Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs ånyo Stats-Utskottets deri 113 dennes meddeldte och föregående Plenum uppläste Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets yttrande, angående Cancelli-Rä« det af Wetterstedts och Assessoren Adlerbrants ansökning om införsel i Kongsgårds-jord, för innehafvande Bytesoch Skatte-rätts fordringar} Och blef samma Utlåtande af Bcrnde-Slåndet biw fallit. S. D. Föredrögos å nyo och biföllos föijande sedan sista Plenum på bordet hvilande Utlåtanden och Betänkanden, nemligen: Frän Stats-Ulbkottet af den 15 Maji 1. Ofver gjorde anmärkningar vid Utskott tets yttrande, angående Stats-Kegleringen under 8:de Hufvud-Tiltuln, 2, angående Krono-Allfnänningén, Maglehems Kongsohra och den dödas Lott kallad* i Christianstads Län. 5, rörande Sala Silfver-Verk. 4, af den 13 Maji, i afseende på déunder Kongl. Gammar - Collegii förvaltning stående Fonder och medel, samt 5, af samma dag, angående Herr Chr. Zet - Prat. Utdr. d. 23 Maji 1818. 467 lerbergs Memorial, om anstalters vidtagande till förmån för Manufactur-smidet i Eskilstuna. Frän Statssamt Allmänna Besvärs■ och EkonomiUtskotten : nf den 15 Maji 1. Öfver I *rr Gyllenrahms C, A. Memorial om pensioners anslående till understöd för Embets och Tjenstemän, sorn hafva manga barn. 2 I anledning af gjorde Förslag om vidtagande af medel till inskränkning af Finska Handeln. S. D. F rån sista Plenum på bordet hvilan-’ de serskilta Utskottets Betänkande, af den 6 dennes, angående grunderne för en allmän reglering af Statens Embeten och Tjenster, blef, enär det nu ånyo föredrogs, af -Bonde-Ståndet bifallit, om hvilket beslut utom öfrige vederbörande, Constitutions-Utskottet jemväl skulle erhålla underrättelse, i det ändamål Betänkandet innehåller.
C. Skjöldarm 50: Herr Krigs-Rådet Stolpe 74: 15. 4. b) Lön ä Indragnings-stat_, att, vid innehafvarens afgång eller befordran till annan lön af statsmedlen, besparas: Herr Hof-Marskalken m. m. C. A. Gyllenram ... c) Begrafningshjelp 3 förut till kassan aftjenad och nu för tillfället utgående : till Krigs-Rådet Stolpes sterbhus 445: 44. — Kammardrängen Moq vists dito lil: 23. — d) Ständiga löner och arfvoden: En föredragande Ledamot, lön och arfvode, 720: 11. 4. En Kamrerare, som tillika är Sekreterare och afslutar liufvudbo ken, 1,337: 36. — En Revisor, som tillika förer protokollet, 891: 40. ■— En Kassör |:dels lön 557: 19. — En Kammarskrifvare, som derjemte är Kanslist och besörjer brefafsändningen, 445: 44. — En vice Advokat-Fiskal 300: En Kanslist i Advokat-Fiskals Kontoret 161: 23. — En Aktuarie 264: 30. — En Kanslist hos Aktuarien lil: 23. — Tillf ällig gratifikation: Enligt Kongl. Brefvet den 10 Juli 1843, har Herr Krigs-Rådet Seippel vid afskedstagandet erhållit gratifikation för en gång af hvilket belopp oriktigt blifvit affördt under titel aflöning. Diverse utgifter: Gratifikationer, med stöd af Kongl. Brefven den 21 Maj 1777 och 6 Maj 1802, utgifna till afskedade krigsmän, Expenser och skrifmaterialier . J. A. Törneman. — 390 — Kongl. Förvaltningens af Sjö - Ärendernas underdäniga Utlåtande, i anledning af 1S45 ■års Uevisorers Berättelse om granskningen at Förvaltningens och Flottans Stationers samt Lotsverkets räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung!
Scen 2. DE FÖRRA, PER (i urvuxna, tarfliga svarta kläder). PER (med ett lätt paket i handen). Söta Mari, hjelp mig litet med det här, jag har så brådtom! (Tar fram en nattkappa ur paketet.) slut! Jo, det är just att komma så här dags, när det är PER. Åh det lär väl ingen sakna ritlärarn, som kommer för att äta middag; men vänta mig! Ja, det är nog så det: men att den der tjocka bokhållaren ska' få förhäfya sig så mot honom som är artist, det är allt retsamt! Men det är derför att han är svartsjuk på honom för mamsell Lindas skull! Kom så ska' jag hjelpa! (Hon hjelper honom med nattkappan.) PER. Sätt bra med nålar i så att det sitter! Ta hit spegeln, Kristin! Så der! Ta nu den der hatten, för han kan inte gå in och helsa med mössan. PER. Pigorna åt höger.) (Ger honom en hatt som står på ett bord.) Tack, små vänner! (Justerar sig och går till venster i fonden. ANNO FYRTIÅTTA Scen 3. LARSSON (i borgerskapets kavalleriuniform). ADJUNKTEN (från höger fonddörr). LARSSON. Nu ska' bror hjelpa mig brygga bålen! ADJUNKTEN. Efter P. B:s recept, ja tusenfallt gerna. Men, hör! Får jag lof att tala ett ord enskildt! Hm! Hm! LARSSON. Hvad är det nu om igen? ADJUNKTEN. Åh, det är det här välsignade, gamla lånet; det är fjerde omsättningen i morgon och jag tänkte passa på nu ... LARSSON. Jaså! Ja; du känner mina principer, men för din skull har jag gjort det! Du vet jag gerna hjelper vetenskapens och konstens idkare, ty som högstsalig konung Karl den fjortonde brukade säga: "Vetenskapen ..." ta hit papperet! ADJUNKTEN (formerar en gåspenna).
Kostnaden för detta upplag, enligt närlagde beräkning, (bil. A), och nu gällande priser, uppgår till 4,477,550 rdr Så kallade småpersedlar, eller skjortor, strumpor och skodon, har beväringsmanskapet under vapenöfningarna mot särskild ersättning sjelft försett sig med, och det är äfven afsedt att så skall tillgå, då arméen sättes på krigsfot. Ett mindre antal af dylika persedlar finnes dock i förråd för dem, som icke sjelfve kunna anskaffa sig sådana. Bland trosspersedlarne eller den vanligen s. k. tältlags-trossen, finnas nu, utom tält för den iudelda stammen och en enkel beväringsklass jemte någon reserv af omkring 200 stycken, kok-kittlar, yxor, spadar, jernstörar och proviantsäckar för samma styrka; äfvensom dylika persedlar finnas i reserv-förrådet för 45,500 man. Någon tillökning häruti under fred synes icke vara behöflig. Skyddstält ingå numera i alla arméer bland utredningen för trupperna i fält, och äfven hos oss har ett an tal af 20,000 stycken skyddstälts-delar blifvit anskaffade. Detta är dock långt ifrån tillräckligt, och åtminstone borde den stridsfärdiga styrkan vara dermed försedd Kommitterade anse derföre: att ytterligare 32,000 skyddstälts-delar böra anskaffas, häruti inberäknadt sådana för under-officerare. Kostnaden härför skulle, efter 8 rdr stycket, utgöra 256,000 rdr. För kavalleriet finnes fullständig sadelmundering och utredning för hästarne, och sådan har äfven, vid frågan om kavalleriets organisation, blifvit beräknad för den ökade nummerstyrkan. För kavalleriets depéter saknas all annan hästutredning än sadlar, hvaraf 2,000 stycken finnas i reserv-förrådet. Samtidigt med häst-uppköp för depöterna böra ock de nödvändigaste utredningspersedlar, såsom täcken och betsel, kunna anskaffas för det mindre antal, hvartill dessa depöter uppgå, eller omkring 1,200 hästar, och innan manskap och hästar blifva färdigbildade, hinner ock utredningen att fullständigas. FortsJcaffnings-tross.
Likväl kan jag icke afhålla mig ifrån att med fä ord angifva hvad som dervid torde böra kontina i betraktande, då de Iierrar sorn talat mot Carlbergs KrigsAcademie, blott omnämnt hvad som kan> gagna deras åsigt. * Först och främst får jag derpå fästa, uppmärksamheten att, ehuru syftemålet år enahanda, så åro likväl sjelfva åtgärderna att uppfostra och att undervisa alldeles icke enahanda. Uppfostrans egentliga mål år att göra menniskan god och ådel och att bilda medborgare. Undervisningens år att bilda mån för v-fen8k**perna, för sådana yrken och näringar som förutsätta vidsträcktare insigter, och för Staten. Uppfostran behöfva alla. Undervisning behöfva 634 Den 25 Martu, icke alla.' Derföre måste också uppfostran vara, hvad maq förstår nied ordet allmän. Undervisningen kan få vara ensidig, utan att derigenom, hvarken för individen eller för det allmänna någon menlig ensidighet uppkommer. Ingenstädes är hvad som hörer till den egentliga uppfostran så väl organiseradt som i Sverige. Den hvilar på tvenne grundsatser, hvilka just derigenom att de blifvit lagde till grund för den religieusa bildningen fått sin allmännelighet och beredt en allmän uppfostran. Den första grundsatsen är denna: Gud skall mera lydas ån mennijkor. Genom denna grund-' sats, och sedan den öfvergått till känsla, är hvarje Svensk individualiserad och sjelfständig gjord. Domare öfver sig sjelf genom samvetet, får han fritt bedöma andras handlingar. Han blir derigenom fri medborgare. Idéen af constitutionalitet och af opposition skall finnas inom hans själ, om också inga Grundlagar funnos. Mera allmän vöre denna känsla, om Staten blott med folkets uppfostran befattade sig. Den förstöres ofta och isynnerhet inom de högre folkelasserne, derigenom att åtgärderna till undervisning icke stå i harmoni med grundsatserna för uppfostran. Att äl/ka näftan såsom man äl/kar sig sjelf, utgör den andra grundprincipen för den all oknna uppfostran. Känslan skall mildra den dom som det stränga förståndet skulle vilja fälla.
Verkar och skapar Efter sin fattnings-punkt, sitt sjelf, sitt kännande sinnes Lif och njutning och väl. Oändliga harmonier! En är den eviga, sanna: Guds! den stora det Helas, Eller den Vises. – O! så Menniskan skapar omkring sig Ve och Förtjusning. Vidt kring jordens omätliga sträckning Se, huru tallöst hvimla de sällhet-sökande stoften: Tusende, detta är godt! och andra tusende, detta! Ropa. Men var, Gud-andande stoft! ej fjettradt vid Sjelfvet; Lyft af en starkare pust, den Eviges, gläds! för din fria, Mera eldade, ädlare själ, för ditt klarare sinne Öppna sig ljusfullt, uppstiga tjusande, högre och högre Kretsar af Skönhet och Väl. O, njut och lef i det Hela! Der är Himmel, och Ljus, och Gud, och Salighets fullhet. Andas, Kreatur, Glädjen! och dö, och dö i din känsla! – O J Vise! Guds förtrolige! Snillen och Hjeltar! J, Odödlige! lefven der. Millioner nedför er Tillbedja ljuft, med ögats, med själens hänryckta blickar! Nöje! du centrum i alla Naturens kretsar, – ack! evigt Kringom hvilket de hvimla och röras, de lefvande stoften, – Fatta mig, himmelskt strömmande smak af Naturen och Lifvet; Vi ga dig, droppe utaf Guds sötma, och för mig ur gruset, För mig på dina vågor med dig, till det Hela! till Honom! Nöjets fara? Den är ett lägres, som hindrar ett högres Mera saliga njutning. Blott denna är Sällhet, är Vishet! Dåren må lockas af dräggen, och lefva af äckel och plågor; Men Du, Ädlare! drick ej gift ur gyldene skålar; Gack till den rena källan, och drick der Skaparens kärlek! Upplyft mig, Dygd! till Hjeltarnes himmel. Nöjen och ära, Saliggörande! följa blott Dig; du ljusa, du glada Själarnas Venus! Skönhet! Himmelens dagg öfver jorden! Jordbrukaren.
Innan jag lemnar detta ämne tror jag mig dock böra upplysa, att den å vestra stambanan befintliga materiel, till storleken beräknad efter den lörsta trafikens fordringar och bestående af 26 lokomoliver, 106 passagerarevagnar och 367 lastvagnar redan visat sig vara alldeles otillräcklig, ehuru ringa den närvarande trafiken är emot den, som framdeles kan förväntas; och ju mera trafiken utbildas, ju mera förmånlig visar sig den starkare malerielen, dels lill följd af, såsom nyss nämndes, den ringare drillkost - 12 Stats-Utskottets Memorial N:o 14. naden, dels i anseende lill angelägenheten deraf alt på banor med enkelt spår, men med den stora utsträckning, som våra stambanor, kunna använda sä få bantåg som möjligt för verkställandet af behöfliga transporter, hvarigenom bebofvet att nedlägga ett ytterligare spår fördröjes. Hvad beträffar den anmärkning, sorn blifvit framställd angående längden af de å våra stambanor använda sliper, eller rälernas underlag, hvilken längd skulle vara större än hvad som brukas i Amerika eller Tyskland, lår jag i underdånighet upplysa, att denna skilnad icke utgör mer än i det närmaste 9$ turn och icke har något särdeles inflytande å kostnaden, samt att, om man äfven antoge en prisskilnad i förhållande till längden, skulle denna skilnad icke uppgå till mer än 11 öre för hvarje sliper, eller lill 1,320 R:dr för hvarje mil. Denna kostnad är mer än ersatt genom den större styrka och fasthet jernbanan genom de längre sliperna erhåller, hvilken större fasthet dessutom af våra klimatförhållanden särskilt betingas. 1 sammanhang med denna fråga torde det vara skäl alt till besvarande upptaga den anmärkning, som blifvit gjord angående ballastens och jordvallens bredd å stambanorna. 1 Rikets Stämlers skrifvelse nppyifbes, att å de Amerikanska och de flesta af Tysklands jernvägar ballasten har en bredd af 11 löt och jordvallen 15 fot, under det att den förre å de Svenska jernvägarne är 12 löt och den sednare 20 fot bred.
Denna föreskrift blef af Lagberedningen från dess förslag utesluten “emedan det vore“, efter Beredningens förmenande, “att befara, att domaren deraf kunde taga sig anledning “att vid böters bestämmande alltför mycket låta leda sig af den föreställning, han “möjligtvis kunnat fatta om brottslingens förmögenhet/* Emot berörda, endast på denna grund, fattade beslut, reserverade sig beredningens ena ledamot, Grefve Spens, som trodde “de ostridigt rigtiga åsigter, som legat till grund, böra när - *) Med lika stort skäl skalle måhända de ämnen, hvarom bestämmelser finnas i 1 Kap. anförda, höra uteslutas på den grund, att de tillhörde ”doktrinen" **) Kursiveradt af reservanten, som ock tagit sig frihet kursivera ord i flera citationer. mare Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 65 “mare utvecklas och bringas till en, ingalunda omöjlig, ehuru icke städse fullt “ofelbar, verkställighet. Om någon gång domaren skulle låta leda sig allt för “långt af den föreställning han fattat om brottslingens förmögenhet; så kan dock “åtminstone deraf icke befaras större, utan oftast mindre, äfventyr för en skadlig “orättvisa, än af flera andra misstag, hvartill anledningarne vid den åt domaren “uppdragna, mer utsträckta, pröfuingsrätt icke lära kunna fullt undvikas. Såsom “försök till en något bestämdare redaktion framställes: “Nu är till böter dömdt, samt beloppet, inom de gränser i lag satta äro, “bestämdt efter de omständigheter i öfrigt förekommit; ege då domstolen detta “belopp öka eller minska, i mån af den till böterna fälldes större eller mindre “förmögenhet, efter hvad derom allmänt kunnigt är.“ Jag anser ostridigt, att om i lagen införas bestämmelser om de grunder, efter hvilka straffen skola mätas, bland dessa bestämmelser borde intagas en, redigerad i hufvudsaklig öfverensstämmelse med nyss citerade förslag.
Själfva badorlen hade en egendomlig prägel. Den besöktes mest af medelklass och fattigt folk. De få förmögna, som funnos där, tillhörde alla de » allvarligas » antal. Det var läkaren, som bestämde tonen. Han var en mycket gammal man, kal i hjässan, skägglös om hakan och tandlös i munnen. Klädd gick han som en bonde, i lång, grå rock, fötterna inträdda i väldiga becksöms stöflar. Fickorna hade han alltid fyllda med strö- skrifter, som han delade ut till höger och vänster, ty han var mycket ifrig i att göra religiös propaganda, bara det icke kostade sä särdeles mycket. Ty den gode gamle doktor, som skapat denna kurort, var mycket, mycket mån om styfrarne. Dock lämnades gratis värd åt en hel del medellösa patienter, och häraf kom det sig, att man oftast i den lilla badhusparken såg en egendomlig samling af män i träskor och kvinnor i vadmalskoftor och klumpiga smorläderskängor, vanligen sittande tillsammans i grupper, smörjande kräset ur medhafda matsäckar och drickande vatten. Ty vatten utvärtes och vatten invärtes, det var anstaltens lösen. Icke desto mindre var här en verklig kurort, och många voro de, som vid Skälsö återvunnit en förlorad hälsa. Det var så lugnt och godt, klimatet var så härligt, och för den, hvars själ fröjdades åt andaktsöfningar i alla former, var Skälsö ett förlofvadt land. Kerstin trifdes ofantligt väl. Hon gjorde icke många bekantskaper, men bland dem voro åtskilliga lärarinnor från trakterna kring Skälsö. Särskildt fäste Kerstin sig vid Anna Lugn, en medelålders kvinna med lugnt och allvarligt sinnelag. Hon var utifrån Österhed, » prinsessans egen socken. » Ty det fanns en verklig prinsessa där, en blid och älskvärd prinsessa, hvars hela lif gått upp i att göra mänskligheten väl. Vid en vik af hafvet, omkransad af frisk barrskog och på ena sidan begränsad af höga kalkstensklippor, låg hennes sommarbostad. Det var icke något furstligt lustslott, inredt med prakt och lyx, utan en enkel boning, visserligen bekväm, men utan allt prål.
De som äga mera erfarenhet än jag i dessa måls behandling, torde kunna vitsorda riktigheten af hvad jag yttrat, och att följaktligen den gamla redactionen i detta hänseende är bättre än den nya. I afseende på gradationen af bestraffningen, skulle jag vilja instämma med Frih. Leijonhufvud deruti, att det visserligen vore bättre, om man, med undvikande af böter, kunde inskränka sig till att bölja med varningar. Men utan tvifvel är förhållandet sådant, att den druckne, när han varder nykter, hellre erlägger bötesbeloppet, än han underkastar sig en varning t. ex. inför kyrkorådet. Om man derföre börjar med varningsgrader och för upprepad förseelse ålägger böter; så skulle förbrytaren anse sig hårdare bestraffad första gången ban felade mot författningen, än sednare. Frågan är derföre, om man icke på grund af sjelfva erfarenheten borde vända 0111 förhållandet och hålla sig vid Utsk:s förslag, nemi. att börja med bötesansvaret. Jag är visserligen af den mening, som både Utsk. och Frih. Leijonhufvud uttalat, att böter för fylleri göra icke blott förbrytaren sjelf, utan äfven hans omgifning, hans hustru och barn fattigare än de redan äro genom sjelfva fyllerilasten; men hvilket annat straff vill man sälta i stället? Har man icke något annat, så måste man väl bibehålla det som finnes. Jag finner icke skäl att bibehålla samma bötesbelopp för aldra och 3:dje, som för första resan fylleri, ulan anser jag upprepandet af denna förseelse böra hårdare bestraffas, såsom förhållandet är med andia förbrytelser. Jag öfverlemna!' derföre till Utsk:s beprölvande, om det icke vore skäl att höja böterna för andra resan fylleri. För tredje resan torde varning inför Den a September f. ra. 45 kyrkorådet vara på sitt ställe. Vore det så lyckligt att vi finge menigliets-styreiser, så torde varningen böra ske inför dem. ålen så länge de icke finnas, får det väl ske inf r den myndighet, som vi äga, nemi. kyrkorådet. Beslutet om varningen, grundadt på den tilltalades öfverbevisning om förseelsen, meddelar naturligtvis domstolen.
Såsom stöd. för detta yrkande har motionären andragit, dels att omförmälda inskränkning skall, enligt hvad erfarenheten visat, i ekonomiskt hänseende verkat skadligt, enär mången af fruktan alt förlora den dispositionsrätt öfver sin arfvejord, som nämnda lagrum bestämmer, icke vågat inköpa en angränsande egendom, oansedt arfvegodset deraf skulle betydligen vunnit, dels ock att det syntes högst obilligt, att den, som förvärfvat jord skall hafva mindre lätt öfver sin ärfda faslighet, än den, som ingen jord förvärfvat. Utskottet, sorn i ett sammanhang förehaft dessa gemenskap egande förslag, har tagit desamma i öfvervägande; och hvad först angår frågan om förändring i lestamenlsrällen, så anser Utskottet sig lill en början böra fästa uppmärksamheten på de skiljaktigheler, som i denna del förekomma uti gällan - 8 Lag-Utskottets Betänkande, K:o 36. de lagstiftning. Enligt densamma har nemligen ingen makt att arfvejord å landet genom testamente bortgifva; men deremot eger livar och en, efter landsrätt, att testamentera till hvem man vill, skyld eller oskyld, all aflingejord och ärfda eller förvärfda lösören; dock skall, der omyndige barn äro, som icke hafva något till föda och uppfostran, dem först, efter stånd och värde, så mycket lemnäs, som domaren pröfvar skäligt, till dess de sjelfva sig nära kunna. Efter stadsrätt bestämdes deremot i 1734 års lag tesLamentsfriheten lill en sjettedel af allt gods, ärfdt eller förvärfdt, rörligt eller orörligt, der harn eller bröstarfvingar lefva efter, och lill hälften, om man ej har barn, ulan endast andra inländska arfvingar, med rättighet att alltsammans till inländsk man bortgifva, om blott utländska arfvingar finnas; men genom.
ConstitutionsUtskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med tilleller afstyrkande ä en af Konungen i lika ändamål gjord proposition ; varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Rikets Ständerhvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga; men icke vid densamma besluta. Göras i Rikets Ständers Plena icke några anmärkningar emot ConstitutionsUtskottets yttrande ; hvile detsamma såsom ett Rikets Ständers Utlåtande hvaröfver först vid nästa Riksdag _, och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas j och gälle då föreskriften i y5 Riksdagsordningen. Göras åter i RiksStåndens Plena emot Utskottets yttrande anmärkningar; blifve dej hvilka hvarje Riksstånd särskilt förklarar utgöra dess gemensamma tankar j till ConstitutionsUtskottet hänvisade. Ridderskapet och Adeln finnér således, att Kongl. Maj:ts Propositioner ej äro undantagne från att återremitteras till 5o H. 3 34 Den 16 November f. m. ConstitutionsUtskottet, och enär tvenne §§. i Grundlagen stå i strid med hvarandra, vet jag ej något bättre sätt till sakens afgörande, än att förfara såsom förut brukligt varit. Om jag ej bedrager mig, fanns bland de förslag till Grundlags-ändring, som vid denna Riksdag förevarit, äfven ett till undanrödjande af motsägelsen mellan dessa §§.; men det blef afslagit, i anseende till en felaktig redaction. Om det gick ut på att göra 81 §. lika med 56, eller 56 lika med den 8i, det minnes jag icke. Således anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes yttra sig, huru målet enligt praxis skall behandlas, antingen efter 56 eller 8i §., för att få veta, om det är utan ändamål, eller icke, att göra anmärkningar mot förslaget. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt j Gustaf: Jag är hufvudsakligen förekommen af flere talare, som yttrat sig för bifall till Kongl. Majrts proposition; jag har också blott några ord att tillägga.
Beträffande åter den senare delen af Grefve Cronhjelms ofvanberörde motion, eller Contracts uppgörande med Boktryckaren Hörberg eller andra Boktryckare om Bihangets tryckning, för att derigenom möjligen bereda en ytterligare nedsättning i priset ; så har, utom det att, genom Hörbergs inför Utskottet afgifna förklarande, halten af det i hans namn gjorda anbud tillräckligen torde vara uppdagad, Utskottet, på sätt bär ofvan är vordet upplyst, redan före emoltagandet af Herr Grefve Cronhjelm^ berörde motion, afslutat Contract med 6 Boktryckare angående Bihangets skyndsamma tryckning, och sorn redan i flera veckor under Utskottets närmare tillsyn blifvit oafbrutet fortsatt, äfvensom träffat aftal med Bokbindare angående Bihangets falsning och häftning, allt för ett pris vida under det Grefve Cronhjelm sjelf såsom fördelaktigt uppgifvit; oeh då ändamålet med motionen i denna del således redan är vunnet, torde något ' O vidare yttrande deröfver från Utskottet nu icke erfordras. På grund af allt detta, anser Expeditions-Ulskottet sig böra vördsamt hemställa, alt ifrågavarande motion må lemnäs, nian afseende. Stockholm den 22 April 18 34- STOCKHOLM, Ecksteinska Tryckeriet, i834* ■Exped tions-Ulskoltcls Vi! dt ande IV. o g, i N:o g. <T.Jtldlandr, i anledning af vackt motion, •om ersättning för tryckning-kostnaden af Hillänget till PdksS länden Prata. coll under de första månaderna af Riksdagen.