Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Blicka in uti detta stora gammaldags rum, prydt med i sirater utskurna möbler af ek; på väggarne hänga svärd och vapen och på bordet ligger en gammal bibel, inbunden i läder med ciselerade messingsbeslag i hörnen. Tidens frätande tand har ej heller gått spårlöst förbi denna antiqvitet till bibel, ty ett af messingsbeslagen var borta.2 Framför detta bord låg den ålderstigne Carl Johan Pettersson på knä, försjunken i bön. Hans snöhvita hår böljade ned åt axlarne. Det var en imposant syn. Men tyst – han beder. Läpparne röra sig, men man hör intet ljud. Händerna äro sammanknäpta. Nu uppslår han sitt öga mot den Högste och en tår glindrar fram i ögonvrån. Med ett saligt leende reser han sig upp. Bönhörelsens milda engel synes ha vidrört hans höghvälfda panna, på hvilken friden tronar. Nu lägger han tvenne fingrar på den gamla bibeln. Läpparne röres åter. Han aflägger en tyst, kanske en hemsk och förfärlig ed. I detsamma sväfvar in genom den öppnade dörren en ung luftig gestalt. Det är den gamle veteranens guddotter, Hertha. Ur hennes djupblå, herrligt sköna öga strålade den renaste oskuld och frid, och det böljande guldgula håret var som en knippa af strålar från den herrliga Guds skapelse, solen, som lyser öfver alla våra synder. Med öppen famn skyndar hon mot gubben, som med glädjestrålande ögon betraktade sin älskling. »Mitt kära, älskade barn,» snyftar den gamle, »du fyller i dag 17 år. Det är tid att uppfylla min ed. Mins du Fabian? En purpursky flög öfver Herthas fagra anlete, och med nedslagna ögon svarade hon: »O, älskade fader, om jag mins honom!» »Du älskar då honom?» Ur djupet af hennes rena, oförfalskade hjerta dallrade fram, som buret på själens vingar ett sakta »ja!» »Nåväl!» sade den gamle. »Må den allvise Guden, som från sin himmel skådar ned på oss, skänka er sin välsignelse!» Och han framtog en slät guldring och satte på hennes finger.
Redaktör o c h FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. A l l m. Telef. TJtgfifningstid: hvarje helgfri fredag. Sista numret i hvarje månad innehåller en fullständig modeo. mönstertidning. Prenumeration sker: I landsorten: å postanstalterna. I Stockholm: hos redaktionen, å Stadspostens hufvudkontor, i de större boklådorna samt a tidningskontoren. Z. Topelius * Ledsam tystnad. Ett ord för dagen, af Ave. Ha, som bevistat sammanträden, hvarest både män oeli qvinnor äro kallade att deltaga i förhandlingarna, görad en erfarenheten, att damerna sällan eller aldrig yttra sig i någon fråga, ej ens då den uteslutande rör sig kring deras egna vigtigaste intressen. Jag har gjort denna erfarenhet i Stockholm lika så väl som i våra landsortstäder, och för kort tid sedan såg jag två referater öfver sammanträden, det ena från hufvudstaden, det andra från Helsingborg, deri referenterna (den ene var dock en korrespondent vill jag minnas) omnämde qvinnornas passiva hållning vid förhandlingarne. » De hviskade med männen och med hvarandra, » hette det från det ena stället, » men det hade varit önskvärdt, om de högt uttalat sina tankar. » Orsaken till att qvinnan tiger i församlingen är naturligtvis — männens tyranni, kunde man ja påstå, om det vore sundt förnuft och rättvisa uti att gräla på nutidsmännen för gamla tiders fördomar och åsigter, i stället för att ärligt erkänna, det vi sjelfve ännu äro så bundna af eget småsinne, småfnaskig fruktan för de närvarandes kritik, att vi antingen sitta rent stumma och svälja våra tankar eller också hviska, som man » hviskar i ungdomens vår ». Jag har träffat en tänkande förståndig qvinna, som under flere år led af minnet att ensam af sitt kön en gång ha yttrat sig offentligt om små barns uppfostran; led, som man kan lida vid minnet af att ha begått ett fel; led af qvinnornas ogillande blickar och ett par dumma ord af en man, och hon blef ej befriad från denna pinsamma känsla, förr än hon en gång, rent händelsevis, fick höra en annan qvinna offentligt yttra sig Öfver samma ämne.
”Det är af alla dessa förenade anledn :r, som jag med förändring i vissa delar af mitt underd. förslag af d. 15 Sept. 1846, nu underdigst vågar hemställa: a) Att Författnings-samlingen ronde arméen, dess styrelse och förvaltning må, under iakttagande af de föreskrifter, som ej mindre i 2:a, 3:dje, öde, 7:de, 8:de, 9:de, lide och 12:te, 13:de och 14:de punkterna af E. K. M:s nåd. bref d. 8 Augusti 1844, än genom E. K. M:s nåd. skrifvelser i detta ämne af d. 12 Febr. Den li December. 217 1846 oell d. 29 April samma år blifvit meddelade, få fortsättas tills vidare eller så länge E. K. M., efler emottagande af de underd. arbets-rapporter, som af mig hvarje sjette månad afgifvas, i nåder pröfvar att arbetet fortgår med den drift och ordning, som vederbör, och hvartill redaktörerna under d. 17 Juli 1844 sig i underd. förbundit *), samt att en med arbetet åsyftad nytta åstadkommas”. b) ”Att beträffande det i 4:de och 19:e punpkterna af högstberörde nåd. bref omförmälda årliga anslag af 1,600 r:dr, detsamma, enl. den öfverenskommelse redaktörerne emellan, som från d. 1 Oktober 1844 frivilligt varit träffad, och af Chefen för E. K. M:s Landtförsvars-dep:t gillad, sålunda måtte få fördelas, att hvardera redaktören erhåller såsom arfvode 600 r:dr, samt att återstående 400 r:dr, under iakttagande af de vilkor 10 punkten innehåller, utan serskild redovisning, få af Kapten Stiernsvärd upbäras och för afsedt ändamål användas”. c) ”Att ett Supplement-häfte, uptagande de under .året utkomna nya författningar eller förändringar i de gällande, må, efler hvarje års utgång, frän författntngs-byräen utgifvas”.
Länets innevånare tillträde till redogörelsen vid residencet; i anledning hvaraf Eder Kongl. Majit uti Nådigt Bref den 17 December samina år befallt, att Länets innevånare öfver samma hemställan i afseende på Lazarettet borde höras, men att de ambulatoriska Curhusen skulle förblifva egenteligen under Landshöfdingens styrelse; äfvensom, och efter det Läns-innevånarnes yttrande blifvit infordradt, Eder Kongl. Maj:t genom Nådigt Eref den 6 Maji 1818, stadgat, att Linköpings Lazarett lomme att förblifva under Seraphimer-Ordens-Gillets inseende, med vilkor, att Länets Cur-inrättningar skulle ensamt ombesörja veneriska sjukvården, emot rättighet att få uppbära den afgift, Länets innevånare dertill beviljat, och Lazarettet deremot åligga aila andre sjukas skötsel , emot ersättning enligt Seraphimer-Ordens-Gillets Circulaire-Bref den 2 Maji a 804, hvarefter någon Direction för Linköpings Lazarett ej blifvit tillsatt: att uppå SundhetsCollegii derom gjorde underdåniga hemställan, Eder Kongl. Majit, medelst Nådigt Bref den 15 Martii nästlidet år 1821 förordnat en Direction till vårdande af oeconomiske angelägenheterne vid Vadstena Curhus, sorn förut stått under Collegii styrelse, och derjemte, i anledning af Sundhets-Collegii anhållan att befrias från vidare utgift till samma Curhus, förordnat-att CoN legiurn, så länge dess af Stats-Verket beviljade anslag 8000 R:dr vore oförminskad!, väl borde fortfara med bestridandet af kostnaden till Curhuset, men att, enär detta anslag för de bestämde ändamålen ej funnes tillräckeligt, och bland dem, Curhuset medtoge största delen, bristen Berättelse om Tre-skillings-afgiftenl eller skillnaden emellan nämnde anslag och utgifterne, hvilken skillnad stundom utgjort nära 2000
För dem är det vilkor, som vid sista Riksdag påböds, att fedel af DiscontLånet, beräknad efter dess primitiva belopp, skall hvarje halfår inbetalas, lätt att fullgöra, emedan deras rörelse är af natur, att dertill gifva utväg; men för Jordbrukaren var detta band alltför strängt, emedan skörden är icke mera än en om året, och Spannemålens försäljning går icke lätt i Landsorterne, Såsom ett bevis derpå, att vilkorets stränghet verkat till mången Jordbrukares utestängande från Disconten , kan man åberopa det förhållande, som annars skulle svårligen kunna förklaras, Dai 19 Julii e. m. o “9 nemligen, att ehuru, i alla Landsorter, förlägenheten varit svårast inom JordbrukareClassen, stodo dock, vid Riksdagens början, nära två millioner, i Disconten obegagnade, och ett fort farande af denna stränghet, vore nu så mycket mera orättvist, som, genom de öfrige Lånetillgångarnes upphörande, Jordbrukares behof att anlita Disconten, blifver större. Genom Bankens Publicitet är nu mera be.; visadt, att Bankens och RiksgäldsContoirets Sedelstock år iSoy utgjorde sammantagne 28 Millioner, samt att nu utelöpande Sedelstock också utgör 28 Millioner; men af allmänna PostTidningen för den 23;dje Januarii 1809, stytkes, att coursen då var blott Femtiosex Skiliingar på Hamburg; då deremot den nu är *22 Sk.
är redan detta så bestämdt afgjordt? – Boken, påstod ni, skulle befrämja ”mensklighetens restauration genom en förändring af äktenskapet;”... genom otukt och skörlefnad, borde ni ha sagt. Vackra läror! Vacker ”himmel på jorden!” Ni såg ju, att sjelfva de stora tidningarna liksom baxnats att underskrifva denna i Sverige hittills oerhörda lära, som lär höra till Furumos ”framtids”-vurmerier. Men ni, Herr Flabbe, som är lärd, som tagit kameral-examen och stora theologi-examen, ni finner er inte generad af några slags betänkligheter, att dertill sjunga amen. Sådana galenskaper kallar ni för ”samhällsförbättrande” och ”förlyckligande.” Ni borde skämmas, Herr Flabbe! Kort och godt: ni kan i morgon packa ihop er kappsäck. Lönen ända till Michaeli skall utbetalas eder på kontoret. Adieu, min herre! Herr Hugo gick dervid in i sina rum, och lemnade Kolskrifvaren mållös och alldeles förbluffad. Frans tog honom vid armen och förde honom upp på sin kammare. Sednare på eftermiddagen inträdde Frans i sin faders sängkammare, och fann honom, med stirrande blickar, sittande på sin stora konst-stol, i sin bekanta, år 1833 förfärdigade gröna siden-nattrock. Jag fruktade nästan att jag skulle störa min goda fars middagssömn, började ynglingen. Förargelsen med den välsignade Flabbe har alldeles förderfvat den för mig, svarade Herr Hugo. Efter några omsvep begynte Frans, att till Kolskrifvarens urskuldande anföra hvarjehanda: – hans stora brådska vid recensionens uppsättande, – hans bekanta devotion för Furumo, som i allt hvad som rörde denne hans vän gjorde honom fullkomligt blind, – hans tillgifvenhet för huset, och slutligen hans hittills ådagalaggda stilla uppförande och otadeliga vandel ... Men hur kan detta stå tillsammans med sådana grundsatser? frågade Herr Hugo. Grundsatser? Jag tror just icke, att Herr Flabbe egentligen äger några sådana, jag menar i litterära ämnen; ty annars är han visst hjertans from och beskedlig.
Bonde-Ståndet sig förenat, har blifvit föreslaget, att de socknar, inom hvilka fast skola ej kan inrättas, må befrias från skyldigheten att bygga skolhus, emot åtagande att hålla lämplige rum för de flyttbara skolorna; hvarjemte Olaus Ericsson från Götheborgs och Bohus Län påyrkat, att föreskriften om anskaffande af tjenliga rum för folkskolan icke må vara bindande för de socknars invånare, hvilka, i enlighet med motionärens förslag, kunde vilja begagna hemläsning för sina barns undervisning. s Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.-o 4°- Hvad JVils Perssons förslag angar, så enär förenämnde Sladga innehåller att ”hvarje Skol District åligger anskaffa tjenliga rum för de folkskolor, som inom Districtet finnas eller blifva inrättadeoch denna föreskrift icke ålägger skol-districlet att bygga skolhus, utan endast att anskaffa och underhålla tjenliga rum för folkskolorne, dessa må blifva fasta eller flyttbara ; så synés å Nils Perssons förslag något vidare afseende icke böra fästas. Och hvad angår Olaus Ericssons nyssberörde yrkande; så få Utskotten, med afseende å de allmänna åsigter Utskotten yttrat här ofvan under § 1, samt vid betraktande deraf, att folkskolan är en bildningsanstalt för alla inom skoi-district varande barn, vördsamt hemställa, att samma yrkande ej måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. § 4. Beträffande de i denna § förekommande stadganden, hafva följande förändringar blifvit föreslagne: af Nils Pehrsson från Kronobergs
P. 210. — om Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottets svar på återremisser af dess Betänka uden : 1) angående skyldighet för Lappske Nybyggares söner att ingå i Allmänna Beväringen; 2) rörande FrälseBondes befrielse från Fjerdingsmans-befattningen. P. 210. — om Lag-Utskottets svar på anmärkningar vid dess Betänkande rörande yrkande att gäldenär bör vara pligtig sin skuld med arbete aftjena. P. 210. — om StatsUtskottets Betänkande rörande RiksStatens andra HufvudTittel. P. 211. —- om remiss af Friherre Carpelans anmärkningar vid BevillningsUtskottets Betänkande angående Stora SjöTullen. P. 21 j. — om StatsUtskottets Betänkanden: 1) rörande anslag så väl till åtskillige byggnader vid Veterinairlnrättningen i Ilufvudstaden, som till en årlig Stat för samma Inrättnings framtida underhåll uti dess fullkomnade skick; 2) rörande indragning af Medico-theologiske stipendierne; 3) rörande tillökning i lönerne för de fyra StatsSecreterarne; 4) rörande StatsVerkets tillstånd och behof i hvad angår RiksStatens Femte HufvudTittel. P. 212. ■—• om StatsUtskottets utlåtanden: 1) rörande löne anslag för en DjurLäkare på Gottland; 374 a) angående StatsVerkets tillstånd och behof, uti hvad som rörer RiksStatens fjerde HufvudTittel; 3) angående RiksStatens Sjette HufvudTittel; 4) angående StatsVerkets tillstånd och behof i hvad angår RiksStatens Sjunde HufvudTittel. P. 212. — om StatsUtskottets Betänkande rörande StatsVerkets tillstånd och behof uti hvad som rörer RiksStatens Tredje HufvudTittel.
Betänkande N:o 46. 5 gifvit anledning lill neli i det andra uttryckligen anbefallt upprättande af förslag lill dessa tjeuslpr; nied anledning hvaraf, och då i dessa lili enskilda tvistemål meddelade Nådiga Bref otvifvelaktig! blott åsyftades tillämpning a( de i afseende å klockare befintlige äldre författningar, och icke alt tillvägabringa ändring deruti, men samma Nådiga Bref syntes vara emot de äldre förfaltningarne stridande, så alt ovisshet om hvad lili ifrågavarande afseende lörande Lunds still, Bohus län och Halland vore gällande skäligen kunde uppslå, Bikels Ständer i underdånighet fästade Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på berörde förhållande, med underdånig anhållan alt Kongl. Majit läcktes meddela Nådig förklaring, som bestämde hvilka särskilda rättigheter uli ifrågavarande fall målte tillkomma församlingarna inom Lunds stift ; men under den 2 April 1852 har Kongl. Majit förklarat skäl icke förekomma lill ändring eller upphäfvande af de föreskrifter. hvilka sednast blifvit meddelade i fråga om förslag till klockareljenster inom ifrågavarande provinser; äfvensom, och dä de rättigheter i öfrigt, som, i afseende å val af klockare, särskildt tillkomma allmogen derstädes, voro genom gällande författningar tillräckligen brslämda, Kungl. Majit länn Rikets Ständers om förmälde framställning icke till någon åtgärd föranleda
I Sverige horisontala tvärvägg, som, fästad rundt om dö årligen däraf omkring 1 2, 2 0 0; och vår vid refbenen, bildar skiljoväggen mellan bröst årliga nationalförlust därigenom kan beoch bukhålan. Hvad lungornas yta beträffar räknas till omkring 30 millioner kronor. skiljer man mellan en yttre, gränsande mot Sjukdomen har urgammal historia och refbenen, till sin form konvex, motsvarande finnes till symptom och verkningar på ännu refbenens böjning, och en inre, konkav, i dag slående sätt beskrifven hos de gamle mot dels kotpelaren dels hjärtat, som ligger Inderna och Greklands forntide store läkare inneslutet mellan lungorna. Dessa såväl Hippocrates och hans lärjungar. Århunsom bröstkorgens inre och mellangärdets draden igenom var dock dess innersta väsen, öfre yta äro beklädda med en tunn, glatt dess egentliga orsak höljd i djupaste mörker, hinna (lungsäckshinnan, plevran), som i det och först vår tid blef det förbehållet att att den från kotpelaren fortsätter fram mot sprida ljus i denna punkt. År 1881 nämbröstbenet och där tar fäste, bildar dels en ligen lyckades professor K o c h i Berlin geskiljevägg mellan de båda bröstkorgshalfnom en sinnrik färgningsmetod påvisa uti vorna, dels ett för hvarje lunga inom bröstde lungsiktiges upphostningar tillvaron af korgen slutet rum, lungsäcken. Inflammasmå parasiter, tuberkelbacillerna, och framtion i lungsäckshinnan yttrar sig ofta genom lade äfven det vetenskapliga beviset för att de svåra håll vid andningen och kan åstadej vore blott tillfälliga snyltgäster, utan komma en vätske-ansamling, utgjutning i sjukdomens verkliga orsak. Renodlade på lungsäcken, som mer eller mindre fyller lämpligt näringssubstrat insprutade han dem densamma med hopträngande af lungan. på fullt friska försöksdjur, hvarvid hos dessa I normalt tillstånd utfyller eljes lungan efter någon tids förlopp kunde konstateras Iduns läkarartiklar. U 133 fullt typiska tuberkulösa förändringar, dels å själfva platsen för insprutningar, dels uti lungorna och andra kroppens organ!
Irenne månader eller derutöfver eber förfallodagen, men, i annat fall, å den tid som här förut är vorden bestämd; samt att öfrige hittills gällande föreskrifter om ifrågavarande låneiörelse förblifva oförändrade. 11 ;o Fonden för utlåning genom Handelsoch Närings-Diskonten bestämmes tili en summa af 3,500,000 Rtdr B:co, deruti inberäknadt Relou - Expeditions-Utskottets Första j till lind. Skrifvelse, N-o igt. 509 pet af den för Stockholms Handelsoch Närings-Diskont afsatta reserv-fond, hvilken i följd häraf, såsom sådan betraktad, skall upphöra; kommande,de för denna utlåning hittills gällande föreskrifter att fortfarande lända till efterrättelse, med följande förändringar, nemligen: att de å lånerörelsen uppkommande räntor icke till utlåning användas, utan skola vid utgången afhvarje qvartal tili Banken levereras; samt att från och med år 1846 inrikes vexlar och accepterade invisningar betalbara i den Stad, der diskonteringen sker och ställda på högst Sex månader, diskonteras emot 4 procents ränta, företrädesvis för andru papper, hvilka hädanefter, såsom hitintills, belånas emot 5 procent. 12:o För liqviden af Stalsfyllnads-summan och för bestridande af öfrige Riksgälds Contoret ulagde utbetalningar, eger detta Verk att i Banken räntefritt begagna creditiv till belopp af högst 1,000,OCK) R:dr B.co, från den 1 September det ena året till den sista Juni det nästpåföljaade under samma villkor som hitintills. 13:o Det till Manufaklurernes och Fabrikernes understöd anvisade creditiv af 1,500,000 R:dr R:co eger Commerce-Collegiurn att fortfarande, intill nästa Riksdag, bibehålla, under de derför hittills stadgade villkor.
N:o J Låne-kontor i Götheborg, om anställande af en kassör derstädes — 6 1 75 — b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. » » och Malmö, angående förslag till reglering af tjens teman napersonalen och dess Jönevilkor . — 6 1 73 9 b. 46 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. b. 16 Aug. 50 Lane - och Kreditiv-förlag, obegagnade andelar deraf upptagas i beräkningen af Bankens sedelstock __ C 1 47 8 b. 28 Juni 2 Juli b. 2 Juli b. 28 Juni Lånerörelse, Bankens, reglerins [ 12,14, 16 ( April 12, 14,16 April deraf — 6 1 24 — 12, 14 April 14,16 April 23 Svar på återremiss — 6 1 39 — 18 Juni 12 Juni 12 Juni 12 Juni I anledning af återremiss å Utlåtandet Af 39 6 1 87 12 Juli 12 Juli b. 18 Juli b. 13 Juli » förändring i sättet för liqviden af ränteoch k a pita l-a fbe(12,14,16 ( April 12, 14,16 April talriingar å fastighets-lån . — 6 1 24 12 12,14 April 14,16 April Svar på återremiss C 1 59 2 18 Juni 12 Juni 12 Juni 12 Juni om upphörande af skiftes112,14,16 ( April 12, 14,16 April och odlingslån — C 4 24 19 12,14 April 14,16 April Svar på återremiss 6 1 39 7,12 18 Juni 12 Juni 12 Juni 12 Juni » om dito af krediti vet till Stockholms Stads Brandförsäkrings-kontor ö 4 24 22 » om dito af dito till Stocki holms Stads Drätsel-komf 12,14,16 12, 14, 16 April 12,14 April 14,16 April 28 mission — 6 1 24 25 ( April » om inrättande af Låne-kontor i Wisby C 1 24 50 Svar på återremiss — 6 1 39 13 18 Juni 12 Juni 12 Juni 12 Juni » om åtskilligebestämmelserför — 6 -4 67 4 b. 50 Juli b. 29 Juli b. 2 Aug. b. 50 Juli » om minskning af publika pappers-fönden 6 1 24 54 v » om belåningssätt för Göthe(12,14,16 12,14,16 12,14 April 14,16 April borgs stads samt för Götha l April April 25 Kanal-boiags obligationer . — 6 1 24 53 » om upphörande af anmaningsräkningar för fastighets-lån —.
Dertill” (nemi. till ombud, och der har man pronomen relativum till hvad som föregår) ”må bland presterskapet endast kunna förordnas ordinarie eller tjenstförrättande pastorer, hvilka” (der har man åter pronomen relativum på sin plats, ty det afser nästföregående substantivum) ”dessutom alltid böra antingen sjelfve öfvervara förrättningen, eller också dertill” (nemi. att öfvervara förrättningen) ”hafva i deras ställe utsett någon af församlingens öfriga prester.” (Till församlingens prester hörer jemväl pastoren eller vice-pastoren och derföre bör här införas öfrige prester) ”Är pastor ensam prest inom församlingen och laga förfall hindrar hans inställelse, bör han föranstalta att annor person, försedd med husförhörsboken, tillstädeskommer, för att utur densamma, under lika ansvar, som för pastor” (sådan måste väl meningen vara i §:n) ”meddela alla upplysningar, som lagligen kunna äskås” Frih. von Kraemer: 179 den redaetions-förändring Hr Printzensköld föreslagit, hvilken innehaller samma föreskrifter, blott med en omvändning af ordställningen, sorn jag medger visserligen kan tåla förändring. Ider finnas fel mot språket, det är bevist, inen att de icke åstadkommit något tvifvelsmål om §:ns rätta tillämpning, det kan jag intyga; ty det har alltid tillgått så, att Konungens Bef:h:de nämnt ett ombud att vara närvar. vid mantalsskrifningen. Har han icke funnit någon, som varit mera passande än pastorn, så har han nämnt pastorn, och har denne varit hindrad, så har någon af församlingens öfrige prester varit närvar, med husförhörsboken. Så har detta stadgande blifvit tillämpadt. Jag medger, att den redaction, som nu blifvit föreslagen, innefattar bättre Svenska; men den innehåller precist detsamma, och således har jag intet deremot. Gr. Hamilton, Henning Ludv. Hugo: Jag har visserligen sökt att hittills, så långt min inskränkta förmåga medgifvit, försvara Utsk:s åtgärder, då jag deruti deltagit; men jag har reserverat mig emot Utsk:s förslag i denna § och har derföre icke någon skyldighet att försvara pluralitetens mening.
I begge fallen måste en pröfning inträda, hvilken icke kan af mig, kanske icke heller af någon annan på förhand bestämmas. Ätt samma tanke, som Just.-Ombudsm. här yttrat, emellertid gjort sig gällande i andra länder, derom vittnar Frankrikes gamla författning. Enl. densamma blef ingen från Konungen utgående förordning till efterlefnad gällande, förr än hon inregistrerats hos de höge Domstolarne, eller de s. k. Parlamenten och såmedelst erkänd. Om denna åsigt af saken alltså varit likaledes förstådd och allmänneligen bragt till verkställighet i ett stort rike, så mätte det väl kunna åtminstone förlåtas en embetsman i Sverige, att han hyst och uttalat samma mening. Förhållandet härmed är i alla fall sådant, som Gr. Sparre redan anmärkt, eller att denna, af Just.-Ombudsm. gjorda framställning icke innebär någon embets-åtgärd utan endast uttrycker hans egen åsigt af saken. Den som icke delar denna hans mening, rättar sig icke derefter. Frågan är, för att så säga, en katheder-sats, om hvilken kan fram och åter disputeras, men hvilken icke har med Just.-Ombudsm:s embets-förvaltning något att skaffa. För öfrigt synes det mig som Hrr Jurister icke skulle ega någon giltig anledn. att vredgas öfver denna framställning, emedan hon syftar att närma dem ett efterlängtadt mål, eller domaremaktens oberoende af alla andra myndigheter, samt alltså bevisar att äfven han har en flägt af sina em - Den 4 Februari f. m. 307 betsbröders allmänna anda. De borde snarare hålla honom räkning derför, än med honom derom tvista. Det har slutligen blifvit såsom tadelvärdt anmärkt, att Jnst.- Ombudsm. i en tryckt och till Stånden utdelad skrift tillåtit sig genmäla hvad LagUtsk. emot honom anfört. J tordén påminna eder, Mine Hrr, att vid Riksdagens början till oss utdelades en liten skrift, hvilken tog Högsta Domstolen i försvar emot Just.-Ombudsm:s anmärkmr. Hvarifrån tron J väl att detta genmäle korn oss till handa?