Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan, i följd häraf, aktionen blifvit utförd och vederbörande öfver Advokatfiskalsembetets slutpåstående hörde; så har Kongl. Hofrätten den 21 Okt. 1850 meddelat sitt utslag, af innehåll, att det af Konungens Befallningshafvande åberopade stadgande i Kongl. Förordningen den 10 April 1810 väl icke varit tillämpligt å den här i fråga varande qvinnan, som skolat undergå ansvar för stöld och fylleri, samt att Konungens Befallningshafvande' således icke af nämnde författning ägt anledning till den åtalade åtgärden, men likväl, med åberopande af den genom Fängelsedirektören vidtagne omförmälte åtgärd och då ej visadt vore, att Konungens Befallningshafvande varit i tillfälle att under dåvarande förhållanden om behörigt vårdande af barnet skildt från modren besörja, eller ens uppgifvet blifvit, att Konungens Befallningshafvande af annan anledning, än att modren skolat berörde strall" undergå, lagligen ägt att henne i häktet qvarhålla, funnit de tilltalade genom i fråga varande af dem såsom Konungens Befallningshafvande fattade beslut, hvarigenom qvinnan blifvit på fri fot ställd och till hemorten förpassad, att derstädes vistas, intilldess det anmärkta hindret för straffets verkställande upphörde, icke kunna anses hafva gjort sig till någon förseelse i embetet skyldige, hvadan de från åtalet befriades. Detta utslag har jag i underdånighet öfverklagat, för att, så vidt af mig berodde, icke låta den satsen gälla, att när någon lämplig försörjning för den häktade brottslingens barn ej kunnat på en enda dag anskaffas, dermed skulle anses bevisadt, att sådan försörjning ej lanns på orten att tillgå, eller att, när utväg för barnet icke genast funnes, någon tjenligare åtgärd då ej kunde vidtagas, än att omedelbarligen försätta modren på fri fot samt äfventyra, hvad som verkligen inträffat, att hon holle sig undan och straffet icke blefve verkstäldt.
Svenska arméen, sammanlagdt 20,000 man, blef slagen vid Pultawa och tillbakaträngdes till Dniepr, der Worskla infaller i den förra floden. Arméen hade i slaget endast förlorat .4,200 man, och 200 man saknades. Modlös, utmattad, utan krut och utan bly uppnådde lemningarne af den stoltaste här, som Sverige uppsatt, flodens strand: inga farlcoster voro att tillgå, man saknade alla materialier att slå en brygga, eller timra flottor; ställningen var förtviflad, all räddning omöjlig. De fleste bland soldaterne gjorde fruktlösa försök att komma öfver Dniepern, och hvarvid flere hundrade drunknade. Utom 500 man, hvarmed Konung Carl Xll lyckades komma öfver, blef den öfriga arméen, cirka 14,600 man, Ryska krigsfångar. Hade man träffat anstalter till öfvergång, så hade det varit en möjlighet att med 15,000 man, som återstod efter slagtningen vid Pultawa, uppnå Pohlen genom Podolien eller Moldau. På de skäl jag här sökt, så fullständigt ämnets vigt kräfver, framlägga, vågar jag hoppas att de respektive Riksstånden måtte återremittera Stats-Utskottels betänkande i denna punkt, med förklarande derjemte, att de bifalla det anslag å ordinarie Stat, som Kongl. Maj:t i och för uppsättandet och underhållandet af ingeniörtrupp i nåder äskat.n Af Herrar Bildt, D. G., och Lagerhjelm, P. Vid 11 punkten: Af Herrar Gråå, Warn, Berg, Fahlhem, Lindström, Nordvall, Norin och Wedberg samt riksdagsfullmäktige Strindlund från Wester-Norrlands Län, Mats Persson från Stockholms Län, David Andersson från Hallands Län, Lars Rasmusson från Götheborgs och Röhus Län, Christen Andersson fran Malmöhus Län. Anders Gustafsson från Östergöthlands Län, Per Persson från Örebro Län, Anders Ersson från Stora Kopparbergs
Länsmän med lätthet kunde sköta göromålen, föreslagit, att den ena af de trenne Länsmans-sysslorna inom nämnde Härad måtte indragas vid blifvande ledighet, och att de tvänne Länsmän, som derefter qvarblefve, kunde, intilldess en ny Landtstatsreglering hunne verkställas, få åtnjuta den 3:dje Länsmannens nu innehafvande lön; och har motionären ansett sig nu böra Bih. till R. St. Bese. och Ekon. Utsk. Betänkande, N:o 25. göra denna framställning hos Rikets Ständer, enär häradsboerne redan om detta förhållande underrättat Konungens Befallningshafvande i Länet, som likväl förmenat sig icke kunna bifalla deras önskan, utan förklarat, att den borde blifva föremål för Rikets Ständers pröfning. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande, men funnit detsamma vara af en sådan enskild beskaffenhet och så beroende af närmare undersökningar på stället, att Utskottet med utredningen deraf icke kunnat eller bordt sig befatta; hvadan och då häradsboerne, derest de skulle finna den ifrågasatte förändringen behöflig, derom kunna framställa underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t, Utskottet anser sig böra vördsamt tillstyrka, att denna motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Ank. till Exp. Utsk. d. 24 Sept. kl. 1 e. na. Betänkcmdej i anledning af väckt fråga om inköp till kyrkorna i Riket af en ny upplaga af psalmboken med choral-melodierna och mossan. Från Högvörd. Preste-Ståndet har till Utskottet blifvit remitterad en motion af Herr Contracts-Prosten Ödmann, hvari anföres: att, genom Kongl. Resolution den 7 October i83o, väl beviljats Hof-predikanten Joh.
Dessa utstrålningar åstadkommos genom en några år före tidpunkten för denna berättelse upptäckt ny naturkraft, hvilken genast togs i industriens tjänst och bland annat användes till gatulysning, men i synnerhet till att upplysa de fordon hvilka rörde sig öfver husen och de offentliga stadsvägarne. Det elektriska ljuset, hvarmed man upplyste städerna i slutet af det nittonde och början af det tjugonde århundradet, förhöll sig till det nyare lysmedlet ungefär som ett af forntidens s. k. talgljus till just detta elektriska ljus, och det senare efterföljdes af flera olika lysämnen i ständigt stigande ljuskraft, till dess den nyaste upptäckten kom med sitt alla andra konstljus öfverväldigande sken, men äfven detta väntade att en gång finna sin besegrare och efterträdare. Eldflugorna svärmade i täta flockar och i många lager öfver hvar andra, utbredande sig åt alla håll, åter samlande sig och å nyo spridande sig hit och dit i luften öfver den stora staden. Man hemtade frisk luft efter dagens arbete, for på besök, till skådespelshusen, till de offentliga uppläsningarne och de många föredragen, till nöjen af tusen slag. Ett stort antal styrde till den af stadens konsertsalonger som låg vid en af de inre boulevarderne, ungefär där den gamla Tjärhofsgatan fordom strukit fram. Det var en tämligen liten byggnad, föga större än det forna kungliga slottet, men rund och täckt med glas eller det slags porslin som efterträdt glaset och var vida genomskinligare än detta. Öfver taket sväfvade en ofantlig sol af det nya lysämnet hvilken med sitt klara sken trängde in i den store konsertsalen och upplyste denne liksom midt på dagen, men utan att skada ögonen. Under det musiken ännu utöfvade sitt herravälde öfver människorna hade man i Stockholm bygt den ena konsertsalen efter den andra, alt större och större. Den wagnerska musiken stegrade ständigt sina anspråk på stora rum, ända till dess hela det gamla Ladugårdsgärdet slutligen funnits otillräckligt; men då detta alt mer bebygdes och då människornas örhinnor länge sedan voro spräckta, ref man ned de stora konsertsalarne eller använde dem till andra ändamål. När luktklaveret hunnit sin fulländning, kunde man ej hafva så stora konsertrum.
Föreskriften, att hvarje motionär åligger, att afgifva sina förslag i bestämda ordalag, medför, enl. min åsigt, ganska betydliga fördelar; ty, såsom redan är anmärkt, förekontmes derigenom ofoget alt framkasta en naken idé, den Utsk. sedermera skall ikläda skepnaden af ett fullständigt förslag. Af sista riksdagens proUr bar jag inhemtal, hurusom 12 å 13 motioner varit liggande i en riksdagsmans ficka, hvilka sedermera allesammans, den ene efter den andra, blifvit inom detta Stånd framställda. Enahanda förhållande bar äfven visat sig inom de öfriga Stånden. Omöjligt kan en riksdag inom kortare tid afslutas, om alla de ämnen, hvilka i landllifvels ensamhet kunna föresväfva riksdagsmännen och föranleda till motioner vid infallande riksdag, skola af II. St. med allvar behandlas, och jag kan derföre icke. undgå att önska, det en förändring i bestående lagstiftning i detta afseende mätte ega rum, på det att någon gräns må sältas för dessa nakna motioner, hvilka i sådan mängd förekomma. Dessutom tror jag att den motionär, som är sitt ämne vuxen, då han sjelf upsätler sitt förslag till ordalydelsen af lag eller stadgande, kan ofta åstadkomma en betydligt bättre redaktion, än det Utsk. till hvilket den remitteras, i händelse motionen endast innehåller en idé, och det 1715 Den 25 Januari f. m. talrika Utsk. sedermera derutur skall utveckla ett fullständigt förslag. Detta är hvad jag hufvudsakligast haft alt andraga för att yrka bifall, änskönt R. o. Ad:s beslut nu är af ingen påföljd. Gr. Lagerbjelke: Bland de delar af R. Stis arbetsördn., som ifrämsta rummet tarfva förbättring, är otvifvelaktig! den, som angar ulöfvandel af motionsrätten. Under nuvar. förhållanden kan en motionär, utan alt det ringaste hafva öfvertänkt ett ämne, i hvilket han vill framställa förslag, och utan att en enda person inom hela representationen vill understödja honom, framkasta ett förslag, hvilket ovillkorligen mäste lill Ulsk. remitteras, och 11.
Herr Grefve M. F. Brahes Memorial, angående erlagd Bevillning för Dannemora Bergslags Jerntillverkning, beslöt Bidderskapet och Adeln, att Hans Excellences berörde Memorial skulle till Stats-Utskottet hänvisas. Ut supra. 1 Ex Protocollo A. G. Silverstolpe. S. D. t öredrogos å nyo och biföllos följande Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 27 April på bordet lagda Betärikanden och Memorial af den 18 nästföregående, nemligen: 1:0 Om ett yrkande , det förmedlade Hemman måtte, vid deltagande uti Kyrko, Prestgårds och Tingshus uppbyggande, få förmedlingen till godo njuta. 2:0 Angående .Glasoch Porcellaines-förares samt Smideshandlare* handelsrättighet. 3:0 Börande en gjord hemställan, att brännvinsbränningen finge fortfara, äfven under loppet af innevarande Maj. 4:0 An-j lien 5 Maj, »9 4:0 Angående ett gjordt Förslag om anlag* gände af en landsväg flan Elfvedahls Socken i Öster-Dalarne , förbi Särna, till Rörås Kopparverk, nemligen på det sätt, att förslaget öfverlemnäs till Kongl. Maj:ts Kådiga välbehag. Ut supra. Ex Protocollo A. G. Silverstolpe, S. t). Föredrogs å nyo och bifölls Eag-Utskottets den 37 April på bordet lagda Memorial af den 11 i samma månad, rörande förhöjning i dagtractamentet för Nämndemän vid privata förrättningar, samt viss Utstakad lösen för hvarje ark af de Syne Instruménter och bevis, hvilka i anledning af privata förrättningar utaf dem utfärdas ; och d| i sammanhang härmed upplästes EagUtskottets den 26 April afgifna Memorial, äfvenledes angående förhöjning i dagtractamentet för Nämndemän, samt deras befrielse från Kronoäkjutsningar, de så kallade Byåkor, och Brefbärareskyldigheten, fann Höglofl.
För min del skulle jag tro, att eleclorerne icke hafva något annat än Ridd.Ordn. att ställa sig till efterrättelse, och att electorerna följaktligen skulle kunna säga, att de icke godkänna ett R. o. Ad:s beslut om suppleanters tillsättande, i händelse det står i strid med Ridd.Ordn. Uti Ridd.- Ordms 19 § stadgas, att electorerna först skola tillsätta de ordinarie ledamöterna i Utsk:n, men sedermera välja suppleanter för hvarje gäng ledighet beviljas någon ordinarie ledamot; och således tror jag icke, att electorerna verkligen skulle behöfva godkänna eller ställa sig till efterrättelse det beslut, som nu är i fråga att fattas, såsom stående i strid emot Ridd.Ordn. Der står nemi. att ”Electorerne åligge att, inom den tid Riksd.Ordms 28 § föreskrifver, välja ledamöter lill samtlige der omnämnde Utsk., samt till Exp.- och Ridd.Utskm. Innan val skett, må ingen Elector afsäga sig denna befattning. Derefter må det vara tillåtet under enahanda villkor, som för Ulsk:s-ledamot stadgade äro. Electorerne åligge äfven att tillsätta ledamöter af R. o. Ad. i alla de Utsk., hvilka R. St., med anledn. af 36 § i Riksd.Ordn., finna vara af nöden, samt att, vid inträffande ledigheter, välja andra ledamöter i de afgångnes ställe.” Således åligger det icke Electorerna att välja sådana suppleanter, som äro gällande för en hel riksdag, utan endast suppleanter, sorn inträda då en ledamot erhåller ledighet. Detta är ett ytterligare skäl, hvarföre jag anser ett stadgande sådant som detta, om det af R. o. Ad. bifalles, böra i Ridd.Ordn. intagas. Gr. Horn, Claes Fredr.: Långt ifrån att såsom vissa värde ledamöter anse det stridande emot grundlagen alt, såsom Ridd.- Den 12 Octo.ber e. m. 143 Utsk. föreslagit, välja suppleanter för de fall då ledamöter inom Disk. äro frånvar., anser jag det fast mera vara i full öfverensstämmelse med grundlagen, att R. St:s Utsk. äro fullsatte med det bestämda antalet ledamöter.
Banco-Utskottet afstyrker alltså de ifrågasatta förändringarnes införande, så vida nemligen Låue-Contoircts vid i8a3 års Riksdag bestämda functioner ej varda för öfrigt i betydlig nion tillökade, och hemställer för dess del tills vidare: att omyntadt Guld och Silfver, som genom Banco-Styrelsens försorg upphandlas, blifver emottaget, uppvägdt, proberadt och med stämpel försedt af Kongl. Mjmtet i Stockholm, som, enligt afgifvande Attester, är ansvarigt, för utmyntningen; och att metallerne sedermera blifva liggande i Bankens eget förvar, intill dess denna myntning skall verkställas. Och förbehåller sig Utskottet att serskildt afgifva yttrande öfver en af vice Talmannen Jon Jonsson väckt motion, i fråga om Banco-Utskottets Betänkande N o So. 23 utländska Myntsorters förvexling i de sodra Orterna. Stockholm den 7:de Julii 1829. Ankom till Exp.-Utsk, den 12 Julii 182^, Betänkande, med anledning af Herr A. Ribbings väckta motion, att Banco-Utskottet mätte inkomma med Jörslag om lämpligaste sättet och medlen att för alla möjliga händelser ställa Bankens egande Silfver-Fond i största säkerhet. Högiofi.
Banken skulle således komma alt sätta till de 3 proc., oberäknadt äfvenlyret fiir Bankens credit. Jag skulle hafva öuskat, att privatbankernas sedlar hade kunnat upphöra, och derigenom alla de olägenheter försvinna, hvarmed allmänheten för deras skull får dragas; men när della icke kan ske, utan äfventyr för Slalsbauken sjelf, så kan jag icke tillstyrka den ifrågavarande åtgärden. Grefve Cronhjelm har upptagit såsom någonting, hvilket skulle kasta hat på B. Sl:s Bank och de Stockholmska capitalisterne, alt de ville förqväfva privalbankerne, hvaremot det skall vara något annat landsortsinlresse, än capilalislernes, som önskade privatbankernas fortfarande bestånd. Efter min tanka förhåller det sig tverlom. Del är just capilalisl-inlressel i landsorterne, sorn vill göra sig gällande genom privatbankerna. Capitalislen i Stockholm är höjd om han ser, alt Bankens sedelvärde vore försäkradt, oell han får 5 eller (i proc. för sine penningar; men capitalislen i landsorterne åsyftar att fä 15 lill 20 proc. Hvilken har större intresse, den som får 15 till 20, eller den som får 5 till 6 proc.? Jag skulle således tro, ali capitalisterne i landsorterne äro vida mera intresserade för privalbankerne, än capitalisterne i Slockholm liro det emot dem. Pä det att man icke mätte utsätta sig för äfventyr eller begå vådeliga misstag, genom antagandet af ett hell nytt och lemligen obekant förslag, anhåller jag alt B. o. Ad. mätte godkänna ] punkten i Utsk:s betänk. Frih. Baab; Hr vou Hartmansdorff har sagt, att det vore sä godt alt genast börja med hufvuddrabbuingen i frågan. Del var just frän denna synpunkt jag utgick, dä jag i mitt förra anförande öppet bekände mig till den åsigt, som uttalar sig i llögv. PresleSlts beslut. Jag ber nu att fä upptaga några af de argumenler, sorn Hr von Hartmansdorff begagnat, för alt förmå B. o.
I begärlighet efter sådana notiser föll gubben ända till en viss barnslighet, som dock icke obehagligt afstack emot hans ärevördiga personlighet. Sedan embetsförrättningen var verkställd, beslöt prosten att återvägen skulle tagas genom trakter, dem Otto icke på flere år besökt. Det gjorde väl, mente han, en half mils krok, men gerna kunde man underkasta sig den, då man hade att färdas en vida intressantare väg, än den stora socknevägen. Och hästen för sin del kunde icke med skäl klaga öfver vägens längd, ty denna väg var backig och således vida mindre tröttsam, "såvida samma musklers kraft icke alltid då tages i anspråk." Vid några af backarna stego de båda af, dels för att lätta hästens besvär, dels för att kunna välja sig lämplig plats för fri och obesvärad utsigt. Skada bara sade prosten att vi inte ha grönt ännu; vintrarna hos oss tyckas bli allt längre; i min ungdom plockade man vanligen blåsippor i medlet af April, och första Maj var redan ganska grönt. Kanske ändå att, ifall farbror blir rätt gammal, allt återkommer till sitt förra. Du kan ha rätt, min gosse. Naturen i sin fortgång har väl äfven sin periodicitet. Men se här ha vi Tuonela; jag trodde inte, att vi redan hunnit så långt. Tuonela låg till hälften i en däld eller rättare i en trakt, som till hälften var en däld. Karaktärsbyggningen var omgifven och nästan undanskymd af höga, gamla träd. Det var en hästskoformig byggnad i antik och ädel stil, sådan man numera sällan får se ty äfven till landsbygden tränger modet och dels helt och hållet rifver ned det gamla, dels ställer till förbättringar, reparationer och förändringar. När de kommit till trädgårdsstaketet, varsnades de af en man, hvilken med spade i hand gjorde något trädgårdsarbete. Prosten igenkände denna man och sade till Otto: det är Lagman von Randel. Kom min gosse; vi skola gå in i trädgården. På fjorton år hade de icke träffats; då voro de män i sina kraftigaste år, nu voro de tolf år äldre och ålderdomen stod för dörren. Oaktadt jemnårigheten var dock skillnaden stor emellan dem båda.
Vs med 2,455 R:dr 16 sk. och återstående V5:delar fördelats emellan åmurs-komitén, på sätt nyss berördt är, och slädens poliskasssa jemte fattiga borgare, borgar-enkor samt stadens gubboch enkehus, äfvensom Drätselkammaren; hvarförutan den vinst, som af denna utskänkning kan uppkomma, skall till ena hälften användas till understöd åt fattiga borgare samt deras enkor och barn, och den andra hälften disponeras af bolaget till »välgörande och nyttiga ärdamål». Nettobehållningen af utskänkningen beräknas utgöra 6,6662/3 R:dr Banko, och har bolaget till den föreslagna nya polisoch brandvaktsinrättningen anslagit 1,000 R:dr nämnde mynt. Välgörenhetsanstalter i staden äro: l:o Allmänna fattighuset, hvarest 90 personer vårdas och omkring 100 personer, icke tillhörande fattighuset, dagligen bespisas på allmän bekostnad; 2:o Borgerskapets gubboch enkehus, der 27 personer äro intagne; 5:o Borgerskapets afkomst-magasin, derifrån omkring 100 tunnor spanmål årligen utdelas bland det fattigare borgerskapet; 4:o Borgerskapets fattigmagasin, som till fattiga borgare och andra till borgerliga inrättningar hörande personer årligen utdelar något öfver 20 tunnor spanmål; 5:o Prins Gustafs folkskola, hvarest barnens antal under de fem sednare åren i medeltal uppgått till 507; 6:o Småbarnsskolan och barnhuset, uti hvilken förra 55 barn årligen undervisats; förutom åtskilliga fonder och kassor med till en del ganska betydliga kapitaltillgångar. Åtskilliga nya byggnader hafva blifvit uppförde, hvaribland må nämnas den kemiska byggnaden i Carolina-parken, hvarest äfven Konung Carl XIV Johans byst af Fogelberg blifvit uppställd. En stor del af domkyrkans grundfot med omgifvande murar och trappor hafva blifvit förnyade eller uppförde af huggen granit. S:t Eriks källa har fått en prydlig öfverbyggnad af jern och i allmänhet har 30 staden fortfarande förskönats genom anläggning af promenadplatser och planteringar.
Ständer beslutat, bland annat, alt-, nied fastställande af räkne-enheten till värdet af en fjerdedels Riksdaler silfver, enligt Mynt-ordningen den 9 Maj 1835, denna räkne-enhet, motsvarande En Riksdaler Riksgäld eller 32 sk. Banko, skall benämnas Riksdaler R iksmyntf att räkne-enheten skall indelas i 100 lika delar, benämnde Öre, deraf alltså • hvar och en i värde motsvarar 1 r:st silfver, eller 3 tsq rist Banko, ■eller 5 rss rist Riksgäld, eller nära en half skilling sistnämnde mynt; •att, efter det nya' systemets verkställighet, all offentlig räkenskap skall töras i två kolumner: Riksdaler Riksmynt och Öre, med undvikande af alla brutna tal, så att hvad som endast uppgår till halft öre eller derunder uteslutes, men, då det stiger derutöfver, utföres för ett öre; samt att det nya räknesättet må träda i verkställighet från och med början af år 1856. För den händelse, att Rikets Ständer» i detta ämne vidtagna beslut varder T af Kongl. Majit i Nåder gilladt, kom - 20 BankoVink okets Memorial\ N:o 8i. ma följande silfvermyot, alla af 12- lödig halt, att präglas, nemi.: Ett st om 4 R:dr Riksmynt eller 400 öre
De båda qvinnorna aflägsnade sig, de små följde dem i kjolarne, och far och son stannade ensamma qvar i stugan. Ukko fick ändtligen eld på sin pipa, hostade litet och började samtalet med sin äldste son på detta sätt! Lefver Salmen Ukko ännu, eller är han redan död, hvasa? Han lefver, men hans son Ella, smeden, likaså... Ukko är gammal han, men Ella är ung... Hvad är det mer? Är Salmen Ukko så gammal, att han intet mer har att säga i sitt hus, eller är han ännu husbonde i egen gård? Svara på det. Ukko är åttiofem år i dag och behöfver hjelp af sex söner och fyra arbetsamma sonhustrur; annars ginge det honom illa och gården likaså. När stugan hotar att falla, behöfver hon stöd. Och ni far må tacka Gud, som gaf er söner och deras unga armar! Men det fins fullt upp med arbete, det är sant. Det fins arbete att göra och många munnar att mätta. Det är jag, som mättar de hungriga i mitt hus, och när de icke lyda min vilja, få de gå till främmande och skaffa sitt bröd... Är det så eller icke? Dina söner arbeta som drängar, dina sonhustrur som pigor... Öfver hvem klagar du, far? Öfver den, som löper kring byn, då han skulle arbeta! Öfver den, som låter elden i smedjan slockna, medan han gnor omkring på främmande åkrar, der han ser en utpyntad kjol. Öfver den, som går i kyrkan för synds skull och inte för Guds, öfver den, som, likt Salmen Ella, ämnar lefva på sin fars mat utan att göra nytta, medan han friar efter dåliga och odugliga qvinfolk, somrarne igenom. Dåliga och odugliga! Är ni döf och blind, gubbe? Är Toimila-Hedda oduglig? Hon passar inte för dig. Men hon skall passa för mig, for mig och ingen annan. Är hon dålig? Jag tror ni är ifrån er, far! Du har varit gift en gång förr, Ella. Om du tar dig ny hustru, så inte blir det Toimila-dottern, det vet jag! Ella bleknade.