Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anhåller, att i det - Den 17 Februarii e. tu. ta ändamål få uppläsa ett förslag lill redaction af 72 § Reg.Formen, nästan lika med den gamla, blott med ett tillägg och några få ords uteslutande. Enligt delta förslag skulle §:n komma att lyda sålunda: ”Rik ”sens Ständers Bank förblifver under Rik”sens Ständers egen garanti och vård, så att ”den ostörd må förvaltas af de fullmägtige, ”hvarje Stånd dertill förordnar, efter de ord”ningar, Stadgar och Reglementen, hvilka ”redan gjorde äro eller vidare af Riksens ”Ständer göras kunna; ägande Riksens Stän”der allena rätt att genom Banken utgifva ”Sedlar, sorn för mynt i Riket må erkän”nas; hvilka sedlar ovägerligen skola efter ”deras lydelse inlösas. Till förändring i ”grunderna för Bankens rörelse erfordras ”alla 4 Stundens sammanstämmande beslut: ”men alla öfriga mål rörande Banken må ”genom 3 Stunds beslut af göras.3’ Jag önskade, att Herr Grefven och LandtMarskalked läcktes inhämta, huruvida Ridderskapet och Adeln vill med mig instämma om antagande" af denna redaction, såsom Ståndets gemensamma tanka. Herr Rosenblad_, Bernhard: Då jag ej kan frångå den öfvertygelse, att i detta fall nödvändigt hör vara samma samband mellan Statsmagterne, som i andra lagstiftningsfrågor; och då mitt redactionsförslag har åldern framför Herr Cederschjölds, anhåller jag, att, såvida Herr Grefven och De n 17 F e b r u a r i i e. m. LandtMarskalken icke så faltat Ridderskapets och Adelns svar på den gjorda propositionen om antagande af mitt förslag, att den blifvit bifallen, denna proposition må blifva förnyad innan Hr Cederschjölds project framställes. Friherre Cederstsöm, Jacob: Vid af hörandet af Herr Cederschjölds förslag till ny redaction af 72 § RegeringsFormen har jag funnit den deri åsyftade ändring i gamla redactionen endast vara den, att Bankens sedlar skola enligt deras lydelse invexlas mot hardt mynt.
Löner af endast 5oo R:dr, utan förändring i det under dessa Löner förut varande Spann måls-belopp, till bifall föreslås; och varda desse alternativ till Riksens Högloft. Ständers afgörande vördsamligen anmäldte. Och varda någre Ledamöters särskilde tankar bifogade. Stockholm den 27 Junii 1823. Utdrag af Protocollet hållet hos Riksens Högloft. Stånders Statsutskott den 9 Junii 1823. S. D. Vid Öfverläggningcn af frågan, om förhöjning i de Ordinarie, Stats-Secreterarnes Löner, yttrade Herr Friherre Hjerta: ■”dag linner flere betänkligheter att instämma uti det föreslagne Betänkandet rörande Löneförhöjning åt Rikets 4aa StatsSecreterare och dessa grunda sig derpå, att Stats-Utskottet så ofta uti frågor om Ämbetsmäns Länförhöjningar till skäl för afslag å Stats-Utskottets Betänkandén. 136y anmälanden derom anfört Statens knappa tillgångar samt åberopat, att rätta tiden för Löneförbättringar och jemnkningar vore den förväntade då Reglering af Rikets Styrelseverk vunne fullbordan. Att om nu StatsSecreterare skulle tillerkännas lika Lön med Stats-Råder, utgörande efter 1822 Ars beräkning 4»278 R:dr så, öfversteg detta belopp med i,444 livad Hof-ochJustitiae-Cancellererne nu åtnjuta, med 327 R:dr, Presidenternes uti Collegierne sammanräknade Inkomster, och med 827 Presidentens i StatsContoiret. Att så vida det föreslagne Betänkandet af Riksens Ständer skulle bifallas, skäligen bör förmodas att nämnde Höga Ämbetsmän toge sig anledning till hemställan om enahanda förmåners åtnjutande, och att då blefve det svårt anföra antageliga skäl till sådan hemställans afstyrkande.
Nifsbaler inom Norrbottens 8dn 0$ Smd bunbrabe NiFébaler tnotn SBejTer&DttcnS 8dn; (Tolanbe $>rofocollS.utbrag, forn innefattar férbelnin* gen af konungens 23efallning$böfmanbe emottaga^, ^roareftcr fumman af NiFsgd;b6.(XontoiretS i Stuteriet f6r|l tnfTplanbe mebel utbetalad pd en gång, i 9fdnieri*f6r|Iaget affdreS, famt i SanbSbofen, nteb bildg* ganbe af bercrbe ^rotocolld.utbrag rebomtfeö; ingen efterrdFning af 23c* miflningS.procenfen för fbregåenbe dt* dger mib berdfning efler utbetal* ning rum, utan ffaCf fprofningd* ©ommiteen blott befidmma 0# fbrbela ben procent, forn d SaperingS.dretS 23emianing feg belöper. @5 mdl fbr 2ttantal$»©ommifarierneé 0$ be mib SaperingS. 0$ $r5fningS. <£ommiteerne i ©tocfbolmS ©tab bitrdbanbe perfonerS tjenflgoring, forn ocS tia fojlnaberneS befiribanbe mib Saneringar, beflds trefjerbebels procent af £ufmubflabenS ^>cla tayerabe 23emiflning$*fumma, ^notlfen pro* cent af ^rbfningS-Sommiteen fbrbelaé, beröm ^rotocoas.utbrag, forn in* nefattar fbrbelningen, aflemnaS tid guflmdFtige i Sftfsgdlbs* ©ontoiret; (jmilfa genafl
Sådan var Thorilds ställning till sitt fosterlands vitterhet, medan han ännu lefde i Stockholm såsom en ung pythagoreisk philosoph, närande sig af bröd, vatten, honung, mjölk och ägg, prisande denna diet för sin vän Heurlin och tänkande (såsom han ett par år sednare skref till Hylander): ”mig gaf Naturen endast ett hjerta – sällheten – och fattigdomen”. Plötsligen föll det honom in, att lyssna till det pris-utdelande Sällskapets inbjudning. Både Passionerna och Jordbrukaren syntes honom värdiga föremål för sångens täflan. Han gjorde sitt bästa att besjunga dem: det förra i en ”lärosång (så kallar han den sjelf), diktad på hexametrer; det sednare i rhythmiska stropher af egen uppfinning; bäggedera orimmade. Den 24 Januari 1782, då Sällskapet firade en högtid på Konungens födelsedag, företog det sig att bedömma de femton insända täflingsskrifterna. Kungörelsen härom, med särskildt omdöme öfver hvar och en, blef en månad derefter i Stockholms-Posten införd. – Och omdömet öfver Thorilds? – Det utföll så förmånligt, att en vanlig ärelystnad skulle deraf blifvit betagen. Thorild åter, lycksalig vid den första och blott allmänna underrättelsen att Sällskapet utmärkt honom genom ett pris, var det endast så länge, som han förblef okunnig om prisets art och mått. Denna var den honungsmånad, hvarunder han utgöt sin fröjd för Heurlin, i dessa rader af det naivaste sjelfbehag ”Man har belönt mig för Passionerna! Men härom mera, när Annoncen kommer i Bladen. Kellgren är förtjust i detta stycket. De bästa hufvuden kalla det förträffligt; några, obegripligt. Det innehåller kraften af min philosophi, och glansen af min inbildning. Orimmadt; hänryckt; förunderligt. Jag känner otålighet att skicka dig det .. Bekymra dig icke öfver mina utsigter. De äro så glada, som de kunna vara. Äran och lycksaligheten af en Vis hafva uppfyllt min själ”. Man ser, att hela denna själ strålade af glädje.
Törs man då icke säga mig sanningen eller är sanningen farlig? OLOF. Sanningen är farlig! Du ser! (Pekar på sin panna). CHRISTINA. Du vill då att jag skall stängas in i en klostercell för att lefva ett liflöst lif i okunnighet. OLOF (tiger). CHRISTINA. Du vill att jag skall gråta bort mitt lif, min ungdom, ocn bedja de långa eviga bönerna tills min själ somnat in. Nej jag vill det icke, ty nu har jag vaknat, man kämpar omkring mig, man lider och förtviflar; jag har sett det, men jag får icke vara med, icke ens se på, icke ens. veta hvad man strider för; I ha'n hållit mig i djurisk sömn; tron I icke att jag här en själ, som icke mättas af bröd eller torra böner, hvilka man lagt i min mun; "bin MÄSTER OLOF 75 - den icke andarne", sade du. O, om du visste hvad det ordet slog mig det blef dag och de vilda skriken derute ljödo som foglarnes morgonsång... OLOF. Christina! Du är qvinna, du är ej född till att strida! CHRISTINA. Men låt mig åtminstone i Herrans namn lida, blott jag slipper sofva! Sen I, Gud väckte mig ändå! I haden aldrig vågat säga mig hvem Antichrist var, I haden aldrig låtit mig veta hvem Luther var, och när din mor skrämde mig med att du var en Luther, då välsignade jag Luther. Är han en kättare eller trogen, det vet jag ej, det bryr jag mig ej om, ty hvarken Luther eller Påfven eller Antichrist kunna tillfredsställa min odödliga själ, då jag ej har tron på den evige Guden. OLOF. Christina! Vill du följa mig i striden, du kan stödja mig, ty du är den enda! CHRISTINA. Nu kan jag svara dig ett öppet ja, ty jag vet hvad jag vill, och utan att vädja till min far, ty jag är fri! O, jag är fri! OLOF. Vet du också hvad lif som väntar dig! CHRISTINA. Jag känner det nu!
Må de derföre efter den alfvarligaste granskning, samvetsgrant fullgöra sin pligt och sitt ansvarsfulla förtroende att tala och handla i fosterlandets namn; men må de äfven, å ena sidan ihågkommande, att de medel, som nedläggas på fulländandet af en till större delen uppförd, men icke ändamålsenlig byggnad, äro på ett slösaktigt sätt bortkastade — å den andra inse orättvisan af, att, utan beviljande af nödiga medel, påräkna ernåendet af ett önskadt mål, likasom omöjligheten för styrelsen, att med hvilka åtgärder som helst, detförutan befordra det. Stockholm den 13 November 1850. B. von Platen. Kongl. Majsts Nåd. Prop. om Statsverk. 1850. Afskrift. 65 Till Herr Statsrådet och chefen för Sjöförsvars-departementet. I note till undertecknad, Kongl. Sundhets-kollegii ordförande, har Herr Statsrådet begärt Kongl. Kollegii utlåtande i afseende på den läkare-personal, som för bestridande af sjukvården vid Kongl. Maj:ts flotta, så väl under fred som krig skulle erfordras, efter den organisation af sjöförsvaret, som en jemväl meddelad plan utvisade; och får Kollegium, till fullgörande häraf, nu äran anföra följande: 1: o. Under fredstid skulle enligt planen, den för tjenstgöring beräknade styrkan utgöra: vid Carlskrona station 3,380 « Stockholms d:o 1,050 « Götheborgs d:o 4,805 man, af hvilket manskap årligen skulle på krigsfartyg öfvas: pä seglande fartyg vid Carlskrona station på en Corvett och en brigg 220 « en fregatt, en korvett, en brigg, en skonert, en skepps' gosse-brigg 595 man och pä skärgårdsfartyg vid Carlskrona station 1 bataljon kanonjollar Stockholms station. 2 bataljoner kanonjollar Götheborgs station. på skärgårdsfartyg 1,082 man. 1 bataljon kanonjollar Bil. Prop. om Statsverk. 1850. 2:o.
S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades en af Herr Paul Berg väckt motion om upphörande eller nedsättning af Consulad-afgifterne för Svenska fartyg, samt om inskränkning uti afgiflen till Svenska Kyrkan i London; uli hvilken motion flere af Ståndets öfrige Herrar Ledamöter instämt. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades Herr Justitice-Ombudsmannens Embets-berättelser af den 2 Juli 1842, samt den 30 sistlidne April och elen 11 derpåföljde Juli, med bilagor. Från Heder v. Bonde-Ståndet. S. D. Remitterades till Höglofl. Slals-Ulskottet Kongl. Majits Nådiga Proposition den 25 nästlidne Juli, angående anslag till boskaps-skölselns befrämjande i Riket medelst anläggande af Stam-IIolländerier. S. D. Till Höglofl. Lag-Utskottet remitterades Rikets Ständers Justitiae-Ombudsmans embetsberättelser för åren 1840, 1841, 1842 och 1843, jemte dervid fogade bilagor och handlingar samt bemälde Ombudsmans till Rikets Ständer afgifna berättelse vid innevarande Riksdag. S. D. Biföllos: Höglofl.
Saknas annan tillförlitlig beräkningsgrund, då skall jemförelse anställas emellan, å ena sidan, den skattskyldiges alla sammanlagda kända årsinkomster af fast egendom, rörelse, yrke, tjenst, pension, lott i bolag och annan särskild bevillning underkastad inkomstkälla, samt, å andra sidan, den skattskyldiges alla sannolika lefnadskostnader. Skillnaden eller det belopp, hvarmed lefnadskostnaderna kunna finnas öfverskjuta nämnda sannolika årsinkomster, anses då utgöra den skattskyldiges inkomst af kapital, derför stadgad afgift påföres. Det måste nemligen alltid, då skallskyldig sölcei' dölja sin ställning, antagas, att han under året minst har lika stor inkomst som utgift. Yid beräkning af skattskyldigs okända lefnadskostnader uti större siad må desamma aldrig, utan att taxeringsmännen till protokollet derför uppgifva särkildt skäl, anses vara lägre, än i nedanstående förhållande till beloppet af den årliga hyra, den skattskyldige erlägger för de af honom och hans egen familj begagnade rum och lägenheter, eller sålunda, att när denna hyra icke öfverstiger 300 rdr, lefnadskostnaderna och således äfven den skattskyldiges årsinkomster anses uppgå till minst 3 gånger hyrans belopp; när hyran är högre än 300 t. o. m. 500 rdr, lefnadskostnaderna anses vara 4 gånger hyrans belopp » » 500 » » » 1000 » » » » 5 » » » » » 1000 » » » 1500 » » » » 6 » » » samt när hyran är högre än 1500 rdr, lefnadskostnaden anses uppgå till minst 7 gånger hyresbeloppet. I afseende å dem, som bebo egna hus, uppskattas hyresvärdet för de rum och lägenheter, hvilka de för sig och familj begagna, genom jemförelse med andra lika beskaffade lägenheter.
1 Lrmö 1 30 //cr/,se. 1 2' 4f/rr/.Vs Ä/r/t^e/se, Ak'o g b Ngj:ts Uudiga belallning, blifvit virllagne». bvarigenom rlet va, it möjligt att, ifrän ooli iner! är i83^, förmeclelst ärligen uj>j>ko',nna störie eller minclre besparingar, i mou af <Ie tillfälliga beliofvens siorre eller nninlre krsf» kunna tillvägabringa en ärlig förminskning al' cl en bal ance ra, le l,risten, sä att denne senare iliom 5 ä 6 är torde vara fnllkninligri, betäckt, sä villa nägon nedsättning i de andag neli tillgängar, Uinister-cassan bittillsbaft att disponera, icke kommer att ega rum, bvaremot, om en förminskning deråt i trä gasätt es, 8lats-t>ljni-,t«rn tor Utrikes Ärendena ansäg sig, för sin undsrdänigsclel, böra vttra clen till vjssket gränsancle farbäga, att ofvannamnile (lassa an^o tillbakaläller i sin torilni, b, vdsanona beKigenbet, lika ätvent^rlig kor Utrikes Laen,lenas ändamälsenliga ledning, som omöjlig att ater uppbjelpa för <le embetsman, bviika, i öfvei ensstämmelse me<l Kongl. Naj-ts lXädiga utsigt, söka att i förvaltningen vidmagtballa ordning ocb sparsa>nbet. Da bos Kongl. Najit tillförordnade 8tats-Ninistern tor Utrikes ^renclena nu i undeintänigbet anmält, ej mindre, elei. bikets 8län<Ier, genuin Körstärkt 8tats-Idtskottbesliitat, alt nied en fjerdedel neilsätla rlet bittills bestärmla ans>aget (o, älinist6r-8taten, samt till bällten birn.in ka ,!s till Kongl.
Direktionen förmodade kunna åtminstone till en början inskränkas till ett belopp, motsvarande inkomsterne för en tjensteman i Bokhållareeller möjligen Kontors-skrdvaregraden, så lärer vid § 92 böra göras ett tillägg, hvarigenom Fullmäktige bemyndigas att, i och för ifrågavarande rörelsers bedrifvande, anvisa nödiga arfvoden; och får Utskottet derföre hemställa, att sistnämnde § i Banko-Reglementet mätte erhålla denna lydelse: 14:o Uti de för Tjenstemännen och Vaktbeljeningen vid Bankodiskont-verket och Låne-kontoren i §§ (89 och 90) upptagne 22 Banko-Utskotlels Memorial N:o 51. löne-belopp, ega hvarken Fullmäktige eller vederbörande Direktioner alt någon tillökning meddela. Skulle fråga derom uppstå, underslälles densamma Rikets Ständers pröfning och afgörande; dock ege Fullmäktige, att anvisa oundvikligen nödiga arfvoden för det ökade tjenstemanna-bitiäde, som genom Jern-låne-rörelsens öfverllyltande till Banko-diskont-verket samt medels emottagande på Uppoch Åfskrifnings-räkning vid Diskont-verken kunna erfordras. Som i Banko-Reglementet saknas föreskrift huru förfaras skall, då tjensteman vid Diskont-verken, af sjukdom eller annat laga förfall, hindras att tjensten bestrida, och Rikets Ständer, med bifall till Utskottets framställning i § 3 af Utskottets Berättelse N:o 8, godkänt Fullmäktiges åtgärd, hvarigenom Banko-diskont-direktionen bemyndigats att, vid dylika fall till den, som förrättar ordinarie tjenst vid Banko-diskontverket, anvisa ersättning af 500 R:dr Banko, efter år räknadt, eller lika mycket, som, enligt § 61 af Reglementet, för närvarande utgår till Extra Ordinarie tjensteman, hvilken till ordinarie tjenstgöring i Banken användes, tillstyrker Utskottet, att följande föreskrift må i blifvande Reglemente införas: 15:o Då tjensteman vid någotdera
Am i airdra Länder, der Jordbruket hunnit er, högd och förkofran, kom ännu inom Swerige mäste fokas, det länge blchvtt räknadt för et af demLseudce» ligaste medel h ertil, ak Egendomar kunna med säker hrr innehaswaö och besuras af ^rronärmrcr, eller, som de i Lagen kallas, Landrboer; sa har S oeusta Lagen derrmoc icke allenast laggt hinder r wägen för de!ta nredels aiuvandandc genom osäkerheten för de cm .^rrenäen uprätkade Lonrrsäsrs bestånd, utan jannväl lemnar Jordägare sadana rättigheter, som rwd lagligen gjorda aftal icke aro förenliga; nien dä dosta hinder stola undanrödja-, hofwa Riksens Stan. der ansett upmärksamhelcn böra fästas och afseende gä - ras sa ival a den Oeconomis?a nytta, sm härmed äsyftas, som hwad Lage» stadgat och godkändt uti alla frågor, som anga Jord, hwilken pa olsta fäkt och med sarjkillda wilker komnuc uci ägarens hand. Wid betraktande af der förra hor d?t förekommit Riksens Stander, ac .4rren 6e-rältlghereus owilrorliga utwidgande kil alldeles obestämd lid kunde wara he» tänkelig i afseende pa de förändringar, forn mp t och warors wärdén uti kilkommande tider krona wara underkastade och möjligheten hwaraf förflutna tider ofta wisat. — Riksens Ständer hafwa derföre i stat, ak den lid af Femtio ar, som Kongl. Mast i Nåder proponorar, ar, efter allmänt erlända gru' der, med afseende pa wart Lands särskilda vn.ständigheter wisligen jämnkad. Nar fragan aker mandes pa dek olika förhållande och ve sä ost stid a sang, samt denne,.' förenade willor, under hwilka Jord ka» innehafwaS, besittas och ägas; sa hofwa' Riksens Ständer funnit, ak rättigheten kil
Jag är skyldig alt göra de tvänne talare, som yttrat sig näst före den sista, den rättvisa, att StatsUtsk. icke saknat anmärknzr vid sina förslag, och att StatsUtsk. icke heller blifvit opåmint alt i sina framställningar stanna inom de gränser, som desse och andre värde talare ansett vara bestämda för StatsUtskzs verksamhetskrets. Sålunda erinrar jag mig väl, att desse talare icke blott bestrid t den åsigt, att StatsUtsk. skulle, i sammanhang med statsreglerzn, kunna framställa någon önskan, utan äfven alt något villkor skulle kunna framställas vid statsreglerzn. Jag påminner mig äfven, att den sats yrkats, att StatsUsk. icke vöre berättigadt att föreslå något utöfver hvad en Konungens propos. innehåller, och påminner mig likaledes det påstående, att StatsUtsk. vore ovillkorligen förbundet att anslå allt hvad till statsbehofvens fyllande erfordras; och som ingen domare kan uppstå emellan Konungen och R. St., lärer icke detta påstående kunna förstås annorlunda, än att StatsUtskvore förbundet att bifalla pilt hvad Konungen begärt. Men StatsUtsk. har icke ansett sig kunna stanna inom denna trånga gräns för sin verksamhet; StatsUtsk. har icke ansett det leda till Statens gagn, icke vara förenligt med StatsUtskzs bestämmelse, icke förenligt med Ständernes rätt att ej, i sammanhang med anslags beviljande, kunna göra framställningar till Konungen om ett ändamålsenligare användande af de anslagna medlen, än sorn dermed varit afsedt. StatsUtsk. har grundat sin åsigt på 64 §:n Reg.Fzn, som säger att statsmedlen skola vara ställda till Konungens disposition, för att användas till de af R. St. pröfva de behof, och på den 65 §:n i samma grundlag, som stadgar att statsmedlen ej få användas annorlunda än faststäldt blifvit. Vidare har StatsUtsk. grundat sin åsigt på 34 §tn 2 mom. Riksd.Orda., som Hr Lagerhjelm nyss åberopat, och hvilken §Zs 2 morn. tydligen visar, att det icke vore
Nej, det är bättre att icke genast söka dana sina unga skatter till några mönsterupplagor. Ett ord då och då, en liten vink, en liten hjälp, o m så behöfs, och så får man hoppas, att de smärre kantigheterna nötas bort så små- ningom. Hufvudsaken är, att vi fostra dem som barn så, att vi kunna lita på de uppväxte, ty känslan af, att vi lita på dem, gifver dem förtroende för sig själfva, och detta är dem en stor hjälp, en i vår tid nödvändig hjälp, då kvinnan mera sällan stannar inom hemmets väggar, ntan måste ut och arbeta sig fram för sin existens. » Den andra sortens tafatthet, som hofrättsrådinnan förde på tal, och som vi mödrar nog oftare beklaga oss öfver, är i stället vida mindre att ängslas för. Det är j u naturligt, att våra döttrar, som tidigt sändas i skolan, som där tillbringa sina förmiddagar och på eftermiddagen bereda sig på dess fordringar, ej kunna svänga visp och sked lika kvickt som vi, hvilkas hela uppfostran gått i en mycket mer praktisk riktning, och som sedan kunna hafva daglig öfning. Emellertid tror jag som hofrättsrådinnan, att det ej skadar dem att mellan bok och läxa få vänja handen att syssla med hemmets värf. O m de då bära sig en smula bakvän dt åt, böra vi emellertid ej vara för snara att kalla dem tafatta, — det är ganska nyttigt att ibland erinra sig, att den största mästerkock en gång varit en liten kökspojke, — eller o m det ej går fort nog, taga arbetet ifrån dem för att göra det själfva. Den som kommer med god vilja blir missmodig däraf, och den ansvarighetskänsla, som väckes hos den unga flickan, då man öfverlämnar ett göromål åt henne, dör bort, då hon ser, att hennes hjälp är öfverflödig.
Ehuru jag, för min del, visserligen icke betviflar det svar, som R. O. Ad. kommer att lemna på den nu ifrågaställda propostn , sedan Hr Frih. o. Landtm, tagit saken frun en så sensibel sida; får jag till Hr Frih. o. Landtm, och det Högh Ståndet framföra den förklaring, att min mening med den begärda propos:n ingalunda varit att visa brist på förtroende för Hr Landtm.; och än mindre att, vare sig directe eller indirecte, tvinga Hr Landtm, att afträda från sin befattning. Jag har trott, alt det var min skyldighet, sorn representant, att gå så långt lagen tillåter; och Hr Landtm, har sjelf erkänt, att jag varit berättigad till min begäran. Jag tror mig böra lemna följderna å sido, och att de, om någon olägenhet uppkommer, e.\ böra föras dem till last, hvilka tillhöra samma opinion söm jag. För öfrigt tror jag icke, att följderna skola blifva så farliga, som man förespeglat; tyda vi nu icke förehafva någon allmän fråga, hvilken icke får väckas, förrän riksdagen är öppnad, /och Utskm constituerade, torde, efter min tanke, den nu väckta frågan kunna behandlas mera såsom ett ordningsmål, och derigenom flera svårigheter undvikas, äfven för den händelse, att R. o. Ad. skulle yrka den propos., Hr Gr. Anckarsvärd begärt; ty Hr Landtm, kunde ju äfven derefter, med den obestridliga rätt honom i sådan egenskap tillkommer, Utsätta bänkmts-valet lill den dag grundlagen stadgar, vid hvilket tillfälle det berodde på R. ö. Ad., huruvida Ståndet ville fullfölja sitt yrkande eller låta detsamma förfalla, och omständigheter torde då hafva företett sig, som Undanröjt hindren för bänkm:s-va!et. För min enskilda del har jag endast yrkat R. o, Ad:s rätt att yttra en mot Hr Landtnäs åsigt stridande mening, och icke åsyftat någon förlängning af discussiouen, och ännu mindre något obehag för Hr Landtm. Frih. Cederström:
Biskopsembeten, om deras jemte erkebiskopsembetets indragnins , Bd. 466 | 60 b. 14 Febr. b. 18 Fehr. b. 18 Febr. 18 Fehr. >; om indragning af nio Bd. 523 ( 8 19 SL W 're ^ 3* ® ? ? P Prest eStåndet. BorgareStiindet. BondeStan dpt. N:o 8 Biskopsskrud, angående afskaflände af lirnket utaf Bd. 67 8 — 13 — b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. b. 20 Dec. Björkgren, om pension åt Enkan elter t. f. audre Landtmätaren Lars Bd. 499 4 i 153 F. 9 Se Nionde HufvudTiteln. Björna och Fredrika kyrkor, angående väganläggning mellan. se Fredrika kyrka. Blekinge, om vissa förmåner lör den inroterade jorden i, se | Nyrnterad jord. » om indragning af en tredjedel af båtmännen i, se Båtsmän. Blockhusudden, om indragning af tullstationen vid, samt der an ställde Tullinspektörs uppfö- 24 Jan. b. 22 Jan. randa på indragningsstat Bd. 156 8 — 42 — 28 Jari b. 28 Jan, Bodum, om förvandling från skatte till prestbols natur af kyrkoherdebostället i P. 150 4 i 80 b. 4 April b. 8 April b. 8 April b. 8 April Boliemman, om indragning af de åt Kronofogdarne och Häradsskrifvarne i Jemtland anslagne, s. k Bil. 110 4 i 99 28 Se Sjette HufvudTiteln. Bokfordringar, se Fordringar å bok. Bolagskontrakt, angående förslag ’ till förordning om det vilkor i, att endast någon elier några af bolagsmännen må bolagsfirma teckna Bg. 67 Bolmen, om anslag till väganläggning i Sunnerbo härad till Wieslanda jernvägsstation från j A. 104 Pr. sjön 4 i 141 16 Se Statsbidrag till vägar.