Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del anser jag mindre formenligt, att en propos. framställes till Ståndet, huruvida den § i grundlagarna, som ensamt talar om Utsk:s tillsättande, skall ligga till grund för det ifrågavar. valet; äfvensom jag anser för gifvet, att, vid upprättandet af bänkmtsafdelningarna, måste de uti Riksd.Ordn:s 41 § omnämnde personer upptagas, ehuru de icke äga rätt att rösta vid bänkm:s-valet. Jag får derföre hemställa till Gr. Anckarsvärd, äfvensom Ståndets öfrige ledamöter, om icke frågan blefve redigast uppställd, om Hr Landtm, behagade till Ståndet endasthemstäila, huruvida de i 4i §:n Riksd.Ordn. omnämnde personer må i bänkmts-valet deltaga; och då de icke komma att deltaga i valet, torde det vara likgiltigt, om de finnas upptagne i bänk m :s-a fd e 1 n i n g a r n e. Frih. Cederström: Den af Gr. Anckarsvärd begärda proposm om hvad 4' §:n Riksd.Ordn. skall betyda, eller hvad inflytande den skall äga, medger möjlighet för Ståndet, att, i fall votering derom skulle anställas, kunna med ja eller nej besvara den. Möjligen blefve den med nej besvarad, och då skulle svaret innefatta, att 41 §:n Riksd.- Ordn. ej skall hafva inflytande på utsk:s-valen; och jag förmodar, att R. o. Ad. ej vill medgifva en dylik votering. Den andra af Hr von Troil önskade proposm, med hemställan, huruvida de uti förenämnde § omförmälde personer skola hafva inflytande på bänkm:s-valet, innefattar hvarken mer eller mindre, än, antingen ett upphäfvande af 18 §:n Ridd.
'förnyade den förut gjorda underdåniga anhållan om roterings-lindringen, samt att de för Jemtlands Fält-Jägare-Regemente tillstyrkta vilkor jemväl måtte få sträökas lill HästJägare-Sqvadronen, så att rusthållarne kunde komma i åtnjutande af lika lin - ■Stats-Ulskoltcls Utlåtande, N.-o 8g. i5 dring med rotehållarne, äfvensom att roterings-förrättningen matte pä Statens bekostnad verkställas. Vid ärendets derefter skedda förnyade pröfning, fann Kongl. Majit icke destomindre, att det af Rikets Ständer framställda förslag icke kunde af Kongl. Maj:t gillas och fastställas, enär sådant förmodades leda till nära nog upplösning af hela Jemtlands Fält-Jägare-Regemente, eller dess nedsättning till en numer-styrka af 300 man, och således till en för Rikets försvar vådlig minskning i den uti Norra orterna indelda, förut otillräckliga, militär-styrka. Kongl. Maj:t öfverlemnade, i Nådig Proposition af den 24 Februari 1840, ärendet å nyo till Rikets Ständers ompröfning, med förklarande, det Kongl. Majit ansåg den definitiva regleringen af roteringsoch rustningsbesväret i Jemtland böra verkställas, enligt de af Kongl. Majit förut gillade, af Rikets Ständer vid nästföregående Riksdag meddelade, grunder; förmodande Kongl. Majit, det Rikets Ständer vid noggrant öfvervägande deraf ej längre skulle dröja att antaga det förnyade förslaget, enär af en sådan tvekan å Rikets Ständers sida måste blifva en följd, att roteringsbesväret åter försattes i dess före år 1827 varande skick, så att Jemtlands Regemente åter uppsattes till dess ursprungliga styrka af 1000 raan. Interims-roteringen af år 1827 fortfor emedlertid, med de roterings-skyldiges begifvande.
Befallningshafvande utlyste och hällne för att höra samtlige extra Rotehållarne öfver en till grund för den dittills varande ex”ira roteringens förvandling till ständigt Knektehåll gillad nådig Proposition, varit frånvarande och, till följd deraf, blifvit ansedde hafva ingått på ”ständig rote i.ng, måtte blifva derifrån fiikallade och få återgå lili extra "voterings skyldighet, så väl sorn alla lägenheter, hvilka icke fåLt tillgodonjuta den utlofvade femtedels nedsällningen, än ock att den nuvarande ”ständiga roteringen inom berörde province måtte upphäfvas och förvand”Ius Lill extra rotering, hvilken, under sådant skick, borde undergå en ”rotejemkning, rättad efter hemmanens godhet, med iakttagande, att det ”antal extra Soldater mätte bibehållas, sorn existerade före ständiga Knekle”håilet, de nuvarande extra rotar inberäknade, samt att, sedan denna åtgärd för sig gått, alla de vid roterings-ålgärden frånvarande måtte bibehållas vid extra roteringen, om de sådant önskade, och de öfriga förblifva ”ständigt roterade, men med åtnjutande af en femtedels förminskning.” lili den, i anledning häraf, till Kongl. Majrt aflåtne underdåniga skrifvelse, N:o 378, hafva Rikets Ständer förklarat, att den proposition, hvaröfver Rotehållarne vid ifrågavarande sammankomster hördes, först blifvit väckt och framställd af provincen Skånes vid 1812 års Riksmöte närvarande Representanter af de 3:ne Stånd, som i roterings-besväret deltaga; att Rotehållarne bort hörsamma kallelsen och inställa sig sjelfve eller genom ombud, samt alt de frånvarande icke borde få fördröja verkställigheten af de närvarandes med mycken enhällighet fattade beslut, helst de egt tillfälle att anföra underdåniga besvär; i följd hvaraf Rikets Ständer, som icke kunde Bihang till R. St. Prat. i834. 4 Sami. a Afd, ta:te Häftet. 1 s Seat;* samt Allm.
1229 Tre öfrige kespeAivs Standen fastställt; sa förmodar Utffottet, at derwid lärer böraförblifwa, och ingar altfä ej i något widare utlåtande härom. Beträffande härefter hwad wid afgiften för Branwinsbränningen blifwit aitdragik och päminr; sä och dä af Riksens Högloft. Ständer blifwit beflmadt, at Stockholm och Götheborg icke aga utvfwa någon bränwins-tilwerkning, anser Utffottet, ar Ven del i afgiften, som i motsatt händelse af desse Städer ffolat utgöras, bör erläggas och answaras genom Allmänna Alonen af den winst, som erhalles af de Kronans Bränneriet: i dessa bada Städer, hwilka komma ac fortfara pä den fot och plan, som warder fastställd, och hwaraf, i jemförelse af den inkomst som förur samma Bränneri-Werk gifwic, och med Laleul af hwad hwarje Tunna Spannemäl, förwandlad til bränwin, lemnar i afkastning, fast haldre förmodas den paräknade behållningen kan winnås och ifrägawarande bidragande mi afgiften ästadkommas, som berörde Bränneri-Werk, medelst sine större pannor och redskap samt bättre inrättningar, alrid kunna drifwas til mera fördel än enffildces, hwilka nu i betraktandeaf den stadgade högre?>ogrc8sion af stätten icke med förmon pä lika sätt kunna utwidaas. Utffottet har äfwen til den säkra förmodan, at OireAionen med lätthet stall kunna betala de twänne nämnde Städers bränwinsffatt, funnit et förnyadt ffäl i den rättighet Utffottet anser DirEionen, i likhet med hwad biträs stedt, böra äga at ensam msponers vistilisrinZs-friheten i Stockholm och Götheborg, ehuru l2lv Den 29 Mars. den ej hädanefter lärer stiga til samina betydliga Lumittll som förut.
Rikets Ständers Bank (^Sveriges Rikes Bank), för alltid skiljd från Rikets Statsverk, vare under Konungs och Ständers gemensamma garantie, men under Rikets Ständers egen vård , ostördt förvaltad af de Fullmägtige, hvarje Stånd dertill förordnar efter de Lagar och Stadganden för Banken och dess rörelse, hvilka nu äro gällande eller af Konungen och Rikets Ständer varda stiftade; dock ege Rikets Ständer, sorn genom sina Fullmägtige tillsätta Tjenstemännen inom Banken, att allena fastställa Reglementen för Bankens inre förvaltning och arbetssätt, samt för dess Tjenstemäns befordringar oell aflöning, §• 2- I öfverensstämmelse med åberopride Lagar och Stadganden ege Banken allena rätt alt, på sätt 10 §. af denna Lag innehåller, utgifva sedlar eller myntförskrifningar, hvilka må lika med mynt i Riket erkännas och skola af Banken med mynt efter deras lydelse inlösas. Bihang lill R. St. Brot. 183-1- G-te Sami. 2-dra Afd, i 2-dra Häftet. 2 Bancooch Lag-Ut slottens Betänkande N'.o 3. §• 3- Rikets Ständers Bank (Sveriges Rikes Bank) forlfare s^sora Denositionsoch Låne-Bank under noggrannt iakttagande af hvad denna Lag stadgar. §• 4- Alia i Banken insatta penningar eller fordringar hos densamma, inföddes eller främmandes, af hvad namn och beskaffenhet som helst, må ej, till förfång för innehafvare af löpande anvisning derå, på ett eller annat sätt med qvarstad beläggas, och ej heller vid infallande krig med främmande magt indragas. §. 5. Bankens sedlar skola, efter åsatt värde, såsom mynt emottagas uti alla betalningar lill Kongl. Maj:t och Kronan, uti alla utbetalningar från Statens Cassör, samt i liquider enskilde emellan, der ej genom uttryckligt fördrag annorlunda förordnadt är. §• 6.
M. icke med nådigt välbehag möta en sådan anhållan af R. St:r, enär det just var på R. St:rs underd. förslag, samma lagstadgande förändrades; men jag är öfvertygad, att man af erfarenheten, redan straxt efter den olyckliga lagförändringen skedde, blifvit tillräckligen uplyst om det vådliga missförståndet, som vållat ändringen, och att lagens handhafvare föga tacka lagstiftarena för den nya lagen, samt högeligen önska att den gamla lagen ännu vore oförändrad; oeh då synes det mig vara både rättvist och i sin ordning, att den Stats makten, som tog initiativet till den misslyckade förändringen, äfven först erkänner, att man misstagit sig i denna högvigtiga angelägenhet. Det är menskligt att irra sig; men det är gudomligt att icke framhärda på en irrstig, utan rädda sina egna och andras själar från skada och förderf. Frih. Creutz, Steffan: Jag ber att till alla delar få in stämma i den värderika motion, som här blifvit af Hr Estenberg upläst och som jag önskar all den framgång den förtjenar. Motionen och yttrandet remitterades till LagUtsk:t. Gr. Taube, Henning Adolf, upläste följande motion: Då de betydliga kostnader, boställsinnehafvare!) nödgas vidkännas, när bostället är beläget uti by, som laga skifte undergår, i allmänhet äro ganska betungande, sä torde vara skäl uti att åtgärd vidtages, derigenom tillfälle lemnades boställsinnehafvare^ att, på ett för honom i möjligaste minsta måtto kännbart sätt, bestrida nämnde kostnader. Lagstiftaren har, genom stränga lagstadganden och allmänna opinionen, genom att laga skiften numera med ifver sökas, visat huru nödvändiga och nyttiga skiften äro, såsom varande den första och kraftigaste häfstången till ett väl ordnadt jordbruks åstadkommande; det torde derföre här ej behöfva ordas vidare om de fördelar, ett boställe tillskyndas genom att undergå skifte.
Vi införskrifva nu årligen ull till ett värde af minst 1,200,000 r:dr; och det vore det minsta som Sverige sjelf kunde producera; ja Sverige borde derutöfver kunna äga ett belopp öfver för verldsmarknaden. Jag hemställer till en hvar, hvilken fördel landet skulle beredas - D e ri 39 J u 1 i f. m. clas i ekonomisk väg, oro vi försökte oss med denna så lätt producerade nödvändighetsvara; och tror jag derföre, att alla åtgärder, som dertill kunna leda, böra på en gång sammanväfvas. Landtbruks-inlresset bör kunna förenasmed fabriks-intresset, ty de äga nära sammanhang med hvarandra. Jag tror således, alt oro i Sverige infördes en verklig ullhandel, så att icke våra små ullpartier vid våra marknader blefvo ful Ikorn! igen ratade af köpar ne, så skulle ullproductionen, i stället för att vara i starkt aftynande, kunna stiga till en förvånande höjd till nytta för landet. Jag anhåller derföre alt fä föreslå ett medel dertill; möjligtvis kunna andia finnas, som uro bättre, roen jag anser för min skyldighet, då jag ingått i svaromål i detta hänseende, att uppgifva ett sätt dertill, hvilket består deruti, att den i Sverige af Svenska schäfériägare producerade fina ullen, hvilken icke kan med fördel afyttras på marknaderna, måtte få till utländningen exporteras, mot rättighet att i stället få importera motsvarande qvantitet kläde. Härigenom skulle ullhandeln förberedas, emedan klädeshandlanderne och fabrikanterne skulle finna sitt intresse vid att köpa ullen, enär de derigenom hindrade importen af kläde, och utländningen ä sin sida äfven skulle vara angelägen att få köpa den, för att i stället få importera kläde; och genom denna ömsesidiga täflan skulle ullen vinna afsättning och ullproductionen följaktligen stiga.
Maj:t att hvad af anslaget inom ett år kan komma att besparas, få ett följande år för ändamålet disponera, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages till kontra-proposition enahanda mening, med den förändring, att, i stället för orden: ”hvars armé till större eller mindre del befinner sig på krigsfot”, införas dessa ord: ”hvars armé befinner sig på krigsfot”. För hufvud-voteringen får Utskottet föreslå följande proposition: ”Den, sorn vill, att ett anslag af 9,000 R:dr Riksmynt må af Rikets Ständer för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 å Riksgälds-kontoret anvisas för att, stäldt till Kongl. Maj:ts disposition, användas till understöd åt Officerare af Arméens särskilda hulvud-vapen, hvilka inträda i aktiv krigstjenst hos någon krigförande, i vänskapligt förhållande med Sverige stående makt, med rättighet för Kongl. Maj:t Sfals-Utskottels Ullätande N:o 230. 3 att hvad af anslaget inom ett år kan komma att besparas, få ett följande år för ändamålet disponera, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, antages (lista alternativet.) (2:dra alternativet.) Stockholm den 18 Januari 1858. Ank. till Exp.-Utsk. d. 19 Jan. 1858, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Det beslut sora R. o. Ad. nu fattat, anser jag vara till syftemål sådant, alt det till väsendtlig del uphäfver K. Handels-ordn. af d. 22 Dec. 1S46; och får jag af sådan anledn. till prot. mot samma beslut mig reservera. Föredrogos, men lades, på begäran af Gr Lagerbjelke, Guslaf och Gr. Taube, Henning Edvard, ånyo på bordet nedannämnde d. 21 dennes första gången bordlagde mern. och utlät., nemi. Const.Utsk:s mern. N:o 11, med förslag lill ändring i 39 § Riksd.-Ordn., ang:de val af Ordf:de i Utskott; och Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:s utlåt. N:o 120, i anledn. af väckt motion om Oresundska tult-afgiftens uphörande för Svenska fartyg. Anmäldes och lades på bordet: StatsUtsk:s mern. N:o 261, med förslag till sammanjemkning eller voter:s-propos:r, i anledn. af RiksStms skiljaktiga beslut, rör:de extra Statsanslag till föremål tillhörande 4:de, 5:te, 6:te och 7:de hufvudtitlarne; och Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv. o. Ekon.Utsk:ns utlåt. N:o 3, i anledn. af gjorda anmärkmr vid Utsk:ns betänk. N:o 1, ang:de vilkoren för tillverkning och försäljning af bränvin. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Då det är angeläget att fortskynda afgörandet af StatsUtskrs nyss bordlagda betänk., N:o 261 ang:de den extra Stalsregleringen får jag anhålla att nämnde betänk, må sättas främst på föredragnings-listan lill nästa plenum. Den 23 Juli. Uppå i anledn. häraf framställd propos. beslöts alt SlalsUtsk:s nu bordlagda mern.
Ej under således, att Lucidor, en poet ex professo, skulle försöka sig i andlig diktning, och han valde då den genre, som var egendomligast för hans patos och kanske hans lif. Men ett dylikt patos var på samma gång i full enlighet med tidsanden. Ty trolldomsväsendet stod då i högsta flor, hexeribålen från Dalarna kastade sitt hemska återsken öfver landet, och man trodde på fullt allvar, att Satan var lös och vandrade omkring i våra svenska bygder. Den 20. februari 1670 låg hela riket försänkt i bön i kyrkorna, då en särskild solemn bönedag på regeringens befallning hölls för den förskräckliga och oerhörda trolldoms skull, som mest öfver hela Sverige bland den gemena hopen gick i svang. Somliga trodde verldens förstöring och domdagen vara när. Andra fördystrade sina dagar och nätter med funderingar öfver hemligheten af Guds nådesanning, synden mot den heliga ande och den eviga fördömelsen. »Biographiskt lexicon» lemnar oss några bilder af dessa olyckliga prestmän, som, om de också aldrig egde något af Bunyans snille, dock genomgått alla hans själsqval. Af sådana färger blefvo nu Lucidors religiösa dikter sammansatta. Han har sålunda alldeles icke behöft hemta anledning ur sitt eget lif. Han utgör helt enkelt det poetiska uttrycket för en tidsstämning. Men det länder till hans heder, att han aldrig sagt ett ord för någon vidskepelse, oaktadt hans patos kunnat ypperligt begagna sig deraf. Det visar, att åtminstone han ej trodde på trollen och skorstensfärderna. Men att öppet uttala sitt tvifvel, skulle hafva varit farligt. Dock om vi efter bokstafven få uttyda slutorden i hans dystraste sång: »Merk tu thet, som thetta hörer, För thet är mit Testament! Och om thet tit hiertat rörer, Hvad mig nu är skeet och hendt, Så fly synden!», och ej blott anse det som en stämning under psalmens författande, har han sjelf i sin innersta varelse erfarit sin tids anfäktelser. Möjligen har han på denna mörka och jemmerfulla väg sökt försoningen.
Skrifvelse, N:o 97. den blifvit slutligen bestämda genom ett af K. M:t den 7 Aug. 1766 i Nåder faststäldt arbets-kontrakl; varande af arbelsbönderne vid undersökningen yrkadt samt af förrättningsmannen tillstyrkt, att den under arrendetiden, eller sedan år 1831, med 400 tunnor korn utgående årliga ersättning för upphördt arbetsbiträde, måtte till 388} (eller, enligt bvad handlingarne utvisade, rätteligen 388}) tunnor af samma sädessort nedsättas. Kungs g arden häfvestad-. om 4fmantal, hade sig tilldelade 13|-| mantal arbets-skyldige hemman, fördelade i 49 hofverier; och vore arbets-skyldigheten, som grundade sig på kontrakt af den 4 December 1688, uppskattad till 816gökeoch 1,486} dränge-dagsverken, ansedde i penningevärde till 1,644 R:dr 47 sk. 5 rst., hvaremot boställets bruknings-kostnad af allmänna ombuden vid undersökningen beräknats till 1,765 R:dr 16 sk. För befrielse från hofveriet bade arbétsbönderne erbjudit, att årligen erlägga 190 tunnor 8 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn, motsvarande R:dr 1,268: 16. — hvadan, då härtill lades den nu afkortade indelta räntan » 102: 4. — tillhopa R:dr 1,370: 20. — en brist i bruknings-kostnaden sig visade af 394 R:dr 44 sk., hvilken dock, på anförda skäl, ansetts böra nedsättas till 132 R:dr 16 sk. och af Kronan godtgöras.
Dylika lörsök hafva redan lörut blifvit gjorda, och en komité har till och med varit ned - 348 Den 19 April. satt för att utreda frågan; men några tillfredsställande resulta ter häråt har man ej fått se. Enligt min tanke skulle man bäst se jordbruket till godo genom att verkställa de åtgärder, som nu blifvit af Utsk:t föreslagne. K. St:r skulle då till K. M:t framställa enahanda åsigt i frågan, som tillförene blifvit uttalad, och tror jag då, att man bar all anledning att hoppas, att den skall blifva af K. En så genomgripande förändring, som skjutsbördans ölvertagande af Staten, tror jag endast småningom kan åvägabringas, i den mån jernvägsförbindelser komma till stånd, samt skjutsen allt mer och mer öfvertages på entreprenad. Ehuru jag visserligen skulle önskat, att Utsk:t, i fråga om skjutsningsbesvärets aflyftande från jorden, ej begagnat sådane ordalag, som att vidtagandet af en dylik åtgärd under närvarande förhållanden vore både betänkligt och olämpligt, anser jag mig dock, på grund af hvad jag här ofvan i korthet anfört, böra tillstyrka bifall till lJtsk:ts förslag i denna punkt. Hr Lagerhjelm, Gustaf Reinhold: I motsats till den siste värde talaren, tror jag, att det kunde vara ganska nyttigt, om en skrifvelse i ämnet aflätes till K. M:t. Vi hafva vid denna riksdag med afseende å representationsfrågan sett, hvad följden kan blifva deraf, att man jemt och ständigt framhåller samma sats, att man nemi. slutligen lyckas drifva igenom den. Skjutsbesväret är ett onus, icke blott i moraliskt, utan äfven i ekonomiskt hänseende. Jordbruksnäringen blifver för hvarje år mera nedtyngd af utskylder för fattigvård, väghållning etc. etc., och vid sådant förhållande kan det ieke annat än vara nyttigt, att R. o. Ad. vidhåller sitt beslut vid föregående riksdag och fortfarande uttalar den grundsats, att skjutsbesväret bör lyftas från jordbruket, helst R. o. Ad. dervid understödes af Bonde-Ståndet, som allt sedan 1809 omfattat denna grundsats.
Jag känner icke hvad som i detta hänseende tilldragit sig inom hufvudstaden och Östergöthland, men jag anser mig skyldig att omnämna förhållandet inom min ort, och jag får då försäkra att under loppet af sistl. Oktob. och Nov. månader tillströmmade menniskor hos mig för att söka arbete. Jag var ledsen, att jag icke kunde lega sä många, som under Nov. månad gerna arbetade för 24 sk. om dagen. Denna dagspenning för ett karldagsverke på egen kost räcker knappt till mera än födan åt mannen; hvarmed då försörja hustru och barn? En mängd karlar och qvinnor hafva inom min ort i anseende till missväxtåret icke kunnat erhålla årstjenst, och ali anledn. är för handen befara att de komma att i vinter sakna arbetsförtjenst. Medan jag har ordet, torde jag få fästa upmärksamheten derpå, att något misstag måtte egt rum i afseende på den författning, som här är i fråga. Förmodligen menar man liär en författning utkommen i Juni eller Juli månad detta år. Tiden har icke nu medgifvit att i Riddarh.-Archivet upsöka densamma. Jag skulle annars tillåtit mig upläsa några punkter ur besagde författning. Emellertid vill jag med säkerhet minnas att den innehåller, det K. M. i nåder ben 14 December. 209 i nåder anbefallt inrättandet af en klass vid kronoarbetscorpsen, dit sådane manspersoner skulle efter vederbörlig varning på kortare tid förvisas, hvilka, ehuru arbetsföra, underlåta att begagna sig af den arbetsförtjenst, som erbjudes inom socknarne. Jag får med anledning af Hr Cederschiölds yttrande, fästa upmärksamhet derpå, att denna författning uttryckligen föreskrifver, att en sådan person, innan lian får af Landshöfd.-Emb:na dömas tili besagde arbetscorps, skall i vittnens närvaro 2:ne gånger varnas af tillsyningsman eller också af sockennämnd.
Ännu några accord på instrumentet, hvilket med ganska liten underhjelp kunde blifva rätt herrligt; derefter en par små sångstycken, så ännu en par ditto, Gud vet huru länge jag här der jag så oförmodadt upptäckt ett för mitt sinne så njutningsrikt föremål kunnat bortdrömma min tid, om icke åtanken på Friherrinnan plötsligt manat till min pligt; jag hastade nu ut genom hela sträckan af rum; men tänk dig Emilia min, jag vill ej säga förskräckelse, ty det föremål hvilket nu mötte mina blickar, var minst skapat att injaga någon sådan; men min bestörtning, kan jag väl sanningenligt benämna det underbara jag erfor, då jag i salonen mötte en, ifrån våra rum utkommande ung, välväxt utomordentligt vacker man; vi stadnade ovilkorligt bägge på en gång; han troligen lika ofverraskad som jag, att bland denna döda samling så opåräknadt, finna en lefvande varelse. Den glödande hettan på mina kinder väckte mig ändtligen till besinning; jag gjorde nu i största hast en liten bugning, hvilken han med alldeles makalös grace besvarade; hvarefter jag, likasom bade Annettes spöken efterrusat mig, i full fart ilade de återstående rummen igenom, rakt intill Friherrinnan; här stadnade jag andlös: "min nådiga Friherrinna! hvilken, hvilken! kunde den person vara, som denna tid på dagen och oss ovetande gör sin tour igenon rummen, och den jag just i ögnablicket mötte promenerande i stora salonen flere rum härifrån; jag kan ej beskrifva den häpnad som vid hans anblick intog mig." "Min Gud Mathilda, du är ju alldeles uppskrämd, var den person hvarom du talar då, så fasligt förskräckande?
Lett utlåtelse ull mit yttrande til krotoLollet, at OecONOmis-U^stoLtet ej ansett warg sig tUstandigr före sill nägon förhöjning i Skjutslega», rc., har en wärd Ledamot gjort den anmärkning, at samma Utffytt likwäl icke funnit sig otilstäudigt at förhöja legan för stjuts utur Staderna m. m., i anledning häraf fär jag Lil mit anförande göra följande tilläggning. OLLOnonckL-Utflottet har icke kunnat utan afseende lemna de af Borgare-Siändets OexiatEraäs gjorda erinringar, til minnande af någon förmon för de ffjuttsffyldiga i Städerna, i anseende til ofta inträffad dyrhet pä foder, hwilket Stadsboerr merandels nödgas köpa, och hwilket för nägvt öfwer et är sedan betaltes med 83 R:dal. 16 si. Parmen. Det är icke eller nägot owanligt, at ffjuts utur Staderna betalts högre än pä Landet: dä ffjutslegan war 12 stxfwer, dubbelt. Dchutom är ffjuts-skyloighcten i' Städerna endast förknippad med rättigheten at idka Borgerlig näring; den stödjer sig således pä helt andra grunder, än Landtmannens skyldighet at stjutsa för sit Hemman, den är i följe häraf at anse säsom en särstilld sak, ändock den samma nödwändigt bort intaga sit rum uti en ffjutsstadga.