Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utlåtande i anledning af anmärkningar ‘vid Utskottets Betänkande N:o 127 angående Borgenärs skyldighet. att, jemte Gäldenär äfven uppsäga Löftesman, och huruvida försummelse att bevaka fordran i Gäldenärs Concurs, må medföra befrielse för Löftesman från betalnings ansvar. Vid föredragning hos Höglofl. Ridderskåpet oeh Adeln af LagUtskottets före» LégViskittttt Bttinkåndén, nämnde Betänkande, har vid sednare delen deraf, samt Utskottets yttrande: att af det lika foahåilande som eger rum, uti rättig-! heter och skyldigheter emellan Borgenär och Löftesman, hvilken borgat såsom för egen skufd, tydligen skulle följa, att Borgenärs underlåtenhet att i Gåldenärs Concurs bevaka sitt kraf, lika litet verkar till Löftesmäns befrielse från betalnings ansvar, sorn Gäldenär kunde undgå att betala, der Borgenär underlät, att i löftesmäns Concurs göra sin rätt emot denne sednare gällande, blifvit af nu mera aflidne Herr Ehrenborg Casper, anmärkt; att förhållandet likväl, synes vara i så måtto olika, att Gäldenär aldrig kan söka regress bos Löftesman, men väl denne hos Gäldenär; att denna rättighet kunde för Löftesman gå förlorad, oni Borgenär underlät att ut»öka sin fordran så tidigt, att den förre kunde bevaka sin ersättning i Gåldenårs Concursj och då Lagsrna om Caution å ena sidan måste afse. Borgenärs säkerhet, hvartill fordras, att Löftesman år underkastad lika ansvarighet sorn Gäldenär , men p andre sidan bereda utväg för Gäldenär att kunna erhålla Borgen, men detta försvåras, om Borgenär ej har samma skyldighet att iakttaga emot Löftesman sorn mot Gäldenär; så har stadgandet ansetts vara riktigt uti 20 §, 7 Gap. Hand.
så vida sådan ränta upplupit för Trenne månader eller derutöfver efter förfallodagen, men i annat fall å den tid, som i nästförestående moment är vorden bestämd; k) att, med afslag å de i sådant hänseende gjorde framställningar, frågorne om sättet och ordningen för Disconllåns återbetalning och omsättning, respit-tidens förkortande samt förändring i de documenter, hvilka belånas, måtte få förfalla; samt l) att de väckte förslagen om inrättandet af flere Låne-Contor och tillökning i Discont-Directeurernes arfvoden må lemnäs utan afseende. Förbehållande sig dock Utskottet, att i afseende på reglementariske föreskrifterne i och för utlåningen på namn och reverser, med omsättningsrätt, hos Rikets Ständer iå föreslå de förändringar, hvilka ej mindre i följd af Rikets Ständers fattande beslut med anledning af ofvanstående förslager, än äfven, på grund af serskilde derom gjorde framställningar, kunna finnas behöflige. I) Utlåning genom Handelsoch Närings-Disconten. Utskottet tillstyrkte i a5 punkten, att fonden för utlåning genom Handelsoch Närings Disconten må bestämmas till en summa af 0,5 00,000 32 Banco-Utskottets Utlåtande, N:o 44- R:dr B:co, deruti inberäknadt beloppet af den för Stockholms Handelsoch Närings-Discont afsalia Reserv-fond, hvilken i följd häraf, såsom sådan betraktad, skulle komma att upphöra. Yid detta förslag är anmärkt: inom
Jag tillstyrker således bifall till denna punkt med den reservation, jag lill prof. anmält, emedan en förändring i öfverensstämmelse med min mening ej kan leda till något resultat. Hr von Troil: Om Frih. Cederström vill redigera om punkten efter den åsigt, han framställt, har jag intet deremot; men jag vill fästa uppmärksamhet derpå, att den högsta olägenhet, som af Utskrs redaction kunde uppkomma, vore den, alt om Discontstyrelsen ville hålla sig vid bokstafven och förbise andemeningen, nödgades den person, som sökte ett lån på 20,000 r:dr och deremot ville hypotisera 4 reverser på 5,000 r:dr, i stället för att skrifva en revers på 20,000 r;dr, skrifva 4 reverser och söka 4 lån på 5,ooo r:dr. Detta vore den största olägenhet, som kunde följa, och jag tror den ej vara farlig; men vill Hr Frih. hafva redactionen förändrad, skall jag ej rösta deremot. Ilr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Hvad redactionen af denna punkt beträffar, är den visserligen, likasom 72§Iteg.F., något tvetydig; men med det, som sednare förekommer, synes den dock icke böra gifva anledning till misstydning. Hvad åter angår det af BorgareSt. lättade beslut, sorn Hr Lefren tillstyrkt R. o. Ad. att antaga, finnér äfven jag för min del detsamma vara antagligt och behöfligt. Funnes någon särdeles svårighet i afseende på densaken, hade BorgareSt. förmodligen icke yrkat derpå, emedan hela handelsdisconten till fördel för detta Stånd är inrättad. Jag skulle äfven tro, att hvad genom BorgareStts tillägg blifvit ut tryckt, hittills varit meningen, och då af handlande på Gottland lån blifvit sökta i liandelsdiseonten, har jag ej trott mig kunna lemna vederhäftighetsbetyg, såvida icke hvar och en varit vederhäftig för hela lånesumman. Jag tror derföre, att det kunde vara nyttigt att instämma i BorgareSbs beslut.
Till en förbättrad ekonomi och fängelsestraffets behöriga tillämpande hörer, att strängt kontrollera de entreprenörers åligganden som åtagit sig att lemna fångspis; men dit hör icke mindre, att man hos oss, liksom i andra länder, anskaffar en ändamålsenlig kokinrättning och köks-attiralj jemte dertill nödigt utrymme inom hvarje fängelseområde. Som mönster för sådana arrangementer torde man kunna uppställa fängelserna i Gand och Vilvorde, hvilka jag för kort tid sedan haft tillfälle att besöka. Vidare anför Hr Gr. sig icke kunna fatta vigten och behofvet af att anslå 20 arfvoden för reserv-läkare ä 300 r:dr hvardera. I anledning häraf får jag erinra, att en stor militärorganisitör i ett främmande land lagt synnerlig vigt vid soldatens läkarevård. Och om redan befintlig läkarecorps också är tillräcklig för den värfvade och indelta arméen, hvilket jag betviflar, följer icke deraf, att den skall motsvara behofvet i fråga om nationalbeväringen. Hardt och obilligt synes det vara, att landets ungdom, ovand vid ett krigs strapatser, städse skall vara beredd lill strid för fäderneslandet, ulan att få påräkna tillbörlig vård under de sjukdomar, som just äro en följd af beväringspligtens uppfyllande. Sveriges krigshistoria torde dessutom visa, att antalet af de krigare, som fallit eli offer för sjukdomar i följd af dåliga sjukvårdsanslalter och brist på läkare, varit större än deras, som stupat för fiendens kulör och svärd. Hr Gr. underställer Slats-Ulsk. huruvida det äskade anslaget till en sappörtrupp må ulan skada kunna afslås. Härvid vill jag likväl anmärka, alt liksom arbetsfördelningen inom industriens område lemnat förvånande resultater, så har äfven en fördelning af göromål och befattningar inom militärfacket visat sig fördelaktig. Det lider derföre intet tvifvel, att de ändamål, som med ifrågavar. inrättning afses, vida fullständigare och derföre billigare skola fyllas af en särskild dertill instruerad corps, än af de öfriga afdelningarne inom arme'en.
Kommitterade anse sig slutligen böra ånyo uttala den tanken, att stam och beväring tillsammans utgöra svenska arméen, att stammen ensamt för sig icke bör till något krigsföretag användas, och att således ingen del af arméen kan sättas på krigsfot, utan att dess dertill hörande beväring uppkallas. Denna tanke är redan nu icke främmande för arméens organisation och den utgör grundvalen för den, som af kommitterade föreslås. Den bör ock oförtydbart uttalas i beväringsförfattningen. Kongl. Maj:ts höga rätt att »under krig», eller »när eljest rikets försvar» det påkallar, till vapentjenst uppbåda större eller mindre delar af beväringen, är uttryckt i 10 § af 1860 års beväringslag, och beväringsmanskapet kan enligt 12 § användas till förstärkande af arméens och flottans trupper, hvarjemte landet är indeladt i beväringsområden i förhållande till stamtrupperne. Då före ett krig arméen måste ställas på krigsfot och försvaret, innan det i verkligheten inträder, måste beredas, kan således beväring för detta ändamål uppkallas, öfvas och i stammens led insättas. Detta måste vara de nämnde lagbestämmelsernas mening. De skulle eljest sakna all verklig betydelse. I en fråga af denna vigt, en fråga hvaraf krigsmaktens ordnande beror, bör emellertid lagen uttrycka sig med en klarhet och bestämdhet, som gör hvarje misstydning omöjlig. Den af kommitterade i det föregående föreslagna organisation af beväringsmanskapet skulle, enligt närlagda bilaga B, medföra en ökad kostnad, utöfver den nuvarande, af 357,069 Rdr Rmt. 64 Landstormen. Denna angelägna länk i försvaret, som finnes i alla andra land och sorn, i likhet med beväringsålderns utsträckning, ingår i begreppet om en folkbeväping samt i den allmänt yttrade önskan om en sådan, saknas hos oss alldeles och måste nybildas. Ingen värnförfattning är fullständig utan landstorm. Den hänvisar på den höga pligten för mannen, att så länge hans bästa år räcka, deltaga i landets försvar, men denna pligt inskränkt under hans senare år till hemortens.
H. St:rs ConstitutionsUtskott anmäla. 2 jo Stats-Utskottets §. 5. Lånet lill Motala. Verkstad. Vidkommande det Götha CanalBolag Nådigst beviljade ytterligare förlagslån å 5o,ooo R:dr, utöfver det år 1826 i Nåder meddeldta, till den vid Motala anlagde Mekaniska Verkstads fullbordande, har Utskottet funnit förhållandet härmed vara följande. Sedan Götha CanalDirection uti underd. skrifvelse al den 11 April 1827 hos K. M:t anmält de hinder, som mött för verkställigheten af Bolagets vid dess allmänna sammankomst deu i5 Sept. 1826 fattade beslut, att, med antagande af det af K. M:t under den to förutgångne Augusti gjorde anbud af ett lån på 5o,ooo R;dr till fullbordande af den Mekaniska Verkstaden vid Motala, under vilkor blaud annat af Bolagets samtycke att till verkstaden använda det belopp af omkriug 5o,ooo R:dr, hvartill Bolagets inkomster för åren 1820, 1826 och 1827 ansågos uppgå, begäraNåd. tillåtelse, att till Bolagets godtgörande för sistomförmäldte Femtio Tusende R:dr och behofvens fyllande i öfrigt, få antingen öppna en ny frivillig Actieteckning på af Bolaget fastställde hufvudgrunder, eller upptaga ett ytterligare lån på längre tid, emot lindrig ränta, samt pantförskrifning af Verkstaden eller Canalinkomsterne, samt CanalDirectionen i underd. anhållit att såsom den enda utväg för Verkstadens fullkomnande och den tillämnade återbetalningen till Actieägarne, ett nytt låneunderstöd af ManufacturBesparingsFonden i Nåder mätte beviljas, så har K. M:t> Betänkanden, N:o 2or. a3i genom Nåd. Bref af den 4 1827 tillkännagifva, det K. M:t funnit något lånebidrag af allmänna medel icke kunna äga ruin för beredande af återbetalning till Actieägarne af ofvanberörde 5o,ooo B.:dr; rnen derjemte i Nåder förklarat, det K.
Jtf den 26 sistledne Martiit 1:0 Angående väckte Motioner om Kongl Nummer-Lotteriets indragning; i fråga hvarom innom Utskottet a:ne Stånd ansett sig böra tillstyrka, det Nummer-Lotteriet måtte uppbäfvas, samt den derutaf nu påräknade Inkomst ersättas genom Allmänna Beviilningens tillökande; hvaremot de 2-.ne öfrige Stånden varit af den mening, att Nummer-Lotteriet borde bibehållas; varande härvid fogadt en Ledamots serskildta yttrande. 2:0 Öfver de hos Högvördiga Presteoch Välloflige Borgare-Ståndet gjorde Anmärkningar vid Stats-Utskottets Utlåtande, öfver Herr J. U. Winbergs Memorial, om Låflerättighet i Manufactur-Disconten för Skepps-Varfs-ägare eller Skepps-Byggerier; och har Utskottet, som Ben ii April. förblifvit vid dess första Utlåtande, att de af Herr Winberg för Skepps-Byggerieme föreslagne Låne-biträden synas icke lämpeligen kunna ifrån Manufactur-Disconten utgå, likväl ansett sig böra tillägga, att, i händelse utöfver det för Manufactur-Discontens understöd erforderlige ytterligare biträde af Banquen, hvilket med Skepps-Byggeriernes Låne-understöd icke borde förblandas, vidare tillgång till Manufacrurernes och Slöjdernes upphjelpande kunde finnas , ett belopp af 100,000 R:dr utaf sådana Medel måtte intill nasta Riksdag til!
Monsieur de Châteauneuf lät fråga, om Mademoiselle de La Feuillade kände sig rask nog att taga emot honom. Edmée svarade i förtviflan strax ja. Hon hade alltsedan hon vaknade om morgonen öfvertänkt sin ställning: hvad skulle det tjena till att gå ur vägen för och uppskjuta det oundvikliga? Madame de Châteauneuf hade velat följa sin son ditupp, men han hade afböjt det. När han trädde in i rummet och säg Edmées lilla ansigte och stora, heta, ängsliga och trotsiga ögon under den kolossala, tättslutande spetsmössan, kände han plötsligt, som ett sting i hjertat, den starkaste vrede och det ömmaste medlidande han någonsin i sitt lif känt. Hans rörelse öfvermannade honom, så att han kom till att darra, och han stödde sig ett ögonblick mot dörrposten, innan han gick fram till henne. Hon låg tillbakalutad mot sängens kuddar, och i frostdagens klara solsken såg han, hur blekt och magert hennes ansigte hade blifvit. Öfver rummet möttes deras ögon med ett uttryck så egendomligt, att till och med Valentine blef gripen deraf, och, grannlaga, sakta drog sig undan i sin fönstersmyg. Han fattade sig och gick fram till henne. — Det gör mig ondt, min kusin, att se er igen i detta tillstånd, sade han stelt, utan att taga plats i den stol, Valentine skjutit fram till honom. Edmée låg med nedslagna ögon och plockade på lakanet. Plötsligt såg hon upp, och der var ett leende på hennes läppar, som förvirrade Louis. — Du beklagar mig. Det har du ingen grund till. Sedan jag såg dig sist, har lifvet gifvit mig det bästa, någon kvinna någonsin har egt eller kommer att ega. För det att du nu händelsevis ser mig sjuk och en smula matt af febern, tror du ... Åh, Louis, se i mina ögon, innan du går, och se, om du finner spår af det, du väntat att finna — blygsel eller sorg. Han höjde långsamt, liksom motvilligt, sin blick, och mötte hennes. Den var strålande och klar, och hennes leende var stolt, nästan högdraget.
Utskotteu skulle besvara hvarje serskild anmärkning, sådant skulle föranleda en synnerlig vidlyftighet, utan att bidraga till ett närmare utredande af saken, hafva Utskotten ansett lämpligt inskränka sig dertill, att, i afseende på rättigheten och vilkoren för bränvinsbränningen samt beskattningen dsraf, meddela resultaten af Utskottens förnyade öfverläggningar i ämnet, hvilka resultat innefattas under följande moment: 1:0 Du Utskotten icke funnit anledning frånträda deras förut afgifna förslag, att bränvinsbrännings-rättigheten bör vara fästad endast vid jord på landet och i städerne; tillstyrka Utskotten ytterligare, att denna rättighet må på landet åtfölja hemman och hemmansdelar med åsatt mantal efter jordeboken, bebyggda, med serskild åbo försedde utjordar och andra lägenheter, hvilka uti ordinarie eller extra ordinarie rotering deltaga eller rotefrihetsafgift utgöra, äfvensom icke roterade, men med serskild ränta till Kongl. Maj:t och Kronan eller till innehafvare af Kongl. Majrts och Kronans rätt belagde torp Bih. lill R. Si. Prot. tS34• 5 Sami. 2 Afd. 2 5;te Häftet Bevilln.- samt Allm. Besv.- och Oecon.-Ulsk. Utlåtande N.o 5. lägenheter, samt, i släderne, den till hvarje stads område hörande jord; deruti Utskotten likväl, med afseende på det ringa öfverskott i spanmål och potatoes, sorn en mindre jordlägenhet kan lemna för bran vinsbränningen , funnit skäl® ligt föreslå den inskränkning, att bränvinsbränning ej må ulöfvas för jord å landet eller i släderne, som i taxeringsvärde icke uppgår till 3oo R:dr, under annat vilkor, än alt innehafvare af sådan jord, efter sammanslående af deras jordvärden, som då böra uppgå tili berörde belopp och deröfver, vilja förena sig om gemensam redskap, att begagnas på sätt Utskotten längre fram i detta Utlåtande erna föreslå. 2:0
Kyrkoherden Wennerström utbetalas af allmänna besparingarne å Åttonde Hufvudtiteln samt att för år 1863 och följande år intill innevarande statsregleringsperiods slut ersättning för den bristande vederlagsspanmålen må, efter reqvisition, med vederbörligt belopp af enahanda medel utgå; hvarjemte Statsrådet hemstälde, att Kongl. Maj:t måtte hos Rikets näst sammanträdande Ständer göra Nådig framställning om uppförande på kleresi-staten af ett anslag af Nio kubikfot 1,85 kanna oindelt spanmål, hälften råg och hälften korn, att från och med nästa statsregleringsperiod årligen efter tioårigt medelmarkegångspris för länet till Kyrkoherden i ofvannämnda församlingar utbetalas. Hvad Statsrådet beträffande de under förestående 31 punkter upptagna mål i underdånighet yttrat och tillstyrkt behagade Kongl. Maj:t i Nåder gilla och bifalla. Ex protocollo K. G. Metzén. Bil. N:o 7 till Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1 om Statsverket 1865. 5 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden, hållet inför Hans Majit Konungen i Skits-Rådet å Stockholms Slott den 12 Maj 3865. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stats-Ministern, Herr Friherre De Geee, Hans Excellens Stats-Ministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Man DEKSTBÖM, Stats-Råden: Grefve von Platen, Lageestbåle, Malmsten, Beedbeeg, Thulstbup, Reutebskiöld. Cablson. Efter föregången justering af Protokollet öfver Ecklesiastik-ärenden den 28 nästlidne månad föredrog i Underdånighet Departements-Chefen, Stats-Rådet Carlson: 38.
Jag kom för sent att kyssa dem farväl, för sent att följa dem att bära dem till gropen där allt hvad oss var kärast, dyrast, skall gräfvas ner och bli till smuts. O Herre Gud; nu är min stuga tom, och tomma mina tre små sängar! Se här låg Katarina! Ack, det var min äldsta! Se märket efter hennes vackra hufvud i kuddens hvita var Hon var min vän, sen modern dog, och jag var hennes! Och hon blef sina syskons mor. Så klok, så allvarsam, så öm Hon kom till världen under mina mörka tider och förde lycka med sig, välsignelse och välstånd åt mitt hus Välsignadt vare nu ditt minne, ängel! 9 Och här, min Margaretha! Du friska ros, du lilla fågel, som spridde doft och lät ditt kvitter förljufva hem och syskonkrets; med öppen hand och öppet hjärta du fann din fröjd att gifva här står din lilla sko: nu lägger jag en slant i den att när du vaknar När du vaknar? När? Ja, här är skon, men hvar är foten, den lilla runda foten, som sprang så lätt på blomsteräng, som icke kunde trampa myran förrän ett halfhögt »Gud förlåt» ur lättrördt hjärta gaf till känna att ej den foten älskade förtrampa. Du lilla sko Sof godt, min kära, kära Margaretha! Och du, min son, mitt smärtans barn, men icke sorgens! Min Benjamin, din moders bild du gaf mig åter, när ren i vaggan dina stora klara ögon emot mig log som en gång hennes. Du var mig kär! Hur kär du var kan ej jag säga. Ett jag vet, att när du dog, dog jag. Din lilla späda kropp bars upp utaf en manlig vilja! Ditt vackra blonda hufvud 10 så fylldt af starka tankars frön dig aldrig någon ro till lekar gaf; och i ditt tunna bröst en ädlings hjärta bodde, då du tog bannor för din syster Tänk, svarte doktor, du, han bar de andras skuld på sig Ja, Jesusbarnet var han lik, hans bästa leksak var det lilla lammet! Se lammet du, så oskuldshvitt! Det skulle sofva på hans arm, det skulle äta ur hans hand! Mitt lilla hvita lam, farväl, farväl, min älskade Johannes! (Sätter sig vid barnens sängar.)
Sedan R. o. Ad. under detta plenum fattat det beslut, att kannetals-afgiften skulle i Stockholm erläggas till Drätsel-Kommissionen, lärer det väl icke gå an, att i 2:dra mom. af denna § bibehålla stadgandet, att dessa afgifter skola erläggas till den, som eger krouo-utskylder upbära. Jag hemställer derföre, att dessa ord måtte uteslulas, så att 2:dra mom. kommer att slutas med ordet ”erläggas Hr von Hartmansdorff: Jag har, i min reservation, anmärkt eli förhållande, hvarpå jag utbeder mig fä ytterligare fästa R. o. Ad:s upmärksamhet. Jag anser nemi. oriktigt, att tiden, för hvilken afgift skall beräknas, icke får vara kortare, än en månad. Det händer att läger, möten och andra folksamlingar, der utskänkning kommer i fråga, icke räcka så länge. Hvarföre skall man då ålägga vederbör:de att betala skatt för så lång tid? Sådant är öfverdrifvet och obilligt. I KammarR:n har t. ex. förekommit ett mål, der någon klagade öfver för hård beskattning, derföre att man ålagt honom, som höll näring vid en kälkbana, skatta för längre tid än nöjet och folksamlingen, i anseende till inträffadt töväder, varade. Hvarföre skall man, dä rörelsen räcker så kort tid, ålägga skatt för en långvarigare? Jag hemställer derföre, att mot slutet af 2:dra mom. måtte efter orden: "ej för kor lare tid" tilläggas: "än ti dagar"-, så alt de blifva den minsta beskattningstiden. Hr von Troil: Den betänklighet, Hr von Hartmansdorff framställt, kunde möjligen hafva skäl för sig, derest R. o. Ad. hade antagit det högre minimi-beloppet, som Utsk. föreslagit i 16:de och 17:de §§:na, men sedan detta belopp, i penningar förvandladt, endast utgör 100 R:dr b:ko, så följer deraf, att afgiften för en månad blir 8 R:dr 16 sk.
Ansökningar om tillstånd till begagnande af vindfällen, förtorkade träd, stubbar och rötter från krono-allmänningarne för tjärubränning under bestämd tid ända till tio år, allt i förhållande till trakternas vidsträckthet och tjäruveds-tillgången, hafva så mycket hellre blifvit beviljade emot den af Kongl. Maj:t i Nåder bestämda afgiflen, som desse ämnen till annat ändamål icke kunnat begagnas, men skogen, genom deras afförande, blifvit rensad, Staten tillskyndats cn eljest opåräknad inkomst, och ortens invånare arbetsförtjenst. Hvad Krono-skogarne i öfrigt angår, gäller sednast afgifne Femårs-Berättelse. Bergsrörelse: Inom Länet finnes två masugnar och fem jernverk, hvilka äfven äro privilegierade för manufaktur-smide. Diiften vid desse verk har varit liflig och lönande. Fabriker, Bruk och andra Näringar, hvilka icke tillhöra Bergsrörelsen. Härtill kan hufvudsakligen räknas Strömbäcks Glasbruk beläget i Umeå socken, men hörande under Umeå Stads Hallrätt, samt de i tabellen upp tagne 110 st. Finoch Grofbladig^ sågar. Vid Strömbäcks Glasbruk, som har ett fördelaktigt läge och rlrifvits med betydlig vinst, utgjorde tillverkningen sistlidet år 26,745 R:dr B:ko. Af sågverken hafva en del rättighet till stockfångst från Krono-skogarne emot Stubböre-afgift. De öfrige äro endast grundade på skatte-skog, hvarifrån något timmer till en del finbladiga Salusågar äfven hämtas. Grofbladiga sågar skötas merendels af ägarne sjelfve eller med deras eget tjenstfolk. Brädtillverkningen och dess värde kan med säkerhet icke bestämmas. I anseende till mindre fördelaktigt pris å bröderne — 5 — i Stockholm, eler afsältningen hufvudsakligen sker, och det längre afstånd, hvarifrån timret måste afhämtas, anses behållningen för ägarne icke vara betydlig.
I öfrigt finner RiksRätten skäligt i så måtto bifalla Herr JustitieOmbudsmannens rörande tredje punkten af ansökningen Lit. F. gjorda begäran, som den af Herr JutitieOmbudsmannen ifrågaställda originalhandling, hvilken Herr Presidenten Westerstrand förklarat sig beredd att hålla RiksRätten tillhanda, må Måndagen den 21 innevarande månad, då RiksRätten härstädes åter sammanträder kl. 12 på dagen, och Parterne böra tillstädeskomma, uppvisas inför RiksRätten, äfvensom Herr Justitieombudsmannen då eger tillfälle att göra ytterligare andragande; viljande RiksRätten derefter meddela yttrande om det anstånd, Herr Justitieombudsmannen för fullföljden af sin talan äskat. F. d. StatsRådet Herr Friherre Åkerhjelm, med hvilken öfrige tillstäd esvarande Svarander sig förenade, anhöll härefter, att då flere af Svaranderne hade af nöden, att under sommarmånaderne i allmänna eller enskilda ärender resa från staden, det måtte samma Svarander tillåtas att befullmäktiga en eller flere af de qvarblifvande att så väl vid det nu utsatta sammanträdet som vid det tillfälle, då Herr Justitieombudsmannen kommer att afgifva öfrige slutpåståenden, desamma å de frånvarandes vägnar emottaga, uppgifva erforderlig tid till deras besvarande samt i öfrigt de frånvarandes rätt bevaka; 28 214 i anledning hvaraf Herr Justitieombudsmannen förmälte, det han så mycket mindre hade något att deremot påminna, som han, vid redan företagen granskning af handlingarne i de ännu icke utagerade målen, funnit, att, i afseende å någon annan af Svaranderne, än Herr Presidenten Skogman, muntligt förhör icke vore af nöden; och biföll äfven RiksRätten berörde anhållan. Sedan härefter Svaranderne fått emottaga duplettexemplaren af de redan aflemnade slutpåståenderne, afträdde de, och RiksRättens Herrar Ledamöter åtskiljdes kl. |1 på dagen. Id fidem J. A. C. Quensel. 215 PROTOKOLL, hållet i RiksRätten 1 Stockholm den 21 Juni 1841. Närvarande: