Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon var fullt säker att både den ryska fursten, de engelska ”lorderna” – de kunde ej vara mindre, men det var möjligt att de voro hertigar – och den rike skånske grefven skulle blifva kära i Blenda, endast de finge se henne, och den omständigheten berodde af slumpen, hvilken kanske fogade så, att de allesammans skulle gå på ångbåten Men här ville de stora förhoppningarna nästan qväfva henne. ”Mamma är så tyst – hvad tänker mamma på?” ”Jag sitter och småfunderar för mig sjelf, du lilla! Jag erinrar mig beskrifningen på ett slott, der det omtalas att det fans rum af renaste marmor, med springbrunnar och de gudomligaste blommor, och af sådan ovanlig byggnadskonst, att allt var liksom förtrolladt, och jag tror – fast jag icke precist kan säga det – att det fans sina tre eller fyra hundra rum i det slottet.” ”Åh, jag mins: det var ju ett mohriskt slott!” ”Det vill jag icke neka för – men hvad ondt är deri: en mohrisk prins kan vara likså god som en rysk furste och lika berättigad att resa verlden omkring som engelska pärer eller tyska hertigar det fins många hertigar i Tyskland, och de kunna väl icke ständigt vara hemma heller – sådant folk reser ofta inkognito!” ”Det är nog möjligt, mamma, men icke resa några mohriska prinsar mer Ack, så jag gret, när jag läste om deras flykt ur Spanien! De ha visst icke kommit tillbaka – nej, der fins ej mer några mohrer!” ”Så fins det spanska grander, kära du, det är alldeles utom all fråga: don Juan, don Sebastian, don Rodrigo och hvad de allt heta. Min salig farmor, som sett verlden, hade en gång träffat icke mindre än tre spanjorer.” ”Men hur i all verlden kommer mamma, när vi skola ut och handla, att tänka på spanjorer och mohrer?” ”Åh, tanken flyger och far. Jag vill blott säga att det icke är precist omöjligt att vi, som nu äro resande damer, kunna träffa ut för både ett och annat Men det är tid att tänka på din handel och min bandrulle. Sätt på dig hatten, och se icke för mycket ner i gatan, under det du går, kära du!”
Och har Bonde-Ståndet återremitterat Betänkandet N:o 200, egentligen på den grund, att Ståndet icke, genom bifall lill detsamma, ville lägga något hinder i vägen för en fri pröfning af de till Slatsoch Oeconomie-Utskoltens gemensamma handläggning remitterade frågor rörande Möles-Pässe* volance-afgiftens utgörande, dess användande, m. 111. Utskottet har uppfattat Grefve von Fersens motion ur den synpunkt, alt fråga vore, mindre att utreda de ojemnbeter, som nu mera, eller nära halftannat sekels tillämpning, i Knekle-Contracten kunna förefinnas, och som till en del under liden tillkommit, än fastmer att bereda Rotehållare, ju förr dess hellre, någon lindring i deras i allmänhet nog dryga skatlebördor, och i hvilket hänseende den utväg af Molionairen ansetts lämpligast och mest rättsenlig, att från ett Rotehållarne ensamt åliggande, till ett för Statens alla medlemmar gemensamt bidrag, förvandla Beklädnadsoch Mötes-Passevolance-afgifterne vid indelta Armeen. Utskottet har äfven medgifvil, att Rolerings-besväret är ganska (ryckande, och att liu liing deri, på lämplig väg beredd,- vore önsklig; men Utskottet har tillika måst betrakta möjligheten att bereda tillgångar för öfverllvttningen af ifrågavarande onus. Och då Utskottet härvid erinrat sig Statsverkets många behof, så i ordinariesom extra-ordinarie-auslagsväg, samt nödvändigheten att anvisa nödiga medel, hvarmed Riksgälds-Conlm et må kunna uppfylla de detsamma åliggande förbindelser, har Utskottet ansett sig ega gällande anledning att icke i närvarande :i Ipunkt motionen understödja, och fortfar alt hysa denna åsigt, helst anmärkningarne icke innefatta andra skäl, än som vid frågans behandling förra gången redan af Utskottet tagits i öfvervägande. Något Stat s-Ut skot tets Utlåtande N:o 3o3. 9 Något hinder för frågans definitiva pröfning i Bonde-Ståndet lärer nu mera icke möta, sedan Statssamt Oeconomie-Utskotten afgifyit
I anledning af den granskning, som Rikets Stan» Bihang t. i?» S:s Vrot. loide Sami. 2 Banch 3 Hlift. 3 i8 Exp. ZJtsk, Förslag cili lind. Skrif v. N:o 348, der genom deras Stals-Utskolt ti t verkställa utaf Slrömrensningsfondens Förvaltning och Räkenskaper, så väl för åren 1826 och 1827, då f. d. Strömrensnings-Comilen ännu egde anslagets förvaltande sig anförtrodt, som serskildt för år 1828, ifrån hvilket års början Stor-Amirals-Embetets Tredje Afdelning, jemlikt E. K. M:s Nådiga Bref, den 3Q December 1827, samma Förvaltning öfvertagit, få R. St. härmedelst hos E. K. AF i underdånighet anmäla följande dervid förekommande frågor nemligen i lio Utaf sistnämnde års Hufvud-Bok inhemtas väl hvad sorn af Strömrensningsfonden utgått till enskilde Bolag eller Autoriteter för åtagna byggnadsarbetens utförande, och hvilka arbeten nu mera äro ställde under ofvannämnde Afdelnings inseende; men af Räkenskapen synes ej till hvad Belopp de serskilda Bolagen eller Autoritcterna an vändt anslaget under året, eller till huru stor del arbetet blifvit verkställda R. St. finna väl, att någon speciel redovisning för de flesta af dessa anslag icke kan tillhöra Strömrensningsfondens års - räkenskap, men anse dock lämpligt, att, till beredande af en lättare öfversigt, å hvarje sådant anslags i Hufvudboken förekommande Conto summariskt antecknas hvad för året blifvit till arbetets verkställande af det enskilda Bolaget eller vederbörande Auloritet åtgjordt. Ri S, finna likaledes, att, vid öfverbälancerarldet af fordringar från det ena året till det andra, förhållandet med desamma bör i korthet omnämnas, hvarpå deras indrifning är beroende 0. s. v. Och R. St. få derföre hos E. Exp. lltsk. Förslag till lind. Skri/v.
– Nå, han menade icke att hon saknade vanlig bildning, men hon hade ingen öfverblick. Han frågade mig hvad språk jag läser: Franska, tyska, engelska, – Nå, det är ungefär som alla vi andra, sade han anspråkslöst. Han kunde icke begripa hvarför jag legat i mörkt rum, när jag icke hade ondt i ögonen. Han frågade om jag ännu trodde mig vara stadd i utveckling. – Ja, det trodde jag. – Ja, men det kunde man misstaga sig på. Han hade en gång varit i ett sällskap, der man diskuterade frågan om vid hvilken ålder menniskan intellektuellt börjar gå tillbaka, och det var lustigt att höra hur hvar och en tog sin egen ålder som gränslinie. De som voro tjugofem år sade att till tjugofemte året måtte man då åtminstone vara stadd i utveckling och sjelfva den gamle kammarherre Fallesen, som är öfver de sextio, påstod att ännu hade han åtminstone icke känt någon återgång, så att nog måtte gränsen ligga längre bort.36 Och hvad Brandes sjelf beträffar, så nog hoppades han att ännu på några år icke behöfva gå tillbaka. Hur hade jag kommit att skrifva? Jo, jag leddes. – Vet ni hvad det betyder? sade jag med en dubbelmening. Han misstänkte mig icke för det strax, men så klarnade ansigtet till ett vemodigt leende. – Jo, han kände både ordets betydelse och – tyvärr – dess realitet. – Jag höll på att i min tur säga ”stakkel”. Lefva i en sådan småhåla som Köpenhamn! Det låg en del bref på mitt bord under almanackan. Han såg dem. – ”Har ni läst edra bref?” – ”Ja.” – ”Eljest läs dem; jag kan inte lida den tanken, att ni möjligen kan sitta och vara upptagen af annat medan vi tala med hvarandra.” – ”Det är jag icke; jag försäkrar att jag läst brefven. – Han flyttade stillatigande undan almanackan, tog brefven åtskils och såg efter att de voro öppnade. Jag satt leende och såg på. ”Jag narras inte.” – ”Nej, men det kunde ju vara artighet. – Och vi återtogo samtalet. Jag hvilade mina magra, fula händer på bordet.
Då jag icke hade tillfälle att vara närv.de i sista Lördags-plenum, så anhåller jag att nu få instämma i de reservationer, som då afgåfvos mot det beslut R. o. Ad. fattade ang:de Const.Utsk:s Mern. Föredrogs ånyo StatsUtsIcs d. 8 och 11 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 53, i ani. af K. Propos., ang:de inrättande af ett Landtbruksinstitut i Skåne. Gr. Beckfriis, Corfitz, anförde skriftligen: Då ingen lär vilja bestrida att åkerbruket är Sveriges hufvudnäring och att den numera icke kan bedrifvas med fördel på samma sätt som far och farfar gjort det, utan man är tvungen begagna de sätt som vetenskaperna och erfarenhet lärt, och hvilka vi dagligen se göra nya framsteg, så har man verkligen svårt för att fatta huru ett Utsk. kunnat afgifva ett sådant svar, som det nu föredragna, på K. M:ts Nåd. Propos. De skäl hvarpå det grundat sitt afslag äro också af den beskaffenhet, att fullkomligt bevisa det Utsk. hvarken upfattat frågans vigt eller beskaffenhet, hvilket jag hoppas härmed kunna ådagalägga. Utsk. medger, att ett Institut kan göra nytta, men har icke blifvit öfvertygade om, att alla fördelar deraf upnås, om den K. Propos. bifölls. Huru är det möjligt på förhand blifva öfvertygad om att alla fördelar af ett företag skulle upnås? De betänkligheter Utsk. framkastat emot ett Institut i Skåne, gifva åtminstone icke anledn. till tvifvel om ett lyckligt resultat. Erfarenheten har lärt oss, att alla de större förbättringar i åkerbruksväg och kreatursskötsel, som i landet blifvit införda, hafva icke kommit från norden utan från söder och de blidare klimat. Vore då Skåne en olämplig lokal för ett Institut; man är ju der bättre i tillfälle att acklimatisera växter, djur och åkerbruksmethoder, som visat sig fördelaktigare i andra länder, än vid Ultuna sorn ligger 70 mil längre i norr och nu är det enda vi äga. Utsk. anmärker, att
Just derfor gör jag det; ty nattens afundsjuka mörker beröfvar mig lyckan att urskilja edra drag och sjelf visa mig for er — då måste jag ju söka visa er hurudan jag är till sinnes, så att vi på något sätt kunna blifva bekanta med hvarandra. Af samma skäl vågar jag också be er, att drifva bort tiden med att prata den här tråkiga natten. » » Ni har ett besynnerligt sätt att be, min herre — när ni talar så, är det inte längre möjligt att neka. » » Jag är mycket tacksam, min nådiga, således jag. » Min herre ... » » Förlåt mig, jag skall inte böija med mig sjelf. Som ni vet sitter här ännu en tredje person. Han är äldre och respektablare än jag och jag böljar derfor med honom. » Förgäfves sökte jag öfvertyga honom om att han skulle göra mig mycket förbunden, om han lemnade mig utom räkningen — förgäfves. Han låt mig icke komma till orda. » Denne tredje » — böljade han med höjd röst, så att jag insåg fruktlösheten af mina bemödanden och visligen teg — » som sitter här vid sidan om mig, till höger, heter Paul v. Kåtai och är prest till yrket. » Mycket förbunden », sade den obekanta med ett halft undertryckt skratt. » Mycket förbunden », sade äfven jag, något obestämd L då jag inte visste, om jag skulle skratta eller bli förargad. » Se ’ n jag nu har presenterat min ärade reskamrat, tillåter ni kanske, att jag öfvergår till min egen ringhet. Jag. » Men, min herre » Men, min nådiga, jag får be er vara god låta ir.ig tala ut. Till all lycka hindrar mörkret oss blott att se hvarandra inte att språka. Den, som har den lyckan att stå eller rät-tare sitta inför eder, år en vacker ung man på 24 år raed en fast inkomst af 3,000 gulden och fullkomligt oberoende, såväl med hänsyn till hjerta som familjeförhållanden. » » Min herre, ni missbrukar mitt tillmötesgående. » » Förlåt, det är långt ifrån min afsigt, låt mig bara sluta. Det kan se ut som om så vore, men det blott ser så ut.
Andra delen af FamiQen H. skrefs under vintern litet » huller om buller » som hon sj alf seger, utkom och emottogs med stigande f örtjusning. Sominnren tillbragte familjen. vid en badort, d&amp; Fredrika började en liflig brefväxling med v. Brinkman. Kom s5 sensommaren, d i hon begaf sig till sin gifta systers hem i Kristianstad för att där tillbringa en längre tid. Har skulle hon snart befinna sig vid en afgörande r i d p u n k t i sitt inre lif. 2 Egna mig å t författa-rskap iimnar jag för iiigen del. Bättre, vill Gud, ämnar jag göra i världen för mig och andra. Det är blott en sysselsä~iiing tills vidare, hade Fredrika skrifvit i Februari 1829. Ku tinkte hon annorlunda. Hon ville, sager hon till Brinkman, på fullt d ~ i W utbilda sig till skriftstallarinna. %len hon lciinde val hurr. mycket som fattades henne i maiiniskokäiinedoiii och 18serfarenhet för att kunna arbeta med framgång. Nagot svafvande uttrycker hon sig ocksk ännu rörande arten af ilex uppgift, hon vill förelägga sig. Den ena gången skrifver hon skämtande till Brinkman om huru visheten och moralen länge burit peruk och varit tråkiga samt huru hon ville visa, att de ocksa kunde vara » aimabla ». E n mnan @ ng gripes hon helt af allvaret i sin uppgift siigande: » Hvad mängden af människor behöfver: tröst, muntrai;, utsigt, dager i lifvet och äfven för stunden, hur viil sLd ' ie man .ej kunna gifva detta, huru nira komma den lidandes hjärta och förstånd i bilder hämtade ur hvardagslifvet. Meal. hartill fordras kännedom af människan i ordets djupaste mening, om hvad som verkar på henne, hur det verkar. 2 hvilka föreningar, i hvilken grad. O! stii mig därvid bi, milde och vise Brinkman! » Man förstkr af detta., och många andra hennes uttryck
Du hade kanske ej då så obetingadt förkastat reserven. » » Keserven? » » J a, mina ögon ha nu ändtligen blifvit öppOm du ledsnat förbigången, dig, kunde tillgå. vid eller det Det ditt yrke, om du några ju andra varit skall ju blifvit obehag bra att träffat ha mig att förmonligt ha K a n du neka till, att jag sä vara tvänne strängar på sin » Ja, du sä bäge. » mig och ofta lycka återstår m i g j u alltid för fingrar dylika beräkningar Han han ämnade han ej Han » Reserv! » svarade jag mig att landtlifvet trodde, ej men med behag till dig. den 103 sä etagerens små utropade han m e d raseri. » Narr jag ej högt, att j a g lycka j a g likgiltigt ögonblick, utan hur väntade risk på kunde smärtsamt glad, att du det det ej än på vilkor skulle jag Han förtvifian sett b l e f min inträffat, m i g nödsakad vid sidan af en qvinna, som jag förbetraktade ville, att hon Men nu käus, är jag d o c k sådana ty o m sedan ett uppvaknande med då kasta mig öfver b o r d. maka, sin förlofningsring. » Jag den ej ens i döden skulle skilts från denna plats, men. » Han skattar o c h för hvars framtida under det hon helt Men utan poesi som så och stampade trots den mjuka mattan, arbetat m e d all min kraft, sätt. » olyckligtvis dess händerna känslor, o c h då j a g nu ändtligen fullkomligt du nog sta inflyuppföra. rycka dig ur ditt sorgliga läge, så Om innehåll under aktade. » är dess ett sakta klingande hördes från att lefva » Du skilsmessa. hade är o c h deri en qvinna, hvilken j a g offrat mitt lifs bä- gå in o c h skrifva mottager du m i g på detta gammalt prydnader. en k o m m e r för att om m e d foten, att, — mig, dagar för såg ut öfver vanliga lugna epistlar » D i t t sista b r e f åtta sammanknöt häftigt då föll det sig svårt beherskade ha aldrig uppstått hos m i g.
Betänkande inkomma med förslag lill hufvudgrunder för de Hypotheksföreningar, hvilka vilja begagna sig af Statens garantie för de lån, som af dem upptagas." Uti denna reservation hafva instämt: Grefve Posse, A., Friherre Stjerneld, A., Grefve Gyldenstolpe, A., Herr Peyron, Gust., Herr af Ström, JBiskop Hyselius, Doctor Bexell, Doctor Heurlin, Herr B. H. Santesson, samt Riksdagsfullmägtige: Nils Strindlund från Wester-Norrland, Johan Christopherson från Kronobergs Län, Hans Hansson från Götheborgsoch Bohus Län , Daniel Danielsson från Nerike, Pehr Henriksson från Norrbotten och J. O. Dahlberg från Westernorrland; 2:0 af Herr Oxehufvud, G. A. "Det Höglofl. Stats-Utskottet har ånyo ådagalagt dess obenägenhet emot jordbruket, eller ihärdigt qvarblifvit vid étt förut fattadt beslut, änskönt detsamma blifvit af tvänne Riks-Stånd ogillad t och på denna grund återremitteradt. Emot detta förfarande, så ock emot liela det nu afgifna Betänkandet, får jag på det högsta reservera mig, och, med åberopande af min förut i ämnet afgifna Reservation till Betänkandet N:o 366, i alla delar vidblifva mitt i samma Reservation Rikete Ständers pröfning vördsammast underställda förslag, såsom det enda i min tanka verkställbara. STOCKHOLM, Ecksteiusx a Tryckeriet, i835. Stat s-Vt skott ef t 15 tide mule K-.o 4 <>6. Ankom till Exp.-Utsk. den 5 Febr, Utlåtande öfver anmärkningar vid Betänkandet, N:o 355, i anledning af Kongl. Maj.ts Nådiga Proposition, angående medel för undsättningar i svårare missväxt-år. (RGS. A.) Detta Betänkande har, i anledning af dervid gjorda anmärkningar, blifvit från samtlige Riks-Stånden till Utskottets ytterligare handläggning återremitteradt.
Jag tror att en sådan åtgärd skulle vara ganska helsosam, ty man ser till och med af det Utlåt., som KammarRätten på Nåd. befallning afgifvit i fråga om tillämpningen af de föreskrifter, som i instrnktionen äro gifne, huru vigtigt det är att myndigheter, som. ega sakkännedom och som skola tilllämpa författningarne, sedan dessa blifvit stiftade, sättas i tillfälle att granska och utlåta sig öfver desamma, innan de till allmän efterrättelse blifva utfärdade. •—- Hr Stuart, Carl Gustaf: Då jag deltagit uti det ar bete, som nu blifvit underkastadt R. och Ad:s pröfning, torde det icke finnas olämpligt, att äfven jag uttalar några ord i ani. af de anmärkningar, som blifvit mot Bev.-komiténs förslag framställde. Redan under flera riksdagar har erfarenheten visat, att det ändamål, som åsyftats med bevilln:s-författningarne, i allmänhet icke vunnits, enär den jemlikhet och rättvisa i be skattning, som man velat tillvägabringa, icke kunnat åstadkommas, och man har funnit att de, tid efter annan gjorda, jemkningar i förut gifne stadganden icke heller medfört något lyckligt resultat, utan att sjelfva beskattningsgrunderna måste ändras. Då R. St:r derföre vid sednaste riksdag begärde att K. M. måtte nedsätta en komité för att uppgöra förslag till ny bevilln:s-författn., så kunde ej någon äf komiténs ledamöter föreställa sig, att meningen med komiténs nedsättande endast var att ändra en och annan bestämmelse i förut gäll. bevilln.- förordn., utan att, då författningar under ett halft sekel blifvit tummade och tolkade på det oefterrättliga sätt, som de då gällande bevillnings-stadgar, så vore det ovilkorligen nödvändigt att upställa några andra grunder och några mera bestämda och oförtydbara föreskrifter än de gamla författningarne innehålla. De grunder, som komitén tillämpat i sitt förslag, utgöra inga egentliga nyheter; de innefattas nästan alla i äldre bevillmsförfattningar, synnerligast i den, som år 1712 utfärdades af Carl XII.
Ehuru folkskolan är den inrättning, sorn i allmänhet och i främsta rummet har till syftemål att hilda icke allenast kristliga, utan äfven nyttiga medlemmar i 14 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 9. samhället, samt i denna dess egenskap eger det giltigaste anspråk på Statens kraftiga medverkan till verkliggörande af detta dess riksvigtiga syfte; så har dock denna inrättning blifvit allt för stjufmoderligt behandlad, icke allenast i förhållande till dess vigt, utan äfven i förhållande till de högre läroverken, uti hvilka til! och med de förmögnares barn njutit nära nog fri undervisning på Statens bekostnad, under det undervisningen för allmogens barn i folkskolorna varit förenad med ganska dryga kommunala utgifter. De anslag af allmänna medel, som tid efter annan beviljats för ändamålets befrämjande, hafva icke allenast varit allt för ringa i förhållande til! folkmängden, utan de hafva äfven i åtskilliga delar varit förknippade med så många och hårda vilkor och med så många omständigheter och omvägar, att de för många kommuner, isynnerhet i rikets magraste trakter, varit i det närmaste, om icke alldeles, oåtkomliga, och således icke heller blifvit ändamålsenligt fördelade.
2l3 Ståndet, som denna dag godkänt de i Memorialen omnämnda förnyade Skrifvelse-förslag, lade Memorialen IStris 38 och 39 till handlingarne. S. D. Fortsattes föredragningen af så väl Stats-Utskott ts Utlåtande, N:o 354, angående anslag å extra Stats-regleringen, som samma Utskotts Utlåtande N:o 435, i anledning af erhållna återremisser å förstnämnde Utlåtande, hvarvid Ståndet stannade i följande beslut: Medlersta Districtet. 15:o Strömsholms Canal och Slussverk. Ståndet beslöt, i likhet med hvad af Afdelningen inom Utskottet blifvit tillstyrkt, det må 600,000 R:dr Banco i Riksgälds-Contoiret afsätlas, för att under 15 års tid med upplöpande räntor användas med 50,000 R:clr årlig utbetalning till ombyggande af Strömsholms Canal och Slussverk. De af Utskottet föreslagna grunder för medlens förräntande, äfvensom de uppgifna vilkoren för erhållandet af desamma, hvarom å pag. 25—27 förmäles under l:o—8:0, godkändes med följande tillägg: 9:o alt en af Fullmägtige i Rikets Ständers Riksgälds-Contoir utsedd person kommer att såsom Ledamot deltaga i Bolagets Direction från och med dagen för utbetalandet af det allmänna anslaget, och intilldess att Canaloch Slussverket blifvit färdigbyggdt, samt att ett på enahanda sätt ntsedt Ombud deltager i den årliga revisionen af Canal verkets räkenskaper; börande Berättelse om arbetets fortgång 111. m. hvarje år af Direetionen till Kongl. Maj:t i underdånighet ingifvas, och derefter med officiella Tidningen allmäidieten meddelas. Föredragningen fortsattes i nästinträffande plenum. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet.
Ståndet biföll Utskottets hemställan, att det arfvode, sorn kommer att af Riksgälds-Contoiret utbetalas till den, sorn efter Justitiae-Ombudsmannen, Herr Hof-Rätts-RAdet Landin adjungeras till ledamot uti Kongl. Maj:ts och Rikets Svea Hof-Ritt, må, ifrån den tid, då den nya stats-regleringen tager sin början, få beräknas och utgå med ett lörhöjdt belopp af 750 R:dr årligen, hvaremot Ståndet afslog, hvad Utskottet föreslagit i Utlåtandena N:ris 246 och 349 om aflönings bestämmande för Rikets Ständers blifvande Justitiae-Ombudsmän och anvisande af arfvode åt den, som utses att Justitias-Ombudsmannens förut innehafvande tjenst förrätta. N:o 350, i anledning af erhållna återremisser å Stats-Utskottets Memorial N:o 252. Bifölls. Bih. till R. St. TJldr. d. g Nov. 184.0. N:o 351, i anledning af erhållna återremisser å Ståts-Utskottets Memorial N:o 253. Bifölls. N:o 352, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 261. Lades till handlingarne. och N:o 353, i anledning af väckta motioner, att dels åtskilliga cassors behållningar, dels Stats-verkets så kallade reserv-fond måtte till RiksgäldsContoiret öfverflyttas. Bifölls. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 109, angående stångjerns-smidet och den gröfre jernförädlingen samt kohlhandelu i Riket, hlef samma Betänkande återremitteradt. S. D. Föredrogos ånyo och lades lill handlingarne Förstärkta Stals-UtskoLtets Memorial: iNT:o 339, angående anställd omröstning öfver åtskilliga till stats-regleringen hörande frågor.