Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gr. von Rosen har i sina anmärkmr egentligen hållit sig till den del af min motion, som omfattar den blifvande jernvägens byggande af Staten, men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, alt jag ingenstädes i min motion yttrat att jernvägen borde ovilkorligen byggas genom Statens omedelbara försorg, utan blott att Staten, så framt vi skola röna den fördel, som med jernvägen sökes, måste upträda sorn förläggare. Jag har i min motion antagit, att verkställigheten kunde ombesörjas antingen af Staten direkte genom dess byggnads-corps, vare sig ensam eller under ledning' utaf någon bland Europas utmärktaste jernvägs - byggare, eller ock anförtros ät enskilte bolag eller entreprenörer. Dock har jag sökt ådagalägga, att orsaken hvarföre Statens företag i allmänhet blifva dyrare än enskildes, icke ligger deruti att de verkställas af Statens organer, utan deruti, att dessa organer åro underkastade en mängd onödiga och förlamande kontroller, som ulan skada kunde borttagas. Jag ber att såsom bevis för hvad jäg n-u sagt få åberopa ett exempel, som ligger oss nära under ögonen; vi veta nemi. alla, att den nya slussbyggnatlen i Stockholm blifvit verkstäld på kortare tid och för billigare pris än kostnadsförslaget uptog; — nå väl! icke inträffade detta förhållande derföre, att den högre ledningen af detta arbetet var anförtrodd åt några få af Stockholms stads delegerade — DrätselCommissionen — utan derföre att desse Hrr vände sig till en man, som utan tvifvel icke blott inom vårt fädernesland utan äfven Den 4 Januari f. m. 17 äfven inom Europa är erkänd för en af vår verldsdel utmärktaste vattenbyggare, och det var derföre att han hade fria händer vid utförandet, som arbetet gick så fort och så väl. Ilade väl någon förändring kunnat upstå om, i st. f. att staden byggde denna sluss, den hade blifvit byggd af Statsverket, men arbetet för öfrigt på samma sätt verkställts? Hade väl byggnaden derföre blifvit kostsammare eller fordrat längre lid?
Att sådane anmälanden ifrån Regeringen icke saknats, deruppå kan Konungens proposition om StatsVerkets tillstånd och behof lemna exempel. Då StatsUtskottet ej uti den fått någon anmälan om denna sak, har Utskottet varit beröfvadt den nödiga förutgående pröfningen, som Riksens Ständer äro i behof utaf, och förr lärer icke frågan, till hvad belopp och huruvida denna Den 18 Junii f. m, 463 utgift skall uppföras på Stat, knnna afgöras. Hvad angår löneförhöjningen i Bohus Län och på Gottland, har Utskottet ej saknat anledning till uppskof, efter en ny reglering af Rikets Embeten och tjenster är under arbete. Under tiden är väl Kongl. Maj.t i tillfälle att förse de Embetsmän, som derutaf äro uti behof, med någon ersättning. Ett beviljande af Utskottet vore étt bestämmande af löner, hvil ka det ännu är nog tidigt att bestämma. Grefve Possr; En värd Ledamot har trott, att KronoBetjeningen vöre obehörigt belastad med utskrifningen af tryckningskostnaden af Kungörelserne, emedan sådant vöre LandsSecreterarnes och LandsKamererarnes skyldighet. Jag tror deremot motsattsen. LandsSecreterarnes och LandsKamererarnes skyldighet är blott att expediera Kungörelserne till underlydande KronoBetjente, och deras, att i föreskrifven ordning göra dem kända inom Fögderierne och Districterne. Deraf följer, att KronoFogdarne skola utskrifva eller låta trycka ett exemplar för hvarje Kyrka m. m. Från denna grund har man utgått, och i följe deraf påföras LandsSecreterarne och LandsKamererarne äfven deras anpart vid fördelningen af tryckningskostnaden. En annan Ledamot har anfört, att en stor förmon tillskyndas KronoBetjeningen genom tryckningen; men manne han erinrat sig att den tiden då Kungörelserne icke kunde tryckas, de voro mycket färre, så att de af KronoBetjeningen sjelf utan biträde kunde expedieras.
Biföllos. % 78. Bifölls, med utbyte af ordet borgenärs emot ordet parts, af orden: gäldenär eller borgenär emot ordet part samt af ordet anförda emot ordet anfördt. § 79. Bifölls. § 80. Återremitterades. §§ 81-88. Biföllos. % 89. Bifölls, med förändring af de å tre ställen förekommande orden: Bältens ordförande till ordet: Bälten. §§ 90—12 1. Bifölls. § 122. Bifölls, med den förändring, alt orden: "till hvars framläggande dag derefter kungöres” utbyttes emot orden: om hvars framläggande ä viss dag kungörelse ej redan blifvit utfärdad § 125. Bifölls, med förändring af orden: * förut vppgjordl och till framläggande kungjordt uldelningsförslag ”till orden:” äldre uldelningsförslag än del i § 122 omförmäldle”. §§ 124 och 125. Biföllos. § 126. Bifölls, med utbyte af ordet: aflrädes-ansökningen emot ordet: konkursansökningen. § 127. Bifölls, med utbyte af det i slutet förekommande ordet: nämnda emot orden: den honom uppdragne. 520 Prot-Utdrag den ii och i4 Juli i860. §§ 128 — 4 59. Biföllos. § 140. Återremitterades. §§ 141—145. Biföllos. Härjemte beslöt Ridderskapet och Adeln medgifva, att stadgandet om frälsemäns priviligierade forum i konkursoch boskillnadsmål må upphäfvas, dock med vilkor och under förutsättning, alt förslaget till ny konkurs-lag blefve af Rikets Ständer och Kongl. Majit till dess hufvudsakliga delar antaget. 2:o. Förslaget lill, förordning om boskillnad och undanskiftande af egendom i makars bo. Bifölls, med undantag af § 15, som återremitterades.
Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att om han rätt upfattat Hr Hjärnes mening, önskade Hr Hjärne propos. å bifall till Utsles förslag med den förändring att ordet: »mäskning» utbyttes emot »mäskberedning», och i st. f. »mäskens afverkning» infördes »bränvins tillverkning»; hvilket af Hr Hjärne bejakades. Den härefter först till bifall å Utsk:s förslag framställda propos:n, besvarades med Nej, och efter sedermera till afslag å samma förslag framställd propos., som besvarades med Ja, blefvo jemväl Hr Hjärnes och Hr von Knorrings förslag af R. o. Ad. afslagne. §. 3. Hr Braunerhjelm: Det tillägg Utskm vid denna § före slagit, innehåller intet annat än det som förekommer i §:n 55. Om R. o. Ad. emellertid anser detta förtydligande nödigt, vill jag icke sätta mig deremot, men jag tror att stadgandet, sådant det förut befinnes, aldrig blifvit misstydt, och att en förändring deraf således är öfverflödig. Den 4 Maj. 479 Hr Hjärne: Förmodligen har detta tillägg i g:n 3 till kommit derföre, att denna innehåller, att man i större bränneri får bränna med hvad redskap som helst, men i §:n 55 förekomma i vissa fall inskränkningar i denna rätt. Då emellertid mig veterligen, och såsom den siste talaren äfven vitsordat, inga olägenheter upstått af den gamla redaktionen, tror jag det icke vara af någon vigt att förändra §:n, hvarföre jag tillstyrker afslag å Utsk:s förslag. Frih. Wrede, Casimir: Afven jag hyser för den nu gäl lande författn:n största aktning, och jag har äfven varit med om att upgöra densamma, men någon förändring kan ändå vara nödig. Den nu föreslagna är väl af det oskyldigaste; slag. Här säges i denna g, att i större bränneri får brännas med hvad redskap som helst; men om jag fortsätter att läsa §:n, så tages detta tillbaka genom åtskilliga inskränkningar.
Utskottet erkänner den tillökning i Styrelsens göromål, som folkmängdens tilltagande, samt handelns och näringarnes, ej mindre än begreppens och kunskapernas, större utveckling medföra, äfvensom den svårighet, som vid handläggningen af de ärenden, hvilka i Stats-Rådet underställas Kongl. Maj:t, vållas, icke blott genom den brist på tydlighet, som understundom röjer sig i lagarna, utan äfven genom den mängd Förordningar, Reglementen och Kongl. Bref, som utgöra Statens civila och administrativa lagstiftning; men Utskottet tror denna svårighet bevisa, icke lämpligheten al att upphäfva Konungens rätt att i Högsta Domstolens göromål deltaga, men väl huru vigtigt det skulle vara, om Kongl. Majit kunde befrias från skyldigheten att handlägga en mängd ekonomiska tvistemål, hvilkas afgörande, såsom grundadt på ofta mindre bestämda och bekanta lagar, och dessutom öfverlemnadt åt Kongl. Majit ensam, verkligen torde kunna medföra de 8 Constitut iöns-Utskottets Memorial, N:o 53. obehag, hvilka Kongl. Maj:t ansett följa af Högstclensammes deltagande i Högsta Domstolens heslut. Utskottet, sorn anser den Konungen, i Regerings-Formen § at morn. j förbehållna rätt i ingen händelse kunna blifva vådlig för rättvisans stränga skipande, har, på nu anförda grunder, funnit sig nödgadt att afstyrka bifall till Kongl. Majlis förslag, att första mom. af Regerings-Formens 21 §. må upphäfvas och utgå. Hvad åter angår det af Kongl.'Majit, under förutsättning af bifall till förslaget om upphäfvande af Regerings-Formens 21 §. 1 morn., men afslag å Konungens i serskild
Nådiga skrifvelse till Rikets Ständer med förslag till ändring af 7:dc och 17:de §§:nc i 30:de Kapitlet Rättegångs-Balken; gifven Stockholms Slott den 6:te December 1853. Till följd af Rikets Ständers vid nästförflutna Riksdag lättade, af Kongl. Maj:t gillade, beslut oin löneförhöjning för Hofrätternes Ledamöter, skola de, så kallade Revisionsskillingar, hvilka, enligt lydeltsen i 7:de och 17:de §§:ne i 30:de Kapitlet Rättegångs-Balken, få af Hofrätt behållas, väl, likasom förut, emellan dessa domstolars ledamöter fördelas, men icke på annat sätt dem tillgodokomma än i afräkning å deras af Rikets Ständer till beloppet bestämda, i öfrigt från Statsverket utgående löner. Det skulle lända sä väl till reda, som enkelhet i de allmänna räkenskaperna, utan ali skada för Ilofrätternas ledamöter, derest detta, på grund af lagens stadgande i ofvannäinnde §§ bibehållna sätt för användande af revisionsskillingarne blefve ändradt, så att desamma, hvilka numera i sjelfva verket utgöra en inkomst för Staten, komme att, i likhet med de Kronan i öfrigt förbehållna, omedelbarligen till Statsverket utgå, emot förbindelse att oafkortadt utbetala de Hofrättsledamöterna tillförsäkrade löner. I enlighet härmed vill Kongl. Maj:t, för undanrödjande af de hinder 7:de och 17:de §§:ne i 30:de Kapitlet Rättegångs-Balken häremot för närvarande lägga, föreslå Rikets Ständer, att samma lagrum måtte erhålla följande förändrade lydelse: 8 7- Allt hvad i thessa fall är stadgadt varde i Hofrätten fullgjordt, inom then tid, att parterne Skola ställa sig hos Konungen in. Brister någon theri; må Larj-ltsknltrls Betänkande, N:n 7. saken ej till Konungen komma, utan stånde vid Hofrätten» dom och falle the tiilnmdrade daler, som i Hofrätten insatte äro, Kronan till.
Hr V. Stenhammar utförde härefter med stort bifall första satsen af sin präktiga pianokonsert (b-moll), beledsagad af orkestern under hr B. Hennebergs anförande. Konserten afslöts med en inledningsscen ur » Baldurs dröm », komponerad för soloröster, kör och orkester af N. W. Gade. Detta var det enda stycke på denna konsert, i hvilket man fick höra den samlade väldiga kören. Det gjorde också under ledning af den danske tonsättaren Fr. Bung förträfflig verkan och framkallade det lifligaste bifall. Solot utfördes högst förtjänstfullt af hr C. F. Lundqvist. Konungen, som jämte kronprinsen och hertiginnan af Dalsrne bevistade äfven denna konsert, hälsades vid dess slut af kungssången från festkören och orkestern. Andra mindre konserten ägde rum på onsdagsaftonen och var ägnad vårt broderland Norge, så rikt på karaktäristisk och nationell musik. Musikaliska akademien var till sista plats fylld. Som ett par strålande hörnstenar framstodo programmets inlednings.och slutnummer: det förra, Edvard Griegs härliga stråkkvartett i G-moll, op. 27, som fick ett verkligt inspireradt utförande af Aulinska kvartetten, det senare Johan Svendsens stråkkvintett, op. 5, som bekant ett verk af storslagen fägring, hvilket nu af Nerudas segervana tropp fördes fram på ett sätt, som kom hvarje detalj af dess skönhetsdrag att gälla. Mellan dessa värdiga slutpunkter omfattade programmet af instrumentalmusik ännu tvänne nummer: Chr. Sindings sonat för violin och piano, och Eyvind Alnæs suite för samma intrument (exekutörer: hrr 6f. Lange och M. Knudzen) samt en hel serie prof på den norska viskompositionen, hvarvid särskildt Half dan Kjerulf och Agathe Backer Gröndahl fängslade. Fru Dagmar Möller utförde dem samtliga med friskhet och smidig karaktäristik, och bifallet, som hela tiden var ymnigt, steg efter Backer-Gröndahls rent af fascinerande trolska » Höst på Heienstillen sådan intensitet, att den — trots det generella förbudet — måste bisseras.
Genom ett stipendium förbättrades hans materiella ställning, hvarjämte han erhöll anställning såsom biträdande professor vid Theresianum och därefter vid akademiskagymnasiet samt slutligen i Graz. Blott fbga upptagen såsom lime skulle han kuuuat i ro hängifva sig åt sin literära verksamhet men du skulle han afbetala sin skuld, uppfostrans skuld till sina åldriga föräldrar, som nu voro helt oeh hållet hänvisade till honom, skulden till den grånade fadern ooh till modern, som under så många år underhållit honom med mödosamt handarbete. För att kunna egna sina krafter åt en praktisk, inkomstbringande verksamhet aflade han lärareexamen ooh utnämndes 1855 till professor vid gymnasiet i Trieste. Otillfredsstäldheten med denna verksamhet ooh en tilltagande sjuklighet förbittrade redan den första tiden af hans vistelse i Trieste ooh gjorde densamma fullständigt ofruktbar i poetiskt hänseende. Sommaren 1856 begagnade Hamerling sin ferietid för att lära känna det närbelägna Venezia. Under denna tid skrefvos en mängd af de lyriska dikter, som finnas upptagna i » Sinnen und Minnen ». År 1866 sökte Hamerling på grund af sjukdom afsked från sin läraretjänst i Trieste, hvilket äfven beviljades honom. En genom särskild kejserlig befallning höjd pension samt från en honom personligen obekant kvinlig mecenat lemnadt materiel t understöd satte honom i stånd att därefter odeladt egna sig åt sin literära verksamhet. Han tillbragte sin tid i Graz, det gröna Steiermarks hufvudstad, samt vistades sommarmånaderna på sin 101a egendom i det väna Stiftingsthal i närheten af staden. Den 13 juli 1889 befriade honom döden från hans långa kvalfulla lidanden. Mycket förlorade Österrike och hela världen i honom, oändligt mycket hafva de honom att tacka för. Det första arbete, med hvilket Hamerling trädde fram för offentligheten var en lyrisk diktsamling » Ein Sangesgruss vom Strande der Adria » (1857). Uppmuntrad af kritikens enhälliga bifall offentliggjorde Hamerling födande året sitt lyriska epos » Venus im Exil », hvari mänskosjälens diktan och traktan, längtan ocb kamp, längtan såsom skaparen af all poesin framställas.
Tillika har Komitén ansett tvännc arfvoden af 500 R:dr hvartdera böra anslås, för att tilldelas dem inom Löjtnantsgraden, hvilka Kongl. Maj:t kan finna deraf mest förtjente, sedan de vid corpsen tjenstgjort minst 15 år, hvarjemte ett årligt arfvode af 500 R:dr torde böra anvisas för undervisningens bestridande i corpsens applikationsskola. Med afseende på angelägenheten af att i denna corps inga andra må vinna inträde, än som genom uppfattningsförmåga och naturliga anlag för de ämnen, hvarmed corpsen har att sysselsätta sig, lemna tillräcklig garanti att uppfylla de fordringar man på samtelige dervid anställde bör ega, anser Komitén anställning vid corpsen böra erhållas först vid något mera framskriden ålder, än hittills varit fallet vid Konstruktionscorpsen, samt sedan en särskild examen blifvit nöjaktigt genomgången, omfattande så väl den theoretiska och praktiska skeppsbyggeri konsten, som ångmachinläran. I det förra ämnet skulle undervisning lemnäs vid ett corpsens läroverk i Carlskrona, af ungefär samma beskaffenhet som Konstruktionscorpsens nuvarande, men skiljande sig från detta deri, att det vore endast en applikationsskola, hvarest theoretiskt och praktiskt skeppsbyggeri skulle uteslutande föreläsas, och således eleverne redan vid inträdet i densamma ega de erforderliga förberedande mathematiska kunskaperne, till ungefär samma omfång, som för utgång från statens Skeppsbyggeri-Institut är föreskrifvet, och i hvilka kunskaper de, som sökte inträde vid det högre Skeppsbyggeri-läroverket, alltså skulle pröfvas. Kursen i ångmachin-lära åter torde lämpligen kunna fastställas till den -för Machinistskolan i Carlskrona gällande och i denna skola inläras.
Riks» möte utsätta tiden till nästpåföljande Revision öfver Stats», Banco» och Riksgälds Verken, på satt att hvarje Revision ma kunna omfatta 2;ne års afslutade Räkenskaper. Ban - Den g Augusti. Bankens General-hufvudbok och öfriga Rä“ kenskaper för år 1S13, samt Tumba Bruks Böcker och Räkenskaper för åren 1812 och 1813, hafva undergått närvarande Banco-Utskptts granskning. 'Oell ehuru Räkeriskaperne för åren 1814 och 1815 möjelig^n skulle kunna i September månad 1816 vara fullbordade och till pröfning *framläggas; likväl och då Bankens räkenskaper alltid böra vara genomgångne och till siffran godkände af Verkets eget Revisions Contoir, innan de till BancotUtskotts eller Banco-Revisorers granskning öf“ verlemnas, och hvilket svårligen till nyssberörde tid kan vara fullbordadt, har Banco Utskottet, efter föregången öfverläggning, ansett sig böra föreslå, att tiden för nästkommande Revision må utsättas till den 1 5 September år 3817; hvilket vördsarrit underställes Riksens IJöglofl. Ständers närmare upplysta ompröfmngStockholm den 3 Augusti 1815.. Jch. Henning Gyllenborg. E. A. Almqvist. Gust. D. WilckeJon Göransson. G. Helsingius... Utdrag af Prctocollet, hållet hos Högloft*. Ridderskapet och Adeln den 3 Augu - sti 1815. S. D. Banco-Utskottets den 3» Juli afgifne ock ►'5'** v loj pJt' • r . ■ • o t Sen 3 Augusti* och förlidne gårdag på bordet iagde Memorial, angående Eånbiträden till understöd för odlings-företag, blef, vid förnyad föredragning af Höglo!!.
Under granskningen af Bankens Räkenskaper, hvilka blifvit med mycken noggrannhet förde och veriheerade, håfve Vi funriit, att bland Verkets Fordringsposter ännu balanceras en Summa af 2000 R.dr, som redan år 1808 utgått till inlösen af en från too till 2100 R:dr förfalskad LåneBanco Assignation; och då Vi tillika inhämtat, att någon anledning till Förfalskarens upptäckande och ersättning för Bankens iråkade förlust ej hittills förekommit eller nu mera kan vara att förvänta, hvadan Summans vidare balancerande ibland tillgångarne är utan ändamål, håfve Vi till Herrar BancoFullrnaktiges försorg öfverlemnnt, att berörde 2000 Ihdr må vid innevarande års slut på Bankens Vinstoch För* InstConto afskrifvas. Uti de ämnen, hvilka antingen af Herrar BancoFullmäktige blifvit hos Oss anmäldte eller - 6o Riks. St. Revisorers Berättelser. ler eljest under var förrättning förekommit3 haf. ve vi dels särskildt och dels uti det af Oss utfärdade RevisionsReglemente yttrat vår mening. Utaf denna allmänna* Besättelse blifva tvenne Exemplar af Oss underskrifne och förseglade, hvaraf det ena exemplaret kommer att aflemnas till Högloft. RiddarhusDirectionen, och det andra att förvaras i Bankens Archi v, der vi ock lits deponera en likaledes af oss undertecknad och förseglad särskild Berättelse till Riksens Ständers BancoUtskott. Stockholm d. a o November I 8 5 '7. Rå Högloft. Ridderslcapets och Adelns vägnar: ofoji. Heim. Gyllenborg. F. B. Schwerin. C. L. Stael v. Hollstein. O. F. Påhlman. A. M. Berghman. C. D. af Uhr. På Högv. PreslStåndets vägnar: C. Adolf Agardh, ffoh. Ulr. Blomdahl. ffoh. P. v. Sydow. P. Köhlmark, ffon. C. Genberg. På Vällofl.
Fullmägtige funnit sig vara pligtige att öka förrådet al äfven de myntsorter, hvilka uttagas hufvudsakligen för att från riket exporteras, och af sådan anledning hade myntning af isynnerhet 4 R:dr R:mtstycken skett (ill belopp, mer än tillräckligt för att kunna tillhandahålla denna myntsort för ändamål, hvartill den, enligt Fullmägtiges förut uttalade åsigt, alltid borde vara i Banken tillgänglig; och hemställde Fullmägtige alltså, huruvida icke ofvanberörda slutmening i 16 § af Banko-reglementet måtte kunna derifrån borttagas. Då Utskottet för det från Fullmägtige infordrade utlåtandet hemtat anledning jemväl af 15 § i den af sednast församlade Revisorer till Rikets Ständer aflåtna berättelse och nämnda § innefattade en af bemälde Revisorer uttalad åsigt att annat verksamt medel till förekommande af den förlust, som för Banken uppkommer deraf att Svenska silfvermyntet har högre värde, än lfamburger-Banko, icke funnes, än en förändring i grunden för utmyntning af Svenska silfvermyntet, hade Fullmägtige ansett sig böra erinra om hvad i denna fråga sednast förekommit. På angelägenheten af en förändring i grunden lör utmyntningen fästades Rikets Ständers uppmärksamhet vid förra riksdagen, i följd af en inom Vällofliga Borgare-Ståndet då väckt och lill Utskottet remitterad motion (N:o 198), hvarigenom afsågs att gifva Svenska Silfverspecien lika värde med en och en half Vereins-thaler, och Banko-Utskottet, som erkände vigten af den ifrågaställa förändringen, tillstyrkte i Memorial N:o 25, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i Bih. till R. St.
Deremot erhåller Ridd.secret., såsom Utsk. också anmärkt, ett särskildt, icke obetydligt arfvode för riksdagsgöromälen, hvilket, fördeladt på åren, utgör en icke ringa del af hans nnvar. löneinkomst. Denna del deraf skulle i och med detsamma, som R. o. Ad. upphörde att vara ett särskildt RiksSt., försvinna. Jag anser icke eller Ridd.secret.göromäleu emellan riksdagarne vara af den obetydliga omfattning, som Ilr Grefven tyckes förmoda. De uppräknas uti instruetionen för Ridd.Direct. i 39, 40, 41 och 42 §§. Jag vill icke besvära R. o. Ad. med att uppläsa alla dessa §§; säkert är, att de i Utsk. hlifvit läste och att vi dä funnit dessa göro - Den 9 November f. m. mai för ingen del vara sä obetydlige. Bland annat åligger det Ridd.- secrct. alt inför Direet. föredraga Riddarhusets ärenden, samt alt uppsätta och contrasignera utgående expeditioner. Detta åliggande tyckes Grefven hafva nästan förbisett. Hvad angår archivet, hvars ordnande Grefven anser vara en så obetydlig sysselsättning, får jag nämna, att ehuru jag icke vill påstå, att det varit i fullkomlig oordning, har likväl Ulsk. funnit åtskilliga åtgärder, af icke så alldeles ringa omfång, behöfvas för att bringa dessa handlingar i det skick, som ändamålet skulle fordra, om de skulle hällas allmänheten, och särdeles den historiska forskningen, tillhanda. Grefven har trott, att del skulle vara riktigt, alt skänka bort archivet. Derom har jag ännu för min del ingen mening. Det torde ankomma pä R. o. Ad. alt sjelfve domina, huruvida något skäl finnes, att bortskänka hvad man äger. Detta archiv kan, hos R. o. Ad., för alla vetenskapliga ändamål vara i äfven sä godt förvar, som på något annat ställe. Afven finnas der många papper och handlingar, hvilka angå R. o. Adis enskilda rätt; andre, hvilka innehålla minnen, dyrbara för Ståndet, och som icke gerna böra vara i någon annans förvar oell vård.
Detta Utskottets förslag, hvilket blifvit godkändt, af Preste-Ståndet, är af de tre öfriga Riks-Stånden till Utskottet återremitterad t, enär dessa Riks-Stånd ansett, att då Preste-Ståndet anvisat 75,000 R:dr för bildande af den nya reservstat, som till följd af Kongl. Maj:ts beslutade organisation af Flottans befäl erfordrades, detta Stånd dymedelst, likasom Borgareoch Bonde-Stånden, ehuru i andra ordalag beviljat berörda anslagsbelopp för påskyndande af genomförandet af de nya lönestaterna, och att således, då anslaget vore af tre Riks-Stånd beviljadt, omröstningen jemväl i denna fråga endast borde alse uppställningen af Rikets Ständers skrifvelse i ämnet. Med hänseende till hvad sålunda förekommit, anser sig Utskottet nu böra föreslå, att Rikets Ständer måtte,' Preste-Ståndet med frånträdande af sitt redan i frågan fattade beslut, godkänna följande voteringsproposition: “Den, som vill, att Rikets Ständer till Kongl. Maj:ts nådiga disposition, för påskyndande al genomförandet utaf de förändrade lönestaterna för sjöförsvarets officersoch underofficerspersonal, anvisa ett årligt belopp af 75,00(3 R:dr, att tilläggas anslaget för aflöningsstatérna vid Flottans stationer samt der qvarstå endast så länge och i den mån beloppet för berörda organisation erfordras, — röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer till Kongl. Majas nådiga disposition anvisat ett årligt belopp af 75,000 R:dr till bildande af den nya reservstat, som till följd af Kongl. Maj:ts beslutade organisation af Flottans befäl erfordras.“ Stockholm den 15 Maj 1866. 4 Stata-Utskottets Memorial N:o 84. Ank. till Exp.-Utsk. den 15 Maj 1866, kl. 10 f. m.