Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En dag körde en kärra upp på gården framför nämdemannens byggnad, där vi residerade, och nr hoppade en ung dam, strålande glad och munter som en majmorgon. En äldre dam följde. Presentation: fru Gernandt, fröken Gernandt — syster H .., svägerskan A., herr X. och herr Y. De nyanlända kommo åkande från Mariehamn, badorten, för att hälsa på kolonien. Där blef förmiddagskaffe på fläcken, enligt den finska vanan. Där blef vidare en improviserad festmiddag, bestående af hvad huset förmådde och hvad gästerna förde med sig. Ty dessa älskvärda gäster hade förutsett möjligheten af att artisterna kunde vara flitiga och befinna sig på utarbete i skogsbygden eller vid stränderna, och de måtte ej haft någon vidare tro till de åländska gästgifvargårdarna. Alltså festmiddag, /. Nordling. helgfri Tryckeri Aktiebolag. Utgifningstld: hvarje Iduns fredag. - r a d. Gernandt. åstadkommen medels förenade krafter, därefter nytt kaffe i trädgården, där kalfvaroch föl nyfikna sträckte sina hufvuden öfver gärdesgården och ville vara med, därpå ett par ögoblicksfotografier till minne af dagen, och så körde skjutsen fram. Och vi befunno oss åter ensamma, ännu skrattande åt allt vi skrattat åt under dagens lopp. Det var nu strängt taget icke det, som jag skulle berätta, utan jag skulle skrifva text till den älskvärda författarinnans porträtt. Jag hade sedan nöjet att träffa henne både på åländsk och svensk mark och på skeppsdäck under ett par karantänsdagar. Hon förde med sig färska intryck från Petersburg och var förtjust i lifvet där och i ryssarne. Öfver sista vintern hade hon vistats i Helsingfors, där hennes fader, fabrikör H. J. Gernandt i Stockholm, hade en filial af sin affär. I den finska hufvudstaden hade hon debuterat på Svenska teatern och ämnade I DU N 26 1894 O, slit ej vänskapsbandet allt för snabbt isär! Om ock det knyts igen, en knut dock finnes där. Rilckert. nu under vintern taga lektioner för Signe Hebbe. Om fröken inte höll på att skrifva nå- got? Det var väl i alla händelser författarinna, fröken egentligen var?
Med de i 2 §. omförmälte föreskrifter sorstäs bestämmandet af skyldigheten för wederbörande corporationer eller Ämbetsmän, at utan widare päminnelse och utan annan anledning än wid Lagtima Riksdag, sista Riksdags-bcsiutet, och wid Urtima Riksdag sjelfwa kallelsen, besörja det walen til Riksdagsmän, der sädana wal äga rum, i laglig ordning, och wid answar, med all skyndsamhet werkställas; tilhörande det Dom-Capitlen at för Presterffapet, Hufwudstadens Magistrat at för derwarande Borgeskap, samt Landshöfdingarne, bwar i sit Län, at för de öfrige Städernes Borgerskap och Menige Allmogen, om sädane walförrättningar ä Ämbetes wägnar föranstalta, med särskild föreskrift frän Landshöfdingarne, at samma dag dä i Kyrkorne -Rikskallelsen kungöres, stall Socknestämma til nästföljande Söndag för Electors-wal af Allmogen utly. sas. Skulle uti en eller flere Kyrkor af et Pastorat Gudstjenst saknas ä den Söndag dä Kungörelsen borde upläsas, äligge det Presterffapet at genast, genom Kronobetjente i Pastoratet, besörja, det nästa dag et exemplar af Kungörelsen - Den 8 Augusti. 723 elsen ffyndsamt circulerar frän by til by uti sädane Församlingar eller Capell-Lag, medför, ständigande at deras Ledamöter hafwa at nästföljande Söndag sig wid Moderkyrkan infinna til Electors - wal, i händelse Gudstjenst icke samma Söndag bör hällas i egen Kyrka, dä walet derstädes ma för Socknen eller Capell-laget förrättas. l2.
Med den af Slätö - Utjkoltct förestagne Weorporatlon Med Fortifieativns-Slaten, kunde desta göromål ända bestridas; men jag fruktår alt ett werkställcmde af nämde incorporalions-project, skulle förorsaka FÄkmälniiigsCorpseus snara och fullkomliga uplöening hwacfvre jag och önskar att Fälkmätnings-Corpjen mätte bibehållas wid dest nuwarande Organisation, och ej dest Arbeten ledas af Dest egen Chef, tills en sadan man kan framställas, s»m med owältighcr, klokhet och drift kan derigeka bäda Corpsernas arbeten; Och denna Man torde snarare finnas bland härföre, bland Laclici än bland Den is December^ 689 5lmd dem tom. endast idkat ruilircnrissa Byggnings, konsten , och som ti!! afweiilyrö ffrille anse Fältl«iät, nings, Corpsen såsom kiufbarii. Da will jac, gerna medgifwa alt de kunna förenas under en Chef, men aldrig annorlunda än säsom Utgörande hwardera sin särffildta Brigade. > Hwad angar kostnaden för FäktmätNingö Corp» sen, sadan som de>, nu är, torde tillätaö injg den anmärkiiing, att det giswes Embetsmän af Militair, Civiloch Preste Ständ, som hafwa ensamme sä mycket i Lön som hela Corpsen kostar. Af Högloft. Stats» NtskvltelS Förslag synes, att Fortificalions - Statens underhall stiger till en wida större Summa.
Sedan man afhört en sådan föredragning uii 4 timmar kan man i allmänhet ingenting mera uträtta på den dagen, och den som har försökt det skall säkerligen vitsorda att man deraf blir så ansträngd alt man icke kan arbeta mera. Jag anser således alt Högsta Domstolens ledamöter hafva varit och äro fullt så myckel sysselsatte som de gerna kunnat vara. Deras arbete har således icke blifvit trägnare än förut ehuru målens mängd har tillvext. Följden häraf blifver nemi. endast den att balansen utaf oafgjorda mål år ifrån år blir större. Jag skulle hafva ansett det för en slör lycka om i sammanhang med denna fråga rörande löneförhöjningen hade kunnat vidtagas en sådan organisation, att denna balans hade försvunnit, ty det är icke nog med att rättvisa erhålles om 5 å 10 år, utan den bör på kortaste möjliga tid erhållas för att verkligt gagna. Sådant oaktadt anser jag det likväl vara af högsta vigt alt löneförhöjning beviljas Högsta Domstolens ledamöter af del skäl alt de högste domare vi ege i landet måtte komma i den ställning alt de ega sin bergning utan alt behöfva i någon mån sysselsätta sig med enskildta updrag, vare sig förmynderskap eller af hvad beskaffenhet sorn hellst. Detta är enligt min öfvertygelse del vigligaste af allt för rättvisans gång och derför kan man icke npoffra för mycket. För min del skulle jag således tro alt R. St. handla illa både emot sig sjelfva och emot Svenska folket om icke en förhöjning beviljas hvarigenom Högsta Domstolens ledamöter kunna berga sig utan att behöfva åtaga sig enskildta updrag. Om de ändock åtaga sig sådane updrag efter er hållen löneförhöjning så kan opinions-nämnden emot dem med rättvisa tillämpas hvilket den nu icke kan. Jag yrkar bifall till denna punkt af Utslcs Betänk. Hr Gr. o. Landlmis härefter lill bifall å Ulsk:s i förevartde punkt gjorda tillstyrkande, besvarades med starka Ja jemte några Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han funnit Ja öfvervägande. 2:dra punkten, ang:de ifrågastäld tillökning i den för Just.-Kansleren bestämda lön. Hr von Hartmansdorff:
Tillsynen öfver en sådan skogsplanterings-skyldighet borde hufvudsakligen åligga kronobetjeningen, men äfven så till vida iakttagas af Sockne-nämnderne, att dessa kunde å vissa terminer, t. ex. hvart 3:dje eller 5:te år, efter tagen kännedom om skogsvextens beskaffenhet, härom till Kongl. Maj:ts vederbörande Befallningshafvande afgifva berättelse. Då betydliga tillgångar vore att förvänta genom den af Kongl. Majit vid denna riksdag föreslagne förändrade beskattning å bränvinstillverkningen, samt det med förevarande motion åsyftade ändamål (»tvifvelaktigt kunde anses fullt ut så vigtigt som flere af de föremål,'för hvilka Kongl. Majit, uti Dess Kådiga proposition om Stats-verkets tillstånd och behof, såsom tillgång påräknat öfverskottet å den blifvande bränvins-skatten, har motionären hemställt, att Rikets Ständer måtte bevilja ett förskotts-anslag af 100,000 ndr, att utgå till befrämjande af skogsplantering å de orter, som nu ledo af skogsbrist. äfvensom å sådana trakter, der en dylik brist, i följd af skogens redan visade otillräcklighet, kunde i närmaste framtiden befaras. Utskottet har tagit detta ärende i öfvervägande; och ehuru Utskottet erkänner den både allmänna och enskilda nyttan deraf, att de af motionären omförmälda skogsmarker bringas i fruktbärande skick, får likväl Utskottet, då det framställda förslaget saknar den fullständiga utredning, att ett omdöme rörande detsammas ändamålsenlighet kan derpå grundas, samt motionären för öfrigt, såsom tillgång för de ifrågasatte premicrne, hänvisat på medel, som ännu icke finnas, hemställa, att förevarande motion icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 28 April 1854. Ank. till Hxp.-Utsk. d. 17 Maj 1854, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af vacht motion om ersättning och belöning åt Professorn B. 0.
Hvar bonde blir förskräckt, tar mössan af, och tiger. Men Håffmans djerfva bröst så lätt ej skrämmas kan: ”Du ser så törstig ut”, sad’ han, ”du hedersman! Drick! jag betala vill, och här din man du finner”. En Länsman nekar ej: strax öl, som bäckar, rinner. Att visa kraft och fröjd, slås skål och bord i kras; Och segern svigtar än emellan bägges glas, Då Länsman börjar så: ”Jag ser din eld, din ifver, Som motstånd bryta kan och segern till dig rifver. Men säg: skall gnistan bli i ständig aska höljd? Och du för verldens syn af låga tak fördöljd? Kanske du tror ditt namn bland stora drottmäns finna, Då du kan första plats bland dryckeskämpar vinna? Men vet, till hjeltars höjd är bultars höjd ej nog: På hela ärans väg finns ej en enda krog. Nej, Håffman! följ mitt råd; det grundas på din heder! Allting uti vårt land bör vändas upp och neder; Ett listigt Herrefolk har styrseln fått i hand, Och tryckt vår menighet med lagars stränga band. Med slughet vet man lätt, att brott på hopen dikta; Vår enfald är det fel, hvarför vi oftast plikta; Ett ord för roskull sagdt, ett öfveriladt slag Blir straffadt utan nåd: slik hårdhet kallas lag. Än mer: ett glädtigt rus, för egna pengar taget, Blir ofta, som ett brott, för ting och domstol draget. Gård, äng och egendom, allt blir de storas rof, Och deras öfverflöd uppslukar vårt behof. Ack! när skall lagens tvång och vårt betryck sig sluta? När skall enhvar sin rätt i jemkadt tillstånd njuta? Är frihet oss ej skänkt i födsel och natur? Och vi ta lagar an, att sämre bli än djur! För någras högmod skull, stå tusend ju i fara. Bör ej ett hurtigt folk sin egen styrsel vara? Vi mådde allrabäst, – man säge hvad man vill, – Om ingen Herre gafs, om ingen Lag vor’ till. Det egnar, Håffman! dig, att detta onda häfva: Du aldrig varit van för herre-folk att bäfva.
Summa af ning. iiR:dr. ii l:o. K tili g sli olias Fästning. a) Befäl. 1 Kommendant för denna och Drottriingsk ärs fästnin g åtnjuter, utom lön, arfvode på Kommendantsstaten R:dr 900. 1 Skeppare till prejningar och telegrafering å d:o 182: 50. l Officer af Marin-Regementet, Befälhafvare för garnisonen å nämnde fästningar å 75 öre 273: 75. 1 Urider-Löjtnant af samma regemente å d:o 273: 7 5. 8 Båtsmän, för dagliga färder till och ifrån Carlskrona stad, å 6 öre d:o 175: 20. 12 Artilleri-Båtsmän, för uppbördens vård. prejningar m. m. å 6 öre d:o 262: 80. 438: — 2 Skeppsgossar för telegrafering, å 3 öre d:o 21: 90. 65 Marin-soldater, Korporaler och Spel, tillökning å d:o d:o 711: 75. N:o i till Kongl. Maj:ts Nåd. Prof. N:o 1, om Statsverket 1856. 17 Summa aflö- ning. R:di\ ii. Transp. 99. Drottnhigskiirs Fästning. 3.609 85 a) Befäl. 1 Under-Befälhafvare, tillika T}^g-Officer (Premiereller Sekund-Löjtnanl) å 75 öre dagligen . 273: 75. 1 Konstapel, Artillerioch Proviant-uppbGräsman, å 62 öre d:o . 226: 30. ?; 2 b) Gemenskap. 1 Matros, tillökning å 9 öre dagligen . 32: 85. 13 Marin-Soldater, deraf 1 Korporal, tillökning, a 3 öre per man d:o 142: 35. 1 - 675 25 14 SaTTfJ * en ai'
Kommers-Kollegium 1,800,000. » » åt Jern-Kontoret 600,000. » » åt Fahlu Bergslag samt Sparbankerna 300,000. » utlåning mot namn ocb reverser med oinsättningsrält . 8,000,000. » » mot bypotbek af aktier ocb publika papper . 500,000. » » ocb diskontering genom Handelsoch Nä rings-Diskonlerne 3,000,000. » Kassa-Kreditiv åt enskilde genom d:o d:o 1,900,000. » försträckningar åt Filial-Banker 980,000. Summa B:ko R:dr 27,160,000. Uti Låneoch Kreditiv-rörelsen utestodo den 15 näst).
Maj:l uli Sin vid innevarande riksdag aflåtna Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, i nåder föreslagit, dels att enahanda årsanslag af tillsammans 479,200 R:dr R:mt, motsvarande ungefärligen f?:delar af hela det anslag, som till detta Departement från de förenade rikena utgått, måtte jemväl fortfarande från Svenska Statsverket till Utrikes-departementet mot nu gällande redovisningsskyldighet utgå, dels ock att af detta belopp anslagen till Minister-staten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter fortfarande må, utan hindelaf fördelningen i dessa utgiftstitlar eller inskränkning till något visst _'år, användas till att fylla möjligen uppkommande brist å någon af dessa titlar. Hvad E.j K. Majit sålunda föreslagit hafva Rikets Ständer funnit sig böra bifalla; hvadan anslagen under Tredje Hufvudtiteln, på sätt hosfogade tabell utvisar, komma att upptagas lili enahanda belopp, som uti nu gällande Riks-stat. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 24 Februari 1866. Expeditions-Utskottets Förslag till lindard. Skrifvelse, iV:o 24. 21 Tabell öfver Riks-statens Tredje Hufvndtitel. R:dr R:mt. II trikes-Dcpartcmen tet. Departements-chefen, Statsministern för Utrikes-Ärendena 24,000 — Departementets Expedition 25,500 — Minister-staten 359,700 — Skrifmaterialier och Expenser samt Extra Utgifter 70,000 Summa R:mt R:dr 479,200 — 22 Expeditions-Utskottets Eiirslag lill anderd. Skrifvelse, ±X:o 25. \ o 95. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Febr. 186 6.
Men i grund och botten hatade hon det. Medvetandet om omständigheterna vid hennes födelse, de aldrig hvilande, plågsamma misstankarne från hennes barndom, som aldrig fått hvarken bekräftelse eller dementi, det ovilkorliga, tröttsamma aktpågifvandet på sig sjelf, och framför allt den oöfvervinneliga känslan af solidaritet med den ständigt blott tålda modren – det gjorde, att hon aldrig, trots att hon af all magt ville inbilla sig sjelf det, kunde känna sig fullt hemmastadd i “societeten“. Derför hade hon med all sin korrekta konvenans, en född bohémiennes naturliga agg till deras former, hvilka hon med absolut lydnad troget underkastade sig. Det kom – utan att hon sjelf anade det – oupphörligt och ovilkorligt fram i allt, der hennes vilja och inlärda smakregler icke kontrollerade hennes tycke. Hon ville vara genomsnittsmenniska och hon älskade alltid blott det oregelbundna, undantagen, det som på ett eller annat sätt skilde sig från det vanliga och gifna. Deraf hennes flickintresse för “reformförbundet“, hennes förkärlek för främlingar och utländingar, för främmande språk och moder, och ändtligen sjelfva hennes val af man. Det var det egendomliga hos Georg, hans utpräglade individualitet, hans fria och upproriska meningar, som ända från början hade fängslat henne. Hon älskade honom, för det han var olik alla andra, hon hade sett. Icke heller var hon vidare road af sällskapslifvet; – “det var stelt och tvunget“, sade hon, och begrep inte, att det blott var hon sjelf, som var stel och tvungen. Hon bar sällskapsdrägt som en paradkostym och blef vidt och bredt citerad för sitt ståtliga sätt att föra sig, sin mönstergilla tillbakadragenhet och allvar. Endast hemma på tumanhand med sin man eller sin far förmådde Alice vara helt sig sjelf – följaktligen trifdes hon bäst der. Också blef hon ofta prisad för sin “huslighet“, men då hon engång triumferande åberopade detta för Georg, svarade han skrattande, att det var det orättvisaste loford hon någonsin kunde få. Det är ett mycket vanligt misstag, det der, sade han retsamt.
Marti!, i anledning af gjorde anmärkningar, till Stats-Utstoktet äterreniittcrat Utskottets afgifne Betänkande öfwer Herr ddorllenstolpcz Memorial, apgäende indragning af, alla Klubbar och Tasslare som under förra och denna Riksdag wanligtwis hafwa hällits pä Statens bekostnad. Deste anmärkningar innehålla: Att dek hade warit §nstcligt, att Stats-Utstvttct uti desi Betänkande funnit för godt att för framtiden helt och hällit akräda dylike Klubbars fortfarande för alla 4 Ständen och i det stället tillstyrkt en enda pä sätt Herr dlorclenstolpe förestagit: Att hwad Tasftarne angär, desamma mätte totalt indragas, men att om de stola fortfara, en enda Taffel dä mätte bestämmas, till hwilken en wist Summa mätte anstäs och g » 4 gänger i weckan Ledamöter af alla Ständcn blifwa budne; stuteligen hcmställeö, att för en komma» Den ro April. 2Z9 mande Riksdag aleinga Arrangement mätte göras för Secrcterarc-Taffeln, samt att Stadens Cancellier förplig, tas att genast ivid nästa Riksdags början framställa, hwad de öfrige Tafflarne angar, till Standens granskning och decision. Likaledes har uti Protocolls - Utdrag as den zi ststl.
Huru och på hvad sätt detta skall ske, tilltror jag icke mig att afgöra, lika litet som jag haft för afsigt att för ändamålets vinnande uppgöra något förslag, utan endast att fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på ett ämne, som omedelbarligen föranledes af det fattade beslutet om antagande af en ny strafflag, och derföre med stöd af 56 § Riksdags-ordningen vördsamt föreslå, att Rikets Ständer ville besluta ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t ville taga i nådigt öfvervägande, i hvilka hänseenden en förändring är behöflig i Sveriges rättegångsväsende och på hvad sätt de anmärkta missförhållanden måtte kunna afhjelpas eller åtminstone till en början i någon mån minskas samt derom till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta nådig Proposition. Anhålles om remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Stockholm den 18 Juli 1863. ./. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. Motioner i Preste-Ståndet 1863. Af Prosten L N. Mellqvist: angående anslag utan återbetalning sskyldighet till de mest nödlidande af de brandshadade i staden Warberg. För att i någon mån lindra den nöd, sorn uppkommit i staden Warberg genom den eldsvåda, som ödelagt större delen af staden, får jag, med stöd af 56 § Riksdags-orduingen, vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte till understöd för de mest nödlidande anslå en summa af 30,000 R:dr Runt utan återbetalningsskyldigket, att genom den der bildade Nödhjelps-komitéen utdelas. Stockholm den 12 November 1863. L. N. Mellqvist. Bill. till P. St Prat, 1862 åf 1863. 11 Sami. 2 A/d. 42 STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCUS, 1863. öfver Motioner i Preste-Ståndet vid och 1863 års Riksdag.
Den har sin grund i ett helt annat beskattnings-system, och utgör en lemning af previlegiisystemet, om jag så får uttrycka mig, hvars yttersta uphof var, att Kronan ansågs äga alla bergverk, Det är särdeles intressant, att undersöka, huru detta grundbegrepp upkommit, helst inom Sverige, der någon feodalrätt icke funnits, utan den rätt som ligger på botten af all eganderätt, nemi. odalrätten, eller odlarens rätt. Då finner Deni Mars f. m. man tydligt, att Kronans rätt står i fullkomlig strid härmed och kan förklaras endast sålunda, att under medeltiden, som började på 13:hundratalet och fortgick in på 14:hundratalet, hade Kronan, vare sig genom särskilda påbud eller öfverenskommelse!- inkräktat på vissa rättigheter, på allmänningarna, på fisken och bergverken; och slutligen var det den store Gustafi som i många afseenden gick ganska raskt tillväga och äfven i detta fall fann för godt att så göra, då han år 1551 förklarade, att alla i landet befintliga bergverk tillhörde Kronan, onh derigenom upkom Kronans anspråk att tillegna sig inkomst af bergverken och, för att göra den så stor som möjligt och skaffa näringen den styrka, att den kunde bära en beskattning hvilken gjordes så tung som möjligt, omgärdades näringen af previlegier af mångfaldig art. Derifrån är beskattningens upkomst att härleda, och man finner ganska tydligt, att den i dess närvarande skick är allting annat utom rättvis och sammanhänger med beståendet af de previlegier som utgjorde sjelfva grunden för densamma. Dessa previlegier hafva lyckligtvis helt och hållet försvunnit, och att då bibehålla den tunga beskattningen på denna näring, måste alltså vara orättvist. Den vigtigaste anmärkmn emot nuvande beskattningen hämtar jag dock från national-ekonomiska grundsatser. Det är nemi. numera en så allmänt antagen sats, att den icke torde af någon bestridas, att näringar, hvilka äro underkastade konkurrens, icke böra draga högre beskattning än som är nödvändigt och framför allt icke beliiggas med serskilda afgifter. Visserligen kunna näringar beskattas på detta sätt, men då måste näringen betraktas som ett monopol. Nästan alla länder hafva näringar så beskattade, men de äro då genom förbud skyddade mot täflan.
Således om Hr Gr. o. Landtm. finnér för godt att göra propos. på denna 1 punkt och sedermera låta oss öfvergå till sjelfva förslaget, så har jag icke något alt deremot invända. Då nu öfverläggningen rör:de Utsk:s hemställan om rättighet för Bancofullm. att uppköpa och försälja vexlar ansågs slutad, blef denna hemställan, uppå derom af H. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, framställd propos., af R. o. Ad. bifallen. Efter sedermera af H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, gjord och af R. o. Ad. bifallen hemställan, att föredragningen af Utsk:s förslag till reglementariska föreskrifter i och för vexelhandel mätte få ske punktvis, hemställde H. Ex. till Hr von Hartmansdorff vid hvilket tillfälle han önskade få propos. framställd å Hr Skogmans reservation. Hr von Hartmansdorff: Då Ilr Skogman icke är tillstädes och sjelf försvarar sitt förslag, och då alla de ledamöter, som yttrat sig derom, talat deremot, under förklaring, att de anse förslagets antagande vara detsamma som ett beslut, att ingen vexelhandel skulle komma att äga rum; samt enär icke blott detta Stånd, utan äfven de öfriga synas fästa en särdeles vigt vid sådan handel samt deraf hoppas goda frukter; så vill jag icke längre vidhålla Hr Skogmans reservation, emedan man lätteligen skulle tro mig vilja tillintetgöra berörde förhoppningar. Men i stället vill jag tillstyrka R. o. Ad. att antaga BorgareStts beslut i afseende på 1 punkten, emedan jag, lika med Frih. Stjernstedt, anser Utsk. hafva satt Svenskt silfvermynt lägre i värde än skäligt är, alldenstund den ifrågavar. disconten bort afräknas. Frih. Cederström, Jacob: Jag anhåller att få yttra mig sedan 1 punkten blifvit uppläst. Härefter föredrogs l:sta punkten af Utsk-.s förslag till reglementariska föreskrifter, hvarjemte BorgareSus i fråga derom fattade beslut ånyo upplästes. Frih. Cederström:
Detta öfverskott af Räntevinsten bar för år 1828 utgjort: 7. och för år 1829 endast — 5o,i54: 46- 2. enär af den egenteliga behållningen, som i anseende till verkställdt afdrag på Banco-Discontens Vinstbelopp för år 1828, inskränkt sig till R:dr 147,85a: 24. 10., en Summa af R:dr 97,697: 26 sk. 8 r. måst användas till betäckande af bristen i Bankens behållna Capital, enligt BanooLagens /\:de §. Från och med innevarande i83o års slut giiller och tillämpas det gifna stadgande, att R:dr 200,000 under den sista December årligen blifva till Riksgälds-Contoiret anordnade, under vilkor, att sedan Vinst-Summans egenteliga belopp genom fulländadt Bokslut blifvit bestämdt, liqvid härom påföljande året med Riksgälds-Contoiret uppgöres. Af den Summa R:dr 4,025,095: 39., som vid 1828 års slut utgjorde Bankens fordran lör afsatt Fond till inlösen af alla vid i8a3 års utgång utelöpande Riksgälds-Sedlar och Koppar-Polletter, har, sedan kopparvärdet uti de utevarande Polletterne blifvit såsom en Bankens fordran upptagen, det återstående beloppet, uti General - Hufvudboken för år 1829, blifvit inom linien fördt med R:dr 3,968,411: 23 sk. 2 r. Banco. Kongl. CommerceCollegium och Jern-Contoiret hafva i stadgad ordning, medelst Assigneringar å löpande Räkning, i nion af behofvet begagnat de för dem anvisade Creditiv, hvarå de Inkomster, som tid efter annan dessa Verk tillfalla, deremot i afräkning insättas, så att deras skuldbelopp till Banken nästan dagligen förändras.