes fortkomst. Till vinnande af detta dubbla ändamål, som skulle till en början bereda en oberäknelig vinst för landet, och kan hända i framtiden en båtnad för de Entrepreneurer eller Eoiag, hvilka * här - ig66 Den i o Juli. härmed ville inga i befattning, hafva, tid efter annan , Författningar blifvit vidtagne oell Privilegier utfärdade för inrättande af Post-, Fraktoch. Forvagnar; hvilka inrättningar, om de än dels icke kommit i full verksamhet, dels ej på längd haft bestånd, icke.derföre förtjena att alltid räknas ibland projectmakeriets omogna eller egennyttans låga speculationer, då erfarenheten intygat, att felaktigheter i planen , missräkningar i calculen och bristande noggranhet i skyldigheternas uppfyllande äfven så mycket, om ej mera än locala hinder, vållat dessa anstalters brådstörtade undergång.