Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att en för stöld afstraffad person ej må äga antaga årstjenst hos någon, som för enahanda eller svårare brott är dömd eller till. talad, eller som, efter derföre undergången ransakning, icke derifrån blifvit tillagd fullkomJ'g befrielse. 7:0. Att de som för mord, rån eller tjufnadcr hädanefter blifva till lifstidsfästning dömde, måtte på sätt Herr Friherre Sköldebrand föreslagit, till annan verldsdel deporteras; och ett lika förhållande äga rum i afseende på alla de, som hitintills blifvit dertill förpligta-^ de, &å vida de sjelfve dertill lemna sitt begifvande eller ock kronan antingen kan anvisa dem aibete i egen Coloni, eller ock vid deras öfverlemnande till främmande magt, förbehålla sådane vilkor, att de ej få vidkännas strängare straff, ån dem blifvit ådömdt. 8^0. Att till ytterligare befordrande deraf, au utrymmet i länsfängelserne mä blifva tillräckeligt Och fångafne kunt * fr*n hvarandra afskilja, alla böter och vitén till hvilkas erläggande de -n< Hällde sakna til -.ång, måga, vid alla tilltal! >n då de iek-.? eK > nuvarande lagbestämmelser i spöstraff förvandlas, och så 3®8' Den 12 Februarii; så vidt fästningscanaleller väganläggnrngs-s eller annat för allmän räkning företagit arbete finnes att tillgå inom det län, der den sakfallde är boende eller vistande, aftjenas med arbete efter de uti Kongl. Förklaringen den 23 Martii 1807 och Kongl. Kungörelsen den 6 Maji 1815 i afseende å vissa 6lags böter redan bestämde grunder. Om och enär éådane arbeten, äfven till befordrande af liflighet i rörelsen, mera allmänt blifva att tillgå,’skall det derigenom öppnade tillfället till sysselsättning för näringslöse personer, äfven i sin mån bidraga att minska de hittils så talrike förbrytelserne mot egendomssäkerheten.
Jag anser mig ieke behöfva vara mångordig för att ådagalägga att tjenstgöringen å roten kan medföra ganska stora fördelar, bland annat uti den omständighet, alt befälet sålunda kan göra sig fullt förtroget med manskapet och dess förhållanden samt beredas ti Ifälle att personligen hålla hand öfver samt inverka på krigstukten, om den i en eller annan mån skulle slappas. Härefter ville jag, med anledning af den värde motionärens yttrande, att det hvarken är beqvämt eller roligt, att ligga på roten, göra den frågan, huruvida man i allmänhet får anse beqvämlighet och nöje här i lifvets förhållanden såsom hufvudsak och regel, och motsatsen deraf såsom undantag? Besvaras, mot min förmodan, denna fråga jakande, då ville jag derå genmäla, att den som tagit kännedom om f. ex. de af Erih. Creutz vid detta riksmöte väckta motioner, och öfvervarit deras utförliga försvar vid handläggning af de dem berörande Bet:den, ieke kan komma till annan föreställning, än att den värde motionären, vid det trägna författandet och ihärdiga försvarandet af alla dessa mångartade förslag, visserligen, icke för vur beqvämlighet och vårt nöje kunnat hafva eller haft denna regel i sigte. Vare långt från mig, att härmed åsyfta något förmenande för den värde Frih:n att dessa sina rättigheter utöfva, i huru vidsträckt grad, som befogenheten medgifyer. Jag har endast volat tydliggöra huruledes den af honom uppställda fordran icke kunnat af honom sjelf iakttagas. Så mycket mindre bör han kunna vidhålla den å landsförsvarsstyrelsens sida. För öfrigt och oberoende af denna lilla nu yppade tvistefråga, anhåller jag att Bet:det måtte af B. o. Ad. bifallas. Frih. Creutz: I)å en talare ånyo sökt draga vexel på mitt yttrande att »det icke är roligt” att ligga på roten, och deruti sökt anledning till skämt, får jag förklara, att ehuru jag finner detta skämt i och för sig olämpligt, enär det ligger ett djnpt allvar uti detta mitt yttrande, så måste det dock vara det möjligen ofullständiga i mitt framställningssätt som framkallat detsamma, men icke sjelfva saken.
Men då vid innevaride riksdag K. M. »fgifvil en serskild Propus, i afseende på skalte-förenklingen, och då StatsUlsk. afgifvil sitt Ullål. äfvert i afseende på skalte-förenklingen, så förutsätter detta, att Regeringen och Ständerna antagit de under Lit. B och C förekommande frågorna såsom afgjorda. Om således R. o. Ad. för sin del skulle besluta något vilkors utsättande vid beslutets bringande till verkställighet, så vore del alldeles detsamma som alt rubba bo ul fatlade beslut. Della ur laglighetens synpunkt. Men denna fråga kan äfven betraktas ur andra synpunkter. Vid hvarje fråga som bringas å bane, bör man väl göra sig reda för hvad nytta eller skada man genom ett bifall eller afslag derå kan åstadkomma. Bifalles nu della förslag, så vore den högsta fördel, som Slaten deraf kunde erhålla, en möjlig inbesparing under ett eller annat år af de 60.000 R:dr, som blifvit anslagne lill ersättning ål ränle-lagarne, derföre atl ränlegifvarne skulle slippa betala forsellön. Detta vore väl den högsta materiella vinst, som, genom eli bifall till förslaget, stöde atl erhålla. Men, å andra sidan, föreställer jag mig, atl man äfven skulle kunna förlora ganska mycket derpå, och de som egentligast skulle drabbas af denna förlust vore otvifvelaktig! jordbrukarne, hvilka dock lyckas böra ega skäliga anspåk på skonsamhet. R. o. Ad. har vid denna riksdag onekligen sökt lindra skattebördorna för en klass af medborgare, nemi. bruksidkarne; men obestridligt är också atl denna lindring måsle ersättas af andra skattebördor, af hvilka en del skall falla jordbrukarne till last, nemi. i mån af den dividend, som på honom kan belöpa. R. o. Ad. har, vid behandlingen af tullfrågorna, gått liberalt och, Den 7 Juni f. m. 61 enligt miu öfvertygelse, rätt, tillväga, men della länder hufvudsakligen näringsidkaren till förmån och jordbrukaren deremot lill tunga, emedan följden tvifvelsutan blir en tryckning på priser å deras produkter.
Enär något anslag för extra utgifter ej finnes å de tvenne förstnämnde liufvudtitlarne, lärer ändamålet med det för oförutsedda behof uppförda anslag vara alldeles enahanda med det för extra utgifter å de sednare 4 liufvudtitlarne, hvarföre Revisorerne anse sig böra till Rikets Ständer hemställa, huruvida ej rättelse till enhet uti benämning af detta anslag å alla hufvudtitiarnc bör vidtagas. § 11. Revisorerne få i minnet återkalla, att Rikets åren 1840 och 1841 församlade Ständer, i afseende å dispositionen af besparingarne å hufvudtitlarne, meddelat den be - — 15 - stämmelse, hvilken Rikets Ständer vid 1844 och 1845 års Riksdag jemväl vidblifvit, att de besparingar, som intill följande Riksdag kunde å någon litel uppkomma, finge fortfarande af Kongl. Maj:t användas till sådana, utaf Rikets Ständer ej förut pröfvade, utgifter, hvilka kunde finnas för Rikets styrelse af oundgängligt behof påkallade för samma ändamål, som med hvarje hufvudtitels anslag afsåges, och hvilka utgifter alltid måste vara tillfälliga och icke'af permanent egenskap; hvadan besparingarne, i intet fall, finge komma i fråga att begagnas till bestridande af årliga löner och arfvoden, hvilka borde rätta sig efter den statsreglering, som af Rikets Ständer blifvit godkänd att gälla intilldess densamma i vederbörlig ordning förändrades. Med anledning häraf, hafva Revisorerne ansett sig böra fästa Rikets Ständers uppmärksamhet å följande, på Riksstatens 4:de, 5:te, 6:te och 7:de hufvudtitlars besparingar anordnade utgifter, hvilka äro af mera permanent egenskap, nemligen: af L-de hufvudtitelns besparingar: år 1846. år 1847. ill t. f. Ordföranden i Kongl. Krigs-Hofrätten, 1,200: General-löjtnanten m. m. — „ Gravören Lundgren 100: 100: af 5:te hufvudtitelns besparingar: — „ Kommersrådet m. m.
Om sådane för en längre följd af år fastställda Tullbestämmelser befunnits ändamålsenliga och nyttiga i England, — detta land, hvars kolossala utveckling i industrielt och merkantilt hänseende väcker det öfriga Europas förvåning, men hvarest ingen grundlagsparasräf finnes, som föreskrifver en för hvarje Statsreglering återkommande total revision af Tulltaxan och der ej eller något sådant blifvit genom häfd infördt — huru mycket mera äro de ej då af behofvel påkallade hos oss, der både lag och sed bjuda att hvart 3:dje år genomgå allt i Tulltaxan ifrån Agat och till Attika och der hvar och en anser sig ofelbart förstå hvilka förändringar äro af nöden samt man anser bibehållandet af det förutvarande i Tulltaxan nära nog såsom ett bevis att Bevilln:sUtsk. icke rätteligen fullgjort sina åligganden. Utsk. säger visserligen, alt grundsatsen af stadga i Tull-lagstiftningen ingalunda varit för R. St:r fremmande eller i deras förhandlingar saknat tillämpning, men undersöka vi hvad Riksdagshandlingarne för den sednare liden härom lära, så visa de att icke få artiklar hvarje gång varit i fråga att fä förändrade Tullsatser och att rörligheten i denna del af lagstiftningen varit ganska stor. För en fullständig utredning af detta förhållande skulle den vid hvarje Riksdags början gällande Tulltaxa behöfva för hvarje artikel jemuföras med det under Riksdagens lopp af Bevilln:sUtsk. afgifna förslag till ny Tulltaxa, men en sådan jemnförelse har ej 232 Den 1 Februari f. m. tiden medgifvit. Förhällandet med de vid Riksdagarne upsalta voter:s-propos:r i Tullfrågor är emedlertid redan serdeles uplysande, och går man ej längre tillbaka än till 1840 års Riksdag, så visar sig att då upsaltes sådane proposrr i 348 frågor och voterades i Förstärkt StasUtsk i 95 » Vid 1844 års
Det är nära nog med bäfvan, ehuru fruktan höfves icke Riddersmannen, som jag åter tager R. o. Ad:s uppmärksamhet i anspråk; men de extra ordinarie tjenstemännens ställning är verkligen så behjertansvärd, att jag ansett mig skyldig att väcka ett förslag, som afser förbättring af deras vilkor. Då motionen kan synas mindre utförligt motiverad, nödgas jag, för min egen del, uti detta afseende anhålla få hänvisa det Utsk., som kommer att behandla motionen, till den motion, ungefärligen uti enahanda syftning, ehuru då hufvudsakligen rörande den ekonomiska delen af e. o. tjenstemännens ställning i Sverige, jag tog mig friheten göra vid 1850 och 1851 årens riksdag, afgifven till Höglofl. R. o. Ad:s Prot. den 30 December e. m. 1850 (sid. 329—332); äfvensom till samma Prot. förden 4 Januari 1851 (sid. 52—54) samt den 19 och 26 Februari nämnde år (sid. 32 och 106), innehållande utförliga uppgifter ifrån åtskilliga andra länder i afseende å e. o. tjenstemännens derstädes befintliga ställning. Härefter uppläste Hr Liljenstolpe en motion, N:o 102, ang. e. o. tjenstemännen, deras ställning och befordringslagarne. Begärdes på bordet. Hr Linroth, Carl Johan Gustaf, afgaf en motion, N:o 103, om befrielse från bevillning för pensioner. Remitterades till Bevilln.-Utsk:t. Hr Treffenberg, Curry: I den motiou, som jag ernar föredraga, frambär jag en hel tjenslemannakårs klagan öfver ett missförhållande, som är lika menligt för det allmänna, som för tjenstemännen sjelf, och jag vågar derlöre på förhand utbedja mig det Höglofl. Ståndets kraftiga understöd till afhjelpande deraf, helst detta kan ske genom några ganska lätt verkställbara åtgärder. Härefter uppläste
Jag anser således lämpeligast och naturligast alt de vacanta Officers Lönerne wid Adels.Fanan anwändas, titt Pensioner ät sä wäl ds Adeiige Officerare, som med äran, bewis om sitt mod och wansörhet att tjena,' offenteligen öppna wär blick och päkatta wär arkänsta, som ock deras Hustrur och Barn, som stupande pa slagtfältet med wärjan i handen ristat i egen blod deras ratt dertill. — Jag mö tes med ropet af Statens behof. Men är det wärdt att hafwa Stat och Fosterland utan försivarare, och bör man hoppas att fä kunnige och Redelige förswarare med der willtor, att de eller deras Enkor och Barn stola smälta ihjäl i skuggan af Mannens och Fadrens brödlösa. Lagerkrants? Min »välmening förswagas icke af hanwisning titt Armeens Pensions^Ensta.— Dertill har - Nationen icke gistvik en enda skilling tillkommen genom Militai rens egna uppoffringar och tillstött, och otillräcklig r hwilken Officers grad som häldsi — kan blott kallas deras egen förtjenst och belöning, och Nationen ma wäl icke tro att genom denna deras stelfberedda belöning hafwa uppfylldt sin pligt, rättwisa och storhet, att sjelf uppmuntra, belöna och försörja stna olyckliga hjeltar och sörstvarare Jag ar saker att Konungen sjelf Hjelte, sjelf en segrande Anförare, af dem, som antingen genom sin död eller styckade lemmar, afhallit de al Fosterlandet mättade slag, stall med en Konungslig tillfredsställelse nyttja denna utwäg att belöna, wäcka, uppamma, och fullkomna nya sig wardige Hjeltar, och skulle wäl Nationen kunna betaga honom tillfallet, att instöta desta nya Lagrar i sin Kongl. Krona. rz8 Den 4 November. Herr Prosten Docker ^Ilc anförde:
— I alla riken med ordnadi krigsväsende hafva derföre dylika trupper blifvit upprättade; exempelvis, i ett af de största, Frankrike, 3 reg.-ten; i ett af de minsta, Danmark, 2 kompanier. — Afven i Sverige har denna nödvändighet före vår tid varit erkänd. I äldre lider voro våra artilleri-kompaniers första numror afsedda till sappörer och minörer. Pomerska fästningsbyggnadsstaten uppsatte år 1778 en pionier-corps, sorn utom befäl kostade årligen (1,916 r:dr i silfver. Denna corps visade ännu 0år 1807 sin stora nytta, men den gick med Pomern förlorad. Ar 1798 uppsattes 400 man s. k. ”Valldrängar” af Finska medel. Vid 1813 års krig mäste behofvet af ingeniör-lrupper ersättas genom dertill särskildt beordradt manskap, sorn dock till följe af bristande öfning icke uppfyllde sin bestämmelse! Sednare sökte man bilda en dylik corps af sjö-officerare, sjömän oell skeppslimmermän. Med ett ord, vid alla krigslillfällen har detta behof blifvit ådagalagdt och försummelsen härutinnan varit dyrköpt. Man har nemi. i farans stund köpt den med förlust af tid, hvilket nästan alltid varit förlust af blod. Detta tarfvar ingen förklaring, då man besinnar, att kanske endast 2 eller 3 ingeniörbefäl vid hvart arbetsställe skola i krig leda och undervisa flere hundra, stundom ända till tusen man. Den nu föreslagna nummerstyrkan, endast 60 man, och de för dess uppsättning nödiga medel, endast 8,995 r:dr äro väl så ringa och obetydliga, då ett så vigtigt mål afses, att jag har svårt förmoda, det R. St. härtill gifva afslag. Underhållskostnaden är visserligen beräknad till 10,621 r:dr 42 sk. Men kostnaderna för nuvar. kommenderingar ur indelta arméen å Carlsborg utgöra omkring 9,708 r:dr 32 sk.
Hon saknar bredd, stora Bsikter och fritt andrum, k a m e r sig ~inkliimd~ midt i allt andligt lif och materielt .vdst&amp;nd. Hennes konstnarligt mUande jamforelse mellan Pa.ris 1821, smutsens, den oblyga lastens och den ohajdade lyxens hemvist, * ett stort melodramatiskt skBdespe1, som kom den unga betraktaren att p&amp; en gang skratta och grAta~, - och Paris 1856, det andra kajsardomets stela, prosaislca hufvudstad, diir man forskonat boulevarderna och sopat bort fattigdom och snusk till utkanterna, hvarest nattfjiirilarnas dansnojen hollos under polisbevakning, - denna jiimforelse utfaller icke afgjordt till formh for det senare. I Italien bevarar hon visserligen ett hopp om mojligheten af katolicismens phyttfodelse, men betraffmde piifvedomet kanner hon sig lika desillusionernd som den unge. tvb-ilriga: vistelse i Grekland hade slutligen gifvit henne tillrackligt tillfiille att inse ohillbarheten af dess diivarande politiska forhbllanden. Ned desto rikare hopp gtertog hon nu i stalet den sociala och filantropiska verksamheten i hemlandet, hvartill Amerika-resnn gifvit f orsta impulsen. *:: Intresset for sociala friigor var hos Fredrika Bremer gzbllaulalt nog. Hon berattar sjiilf, hur hon vid 1 5 B.rs Alder gdtt ned i koket och predikat jhnlikhet for kokspersonalen - som inte ville tro henne. ~Kokerskan, fodd despot ofver kokspigm, blott log och menade, att jag icke var M o k ~. - 1846 vid nbgra och 40 i r s Alder kvarstod Bnnu hoppet om forbr ring ens mojlighet, om ocksd studiet af socidistiska forfattare och af Tocquevilles, La dkmocratie en Amkriquew gjort heme allt mera kritisk mot sociala utopier. Nbgra bland dessa,.
Från Högvördige Preste-Ståndet. S. D. Biföllos vid förnyad föredragning Stats-Utskottets Utlåtanden: N:° 383, angående sättet för upptagande af det Stats-Lån, Utskottet, i serskildt Betänkande N:o 382 , föreslagit Rikets Ständer; och N:o 384, angående så väl sättet för utlåningen af de medel, hvilka, genom uppta* tagande af det i Betänkandet N:o 38* töreslagna lån, skola för Riksgälds*Contoircts ji8 Prot.-Utdrag dm ii Februarii 1830. Herrar Fullmägtige blifva disponible till läns ingifvande emot inteckning i jord egendom å Uandet och i Städerne, som vissa allmänna föreskrifter i detta hänseende för be* malde Herrar Fullmägtige. S. D. Föredrogs Vallöf!, Borgare-Ståndets Protocolls-Utdrag, af den 8 innevaran* de Februarii, hvaruti BorgareStåndet, med tillkännagifvande af dess, vid Bevillningsutskottets Utlåtande, N:o 66, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet N:o 57, med förslag till fördelning af allmänna Bevillningen samt till en blifvande Bevillningsförordning, fattade beslut, tillika inbjudit JVied-Stlnden att uti 3;ne punkter sig med Borgare Ståndet förena; men PresteStåndet, sorn vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut, fann icke skäl att den gjorda inbjudningen antaga. S, D. Vid förnyad föredragning af Stafs. Utskottets Utlåtande, Nto 381, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet , N^o 318, rörande verkställd revision af StatsVerkets räkenskaper och förvaltning för år 1826, fann Preste-Stindet för godt att, med frånträdande af sitt till Betänkandet JV'o 318, uti de i förevarande Utlåtande förekommande 2:ne frågor lemnade bifall, gilla Ut-; Fröt,-Utdrag den 12 Februarii 1830.
Utsk föreslagna summan vara oundgängligen nödvändig, men vill likväl, enär, på sätt jag förut nämnt, det icke är att förmoda, att ullproductionen intill nästa riksdag skall stiga i högre mån, än att icke en tillökning i fonden af 100,000 r:dr skall kunna motsvara behofvet, inskränka mig till begäran, att den af Utsk. föreslagna summa må blifva tillökt med nyssnämnde belopp; för hvilket ändamål jag således anhåller om återremiss af utlåt. Frih. Cederström, Jac : Äfven jag begär återremiss af Utsk:s ifrågavar. utlåt., med anhållan, att Utsk. måtte tillstyrka odeladt bifall till K. M:s nåd. propos., hvilken 11 H. 8 f)8 lien i 'Augusti e. m. innehåller, alt R. St:s Riksg.cont. må bemyndigas att emot lägsta möjliga ränta hålla nlldisconten tillhanda intill nästa riksdag hvad som kan erfordras utöfver de 200,000 r:dr, som R. St. vid föregående riksdag för ifrågavar. ändamål anvisat och som K. M. föreslagit fortfarande dertill må användas. Egentliga orsaken, hvarföre en ulldiscont i Sverige är nödvändigare än uti andra länder, är bristande capitaler hos våra fabrikanter. Större delen af dem äro icke i tillfälle att på en gång uppköpa det qvantum af denna vara, som de lör årets lopp behöfva. De kunna endast successivt göra detta uppköp, emedan afsättningen af deras producter fordrar långvarig credit. Af sådan anledning, och på det producenten må kunna upprätthålla priset på ullen, samt fabrikanten må kunna betala den med hvad den är värd och drifva sin fabrik, utan att behöfva gå i större förskott än räntan på det lån, som i nlldisconten erhålles, är det nödvändigt, att behöflig lånetillgång icke må brista. Att, Jika med reservanten, bestämma siffran anser jag derföre icke riktigt, då productionen inom ett enda år kan öka sig med flera tusen procent. Jag vill icke vidlyftigare yttra mig, utan anhåller pä förenämnde grunder om återremiss och det tillstyrkande af Utsk., jag ofvanföre begärt. Gr. von Fersen:
Proposition om anslag till uppförande af en ny arkivbyggnad af slen å holrättsbusets tomt, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med af Hofrätten insända förslagsrilningar; varande kostnaden för ifrågavarande byggnad, enligt jerni väl insändt förslag, beräknad lill 52,642 R:dr 60 öre; och hade Ofverintendents-embe-1 tet, som redan uti underdåniga utlåtanden den 27 September 1853 och den 30 September 1856 vitsordat behofvet af ifrågavarande byggnad, jemväl i nu infordradt yttrande förordat Hofrättens framställning, såsom särdeles förtjent af bifall; hvarjemte Embete!, som emot kostnadsförslagets slutsumma ej funnit skäl till anmärkning, i sammanhang med berörda fråga fästat E. K. Maj:ts uppmärksamhet derå, att, ehuru kajen omkring hofrättshusets tomt, hvarå ifrågavarande arkiv vore afsedt att uppföras, redan sedan flera år tillbaka varit af vederbörande syneförrätlare utdömd, hade likväl den för en ny kajbvggnad beräknade kostnadssumma af 11,510 R:dr, i anseende till bristande tillgång, städse måst af Embetet uppföras i tredje klassen af de till E. K. Maj:ts pröfning insända generalförslag öfver de årligen behöfliga reparationerna å Kronans hus och byggnader i landsorterna; vid hvilket förhållande, och då, i anseende till så väl kajens förfallna skick som jordmånens lösa och sumpiga beskaffenhet å den till hofrättshuset hörande tomt, arkivbyggnaden ej lämpligen borde verkställas utan i sammanhang med kajens ombyggande, genom hvilken åtgärd den största möjliga besparingen i kostnaderna tillika kornme att vinnas, Öfverintendents-embetet ansett sig böra i underdånighet hem - Expeditions-Utskullels Förslug lill underd. Skrifvelse, N.-o 23. 15 ställa, att E. K. Maj:t, derest Hofrättens framställning vunne nådigt bifall, täcktes hos Rikets Ständer jemväl anmäla behofvet af ett anslag å 11,510 R:dr till berörda kajs ombyggande.
Att välsignelse från ofvan här ej sig att med vördnad och beundran blicka upp lig tomtplats förföll emellertid företaget. Den, saknats, det finner man sannerligen. till denne Finlands populäraste man och söka som dock icke gaf saken förlorad, var Alli Trygg. Efter många om och men samt till en Alli Trygg är en af de mest beresta kvinlikna honom i fosterlandskärlek. nor Finland eger. Redan inemot halftannat Sist och slutligen har Alli Trygg såsom rebörjan ett och annat ironiskt löje från herrar årtionde har hon hvarje sommar vistats någondaktris af » Hemmet och Samhället », hvilken senatorers och andra dignitärers sida beviljades städes i utlandet. Åren 1887 — 1888 besökte månadsskrift nu utgifves andra året, på ett Alli Trygg slutligen ett amorteringslån af statshon England och Nordamerika. Under dessa särdeles förtjänstfullt sätt befordrat kvinnoemanmedel, stort 42,000 mark eller / af den summa resor har hon inhöstat en rik erfarenhet. Vycipationens och folkskolans sak. Genom sina hon för ändamålet åstundat, hvarförutom till erna hafva gifvetvis vidgats, och intresset för uppsatser därstädes har fröken Trygg emellermöbler m. m. för inrättningen 3,000 mark utalla sociala frågor har blifvit lifligare. I tretton tid råkat i delo med flere af landets tidningar, anordnades af utminuteringsbolagets vinstmedel. år har hon besökt alla skolmöten af större men dock i flere fall i polemiken behållet sista Som Sörnäs stadsdel emellertid kommer att regleras, böra alla å arrendetomter uppförda betydenhet samt under några af de senaste ordet. åren — lifligt berörd af den allt jämt växande Som af det ofvanstående nogsamt framgår, byggnader efter 17 år bortskaffas, hvilket öde nykterhetssaken — äfven ganska många möten har Alli Trygg såsom folkskolelärariana redan äfven kommer att drabba » folkets palats ». Dock på detta område i de skandinaviska landen. I i många år dragit sitt strå till den stack, som anser Alli Trygg dess fortbestånd betryggadt, kvinnokongresserna i Filadelfia och Paris har heter upplysning åt Finlands folk.