Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Be - Stats-ZJtskottets Betänkanderi. 1927 rättelse, hvaraf inhämtas: att sedan, efter före* gången Kungörelse till allmänheten om tillvarelsen och innehållet af Conventionen, hela deri betingade Conventions-Summan efter hand blifvit till Liqvidations Committéens disposition betald , hade emedlertid den med de enskilde Fordrings - ägarne i Amsterdam började Liqvidation likväl icke, utan långt dröjsmål och många svåiigheter, blifvit fortsatt och slutad, på det satt, att hvarje serskild innehafvare aflPartial Obligationer, eller af Lif-Ränte-Constitutioner, ändteligen förklarat sig nöjd med Liqvidations-grunden och medgifvit sådane ägande Partial-Titlars öfverkorssande och utlefverering till Kongl. Maj:ts Ombud, och med den framgång för öfrigt, att, vid medlet af Mars månad innevarande år, af hela den massa, som, vid Liqvidationens början, borde finnas utelöpande, endast 284 Partial-Obligationer, hvardera å 1000 Gulden nämnvärde, och LifRänte - Canstitutioner för ett sammanräknadt namnvärde af 94,750 Gulden saknades, såsom då ännu icke ingångne, men hvilka 1’artia’ -Titlar Kongl. Maj;t förmodar vara, antingen genom tillfälligheter under tidens lopp förkomne, eller ock utslocknade genom, ibland Lif-Ränte-Tituiairerne, sedan år 1812 timade dödsfall. I alla händelser äro likväl redan vid Conventionens afs!utande så kraftiga förbehåll från Kongl. Majus sida gjorde, att de, jemte i öfverensstämmelse dermed sedermera vidtagne åtgärder, fullkomligen försäkra Svenska Staten från kraf för den ringa del af sistnämnde oantn^lile Partial-Obligationer och Lif - 192 8 Stats-Utsbottets Betänk anden* jRänte-Constitutioner, hvilken ännu tilläfventyrs Jean vara i Holland utelöpande.
Jag kände mig, i detta af djur och vexter öfverfyllda stenparadis, inunder dessa hvalf, der man blir rädd för sin egen litenhet, framför dessa konstverk, ur hvilka en verlds andakt blidt strålar en till mötes, försatt uti en tid, kär för känslan, som barndomens; men sannerligen jag tror, att allt mitt skådande här visade mig det största, djerfvaste menniskoverk, förr än jag sett ut, lemnat Köln, och på en half mils afstånd såg tillbaka, och än mera, då jag på fyra mils afstånd från Drachenfels ännu såg dômen såsom det enda upphöjda föremål på hela den vida slätten. Man drages då till den af samma längtan, som vid åsynen af alperna, men förunderligt nog, man betraktar dessa som vänliga, milda makter, medan den förras dragningskraft är förenad med något afskräckande och hemlighetsfullt. Den verkar som anblicken af en grafvård. Under den ligger ju också seklers förbleknade bildning, millioner menniskors ädlaste sträfvanden, förvandlade i en skön dröm, som nu blott eldar någon rimsnidande vandrare till haltande verser. År 1248 lades grunden till dômen, och 1322 hade man hunnit så långt, att koret kunde begagnas för gudstjensten. Man fortfor att bygga åtminstone till 1498, men ännu är ingen annan del af kyrkan än koret helfärdig; den egentliga kyrkans hvalf är ofulländadt, och af de tvenne tornen höjer sig det ena blott litet öfver grundmuren, medan det andra hunnit till tredjedelen af dess tilltänkta höjd, 500 fot. Kyrkans öfre del är byggd af lös sandsten, hvarföre tidens förstörande inverkan varit ganska stor. Med betydliga kostnader är numera koret restaureradt. Äfven det öfriga af kyrkan motser en förnyelse, och man har nyligen fattat det djerfva beslutet, att med understöd från hela Tyskland äfven färdiggöra det felande. I början af 1841 bildade sig för detta ändamål en kommitté, och det deltagande, hvarmed konungen i Preussen omfattar planen, synes lofva densamma all framgång.
Herr Sinclair. Herr Schmiedeberg. Herr Caméen. Herr von Heinen. Herr Lostjerna. Herr von Schwerin. Herr Hertell. Herr Dnhlstjerna. Herr de Carnall. Herr Liphardt. Herr Hedersvärd. Herr Baer. 9 Hela antaiet af lefvande ätter, som i sista riksdags berättelsen beräknades till 1034, kan således på grund af förenämnde förändringar nu antagas utgöra: Riddersoch Adelsmän . 7 60. Denna beräkning af de lefvande ätternas antal kan dock icke vara med verkliga förhållandet fullt öfverensstämmande, enär den grundar sig på den af Riddarhus-Direktionen under längre tid följda grundsats att icke såsom utslocknande afföra någon ätt, utan att antingen samtlige dess manliga medlemmar finnas hafva med döden algått, eller ock 100 år förflutit elter den yngste, enligt stamtaflan lefvande manliga medlemmens födelse, hvaraf följer, att enär åtskilliga dödsfall inträffat, utan att underrättelse derom erhållits, ett icke obetydligt antal ätter äro upptagne såsom lefvande, ehuru de sannolikt längesedan utslocknat. Direktionen har också, för att komma sanna förhållandet något närmare, varit betänkt på den utväg, att förenämnde tid för en ätts afförande såsom utgången, inskränkes från 100 till 90 år, helst stöd för ett sådant förfaringssätt, hvarigenom omkring 45 ätter skulle komma att afskrifvas, kan hemtas dels af det kända förhållandet, att 90 år är den högsta ålder, hvartill menniskan med ytterst sällsynta undantag hinner, och dels deri att detsamma öfverensstämmer med en den 27 November 1854 utfärdad förordning om huru förhållas bör med egendom, som tillhört dea, hvilken längre tid varit borta, utan att låta höra af sig. hvari stadgas, att om en person varit borta under 5 år och man ej vet, om han lefver, hans arfvingar då må söka domarens förklarande att han må som död anses, derest hans ålder, om han vore vid lif, skulle öfverstiga 90 år.
Arbets~ztskottet, som i regel sammantriider hvaranntm liirdag, har bestatt af fru A. Wicander, froken J. Lindeblad, fru A. Thiel, froken A. Ulrich, froken C. Wahrolin, samt, sAsom adjungernd, fru A. Schulthess. Medicine licentiatexamen har i dagarna aflagts af friiken Anna S t e c k s h Froken Stecksh iir den 4: de i ordningen af de kvinnor, som efter genomgkngen fullsttindig medicinsk kurs, intagit sin plats bland Sveriges legitimerade lakarekkr. Fru Elisabeth Selmer fr %n Kopenhamn, ordf. for foreningen)) Hvita bandet~ i Danmark, har nyligen gastat vdr hufvudstad. Den framstHende talarinnan har 9 % val i offentliga foreliisningar som infijr trangre kretsar utvecklat sin forenings vidtomfattande och allmiinmanskliga program, hvilket, som bekant, satt arbetet fijr mykterhet, sedlighet, uppfostran, kvinnans frigorelse, djurskydd och fredsstrafvan~ som sitt mil. ~Socialt reformarbete~ var amne for den forelasning, som fra Selmer infor en talrik och intresserad iihijrarekrets hiill den 26 april i Vetenskapsakademiens horsal, hvarvid tal. isynnerhet f r m h d l, att kvinnan miiste frigoras frPn den bundna stallning, soin hittills forlamat hennes handlingskraft, i f d l hon skulle kunna taga en verksam del i striden mot den vanans makt och de mlnga sorgliga samhallsforhiillanden, som verka hiimmande p i en sann utveckling i kristendomens anda. I fru Selmers andra offentliga fiireliisning B h6tel Kontinentals stora sal den 29. april behandlades ined ej mindre valtalighet och of~ertygande sanning amnet: &gt; Kvinnans stallning till f ederationsfrigan)). Sveriges kvinnor och det grekisk-turkiska kriget. Den nu p&amp;- g %ende, som det synes, for grelrerna.
Domare af 1*34 ars lagstiftare att alltid i första rummet råda parter till förlikning, att söka i godo bilägga deras stridigheter, så att de ej behöfde fly till lagen; och denna från vår äldre lagstiftning hemtade lära har äfven gjort sig gällande hos Europas mest civiliserade folk. Lagstift.irne hafva nemligen icke kunnat förbise den makt passionerna utöfva på menniskan; att den af dem mången gång vilseledes; samt att de oftast finna näring i rättegångar; och de hafva sökt botemedlet i institutioner af nu ifrågaslällde beskaffenhet. Oin behofvet deraf följaktligen måste erkännas, så lärer fördelarna ej eller kunna ifrågasättas. Institutionen har emedlertid i olika länder olika utbildats. På liera ställen har den antagit form af offentlig embetsmyndighet; men under sådan form lärer den ej här i landet kunna komma i fråga. Den väg motionären likasom lagberedningen anvisat, synes här lämpligast, ty den öfverensstämmer bäst med den frihet, som bör råda i frågor af förevarande art. All förlikning måste nemligen tänkas frivillig; och den offentliga myndigheten innebär i sig alltid ett tvång. Här är nemligen icke fråga om en lagens tolk, som går att tyda och uttala dess bud, utan om män, som, valde af folkets förtroende, söka mana dem, hvilka stå färdiga att kasta sig in på rättegångens stridsfält med alla dess obehag, alla dess kostnader, till frid och försoning; att dem emellan bilägga uppkomna stridigheter, utan att inverka pä deras frihet. Blifva båda under sådana förhållanden belåtne, Lay-Utskottels Betänkande: N:o 33. ä så är äfven rättvisans fordran uppfyld. Någon egentlig lagkunskap behöfves derföre ej af desse män. Känslan af rätt i förening med det sunda förståndet är här den egenskap, som gör tillfyllest; och fruktan att anstalten skulle blifva alltför betungande för dem, sorn få förlikningskallet sig anförtrodt, häfves vid betraktande af de mångfaldiga dylika anstalter, sorn i riket uppstått och i åratal varit verksamma, utan att sådant varit påkalladt genom lagstiftningen.
Utaf bcmälke Commihions-förrättningar besinnas, att ätskilsjgc Bruks bedrift 1Z04 Den 4 October. bedrifwandc med sädana Allmänningar blifwit fortsatta och att Inrehafwarne ätagit sig akt deremot erlägga en witz ärlig afgift, enligt underdänigt förflag beröfwer, och Kongl. Maj:t's Nädiga Rescript till Kongl. Bergs, Collegium af den 14 Martil 1689. Sedan Riksens Ständers Bergs - Deputation förmedelst -Protocolls - Utdrag af ben 6 Maji 1747 gifwit Kongl. BergF-Collegium tillkänna, att Kronans Rccognitions-Skogar hwilka blifwit Stängjcrns» werk och Masugnar anflagne, wörö nog ringa taxerade i det af StängjernS - Hamrarne betaltes allenast 2 och af Masugnarne x Are S:mt. fdr Stafrumet: Oepu« terade i följd deraf ansägo, att Rccognitions-afgiften fdr dc förre kunde betalas med 4 och för de sednare nied 2 Are S:mt. Sä och efter lemnad uplysning, att ifrän längre tid tillbakars och redan för Kongl. Bergs - Collegii Inrättning Kronans Allmännings» Skogar i Bergslagarne och der Bergs-Bruk wörö be« lägna hade till Bergwerkens tjenst och understöd blifwit upplätne, och det för den ansenliga af Bergwcrken det Allmänna tillstökande nyttan, utan all afgift, in« till dess och i stöd af ofwanförmälte Kongl. Rescript af den 14 Martil i6zg den blef fastställ) och utsatt till 1 Are Snut. för Hyttorne och 2 Are samma mynt för Hamrarne.
Af tillgängliga handlingar har Utskottet inhemtat, att, sedan, dels genom bidrag af allmänna medel, dels genom betydliga uppoffringar å stadens sida, hamnbyggnaden blifvit nära fulländad, hade i följd af orkanlik storm och hög sjögång en höstnatt 1845 öfverbyggnaden å ena hamn-armen blifvit svårt skadad. Till botande deraf erfordrades en kostnad af 14,931 R:dr 28 sk.; men som stadens tillgångar blifvit helt och hållet medtagna och skuldsättning dessutom egt rum för hamnbyggnadens utförande, behagade Kongl. Maj:t, på vederbörandes derom gjorda underdåniga begäran, som af styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader understöddes, till Rikets sednast församlade Ständer göra nådig framställning om beviljande af ett anslag å sistnämnde belopp till hamn-armens iståndsättande. I anseende till statsverkets dåvarande knappa tillgångar kunde Rikets Ständer till högstberörda framställning icke lemna bifall; i anledning hvaraf och med föranledande af bemälde styrelses den 19 Oktober förlidet år afgifna underdåniga general-förslag, Kongl. Majit, uti sin vid innevarande riksdag aflålna nådiga Proposition om statsverkets tillstånd och behof, ånyo äskat, att merherörde anslag måtte beviljas. Enär berörde hamn är så väl för staden som för den kringliggande orten serdeles behöflig samt grundad farhåga förefinnes, att det med stora kostnader redan verkställde hamn-arbetet varder af storm och sjögång förstördt, derest ej, den genom olyckshändelse skadade hamn-armen iståndsättes, får Utskottet tillstyrka, alt, för iståndsättande af öfverbyggnaden å ena hamn-armen vid Cimbritshamn, Rikets Ständer må bevilja ettanslag af 14,930 R:dr, att från Riksgäldskontoret utgå emot vilkor, att, innan anslaget lyftes, full säkerhet ställes derför, att hamnbyggnadsarbetet, utan vidare bidrag af stats-verket, vederbörligen fullbordas. 3:o Till förbättring af hamnen vid Landskrona . 34,736 R:dr 32 sk.
Betänkande, öfver Herr C. TV. Olbers och Herr B. M. Lurtdins motioner, om ändring i åtskillige delar af Rätlegångs-Ordningen m. m. Hos Vallöf]'. Borgare-Ståndet hafva Herrar C. TV. Olbers och B. M. Bundin, livar för sig, uti afgifne Memorial, sorn till Lag-Utskottets behandling blifvit öfvei lemuatle, föreslagit: 1:0 Herr Olbers: a) att kärande eller svarande part, som ä den i stämningen utsatta tid icke inställde sig, vid Härads-Rätt innan klockan sju eftermiddagen och hos Kämnerseller Rådstufva-Rätt innan klockan tolf å dagen, sedan svaranden af stämningen bevisligen fått del och ej vöre af laga förfall hindrad, skulle böta 3 R:dr 16 sk. Banco; b) att, om käranden uteblefve, men svaranden deremot infunne sig, målet komme att förfalla, med skyldighet för käranden att godtgöra svaranden för inställelsen ; cj att, om svaranden uteblefve, Rätten då egde att döma antingen på de af käranden förebragte skäl, eller, om sakens beskaffenhet fordrade närmare utredande, ålägga käranden att, vid talans förlust, förete den bevisning målet fordrade, å landet vid nästa Ting, och i staden å bestämd rättegångsdag, hvarrud svaranden borde, vid enahanda påföljd, för genmäles af gifvande, sig inställa; samt att, derest någon omständighet gjorde det för parten omöjligt att inom föreskrifven tid fullgöra Rättens åläggande, Domstolen då egde pröfva, huruvida ytterligare uppskof finge ega rum; d) att bevisligen stämdt vittne, som, utan laga förfall, uteblefve, skulle böta 6 R.dr 32 sk.
Redovisning för till redaktionen insända bidrag till de genom öfversvämningarna i norra Tyskland nödlidande. Transport fr. föreg. redovisning: 41 kr. 80 öreYtterligare insända bidrag: L. och E. v. O .. 5 kr. ; En af Iduns tacksamma läsarinnor, 50 öre; Clara, Alma, Anna, Amalia och Betty, 50 öre; Hilda o. Mea, ' S-p, 2 kr. ; Elin P., 10 öre; O. W., JO öre. Tillsammans 50 kronor. Medlen hafva öfverlemnats till härvarande tyska generalkonsulat, enligt hvad nedanstående qvitto utvisar. Stockholm den 14 maj 1888. Af tidningen Idans redaktion har undertecknad genom redaktör Frithiof Hellberg denna dag emottagit en summa af femtio (50) kronor till förmon för dc genom öfversvämningarna i norra Tyskland lidande, hvilket belopp härigenom qvitteras. Till Ave sändes ett varmt tack för hennes bidrag till äktenskapsfrågan; äfven vore godt om det funnes många fruar Haraldsson. Aina. — Ni misstror er egen öfvertyge ' se Det återstår er då ej annat än medgifvandet, att ni talar osanning, då ni säger er vara öfvertygad om hennes trohet. Hvad bevisar detta? — Ett svårt karaktärsfel hos er sjelf. Mitt råd är derför detta: Blif sjelf en god, ädel och rättänkande person, och Våra barn. Man beklagar sig öfver odygdiga pojkar, som ställa till bråk och odygd, när man helst skulle se dem ur vägen och verkligen anbefall dem tystcad och stillhet. Men man glömmer, att all denDa oro, alla dessa odygdiga tilltag härilyla ur en oemotståndlig verksamhetslust, som på något sätt måste yttra sig. Det tillhör oss föräldrar att på förnuftigt sätt reglera och tillfredsställa detta verksamhetsbegär. De må- ste ha något att sköta, men man bör ej förelägga dem ett ansträngande och tålamodspröfvande arbete, om de ej sjelfva känna sig böjda derför. Helst bör det vara ett lätt handarbete, som snart visar ett resultat, och ett resultat, som smeker skönhetssinnet eller på annat sätt gör de små till freds med en sådan verksamhet.
Sökanden bör da uppgifva liden inom hvilken, samt säl tet huru han ämnar Odlingen Verkställa: hvilken uppgift jamte synemännens yttrande deröfver, behörigen antecknas, äfvensom kostnadsförslag å Odlingen vid samma tillfälle upprättas. v Stängsel omkring Odlingsfältet, beredning till säde medelst trädning, harfning, gödning m. m. eller sjelfva utsädet, må ej uti odlingskostnnden inberäknas. 4. Uti de Län där Landthushållning* Sällskap ej finnas inrättade, sker enahanda anmälan hos Konungens Befallningshafvande, hvilken då, på sätt. hittills öfligt varit, synemännen utser. 5. Den upprättade beskrifni ngen insändes af sökanden till Landthushållning* Sällskapet (Konungens Befallningshafvande) som äger, att, efter granskning deraf, bestämma Länets belopp och terminerne samt vilkoren lör dess begagnande, enligt de allmänna grunder hvilka här efteråt stadgas. Skulle åter den insände Beskrifningen ej finnas innefatta tillförlitelige upplysningar om Odlingslägenhetens beskaffenhet, bör ny undersökning förordnas. 6. Ifrän 10 till 50 Hulr för Tunnelandet må såsom Lån kunna lemnäs, i mort af de svårigheter eller hinder sorn för Odlingens verkställighet mota; men utöfver 50 R:d för Ett Tunneland tnå icke i något fall bevil Ijas. Högsta Låne-Summa, som af en person får begagnas, fastställes till Två 'Tusende Riksdaler. 7. En del af Låne-Surnman, .lock icke öfver hälften, får efter Landthushållnings-Sällska - BnnkoUtskottets Betänkanden'. 367 pets (Konungens Befallningshafvandes, på Synernännens förslag grumlade) pröfning, såsom förskott lemnäs; och det återstående i mon af Arbetets fortgång; så att hvarje förskottsvis utlemr. ad de; af Lånet alltid må vara anvånd, innan något deraf ytterligare utgifves. g. För desse
Tills vidare förräntad behållning, bestående af Skånska, Smålands och Hallands samt Östgötha Hypotheksföreningars, Bruksegares Hypothekskassas äfvensom nya Trollhätte kanalbolags 5 och 44 procents obligationer, inlösbara efter högst sex månaders uppsägning, 1,376,550: Allmän bevillning, beräknad till samma årliga belopp i rundt tal, som utaf enahanda medel till Riksgälds-kontoret inflöt under år 1850, eller det första år, då allmänna bevillningen utgjordes enligt nu gällande bevillningsförordning, 5,700,000: Kortoch tidningsstämpel-afgifter 150,000: Observationsoch skallerättsmedel 30,000: Krigsrustnings-afgift för år 1850 och föregångne år 312,000: Lösen för den å skattejorden växande ekeskog 3,000: Ersättning af Manufaktur-diskontens vinstmedel 42,000: Ränteoch kapital-inbetalningar å byggnadslånen till Upsala Akademi, Carlstads stifts domkapitel, Linköpings domkyrkas Föreståndare, Hernösands och Christinehamns stadsjemte dertill hörande landsförsamlingar, Carlskrona stads Tranport 7,880,472: 19. 2. Bihang■ till R. 2. pastorat samt städerne Norrköping^ Borås, Öregrund, Wenersborg, Söderhamn, Wexiö, Amål och Christianstad, äfvensom å länet för återuppbyggandet af Con radsfors bruk . 175,342:. 0. - • Ränteoch kapital-inbetalningar å staden Malmös kasernbyggnadslån samt lånet för fyroch båkinrättningar nes förbättrande • „ • • 31,020: 40. Dito dito å förlagslånen till städerna Wexiö, Amål och Christianstad 19,282: 34.
Jag tror nemi., alt en klok statshushållning, i många hänseenden hvilande på samma grunder som den enskildes, bjudit, alt man i den goda tiden bör aflägga en sparpenning för den möjligen kommande onda, och alt man så mycket mer, om man redan äger en sådan besparad tillgång, bör akta sig för, att på sätt en värd talare i förra plenum, i en annan mening, yttrade, ofruktbart ’’gifva den till spillo.” Beklagligen ligger det i naturlagarna för staternes lefnad, att någon gång ett ondt, l. ex. ett krig för fortfarande sjelfbestånd, måste uppkomma, och då blefve det otvifvelaktigt hardt, om den lefvande generationen till de tryckande bördor, som då i alla händelser fordrades, äfven måste lägga dem, som skyldig omtanka hos fadren utan känning för dem kunnat bespara. Man har här — i samma land, der minnet af 1808 års landtvärn ännu ej bör vara utslocknadt — talat och beslutit förrådens förseende med nödiga beklädnadspersedlar för beväringen. Men månne det icke varit bättre, äfven i ekonomiskt hänseende, om, med någon liten ökad ansträngning å de skattdragandes sida, våra förråder år 1808 varit försedda med hvad som behöfts för att bekläda landtvärnet — landets till dess försvar utskrifna söner, — i stället för att man då nödgades, troligen dyrt, från England anskaffa det erforderliga, som kom, sedan större delen af dem, som skulle bruka det, voro döda och deras vanvård inom Riket och öfriga armeen spridt peslartade sjukdomar? Månne det varit skadligt, all på sätt man lillvägagår i andra väl ordna22 fl. ao *54 Den 20 Mara f. ra. de Europeiska länder, såsom t. ex. Preussen, oell i gokknnnande hvaraf annorstädes alla opinioner sammanstämma, man äfven hos oss sträckte en dylik omtanka till alla Svenska armeens behof, så alt, i händelse af ett krig, full tillgång för dess hela första utrustning alltid förefunnes?
Silfvertillverkningens storlek afsätta en årlig summa penningar till en fond, hvars sålunda uppkomme behållning tillika med deraf flytande räntor, under Gi ufvurättens i Sala förvaltning samt Kammaroch Bergs-Collegiernas controll, kommer att användas lill jordegendoms inköp och vexa intill dess fonden afkastar 1,100 tunnor Spannmål, då afsättningen till fonden upphör och Sala Bergslag till Stats-Verket aRrader de till Bergslaget genom 1,743 års Contract arrenderade Kronoräntor eller årligen erlägger deras fulla värde, att efter som härom vid denna tidpunkt finnes lämpligt att stadga, har Eder Kongl. Maj:t derjemte under den 14 Maj 183r stadfästat ett Reglemente för fondens förvaltning, i följe hvaraf afsättningen med år i83o tagit sin början och utgjorde fonden vid i83a års slut 3,i46 R:dr i5 sk. 4 rest Banco. Derjemte har Eder Kongl. Maj:t, i följe af Sala Bergslags ansökning den 14 Maj i83a i Nåder bifallit, att Bergslaget må, jemte frånträdandet af rättigheter att i vissa fall för Mantalspenningarne uti sex socknar af Salbergs fögderi utfordra Ved, befrias från all befattning med uppbörden Och redovisningen af dessa socknars Mantalspenningar, sorn deremot med. 1833 års uppbörd af Kronans Uppbördsman skola debiteras, uppbäras och tedovisas. Tillverkningen vid Silfververket har åren 1828, 1829 och i83o varit hindrad af vattenbrist vid vasknings-anstalterna och deraf utfallit lägre äo i sednare åren varit vanligt, men arbetena till Bergsdriftens utvidgande, efter den år 1816 stadgade arbetsplan hafva det oaktadt med all drift blifvit fortsatta, så att man slutligen efter fullbordan af nödiga förberedelser kunnat begynna med afsänkningen af Konung Carl XI:s och Gustaf Hirs Seliachter genom hvilka de malmstackar skola ålkommas som under Grufvornes nuvarande djup af i5o famnar äro belägne.