Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Klingspor, amanuenserne Eichhorn i Stockholm och Wåhlin i Lund, grefve Carl Snoilsky, öfverstelöjtn. v. Francken, hr Birger Schöldström, prof. Mittag-Leffler, bibliotekarierne Rich. Bergström, Warburg och Cronhamn, hr P. F. Mengel, frih. Johannes Rudbeck m. fl. Ur Dagms Krönika. 50subjektivitet har emellertid eu annan, tilltalande egenskap: den l&amp;ter äfven den med författaren obekante se en personlighet, en inför dagens flyktiga opinioner måhända litet » gammalmodig », men äkta svensk man, med djup vördnad för kyrka och konung, med stolthet öfver v&amp;ra gamla fosterländska minnen samt med en slagt klinckowströmsk — vi taga oss friheten här skapa ett adjektiv, hvilket vi hoppas m&amp; falla C. C. i smaken — flsigt i national-ekonomien (se t ex. noten sid. 617). Att vid granskningen af ett s&amp; omfattande arbete som det föreliggande, dertill det första i sitt slag, fackmännen, i främsta rummet biblioteksmännen, skola finna anledning till » randglossor », är naturligt. Äfven vi lemna här nedan ett litet urval s&amp;dana. Angäende prinsessan Sophia Albertinas bibliotek, bvilket (sid. 17) uppgifves » torde ej ha varit obetydligt », kunna vi upplysa, att det utgjorde omkring 6,000 band, förutom ett stort antal handskrifter samt handteckningar (af Tessin, Ehrensvärd, samt dylika, såsom det uppgifves, varande af Raphael, Rubens, van Dyck, Teniers m. fl., hvilka senare prinsessan förvärfvat under utländska resor). Detta bibliotek öfvergick genom testamente till grefvinnan Lolotte Stenbock och hennes arfvingar. — Riksantiqvarien Fkn-tenberg (sid. 233) hade ej blott ett länbibliotek, utan äfven ett enskildt bibliotek, hvilket med hänsyn till svenska historien var rikt, så mycket mer som han köpte de flesta manuskripten och estamperna deri ur Warmholtz ’ ska och GjörwelFska samlingarna.
Hagar hade öfverlämnat åt Sigfrida omsorgen om korna och följde flyktingen ända till Skuru. Där återtog Bennu sin manliga dräkt. Syskonen uppsökte fartyget, som låg segelfärdigt till Stralsund. Hagar förde underhandlingen med skepparen Hendersson. Gossen skulle öfver till Tyskland. Hvarför icke? svarade Hendersson. Sex daler för frakt och kost. Sex daler för en så flink skeppsgosse, som gör nytta för en matros? Ni skulle fråga hvad han begär i månadspenning! Skepparen skrattade. Pysen går ju så bredbent, som ville han rida på bogsprötet. Men får gå för fem daler. Vill han icke? Nå, fyra daler, det är mitt sista pris. Underhandlingen slöts med tre daler i passagerareafgift. Bennu hade således tre daler kvar att söka sin lycka i den okända världen. Ingen huld eller skyld, icke ens en bekant, skulle räcka den faderoch moderlöse sin stödande hand. Han var hafvets flytande spån, utan strand eller fäste, prisgifven åt alla vindar och böljor i den stormiga tiden, när svallvågen bortsköljde länder och riken, klippfasta borgar och de tryggast rotade existenser i den mänskliga tillvaron. Gå till Stålhandske eller Wittenberg! förmanade systern. Jag har hört sägas, att de äro hemma från våra trakter; de skola mottaga dig. Men om de fråga mitt namn ... min faders namn? Om de kalla mig tattare? invände Bennu, och hela hans kropp skälfde af blygsel vid hågkomsten af det misstänkta dunkel, som låg öfver hans namnlösa härkomst. Hagar bleknade. Där var den stora frågan vid fjorton år, denna fråga, som redan länge kastat sin mörka skugga öfver de båda syskonens unga lif, fastän ingen af dem ännu vågat vidröra henne. Nu kom hon och fordrade svar. Ännu i nittonde seklet, när den egna förtjensten mer och mer träder fram som den ende rätte mätaren af personligt värde, fortfar ett aktadt namn att vara det rikaste arf en man eller kvinna efterlämnar åt sina barn.
Till stöd för denna underdåniga begäran åberopades »de olägenheter, som föranledas deraf, att de prestmän, hvilka innehafva prebenden, icke sjelfve kunna besörja själavården inom församlingarne; hvadan det vore angeläget och önskvärdt, om i allmänhet prebenden kunna tillfalla sådane prestmän som vore i tillfälle att sjelfve utöfva vården hvar om sin församling.» Men Rikets Ständer uttalade härvid den mening, att, under dåvarande förhållanden och Allm. Besv.- och Ekon.-Utslcottets Betänkande M 12. 5 med gällande institutioner, vissa undantag borde ega ruin, såsom att biskopar, theologie professorer och theologie lektorer tillika förblefvo pastorer, på det de måtte »äga tillfälle att såsom prester verka och för att icke vara skiljde ifrån det kyrkliga lif, som tillhör deras befattningar.» Ofver denna Rikets Ständers underdåniga skrifvelse behagade Kongl. Majit infordra utlåtanden såväl från samtliga Konsistorierna i riket, som från Kanslers-embetet för universiteten och Kammar-kollegium; men såvidt Utskottet kunnat erfara, har, förmodligen till följd af den tidsutdrägt en dylik kommunikationsåtgärd medför, ärendet icke hunnit beredas till vidare föredragning inför Kongl. Majit, innan nästpåföljande riksdag, år 1856, inträlfade. I sammanhang med då verkställd omorganisation af elementarläroverken och upprättandet af nya aflöningsstater för desamma, beslöto Rikets Ständer att fastställa det vilkor för rättigheten att komma i åtnjutande af de nya lönerna, att, der prebendepastorat vore med lärareplats förenadt, detsamma skulle, i mån af inträffande ledighet indragas, med undantag likväl för sådana, som åtföljde theologie lektorsbeställningar, hvilket Rikets Ständer i underdånig skrifvelse den 25 Februari 1858 gåfvo Kongl. Majit tillkänna. Detta beslut har Kongl. Majit, på sätt af dess nådiga Cirkulär till Domkapitlen i riket och direktionen för Stockholms stads undervisningsverk den 20
De på Andra Hufvudtiteln sålunda äskade förhöjningar i anslag utgöra Rdr 29,133: 11. 3. så att, då de enligt 2dra och 4:de punkterne å vissa anslag föreslagne, minskniugar afräknas med Rdr 6,393: 11. 3. den verkliga tillökningen komme att uppgå till Rdr 22,740: och då härtill lägges beloppet af de uti nu gällande riksstat under denna Hufvudtitel upptagne anslag 1,112,920: så skulle slutsumman å Andra Hufvudtitelns anslag till ständiga utgifter blifva Rdr 1,135,660: Till ytterligare fullföljd af det för säkerheten inom landet och för lagskipningen vigtiga arbetet med Länsfängelsernes ombyggnad efter Cellsystemet, äskar Kongl. Maj:t derjemte, under åberopande af den närmare utveckling af ämnet, som innefattas i bilagde protokoll öfver Justitie-Ärenden, att Rikets Ständer måtte anvisa ett belopp af 400,000 Rdr, att utgå under åren 1852, 1853 och 1854 med en tredjedel hvartdera året. Hufvudsummorna för föremål inom denna Hufvudtitel skulle sålunda blifva: för ständiga utgifter årligen t. 9- för tillfälliga utgifter under 3:ne år „ 400,000: Tredje Ilufvud-Titelii. Innefattande anslagen för Utrikes Departementet. Det för nämnde Departement i nu gällande Riksstat bestämda anslag upptager Rdr 225,650: Då, af de skäl, som närmare omförmälas uti det härvid bilagde protokoll, hållet vid föredragning inför Kongl. Maj:t den 13 dennes af Ärenden, tillhörande ifrågavarande Departement, för Departementets Expedition erfordras en Arkivarie, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå Kongl. Majit Nåd. Prop. om Slatsv. 1850.
Vägen mellan Schahrud och Mesinan kallas af perserna Djah-i-Kuf eller Fasans trakt, emedan den var särskildt illa känd för goklanturk-menernas täta besök. £ör att skydda sig för sina dödsfiender hafva invånarna också på flera ställen byggt sina byar på ett egendomligt sätt. Husen äro nämligen uppförda på krönet af naturliga eller konstgjorda kullar, hvilkas lodräta sidor stiga upp från jämna slätten. Så var förhållandet med byarne Äradan, Padeh och Deh-i-Nämäk eller saltbvn, som - den med skäl kallas. Äfven Lasgird, som är en stor by, utmärkte sig för samma byggnadssätt. Den forna fästningens murar, bröstvärn och hvalf försvunno nu under moderna lerkojor, som reste sig likt svalbon på murkrönet. Utanför dem syntes balkonger och gallerier af trä och flätverk. Nästa rastställe är den gamla staden Semnan, som räknar c. 10,000 invånare, af hvilka en stor del tala eri egendomlig dialekt, kallad.semnani och som utgör en blandning af kurdiska och gammalpersiska. Semnans förnämsta sevärdheter äro de båda moskéerna Mesjid-i-Schah. och Mesjid-i-Djami. Den förra, som är särdeles rik pä härliga fajanser, är uppförd af Feth Ali Schah, den senare är 600 år gammal och försedd med en hög, smäcker minaret. Från Semnan leder en 12 dagsresor lång väg till eldsdyrkarstaden Jesd. Denna väg passerar genom en fullkomligt lif-och vattenlös öken. Den måste tillryggaläggas om vintern med kameler och vattenförråd. Kamelen uthärdar 5 à 6 dar utan vatten. I Semnans närhet finnes bergssalt, som af floder och bäckar föres ut i och bildar saltöknen. Ofta förkunna hvita saltkristallisationer redan på afstånd flodernas odrickbara vatten. På vägen, som ej är lagd af människohand, utan under årtusenden upptrampad af tallösa karavaner, finner man någon gång på stora vattenlösa sträckor s. k. haus-i-ab eller vattencisterner 1 form af djupa brunnar med ett stenhvalf öfver.
Den som, med bifall till hvad Stats-Utskottet hemställt, vill, i likhet med Presteoch Bonde-Stånden, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t, efter ärendets behöriga utredning, behagade, så vidt möjligt är, till nästa Riksdag aflåta nådig Proposition om och med hvilka vilkor befrielse från tackjernstiondes utgörande må kunna blifva de privilegierade bergslagen tillerkänd, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Tinner Nej, hafva Rikets Ständer bifallit Stats-Utskottets förenämnda hemställan, med följande af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet beslutade tillägg: »hvarjemte Rikets Ständer förklara, att sådana på sednare tider inom bergslagen nyanlagda masugnar, hvilka icke åtnjuta några särskilda privilegier eller haft något hyttelag sig tillslaget, skola i beskattning anses likställiga med masugnar utom bergslag.» Då voteringen utfallit med 56 ja och 63 nej, hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med iVcj-propositionen. Den, som godkänner Stats-Utskottets hemställan, att Rikets Ständer, för sin del, medgifva, att den rätt Kronan kan ega till qvarlåtenskapen efter aflidne Folkskoleläraren inom Dala pastorat af Skara stift Johan Henrik Löfström, må å nämnda pastorat öfverlåtas, med vilkor att af medlen bildas en stående fond, hvaraf den årliga räntan användes till underlättande af skolgång för fattiga barn inom samma pastorat, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer afslagit den i ämnet gjorda framställningen. Omröstningen har utfallit med 77 ja och 42 nej, hvadan Rikets Ständer alltså beslutat enligt Ja-propositionen. 16:de voteringen.
Capital - belopp af 75,687 Lires 3 Soldi 10 Denari fuori di Ban. co; på hvilket belopp, såsom inbegripet under hela SkuldMassan i Genua, Två Tredjedelar, i följd af 1812 Ars RiksdagsBeslut, redan voro uti RiksgäldsContoirets Räkenskaper afskrifne. Och då Herr Ministern Lagersvärd, med Notariens 1 Genua Juan Antoine Gambaros hos Kongl. Majtt i underdånighet ingifne Attest, som, jemte öfrige Handlingar, till StatsUtskottet öfverlemnades, behörigen styrkt, det han redan år 1810, och således förrän beslutet om afskrifningen på Utländska Gälden fattades, blifvit ägare af Lane - andelarne, pröfvade Rikets Höglofl. Ständer skäligt bifalla, att denna Herr Ministern Lagersvärds fordran skulle få liquideras på lika sätt och efter enahanda grunder, som, vid 1812 Ars Urtima Riksdag blifvit fastställde, i afseende på ofvan omförmäldte Svenske Medborgare tillhörige Obligationer uti Holländske och Brabantske Lånen. Men Herr Silverstolpe har nu önskat ändring uti detta af Rikets Höglofl. Ständer bestämda Liquidationssätt, samt begärt ersättning för Coursdifference, som, efter hans upgjorde uträkning skulle bestiga sig till minst 15,135 R:d 25 sk. 10 rst. i Svenska BancoSedlar. Lör att fullständigt uplysa och utreda rätta förhållandet med Herr Ministern Lagersvärds i frågavarande fordran, anser StatsUtskottet nödigt att aldraförst i minnet återföra, hurusom Riks - 86 StatsXJtsk.
I de uppgifter Konungens Befallningshafvande uti dess sista Berättelse lemnat, om Skogome i Länet är icke något att tillägga. Ännu äro de, inom de fleste Socknarne, tillräcklige att fylla alla deraf påräknade behof och någon bättre hushållning med dem har icke kunnat till vägabringas. Det är syllsynt, alt i denna ort byggnader eller stängsel uppföras af andra ämnen än af träd och begagnandet af bränntorf har vid tillgång på skog, icke kommit i fråga. Länets andra hufvudnäring Bergsrörelsen har, ehuru icke minskad, likväl i de sednare åren beredt dess idkare mindre fördel, än under den tidrymd, sorn utgör föremål för 1828 års Berättelse. Anledninearne härtill äro: dels Jernpi isernas betydliga sänkning och dels hvad Koppartillverkningen angår, minskad tillgång på malm i Fahlu grufva och densarnmas a fia gande fyndighet. Utom de i förra Berättelsen nämnde ädlare grufvor, hafva under den sedermera förflutna tiden Irenne förut öfvergifne Koppargrufvor blifvit med arbete belagde, men ännu har icke kunnat visa sig hvad framgång dessa försök må hafva. Etthundradetreltiosex större och mindre Jerngrufvor hafva blifvit bearbetade och uppfordringen utur dem har uppgått till i3o,ooo lass af a:ne Skeppunds vigt. Innom Vester-Bergslagen hafva någre af de större Jerngrufvorna, såsom utbrutne, måst öfvergifvas, men sådant har likväl icke varit af menlig inflytelse på Bergsrörelsen, då de öfrige Grufvorna i orten lemnat en malm-tillgång, öfverstigande hvad under de förutgångne fem åren erhållits. En större Grufva i Öster-Da - — 7 larne är ock numera utbruten, hvaremot inom Öster-Bergslagen några nya Jerngrufvor blifvit upptäckte. Tabellerne utvisa antalet af de i Länet befintlige Kopparverk, Masugnar, Jern-Bruk och Manufaclurier, m. m. Till Bergverks-rörelsen anses årligen åtgå 3oo,ooo stigar kohl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Majcks höga afsigter, skulls jag tro, at Kongl. Masit wille wid delta Riksmötet inhämta Ledamöternas i det Hemliga Utskottet tankar, om de bästa sätten at uphjelpa Rikekö kinsncsr, hwilka, oaktadt all den ordning och sparsamhet, som i styrelsen af Srats-Werket blifwit med sa lyckelig werkan anmanda, rakat i oreda och förfall genom åtskilliga mistgynnaude tilfälligheter och kan hända äfwen genom misttag i förwaltningen af Riksgälds-Werket. Men icke böc jag förmoda, at Kongl. Mastt, som sa fullständigt och med en sa okonstlad förtrolighet underrättat Riksens Ständer om sin regering, skulle wittja göra Riksgälds* Conwrsrs — detta Riksens Ständers eget Werks — nuwarande kilslund och orsakerna bertil, til et ämne endast för det Hemliga Utskottets öfwerläggningar. Icke böe jag förmoda, at en Konung, hwilken med lika sorgfällighet wardar sina undersatares rättigheter, som han fordrar aktning för Sina, skulle wittja betaga Riksens Skätt* der den, efter min öfwertygelse, dem tilkommande mogren, at i klens afgöra, hurmoida förwalrniugen af ds medel, söm de bewilljat til afbördande af den skuld de Zsrsntslak, samt om denna gälds belopp och natur skola wara hemliga eller uppenbara. Jag kan således'icke tro/ at den fräga, som Herr lasjörs» klolst derom wäckt/ star i någon colliiwn med dem, hwaröfwer Kongl. Majit will rådfråga Hemliga Utskottet och foljakteligen icke heller är stridande emot 47. §. i Regerings-formen,. 74 Det är sannt at Riksgälds-Oonkarsrs förwaltning ifrån 1789 til 1792 granskades af del Hemliga U:skoc. tet wid Riksdagen i Gefle.
Majit att, genom Chefen för Finans-departementet, ombesörja ali vidare erforderlig upplåning af medel till utförande af Statens jernvågsbyggnader, m. m., Ehuru Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om antagande af ett visst system, som skulle omfatta alla de jerpvägsanläggningar, hvilka uteslutande borde af Staten bekostas, vid föregående riksdagar förklarat sig derom icke vilja fatta något beslut, enär kommande Ständer i allt fall vore oförhindrade att i dessa ämnen meddela sådana bestämmelser, som kunde i väsendtlig mån afvika från föregående Ständers beslut, har likväl det system för anläggandet af Statens stambanor, som blifvit framlagdt uti det under den 8 November 1859 af komiterade afgifna underdåniga betänkande och förslag, hittills blifvit hufvudsakligen följdt. I detta betänkande, antagas följande sex stambanor. l:o) Södra stambanan från Malmö öfver Nässjö och Jönköping till Falköping; 2:o) Vestra stambanan emellan Stockholm och Göteborg med föreningsbana från Örebro; 3:o) Östra stambanan från Cathrineholm öfver Norrköping och Linköping till Nässjö; 4:o) Norra stambanan från Stockholm öfver Upsala till Gefle—Dala-jernväg; 396 Motioner i Borgare-Ståndet 1865. N:o 164. 5:o) Nordvestra stambanan från trakten af Porla öfver Christinehamn och Arvika till Norska gränsen; samt 6:o) Samtnanbindningsbanan genom Stockholm. Alla dessa banor hafva numera dels blifvit färdigbyggda, dels påbörjade. — De anslag, som af föregående Rikets Ständer härtill blifvit anvisade, hafva utgjort: För den numera lärdigbyggda Vestra stambanan jemte föreningsbanan emellan Örebro och Hallsberg, 45 mil R:dr 37,504,368: För den likaledes färdigbyggda Södra stambanan från Malmö öfver Nässjö och Jönköping till Falköping, 35,6 mil R:dr 24,745,632: Summa färdigbyggd väglängd 80.6 mil, för en kostnad af .. För påbörjande af Östra stambanan emellan Cathrineholm och Norrköping, utgörande omkring 4,75 mil 4,030,000:
Hr af Zellén, Nils Carl, uppläste en motion N:o 42, om berättigande för vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus att återfå de under namn af begrafningshjelp för embetsoch tjenstemännen gjorda löne-innehållningar. Begärdes på bordet. Gr. Hamilton, Gustaf Axel Knut, afgaf en motion, N:o 43, ang:de anslag till inrättande af en ny profession i juridisk encyclopsedi och romersk rätt vid hvartdera af rikets universiteter. Bordlädes. Vidare afgaf Gr. Hamilton en motion, N:o 44, ang:de anvisande af 2006 rdr rint årligen till stipendier åt docenter inom juridiska fakulteterne vid rikets universiteter. Remitterades till Stats-Utsk:t. Frih. von Schulzenheim, David, afgaf en motion, N:o 45, ang:de nedsättande af en komité för utarbetande af ny lag rörande så väl afledande sorn tilledande al vatten. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t. 128 Den 22 November f. m. Vidare väckte Frih. von Schulzenheim en motion, N:o 46, ang:de Sala silfververks återgång till statens disposition. Bordlädes. Sedan Hr Gr. o. Landtm, anmodat R. o. Ad:s Hrr Elektorer att utse en suppleant i Lag-Utsk:t efter Hr Ramsay, åtskiljdes Ståndet kl. J 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Särskildt Protokoll Lördagen den 22 November 1862 1. in. Då nu till pröfning förekom Riddarh.-Utsk:ts d. 19 dennes bordlagde Utlåt., ang:de rättighet för t. f. Riddarh.-Sekret. O.
Samma förhållande har naturligtvis för öfrige indelningshafvare ägt rum. Till afhjelpande af detta både för Possessionater och Indelninghafvare högst bedröfliga förhållande, hvars skildring jag icke tror mig hafva öfverdrifvitoch med hvars detailler jag ej behöfver upptaga Ridderskapets och Adelns dyrbara tid, bör väl hvarje sann vän af sitt fädernesland och sina medborgare söka upptänka utvägar, hvarigenom en bättre ställning måtte beredas för åkerbruket, denna för vårt Land naturligaste likasom äldsta och vigtigaste näringsgren. A t denna pligt vill jag ock, efter min ringa förmåga, frambära en gärd med det enkla, men, såsom jag vågar hoppas, ändamålsenliga förslag, hvilket jag går att vördsamt underställa en upplystare pröfning och lill vidare utveckling öfverlemna. Det nu öfverklagade onda skulle tvifvelsutan bäst och säkrast förekommas genom ett stabelt och påräkneligt sädesvärde, hvarmedelst landtmannen kunde komma i tillfälle att med visshet calculera en bestämd inkomst af sin jord, hvaraf, jemte tillgång för Kronoutskyldernes behöriga utgörande, Den i5 December e. ra. 397 ett nödigt öfverskott återstode för jordägarens bergning, och hvilket stadgade och påräkneliga sädespris å andra sidan jemväl skulle medföra den fördelen, att säden, vid ett infallande missväxtår, icke genom bristande tillgång uppstegras till alltför högt pris för den fattigare delen af den arbetande classen. Detta dubbla och välgörande ändamål skulle, efter min tanke, vinnas, om ett anslag å Statens sida afsattes till inköp i goda år af spannmål inom Landet, hvilken upphandling skulle verkställas, äfvensom förvarandet och försäljningen till hugade köpare ombesörjas af en KronoOmbudsman eller GeneralProcurator i hvarje provins, och hvilken bland för erfarenhet i ämnet kände, redlige och i orten aktade jordbrukande Possessionater kunde utväljas, och, jemte nödigt biträde, på det allmännas bekostnad aflönas.
Då, såsom jag redan nämnt, jag icke kan finna, alt den af PresteSt. beslutade förändring äger något företräde framför Utsk:s förslag, skulle jag önska, att R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s hemställan. När, på Hr von Hartmansdorffs förslag, R. o. Ad. uppsköt detta mål, intilldess alt PresteSt., hvars rätt frågan närmast sades röra, i ämnet fattat sitt beslut, insåg jag visserligen genast att olägenheter möjligen kunde uppkomma af ett ur sådan anledn. hemtadt uppskof; ty det var att förutse att om PresteSt. i någon mån behagade göra ändringar i Utsk:s förslag, sådant skulle inför R. o. Ad. åberopas såsom skäl för vidtagande af enahanda ändringar. Jag skulle deremot hafva önskat, att, då bestämmandet af presträitigheterne icke uteslutande rörer löntagarne, utan i lika män, löngifvarne, man bade velat pröfva frågan efter sakernes förhållanden, och icke fästat sig vid någonting annat. Men då jag i den numera ouppfyllda förhoppningen derom, att det Högv. Ståndet skulle med sitt bifall belöna de bemödanden Ulsk. ådagalagt för beredande af en billig lösning af alla öfverklagade punkter, vid framställningen om betänk:s fördröjda afgörande, icke gjorde någon anmärkn. deremot, och tiden dertill nu torde vara förgången, vill jag icke längre upptaga Ståndets tid, med någon klagan deröfver; anhållandes för öfrigt, på de i förevar, betänk, upptagne skäl, att R. o. Ad. behagade finna detsamma värdt att, Den 12 J ulji. 7 efter det H. Ståndets egen ompröfning, hugnas med dess upplysta bifall. Hr von Hohenhausen, Mich. Silv.: Emot Hr von Hartmansdorffs tillstyrkande, att antaga PresteShs förslag till ändring af ifrågavar. punkt uti Utsk:s betänk., har Frih. Cederström anmärkt, att han icke kunnat linna, att om preslernes lönevilkor bestämmas i penningar, något allmänt intresse skulle uppstå, att åstadkomma en myntförsämring.
Förslag till en förändrad organisation af åtskillige Rikets Styrelseverk m. m. beslöt BorgareStåndet, att för behandling af detta åren - <54 Trot. XJtdr. d. n Mars 1823. de borde tillsättas ett särskildt Utskott, bestående af Fyra Ledamöter af hvarje Riksstånd, till hvilket Utskott således Högstberörde nådiga Skrifvelse skulle öfverlemnas. S. D. BorgareSråndet, underrärtadt om de Skrifvelser, som i högst brottsliga afsigter blifvit, under GeneralMajoren Holsts förfalskade namn, till flere af Konungens Befallningshafvande afsände med hotelser, rigtade icke allenast emot Hans Maj;t Konungens utan ock emot Hans Kongl. Höghet Kronprinsens och det Kongl. Husets lif och säkerhet m. m. beslöt, lika med Höglofl. Ridderskapet och Adeln, att en stor D putation borde från Riksens Ständer afgå och i en underdånig Adresse för Hans Mnj:t Konungen och Hans Kongl. Höghet KronPrinsen uttrycka Nationens djupa afsky för dessa företag och förnya Försäkringarne om Nationens osvikliga trohet och tillgifvenhet för Hans Maj;t och Hans Kongl. Höghet samt hela det Kongl. Huset; och skulle Expeditionsutskott anmodas, att genast uppsätta förslag till denna underdåniga Adresse samt dermed till Riksens Ständer inkomma. Frän Hederv. BondcStåndet. S. D Sedan ConstitutionsUtskortet i nu föredraget Memorial den 27 sistl. Fehr. förklarat : Pro t. Utdr. d. 12 Mars 1(123. 6.5 klarat: det icke vara sig tillständigt, att såsom Grundlags fråga upptaga eller behandla Riksens Ständer remiss af Kongl. Maj;ts Nådiga Skrifvelse , angående rättighet för Kongl. Maj:t, att i det fall 43 §. RegeringsFormen innehåller och under Kongl.