Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då proposition , till fattande af ett definitift beslut öfver en Konungens framställan, eller ett Betänkande, eller en af enskild Riksdagsman väckt fråga, är med Ja och Nej besvarad, och anmärkningar i saken, under discurserne, gjorde, bör propositionen inrättas i enlighet med dem; och skulle målet, under discurserne, skiljas uti flera delar, hvaröfver särskikle anmärkningar göras, då skall, enär sådant äskas, proposition öfver hvardera delen särskilt anställas. Nu hafva under discurserne tre meningar, nemligen Herr Crusenstolpes, Friherre Cederströms och Herr Hjertås blifvit yttrade. Om Ja-propositionen skulle blifva Herr Crusenstolpes, och Nej-propositionen Friherre Cederströms mening, så kan Herr Hjerta, och alla de, hvilka äro af lika tanka med honom emot all inbjudning, icke votera, ty deras mening kommer hvarken i Jaeller Nej-propositionen. I följd deraf anhåller jag, att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes framställa den, enligt mia tanka, riktiga proposition till bifall eller afsina å Herr Crusenstolpes mening. Jag har tyckt mig höra, att så få yttrat sig för bifall dertill, att vi kanske kunde komma ifrån den utan votering. Den i3 OcloLcr, Friherre Cederström: För min del skulle jag tro, att Herr Crusenstolpes begäran icke är annat än en del af hvad jag begär, och att den kunnat innefattas deruti, men då han det ej vill, utan pretenderar, att få den isolerad framställd, så vill jag dertill bifalla, med ett villkor att nemligen, i händelse hans isolerade framställning afslås,det ej måtte blifva ett hinder för att inbegripa de 70,000 R:dr i min framställning, i fall den bifalles. Herr Tham, Wolrath: Lika med Herr Munck af Rosenschöld får jag erinra, att i händelse Herr Crusenstolpes mening blef Ja-proposition, och Friherre Cederströms Nej-proposition, skulle alla de, som ej vilja hafva någon inbjudning, blifva utestängde från att votera.
Dito angående årlig pension åt framlidne f. d. Stats-rådet Samuel Grubbes enka Margaretha Johanna Grubbe; lito Dito Dito angående anslag af 12,000 R:dr till lindring i de kostnader, Carlskrona stad, till följd af kolera-farsotens härjanden derstädes nästlidet år, fått vidkännas; 12:o Dito Dito angående pension på allmänna indragnings-staten för Vaktbetjenten i Manufaktur-diskontkontoret J. E. Lindström; 13:o Johan Johanssons från Orebro län anförande, i anledning af Stats-Utskottets Utlåtande N:o 13, angående ersättande af förskjutne medel för ön S:t Barthelemy, jemte vid föredragningen deraf afgifne yttranden; samt 14:o Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelse, om granskningen af Riksgälds-kontorets tillstånd och förvaltning; hvaremot Stats-Utskottets, sedan den 4 innevarande månad på bordet hvilande Utlåtande N:o 26, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, angående framlidne förre Prot.-Utdrag den il Februari 1854. 123 Departements-chefen i Kongl. General-tullstyrelsen, Kansli-rådet J. D. Valerii enkas och barns befriande från bemälde Kansliråd i lifstiden ådömdt ersättningsansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans, blef, vid nu skedd förnyad föredragning, afslaget. S. D. Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 9, öfver en af guldoch silfverarbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition, återremitterades i dess båda moment, med dervid gjorda anmärkningar; hvaremot samma Utskotts Utlåtande, N:o 10, öfver ett af Handlanden M. E.
Boii ville hafva ett eget arbete, ett lifsm&amp;l. För tjugo Kr sedan var en siidan önsliaii ännu mycket ovanlig hos unga flickor i valburgna he.m. TTtoiii det inneboende Ii~nstn~rsanlaget och den energiska afietslikgen var det också andm förhållanden, som bidrog0 att s&amp; tidigt rikta Ernst Ahlgrens M g iitii-. Iloii drömde ej soiii andra flickor om hemmets och kiirlcliens lycka. Ktt Iirins glädje och ro hade hon aldrig kiiiit; hon hade jii f i t t s j i i i h föraldraömheten vanstild af splitet och af dubbelheten. Kai.- leken trodde hon icke skulle komma p i hennes lott. Hou var uppfostrad i den tron att hon vas frånstötande fiil; lieiines långa, magra företeelse i cle smaklösa dragterna - imder barndomen Iiwlft gosshalft flicldnliider - var lienile e11 s t h d i g plkga, som ökade hennes ytteïliga skygghet och sliitenhet, egenskaper som följde henne genom hela lifvet. Hon skref (under sitt längre besök i Stockholm 18 %): nJag lider under en verklig olycka: jag kan inte tala. Ja, ni skrattar, men det %r minsann icke narri for mig detta att jag aldrig kan uttrycka mig muntligt. Ni kan icke tro hvad ett &amp; dant der natorfel kan isolera en människa; men vore det ett naturfel, s&amp; vore det kanske dragligt, ty då skulle det troligen öfverensstiimme med min karaktär. Nii ar det i stallet s %, att denna pinsamma skygqhek, som kommer mig att se s&amp; handfallen ut, endast iir en ymp, som grott fast i min varelse under en serdeles olycklig barndom. Och denna ymp strider emot; min öppna och oförskräckta karaktiir. nMen " - slutar hoii %vem ves om icke min tungas lyte gör mig till författare? "
Enligt hvad räkenskaperna gifva vid handen, uppgingo förvaltnings-utgifterna år 1843 till 11,062 R:dr 12 sk., deruti inbegripna förenämnde 2000 R:dr, angående h vilken Krigs-Rådet Seippel beviljade gratifikation, Revisorerne, utan att vilja bestrida bemälte embetsmans förtjenster i afseende å vårdandet under en lång tid af fondens angelägenheter, likväl icke kunna undgå att erinra, dels att berörde utgift synes hafva kunnat undvikas, då KrigsRådet vid pension, motsvarande den ordinarie lönen, bibehölls, dels att vid bokföringen summan upptagits under titel: ”ordinarie aflöning,” hvartill en gratifikation, för en gång beviljad, ingalunda kan hänföras. — 134 — §. 3. Vid anställd inventering af säkerhetshandlingarne, hvilka befunnits i särdeles god ordning, hafva Revisorerne blifvit förevisade Arméens Ackords-amorterings-fonds obligationer till ett belopp af 235,000 R:dr; hvarjemte Revisorerne af jemväl företedda Banko-attester inhemtat, att af Kassans utlånta medel, sedan 1843 års slut, blifvit inbetalda och uti Rikets Ständer Bank insatta 10,500 R:dr. Enligt nådigt beslut den 1 November 1843, hafva Nora, Lindes m. fl. Tackjerns-bergslager i Örebro Län utaf Kassan erhållit ett lån af 110,000 R:dr Banko, derå dock 2,590 R:dr genast blifvit återburna, så att återstoden numera utgör 107,410 R:dr, hvarå endast qvitto blifvit Revisorerne förevisadt, emedan skuldförbindelsen, till följd af meddelad föreskrift, blifvit i nämnde Läns Landt-Ränteri förvarad.
Anckarsvärd, att E. o. Ad. skulle besluta en underd. skrifvelse, deri E. St:r anhålla, det täcktes K. M., vid arbetskommenderingars anbefallande ifrån Indeldta Arméen, till jernvägs-arbetets bedrifvande, såväl för undersom öfverbefäl, utan afseende å Eeghtets föreskrifter, i Nåder stadga traktamentsbeloppen så, att de komma att svara emot förhandenvarande lefnadskostnaders fordringar, samt att enahanda stadgande i samma afseende i nåder måtte vidtagas vid bestämmandet af aflöningen för korporaler, spel och manskap. Då likväl med detta Gr. Anckarsvärds förslag endast afsågs ett tillägg till den af Utsk. föreslagna punkt, torde E. o. Ad. finna lämpligt, att, för den händelse Utsk:s förslag bifölles, detta skedde med förbehåll att serskildt få pröfva Gr. Anckarsvärds förslag till tillägg, hvilket åter, i det fall att E. o. Ad. beviljade återremiss, naturligtvis komme att åtfölja till Utsk., för att jemte öfriga anmärkningar tagas i öfvervägande; hvarföre Hr Gr. o. Landtm, finge hemställa, om E. o. Ad., med förbehåll att serskildt få pröfva Gr. Anckarsvärds förslag, behagade bifalla den förev:de 17:de punkten. Eopades Ja. Efter sedermera framställd propos. till bifall å Gr. Anckarsvärds förslag till tillägg vid denna punkt, som besvarades med starka Nej, jemte åtskilliga Ja, hemställde Hr Gr. o. Landtm., om E. o. Ad. behagade afslå samma förslag, och sedan härvid svaren utfallit med starka Ja, jem.te några Nej, förklarade Hr Gr. o. Landtm, sig hafva funnit Ja öfvervägande. ■IS.de punkten. Denna punkt bifölls. 19:de punkten. Frih. Eaab, Adam Christian: Yid öfverläggningen om 19:de punkten framställdes förslag, att underd. skrifvelse borde till K. M. aflåtas, med underd. anhållan, att K.
Ur hucklet tv % röda kinder lyste, En blick så klar och en mun som myste. BI Stockholm~, s % skrifver ' Cha ' ldte ', hennes van, BP % dans får du komma, på bröllop se ' n,. Så bjert ser hon allt i den kulna dimma, Soni s %ge hon kyrkor i julljus glimma! Nu saktar sig t %get, det sänder ett skri. Hon blickar omkring sig så stolt, så fri. Kom blott&gt;, bad ju vännen, &gt;du ej skall radas, P % herrskapsvis f %r du bo och klädas,. Hvad menskovin~mel! Hvad sorl och larm1 Men ingen räcker henne sin arm. Hon tanker p % hemmet, den stillsamma ängden, Der fram hon nu förs med den böljande mängden, S % tillitsfullt med en vanlig nick En vandrare spörjer hon till - han gick. Der kommer en annan: Hvar skulle hon hamna? Hvar får hon sin kara väninna val famna? En, tredje nalkas. ~ H v a r t vill hon hän, Så ensam, sa ängslig, så vacker, så van? Skall har hon dröja, så frusen och stilla? Nej, torka sin tår och följ mig, min lilla! :) Hvad skulle hon tro? Förstulet hon gret. Hon visar adressen. - ~ G o d t! Vägen jag vet.&gt; D&amp; fattar hon mod vid den smekande rösten Och följer, tacksam för skänkta trösten. Hon koin från stranden vid granars skog - 0, hvart, liten arla, hvart var det du drog? Hur nianga ljus bland de speglande vatten Der darra som gråt i den mörka natten! Literatu r. Fr. Schdele, Arzrtidslöper. ellrr i; ra ?ntidssa1zningaii? Kritik af Max Sordaus Nutidslögner och Paradoxer. C ' psala 1885. Carl Carlsson, E n nzot tio, granskning af literara vensterns program. Stockholm 1885. F. A. Ek, Ontstörtning eller UfveckZing.- ' Blick p&amp; senaste Srens sociologiska skrifter i svensk öfversattning samt deras genljud i nordiska skönliteraturen.
Emellertid åtnöjde sig den äldre systern icke i längden ensamt med denna mera teoretiska verksamhet, hon ville äfven praktiskt sätta sig in i diakonissarbetet, hvarför hon ock genom en tids vistelse i Kaiserswerth och Neuendettelsau sökte utbilda sig för detsamma, och när tiden kom att hennes lifligaste önskan nådde fullbordan och en diakonissanstalt verkligen upprättades i Kristiania, ingick hon genast såsom » syster » i den och blef lärarinna för de unga profsystrarna. Här öppnades ett rikt och välsignelsebringande lif för henne, ehuru hon ofta långa tider måste framlefva det på sjuksängen. Därifrån redigerade hon dock det första diakonissbladet och utgaf den ena upplysande och vägledande boken i ämnet efter den andra. T y utom det, att hon var en på hnfvudets vägnar ovanligt begåfvad kvinna, var hon i besittning af en själskraft och energi, som satte henne i stånd till ett oafiåtligt arbete. Denna lilla afvikelse från vårt egentliga ämne, författarinnan Margrethe, må motiveras af de båda systrarnas intima förhållande till hvarandra och särskildt af det stora inflytande, som den äldre systern under hela sitt lif utöfvade på den yngre, Bolette. Deras intressen voro under olika perioder alltid gemensamma, den enas varma deltagande för diakonissverksamheten har alltjämt delats af den andra, och Margrethe har äfven i sina skrifter ägnat den ett varmt erkännande. Dels genom öfversättnirjgar och dels genom mindre originaluppsatser hade » Margrethe » alltmer fäst uppmärksamhet vid sig. Hennes klara blick och lediga penna gjorde henne bemärkt, icke blott inom literära kretsar, utan äfven af den stora allmänheten, och under det hon äfven praktiskt ägnade sig åt ett mångskiftande arbete i människovänligt och kulturellt afseende, tingo hennes skrifter alltmer prägeln häraf och lästes med allt större begärlighet. I början af 1870-talet ingick hon äktenskap ined pastor Gjör, en man som fullt delade hennes tänkesätt, och med hvilken gemensamma intressen sammanfört henne. Deras första hem var en fjällbygd i Österdalen, där pastor Gjör under fem år var församlingspräst.
Hvad, efter konkursens början, i utsökningsmål mot gäldenäreh göres, vare ulan all verkan i kook urssaken, der ej inteckningseller panlhalVare yrkar försäljning af egendom, hvari han förmånsrätt till betalning eger. Är lös egendom före konkursens början utmätt, men ej försåld; upphöre Konungens Befallningshafvandes eller utmätningsmans befattning dermed. § 14. 1 den stämning, som, enligt hvad i detta Kap. sagdt är, å borgenärer utfärdas, skall nämnas dagen, då konkursen börjad är, samt utsättas viss dag näst efter två, eller, der särskilda omständigheter oundgängligen kräfva längre tid, sist löre fyra månader, då borgenärerna hafva all, innan klockan tolf pä dagen, i stad å det rum, som deriill varder bestämdt, och på landet å visst ställe inom Rättens domsaga, sina fordringar anmäla och bevaka. Är anledning antaga, att konkursbo å landet är så ringa, alt der icke finnes värde för Ett lusen R:dr; varde då inställelsen utsatt till viss dag under del lagtima ting, som näst efter två månader i häradet infaller, ändå att dermed dröjer längre än fyra månader efter stämningens utfärdande. 86 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 193. Har, på sätt särskildt är stadgadt, årsstänining blifvit utfärdad, och aflrädes, före den deri utsatta inställelsedag, egendom lill konkurs; då skall iden stämning, som i konkursen utlärdas, erinran ske derom, att årsstänining tillförene beviljad är, och alt den ej genom konkursstämningen förfallit. § 15. Offentlig stämning, hvarom nu sagdt är, skall ofördröjligen å Hättens dörr anslås, och varde kungörelse om densamma genast eller nästa postdag afsänd för att införas i allmänna tidningarna tre gånger, sista gängen en månad löre inställelsedagen, samt, der så ske kan, i tidning inom orten en gäng.
Föredrogs och la des till handlingarne Lagsamt Allmänna besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 9 dennes på bordet lagde memorial iN'o 44, med förslag tili sammanjemkning af Riks-Ståndens skilja stiga beslut öfver Utskottens betänkande N:o 31, om ändringar och tillägg uti Kongl, Förordningen orri prestval den 1 April 1843. S. D. Föredrogos och bifollos Stats-Utskottets den 9 dennes på bordet lagda utlåtanden; N:o 307, i anledning af väckte motioner, i fråga om sättet för användande af Bankens behållna vinst för åren 1845, 1846 och 1847; N:o 308, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet JNho 283. S. D. Aid föredragning af Siats-Utskottets den 13 dennes på bordel lagda utlåtande N:o 310, i anledning af väckt motion om bildande af en credit!vfond, bief detta utlåtande på det sätt bifallet, att Ridderskapet och Adeln ansåg ifrågavarande motion icke för närvarande föranleda till någon åtgärd. S. D. Föredrogos och bif ollos Lag-Utskottets nedannämnde den 13 dennes på bordet lagde betänkanden; ]N:o 110, i anledning af väckt motion, rörande omarbetning af Kongl. Förklaringen den 14 Maj 1805, angående Lagens rätta förstånd och tillämpning i mål, som röra klander å fast egendom, samt hvad ytterligare vid lagfarts beviljande bör iagttagas; JNbo 114, i anledning af väckt motion om förändrade föreskrifter i afseende på kungörelsers publicerande i kyrkorne; N:o 115 i anledning af väckt motion om förklaring af 9 Cap. 1 § Ärfdabalk* n, i fråga om sättet för boupptecknings upprättande; N:o 117, i anledning af väckt motion, angående införande af ett hytt stadgande i 18 Cap. Ärfdabalken, rörande lestamentsklander; samt N:o 118, i anledning af väckte motioner, angående dels förändring af Stifts-slyrelsernes organisation, dels ock upphörande af Consistoriernas domsrätt.
C omförmälda föremål anvisas, orden ”af K. M.” skola utbytas emot ordet vederbörligen. Hr von Hartmansdorff: Jag får äfven för min del anhålla, att R. o. Ad. måtte inbjuda de öfriga Stånden att sig med R. o. Ad. förena i dess beslut ang:de anslag till Emman och Stångån. R. o. Ad. beslöt, uppå derefter framställd propos., att inbjudning skulle till de öfriga RiksStm afgå till instämmande i Ståndets, rör:de medels anvisande för Stångåns och Emmåns upprensning, fattade beslut. Hr Munck af Rosenschöld, Nils Rudolph: Jag vill blott hafva i prof. antecknadt, att jag icke har hört ett enda ja vid besvarandet af den sist framställda propositionen. Den 29 Mars e. ra. c). Utsk:s yttrande i afseende å det belopp, som vid i84o års slut kunde finnas odisponera dt af det extra statsanslag, sorn af R. St. vid sistförflutna riksdag beviljades till vätte n corn m unicalioner och allmänna arbeten. B i fells. Fri'.:. Sprengtporten: Sedan R. o. Ad. nu fullbordat pröfningen af litt. C. i detta StatsUtskrs betänk., anhåller jag alt få i prot. antecknadt, att jag icke deltagit i R. o. Ad:s beslut i fråga om afslag å medels anvisande till slussbyggnaden vid Forshaga, och icke heller kunnat biträda hvad R. o. Ad. beslutat till förmån för hamnarne vid Götheborg och Landskrona, emedan jag ej ansett dessa frågor vara så utredda, att något beslut i afseende derå bort fattas. Icke heller har jag kunnat biträda R. o. Ad:s mening att bevilja ett lån till Linköpings stad på andra villkor än dem StatsUtsk. föreslagit, emedan det är angeläget, att anslag, som vid denna riksdag beviljas, icke vid en kommande gifva anledning till anspråk å den corporations sida, till hvars förmån lånet blifvit beviljadt. Lades på bordet nedannämnda från Allra.
Till följd häraf och då i nästföljande 4 §. finnes, för der upptagne fall, bestämd en tid af 2:ne månader, inom hvilken stämning skall, vid talans förlust, i målet uttagas, samt en lika lid äfven lämpligen synes kunna stadgas för det fall, ifrågavarande 3 §. afser, finna Utskotten sig böra tillstyrka ej mindre, utt utlåtande i ämnet skall af Landtmätaren afgifvas samt jemte charta och proticoll till de tvistande ut lemnäs mot lösen, som genast erlägges; än ock att stämning i målet bör, vid talans förlust, uttagas inom arne månader ifrån den dag, förenämnde handlingar blifvit af Landtmätaren utgifne; i öfverensstämmelse med hvilka tillstyrkanden slutet af således komme att förändras. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Af samma motionär: att, då Härads-Rätt numera tillhörer att upptaga och afgöra frågor, rörande Kronohemman, syntes det vara öfverflödigt, att rågångsförening ingifves till Konungens Befallningshafvande, för att erhålla dess samtycke, helst Ilärads-Rätten är i till(;ilie att pröfva föreningens beskaffenhet. Denna §. borde således, efter motionärens mening, helt och hållet utgå. Då Krono-Ombud i öfrigt icke ega att, utan hemställan till behörig embets-mj ndighet, öfver Kronans rätt i något fall besluta, finna Utskotten skäl icke vara att göra ett undantag härifrån och motionärens ifrågavarande förslag biträda; utan hemställa Utskotten, att detsamma måtte förfalla. 6 Cap. 2 §. Af Bengt Gudmundsson: att då Skiftes-stadgan öfverlemnat beslutande-rätten åt Landtmätaren och Gode
Har Riksförsamlingen sådan rättelse beslutit, öfverlemne inom Mars månads slut näst efter Riksdagens öppnande den rättade fördelningslängden till Konungen, med anhållan om Hans stadfästelse. Gillar Konungen rättad fördelningslängd, gifve det Riksförsamlingen tillkänna, och lale längden, som bör tillsamman med denna lag varda tryckt, uppläsas i Rikets kyrkor under loppet af Juni månad det år, den till honom öfverlemnades. När rättad fördelningslängd kungjord är, åligge vederbörande Pröfnings-comité att vid nästa sammanträde* vidtaga de åtgärder, som i 20 och 3i §§. säges. 37 §■ Riksdagsmannaval skall ske: 1) i senare hälften af Augusti månad det år, då lagtima Riksdag öppnas skall. Valet gälle för den Riksdag, så ock för urtima, som derpå, förr än annan lagtima Riksdag infaller, följer, der ej derom i 2 momentet särskildt stadgas. 2) Då Riksförsamlingen till urtima Riksdag är sammankallad, af anledning som Regeringsformens 5o, 5i , 52 och 53 §. säger, eller då Konungen i kallelse till urtima Riksdag äskat, det nytt val till den Riksdag allmänneligen ske skall. Valet gälle för den Riksdag, hvartill kallelsen skett. 3) Då redan vald Riksdagsman antingen före Riksdag, der han uppdraget utöfva skulle, eller under Riksdag, der han det utöfvat eller utöfva bordt, är med döden afgången eller af laga förfall hindrad att upp - Hör till Constitations-U tskottets Memorial, N:o 36. draget utöfva, eller det för annat laga skäl sig afsagt, eller ock måst detsamma för valbarhets förlust eller valets ogillande frånträda. Valet gälle för återstoden af den tid, hvarå den förut valdes fullmagt lydde.
(Jag käade ej det minsta till något i detta underliga land, men då jag var på resor, för ön gång i 6&amp;ogen J-&lt; * g ute uat att till aflägsna folkslag utbreda kännedomen t n t ett tfcäD Ditt namn. j c g Aria-t. om vår högre bildning, kunde jag ej tillstå 9 " aot tolitgt oefv {jafcnftfi.gt gj-o * De ' t sanningen, utan bara bugade mig och lät gubben blifva i sin tro. Han fortsatte också anDå genast:) » Antagligen känner ni genom böcker a n n u i Dag Ditt namn Det 6un » också något till vår religion? » (Jag bugade mig ånyo.) » Och vet hur menniskokärlek och » ta — ett ödmjukt hjerta utgöra ett af de starkaste grunddragen i dess lära. Men tänk er nu ^a£ fiat-nifi-gt oofv tolitgt! QTCefc to&amp;t-gt denna religions höga, heliga sanningar formulerade till en samling frågor och svar, först inlärda af dertill villiga personer, hvilka © U t aftklq Det namnet jwgäta a^ m t n åter i sin ordning på samma sätt proppade frågorna och svaren i barnen, — nej, inte 6] ' .äCj alldeles på samma, ty inga skrifter från den £atn&amp;l / i&lt;gt a n mefc, att ftuatDag, tiden omtala, att de unga män och qvinnor, o som af dertill utsedda äldre personer lärde Aom g a t sig, hur de skulle lära barnen att svara på ^J-ag OM omtiat titt fia&amp;a titt ungDomen6 inlärda frågor, fingo stryk, när minnet svek o dem; men man vet dock, att denna inöfning afc. med lärarne ej alltid aflopp utan skarpa tillrättavisningar och häftiga uppträden. Tänk er så bland en ofantlig skara ouppfostrade, 3. utledsna, håglösa barn, en af dessa sjelf först Lifvets perla. utpinande, lefvande frågmaskiner behandla kärlekens religion, än otåligt hotande, när Af Edward Dorer-Eyloff.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om ordnandet af pensions-väsendet. Uti 2:tie till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterade hos Höglollige Ridderskapet och Adeln af Herr Dalman, fVilh. Fredr. Achates och af Herr Liljenstolpe, A. F. väckte motioner, har den förre anfört, att pensione ringsväsendet för embetsoch tjenstemän här i landet lede af stora brister, i så måtto, att pensioneringen för närvarande utginge dels från Allmänna Indragnings-staten samt åtskilliga speciela anslag, såsom emeriti-löner m. m., dels från de för vissa tjenstemannaklasser särskildt bildade pensions-anstalter, såsom Arméens pensions-kassa, Amiralitets krigsmans-kassan, Civil-slatens pensions-inrättning, Tullverkets, Bankens och Riksgäldskontorets pensious-kassor o. s. v., hvaremot hela klasser af tjenstemän funnes, för hvilka all pensions-förmån saknades, såsom de fleste bland Fångvårdens tjenstemän, städernas tjenstemän, skollärare, kommissions-landtmätare m. fl., hvarjemte nya tjenstemaunaklasser på sednare tider dels uppstått dels komme att snart uppstå, såsom elektriska telegraf-verkets och jernvägarnes, för hvilka anspråken på pensioner säkert blefve lika val grundade, som för öfrige statens tjenare. Det vöre således tid att påtänka en mera ordnad och sammanhängande organisation af statens pensionsväsende än den som för närvarande egde rum. I detta hänseende vore nödigt att undersöka dels huruvida de nuvarande pensions-inrältuingarne uppfyllde sitt ändamål, dels om icke den nuvarande splittringen i dessa inrättningars verksamhet skulle med fördel kunna upphöra och en förening af alia bereda mer eller mindre betydliga fördelar både för det allmänna och de pensionstagande. Bih. till R. St. Statssamt Allmänna Bese.- och Etcon.-Utsk:s Utlåtande N:o 4.