Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon behöfde att lätta sitt hjerta; för honom tycktes det enda vigtiga vara, att hon nu var hans, endast och allenast hans. Att han var hennes första och enda kärlek, kände han alldeles säkert, och icke det minsta tvifvel derpå uppstod hos honom. Henne tviflade man i det hela icke på. Hela hennes väsen sade honom allt för tydligt, hur helt och uppriktigt hon älskade honom. Detta var kärleken sådan som han tänkt sig den; det var en ädel, fläckfri qvinna, som helt och fullkomligt gick upp i att älska honom. Han njöt denna lycka i fulla drag och frågade icke efter något annat. När Nina satt vid hans sida och snyftade öfver alla de lidanden hon genomgått, öfver all den ensamhet hon hade lefvat i, väntade hon ibland omedvetet att han skulle lida mera för henne, att han djupare skulle deltaga i allt hvad hon hade utstått, men när han såg på henne eller kysste henne, eller endast slöt henne i stum lycka i sin famn, glömde hon det. Hon hade ju nu allt hvad hon kunde önska. Hvarför sörja öfver det förflutna längre? Ibland kunde han gripas af en egen vältalighet, en vältalighet, som gick ut på att lofprisa henne. Vid sådana tillfällen satt han alltid ett litet stycke ifrån henne, och hans röst hade icke samma förtroliga, smekande ljud som annars. Det lät snarare, som om han berättade henne om någon annan. »Du vet inte alls, hur söt du är», sade han. »Och gudskelof att du inte vet det. Ser du, det är på en gång något så kraftigt och mjukt hos dig, något som jag aldrig har sett hos någon annan. Kraftiga qvinnor känner jag nog; stora, bredaxlade, beniga varelser.» Nina skrattade. — »Ja, eller små, bleka, sega personer med viljor af stål. — Eller också mjuka! Ja bevars, mjuka som crèmepudding, — bara söta och lösa och smaklösa, så att man blir riktigt utsvulten af att vara tillsammans med dem. — Men du!» — Nina log och såg på honom med nyfikna ögon. »Ja, jag vet nog, att du har mera karaktär än en hel armé af män, men du visar det inte, du visar bara hur söt du är. — Nej! rör inte vid ditt hår!
Bevis äro de exempel vi under perioder af sådane utförselsförbud äga, att man hos oss t. ex. betalt ioåiapict mer för samma qvantitet silfver, disponibel i Hamburg, än för den, som kunnat disponeras i Stockholm , eller att man i London med flere pr:ct mer betalt guld i stänger, som fått utföras, äft guld i guineer, som icke fått utföras. För min del fäster jag visserligen mindre vigt vid den föreslagna depositräkningeii, emedan jag är öfvertygad, att den allmänna silfverutvexlingen snart kail taga sin början, 3a H, 4» Den 9 Ju 1 ii f. m. dock tror jag denna depositräkning äga fördelen att nu genast göra en art liten realisation i förhand, och så snart den stora så hastigt och säkert påföljer, finner jag dervid alldeles inga vådor. Såsom ett oeftergifligt vilkor för Bankens framtida bestånd och förtroende, anser jag, att man börjar dess nya bana af ärlighet mot borgenärer, med att gifva den en grundfond, det vill säga en verkelig behållning, hvarmed tillgångarne öfverskjuta skulderne, och som jemte goda lagar för dess förvaltning och offentlighet öfver dess hela ställning, måste gifva den en kredit, öfverstigande den, någon enskilt man eller något vanligt enskilt handelsbolag kan^äga, och hvaraf näringarne kunna under svårare conjunkturer draga den största fördel. De tidpunkter nemligen , då dessa mäst behöfva biträdet af en Bank, äro sådane, då någon stark handeiscrisis skakat förtroendet till enskilta låntagare, och således förorsakar starka återfordringar af långifna capilaler, just under det att samma crisis hindrar försäljningen af de varulager, som äro ämnade att betäcka lånen. Finnes då någon inrättning, (såsom t. ex. vår Bank borde och kunde blifva), genom sjelfva sin ställning höjd öfver det misstroende, som drabbar andra, måste ditströmma de capitaler, som räddhågan undandrager andra användanden, och om då en sådan inrättning förvaltas med klokhet, vishet Och varsamhet, kan den lemna de Den 9 Julii f. m. 53 betryckta näringarne de största biträden.
Icke älskande den ytterlighet, som vid sist öfverståndne 2:ne Riksdagar egde rum, att till millioner småningom vilja låta utgå Odlingslån, bestrider jag för min del af anförde skäl äfven den, att de ”hädanefter alldeles skulle upphöra, och tillstyrker derföre, såsom en medelväg, att uti den för lån å fastigheter på landet fastställande fond måtte ingå, och alltid vara utestående, till större Odlings företag 100,000 R:dr och till mindre st eller 300,000 R:dr, hvilke, i den ordning författningarrie utstaka, skulle genom inoch utbetalningar beständigt vara i omlopp, hvarigenom Banquens ränteförlust för c-tt stort allmänt ändamål endast blefve 6 a 8000 R:dr. Om låandshöfdingarne eller Hushållnings.Sälskaperne på sätt B anco-Utskottets Revisions-ahlelnmg föreslagit till blifvande Revisorer och Banco - Utskott inberätta Odlingarnes fortgång; orri de, hvilka ej verkstält deras åliggande, genast förlora sin lånrättighet och vidkännas utsatte böter, hvilka kunde blifva åklagarnes ensak, och orri, i händelse det pröfvas lämpeligf, låntagarne i deras förskrifningar, såsom vid fastighetslån i anfördt afseende eger rum, vid heder och ära förbinda sig att fullgöra anmälte Odlingar, samt om i öfrigt anbefalte åtgärder iakttogos, så bör icke missbruk vid en för Fäderneslandet eljest högst nyttig anstalt vidare vara att befara. \ 416 BancoUtskottets Ret&nkanden■ Herr Kammarherren Friherre Rålamb, Herr Kammarherren Hammarhjelm och Herr Prosten Hasselroht instämde i samma yttrande, äfvensom Herr Kammarjunkaren Morath förklarade sig ense med det deruti intagne tillstyrkande af Odlingslåns ingifvande. Af Herr Hagman Noraus.- Jag har ansett hälften al Odlings - lane . fonden, eller 300,000
Län minst bör såsom ständigt förråd äga gä 10,000 Tun nor Spanmål, så inom Länet fördelade, som Landshöfdingen efter dess noggranna kännedom kan finna nödigt, ty synts ock, till vinnande af denna vigtiga angelägenhet, ytterligare MagazinsHus i Länet böra inköpas eller uppbyggas, derföre kostnaden förslagsvis uppföres till minst , !2,oqo — MagazinsTnäättningen äger ej något Magazin i Gefleborgs Län. Med här emotstående Magazins utrymme förhåller sig sålunda, att ris till Gefle Stagis ensk i Idta Bränneri Bolag år IS08 försåldes de hus och byggnader , som ägdes ' af Magazinslnräitningen så väl i Gefle som Strömsbro, gjordes i KöpeBref* vet förbehåll, att Kronan skulle emot en årlig hyra af 24 R;dr 21 sk. 4 r:st alltid få disponera vissa upplagsrum , deruti efter uppgift skall kunna uppläggas emotskrefrie qvantiteter Oriad eller Riad Spanmål. Att Magazins-utrymmet i Gefle bör utvidgas, äfvensom flere Magaziner i Länet anläggas, synes vara alldeles oundvikligt. Efter 1816 års felslagna skörd måste af Magazinslnrättningens tillgångar i Länet tillhandahållas omkring 20,000 Tunnor Spanmål. En så högst betydlig undsättning för ett enda Län to-de väl ganska sällan inträffa ; men om ett medium tages af de qvantiteter UndsättningsSpanrnål , som tillförene blifvit i Länet utlemnade , synes det ständige UndsättningsLagret böra blifva omkring 8,000 Tunnor Spanmål , hvartill ock Magazins-utrymme bör vara att tillgå. Emedan Gefle Magazin ligger i ena ändan på Länet , har Directiouen alltid måst hafva serskildte upplag i Hudiksvall och Söderhamn. Till dessa upplag hafva dels hyrda Lägenheter , dels Allmogens i Norra och Södra Helsingland egne Magazin måst begagnas , under serskilde Extra Redogörares vård.
StatsUtskottet uttryckt den djupa undersåtliya vördnad och tillgifvenhet , hvartill Konungens Nådiga förklarande gifvit Riksens Ständer förnyad anledning , någon vidare åtgärd nu icke återstod , än att underdånig skrifvelse härom till Kongl.1 Majit i vanlig ordning borde afgå , i hvilket ändamål. också Expeditions Utskottet redan då af detta Beslut dél erhållit. Fran Hedervärda Bonde-St etndet. 8. D. Efter uppläsande af Stats-Utskottets under deri 5 dennes afgifne, så val svar på de hos Höglofl, Ridderskapet och Adeln gjorde anmärkningar vid Stats - Utskottets Utlåtande i anledning af Ijandåhöfdingens i - Norrbottens Läa dit remitterade underdåniga Skrifvelse af d. s<j November 1817 , löpande anstånd med indrifvandel af den återstående delen af Vesterbottniska Lånet, som skall erläggas af Innevånarne i Norrbottens Län , sorn ook svar på de hos Hedervärda Bonde - Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande öfver Riksdagsmannen Carl Frtdrik Bergs, frän Bohus Län, Memorial, i ra ne - 312 Prof. Ut dr, d. 17 Mars 1818. hållande Förslå?, att Allmänna Brandförsäkringsverket matte sättas under tillsyn af Rikets Höglofl. Ständers Fullmäglige i Banken och Riksgälds Contoiret; fann Bonde-Ståndet lör godt att dervid låta bero, sedan Milen, genom g.-ne Stånds pluralitet blifvit afgjord a. S. D. Föredrogos de återstående §. §. af de, sedan sisth Riksdag hvilande Förslag till ändring i Grundla-gäme-, hvilka §. §. sista Pleni-dagen icke blifvit ]>röfvade ; och fann Hedervärda Bonde-Siändet dervid för godt bifalla den föreslagne nya redaktion af 4 6. §.
Comiterade berörde stadganden lämpligen kunna och böra upphäfvas samt afskrifning således få ega rum, så snart det blifvit utredt och styrkt, alt den restskyldige afflyttat orten, utan att uttaga pass eller prestbevis, samt ett år förflutit, utan att någon upplysning om det ställe, dit den bortflyttade sig begifvit, kunnat erhållas. 1 sammanhang härmed hafva Comiterade fästat uppmärksamhet derå, att, enligt stadgandet i 5 §. 12 mom. af den för Eders Kongl. Maj:ts och Rikets KammarRätt nu gällande Instruktion, Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Resolutioner om afskrifning af bortflyttade personers kronoutskylder och böter böra KammarRättens pröfning underställas och således icke utan detta Embetsverks gillande till verkställighet bringas. Då emedlertid Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ega att, utan dylik underställning, besluta om afkortning för fattigdom, synes det icke vara med större äfventyr förenadt, om på enahanda sätt finge tillgå i frågor om afskrifning, föranledd af förstnämnde skäl, emedan båda fallen, ehuru förekommande under olika benämningar, hufvudsakligen äro af lika beskaffenhet, eller afförande ur räkenskaperna af påförde medel, som icke kunnat indrifvas, samt det således endast ankommer på behörig tillsyn och pröfning, huruvida hvad, Författningarne stadga till bevarande af Statens rätt, blifvit vederbörligen iakttaget. I ena som andra fallet synes derföre nödig controll derå, att intet blifvit försummadt, kunna vid räkenskapernes granskning handhafvas. Genom en sådan förändring skulle likväl både (Bil. lill K. II. Nåd. Prop. lill R. SI. år t84y.) 23 178 för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och KammarRätten mycket besvär besparas; och Comiterade anse sig derföre böra i underdånighet tillstyrka, det Eders Kongl. Maj:t Nådigst måtte härom förordna. ll:o.
Öfverskotlet, eller hvad som ej medhinner afverkas, kan då användas till annat, som en ren behållning, oell slutligen ölvertygas producenten, att han, med lika om ej större fördel, åt andra vinstgifvande företag kan använda de i husbehofsbrännerii i na instuckna capitaler, bränsle, arbetskrafter och råämnen. JNär denna väg är öppnad, då först är tiden inne att påräkna husbehofsbränningens totala upphörande. Men för att säkert vinna detta ändamål, är ej nog inskränka tiden; ty i samma mån varan derigenom fördyras, måste äfven productionskostnaden fördyras, eljest stämmes lusten för tillverkningen endast några toner högre. Härtill måste skatten tagas till hjelp, lämpas härefter, och höjas allt hvad den kan Höjas. Producenten gör härvid endast ett förskott, som consumenten sedermera får återbetala. Om supen härigenom blifver något dyrare, kan denna förlust ersättas genom inskränkning i antalet. Detta bålar både den enskilde och det allmänna. Jag anser högst nödigt, alt skatten för bränvinstillverkningen ej endast bestämmes efter pannerymden, utan äfven efter det tillverkningsbelopp, som, i följd af apparaternas construction och inrättningens öfriga skick, kan påräknas. Nu förefinnes den. oformlighet i författningen, att jordegendomens taxeringsvärde ligger till grund för pannerymden, utan att något afseende får fästas på pannans construction. Nu kan en egendom få begagna en 4° kannors panna, men ej en på 41 kannors rymd. Deremot kan den förra pannan få så construeras, att den afverkar 6 å 8 gånger mer än en vanlig go kannors panna. Den nu bestämda skatten för olika bränvinsapparater jemnar ej detta förhållande. Jag hänvisar denna omständighet till Bevilln.Ulskrs synnerliga uppmärksamhet, med'önskan att det må finna utväg, så länge husbehofsbränningen är baserad på jordegendomarnes taxeringsvärden , äfven lämpa pannans afverkningsbelopp till rättighet att den begagna. Om med husbehof bör menas hvad hushållet behöfver, torde ej meningarne vara delade, att de vigtigaste behofven böra först tillfredsställas.
7 Reservationer: Af Riksdagsfullmäktige!! Nils Svensson från Christianstads län: ”Mot det beslut, hvartill Utskottet kommil, måste jag mig reservera, emedan en skrifvelse till Kongl. Majit i det syfte, min motion innehåller, hade hort af Utskottet tagits i nogare öfvervägande och Utskottet bort tillstyrka en underdånig skrifvelse, emedan man haft allt hopp örn att Högstdensamme skulle, i anseende till nuvarande goda förhållanden med utrikes makter och då en varaktig fred synes vara att påräkna, i Nåder meddelat en lika rättvis som af behofvet påkallad lindring uti det för norra delen af provinsen Skåne hårdt tryckande rustnings-besväret;” Af Riksdagsmännen Anders Medin från Kronobergs och Peter Jönsson från Jönköpings län, som ansågo, alt Utskottet hade bort tillstyrka Rikets Ständer, att i underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Majit täektes, när hästvakans-kontrakterna vid de redan afsutne Rusthålls-regementena tilländalöpa, i Nåder taga i öfvervägande örn någon och hvilken af de berustade orterna må företrädesvis vara i behof att, genom befrielse från ruslnings-besvärets utgörande in natura, komma i åtnjutande af lindring. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 April 1857, kl. 2 e. m. Betänkande i anledning af väckt förslag om förändrad reglering af Klockarnes aflötiing. Uti "en till Utskottets behandling från Hedervärda Bonde-ståndet ölverlemnad motion har Riksdagmannen Guslaf Jonsson från Kalmar län anfört, att den Klockarne 8 Allm.
En talare har anmärkt helt nyligen det förhållande, hurusom, vid tillfällen då Regertn företagit sig alt organisera, det ofta slutats så, att besparingarna blifvit använda till andra statsbehof och icke på försvarsverkets förbättrande; allt delta visar nödvändigheten att betrakta vårt försvarsväsende ur en omfattande synpunkt, och att dessa angelägenheter behandlas i samråd mellan Regering och Ständer. Jag får för min del förklara, att jag anser denna hemställan vara dén vigtigaste af allt hvad StatsTJtsk. framställt, samt att endast derpå och på Konungens bifall dertill, — hvilket jag icke betvifla!’ lemnäs efter de förklaringar som flere af krigsväsendets chefer afgifvit, — vårt försvarsverks fullkomnande i främsta rummet bör grunda sig, och att Ständerne icke skola vägra de anslag, som bevisligen fordras för fäderneslandets trygghet. Då fråga är om ett så heligt föremål och hvarje representant sjelf åskådligt kan se behofven och göra sig redo för dem i ett sammanhang, skall visserligen icke heller bifall vägras till det, som befinnes oundgängligt. Jag tillstyrker bifall till StatsUtskts framställning. Mr Lefren: Min erfarenhet'visar mig, så vidt det rörer riksdagsfrågor, alt när framställningar om anslags behöflighet göras, så linnas åtskiIlige, som icke äro i den ställning att kunna uppfatta behofvet från sin rikliga synpunkt, benägne att afstå hvad som begäres, anseende det vara för mycket betungande för Staten. Samtidigt med dem finnas andra, som anse hvad som begäres så litet, alt långt ifrån alt uppfylla ens de närmaste behofven, det icke kan anses tillfyllestgörande för landets försvar. Till dessa sédnares antal har jag alltid räknat mig, ty Regerln har alltid vid hvarje riksdag begärt för 3:dje hnfvudtiteln vida mindre än som behöfves, hvartill obenägenheten att lemna anslag förmått Konungen. När nu ändtligen det framställes från ett StatsIltsk.
I somliga bärg hålla dvärgar till, som skapa malmådror därinne och smida. Ett slags dvärgar hålla sig till människogårdarne och främja årsväxten icke på själfva marken, utan inne i ladorna, där de föröka den bärgade grödan och göra henne dryg. Till hvarje nybyggd tomt kommer en sådan dvärg och stannar där, om han finner vistelsen behaglig. Och behaglig är den honom, om där råder endrägt, god vilja, flit och renlighet, samt vänlighet mot husdjuren. För sitt arbete fordrar han blott ett ringa mjölkoffer hvarje jul. För öfrigt ser han hälst, att man icke talar till honom eller låtsar om honom. När hungersnöd eller farsot förestår, säges det, att några kunna se Leikin vara ute, ridande på en trebent häst. Jägare och kolare må akta, att de icke låta bedraga sig af syner, som de få i skogen. En och annan af Gullveigs fränkor kan hålla till under furors och granars skymning och framträda därur, för att locka med skenfagra behag. Framtill äro de vackra att skåda; men ryggsidan är ihålig som ett tråg. De kallas skogs-nufvor och skogs-rån. Dock äro dessa farliga väsen på långt när icke så många som de välvilliga i naturen eller de oskadliga. Många sådana hafva uppkommit ur de lifsfrön, hvarmed Audumla mättat skapelsen. Allt har lif, ehuru lifvet är af många slag. Så lefva väsen inne i träden. De gamla vårdträden, som växa på gårdplanerna, hafva själar, som känna med de människor, som de sett födas och växa upp i närheten af sin skugga. Bor en slägt länge på samma gård, och har vårdträdets själ sett många barn af den slägten leka under dess krona och växa upp till dugande människor, då uppstår ett förtroligt förhållande mällan vårdträdet och slägten. När den senare blomstrar, frodas vårdträdet, äfven i sin höga ålder, och vid vinterfästen, då det står utan blad, smyckas det af gårdfolket med brokiga band.
Majit,' med Nådigt afseende på Riksens Ständers vid 1812 års Riksdag framförde underdåniga önskan, förordnat en Committé® af kunniga Embetsman och erfarne Handlande att utarbeta en så beskaffad Sjö Tulls Taxa, sorn Riksens Ständer i underdånighet föreslagit, och att denna Committée är i verksamhet ställd; så enär Kongl. Majit, åt hvilken detta ärende helt och hållet blifvit öfverlåtet, ännu icke i Nåder lemnat Riksens Ständer någon underrättelse om resultaterna af berörde Committées arbeten, anser sig Utskottet icke kunna, hvarken af denna Committée infordra dess i detta ämne vidtagne alla åtgärder, och ej eller ingå i någon öfverläggning om nu gällande Sjö-Tulls-Taxa och Upp - Sen 2 Juli. Uppbörden dervid, förrän förenämnde Committée sina göromål fulländat, och Kongl. Maj:t i Nåder funnit för godt dem till Riksens Ständers vidare granskning öfverlemna. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständers ornpröfvande, vördsammeligen öfverlämnäs. Stockholm den i Juli 1815- På Höglofl. Riddersk. och Ad. Ledamöters vägnar Carl Stellan Mörner. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Nils Limnelius. På Högv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Olof Bjurbäck. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar Joli, Magn. Wessing, Henr. Christ. Zaar. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. den 2 Juli Högvörd. Prest-Ständet den 2 Vällofl. Borgare-Ståndet den j _ Hederv. Bonde-Stånder den 2 Vördsamt Memorial! När Rikets Höglofl.
Brottmål, ransakningar, ansökningar, förklaringar ocb besvärshandlingar deri; Byggnader, publika, frågor derom, se ansökningar; Båtsmän, ordinarie,- enrolleringsoch fördubblings-, se ansökningar; Ca racters-byggnad er å milrtie-bostäIlen,-kontrakter derom; Certepartier eller fraktslut lill inrikes orter; C o rvs t i t u t o r i al er,-då lön eller arfvode icke åtföljer förordnandet; Contraeter om kronoleveranser och karakterslös å boställen; Di arier i embetsverken ; Domar, inneliggande, och1 Domböcker; Donationer, resolutioner derom, när gåfvan i värde eller penningar icke går öfver 5o r:dr; Dragoner, se ansökningar; Ek onom ie-mål, se ansökningar; Embetsman, klagomål olver tillfogadt våld och oförrätter af dem, se ansökningar; E mbets -sk r i fve 1 ser och embetsärenden, hvad dem rörer; Enkor, fattiga; Expeditioner, sorn utfärdas af domare och embetsman i brottmål och fiskalisk» aktioner samt ekonomie-,- politieoch mililär-ärenden; Fattiga, alla kunbart och bevisligen, då domaren eller tjenstemannen å handlingen tecknat ordet gratis, efter derom inför vederbörande rätt eller kollegium gjord anmälan; Fatt i g vårds-inrätt n ingar;- Folkpass-vid inrikes sjöfart; Fångskjuts, ansökningar m. m. derom; Förklaringar till Oss af allmogen m. fl., se ansökningar; Förklaringar, som angå kronans räntor, eller härröra från redogörelse för disponerade medel, brottmål m. nr.; Förmyndare-kammares uträkningar å omjmdige barns medel, och i allmänhet förmyndare-redogörelse meddertill börande bilagor; Gymnasier; 44 Bevillnings-Utskotlets Betänkande, liw it.
Revisorerne hafva nu framställt de anmärkningar, hvartill granskningen af de särskilda Konsistoriernas räkenskaper foranledt; och ehuru Revisorerne villigt medgifva, att dessa räkenskaper i ännu flera delar möjligen äro stridande emot ofta åberopade Kongl, bref den 17 September 1856, anse Revisorerne sig likväl böra häremot erinra, att den fullständigare granskning, berörda räkenskaper bordt underkastas, dock icke af Revisorerne kunnat medhinnas under den för deras sammanvaro bestämda tid, utan föreställa sig Revisorerne, att åt denna granskning hädanefter kommer, äfven hvad formulärerna beträffar, att i Kongl. Kammar-rätten egnas tillbörlig uppmärksamhet. Stockholms stads undervisnings-verk. Hos Kongl. Kammar-rätten har denna räkenskap blifvit granskad med anmärkningar. Inkomster och utgifter upptagas sålunda: Debet. Balans från år 1857: Tillgångar: Stockholms stads undervisningsverks fond 76,938: 29. f. d. Uppbörd: Stockholms stads undervisningsverks fond: Skuld: F. d. Credit. Balans från år 1857: Skuld: Stockholms stads undervisningsverks fond 2,033: 41. Kniggeska donationen 642:J30. Utgifter: Stockholms stads undervisningsverks fond: Åleniska donations-fonden - • 1,148: 43. Balans till år 1859: Tillgångar: Stockholms stads undervisningsverks fond 80,304: 58: F. d. Kathedral-skolans fond 13,360: 2. Uti redogörelsen för undervisningsverkens i Stockholm anslag och fonder, upptages under balans i både credit och debet Sekreterarens fordran, 2,033 R;dr 41 öre R:mt, men beloppet utgör rätteligen 2,036 R;dr 41 öre. § 2. Räkenskapen meddelar icke uppgift å terinins-afgifter, som under revisions-året blifvit af lärjungarne erlagde. — 273 — § 3.
De beräkningar, sorn deri linnas, äro gjorda med mycken omsorg, (bland andra personer, som i arbetet deltagit är äfven Baron af Nordin) och utvisa, då man beräknar alla de räntor m. m., som till rustningens bestridande i Upland äro leinnade af Kronan till rusthållaren, äfvensom för alla hans öfriga öfvertagelser efter egenskapen af lians hemman, — och jeinför denna summa med alla de onera, sorn i och för rustningen åligga rusthållaren, hvarvid man icke räknat högt i frågan om hans inkomster, men deremot bra högt i värdet af hans utgifter; så slår resultatet sä ut, att på hvarje monnier blir en ren behållning af circa 20 r:dr. (Huruvida det må blifva litet mer för de berustade säterierna, eller litet mindre för de öfriga rusthållen, kan jag nu ej säga, niell allt nog, medeltalet är omkring 19 r:dr 4° e^“ ler 20 r:dr ungefär.) Således 0111 dessa rusthållare skulle vara missnöjde med hvad de hafva af Staten och vilja afstå från rustningsskyIdigheten samt öfverlåta densamma åt mig på entreprenad, så skall jag bjuda till att sätta caution för mig för rustningens utgörande, emot att få 20 r:dr för hvarje nummer; och på detta sätt skall jag hafva i ren behållning 10,000 r:dr årligen. Så slår caleulen ut; må detta vara nogsagdt, som en motbevisning mot skriket huru hård och tryckande ruslningsskyldigheten är. Remitterades lill StatsUlskottet. Ånyo föredrogs Hr von Engeströins, Lars Äng., den 29 sisth Febr. e. m. på bordet lagda motion, om samma inteckningsskyldighet för Brandförsäkrings-contorels i Stockholm försäkringseller praemie-lån, som för lån i all mänhet. Hr Tham, Sebastian Matthias, uppläste följande: