Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grefve Ho 1; 11 har omtalt Styrelsens fordringar och de enorma summor, som betunga de skattdragande. Jag hade icke trott, att denna anmärkning skulle framkomma vid discussionen öfver första HufvudTiteln , emedan man snarare kunnat få anledning att göra den O o vid de andra BufvudTitlarna. Herr Hjerta har sagt, att han trodde öss gå H. K. H. önskan mera till mötes genom att vid nästa Riksdag gifva ett serskildt anslag till ArfFurstarnes uppfostran, än att nu bifalla StntsUtskottets, på enskilda motioner grundade tillstyrkande. Jag får i anledning häraf nämna, det jag hyser deri tanka, att behofvet af detta anslag verkligen existerar, och att H. K. H., genom dess emottagande, skall gå Rikets Ständer med beredvillighet till mötes. Huruvida detta anslag uppgår till högre summa, än hvad Svenske Konungar förut haft i Svenskt Banco, är en fråga, som jag icke vill bestrida, emedan man bör tro en Representants yttrande, i fall han framställer exempel för sin satts; men åtminstone har detta icke varit Deft 19 Maji f. tn. a45 förhållandet i sednare tider. I afseende på Grefve von Schwerins Motion, har den, såsom jag tyckt 111ig finna, blifvit lagd på hordet, och under tiden kunna i alla fall HufvudTitlarne discuteras. I sjelfva hufvud fråga 11 instämmer jag med Grefve von Schwerin. Herr Rosenbladt Bernhard: Jag har endast begärt ordet, för att rälta några här åberopade oriktiga facta. Grefve Horn har tält om landels jemt växande skattebördor. 1812 års Bevillning uppgick likväl till vida större summa än den närvarande. Den har sedermera vid hvarje Riksdag blifvit nedsatt, under det att inga nya skattebörder tillkommit, utan tvärtom förutvarande afskaffats, såsom t. ex. särskilta ersättningen för Landtullen och Bränvinskonsurrttionsafgiften; och vid sista Riksdagen nedsattes Allmänna Bevillningen med 25o,ooo R:dr.
Af Herr Friherre Cederström: ”Delande i flera punkter, de åsigter som inom Utskottet gjort sig gällande vid uppgörande af förslag till förordning emot olofliga folksamlingar m. m., har jag likväl i här nedanomnämnde delar varit af skiljagtig mening, och får, till följd häraf, emot Betänkandet i dessa delar mig reservera: 1 §. skulle jag vilja gifva följande redaction: ”Samlar sig menighet eller annan folkmängd tillhopa och omisskänneligt lagger det upsåt ådaga att med förenadt våld sätta sig upp emot verkställighet af offentlig myndighets bud, &c. &c., i öfrigt blifver §. oförändrad. Jag har ansett att ordtt offentligen efter folkmängd som Utskottet intagit i sitt förslag ej är lämpligt, emedan jag har svårt att inse huru en menighet - Lag-Utskottets Betänkande , N.o 1i3. nighet eller folkmängd annorlunda än offentligen kan samlas och ådagalägga ett uppsåt att med förenadt våld sätta sig upp emot offentlig myndighets hud m. m., deremot har jag trott alt orden lägger det upsåt ådaga^ innefatta ett så obestämdt begrepp, att epithetet omisskänneligt väl vore behöfligt såsom ett förtydligande. I afseende på den ordning, som af Utskottet blifvit följd vid 6, 7 och 8 §§., delar jag samma åsigter som Grefve Mörner j och inskränker mig derföre att i denna del åberopa hans emot Betänkandet afgifne reservation.
I anledning af särskild härom inom Borgare-Ståndet väckt motion, få Utskotten älven vid detta tillfälle, med afseende å dea till - xxiv Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden! -växt som aluntillverkningen i Riket nu vunnit, och den betydliga förökning af Rikets exportvaror, som derigenom erhålles, tillika med näringsgrenens särdeles lämplighet för de orter af Riket, der ett, för en ännu mycket förökad afverkning tillräckligt, förråd af rudimaterier finnes; nu göra den hemställan,att Rikets Ständer ma. lemna tillstånd äfven för egare af Alun-verk alt blifva delaktiga af förmänen att erhålla län af det till Manufactur-Disconten anslagne Creditiv, som funnits sedan sista Riksdag sällan hafva varit till betydligen mera än | delar begagnadt; samt för öfrigt till Kongl. Maj.t i underdånighet öfverlemna, att, efter inheintande af de dertill nödige upplysningar, så vidt tillgång finnes, bestämma den låne-rätt, som, i öfverensstämmelse m?d de i öfrigt för Manufactur-Discontens utlåning gällande stadgander, och i likhet med öfrige till lån derifrån berättigade Näringsidkare, skäligen kan anses böra äfven egare af Alun-verk tillkomma. Hv ilket allt dock Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt underställes. Stockholm d. s>i Junii 1823. Bil. Litt. K. Statsoch Banco-Utskottens Utlåtande angående en föreslagen Hypotheks-inrättning för fastigheters beläning. Uti sednare delen af det underdåniga Betänkande, som till Kongl.
Jag anser den böra vara den första, som af R. o. Ad. afgöres, på det att man må få veta, åt hvilket håll opinionerna här vilja uttala sig. Hr Lefre'n, Joli. Pehr, uppläste följande: Då jag nu går att yttra mig i en så vigtig fråga som den närvar., anser jag, till afböjande af allt missförstånd, tjenligt att förutsända följande bestämda förklaringar: 1:0 Jag hyllar hvarken deras tanka, som anse, att vår Representation bör fortfarande bestå af ståndsvis öfverläggande och beslutande corporationer, eller deras, som, med Uteslutande af allt afseende på ståndsförhållandena, vilja bilda Folkrepresentationen genom s. k. allm. val, d. v. s.: jag hvarken gillar den hufvudgrund, på hvilken vår egen nu var. eller våra bröder, Norrmännens Representation h vilar, såvidt fråga är att för oss taga denna sednare till mönster, ehuru jag medger, att den för Norrige, det oaktadt, kan vara ganska lämplig. 2:0 Jag hör för ingen del till deras antal, som tro, att en fortgående lappning af vår gamla Ståndsrepresentation någonsin skall leda till annat, än att, på sin höjd än vidare bevisa dess ohjelplighet och olämplighet. 3:o Ehuru ogillande Ståndsfördelningen såsom särskildt rådslående ochj beslutande corporationer, ogillar jag för ingen del, utan tvärtom på det högsta gillar dess bibehållande vid valen af folkets ombud, emedan jag tror, att med - Den u Octobcr c. m. lemmar af de särskilda foikclasserna böra komma tillstädes vid riksdagarna, och der föreställa Svenska folket, ehuru icke ståndsvis, utan i 2:ne kamrar, begge bestående af ett jemnlikt antal ledamöter af hvarje Stånd; anseende jag det 5:te, hittills orättvist uteslutna Ståndet böra härvid till lika rättigheter med de 4 gamla ståndsclasserna uppföras. Jag önskar lifligt, att den dag snart må gry, då vår Hilvar.
En större vigt om 100 Centner kunde måhända anses fordra sin egen benämning vid bestämmandet af skepps drägtighet, m. m.; men svårigheten att finna ett lämpligt Svenskt namn har afhållit oss från att föreslå en sådan. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 62. färdigas, samt den form, som åt densamma skall gifvas, äfvensom sättet för deras begagnande, vill Kongl. Maj:t, om och när sådant erfordras, i nåder bestämma, i enlighet med vetenskapens då gällande fordringar. e) Förutom ofvannämnde rikslikare samt kopior, skola till jemförelse och efterrättelse finnas: l:o) 1 G ener al-Landtmä te ri-kon föret: ett 3-fots längdmått af messing, med fina ritser å silfverinläggningar, vid + 15° Celsii noggrannt inom 0,0001 fot och deladt i tiondedels fot eller tum; den yttersta tummen i tiondcdels tum eller linier; ett kannmått af glas vid nämnde temperatur noggrannt inom 0,0004 kanna; samt en skålpundsvigt af förgylld messing, noggrann inom O,00001 allt räknadt i afseende å noggrannheten öfver eller under. 2:o) / hvarje läns kansli, samt i hvarje stad å Rådhuset: ett 2-fots mått af messing, med förgyllda, mot medel-linien vinkelräta ändplaner, mellan hvilka måttet räknas, indeladt i fot och tiondedels fot, eller tum, den sista tummen i tiondedels tum eller linier; Och skola dessa likare vara vid nyssnämnda temperatur noggranna inom 0,001 fot; samt en skålpunds-vigt af förgylld messing, noggrann inom 0,0001 allt likaledes öfver eller under. Den noggrannhet, som erfordras hos de i Kongl. Landtmäteri-kontoret nedlagda likarne samt hos de för Länskanslien och Städernas Rådhus föreslagna, hafva vi trott oss böra utsätta, ehuru sådant icke förekommit i föregående förslag.
Län: att ej någon privat person hädanefter må tillåtas hafva räkning i Rikets Ständers Bank och i följd deraf på densamma utfärda Assignationer, eller dessa Assigneringar åtminstone ordnas så, att de icke måtte alldeles komma att uttränga det lagliga gångbara myntet och Landets skattskyldige invånare derigenom ådragas besvär och möjliga förluster, samt sättas i förlägenhet för sina Krono-utskylder, hvilka icke fingo med sådane Papper afbördas. Herr Wedberg: att icke hädanefter någre Assignationer å Banken af enskilde personer må utgifvas till mindre belopp än ioo R:dr Banco, men att en i motsvarande moll ökad sedel-utgifning, genom Prival-Banker, såsom gifvande mera trygghet åt allmänheten samt egande större förtroende hos densamma, måtte understödjas och befordras. Herr Hallgren: att han finge hemställa, om icke grunden för Assignations-rättighet på Banken kunde, till förekommande af missbruk, förändras sålunda, att Banken aflemnade till Assignanten det antal Blanketter, med påtryckt valeur och åsalte oefteraplige stämplar, som motsvarade Assignantens deponerade penningar eller ställda säkerhet, hvarefter Assignanten hade att uti öppna columner tillsätta valeuren, både med bokstäfver och siffror, stället, namnteckning och i öfrigt de svartstämplar, han kunde för sitt betryggande anse nödige; att sådan Assignering finge ega rum äfven utan contant penningeinsättning, emot vilkor, att Banken erhölle hypothek af inteckning; 8 Banco -Utskott*13 Betänkande N:o 6. att, då Assignationer till viss andel af Assignationsrälten blifvit
Lägger man nu härtill, att Hessenstein var belefvadt förflugen i sina yttranden, beräknande och djerf i sitt uppförande älskvärdt flygtig i sina tycken, storartadt ädelmodig i alla sina beteenden; så är lätt att finna, att denne konungason skulle bli ansedd såsom en ganska farlig karl för det vackra könet, hos hvilket – besynnerligt, men sannt! – ingenting är mera förordande, än just ett sådant rykte, emedan hvar enda en bland Evas döttrar tilltror sig förmågan att tämja och fängsla den lättsinnige och alla fika efter ett tillfälle, att bereda sig denna triumf. Fursten in petto nalkades naturligtvis prinsessan på ett helt annat och ännu mera utsökt sätt, än han iakttog mot landets öfriga skönheter. Det var en blandning af vördnad, trängtan och förtrolighet, en kärlek, med ett ord, sådan, som riddaråldern framter, och hvarom berättelserna ännu i dag bragt flera än ett qvinnohjerta att klappa med ökad fart. Van, att endast bemötas med stela vördnadsbetygelser, hvart helst hon kastade ögonen utom sitt slägtlif af föräldrar och syskon, och att hos dem finna endast den likgiltiga förtrolighet, som uppstår mellan så nära anhöriga, gjorde den ridderliga föreningen af vördnad och tillförsigt från Hessensteins sida ett så mycket fördelaktigare och djupare intryck i Sophia Albertinas af naturen lättrörda bröst. Den fot af like, på hvilken han umgicks med prinsarne, hennes bröder, i synnerhet Carl och Fredrik, bidrog också att närma de begge älskande till hvarandra. Hela regerande huset erkände Hessenstein för sin frände, och benämnde honom så. Konungen roade han med sin framlidne faders, hans företrädares, jagthistorier och kärleksäfventyr. Drottningens herrsklystnad smickrade han med förespeglingar om en utvidgad konungamakt och inlät sig beredvilligt i hennes planer att hinna detta mål. För kronprinsen beskref han de skådespel och konststycken, han sett under sina utrikes resor, och glansen af offentliga tillställningar i främmande länder, uppmanande honom, att genom Svenskarnes förfinande i seder och smak göra sig odödlig, när han en gång blefve regent.
I anledning af hvad uti förklaringen, jemte hänvisning till svaromålet uti en annan hos Höga RiksRätten äfven anhängig sak, vidare andrages, för att ådagalägga, att 77 §. icke kunde lämpas på militieboställen, med hvilkas förvaltning Rikets Ständer icke skulle hafva ringaste befattning och hvarom de icke hade att något förordna, bör jag äfven nu vördsamt erinra, att en sådan, 27 6 till inskränkning i Rikets Ständers grun dlagenliga rätt föranledande, tolkning af 77 §. icke kan å min sida antagas. Om än Rikets Ständer icke taga någon befattning med förvaltningen at militieboställen, följer icke deraf, att de eftergifvit sin rätt i fråga om. deras afhändande ifrån Kronan; oell något bevis på en sådan i laga ordning stadgad eftergift å Rikets Ständers sida är ej heller i förklaringen anfördt. Deremot måtte 77 §. just genom det deri, efter uppräkning af Kronans betydligare egendomar, tillagda uttrycket: Kronans öfriga lägenheterj lika tydligt som bestämdt utmärka, att icke någon henne tillhörig lägenhet, af hvad namn och beskaffenhet den vara må, blifvit undantagen ifrån förbudet emot afhändande utan Rikets Ständers samtycke; och att detta förbud således gäller Kronans alla så beskaffade tillhörigheter, äfven de till boställen upplåtna, hvilka icke destomindre äro vid deras krononatur bibehållna. Uti förklaringen är äfven uppgifvet, att en mängd exempel kunde anföras derå, att sedan 1809 års Statsskick utbyten af alla slags boställen blifvit, utan Rikets Ständers samtycke, af Kongl. Maj:t beslutade och till verkställighet anbefallda, utan att sådant veterligen föranledt anmärkning, än mindre laga åtal emot Konungens Rådgifvare; hvarjemte serskildt nämnes, att utbyte af ett boställe vid Lotsstaten år 1839 skall blifvit beslutadt.
Vexel, ställd att af utgifvaren sjelf betalas, ege full kraft utan godkännande. 26 §. Ilar vid vexelslut aftal icke blifvit trä fia dt angående tiden när vexel bör till godkännande företes, och är vexeln ställd att betalns å viss dag, eller å viss dag från utgifvandet; ege inuehafvaren rätt att å vexeln söka godkännande när han finner för godt. Är vexeln ställd att betalas vid uppvisandet eller viss tid derefter; då skall vexeln lill godkännande företes: inom sex månader från utgifningsdagen, om vexeln är dragen å någon ort inom Europa, inom ett år om den är dragen å någon ort utom Europa, med undantag af de å andra sidan Godahoppsudden eiler Kaphorn belägna orter; samt inom aderton månader om vexeln är dragen å någon af sistnämnde orter. Försummar vexelinnehafvaren hvad om godkännande nu sagdt är; svare sjelf för ali skada, som bevisligen deraf kommit. 27 §. Varder någon anmodad att å vexel godkännande söka; då skall han, så fort ske kan, vexeln uppvisa för den, å hvilken den är dragen samt äska hans uttryckliga förklarande, om han den godkänna vill eller ej. Dock vare ingen skyldig att emot sin vilja sådan förrättning sig åtaga, der han icke förut gifvil tillstånd och samtycke dertill. Vill haji det uppdrag ej emottaga; bör han vexeln med första post återsända. Sker det ej; anses han hafva åtagit sig uppdraget, och staude derför i ansvar. 28 §. Då vexel till godkännande förevisas, hör inom tjugufyra timmar derefter, äfven om helgedag mellankommer, bestämdt svar afgifvas, huruvida vexeln godkännes. Lemnäs ej svar inom nu sagde tid; anses accept hafsa blifvit vägrad. 29 §. Varder vexel icke inom den i 28 § bestämda tid godkänd, eller sker Expeditions-TJtskoltels Förslag till und. Skrifvelse, N:o m3.
Sto Att denna Journal må få portofritt öfver hela Biket sändas, saint Utgifvaren med fribrefs-rätrighet förses, 3:0 Att Riksens Ständer i underdånighet hos Jfongl, Majit anhålla om dess befallning till alla högre och lägre Fmbets-Verk, att utan lösen lemna Journalens Utgifvare utdrag eller vidimerade afskrifter af de handlingar, dem han' tror sig böra genom trycket meddela Nationen, 4:0 Dm ao Juni. 969 4:0 Alt TJtgifvaren må erhålla tillstånd, att i Riksens Ständers Bank, och intill dess Riksens Ständer annorledes besluta, få årligen emot qvitto uppbära högst boo R:d., om efter föregången pröfning af Riksens Ständers FuUmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiret befinnas skulle, att kostnaden för Journalens utgifvande och redaction, icke kunnat genom exemplarens förställning till fullo bestridas, jpto Att i händelse tjtgifvaren imellan Riksdagarna blefve förhindrad att kunna moel arbetet fortfara, honom då må vara tillåtet att nämna sin efterträdare. Flera bestämmelser i afseende härpå torde vid närmare eftersinnande finnas nödvändiga. Vinner hufvud idéen bifall, är det likväl lätt att den vidare utbilda. I afseende på valet af ämnen och sjelfva tidskriftens inrättning, bör frihet lemnäs åt Utgifvarens egen urskillning. Den föreskrift torde vara nog, att hvarje Stats-Expeditions-åtgärder böra utgöra äirinet för en särskild så kallad stående artikel i denna Journal. Efter att hafva föreslagit denna fortgående och permanenta con-troll på förvaltningen, tror ' jag mig böra yttra den önskan, att en sådan ina blifva möjlig, äfven i afseende på redovisningen; att en Räkenskaps-method naå antagas, som med redighet och precision, men icke på slump ellen förslagsvis, visar Stats-Verkets tillstånd;, att deh så 97» Den 30 Juni'. sä kallade Riksboken ma för hvarje är kunna afslutas, innan det påföljande lupit till ända; samt att resultaterne af Rökslutet ina genast genom trycket Allmänheten föreläggas.
S. D. Föredrogos och hiföllos Ståts-Utskottets nedannämnde, den 12 dennes, bordlagde Utlåtanden, nemligen: N:o 96, i anledning af väckt motion, angående upplåtelse til! Uddevalla stad af qvarvarande delen utaf ett derstädes afbrunnet Kronomagasin; N:o 98, i anledning utaf Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående förkortning af den tid, hvarå krono-egendomar utarrenderas; samt N:o 100, i anledning af väckta motioner angående förut varande arrendatorers företrädesrätt vid förnyad utarrendering af Boställshemman. S. D. Föredrogos och hiföllos Banko-Utskottets nedannämnde den 12 dennes bordlagda Utlåtanden, nemligen: N:o 19, i anledning af ett utaf Enkan Carolina Löfgren gjort ackords-anbud; N:o 20, öfver et, af Enkan A. W. Holmberg framställdt ackords-anbud; N:o 21, i anledning af ett utaf Kanslisten Fr. W. Bonté gjordt ackords-anbud Prot.-Utdrag den 23 Maj 1860. 4 \ 3 N:o 22, i anledning af ett å f. d. Ryttmästaren F. A. Björkenslams vägnar framställd! ackors-anbud, samt N:o 23, i anledning af ett utaf Handlanden i Göteborg C. A. Dahlgren gjordt ackords-anbud. S. I). Föredrogos Konslitutions-Utskottets nedannämnde, den 19 dennes bordlagda Memorial, nemligen: N:o 20. i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N;o 9, inneliållande förslag till ändring i 85 § Regerings-formen. Lades lill handlingarna. N:o 21, i anledning af Riks-Ståndens beslut, rörande det i Memorialet N:o 11 framställda förslaget till ändring i 15 § Riksdags-ordningen, om hemmansegares representationsrätt. Lades lill handlingarna.
Utskottets tillstyrkanden vid §§53 och 87 blefvo af Ståndet godkända. Den 19 Oktober. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och bifölls Expedilions-Utskollets Memorial Nio 14, angå ende anvisande af medel till vedergällning åt extra skrifvare-bilräden. S. I). Föredrogs och bifölls Sammansatta Bevillnings,- Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial Nio 20, i fråga om arfvode åt den person, hvilken i egenskap af Sekreterare hilrädt Utskottet. S. 1). Föredrogos och biföllos Stats-Utskottets Memorial Nio 214, med förslag till sladganden i det nya Reglementet för Riksgälds-kontoret, angående de under nuvarande Riksdag beviljade och till utgående från detta verk anvisade Stats utgifter; samt Utlåtande Nio 215, i anledning af Kongl. Majits nådiga Skrifvelse till Rikets Ständers Stats-Utskott, angående kostnaderna för Deras Majestäter Konungens och Drottningens Kröning. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Betänkanden och Memorial, nemligen: Nio 189, i anledning af väckta motioner om indragning af Biskops-embetena med undanlag af dem i Upsala Lunds och Hernösands stift. N;o 190, i anledning af väckt motion om ändring af föreskriften i Kongl. Brefvet den 15 Augusti 1829, om den till svaga rotars understöd bestämda ersättning. Bifölls. Nio 191, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande för bättre ordnande af Institut för döfstumma och blinda. Bifölls. N:o 192, i anledning af väckt motion om ny uppskattning af civila och militära boställen, hvilka af embetsoch tjenstemän innehalvas. Bifölls.
Fattigvårds-Comiteen har, uti det afgifna förslaget till CommunalLag , antagit bevillningen för lön, egendom och rörelse, såsom grund för fördelningen af communala bidrag, för de fall, då icke annorlunda är derom serskildt stadgadt; hvaremot blifvit inom Riks-Slånden anmärkt: 1:0 att denna grund vore osäker och kan möjligen alldeles försvinna, om en annan beskattningsmethod antages; 2:0 att bevillningen är föränderlig och ofta olika för hvart år; 3:o att afgifterne efter denna grund icke alltid blifva rättvist fördelade, då bevillningen icke alltid utgår, i förhållande till hvars och ens inkomster; 4:o att capilalister, som lefva af räntor, skulle vara befriade från alla algifter och uteslutna från öfverläggningar om samhällets angelägenheter; Bih. till R. St, Prot, 1840. 7 Sami, 2 Afd. 2 Häft. 2 io Las?-samt Allm. Besa.- och Ekon.-Utsiof,lens Betänkande} N:o 4, Då, i anledning häraf, den föreslagne beräknings-grunden ansens icke vara antaglig, är i stället föreslaget: af Herr Sandelhjelm_, att hvarje näring skulle, efter dess förhållande till fastigheter, åsättas vissa fyrk, hvarefter deltagandet i de communala utgifterne skulle beräknas; saint af Herr Bagge, att utgifterne i stad skulle till j utgöras, utan ståndsskilnad , af alla inom staden skattskrifne personer, som äro sine egne, efter den grund, som är stadgad uti den nu gällande Bevillnings-Förordningens 2:dra Artikel, samt de öfrige Uddarne efter samma grund, endast af dem, som hafva rättighet att i staden drifva borgerlig rörelse eller näring elier ega fastigheter, utan afseende å det ställe, hvarest de äro skattskrifne; hvaremot på landet afgifterne skulle utgå till ~ efter de i Bevillnings-Förordningens a:dra Artikel stadgade grunder, -gefter hemmantalet och A endast efter hemmansvärdet; och då Capitalisterne icke kunna direct beskattas, skulle de vidkännas sin andel i utgifterna genom ökadt afdrag å de räntor, som till dem erläggas.
Klas var son till en genom eget förvållande förolyckad banvakt. Han hade erfarit lyckan af ett hem. Beständigt stod för hans ögon det hemtrefliga lilla huset vid skogsbrynet, omgifvet af röda tulpaner och hvita prestkragar. Hönsgården full af fjäderfä, hvars ägg han samlade, hundvalpen, hvilkens herre han var. Hvilken rikedom! Hade nå- gon då sagt honom, att de voro fattiga — han hade icke förstått det. Med hvilken stolthet såg han ej det gnistrande tåget brusa förbi, hans tåg! D å de lemnade detta paradis, var det visserligen hårdt, men han hade d.ock ännu qvar sin moder, inbegreppet af all sällhet. I allt deras armod hade hon dock glädje för honom. Nu dog äfven hon, och allt var dock ej förbi? Lefva skulle han, lefva alltjemt — men huru? På barnhuset fick han en aning derom. Om man endast låtit honom stanna der, bland hans gelikar, men här, framdragen i ljuset, detta rikedomens bjerta ljus, i hvilket han sjelf måste se, att han var i lumpor! Hvad angick denna flacka lycka honom, den sorgerfarne? Lycka? Detta var ingen lycka. Med öfverlägsenhet såg han ned på denne rike kamrat, som var fattig på allt, som han sjelf skattade. Han hatade detta lif, fullt af veklighet. Allt, hvad han gerna skulle ha gjort, vågade han ej, icke äta, icke sofva, icke leka, så som han älskade det och var van. Hans frihet var förlorad, en tvångströja för alltid honom pådragen. Om de endast ville jaga honom bort! Men han skulle bli dem nyttig, lära denne flickaktige pjunker kraft. Liksom om det kunde läras i detta hus! Han sökte på alla vis göra sig omöjlig. En dag, han hade nu varit der i fem år, hade han med en pil sårat Sigfrid strax ofvan ögat. Allt var i uppror. » Han är allt för vanartig », klagade läraren. » Han måste bort! » Sigfrid bad för honom. » Hvarför gjorde du det? » frågade köpmannen vredgadt.