Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under nu ifrågavarande tvenne år, hafva å Nya Ull-Diskonlfondens hos Riksgälds-Kontoret ägande Kreditiv å 200,000 R:dr blifvit uttagna, år 1839: 36,260: år 1840: ig,36o: tillsammai s 55,620: De, till öfversigt af Fonders tillstånd under berörde 2Ine: år, uppgjorda, här bos bilagda Kapitalslut utvisa, att merai ämnde fond, hvars behållna vinst vid 1833 års s’ut upptages till 119: 3o, 11. haft i inkomst: år iS3g, i ordinarie cch förfdllo-i än tor, 1,529! 3. 9. och år 1840, dito dito, - 768: 44- 9 2,798: 6. hvaremot räntan till Riksgälds-Kontoret för de på Ullkredltivet uttagna medel uppgått, år i839 till - 1,5:3:23. 3. och år 1840 till - 1,171: t. 4- 2634:74. 7. Häraf synes, att lane lörels. n under dessa år drifvits med en förlust af 383 R:dr 24 *k. 1 r: t. Utgående balansen för år r84o uppteger fondens tillgångar på följande sätt: Behållning i Rikets Ständers Bank 36: 26, — Säkra fosd ingar 17 600: Osäkra dito - - 5,431:36. 6. a2Q7o:,4. 6. och då härmed jemföias fondens skulder, nemhgen: till R ksgäldsKontoret, i kapital ig,36o: 1840 års obetalda ränta - - 1,171: l. 4- och till Gamla U l-D skontfoi.dsn, för lemnade förskotter, 2,70a: ö. 4- 23^37: 7. §, visar sig., att skulderna öfverstiga tillgångarne med 266
Då Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna alt ja öfverrösta t nej, begärde Frih. Cederström, Jacob, votering. Hr Frih. o. Landtm, yttrade att vid den blifvande voteringen ja-propos:n naturligtvis vore gifven, men fråga vore om hvilken mening, som borde blifva contra-propos. Det af Hr Rosenblad framställda förslag vore af flera talare understödt. Frih. Cederström, Jacob: 1 det skick som frågan nu står, och som jag begärt votering, anhåller jag om propos. lill afslag å Utsk:s förslag till skrifvelse. Hr Frih, o. Landtm, hemställde, örn R. o. Ad. ansåg, att contra-propos:n borde ställas på afslag å förslaget till den und. skrifvelsen till K. M. Ropades starka nej, blandade med ett och annat ja. Hr Frih. o. Landtm, förklarade det han trott sig finna, att nej öfverrösta! ja. Då Hr Landtm, härefter skulle låta uppläsa Hr Rosenblads förslag, anmälte sig Hr von Ha r t ma n sd or f f och yttrade: Jag skulle tro att propos. på afslag å all skrifvelse borde blifva den sista; ty om man först beslutar att afgifva en skrifvelse, men sedan ej gillar någon viss redaction, så blif ver ändock ingen igen. Hellre än att Hr Rosenblads propos. vinner bifall, önskar jag att ingen skrifvelse måtte äga rum. Så kunna äfven andra tänka om andra förslag. Frih. Cederström: I händelse afslag å Utsk:s förslag till skrifvelse ej antages såsom contra-propos., lärer väl böra afgöras hvilketdera af de 3 uppgifna förslagen dertill bör antagas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han ej fattat saken orätt, så vore det just nu fråga om hvilket af de olika förslagen, som borde blifva contra-propos.; och erinrade 353 Den ii Augusti e. ra.
Att några egentliga Fabriker här icke finnas, ehuru inbjudande läget synes vara: Att i Staden bosatta Embetsoch Tjenstemanna-personalen mycket bidrager till Stadens flor och bestånd: 38 Alt Stadens Brooch Hamnbyggnad nu är alldeles färdig, och vederbörandes önskan uppfylld att få ett Ångfartyg här stalioneradt: Alt Stadens gamla, men aldrig begagnade Stapelfrihet nu börjat visa sig verksam, sedan Götha Canal beredt sjön Wetlern communicalion med de begge håfven; Att Munksjön är en naturlig hamn, tillräcklig att vid sina bråddjupa stränder mottaga hundradetals fartyg: Att ångbåtsfarlen förliden sommar var så liflig och tilloppet af passagerare och fraktgods så stort, att de förre och det sednare icke alltid kunde rymmas: Att handel och näringar trifvas väl i den lilla Staden Eksjö: Att dertill mycket bidrager mililär-etablissementer i Stadens omgifning: Att deremot rörelsen i Grenna är ringa och svag: Att dess Borgerskap mest sysselsätter sig med åkerbruk och trädgårds-skötsel: Att man för de Borgerliga näringarne anser menligt lättheten, att vinna Burskap för Gesäller utan förlag och capital: Alt likväl luxe och yppighet i lefnadssätt, denna förståndslösa yrsel i lifvet, torde, serdeles i Städerna mera än allt annat, vålla individuella oredor i affärer: Att Lagsökningars aflagande torde vittna om tillvext i låntagares förmåga att göra rätt för sig, och slutligen: Att den arbetande personalen på Stat vid Länets Styrelse-Verk icke är svarande mot göromålens mängd. I följd af det föregående framställa sig sjelfmant följande hufvudsakliga önskningsmål: 1:0
Det bör nu förstås, att folkslag, som äro smittade af detta slags sjuklighet, eller vidlådas af flärd, måste, i sina sinnesverkningar, vara till afteckningsmönster för Målare och Poeter alldeles otjenliga. I sannt artistiska framställningar af historiska ämnen får ingen flärd synas. Hvart vill man då komma med figurer, der kropp och själ sammanstämma i lika expressioner af flärd? – Ej mindre tydligt är, att en så beskaffad person, om han sjelf befattar sig med att vara konstnär, alltid skall eftersträfva det mångartade och konstiga hellre än det enkla, det granna hellre än det friska. Sinnesverkningarna hos ett flärdsjukt folk yttra sig på det vis, att de lemna gränsen af Måtta bakom sig: antingen krypa de under denna gräns, och heta då låga; eller flöja de öfver den, och heta då öfverdrifna. Bägge slagen leda till oskönhet i expressionen. Vi ha sett, hvad flärd i ting och flärd i menniskan är; hvad är flärd i expression? Uppenbarligen ett falskt uttryck; som vill ersätta sin brist, antingen genom en viss onödighet i behag, eller en viss öfverdrift i höghet. Men hvarje ren natur verkar enkelt; och hvarpå beror det sanna i behag och höghet? Alltid på en Måtta, ett Lagom. Hvaraf består Expression? – All expression förutsätter en yta. Men det är icke nog, att denna yta, öfverhufvud, är det första i synämnet, eller det för ögat första, hvilket man sedan punkt för punkt ser; såsom t. ex. barken af ett träd, fina hullet af en qvinna, klarheten af en himmel; allt sådant är en yta, som ögat äfven tanklöst får skåda. Här fordras en yta, som utvisar sakens sammanhang, och som derföre kräfver tankarnes samling, kräfver begrepp; en yta, som visar sakens själ, och derigenom innebär dess expression. Hvarje verklig expression består af två delar: sinnets verkan på kroppen, och kroppens tillbakaverkan på sinnet. Men uppgiften är, att expressionen skall bli en expression af skönhet; och detta ändamål vinnes blott genom iakttagande af det, som i hvarje expression utgör det ärbara.
Allt visar, att Svenska kyrkan, med sina mer eller mindre lärda prester, står såsom ett petrificat inom samhället, hvars öfriga medlemmar man väl någon gång får höra tala om, huru väl den eller den presten predikade, messade, o. s. v.; men ämnet, hvarom han predikade, eller huru Christi lära tolkades, derom säger man sällan eller aldrig något ord. Detta ligger i öppen dag, äfven för utländningar, som besöka vårt land, och jag skulle i delta hänseende kunna citera Engelsmannen Laings ej längesedan utkomna resebeskrifning. — Kan det icke lyckas att på något sätt väcka kyrkan och dess tjenare till mera lif; icke botar vexelundervisning i läsa och skrifva den kräfta af moraliskt förderf, som griper omkring sig inom samhället, men yxan sättes dermed till roten. Pris vare Konungen, som icke derföre bäfvat tillhaka då han i sin nåd. propos. velat främja folkundervisning; ty med öfvad förmåga att uppfatta, skall folket af sina lärare utkräfva kunskap. Men det är ock tid, att med folkundervisningens införande förbereda religionsläraren på hvad samhället af honom fordrar. Kunskapshegäret, stäldt utan god näring eller hänvisadt till usla brunnar, de der intet vatten gifva, skall i sina första verkningar blifva måhända förstörande, men helsobringande den stund det får släcka sin törst i sanningens rena källa. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jemte det jag Får förklara min tillfredsställelse deröfver, att II. St., i fråga om folkuppfostran, fått emottaga en bestämd propos, är 355 Den 12 Februari f. m. det i afseende på tvänne ämnen uti densamma, som jag anhåller att i största korthet få yttra några ord. Jag anser tvifvelaktigt, om det kan lyckas inom vårt fädernesland att stifta ändamålsenliga folkskolor, utan att först hafva varit betänkt på att inrätta fullständiga skollärare-seminarier. I Preussen finnas 20,000 folkskolor och 60 seminarier. Om derföre R.
Åberopande hvad i förra Betänkandet år anfördt, och då Utskottet för sin del icke anser någon vigt böra fåstas vid den omständigheten, att ifrågavarande, till Civii-lagstiftningen hörande, Författning endast sedan sista Riksdag varit gällande, men det, efter Utskottets tanka, utgör en pligt förlagstiftaren att, utan afseende derpå, om en Lag gällt längre eller kortare tid, undanrödja densamma, så snart dess otjenlighet finnes vara af erfarenheten tillräckligen vitsordad, tvekar Utskottet således icke att sin hemställan om ifrågavarande Författnings upphåfvande vidblifva. Det lagförslag, Utskottet i stället framlagt, år, hvad de tre första momenten angår, lika ined 6, 7 och 8 <§§ i 4 Cap. af Lag-Comitéens förslag till Utsöknings-Balk samt med det af Rikets Ständer vid 1828—i83o årens Riksdag i ämnet framställda förslag, med undantag deraf, att de två sistnämnde förslagen dels innefatta skyldighet för den, som vid utmätning söker tillegna sig gods, som i gåldenårs bo finnes, att ställa borgen för kostnad och skada, som af hans anspråk komma kan, dels förpligta borgenären att, uti det i 2:dra momentet af Utskottets förslag nämnda fall, lemna uppgifven egare underrättelse om lagd qvarstad, dels stadga kortare ståmningstider för sökanden och uppgifne egaren.
Gjutet: Tackoch Barlast, af Bergmalm 1 Skil. stäp. v. 4 24 Dito dito af Sjö- och Myrmalm . 1 Skil. stäp. v. —-— 16 Kanoner, Stycken, Nickhakar och Mörsare, oslämplade och oborrade 1 Skil. stäp. v. 4 24 Hällar, öfver lt tums tjocklek, samt Lod och Lödjor, öfver 1 Skfå. vigt stycket 1 Skil. stad. v. 4 24 ( 1 Skil. 1 Malm, rå och osmält, ej specificerad 1 tackj. v. om ( 2 24 ( 26LH. b. v. j 620 Expeditions-UIskotteIs Förslag lill and. Skrifvelse, N:o 198. Uppläst och godkändi hos Ridd. och Adeln den 27 Aug. 1851. Preste-Ståndet. den 27 Borgare-Ståndet den 27 Bonde-Ståndet den 28 Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, angående stämplade pappers ajgiften (Bevillnings-Utskottels Bet:den m. m. N:ris 6, 17, 19, 24 samt Först. Stats-Utsk. Meni. N:o 322.) S. A. K. Med öfverlemnande af Förslag till ny Författning angående stämplade pappersafgiftens beräkning och utgörande från och med nästkommande år, På Rikets Ständer underdånigst anhålla, att E. K. M:t täcktes låta lill efterrättelse kungöra allmän Författning, i öfverensstämmelse med detta Förslag, som i nedannämnde delar skiljer sig från nu gällande Charlse-sigillatm-Förordning, nemligen: §• 4. Då, jemlikt Kongl. Förordningen den 5 Juni 1830, Bergstings-rätter med innevarande års slut komma att upphöra, samt Kämners-, Lagmansoch Riddaresynerätter, på grund af Kongl.
Sammansatta Lag - Högm.: Math. 7: 1-0 Aftons.: Rom. 14: l Högm.: Math. 16: 13 Aftons.: A. G. 26: l Högm.: Luc. 16: loAftons. : 2 Thess. 3: Högm.: Besv. och Ekon.-U t skottets Betänkande N:o 1. 13 -fl §(Snd» e. Trin. Jesus sade till sina lärjungar: Dömer — ■ eder. -13. Den svaga förargar. t 5 Sond. e. Tein. 19. Då kom himmelen. 29. Då sade banden. © Soini. e. Trin. 43. Jesus sade till sina lärjungar: J håfven ■> af dig. Fullborden död. 7 Sond. e. Trin. 15. Säde Jesus ock rike. f'kristi JFtfrklftriiuKMlag. -13. Ocb när de Döparen. § §öii(l. e. Trin. 29. På den dagen Skriftlärde. —0. Mine anda. SI §öinl. e. Trin. -17. Den der trogen falla. 10—13. Och då godt är. lil §iind. e. Trin. —24. Då begynte Jesus till dig. -19. Ser skull. Ii §(>ii(l. e. Trin. —12. Då talade upphöjd. —2: 2. Säge verldenes. f® §(>ml. e. Trin. 20. Så kommo Jesus och hans lärjungar öfver sig. 9—10. Det intet sinne. if§ §ön«1. e. Trin. —30. I den tiden lätt. 5—17. Hufvudsumman amen. 14 Sammansatta Lagsamt Allm. Best), och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 1. fl §oih(. e. Trin. Då sade Jesus till folket: Visserliga väg. Soini. «*. Trin.
Slis deputerades uppdrag att bestämma markegången i allmänhet och således äfven för provianteringspersedlarna, att detta sednare uppdrag skulle öfverlämnäs åt ett Rikets collini att arbiträrt handlägga. Då Frih. Gederström kan förutsätta, att R. Stis deputerade för mar - Den sa Juli c. ro. kegångssättningen skulle för eu lumpen egennytta kunna sätta priserna så högt, att de med deras vett och vilja skulle Öfverstiga de allmänna varupriserna; så kan det äfven förutsättas, att ett K collini af ett måhända för långt drifvet nit kunde i motsatt förhållande öfverdrifvet nedsätta dessa pris, och då får jag för min del säga, att jag finnér mig mera belåten med ett arbitrerande från R. St:s deputerade ifall sådant der är möjligt, än med ett arbitrerande från ett Collini, hvilket icke heller är omöjligt. På denna grund tager jag mig friheten att yrka bifall till detta betänk., som i min tanke fullkomligt öfverensstämmer med landets, äfvensom med de inqvartelingsskvldiges verkliga intresse, hvarföre jag anser mig böra ifra, likasåväl som Frih. Cederström vid detta tillfälle ifrar för collegii makt och myndighet. Jag anhåller om bifall tili betänkandet. Frih. Cederström! Den siste värde talaren har helt och hållet misstagit sig, då han trott, att jag vid detta tillfälle ifrar för collegii makt oell myndighet, eller för att få behålla förmånen att få afgöra markegångstvisterna. Långt derifrån, det skulle vara en stor lättnad för collini att slippa åliggandet att afgöra alla dessa ganska besvärliga mål, och hvilka inom en månad måste vara afgjorda. Detta är således icke grunden för mitt yrkande; men annat är colle-; gii intresse, som vore, att colllm befriades från dessa mål, och annat är Statens intresse att få rätt och lag skipade i Jandet. I detta afseende är jag af samma tanke som den siste värde talaren, att man ej behöfver frukta för att mar-; kegångssättarne sätta priserna för höga, utan att man tvertom vet att de sätta deni för låga.
I anseende till den genom stormskada år 1843 vederbörande tillskyndade opåräknade förlust, blef ett ytterligare låneunderstöd af 5000 Rdr för samma hamnbyggnads fullbordande beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag, hvarvid såsom betalningsvillkor stadgades, att staden under en tid af lif, år, räknad från 1850 års slut, skulle årligen till Riksgäldskontoret inbetala 8 procent å hela denna lånesumma, hvilken derigenom komme att anses fullt betald så till kapital, som ränta, efter beräkning af 2 procent för hvarje år. Sedan Rikets Ständer under sistförlidne riksdag vägrat ett då äskadt anslag för hamnarbetet vid meranämnde stad, väcktes fråga om anstånd till 1852 års slut med de årliga inbetalningarne å det vid riksdagen åren 1840 och 1841 beviljade samt under år 1843 från Riksgäldskontoret utbekomna lån. Uti häröfver afgifvet och af Rikets Ständer godkändt utlåtande, yttrade sednaste riksdags Stats-Utskott, att, då de oförutsedda motgångar, hvilka fördröjt samt försvårat utförandet och fullbordandet af hamnarbetena vid Cimbritshamn, förorsakat serdeles kännbara förluster för detta samhälle och beröfvat detsamma alla förväntade fördelar af både det allmännas och stadens enskilda uppoffringar för hamnbyggnadens tillvägabringande, ansåge Utskottet den obestridliga svårigheten för de i allmänhet obemedlade invånarne att, i saknad af den genom hamnafgifterna härtill påräknade tillgång, kunna behörigen fullgöra den förestående betalningsskyldigheten för det först beviljade hamnbyggnadslånet, destomera förtjent af Rikets Ständers behjertande, som de inträffade naturhändelsernas inverkan på berörde arbeten icke kunnat af låntagarne förekommas. I betraktande af dessa omständigheter och enär Rikets då församlade Ständer, i anseende till statsverkets ställning, funnit sig icke kunna bevilja den ytterligare anslagssumma, Kongl.
Då härtill kommer, att indragningen lill Invalidhus-fonden af ifrågavarande räntor och arrenden skett successive, i mån af innehafvarnes afgång, kan således icke säker grund för ersättningens beräknande bernias ifrån förhållandet med inkomsternas belopp under den tid, afgifne utredningen omfattar, och jag tillstyrker derföre underdånigst, det Kongl. Majit ville lill Rikets Ständer föreslå, att, jemte föreskrift, det ersättnings anslaget skall bestämmas för redan indragne räntor och arrenden i enlighet med hvad här ofvan är yttradt och för dem, som ytterligare indragas, tillökas med hvad,derför efter enahanda grund belöper, detsamma för närvarande och intilldess beloppet sålunda kan varda slutligen bestämdt, uppföres såsom för»l-ags-anslag, lämpadt efter olvannämnde medel-inkomst eller till 23,200 r:dr. Kongl. Maj.ts Näcl. I följd af en sä beskaffad förändring, som nu blifvit föreslagen, borde de lill Invalidhus-fonden anslagne hemmansräntor och arrende-afgifler derefter ingä ibland statsverkets behållna inkomster, i hvilket afseende jag bör underdänigsl upplysa, att uti sednasle riksslaten upplagas de lill nämnde fond dä indragne indelningar ali utgöra: hemmans-räntor med 2,419 r:dr 9 sk. 6 rst. kronovärdi och 14,986 r:dr '14 sk. 6 rst. markegångsvärde, samt 4 tunnor 12 kappar spanmäl, beräknade lill 26 r:dr 12 sk.
Riksmynt. kubikfoten. R:dr öre E:dr öre Kubikfot. k. R:dr. öre R:dr. öre 15,000 ; f• i!c ili:i ■ >ut! 15,000 18,900 .—. 18,900 — 4,100 4,100 — 35,350 \ ■ 35,350 73,350 — ■1 i1 | 73,350 — Bih. till B. St. Fl Hcift. (5 42 Expeditions-Utskottets förslag lill underd. Skrifvelse, i\:o 144-, f , i' '■ s i. i ~ - i j f i 1 ! ; 1 i ! , i i Transport 1,051,699: 25. hvarifrån afgå och indragas: l:o på staten lör Flottans officerskorps odisponerade 500: — 2:o årlig besparing på aflönings-anslaget för Flottans Civil-stat 45: — n Transport j , 1 1,051,154: 25. Oindelt. spanmål, såsom i 1861 års Riks-stat 80,892: - j Båtsmans-indelningen 1 Tillskott i de till Båtsmansindelningen uti Blekinge län anslagna räntor, För-\ slagsanslag ~ a 1 Materielen. Flottans underhåll Flottans nybyggnad Båtsmäns förseende med kojer och täcken Båtsmännens beklädnad, Förslagsanslag, högst: Nuvarande summan 74,505: — Tillkommer: Förhöjning 13,695: — Beklädnad åt Mariner, Kanoniere]-, Matroser och Skepps-gossar: Nuvarande anslaget 103,339: 94. Tillkommer: S:gr Diverse anslag. Exercis af Flottans bemanning: Nuvarande anslaget 360,000: — Tillkommer: Förhöjning 120,000: — Gemenskapens vid Flottans korpser natura-underhåll, Reservations-anslag Transport Expeditions-Utskottets Förslag liiI underd.
Ny fredsslängsel har blifvit uppförd kring Tönnersa, Eskelslorps samt Vasslunda Sandfält, dock uppslå ofta tvister i följd af Allmogens obenägenhet för hägnadernes kring sandfälten underhåll. De äldsta Furuplanteringarne äro nu bundne till 4^5 alnars höjd, och sandfälten på flere ställen redan läkte och gräslupne. Sandplantören Bruhn fortfar att med nit och skicklighet befordra planleringarne. Vid hvarje års slut har jag till Eders Kongl. Majit afgifvit underdånig berättelse om Sandplanteringarne och redovisning för de till flygsandens hämmande i Nåder anslagne Statsmedel. 3 4-0. Politisk Författning. Enligt Tabellerne har Stals-Bidraget för år i836 uppgått lill 328,3^2 R:dr 12 sk; 5 rst. Från härvarande Ränteri öfversändas omkring 160,000 R:dr till Embelsverken i Stockholm. Detta är visserligen ett betydligt belopp; men verkningarne deraf skulle dock vara mindre känbara om ej, såsom förhållandet nu är, största delen deraf, tvärt emot livad i andra Provinser eger rum, gingo ur Länet. Jordskatten, utom Personelle Ulskylder, uppgår för ett mantal Skalteeller Krono-Hemman till ungefär 100 R:dr B:co. Efter 5 års medium af Markegångs-Taxorne utgör Indelta Båtsmannens underhåll på ett mantal ungefärligen i4 R:dr 28 sk. 5 rst. och för hvarje Rote 58 R:dr 17 sk. 9 rst. Underhållet af allmänna Vägar och Broar kan beräknas till minst 8 å 10 R:dr per hemman; men då Halmstads brygga år 1834 ombyggdes, belöpte kostnaden sig lill 42 R^dr B:co för hvarje mantal af Halmstads och Tönnersjö Härader. Diverse Onera i afseende på allmänna Byggnader, Brandstoder &c. äro i Tabellen upptagne. Kammarverk. Inga särskildle hemman hafva på sednaste fem åren blifvit skattlagde.
S. D, Biföllos, vid förnyad föredragning, iUag-Utskottets Betänkanden: N:o 138, öfver Herr Pehr Guslaf Cederschjdld. 8 motion om ändringar i Kongl. iFörklaringen den ä3 Mars 18075 N:o i3g, öfver Herr Fredric Peonard Rosenqvists motion om stiftande af en Lag, som stadgar ersättnings-skyldighet för Domare, hvilken meddelar origtig hänvisning till ändrings sökande, och derigenom tillskyndar parten onödiga kostnader 5 N:o 144, Utlåtande, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande, N:o 73, öfver Biksdags-Fullmägiigen frin Örebro Dan Anders Ericssons motion om stadgande, att den, som beträdes med stöld utur täckt jordgraf, der jordfrugter förvaras, skall straffas enligt 6 g. i 4o Cap. Missgernings-Balkenj Blh, till Riks-St, Prat, Jg28—l83o, 9 Sami, 1, y.dje B.t. % dra H.t, S Proh Utdrag den 2 December 1859. N:o 145, Betänkande öfver RiksdaggFullmägtigen Herr Carl Levtons motion om Konungens Befallningshaf vandes förständigande att ställa sig 4 Gap. 2 §. UtsökningsjBalken till noggrann efterrättelse S. D. Då nu å nyo föredrogs Lag-Utskottets Utlåtande, N:o lSy, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande, Nio 57, angående väfckt fråga om utfärdande af en Lag, sorn föreskrifVer, hurti athandlirigar öm så kallade Undantag* ellet fötdel, samt om upplåtelse af nyttjande tätt till jordadel, skola lagföljas, blef nämnde Utlåtande afslaget af Preste Ståndet, söm beslöt, alt hädanefter i köpebref specifik uppgift å ailä undantag, beting och fördelar bör intagaä.
Det var intet angenämt perspektiv att föra denne slagrörde gamle man med sig hem och dagligen se detta nickande hufvud, höra dessa lallande ljud, men det var nödvändigt att taga honom med. Tora skulle aldrig få någon ro i sitt hem, om hon visste, att fadren var lämnad åt legda händer, och Hugo kunde ej undvara henne längre. Farbror Magnus hade slagit sig ned vid bordet och byggde korthus åt lille Einar, som med hakan hvilande på de korta armarne, som knappt räckte upp till bordskanten, var ytterst intresserad och höll andan, så han var helt röd i ansiktet. — Det är inte en uppmuntrande syn den därinne, Hugo! — Nej, det är gräsligt. Och hvad det är underligt här i världen, att man skall anse det för så oändligt viktigt och som en helig plikt att söka uppehålla det rent animaliska lifvet. När en menniskas själ är borta, vore det väl bättre att låta henne få dö, än att pina henne att lefva, om det där skall kallas lif. — Ja, du kan på sätt och vis ha rätt. Men man får i alla fall inte ta lifvet af folk. Statistiken visar att af hundra ... — Ja, det är godt och väl. Farbror skall inte vara rädd, jag tänker inte ta lifvet af svärfar! Men det är hårdt, att Tora skall slita ut sig på något så hopplöst. — Pappa får inte blåsa på huset, då ramlar det! — Förlåt mig, min lille gosse, jag gjorde det inte med vilja. Men jag tycker de ramla också utan att jag blåser. Hur är det farbror? — Jo, af åtta falla tio, nej, jag menar af tio falla åtta. Tora kom in. Gräla ni? Jag hörde er därinifrån. — Visst inte. Vi bygga korthus och hålla andan för att de inte skola ramla. — Ja, men ni få fortsätta i morgon. Den här parfveln måste i säng. — Ge pappa och farbror en kyss, Einar, så skall mamma gå in och lägga dig? — Hvem är det, som säger så? Gossen lyssnade. Dörren till lagmannens rum stod öppen, och man hörde hans lallande. — Det är stackars morfar. — Einar vill kyssa morfar godnatt. Hon lyfte barnet upp till lagmannens porträtt. — Godnatt lille morfar!