Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om äfven den klagan öfver nu gällande Landtmäteri-taxa, sorn från så mänga håll försports, mera torde grundas på nu anmärkta omständigheter, än pä beloppet af den ersättning, som för hvarje särskild landtmätareätgärd finnes bestämd, så lärer dock ej kunna bestridas att, jemväl i sednare hänseendet, grundade skäl till anmärkningar förefinnas, såsom exempel hvarå torde kunna anföras taxans bestämmelser i fråga om dels hvad redan blifvit anmärkt rörande betalning för hvarje egofigur, dels ersättningen för resekostnad samt skogsmarks, vägars och hägnaders mätning och delning. Utskottet föreställer sig att, derest, genom lättad eller förbättrad kontroll samt genom taxans jemkande pä de ställen, der densamma nu befunnes för hög, beloppet af de kostnader, som, under nuvarande förhållanden, af Landtmätarne påföras ett skifteslag, skulle komma att nedsättas med en tredjedel, nöjaktig godtgö - Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. 29. 25 reise för Landtmätarnes arbete ändock skulle återstå, hvarjemte härigenom månget laga skifte skulle framkallas, från hvilkets sökande de nuvarande höga kostnaderna afskräcka. Utskottet tvekar således ej att föreslå, det må Rikets Ständer i underdånig skrifvelse anhålla, dels att Kongl. Maj:t täcktes, med anledning af här ofvan framställda omständigheter, låta Dess förnyade nådiga taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 12 Maj 1857, undergå revision och omarbetning, afseende så väl förändring i grunden för debitering, som äfven skälig nedsättning i de delar, der taxan må befinnas för hög; dels att Kongl. Maj:t täcktes i nådigt öfvervägande taga om icke ändamålsenligare och mera verkande åtgärder, än de hittills stadgade, kunde påbjudas för befordrande af tillsynen, huru de till Landtmäteri-staten hörande tjenstemän uppfylla dem i tjensten åliggande skyldigheter, äfvensom för erforderlig granskning af Landtmätares räkningar öfver verkställda förrättningar.
Delegarne uti Banco-Statens Enkeoch Pupill-Cassa, till hvilkas kännedom Banco-Fullmägtiges beslut, angående den Notarien Bagge för Enka och Barn sålunda i Cassan tillagde pensions-rätt, blifvit af Cassans Direction öfverletnnadt, hafva sedermera, af ytterligare anförde skäl, och under åberopande af föreskrifterne i Kongl.
Slockholm den 4 Nov. i3"4- [Reservation af Herr Santesson, B. H. ”Sedan Rikets Ständer, med bifall till StåtsUtskottets Betänkanden Ntris 248 och 249» afslagit de förut vid denna Riksdag, dels genom Kongl. Propositionen, dels af enskild Motionair väckte frågor örn understöd för den troligen dyrbaraste; och på vår förnämsta National-product så synnerligen inverkande Fabrik i landet, förutså'; jag. vig - Stus-Utskotttts Utlåtande Nio 312. 9 serligen ett lika öde St den motion, Herr Domprosten Lidman nu senare »fgifvit; men jag kan icke destomindre ej heller nu underlåta, att, med åberopande af min Reservation vid Betänkandet N:o 248, uttrycka den enskilda öfvertygelse, att det bidrag här blifvit sökt, medelst ett lån åt Götha Canal-Bolag af dess egna i Riksgälds-Contoret inneslående medel, innefattat hvarken något för Staten kostsamt eller i öfrigt eftertänklig! hvadan jag beklagar, att Utskottet, med afstyrkande allt afseende dertill, aflägsna t utvecklingen a( de många och vigliga fördelar, hvilka dock, ej långt härefter, måste erkännas kunnat mindre för Götha Canal-Bolag serskildt, än för licia samhället, liemtas från Motala Verkstad. Ankom till Exp.-Utsk. den 8 JNöv. UtJätande, i anledning af Kongl, Maj.ts till Utskottet af ätna Nädiga Skrifvelse af den 6 sistl. September, i fråga om lån af allmänna medel till segelfartens skyndsamma förbättrande d Götha Elf och en Hamn-anläggning vid Götheborg. (RGS. A.) •
Han är en riktig jätte och den vackraste karl, man kan tänka sig. Alla fruntimmer bli kära i honom. Han är icke något pelarhelgon, men har fått en faslig afsky för ett visst slags damer och har ännu inte känt lust att binda sig för hela lifvet. Nå, nå, jag måste skynda mig att göra vissa inskränkningar för att ej förekomma rent af naiv: jag vet alltför väl, att det som kan duga för en natur icke duger för en annan; jag vet att fast vi qvinnor äro utsatta för färre frestelser än ni, utifrån, ha vi dock inom oss samma naturdrift, och jag medger gerna, att det fins qvinnor som lida till sin helsa genom att förqväfva den. Men alla kunna ju icke bli gifta. Ock alla som bli gifta ha heller inte patent på att vara friska. En gammal mö har åtminstone den fördelen att icke behöfva dö i barnsäng. Den fria kärleken har man kämpat för ända sedan Platons tid (hvar har man fått ordet »platonisk» ifrån?) och troligtvis kämpade man för den långt innan, men aldrig har den haft en fast plats i något samhälle, den har alltid fått stjäla sig tillrätta. Men en sak, som jag är säker på och som jag är beredd att slå ett slag för när som heldst, det är att vi böra slå ihjäl sippheten och pryderiet hvarhelst de anträffas. Må det komma i fart ett menskligt umgänge mellan män och qvinnor! Må de tala och lefva och arbeta tillhopa och inte ljuga och hyckla för hvarandra, eller visa sig som hvitmenade grafvar. Och skulle så någon gå »over Stregen», så låt det bli hennes sak, hon bör väl få lof att vara menniska ändå. Man kan också mycket väl anse sinligheten som någonting berättigadt, ja, som någonting sundt, friskt och naturligt – således vackert – utan att derför, glömsk af all klokhetshänsyn, hänge sig åt den. Det var blott detta jag ville säga. Jag afskyr den förkrympta fruntimmersaktighet, som i en måttfull sinlighet ser något rent af skamligt. Hå, hvad är allt det skalderna besjunga? Men att qvinnorna skulle vara likadana som ni, det kan jag aldrig tro, att det vore något godt med.
Vidkommande redovisningen för inkomsterna och utgifterna' äfvensom nettobehållningen ä de under tiden intill dess nästa riksdags statsreglering vidtager för allmänna trafiken upplåtna delar af Statens jernvägar, får Utskottet, som hufvudsakligen delar de af Kongl. Maj:t i afseende på dessa medels användande och redovisande yttrade åsigler, tillstyrka: 15:o alt inkomsterua och utgifterna å hvar och en före nästa riksdag färdig och för allmänna trafiken upplåten del af Statens jerubanor skola särskildt redovisas, samt ali den behållning, sorn, intilldess Rikets Ständer blifva i tillfälle derom besluta, kati å en eller an nan sådan bandel uppkomma, må i första rummet användas till bestridande al underhålls-klisl naderna för rörelsen å andra bandelar, hvarest dessa kostnader icke af godsoch passagerare-afgifterna betäckas, och att hvad derefter möjligen återstår, må såsom förskott ingå lill londén för jernvägs-byggnaderna; hvaremot, under liden, de inkomsterna öfversligandc utgifter för rörelsen å Statens jernvägar må likaledes förskottsvis af sagde fond bestridas. lith. tilt R. St. Beträffande åter det af Kongl. Majit, under instundande statsreglerings-period, äskade särskilda kreditiv ä 5,000,000 R:dr Rinit, på det alt de återstående jernvägsnrbelena måtte, derest omständigheterna medgifva, inom vissa delar af landet kunna påskyndas, (inner Utskottet sig icke kunna understödja Kongl. Majlis härom gjorda framställning. Efter en noggrann jemförelse af de föreslagna särskilda stambanornas vigt för både hela riket och de orter, der desamma skola anläggas, och efter sorgfälligt öfvervägande af alla i sådant hänseende förekommande omständigheter och förhål ■ - • »lii landen, har Utskottet tillstyrkt de till beloppen bestämda anslags-summor, som här ofvan finnas uppgifna. Skulle nu, utöfver dessa stora anslag, för enahanda föremål en ytterligare ganska betydlig summa anvisas, komme naturligtvis del af Utskottet afsedda förhållandet mellan nämnde anslags belopp att rubbas och de tillstyrkta beloppens egenskap af bestämda anslag att upphöra.
•— Nio 145. i anledning af erhållna ålerremisser å Betänkandet Nio 68, angående ifrägastäld befrielse för aflidne Presidenten J. P. af Billberghs sterbhusdelägare från den honom ådömda ersättningsskyldighet för den efter Tullförvaltaren Finér yppade balans. VII. B. 118, 121. A. 167. VIII. E. 77. — Nio 146. i anledning af väckt motion om rättighet för Lysings Häradsboer till utsyning på Ombergs kronopark. VII. B. 119, 121. A. 167. — Nio 147. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet Nio 82, angående regleringen af utgiflerne under Riks-Stateus Första Hufvudlitel. VII. B. 465. — Nio 148. i anledning af erhållna återremisser å Utlåtandet Nio 83, angående reglering af utgiflerne under Riks-Statens Andra Hnfvudtitel. VII. B. 465. VIII. 34. A. 35. U. 359, 375. A. 377. U. 595. A. 621. IX. E. 3. ( 123 ) Stats-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden. — Nio 149. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet Nio 84, angående reglering af utgifterne under Riks-Statens Tredje Hufvudlitel. VII. B. 465. — Nio 150. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet Nio 85, angående reglering af utgifterne under Riks-Statens Fjerde Hufvudlitel. VII. B. 465. IX. E. 270. — Nio 151. i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet Nio 86, angående reglering af utgiflerne under Riks-Statens Femte Hufvudlitel. VII. B. 465. IX. E. 270.
Proposition, N:o 53. o koinme att minskas med det belopp, hvartill Pensionskassans andel uti ofvan omförmälda förhöjning af vederlaget för rusthålls-afgifterna kunde komma att, efter verkställd utredning, för dessa fyra år uppgå. På grund häraf har Direktionen i underdånighet anhållit, att till Rikets Ständer måtte aflåtas Nådig Proposition, dels om beviljande af erforderliga medel för betäckande så väl af den tor åren 1852—1855 uppkomna brist af 60,031 R:dr 44 sk. Banko, sedan derifrån afgått den Pensionskassan tillkommande förhöjning af vederlaget för rusthålls-afgifterna för samma år, som ock af den för åren 1856 och 1857 utöfver de för hvartdera af dessa trenne år vid förra Riksdagen beviljade 36,000 R:dr Banko möjligen uppkommande brist, dels ock att ifrågavarande statsbidrag fortfarande måtte beviljas, dock med den förändring, att detsamma antingen bestämmes att utgå såsom förslagsanslag, eller ock förhöjes till det belopp, hvarmed Pensionskassans utgifter för år 1856, enligt uppgjord beräkning, öfverstigit inkomsterna, eller till 57,000 R:dr Banko, med iakttagande tillika, att, i händelse det sednare, särdeles under nuvarande förhållanden af Direktionen sfisoin mindre ändamålsenligt ansedda alternativet föredrages, anslagssumman då måtte ökas i samma mån, som Rikets Ständers blifvande beslut rörande de föreslagna löneoch pensions-staterna kunna föranleda till hastigare afgång bland Arméens befäl. — Och har Direktionen för öfrigt i underdånighet anhållit, att Rikets Ständers uppmärksamhet måtte fästas på de olägenheter för Pensionsinrättningen, som uppkomma af det vid ifrågavarande anslag hittills fästade vilkor, att behofvet deraf skall med afslutade räkenskaper styrkas, innan detsamma till Pensionskassan utbetalas; hvarigenom inträffade, att medlen utbekommas först inpå andra året efter det års slut, för hvars utgifter de skola användas, och Pensionskassan således nödgas att under tiden anskaffa medlen, antingen genom upplåning eller genom indragning af utgifna lån, hvilket för Kassan menliga förhållande
Maximilian, om understöd för Majoren ■von Konow, i afseende på gjorde Utgifter vid stiftandet af ett Institut för Ynglingar, hvilka ämna sig till KrigsSlåndet. i3:o Ett Memorial af Herr Soop, Gustaf, om utbekommande af en gammal Kronofordran. » i4:o Ett Memorial af Friherre Björnstjerna, Magnus, innefattande dels Anmärkningar vid Grefve Gyllenborgs, Johan Henning, Memorial angående ändring i 1812 års Kongl. Förordning om Indelta Infanteriets Beklädnad, dels yrkande om LöneFörhöjning för SubalternOlFtcerare och UnderOlFicerare vid Indelta ■Armeen, jemte Anföranden i samma ämne af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, samt Her - Deri 15 Januarii. 7 rar von Fieandt, Daniel "Wilhelm, och Berghman, Ambrosius Magnus. i5:o Yttrande af Friherre Björnstjerna, Magnus, i anledning af Friherre Wrangels, Henning, Memorial om vidtagande af det Beslut, att inga nya utgifter må bevilljas, jemte Anföranden i anledning deraf utaf Friherrarne Anckarsvärd, Carl Hinric, Björnstjerna, Magnus, och Wrangel, Henning. 16:0 Ett Memorial af Friherre Skjöldebrand, Anders Fredric, innefattande Anmärkningar vid Friherre Anckarsvärds, Carl Hinric, sistledne gåVdag gjorda och till StatsUtskoltet remitterande Anförande, angående förminskning af den Indelta Armeen, jemte Friherre Anckarsvärds svar å förstnämnde Memorial. Om hvilket allt de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen underrättas. Ut Supra. S. D.
Grunden för dess beskattning måste vara inkomsten, och då den, jemförelsevis med andra industrier, är särdeles lukrativ, så har man också ansett, att en särskild beskattning bör för den ega ruta. Sedan öfverläggningen nu ansetts fulländad, yttrade II. Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag och dels att li. o. Ad., med afslag derå, måtte besluta, att den ilrågavide §:n skulle erhålla följande lydelse: »Bolag, som bildat sig för bankrörelses bedrifvande och dertill erhållit K. M:t.s Nåd. oktroy, erlägger, utom bevillning enl. 2:dra artikeln, en afgift af 8 proc. af det belopp, hvarmed behållningen för året öfverstiger 6 för hundradet å hvad af teckningssumman eller grundfonden blifvit kontant tillskjutet.» Härefter framställde II. Exc. först propos. å bifall till Utsk:ts förslag, dervid svarades ja och nej i blandning, samt sedermera propos. på afslag derå och antagande af ofvannämnde förslag till §:ns lydelse, då svaren likaledes utföllo med blandade ja och nej; hvaruppå H. Exc. förklarade, det han funnit ja öfvervägande. Gr. Lagerbjelke begärde votering. Uplästes och godkändes följande voter.propos.: »Den som bifaller § 15 af BeviJln.Utsk:ts uti Betnnk:t N:o 20 och Utlåtit N:o 34 framställda, förslag till Bevilln.Stadga, röstar Ja ; den det ej vill. röstar Nej:
Så länge Rikets Ständers Bank är innehafvare af alla de oinlösta obligationerna, hvilka för närvarande utgöra ett antal af 880 st., lydande å 4,000 R:dr hvardera, eller å tillsammans 3,520,000 Riksdaler, bör vid obligationernes infriande, följas deras nummerordning, men derefter, genom lottning, som inför Fullmägtige i Riksgälds-Contoret, vid öppna dörrar, förrättas, bestämmas, hvilka obligationer för året komma att inlösas; och skola dessas nummer sedermera 3:ne gånger kungöras i allmänna tidningarne, sista gången inom 3:ne månader före inlösningstiden. Ank. till Exp.-Ulsk. den 20 Maj, kl. i e. na. Memorial, med Jönsia g till stadgande uti Riksgälds-Contoretj Reglemente, ijråga om Riksgälds-sedlarnes inlösning. Sedan, lill följd af Statsoch Banco-Utskottens vid gemensamt sammanträde fattade beslut, ett inom Stals-Utskottet i sammanhang med andra frågor om förändringar i nu gällande Reglemente för Riksgäids-Contörel, väckt förslag, att det efter detta års slut återstående belopp af den afsalia fonden för Riksgälds-sedlarnes inlösande skulle af Riksgälds-Contoret intill nästa Riksdag förräntas och hållas allmänna rörelsen tillhanda, numera förfallit; har Stats-Utskottet, vid sådant förhållande, funnit sig föranlåtet hemställa, att det i 1841 års Reglemente införda stadgande, angående inlösningen af nämnde sedlar, måtte, endast med utbyte af orden; 'till och med år 1845”, emot orden: ”till slutet af innevarande år 1845” öfverbyttas i det nya Reglementet, hvarest detsamma kommer att utgöra den 7 §. Emedlertid anser sig Utskottet härvid böra upplysa, alt ifrågavarande, på Riksgälds-Contorets räkning i Rikets Ständers Bank innestående, fond eller contanta behållning, den 14 innevarande månad, uppgick till 359,706 R:dr 2 sk. 10 rst. Banco, hvaraf för utelöpande
Af Herr G. H. Stråle: »Emot pluralitetens beslut att tillstyrka ett ökadt anslag för Musikaliska Akademien, får jag härmedelst reservera mig. Dä af motionen inhemtas att ifrågavarande ökade anslag skulle användas till fördelning på er mängd föremål, hvilkas behof af dylika ökade belopp och hvilkas gagn för det allmänna, det är mig omöjligt att bedöma oell då Akademien icke hos Kongl. Majit gjort någon framställning i detta ämne, hvaraf kan med fog slutas att behofven af ökade anslag icke synts Akademien så magtpäliggande, som man förmenadt, anser jag, för min del, att Stats-Utskottet >aknat skäl att tillstyrka Rikets Ständers bifall till denna motion.» Häri instämde Herrar A. .4. Berger och Alfr. Grenander samt Riksdagsfullmäg - Stats-UtskolMs Utlåtande A o 1,3!). (Fortsättning.) 77 ttgp Per Nilsson från Mamöhus, fi. Bjel kander från Skaraborgs och Daniel Danielsson från Jönköpings lån. Vid I03:dje punkten: (angående terrninsafgiften vid elementarläroverken.) Af Herr A. .4. Berger. »Emot Utskottets beslut i denna punkt att lägga en ny terminsal gift på den studerande ungdomen, får jag mig reservera, enär jag anser en sådan beskattning till principen origtig, samt vid tillämpningen allt för mycket beroende af godtycket och derigenom förhatlig. Det bar för vårt land varit och är ännu en ära, att undervisningen hittills i det aldra närmaste varit fri, och att det stått hvar och en öppet att, utan några tryckande afgifter, få tillegna sig hvarje mått af kunskaper och vetande. Men likasom den industriela verksamheten hämmas och lider af hvarje bastd, som derå lägges, så skall ock den intellektuela utvecklingen i ett land motarbetas af hvarje försök man gör att försvåra densamma.
Konsulns yngsta syster, den knapt nittonåriga Caroline Murat, «frisk som en majros», efter sin nyss öfverståndna första barnsäng, röd och hvit, fast i linjerna, som mejslad i marmor. Der var den vackra, nygifta Madame Savary, den hjertegoda och hjeltemodiga Emilie de La Valette, född Beauharnais, och husets dotter, hennes kusin Hortense — blond, fin och rosig som en sèvresfigur, med ett par eldfulla blå ögon, som strålade dubbelt ömma, när hon tänkte på sin vän Duroc, eller Förste Konsulns sekreterare i hemlighet smög till henne ett litet bref från Petersburg. Der var dessa båda fina brunetter, som vid denna tid liknade hvarandra nästan som systrar: den graciösa, pikanta Laurette Junot, passioneradt intagen i sin man, det blonda brushufvudet «la Tempête» (som kamraterna kallade honom), och den älskliga, svärmiskt sentimentala Désirée Bernadotte — alltid barnsligt svartsjuk, alltid längtansfull, alltid romanaktigt förtviflad och med tårar i ögonen, när hon icke var vid sidan af sin «béarnesare», eller icke fick bref från honom. Der var Hortenses unga väninnor och pensionskamrater från Madame Campans institut: den lifliga, egendomliga amerikanskan, Elisa Monroë, den söta Adèle Auguier och hennes glada syster Eglée, som redan svärmade för hjelten Ney; der var den ståtlige general Lauriston, «Malmaisons Almaviva», den begåfvade målaren Isabey, den joviale Rapp, den fiffige Figaro-Bourrienne, den ridderlige och dristige Eugène de Beauharnais, som tillbragte sin tid med att hopplöst sucka för Mademoiselle de La Feuillade, och Mademoiselle de La Feuillade, som ...
Adis ledamöter i och för riksdagens angelälägenheter icke synas vara för långt sträckta, då Ridd.Ordn. medgifver, icke blott trenne veckors ledighet, under det befattningen i Utsk. fortfar, utan ock, att afsägelse när som helst må äga ram utan något slags äfventyr, såvida Ståndet dertill lemnar sitt samtycke; hvaremot endast för den händelse, att ett sådant samtycke vägras, d. v. s. att några giltiga anledningar för afsägelsen ej kunnat förebäras, förlusten af riksdagsmannarätten kommer i fråga. Vid ett sådant förhållande finner Utsk. icke någon anledning att till den af Hr Bråkenhjelm föreslagna ofvanberörde förändring i 23 §. Ridd.Ordn. tillstyrka bifall. Under åberopande af de vid föregående riksdagar anförda skäl för afskaffande af bänkmunsinrättningen samt införande hos R. o. Ad., såsom hos de öfriga RiksSt., af omedelbara val af electorer, har Gr. Cronhjelm, Otto Aug., till antagande hemställt det förslag till val af electorer, som innefattas uti Ridd.Utskrs rid sista riksdag afgifna sednare Den 5 Juni c. m. betänk., eller att R. o. Ad:s hela antal måtte delas i fem lika stora afdeluingar, deraf hvar och en inom sig valde fem electorer.
Under dessa förhållanden, och då man tager i betraktande det här ofvan framställda hushållningssättet samt den menliga inverkan, som kasernering alltid måste medföra, isynnerhet på barn och ungdom, äfvensom alla härmed sammanhang ägande omständigheter, kunna Revisorerne icke undgå att fästa kommande Ständers uppmärksamhet på den frågan, huruvida det icke tilläfventyrs må vara mera fördelaktigt, för vinnande af denna stiftelses egentliga ändamål, att förvandla inrättningen hufvudsakligen till ett emottagningsoch utackorderingskontor, hvarest utfattiga och värnlösa barn finge anmälas, för att genom kontorets försorg ofördröjligen till fosterföräldrar utackorderas. På detta sätt skulle åtminstone, med de betydliga medel, som finnas att tillgå, vård, uppehälle och uppfostran kunna förskaffas åt ett vida större antal af sådana barn, än som nu är möjligt. Då allmänna uppmärksamheten blifvit fästad pä sättet, huru medlen användas till ändamålsvidriga och otroligt kostsamma byggnadsföretag samt till beredande af inkomster och förmåner åt förvaltningspersonalen, bör det icke väcka någon förundran, om, såsom förhållandet ock varit, benägenheten att med gåfvor och testamenten öka Barnhusets tillgångar aftagit. Det är dock sannolikt, att om den opinion åter kunde göra sig gällande, att penningarne i möjligaste måtto oförminskadt komme att användas till barnens vård, uppehälle och tjenliga uppfostran, såväl enskilde personer, och deribland förmögnare medlemmar af hufvudstadens folkrika kommuner, för hvilka kommuner inrättningen närmast är afsedd., som ock Rikets Ständer skulle känna sig uppmanade att, med betydliga uppoffringar kraftigt understödja denna barmhertighetsanstalt, till förekommande deraf, att den stora mängden af hjelplösa barn, hvilka sjelfva äro utan skuld till sitt upphof, må förgås uti nöd och elände, eller, hvad som värre är, hemfalla åt lasterna och brotten.
Då, såvidt jag uppfattat detta betänk., afsiglen med öfverflyttande till Riksg.cont. af en del af Bankens lånerörelse är, alt derigenom förskaffa Banken medel att upprätthålla realisationen, hvilket jag anser vara Bankens förnämsta åliggande under nuvar. omständigheter; så tror jag, att denna fråga är den, som borde först förekomma till afgörande, och jag skulle derföre med min röst vilja understödja det föredragningssätt, som Frilune Sprengtporten och Hamilton föreslagit. Frih. Hamilton: Många talare hafva yttrat sig emot det förslag jag framställt, hvilket icke afsåg 'annat, än att efter min ringa insigt skaffa reda i frågan och att först få afgjord den hufvudpunkt, som jag ansåg ligga till grund för ordnandet af Banken och penningeväsendet i allmänhet, hvilken punkt, på sätt en värd talare utvecklat, är af den enkla, frånskilda och klara beskaffenhet, att den, efter min tanka, ganska väl hade kunnat discuteras särskildt. Om Ståndet icke gillar min åsigt, så hoppas jag likväl, att Ståndet åtminstone inser, att icke annat än ett godt motiv legat till grund för min framställning och alldeles icke något sådant, som en värd talare antydt, nemi. att taga Ståndet par surprise. Jag tror, att, med den sakkännedom och den noggrannhet, hvarmed frågorna behandlas inom detta Stånd, det vore frukt - 448 Den 18 December f. m. löst att försöka något sådant. En annan talare har trott, att frågan skulle komma att gå för fort på detta sätt. Jag tror icke, att en fråga går för fort, när den blir fullständigt discuterad, och detta låter sig lika väl göra punktvis som i klump, hvilket vi många gånger sett leda till tidsutdrägt, och sällan till någon bestämd enighet i någon särskild punkt. En annan värd ledamot har sagt, alt jag hade tillstyrkt företräde åt en detaljfråga.