Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stadsboarnes tapperhet, som höll på att aftaga, fick oförmodad näring, och det dröjde icke länge, innan Trastamaras läger anfölls af stadens invånare, som bortjagade de belägrande, hvilkas blod i strömmar flöt genom Cigarrales. Många år hade förflutit, sedan San Martinbron förstördes. Konungen och ärkebiskopen hade visat stor lust att få bron ersatt af en ny, jämförlig med den förra i skönhet och styrka, men de förnämsta både kristna och arabiska arkitekter hade ej kunnat tillfredsställa invå- narnes i Toledo brinnande åstundan, ty flodens starka hvirflar bortryckte bågställning och bro, innan de jättestora hvalfven voro fullbordade. Don Pedro Tenorio, en af de berömda biskopar, hvilka Toledo har att tacka för nä- stan lika mycket som sina konungar, utsände härolder till alla större och mindre städer i Spanien, såväl de kristna som arabiska, för att sammankalla arkitekter, som voro i stånd att återuppbygga San Martinbron. En dag kommo en man och en kvinna, båda fullkomligt okända, till Toledo, och sedan de granskat ruinerna efter San Martinbron, hyrde de ett obebodt hus icke långt från dessa ruiner. Efter några timmar begaf sig mannen i väg till ärkebiskopens palats. Ärkebiskopen var för tillfället inbegripen i ett lifligt samtal med en mängd prelater och andra lärde herrar, hvilka funno behag i att ständigt samlas kring honom, hänryckta af hans lärdom och dygd. Han blef angenämt öfverraskad, då en tjänare anmälde, att en arkitekt från aflägsna länder anhöll om äran af ett företräde. Han skyndade att gifva främlingen audiens. Denne var ännu ung, men tankearbete och kanhända äfven olyckor hade gjort honom nära nog gammal. Efter att välvilligt ha besvarat hans hälsning bjöd don Pedro honom taga plats midt emot sig. » Min herre, » sade främlingen, » mitt namn, som bör vara eder fullkomligt obekant, är Juan de Arévalo, och till yrket är jag arkitekt.
Om dessa summor jemföras med likets folkmängd vid slutet af ofvanberörde 3:ne år, visar sig, att vid slutet af år 1850 hvar 625;te, vid 1855 års utgång hvar 623:dje och vid 1858 års slut hvar 721:ste person i riket varit friheten förlustig, men om åter antalet af de frivillige härifrån afdrages, så befinnes, att vid 1850 års slut hvar 660:de och vid 1855 års slut hvar 779:de person i landet mot sin vilja varit friheten förlustig. För att meddela upplysning angående antalet af de fångar, som under loppet af år 1858 dels förvarats uti allmänna straffoch arbets-fängelserna saint länsfängelserna, eller varit vid Krono-arbetskorpsen anställde för att förrätta dem ådöindt allmänt arbete, dels ock hållits i enskildt fängelse för att förmås till bekännelse, äfvensom af dem, hvilka af'en eller annan orsak derifrån afgått, få Revisorerne meddela följande ur Fångvårds-styrelsens berättelse hemtade tabell: Mankön. 1858. Qvinkön. Summa. Af gangne: På grund af Kongl, nåd 36. 6. 42. Efter arbetstidens slut 1,675. 349. För sjukdom eller bristande arbetsförmåga frigifne eller afsände 20. 2. 22. 669. hafva förut varit till allmänt arbete hällne 558. lil. Utgörande: till de såsom dömde nykomne, procent 33. 27. 31. och i förhållande till alla ofvanupptagne under året frigifne, procent 30. 30. 30.
Förslaget är, i afseende på rättegången, så inrättadt, att det må vara användbart, med bibehållande af nu varande domstolar eller med en annan organisation deraf. Den verkliga förbättring i rättegångssättet, som Skiftesstadgan infört, nemligen att klagande delägare ej behöfver uttaga stämning på alla sina meddelägare, är i förslaget bibehållen. Dervid har dock icke blifvit ansedt nödvändigt att belasta Kattens Ordförande med kungörelser från predikstolarne orri Rättens sammanträden; utan har jag trott lämpligare vara, att på den bestämda fataliedagen delägarne sjelfkallade underrätta sig, huruvida kiander göres anhängig!. De böra då få del af klagandens skriftliga anföranden och råderum att derpå svara — ett råderum, som bättre kan begagnas, när man emottagit klagandens skrift, än det, som inträffar efter blotta kungörandet från predikstolen, hvarigenom man ej upplyses om klandrets beskaffenhet eller grunder. De i Skiftesstadgan vidtagne försigtighetsmått emot fastställelse af delningsförrättningar, som innehålla större än lofligt antal af skiften, äro i förslaget ersatte med dylikt stadgande om kontroll å gärdens antal, der skifte föregått, emedan derpå ligger rätta vigten af en skiftesförrättning, och en afvikelse i denna del gör skiftet objelpligen onyttigt, när en gång fråga blir om rättelse. Deremot har det icke blifvit ansedt ovilkorligen nödigt att ställa Landtmätaren under tilltal för sådan afvikelse, deri öfrige skiftesmän hafva med honom lika skuld, eller tilläfventyrs hafva öfverröstat honom; utan har jag trott ett sådant åtal kunna bero af delägares klagan. Det är redan antydt, att jag ämnade föreslå de i Skiftesstadgan intagna reglementariska föreskrifters öfverflyttande till Landtmäteri-instruktionen. De §§, hvilka från en ny Skiftesstadga sålunda försvinna, äro följande: 1) 2 kap. 1 § om Landtmätares förordnande till förrättningar; 2) 2 § i samma kap. oförändrad; 3) 3 § i samma kapitel, med den förändring, att
Jag hemställer, om det tilhör en upplyst nation, att sedan hoa genom utlofvade förmåner förmått personer att på oländiga trakter];nedläg-*t ga sin förmögenhet, omtanka och möda, påen gång fråntaga dem de derföre lemnade förmoBer, derigenom att å skogen sättes ett pris, sorn, vida öfversegel egentliga värdet, jag kaa, tryggt försäkra, att efter det pris Riksens, Ställ-, der år 181& utstakade, finnas månge Bruksägare, sorn ej, kunna lösa skogen, ty de kunna ej uthärda med dea orimligt höga skatten. Följden blifver troligen, att Bruken på dylika stäilen afstadna, och skogarne förblifva olöste: Staten vinner ej derpå. Den som ej vill tro detta, behöfver blott undersöka förhållandet med stora och lilla Tiveden , utgörande minst 100,000 tunneland, belägna i Skaraborgs Län och Nerike. Ytterligare känner jag bestämdt, att, till exempel, ägarne af. Aspa och Lassåna Den li Augusti e, »i. 395 Bruk anmälte sig vilja skatteköpa sina recog»itionsskogar, och försummade ej iakttagandet ^f någon föreskrifven formalitet; men Landt-, rnätarne hunno, ej, inom praescriptionstiden, upp-, *näta skogen, och genom flera Rättegångsfrågor som uppstodo, och hvilka, till en del, ännu icke blifvit slutligen afgjorde, kunde skattläggaingen ej fullbordas, Ar detta väl ett fel i Författningen eller hos Embetsman, eller tillhör felet endast tiden, och mindre kunskap, oin rätta förhållandet med recognitionsskogarna hos dem som inbillat sig tjena Landet och Jordbruket, då Bruksägaren ruinerades, och Statens ingånga co.ntracter våldfördes. Herr Ehrenborg, Casper: Den förevarande pch genom discuss.iooen utredde frågan, lärer hufvudsakligen bero deraf, huruvida Bruksägarne förvärkat den rätt , som blifvit dem, medelst 1810 års Riksens Ständers beslut, tillerkänd; ty i annat fall måste väl detsamma böra förblifva beståndande.
Om vi besinna, att de föremål, för hvilka Utsk. tillstyrkt ett stats-skuldsystem, hufvudsakligen utgöra jernvägarnes tillvägabringande, så måste viväl också föreställa oss, att om de jernvägar, raau ämnar anlägga, äro utaf något värde, böra de sjelfve inom en icke alltför lång tidrymd kunna återbetala de för deras anläggning utgifne summor, eller åtminstone lemna så stora inkomster, att återbetalningen, med biträde af de anslag, som staten (lifver, antagligen kan ske inom J:dels sekel. Enl. den af Utsk. lemnade upgilt, åtgår 28j år för att kunna amortera ett lån, hvarå 4 -proc. beräknas såsom ränta ocb 2 proc. kapital-afbetaining. Men för alt ej missräkna sig, torde del vara absolut nödigt att antaga, att lån efter pari kurs för framtiden icke alltid kan erhåilas emot 4 proc., och detta är ju till och med redan nu ifrån början pluratitetens öfvertygelse. Om man dä icke erhåller folia kapitalet till 4 proc., utan nödgas antaga sä stor rabatt, att räntan svarar emot 4j, och i följd deraf nödgas utgifva ett större antal obligationer, för att få den erforderliga summan, så drager det ju ut några 30 år innan lånet amorteras. Jag hemställer, om det är klokt, att, i och för ett sådant företag som jernvägars anläggning, antaga en så lång amorteringstid. Man sätter sig derigenom i ett dilemma, då R. St. å andra sidan hindra sig sjelfve all återbetala dessa lån, ifall de skulle kunna göra det. Här är visserligen sagdt, att de beslut, som i detta afseende nu komma att fattas, hafva icke afseende på något annat än de lån, sorn R. St. kunna bevilja i och för jernvägar; men då StalsUlsk. uti ett följande Betänk, afslyrkt alla anslag till de s. k. stamlinierna, kan jag icke förstå, alt de ifrågasatta lånen nu skola behöfva utgå till så stort belopp, att man behöfver fixera en i tiden så långt utsträckt amortering.
Tionde Spannemål, som är Konungens Befallningshafvande i Länet, såsom Lön, anslagen, uppbäres uti de från Landshöfdinge-Residencet mäst aflägse Listers och Bräkne Härader; hvadan Pehr Pehrsson, till befrämjande af Länets samtelige Tiondegifvares större gagn och beqvämlighet hemställt, om icke den ändring och rättelse kunde vinnas, alt Jordegare i Listers och Bränke Härader finge lefverera deras Krono-Tionde och Afrads-Säd till KronoMagazinet i Carlshamn, och Landshöfdinge-Lönen, i stället, utgöras af Allmogen uti Östra och Medsletads Härader, hvilka skola hafva långt korrtare väg till Carlskrona och redan till större delen vid Krono-Magazinet derstädes måste leverera sin Ränte-Spanmål. Vid pröfningen af detta ärende har hos förenade Utskotten i öfvervägande kommit, att Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, i följd af mångfaldiga, till detsainmas åtgärd remitterade, motioner, rörande levereringsoch forsslings-skyldigheten af Kronans förlända Afradsoch Tionde-Spannmål, samt andre Ränte-persedlar, uti afgifvet Betänkande N:o 58, som af Högloflige Ridderskapet och Adelu, samt Välloflige Borgareoch Hedervärde Bonde-Stånden blifvit bifallet, tillstyrkt Rik - 1 Stats-Utskottets Be tänka nelen. 643 sens Högloflige Ständer, att i underdånighet anhålla det Tiondegifvarne, mätte inom viss tid få njuta options-räLt till Ränlepersedlarnes lefvererande in Natura eller lösen efter Markegångspris med förduhhlael forlön till 3a sk. för Tunnan Iiåg och Korn, och till 24 sk. Banco för Tunnan Hafra.
Memorial N-o 28, 407 7:o. I afseende pä hwad emot förordnandet af en Justitico-Ombudsman andraget blif»vit, får Utskottet »vördsamt hämvisa till htvad detsamma anfört »vid bcsmarandet af en dylik hos -Högloft. Nidderskapet och Adeln gjord anmärkning. 8:0. Att om någon Högsta Domstolens Ledamot pä det i §:n nämnde sätt afsked as, borde Konnngen med Stats-Rädets tillstyrkan tvål äga att lemna honom pension, men dock endast i händelse hans wilker och omständigheter det oundwikligen tarftvade. Utom det att Embctsmän i allmänhet sällan äro i tillfälle att famla en förmögenhet tillräcklig för deras bergning utom tjcnsten, skulle ock den föreslagne dlstinctioncn emellan mer eller mindre förmögne »verka ett afseende som ej bör finnas, pensionen likna en almosa och skicklige personer slutligen med största swärighet finnas till beklädande af desta »vigtiga tjcnster. Oro. Att den föreslagna censuren tyckes kunna lika ival förrättas af nägon härwarande Embetsman, som af den nämnde Committeen, hwilken säsom öfwerflödig ej synes böra äga ruin, och minst komma StatsWerket till last. Dä Tryckfriheten enligt Ncgerings-Formen även Grundlag, synes Nationen sjelf böra genom sina Commiiterade hälla »värd öfwer hwad den stiftat. Utskottet tror för sin del att denna skatt mäste bewaras, om än nägon utgift dcrtvid tillskyndas Staten; ankommande för öfrigt uppä Riksens Ständers pröfning hurutvida arfwode för Committeens Ledamöter bör äga rum. 10:o.
De olägenheter, som blifvit anmärkta mot regeringens förslag, röra dels tunneln, sorn är föreslagen, under södra bergen, dels sjöfarten öfver Riddarholmsfjärden, och dels svårigheten för jernbanan att löpa i samma höjd som gatornas plan. Om man erkänner fördeiarne af en sammanbindningsbana och en gemensam bangård, synes det mig vara ganska klart att staten såsom jernvägshyggare ej bar annat att göra än votera den summa, Som erfordras för att kunna få detta på bästa sätt ordnadt och för bästa priset. Nu har man sett, att alla de inom Stats-lltskit framställda förslagen kostat mera än regeringens. Det synes, under sådana omständigheter, derföre vara påtagligt, alt, om Ständerna besluta den erforderliga summan och öfverlemna det öfriga åt K. M., de hafva fullgjort sin skyldighet. Finnas nu några olägenheter, som kunna skadligt inverka på hufvudstadens trafikförhållanden, kunna ju dessa olägenheter undvikas derigenom, att en större kostnad nedlägges på denna bana; men i thy läll tillkommer det icke staten att erlägga skilnaden mellan det af K. M. föreslagna beloppet och den summa, som skulle öfverstiga sjelfva beloppet, om man vill undanrödja olägenheterna; d. v. s. att, sedan staten voterat summan, som för dess ändamål ansetts behöflig, kommunen må tillse, om den vill tillsläppa något för att vinna sina önskningar. Den i2 Maj f. m. 253 Jag hade derföre föreställt mig, alt den af Frih. af Ugglas afgifna reservation skulle kunna förena de skiljaktiga åsigter, som möjligen kunna finnas ang:de ifrågav:de sammanbindnings* bana, åtminstone de, hvilka icke anse sjelfva de tekniska detaljerna som hufvudlrågan, eller såsom en fråga, hvilken tillkommer representationen att afgöra. Egentligen ser jag ingen väsendtlig skillnad emellan Frih. af Ugglas’ förslag och det af regeringen framställda, utom att enligt det förra stadens myndigheter skola få tillfälle att yttra sig, innan planen fastställes.
Ridr 76 öre, hade, jemte det af Rikets Ständer beviljade län å 10,000 Ri.lr samt insamlade stamboksmedel till belopp af 2,680 R:dr 56 öre, åtgått till den nya kyrkobyggnaden, som dessutom erfordrat en kostnad af 24,762 R:dr, hvilket belopp måst tillskjutas af församlingens innevånare. Då härtill komme att detta samhälle vore långt aflägset från städer samt i saknad af kommunikationsanstalter; att samhället ej kunnat uppdrifva sitt jordbruk sä att det deraf kunde nära sig, utan årligen måste inköpa ungefärligen 3,000 tunnor spanmål, dertill alla inkomsterna af församlingsboernas egentliga binäring, tillverkning af välskedar, åtginge; att större delen af församlingens yngre manliga befolkning måste tagas från jordbruket för att i rikets norra provinser samt Norrige och Finland afyttra binäringsprodukterna; att hemmanen, i förhållande tdl deras afkastning, vore al allmänna nisk vider och onera båldt besvärade samt att församlingen nödgats för den nybygda kyrkans brandförsäkring utbetala en dryg afgift, har församlingen, i anseende till dess betryckta ekonomiska ställning, i underdånighet anhållit, alt bea eller åtminstone hälften af ofvanberörda lån å 10,000 R:dr R:mt måtte efterskänkas och afskrifvos.
Hästoch furagemedel samt respenningar 2,000. 3 generalbefälhafvare, » » ... 1 generalfälttygmästare, lön 8,000. Hästoch furagemedel samt respenningar 2,000. 1 chef för ingeniör-vapnet, lön 8,000. 1 inspektör för kavalleriet, lön 8,000. Hästoch furagemedel samt respenningar 2,000. 1 chef för generalstaben, lön 8,000. Hästoch furagemedel 1,000. Tsjiöö. INNEHÅLL: Inledning till betänkandet sid. 3. Krigsstyrkan och befästningarne: Grunderna för arméens organisation, beväringsinrättningen och landstormen » 37. Artilleriet » 148. Generalstaben och generalitetet »193. UNDERDÅNIGT BETÄNKANDE, ANGÅENDE LANDFÖRSYARET, ANGIFVET DEN 12 MAJ 1865 AF DERTILL I NÅDER FÖRORDNADE KOMMITTERADE. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865. DEN ALLMÄNNA MEDBORGERLIGA KRIGSBILDNINGEN. Vid beräknandet af ett lands verkliga stridskrafter är af vigt att taga i betraktande folkets stridbarhet och för handen varande allmänna krigsbildning. Men denna kan icke vara densamma i våra dagar som fordom. I de äldsta samhällena bildades den stridande hären af alla vapenföre män. Folk och här sammanföllo då till ett. Näringslifvets, lefnadssättets och statsinrättningarnas enkelhet medgaf detta. Medborgarne bestodo blott af väpnade folk och stridsmakten var i egentlig mening en folkbeväpning, men derjemte en under freden stående här, så till vida, att han var ständigt stridsfärdig, och detta mycket mera än vår tids stående härar, åtminstone i vissa stater, emedan de ständiga krigen under höllo en verklig krigisk bildning och krigisk ande, närd deraf att krig och vapen voro den enda, mannen värdig ansedda sysselsättning, spridande krigiska vanor inom hela samhället.
I)å man sålunda icke på detta sätt lyckats förmå dem att begagna sig af den rätt, som vid sista Riksdag beviljades qvinnan att blifva myndig, vill man här upställa ett ytterligare retmedel att förmå henne dertill, derigenom att hon skulle stå utanför föräldramyndigheten. Borde icke omtänksamheten bjuda att man något skådade verkningarne af den nya lagen. Hafva vi så brådtom, att vi icke kunna vänta mer än ett och ett halft år efter dess stiftande, innan vi göra en ytterligare inbjudning till qvinnan att begagna sig af den rätt, som hon icke förut velat tillgodogöra sig. Jag vill slutligen icke tala om ridderligheten och detta Stånds chevalereska anda; ty jag anser det icke vara bevis på oridderlighet att bjuda qvinnan inhemta sina föräldrars råd. Jag vill endast tillägga, att min dotters födelse varit ett af de lyckligaste ögonblick i mitt lif, men vill man nu beröfva mig makten att råda öfver hennes hand, så blefve detta af mig så högt skattade ögonblick förvandladt till en källa för den största sorg och oro. Hr Olivecrona, Knut: Då den fråga, sora nu är föremål för diskussion, förekom inom LagUtsk:t, hade jag icke tillfälle att der vara tillstädes, hvadan jag följaktligen icke deltagit i Utsk:ts Betänk, rörande detta ämne; men jag instämmer dock i det hela i det resultat, hvartill Utsk:t kommit. Det kan visserl. synas som vore föga att tillägga till det fullständiga försvar för Betänk:t, som Utsk:ts Ordfide afgifvit, men jag har dock trott mig böra uttala några ytterligare skäl, som för mig åtminstone äro öfvertygande. Jag delar fullkomligt de betänkligheter, som den siste talaren yttrat deremot, att nu, vid denna'’ Riksdag, förändra en lag, som har till följd ett uphäfvande af den grundsats, hvilken uttalas i den efter R. St:rs beslut vid sistförflutna Riksdag utfärdade K. Pörordmti af d. 15 Juni 1858.
Då det i föregående §. omförmälda förhållande till en betydlig del kan härröra från byggnaders och inventariers förökande och förbättrande, eller deraf, att effekter och proviant-artiklar för flera års behof tilläfventyrs blifvit pä en gång upphandlade, och det årets utgifter sålunda försatta i ett ojemn t förhållande till dess inkomster, utan att inrättningens ekonomiska ställning derigenom försämrats, enär kapitalerna endast förändrat natur, från penningar till effekter; men en sådan förändring icke af liufvudboken, i dess nuvarande skick, kan skönjas, af orsak att densamma saknar fastighets-, inventarie-, beklädnadsoch proviant-conti samt, till följd häraf, icke balanserar värdet af inrättningens till dessa conti hänförliga egendom; så föranlåtas Revisorerne yrka, att sådana conti må uti framdeles uppgörande hufvudhöcker inrättas. Säkerhets-handlingarne befunnos vid anställd inventering i god ordning. Dess räkenskaper, hvilka af delägarnes egne Revisorer undergå granskning, hafva till någon erinran från Rikets Ständers Revisorers sida ej föranled t. Förhållandet med inkomster och utgifter inhemtas af följande §. 4. §. 5. (liv i usta tens Pen stons-111 rättning tabell. år 1844. år 1845. Debet. Balans från föregående året: Delägares afgifter 15,709: Besparade löner 8,710: Intressemedel .. 59,373: Balans till påföljande året: Skuldei', Öfverlefverering , Innestående och besparade pensioner Enkeoch pupill-fonden Gåfva af en gammal tjensteman Kongl. Götha Hof-Rätts medel . Credit. Balans från föregående året: Skulder * Utgifter: Pensioner å 1798 års statsfond för afskedade delägare å allmänna enkeoch pupillfonden „ enskilda dito Uppbördsprovision Aflöning och ljuspenningar m. m. Ränta å upplånta medel 410: 26. 8. Balans till påföljande uret: Utaf den vid 1845 års slut innestående uppbörd voro: hos redogörare innestående 3,482: 24. 9.
Sbrs hus inrättade riksdags-arkiv; N:o 101, i ani. af väckt motion om åtgärders vidtagande till skydd för kronolaxfisket vid Åsbro i Wiske å; samt N:o 102, i ani. af väckt motion om öfverlåtelse åt Nysätra socken af lägenheten Ängstorp under Ryda kungsgård för inrättande af en s. k. byskola. Vid föredragning af Banko-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänk. N:o 35, med förslag till reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse samt om användande af upplupen bankovinst, lades detta Betänk., på (lere ledamöters begäran, ånyo på bordet; hvarefter och sedan Hr Gr. o. Landtm, tilikännagiivit, att Talmännen vid sednaste sammanträde öfverenskommit att dels hålla plena i Riks-Stånden nästa Fredag den 22 dennes, dels ock föreslå, att ifrågav:de Betänk, då skulle till behandling företagas, Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade besluta, att Banko-Utsk:ts merberörde Betänk. N:o 35 skulle å föredragningslistan för nästa plenum uppföras näst efter Borgareoch Bonde-St:ns inbjudningar rörande anslag för norra stambanans fortsättning från Upsala till Sala. Ropades ja. Föredrogs, men begärdes af flere ledamöter ånyo på bordet, Banko-Utsk:ts den 13 dennes bordlagde Betänk. Nio 36, med förslag till förändrad uppställning af 5:te och 6:te afdelningarne i Banko-reglementets 6:te aritkel; hvarefter R. o. Ad., uppå Hr Grins o. Landtmins framställning, beslöt att detta Betänk, skulle å målslistan uppföras näst efter Banko-Utskits Betänk. Föredrogs och bifölls Gr. Taubes, Henning Adolf, den 12 dennes på bordet lagde förslag, att Högv. Preste-St. skulle inbjudas biträda R. o. Adis samt Borgare-Stis, vid behandlingen af Stats-Utskits Utlåt.
Samt oberäknadt hvad hädanefter, utöfver vanligt Medelbelopp, utlemnas på Våg-effecter, äfvensom på andra Exportvaror, — och utom hvad användes till den beslutade Silfver-invexlingen. Häraf synes alltså nödvändigheten, att afven det van liga medelbelopp af Vågeffects-Lån, och hvilket, efter senaste årens ej kan utföras högre än 1,200,000, icke bör, nu mera än förr, vara uti de 30 millioner inbegripet, såvida mati ej skall, emot allmänna rösten, besluta indragning af hvad senaste Rikets Ständer ansågo nödvändigt hålla i circulation till Näringarnes bestånd* och i följd deraf amortera hvad hädanefter å ena eller andra Creditivet (till ex. Allmänna Magazins - Fondens 1,887,000) ingår, utan att i stället ute* hålla det på andra vägar. Hörer till Bil. N;o 7 bland de Stats* och Banco Utsk. Bet. N:o 20 åtfölljande särskilda meningar. Galculer, rörande sättet, hvarpå, i öfverensstämmelse med de i Öfrigt föreslagne besluten, Bancooch Riksgälds-Sedelstocken sammanlagd bibehålks vid ungefärligt belopp af 3o Millioner R:dr. L Sedelstocketis belopp var Ultimo December 182» • Härtill lägges beräknad Sedelförökning under loppet af år 1823 * Bör likväl afdragas det sorn anses kunna få vara utelöpande utöfver den bestämd* Summan, till så stort belopp, som det vid slutet af 1823 uti den nuvarande ingeck, nemligen: Det som var utgifvet för Lån å Guld och Silfver Do D:o å äldre och nyare Låne-Banco-Capitaler D:o X):o på Jern och Metaller, utöfver den Summa af 1,167,091 B:dr go skill., som utgör medium af hvad förr vanligt varit, Bör läggas det, som vid slutet af år 1812 var outtaget å de Creditiver Beråd. ningen till bibehållande föreslagit, nemligen: