Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag hemställer nu, huruvida det verkligen är troligt, att någon aktie-teckning kan komma att ega rum på sådane vilkor som dessa, eller om det är troligt, att innevånare inom de trakter, genom hvilka jernvägarne skulle löpa, verkligen skulle vilja teckna sig för ett belopp, hvarå de, under de första tre åren, icke skulle åtnjuta någon ränta, och sedermera icke beräkna mer än tre proc. ' Jag tror ingalunda att, om innevånarne i dessa trakter hafva penningar att aflåta, de skola vara så patriotiska, att de skulle vilja på sådane vilkor använda dem till jernvägs-företag. Mycket förr utlånade de dem då lill Staten emot 4 proc., eller till enskilde mot Den 22 September e. m. 175 högre ränta. Men om, detta oaktadt, en sådan aktie-teckning ändock skulle kunna ega rum, föreställer jag mig, att den vöre förenad med ganska stora olägenheter. En bland dessa skulle utan tvifvel blifva, att kostnadsförslagen i allmänhet blefve oriktigt upgjorde. Då nemi. de enskildes bidrag skulle rättas efter den först föreslagna kostnadssumman, så, om jernvägen kostade 50 proc. mer, skulle de i alla fall erhålla utdelning efter hvad det primitiva förslaget utvisade. Det ligger således i de enskildes intresse, alt kostnadsförslagen blifva låga. Man säger väl, att dessa kostnadsförslag skulle af vederbönde ganska noga granskas; men jag ber att få erinra derom, att, i afseende på materiel, forsling o. s. v., måste man i allmänhet rätta sig efter de upgifter, som inkomma från orterna, och då det ligger i dessas intresse att göra upgifterna så låga som möjligt, blir naturligtvis följden att kostnadsförslagen blifva olillförlitliga. Jag tror äfven, att då de enskilde, ehuru de skulle mot låg ränta tillsläppa sina penningar, ändock icke få deltaga hvarken i styrelsen eller förvaltningen, skulle dessa enskilde söka att på allt möjligt sätt, direkt och indirekt, blanda sig deruti, och otvifvelaktig! är, att de vid en kommande Riksdag skulle söka göra dessa anspråk gällande och slutligen deruti lyckas.
Då ej heller för denna gång någon annan tjenlig utväg var att tillgå, så föresuog Pastor, att gossen till nästa Wallborgmässo soknstämma, emot ofvannämnda ersättning, qvarblifver annan tjenlig utväg var att tillgå, så föreslog Pastor, att gossen till nästa hos samma fosterföräldrar, hvilket bifölls. lo. Enkan i Berga Catrina Benetsdotter, usel af rhumatisk värk, begärte något till understöd uti sin sjuklighet och fattigdom, emedan de 3skålpund mjöl som hon årligen har från Ericsberg, numera icke i hennes tiltagande sjuklighet förslog för henne. Då andra tillgångar voro för närvarande knappa, beviljades henne nu vid Thomasmässan 32 sk Banco af fattigkassan. Likaledes beviljades till jul åt afl. sold. Stenqvists enka Ingrid Jansdotter och Persson uti Kårtorp, hvardera 32 sk Banco af fattigcassan ävenså enkan Kerstin Andersdotter i Sågstugan samt Börje Larsson och dess hustru Brita Månsdotter i Älgsjövik, hvardera till jul i/i skålpunl mjöl. Också begärte soldaten Snyggs hustru i Hassängsstugan Lerbo sokn någon hjälp för din systerson gossen Anders Gustaf, som hos henne är, och skall vara född här i sokn, samt son efter avledna pigan Sara Svensdotter, som dog i Helltorp år 1809, men för denna gång kunde hennes begäran inte bifallas. 80. Afgjordes, att den förliden vår (Se Wallborgmässo soknstämmo protokollet § 13) å soknstugubyggningen och uti klockarens fähus beslutne reparationer, som för bristande materialiers framskaffande icke verkställas förledes höst, nu i vår skall ske, att materialierna härtill köpas contant, att dagsverken göras af församlingen efter tour, att nämndemannen i Banninge Anders Andersson får inseendet öfver reparationen och ansvarar för dess pålitlighet, och att församlingen gifver honom derföre ett billigt arfvode, samt betalar materialierna efter hemmantalet. Pastor tilkännagof, att, vid afoch tilträdes husesynen å denna församlings kyrkoherdeboställe den 19de och 20de sistl.
Aldrig glömde Tinnie den viktiga stund, då hon, sjuårig, blyg, tillbörligt putsad o c h ' strängt förmanad att niga och säga: » Mamma helsar och ber att få köpa för sex styfver blånelse » inträdde i helgedomen, där det stora skåpet stod. Ena handen höll hon hårdt hopknuten om den stora kopparslanten, på hvilken stod att läsa: » 2 skillingar banko », och den andra framräckte hon litet tafatt till holsning. Mamsell Nyberg var nå- dig och vänlig, och den lilla hemtade mod och såg sig omkring. Solen lyste klart in genom fönstret i det låga rummet, där bjälkarne i det hvitlimmade taket voro synliga. I fönstret stod en myrten och en » geranium » — den bladrika växten med de små ljusröda blommorna, som sedan utträngdes af sina förnämare kusiner, pelargonierna. Stolarne hade gulrandiga öfverdrag och den oundgängliga » uppbäddade » sängen ett bländande hvitt täcke. På byrån med sin hvita duk stod den oundvikliga gröna papegojan och gula katten i gips, de feniciska snäckorna och vaserna med brasilianska fjäderblommor, medan ur bibeln, som jämte psalmboken också hade sin plats där, stack fram den till bokmärke brukade påfågelsfjädern. Men nu slogos skåpdörrarne upp, och Tinnies ögon och tankar fingo en annan riktning. Ä n i dag kan hon minnas den heliga r y s n i D g, som grep henne, då nu en stark doft af kryddor, blandad med såpa och tvål slog emot henne. Hvilka skatter doldes ej därinne i dessa hemlighetsfullt tillslutna lådor! Lyckligtvis kom mamsel Nyberg ej så noga ihåg, hvar hon hade » blåeisen », hvilket gjorde, att hon drog ut flere lådor, om hvilkas innehåll Tinnie således fick en liten aning.
Vili jordegare begagna längre lid till husbehofs-bränvins-bränning, anmäle lian sig hos Konungens Befallninghafvnnde, som dertill meddela lillstånds-bevis, emot det att skatt för den begärda tiden, hvilken ej må understiga en månad eller 3o dagar, af den sökande på förhand erlägges. Skatten härföre må beräknas lågt, t. ex. 1 sk. för hvarje kanna, som under den begärda tiden kan afverkas med den panna, för hvilken brännings-tillåtelse begäres. 5:o För fabriks-bränvins-bränning betalas skatt, t. ex. fyra eller sex gånger af hvad för husbehofsbränning erlägges, afgiften beräknad per kanna efter årsproductionen med det hittills kända största och bästa apparat. Resultat om, dessa grunder antagas: a) Ingen är förnekad att begagna denna, lika litet som hvad annan näringsgren, till sin förkofran och fördel; men skillnad i beskattningen är gjord för den, som använder denna näring blott för sitt behof, och för den, som vill bedrifva den såsom en vinstgifvande handtering eller rörelse. b) Bränvins-fabriker uppkomma i bredd med skälig och billig husbehofs-bränvins-bränning, liksom fabriker af alla slag nu finnas i bredd med hus-slöjden, utan att den senare röner menligt inverkande af den förra. c) Stals-intraden å bränyins-fabrikation kunde, i följd häraf, göra circa 20 Bevilln. och Oecon.-tJtsk. Betänkande N.-o 3. t million R:dr; ty om jag antager, att årliga bränvins-bebofvet, som skall fyllas, är circa 16,000,000 kannor, hvilket gör omkring 2:ne supar per dag för hvarje mansperson; och vidare alt en fjerdedel deraf brändes skattfritt genom husbehofs-bränning, afverkades genom fabriks-bränning 12 millioner kannor, hvilket, a 4 skPer kanna, gör ofvanstående inkomst-summa.”
S. D. Föredrogos ånyo oell biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UIskottels nedannämndc Belänkanden: N:o 105, i anledning af vackt motion, angående rätt för arfvingar efter förut varande åbocr å sådana kronohemman på Öland, hvilka blifvit anslagna till boställen, alt få skalleköpa samma hemman; N:o 104, i anledning af väckt motion angående den ort, hvarest kommunal afgiller af hvarje skattskyldig rätteligen böra erläggas; N:o 105, i anledning af väckt motion i fråga om föreskrifter, rörande per soner, som utvandra från hemorten för vinnande af arbetsförtjenst; N:o 10(5, i anledning af väckta motioner om åtgärders vidtagande lill förekommande af vårdslöshet vid behandling eller byggande af orgelverk; N:o 109, i anledning af väckt motion, i fråga om ändring af 19 § i Landtmälcri-taxan; N:o 110, i anledning af väckt motion i fråga om rättighet alt skatteköpa de Domkyrkan i Lund tillhöriga hemman; N:o lil, i anledning af väckt motion, i fråga om skyldighet för egar* af frälseränta att mot lösen afstå dispositions-rätlen lill ekeskog; 504 Prof-Utdrog den 4 Juli iSGO. N:o 1i2, i anledning of väckt motion om upphörande af klockares skyldighet att fortskaffa Dom-kapitlens neli kyrkoherdarnes embetsbref samt öfverflyllande af della åliggande på allmänna Postverket; N:o 1 15, i anledning af väckt motion om befrielse från roterings-skyldig heten för åtskilliga fiskelägen inom Norrvikens fögderi af Göteborgs-och Dobus län; N o 114. i anledning af vackt motion'om allmogens i Garpenbergs socken befrielse från skyldighet all utgöra Ijenslbarheter åt
Den 22 Januarii e. m. frias från ansvar och återfå sin vara. Således är i sjelfva verket detta tillägg så oskyldigt, att det gerna kan bifallas. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken förnyade ännu en gång den af honom senast framställde proposition, till antagande af den utaf Grefve von Fersen föreslagna nya punkt. Bifölls. Herr Crusenstolpe: Af irring har jag underlåtit, att fästa tillräcklig uppmärksamhet på den redan antagna 3:dje punkten af Friherre Åkerhjelms förslag,_ och får derföre nu anmäla min reservation emot densamma, såsom stridande mot sundt förnuft. Deri stadgas nemligen: ”Att undersökning ”efter ololligen infördt gods i annan enskild ”persons boningsrum, hus eller gård, än de ”förenämnde, ej vare tillåten, så framt Un”dersökningsmannen icke gitter bevisa, att ”sådant gods der inkommit inom de be”slagsförrättningen näst föregående 48 tim”mar. ” Således skulle väl bevisningen, att godset blifvit infördt, ske inför Domstol innan undersökningen fick anställas; och, då denna bevisningsfråga kunde bero på Domstols pröfning månader och år, skulle följaktligen den person, i hvars boningsrum godset skulle finnas, under tiden vara från sin boning utestängd. Mot denna orimlighet måste jag reservera mig. 4.0 Januarii e. m. 161 4:o Att, utan afseende på en varas högre eller lägre värde, lion må vara beslag af behörig Undersökningsman underkastad, och såsom förbruten anses, då hon är olof igen i landet införd eller derifrån olof igen utföres. Att intet ansvar bör träffa behörig Undersökningsman, om han vid efterspaning af olof igen införde varor ej träffar beslag underkastadt gods, eller om detsamma är af ringare värde, enär han vid förrättningen sig lagligen förhållit. Herr Munck af Rosenschöld:
Någon vederläggning af det förslag, som jag gjort i likhet med Biskop Wallenberg, har deremot ej kunnat åstadkommas. Det gör mig uppriktigt ondt, att behöfva envisas och trötta med ett fortsatt upprepande af samma och samma omständigheter 3 men jag anser mig, under känsla af sakens vigt, böra afse resultatet. Det obehagliga förhållande, sorn här träffat mig, att nästan ensam strida emot eri caste af Embetsman, med öfvad skicklighet i förmåga att yttra sig, skulle göra mig nedslagen, om jag ej beräknade Ridderskapets och Adelns tålamod och sanningens 6lt Den 12 Julii f. m. kraft. Friherre Boije har emellertid nu sednast erkänt, att missbruk kan ske genom det sätt, på hvilket adjunction nu tillkommer. Med tacksamhet för denna gärd åt sanningen, får jag erinra, att just detta utgör hela grundvalen för min motion, och innehåller således på en gång allt hvad som skulle bevisas och förekommas. Angående hvad Herr Ribbing sagt om tillvitelser, dem han anser mig hafva gjort, så täckes Ridderskapet och Adeln finna, att det ingalunda förhåller sig såsom han yttrat. Jag har endast uppläst mina uti tryckta protocoller förvarade ord, visat att de ej af Lagutskottet äro upptagne, men att deremot min motståndares vederlagda förklaringar öfver samma ord, äro ansedde såsom mina. Sedan jag nu ej kan finna annat, än att alla emot saken framställde betänkligheter äro vederlagde, afstår jag från allt vidare deltagande i denna discussion, under afvaktan på proposition. Herr Ehranborg: Mig synes, som de olågenheter, hvilka Friherre Boije omtalat, skulle afhjelpas, om från lottningen undantogos sådane mål, som redan blifvit utarbetade, eller färdiga till föredragning. För öfrigt har jag alldeles icke ovilkorligen päjiått någon ting, utan blott underjtållningsvis framställt min egen åsigt, hvilket så mycket mera torde bevisas deraf, att jag föreslagit, det åmnet borde beredas af LagCommitéen.
Det är tämmeligen likgiltigt, hvad beslut vi fatta, då 3 Stånd afgjort saken, men om Ridderskapet och Adeln ej vill, att vi skola gifva efter, får jag nu på min sida yrka votering, i händelse motsidan äfven yrkar den. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf'. Innan jag går till sjelfva hufvudsaken, skall jag utbedja mjg till besvarande få upptaga några anmärkningar. Man har nemligen sagt, alt det skulle vara så nyttigt att mynt-enheten vore liten j och man har till styrka derföre åberopat erfarenheten. Jag har ock vistats i länder, der olika mj'ntenhet funnits, men min erfarenhet bekräftar ej det gjorda påståendet. Jag har varit i Dannemark, då mynt-enheten var lika med vårt specie; jag har varit der, då den Danska Riksdalern courant hade fallit ända till några få sk. Svenskt Riksgäld, och jag har varit der, sedan Riksbankmyntet blifvit infördt. Jag må säga, att välmågan var störst, då mynt-enheten var störst, och minst då den var minst. Jag tror derföre, att denna sak ej har gemenskap med välståndet. Eller månne hos oss Den 19 October e. m. 97 oss välståndet var bäst, då en daler koppar var vår enhet? Eller månne det är bättre här i Norra Sverge, hvarest man ännu räknar i daler koppar och mark, än i de södra orterna, der man räknar i daler silfvermynt? Jag finner ej minsta gemenskap emellan dessa saker. Dernäst är det mycket omtvistadt, huruvida den nya enheten skall kallas Banko eller Riksgäld. Jag för min del instämmer i denna del med Friherre Cederström, alt det är orätt, att gifva en ny sak ett gammalt namn. Derigenom skulle samma oredor stiftas i myntväsendet, som i medicinen, hvarest verkliga olyckor uppkommit deraf, att man gifvit nya namn åt gamla compositioner. Jag får derföre, då meningarne äro så olika , föreslå en medelväg. Jag tror alt, då man vill reglera ett mynt, bör man ej rådfråga blott det abstracta förnuftet, utan ock det allmänna lefvernet och fördomarne.
Då jag således förutsätter möjligheten deraf, att genom tryckfrihetens missbruk Statens lugn kan äfventyras, d. v. s. att Författare och Utgifvare skola af lättsinnighet eller måhända af Statens hemliga fiender dertill förmådde kunna trycka sådane egna eller andras skrifter, som åsyfta osämja med främmande magter eller föranleda till inrikes orolighet; och då ej någon, med kännedom af sann tryckfrihet, lärer uti sådana skrifter finna medel till allmän uplysning, så kan jag ej dölja min öfvertygelse derom, att dessa skrifter måste genom den redan existerande Lagen kunna återhållas af den magt, som skall bevara allmänna lugnet. Då Allmänna Lagen tillåter enskild man att låta i gerningen gripa, hindra och för blotta tillbudet straffa den mordbrännare, som icke hunnit att göra skada, så kan ej eller genom Grundlagen den rättigheten vara Högsta verkställande magten betagen att hindra fullbordandet af ett brott, som kan störta hela samhällsbyggnaden. Jag vet väl, att ingen Stat ännu fallit för författares pennor; men jag vet ock, att Regeringar manifesterat sine anfallskrig, såsom förut började i det angripna landets Dagblad; och jag tror, att hvarje Regering måste hafva magt att hindra en sådan krigsorsak, som kan till intet göra alla dess visa och fredliga bemödanden. På denna öfvertygelse anser jag mig, utan öfverträdelse af 60 Den 22 September 1810 Grundlagens esprit, få grunda och framställa följande förslag till förklaringar: l:mo öfver 4 § 2 morn.: »Till främjande af detta ändamål vare härmed till ovägerlig efterlefnad föreskrifvet, att i samma stund, ej senare, än en skrift till försäljning eller till utspridande på hvad annat sätt som hälst utgifves, och af
Ständer i öfverensstämmelse härmed utaf nämnde anslag årligen afsätta 3 a 500,000 R;dr Banco, hvilka ställas under Fullsnägtiges förvaltning och ansvar; att medlen användas dels till förråders inköpande , dels till fonds bildande för inlösen af creditivet. I afseende på det reglementariska härvid, får jag vördsamt tillägga, att coutanta medlen torde böra genom BancoDirectionens försorg och un*i der dess ansvar utlånas, dock utan omsättning på det att denna fond må lätteligen blifva lyftbar. Likväl och som densamma icke så snart kunde indragas, som Kongl. Majit möjeligen kunde sådant äska i händelse af påkommande krig eller utomordentliga behof; alltså torde Banken i sådan händelse få träda emelian ; ankommandes det på Fullmägtiges pröfning huruvida omständigheterne kunde medgifva 2 omsättningar vid sådane tillfällen. In-, till nästkommande Riksdag lärer denna casas Icke kunna växa til sådant belopp, att dess användande på detta sätt kan mötas af några hinder. 95Ö Den 2 g Februarii. Denna motion torde få remitteras till Statsutskottet. Sedan jag nu framställt allt hvad jag under den nogaste forskning efter det reela i den klagan man allmänt förnimmer, funnit samt vördsammast föreslagit de åtgärder, som i anledning deraf i min tanka kunna och böra vidtagas vid närvarande Riksmöte} samt äfvenledes sökt framställa min öfvertygelse om Rikets penningeväsende samt hvad dervid kan vara att göra vid innevarande Riksmöte; så får jag sluteligen öfvergå till en allmän betraktelse olver den alltsedan Regementsförändringen vid alla Riksmöten, än under en, än under annan fprm, framställda frågan; kunna de skatter som riket drager, nedsättas genom någon förminskning i de tärande classernas antal eller myndigheternas ändamålsenligare sammansättning? De tärande medborgare, som kosta Staten något äro dess tjenare, Ecclesiaitika, Civila och Militaiva. Huruvida de förstnämnde äro för många, eller ej, och huruvida deras inkomster böra undergå någon jemnkning och inskränkning, är ännu icke undersökt; och fråga är derom af en värd ledamot inom detta hus väckt.
Kolonnen bibeh~llm sin storre diaineter mgefiir till hiilften a.f sin iterstgende hojd, diirifrbn en i borjan niistan hlott a n t ~ d d ornering af lagergensr g % i upplt allt djnpare refflor apiralformigt mot kapitiilet. Detta bildas af en nedtill lopande 1ir: zns af lagerbar och blad, frbn hrilken pB vissa afstbnd f r h hrarandra kristar vaxa upp, och nled sina 3 och 3 sittande blad biliia knpitiilets afslutning och desswtom i hornen sammanviisa nled hvalfbilgarnes ornering, iifren den nf lager. Hvad det skulle w r a roligt se clessa lika varierande som intressanta ornament i nHgot annat iin gips! 251: Kunnei de nn v; wa sB vaclrra, hvad voro de dB icke i nlarliior eller srtnclsten! Ett Ironstverlr, soln mer Bn de fiesta forefaller vrwa ett barn id sin tid, iir Acke Anderssons fris tlende panneau,)) Nnttdagg och solstrialar&gt;. For den sktzlpterade ramen, utford af A. sjIlf, tjdres gran af olika iildrar stBtt modell. Det Br forst den ga.iii1a graneq, son1 med sinu sliipande, injnka greanr konturerar traomfnttningen och breder sig ornernnde ut ofver dess ytw. Hvar den egentligo ~ * smstommen slntsr och dekoratioaen tager vid, hnr sig liIrv3i.l icke s&amp; lBtt cztt sgga, ty den sencire Br liktz oftlz den forrc ?. so111 den 51- sig sjalf.
Hvad den frågan beträffar, som af Herr Grefve von Schwerin blifvit väckt, att det sä kallade princip-betänkandet skulle först till afgörande företagas, kan jag ej annat än instämma med Friherre Cederström, att man genom ett bifall till detta Betänkande, gjorde all öfverläggning om de särskilda af Utskottet föreslagne förhöjningarne i Statsanslagen öfverflödig; ty Ridderskapet och Adeln skulle derigenom blifva urståndsatt att göra någon inskränkning i Utskottets förslag, hälst orden i Betänkandet äro, att Utskottet funnit, ”att de nya StatsUtgifler Utskottet *’tillstyrkt, äro nödvändigaDetta är det enda beslut, som jag funnit Betänkandet innehålla, och, genom bifall dertill, vore saken afgjord. För att bibehålla Ståndets rätt öppen, att granska Hufvudtitlarne i sina detaljer, anser jag således det vara nödvändigt, att princip-betänkandet lemnäs till sist; och jag hemställer, om någon pröfning deraf då behöfves. Jag skulle i sjelfva verket tro, att det bör läggas till handlingarna. Hvad deremot Herr Hjertås förslag angår, att Ridderskapets och Adelns besluti afseende pä de föreslagne tillökningarne i Den 21 September f. m. 25 Hufvudtitlårne, skall ega bestånd, endast i den händelse att Mjntbestämningen af RiksStån dens pluralitet bif alles, men att i annat fall 189,3 års Statsreglering skall blifva gällande, endast med de modificationer, som af Rikets Ständer serskildt vid denna Riksdag kunna beslutas; så får jag fästa Motionairens och Ståndets uppmärksamhet på den verkan ett sådant beslut skulle inom de öfrige RiksStånden medföra. Inom detta Hus der pluraliteten sjelf är löntagande, och således hade fördel af den nya Statsregleringen, skulle det visserligen, om såbeliöfdes, bidraga till framgången af Myntbestämningsfrågan; men belt annat är förhållandet i Borgareoch BondeStånden.
KammarCollegium genom dess AfräkningsContoir annoteras. Detta Kongl. KammarCollegii åliggande har nu mera upphört och, enligt Kongl. Kungörelsen af den io April 1828, tillhör den löpande Betänkanden, N:s 38o, 381. 369 Controllen öfver KronoUppbörden ensamt Kongl. StatsContoiret. Vid desse förhållanden och enär K. StatsContoiret, ansvarigt på det hela inför K. M:t, för så väl ett behörigt iakttagande inom K. Räntekammaren af dess Tjenstemäns åligganden, som för göromålen i de öfrige under K. StatsContoirets inseende stående Departementer, hvarken af ett under annat Verk lydande Contoir lämpligen bör controlleras, eller derigr norn skulle kunna göras mera ansvarigt, har Utskottet, af den undersökning, som, i följd af Hr Hjertås motion, ägt rum, icke hämtat anledning, att hos R. St:r föreslå någon underd. hemställan lill K. M:t i detta ämne. Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet N:o 318, rörande verkställd revision af StatsVerkets Räkenskaper och Förvaltning för år 1826. Ifrågavarande Betänkande, som bifallits af H. R. 0. A. samt H. PresteStändetj har blifvit återremitteradt från de öfrige 2:ne RiksStånden på grund af dervid gjorda anmärkningar, hufvudsakligen innehållande: att, hvad först angår de till reparations-arbetet å Svea LifGardets Cassern anordnade medel, Utskottet, genom dess tillstyrkande om sådana åtgärders vidlagande hvarigenom StatsVerket må beredas ersättning för 370, Stafs-Utskottets Jivad derifrån till nämnde reparation utbetalts, ingått; uti ett icke tillåtligt klander af Konungens beslut, enär berörde hemställan åsyftade ett fullkomligt uppliäfvande af K.
Lx jirotoeollo, /r. L. 8tcecc/^. ^i.0 10^7. ^nlc. till Lrp. lltik. öccn s ^pril 1841, lil. 1 e. «. 7L0N«/>. d/d./ 2^8 N«c//»n /'ro^osr/ro» tc'/^ /»//nts 8/ö»der, a»Aue»k/e ecr/r« 8/ntsec»»/c, -^ dcn «/ ////.e/s 8tn»der Le^«>d« />n^/le?cc/- ?r/,?A6/ue» .8/oc/./ndms 8/o// de» 30 d/ars /8//. lili 8krisvelse us den 3 i denna mänad, Ilgsva klikels 8länder i underdänigliet begärt: ull en (lonnle eller Lag-Leredning summansälles us du8litiss-8lgls-Uinisl6rii, lvu dustilise-bäd, duslitise-LanLleren oell Rikets 8tänders dustitise-Ombudsman sunil seni andre tullarne män, dem Kongl. Naj:l skulle ulse; ull äl denna lleredning i Naclér usljidruges ull, med jemsorelse us de vid sörslagen lill allmän Leviloell Lriminal-Lag gjorde anmärkningar, ytterligare glanska oell genomgä desamma; all undersöka oell utgöra förslag till de söränd ringar i Oomstolarnes organisation oell i ödr. nd /k. Ä. /'rot. i(?^o oc/i t^t. / »5am/. / d/d, 32 //c/t. 3 18 /vo-iZ/. Vän^else-s^stemst, soin med det n^u Du^verlvet mäste införus, sä oelr utt uturlietu »rundernu oell ordningen lör