Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den fasta egendomen var, i folkens barndom, den enda af någon betydenhet. Deraf var en klar följd, att den ensam togs i beräkning, når tanken att, efter egendom, utdela politiska rättigheter, uppstod; men deraf föijer icke, att så måste ske i Europa, i det nittonde århundradet. Den, som nu föreslår hyllandet af samma grundsats, måste bjuda skål för sitt förslag; och Utskottet, sorn befinner sig i detta fall, går nu att fullgöra denna pligt. Ali egendom, som icke år naturens fri villiga, genom ingen mensklig åtgärd till större brukbarhet bragta, skänk, föreställer redan gjordt; men fordrar, för bibehållande och förkofran, fortsatt arbete. Såvida synes det som, ehvad man vid national-representationens bildning tillerkänner det ftih, till R. St, Pret, i8Jfo. 3 Sami, 21 Haft, 5 u Comtitutions-UtsRottets Memoria1» W\o 38. förflutnas eller det närvarandes och tillkommandes anspråk företrädet, ali egendom bör tilläggas lika rätt. För deri, som anser egendomen egentligen i sin egenskap af spher för medborgerlig verksamhet böra komma i betragtande vid valrättens bestämning, finnas likväl theoriska skål att icke sätta ali egendom i absolut likhet; ehuru ännu icke år sagdt, att skillnaden emellan den egendom, som bör, och den, som icke bör, gifva valrätt, sammanfaller med den emellan fast och lös egendom. Af lös egendom mäste, enligt denna åsigt, afråknas den del, sorn år ämnad att omedelbart tillfredsställa egarens lefn ads behof, äfvensom del capital, som antingen hålles insproductivt eller ock åt andra öfverlåtes till begagnande. Intetdera af dessa slag utgör för egaren någon verksamhels-spher. Återstå fördenskull dels lösören, sorn ingå såsom medel i eli yrkes drift, hvilket af egaren sjelf idkas, dels fast egendom. De förra synas alltid böra lemna röst-rått; den senare åtminstone, når den af egaren sjelf innehafves. Huruvida den deremot, då den år upplåten åt andra, bör lemnäs samma rått, kan såttas i fråga.
En svårighet härför ligger redan i den omständigheten, att uti de särskilda städer, der våra HofR:r residera, icke alltid Officerare af Arméen och Flottan kunna vara till hands för att taga säte i Domstolen; Det finns andra sätt att komma till målet och jag har här hört 2:ne särskilda förslag framställas. Hr Stjernsvärd har framställt ett bestämdt förslag, och Gr. Sparre har framställt ett annat, hållet i mera allmänt syfte. Afven jag sjelf är betänkt på en annan utväg, men det är onödigt att här ingå i några specialiteter, när, såsom sagdt är, frågan i alla fall, i följd af tre Stånds beslut, kommer under K. Jag har blott velat framställa dessa mina åsigter, för att sätta K. o. Ad. i tillfälle att öfverväga de fördelar eller olägenheter, som kunna finnas å ena eller andra sidan. Hr Stjernsvärd: Då tre Stånd beslutat att en skrifvelse ang:de KrigsHofR:ns indragning skall afgå till K. M., så kommer naturligtvis denna skrifvelse att afgå, och det blir först sedan R. o. Ad. beslutat att afslå det af Ekon.Utsk. gjorda förslaget som mitt förslag kan komma under öfverläggning. Sedan jag sist hade ordet har Gr. Sparre gjort ett annat förslag, och som jag tror att det är ganska få skiljaktigheter dem emellan, så skulle möjligen en votering om dessa två förslag kunna undvikas, om vi kunde förena oss om samma förslag. Jag håller icke alls på ordalagen af mitt förslag, blott grundtanken blir bibehållen, och jag har ingenting emot att förena mig med Gr. Sparre, om i den skrifvelse han föreslagit blir intaget, att R. o. Ad. för sin del anser att endast i tjenst varande Officerare böra kommenderas, och att de böra vara oafsättliga under den tid de innehafva kommenderingen, samt att denna kommendering bör ske efter tur corpsvis. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates:
Nu var han gammal och narraktig — borde ha hunnit öfver illusionernas ålder — var dessutom lam och döende och ännu på dödens tröskel kunde detta dumma hjerta klappa så hårdt blott han läste ett par betydelselösa rader, nedskrifna af en liten hand, som han tillbad. Och ännu kunde en önskan nedskrifven af denna lilla hand drifva honom, den dödssjuke, till ett arbete, som kanske öfversteg hans krafter. Hon hade önskat att få veta något om hans lif, något mera, något utförligare än hvad som stod i de biografier, hela verlden kände. Derför hade han tagit fram de gulnade bladen af sitt stora verk, sina »memoirer» och sökt ut några lösa fragment: ett par skizzer från hans barndom, anekdoter om far och mor och onkel, och till sist några drag af hans’ första kärlekshistoria — kärleken till den rödhåriga Josefa, skarprättarens bleka, skygga barn. Han hade arbetat ett par timmar med ordnandet af dessa lösa blad; nu satte han sig att skrifva en liten inledning och personlig tillegnan. Blyertspennan arbetade långsamt i hans kraftlösa, genomskinliga sjuklingshand. Steg för steg skred den mödosamt fram öfver papperet; den kunde icke följa tankarnes flygt. Han hade slutat. Han lade blyertspennan ifrån sig och sjönk tillbaka mot stolens ryggstöd, med nacken hvilande mot dess kant. Ansträngningen hade drifvit blodet mot hufvudet; han kände en brännande hetta öfver kinder och ögon; pulsarne slogo i febertakt mot hans tinningar. Han satt och stirrade hän mot rummets dunklaste vrå. Tankarne jagade hvarandra i hans hjerna, kretsade i hvirflar likt mygg kring detta enda, som numera ständigt var alla fantasiers brännpunkt: att han var en döende man, som älskade och älskades af en ung kvinna, den vänaste han mött i sitt lif. Och ånyo reste trotset sitt hufvud mot himmelen; de tunna händerna knötos krampaktigt, och ur den lilla strimman under det förlamade ögonlocket lyste en glimt af ett feberglänsande öga fram.
Län är sålunda uppgifvit: för åren 1818 och 181g, inom 3:dje Fögderiet rg8: 3a. - inom 4^de d:o iö'8: 2g. 3. samt i Upsala Stad 34:ai.4- 34,* 34 r Af förstnämnde Summa hafva 20 R:dr 4 sk. tillkommit derigenom att det, för erhållen SpannmålsUndsättning, aflemnade skuldebref befunnits falskt; den såsom författare dertill misstänkte person liar blifvit lagförd men frikänd och Kronans Uppbördsman, som utlemnat Spannmålen, har längesedan aflidit och lemnat sitt bo i Concours tillstånd. För ett belopp af Femtio Rtdr har ali tillgång hos låntagaren saknats, hvarjemte löftesinannen förnekat underskriften af sitt namn, samt, efter medgifvett och gången värjemålsed, blifvit från kraf frikänd. Återstoden i förstnämnde belopp, 128 R:dr utgör rest på ett undsättningslån, som utan borgen blifvit utleranadt och hvarför blott 5j| procent i låntagarens Concours kunnat erhållas. Den andra till afskrifning föreslagna summan, 108: 2g. 3. grundar sig på uppgjord och med behöriga Socknestämmobevis verificerad restlängd öfver bristande tillgångar så väl hos låntagare sora löftesmän. ' 3 B. a4 36?. Stats-TJtskottets För de i Upsala Stad resterande 34 R:dr 21 sk. 4 r.‘st. liar betalning icke kunnat erhållas uti Gäldenärens Concoursraassa; och hos ena löftesmannen har tillgång saknats för 8 R:dr 4? sk. 8 r:st. hvarför han bordt ansvara, och den andra löftesmannen som borgat för 10 R:dr 16 sk., har från gäldandet deraf blifvit frikänd, enär den Spannmål, som blifvit utlemnad och för hvilken han ingått borgen, blifvit in natura återbetald samt han icke iklädt sig löftesförbindelse hvarken för uppgäld i priset eller ränta.
Då hvarje Stats välgång hufvudsakligen beror uppå dess åkerbruksoch ladugårdsskötsel tillväxt och upphjelpande, synes mig alla de m del böra vidtagas, som kunna befordra högsta möjliga Sädesoch Ladugårdsafkastning, hvilka uppbringade till den högd de kunde blifva uti vårt kära Fädernesland, skulle inom lå år bespara mindst hälften af de betydiiga summor, hvilka nu årligen utgå för Spannmål, Brännvin, Smör, Ost, Fläsk, Talg och Hudar Att Sveriges Landtman och Allmoge hafva icke allenast att strida mot ett kallt och svårt climat, utan äfven emot en hårdarbetad och mager jord, är allom bekant, äfvensom att Ladugårdsskötsel, källan till Landtmannens och Allmogens trefnad och bestånd, är, härrörande af en knapp hötillgång å de flesta egendomar och hemman uti Riket, uti föga tilltagande. Då dessa sanningar icke kunna bestridas, återstår endast att uppsöka hjelpmedleny och dessa bestå uti gödsel och flit. Förgäfves föreställer man sig, att endast flit kan åstadkomma en förökad Sädesproduction, och lika förgäfves föreställer man sig, att en nödig gödseltillgång är och blir möjlig, sä länge Brännvins bränningen under de tider af året , då kreaturen måste födas inom hus, icke är tillåten. De skäl man hittills anfört emot sådan Brännvins - bränningstid , hafva bestätt deruti, att vid mycken tillgång af Brännvin, fylleri och oordningar vore svåra att förekomma, och att brist uppå Säd blef att befara, äfvensom en derå följande dyrhet. Emot det första skälet torde jag få äran invända : att oaktadt den tiden, som, hösten 1813, var Landtmannen till Brännvinsbränning tillåten^ och oaktadt att Riket öfversvämmades af utländskt Brännvin till en ovanlig myckenhet, voro fylleri och oordningar, igenom de till hämmande deraf kraftiga vidtagna Författningar, mera sällsynte.
Hon upprepade sin frågaMen gossen fortfor att gråta, » Hvad heter du, mitt b a r n? » » Petter. » » Har någon varit stygg mot dig? » » Nej. » » Nå men se så, tala då om för mig, hvarför du är så ledsen. » Men det ville inte fram. Kerstin måste taga h o n o m med in i sitt rum, där hon satte h o n o m bredvid sig och började smekande tala med honom. Slutligen kom det under snyftningar: » Jag. är. så. hungrig! » » Stackars liten! Har du inte haft någon frukost? » » Nej, mamma hade ingenting i dag. Pappa söp opp allt igår h o s krögarn. » » Min lille vän, inte får du vara hungrig! Se här har du en brödkaka, och så skall jag gå efter en kopp mjölk åt dig. » Petter grep sig glupskt an med brödkakan. Den försvann snart, och j u mindre den blef, desto färre blefvo tårarne. » Brukar du ofta vara utan frukost, Petter? » » Ja, när pappa är full. Ibland får jag litet af de andra barnen, men jag får inte tigga af dem, det har mamma sagt. Vi äro inte från den här socknen egentligen, ha bara varit här ett år, och därför äro de stygga mot mig. Olle ville ge mig bröd i dag, men då skulle han först snyta sig på det, o c h då kunde jag inte äta. Då skrattade de åt mig. » » Stackars liten pilt! » tänkte Kerstin. På eftermiddagen hade Kerstin tagit fram en bok att föreläsa ur för barnen. Hon ville söka göra undervisningen intressant för dem. Hon läste om ångbåtar o c h järnvägar, o c h barnen lyssnade tämligen uppmärksamt. Då och då gjorde hon en fråga o m ett o c h annat af hvadsom föredrogs. Hon hade sökt förklara hvad ånga var och hur mångfaldig dess betydelse, bland annat just att drifva fram ångare o c h lokomotiv, o c h frågade; (Forts.) På lifvets marknad säg hvad varierar? Ett namn som mannen ibland kan få. Säg växter två, som till nytta lända. Och dito en, som ock gagna kan. Hvem ljus och värme till oss kan sända? En fisk i strömmen, hur heter han? Hvem smyger sakta i skogens gömma?
Derjemte har Utskottet erhållit följande remisser å inom de serskilde Riks-Stånden väckte motioner, nemligen: A) fiån Borgare-Ståndet, af Herr Winge, om indragning af ett eller tvänne af Ga rdes-regetrien. terna; B) från Bonde-Ståndet, af Fredrik von Zweigbergk från Skaraborgs Län, med förslag till en ny Stats-reglering, enligt hvilket, bland annat, Kongl. Svea och Andra Lifgardes Regementerne ansetts böra sammanslås, och, under ett gemensamt Chefs-befäl, organiseras på 3 Bataljoner; C) från samma Riks-Stånd, af Pehr Mårtensson från Jönköpings Län, all samtlige Gardes-regemenlerne måtte helt och hållet indragas, och garnisons-tjenstgöringen i Stockholm i stället bestridas af 100 man Cavalleri och 400 man Infanteri utur den indeldta Arméen, samt D) från Ridderskapet och Adeln, af Herr F. L. Rosenqvist af Åkershult, om sammanslående af Kongl. Svea och Andra Lif-Garderne, under ett Chefsbefäl och med gemensam Regements-stab. Under åberopande af hvad förut anfördt blifvit, får Utskottet nu endast yttra, att, till stöd för dessa Regementers bibehållande vid deras nuvarande numeraire, tala följande omständigheter: att hufvudstadens garnison, förlagd på den vigtigaste mililaire-punkten i Riket, icke skäligen bör minskas; att dess nuvarande styrka jemväl påkallas af dess tjenstgöring i fredstid, ty, ehuruväl Utskottet icke anser det omöjligt, att denna tjenstgöring skulle kunna göras mindre besvärande genom en annan fördelning af vakter och Bih. till R. St.
Maj:ts Nådiga Remiss uppå Lieutnanten Rousseaus ansökning om utbekommande af innestaende ExpectanceArfvode; 2* Ofver Riksdags-Fullmägtigen Jon Jönssons från Malmöhus Län Memorial , angående Arbetsoch Corrections - Inrättning i Landskrona, 3. I anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående tillökning af en Vaktkarlsbeställning vid Umeå Läns fängelse, 4. Ofver Prosten Eks Memorial om en 350 Proté Utdr. d. 2 5 April 1818.’ elei af Vadstena fordna Klosterbyggnaders upp. låtande för Hospitals-iorättfången derstädes; Blefvo, efter nu skedd ytterligare föredragning af Hedervärda Bonde-Ståndet bifallne. S. D. Biföllos Lag-Utskottets sistlidne Fle.' nidag uppläste och. på bordet lagde samt nu äter föredragne Betänkanden; 1. Af deri 13 i denne månad, angående förändring af 8 Cap. 1 §. Af samma dag, rörande förslag till ändringar uti 7 Cap. Rättegångs-Balken, hvarige nom dess förre stadgandeh tillika med Kongl. Förordningen den 15 Oktober 1810, angående vissa omständigheter i afseende på intekning i fast Egendom, kommo att till deras verkan upphöra; och 3- Af den 17 I samma månad,- angående det af Riksdags -Fullmägiigen för Götheborgs Stad Herr E. M. Leffler gjorde, men af Utskottet afstyrkte förslag till ändring af nu gällande Formulär för Borgenärs Ed. S. D. Upplästes Constitutions-Utskottets insända Memorial af den 16 och ao i denna månad, innehållande 1:0 anmälan och tillstyrkan af föreslagpe ändringar i Riksdags-Ordningens 14 och 2:0 Förslag till fördelning i numererade moment af åtskillige §. §. i Riksdags-Ordningen; och då desse Förslag lemnades utan anmärkning, blefvo de till den behandling 56 §. Regerings-formen föreskrifver, lagde på bordet, intill nästa Riksdag. S. 1).
Som krönta hjeltar har af Gudars blod till fäder, Den kallas lyckligt född. Men här blef större glans, den alla hjertan vörda: Personligt värde, klart, som solen i sin höjd! När ofta Höghet är de ädla själars börda, Gör Dygden verldens fröjd. Ett sinne mildt och ömt, som menskokärlek hyser, Som klippans fasthet har, som vänskap känna vet; Och som ej mindre stort i motgångs-molnen lyser, Än i lycksalighet. Just denna dag det var, som sådant fick oss hända, Till sällhet för vårt land, i torp så väl som hof; Och för så herrlig stund bör oss till Himlen sända Tacksägelse och lof. Dalin såsom politiskt-vitter. Med all sin redan stadgade ära såsom Skald, och all sin nyvunna af Häfdatecknare43, skulle Dalin dock näppligen utan Tessins hand funnit ingången till det hof, der han snart blef en så omistlig medlem. Men sjelf hade han likväl banat sin väg i en rigtning, som lätt, under gynnande omständigheter, kunde föra till samhällets höjder. Det kan icke sägas, att han från begynnelsen var i något afseende vanlottad. Fadern, Jonas Dalin, en till Winberg i Halland såsom Kyrkoherde förflyttad prestman, som tagit sitt namn af Dalstorp i Vestergötland44, ansågs i sin bygd sjelf för ett snille och en lycklig poet. Modren, Märta Brita Auséen, enligt Celsii utlåtelse ”ryktbar af många sinnets sällsynta egenskaper”, var värdig dotter af en Prost i Torp, hvilken, sedan han i Rom genom sina egenskaper så högt behagat Drottning Christina, att hon ville medelst utsigt på Cardinals-hatt fresta honom till trosförändring och qvarstannande, hade vid många tillfällen, under Carl XI:s krig mot Danmark, gjort denne Konung stora tjenster. Man ser alltså, att både fader och moder ägde frejd för mindre vanliga själsgåfvor.
Föredrogs å nyo StatsUtskottets den 2 dennes afgifne och den 3:dje e. m. på bordet lagde Memorial N:o 422 meil en fortsättning af Förslaget till Reglementet för RiksgäldsContoret; i sammanhang hvarmed ett från Hedervärda BondeStåndet ankommet ProtocolIsUtdrag i ämnet af den g dennes upplästes, af innehåll: alt Ståndet återremitterat detta Memorial till Utskottets förnyade handläggning, i anledning af Vice Talemanuen Jon Jonssons anmärkning, att de för extra Statsregleringen anslagna medel, enligt 79, 80, 81, 82, 83, 84, 85, 86, 88, 89, 90, gr, 92, g3 ocb g4 §§ böra, i den nion de för anvista behof blifva att tillgå af RiksgäldsContoret, till Hans Maj:t Konungens disposition, för StatsContorets räkning, emot ränta i Banken nedsättas på sätt för Långifvare af Allmänheten varder bestämdt, samt att de härigenom inflytande ränte-medel få till extraanslagen användas, med iakttagande, att räntevinsten af anslagen lill försvarsverket a 10 Den ii Mars f. m. anvisas lill tredje liufvudtiteln till Hans Maj:t Konungens disposition, till förstärkning för oförutsedda militair-utgifter, dock så, att dessa räntemedel icke få användas till löner, pensioner eller gratificationer; hvarjemte BcndeStåndet beslutit att härom göra inbjudning till de respective RiksStånden. Grefve Brahe_, Magnus^ anförde skrifteligen:
De öfriga af dem, som icke blifvit förlikta, hafva, till ett antal från 600 till 1000 om årer, blifvit upptkjutne} eller hafva parterna, ehuru deras tvister varit till Domstol hänvista, likväl sedermera funnic för godt, att icke vidare fullfölja dem. Hos oss torde det vara förgäfves, att söka införa Förliknings-Nämnder, så länge aflöningen för Domrarne af i:a instantien hufvudsakligen är ställd på pappers-löseri, och så länge deras dagliga bergning och fördel följagtligen strider mot tvisters förminskande. Man bör hoppas, att äfven denna vigtiga omständighet kommer i öfvervägande vid Domstolarnes nya, förändrade inrättning} och då det, vid alla organisations-förslag, är magtpåliggande, att de af den verkställande magten eller Regeringen godkännas och gynnas, så tager jag mig frihe-, ten vördsamt föreslå: Att Riksens Högloft. Ständer ville, genom en underdånig Skrifvelse till Kongl. Maj:t uttrycka deras önska, att, vid den nya Domstolsorganisationen, särdeles afseende matte fästas vid förliknings-åtgärdernas skiljande från Domstolarne, och uppdragande 2t särskilda Nämnder} samt Underdåniga Skrifvelseri 609 samt att, om K. M. skulle med Riksens Ständer instämma uti en Ilka åsigt af saken, åt LagCommittéen måtte uppdragas, att, i enlighet dermed, uppgöra nödiga förslag. Stockholm dan 25 Junii 1823. Aug. v. Hartmansdorff. N:o 224.
Åstadkommen ny utgift af 213,400 R:dr Banco om året; hvilka sammanlagda betydande olägenheter svårligen torde uppvägas af ofvannämnde ringa fördel, i händelse SjöBeväringen äfven skulle exerceras, hvilket till dato icke skedt, skulle den sammanräknade kostnaden för Landoch SjöBevärin-. gen beräknad till 14,400 man med 12 dagars öfning uppgå till en summa af 156,189 R:dr, hvilka sammanslagne med de för 6,000 vacancer inflytande medel 229,500 gifva Debet 385,709: Credit som ofvan 549,454; —• Deficit 163,665: sorn skulle utgöra den ökade utgifteg. 9o6 Dea. 25 Mar lii. Enahanda resultater, så i militairiskt sora ekonomiskt afseende uppslå i iner och mindre mån af alla de projecter, som åsyfta Beväringsmanskapets större öfning på bekostnad af stammen, hvilka jag derföre för min del ej vågar tillstyrka. Jsg påstår dirföre visserligen icke att vår Armées organisation är fullkomlig; den äger flere bristfälligheter, hvaribland förnämligast bör räknas felande RecriitCompagnier lör Indeldta Infanteriet det af tjenstgöringen på Roten sig härledande entamera lynnet, sorn gör för mycket afbrott mot den i Fält nödvändiga activitet; Beväringsmanskapets förtidiga inskrifning; deri-i allmänhet för korrta öfningstiden för så vä! indeldt trouppe 60m Beväring; Cavalleriets för ringa styrka, jemförd med de andra vapnen, sedan Beväringen tillkommit > felande gymnastik och simning för ungdomen, sorn synnerligen skulle bidraga att göra Beväringsynglingen tjenstför; med flere andra bristfälligheter, hvilka likväl alia småningom och med ökadt anslag kunna afhjelpa?; grunden är emedlertid god och vi kunna med trygghet bygga derpå. Till ytterligare stöd för den af mig framställda tanka får jag åberopa den värde Leda-' moteus egna ord.
Enligt hvad Revisorerne anmält, utgöras Amiralitets-Krigsmans-Cassans inkomster dels af direct statsanslag å nuvarande 9:de Hufvud-titeln, stort 5,400 R:dr, såsom centonal-ersättning, dels af en viss andel uti den vid fastighetsköp utgående En per-mille-afgift, samt slutligen utaf de afoch tillträdesafgifter, som erläggas vid åbo-ombyte å de till båtsmanshållet i Blekinge och Södra Möre Härad i Calmare Län indeldta hemman, och hvilka afgifter utgöra för tillträdaren 1 R:dr för helt hemman, och i proportion för mindre delar, samt för säljaren 1 procent af köpeeller transportsumman. Då nu under åren 1840 och 1841 dylika afoch tillträdes-afgifter ingått från Landt-Ränteriet i Blekinge Län, dock utan att till uppbördsbeloppet vara verificerade, men deremot från Södra Möre Härad några sådana afgifter under samma tid icke syntes hafva influtit, oagtadt, efter en af Revisorerne uppgjord beräkning, Cassan bordt hafva ensamt år 1840 i tillträdes-afgift uppburit omkring 2,800 R:dr, hafva Revisorerne härå fästat uppmärksamhet, på det att en noggrann undersökning för berörde 2:ne år och föregående tid måtte i nämnde afseende vidtagas; hvilket vore så mycket mera af nöden, som Amiralitets-KrigsmansCassans räkenskaper icke ingått till Kongl. Kammar-Rätten eller varit föremål för dess granskning. Directionen för nämnde Cassa har uti dess afgifne underdåniga utlåtande hufvudsakligen upplyst: att ifrågavarande slags afoch tillträdes-afgifter onder åren 1840 och 1841 till uppgifne belopp blifvit af Kronofogden i Södra Möre Härad directe till Cassan inlevererade; att hädanefter, med tillämpning af Kongl.
IVämnk sitta, eller emot ken, som ak katten clertill näwnes, prä/ve clet kätten. § 7- käk emot clen, som till leclamot i serslrilcls l^ämnken utses, gro: om kan ej kvllt tjugufem är; om kan stär unker annans mälsmansksp, eller unker nägonkera partens kuskonkevälke; om lian, säsom allmän embetseller tjensteman, unker nägonkera partens förmanskap Ivker; om kan är mek nägonkera parten i ken skaldskap eller ket svägerlag, som, enligt 1K Lapitlet 1 ^ kättegängs-kalken, utgör jäk emot Domare; om kan sjelf, eller nägon, som mek konom i säkant sk^lkskapseller svägerlags-förbällanke är, eger i saken kel, eller kan nägon synnerlig n^tta eller skaka kerak vänta; om kan mek nägonkera parten uppenkar ovän är, eller i oakgjork kelo ligger; om lian begätt krott, som vantrejk mek förer. Den, som vik Iläraks-kätt till stänkiga l^ämnken körer, mä i serskilka l^ämnken inväljas, änkä att lian förut saken ölvervarit. Dgs oek sekan att i stänkiga l^ämnken sitta, när saken vik kätten ytterligare förekommer, men ej skall Domare i ken kätt, ker l^ämnken sättes, keri inväljis. §8. komma parterns ä ömse siker öfverens om val af serskilk l^ämnk; Kä skall ken utgöras ak ks män, som valke blifvit, utan att sä körlares, som 20 ^0/rZ§. Mk/.-is ^ ^.o Z7. i § 3 stadgadt 8r. Oarterne egen, i lk^ kall, älven all större elter mindre, dook gillis ojemnl, antal lill Nämnd välja. § 9.