Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror således lika med Herr Grefve af Wetterstedt, att Grefve Horns anförande endast bör läggas till handlingarne; och jag begär, att Grefve von Fersens motion, hvilken jag anser ej böra af Rikets Ständer upptagas, icke eller må af Ridderskapet och Adeln erhålla remiss. Den 15 D e c e rn b e r e. ra. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhardj anförde skrifteligen: Ehuru jag; med Herr Grefve von Fersen delar den öfvertygelse, att frågan om Mötes-Passevolancen beklagligtvis är af RiksSlåndeu afgjord på ett sätt, att en mängd reservationer deremot nödvändigt måst göras; tror jag likväl icke med Herr Grefven, alt följden af detta Rikets Ständers beslut kan tolkas så, att RrieckteContracterne äro upphäfne. Ehuru Passevolance-frågan sådan, sorn förenade Statsoch EkonomiUtskotten föreslagit den, blifvit, genom de vanliga majoriteterna inom RiksStånden, bifallen för en vida längre tid, än samma majoriteter kunna besluta; följer deraf ingalunda, att kommande Ständer skola godkänna hvad närvarande Ständer anticipationsvis på deras discretion beslutat. Nej, långt derifrån. Jag tror tvertom, att det omnämnde olyckliga beslutet, ehuru för i5 år determineradt, förlorar sin kraft, då Riksdags-trumpeten nästa gång kallar till nya Riksdags-äfventyr, och att således det af Herr Grefven förmodade partiella upphäfvandet af KneckteContracterne åtminstone då upphörer, och att vi då stå på samma punkt, som när denna fråga under detta Riksmöte väcktes.
3 — andras bekostnad. F ö r. H ANNA F R A N K AMKE. T) EN SOM S K R I F V E R denna blygsamma kritik är en ung man, s o m m e d nöje läser skisser o c h berättelser såväl uti I d u n s o m annorstädes, där så- dana äro tillfinnandes. M e n han är kritiskt anlagd och vill gärna mästra, o m berättelsen eller skissen lämnar rum för några anmärkningar. Mials skiss » Bagateller » (Idun D:r 3 8 o. 3 9) beredde mig mycket hufvudbry. Jag begriper den inte. Är det meningen att framställa den unga frun, Signe, s o m en beklagansvärd martyr, s o m påkallar allmänhetens medkänsla? Ja, slutet gör intryck däraf, o c h säkert är, att många unga flickor o c h fruar, som äro lika nyckfulla o c h lynnessjuka s o m » Signe », inbilla sig, att den äkta mannen, Claes, är ett odjur till man, icke värd att äga en sådan förträfflig hustru. Eller är det författarinnans mening att blotta svagheterna h o s den unga frun i klandrande af sikt till uppfostran o c h varnagel för Iduns unga läsar i n n o r? Ja, då har jag intet annat att anmärka än det, att afsikten icke är vunnen, ty som sagdt, skissens totalintryck blir väl ändå det, s o m slutet o c k tämligen tydligt angifver, att Claes ' uteblifvande den där aftonen blef för Signe en händelse, » lika svår att bära s o m en af lifvets tyngsta sorger ». Min mening är, att Signe gärna kan gå där o c h sörja en tid, tills h o n fått lära sig att lägga bort att vara » till ytterlighet snarstucken », o c h Claes b o r d e för länge sen ha » tröttnat på att utforska anledningen till lilla fruns misstämning ». Har misstämningen icke bättre orsak för sig, än att densammas upphof skall behöfva gå o c h grubbla öfver, hvad han möjligen kan ha gjort för ondt, då är den o c k alldeles oberättigad.
Låtom oss taga ett exempel: uti en församling funnes en gammal kyrkoherde, som i religiösa mål kunde hafva fullkomligt den förmåga, som erfordrades, men ej innehade den rörlighet, som vore nödvändig, för att tillika sköta verIdsliga bestyr; —• skulle han då hafva en vice-pastor, så kunde det hända, att denne, af brist på erfarenhet, ännu mindre än kyrkoherden skulle kunna sköta dessa vidsträckta angelägenheter, utom det att det vore orättvist, att han nödvändigt skulle hafva en vice-pastor endast för dessa verldsliga bestyr, då han kunde sjelf skola de religiösa ärendena. Tager jag nu en pastor, som nyss till träd t sitt pastoral, så kunde han väl vara skicklig i allt hvad till hans embete i öfrigt hörer, men deremot sakna erforderlig vana all vara ordför. i sockennämnden med dess många från själavården sig skiljande bestyr. Då i §:n är föreslaget att ordförandeskapet ej skall räcka mer än 2 år, så framt ej den förre ordförtn åter inväljes, så kan ju då den mera erfarne paslorn inväljas och på detta sätt alltid fås den skickligaste till ordförande. Skulle ej Sländerne antaga Utsk:ns förslag, fåi jag föreslå en medelväg, att paslor skall vara sjelfskrifven ordför., men att han må kunna afsäga sig detta förtroende, om han så vill. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Det är med anJedn. af Hr Hjertås anmärkn , att under vissa förhållanden husfäder, och som han specielt nämnt, torpare skulle få deltaga i sockenstämmas förhandlingar, som jag får nämna, alt jag så mycket mindre bestrider denna princip, som jag tror det vara ett facliskt förhållande. Åtminstone inträffar det inom den ort, der jag är bosatt, alt torpare ganska ofta deltaga i municipala bestyr, och äfven i söckenslämrno-för - Den 29 Augusti f m. 453 handlingarna, ehuru de måhända icke hittills ansetts vara berättigade alt taga del i omröstningar.
StoiMäktigste Allernådigsfe Konung! Rikets Ständers Revisorer, hvilka vid denar 1845 verkställda granskning af Statsverkets räkenskaper anmärkt, att år 1843 för Krigs-HofRättens räkning inköpts io exemplar af kalendern och att, under åren i8/p och i843, åtgången af papper inom Krigs-Hof-Rätten, relatift till det i Svea Hof-Rätt uttagna qvantum deraf, varit alltför betydlig, hafva, vid den näsllidet år 1847 anställda granskning af Statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning under åren 1844 och 1845, förnyat ofvanberörde anmärkning; i anledning hvaraf Eders Kongl. Maj:t, genom nådig Remiss af den 29 December nästlidet år, behagat infordra Krigs-HofRättens underdåniga Utlåtande. Till underdånig åtlydnad häraf, får Krigs-Hof-Rätten, i likhet med hvad det ifrån Krigs-Hof-Rätten infordrade och den 29 Januari 1846 afgifna Utlåtande öfver Revisorernés nästförutgångna år framställda anmärkningar innehåller, i fråga om de inköpta kalendrarne, underdånigst ånyo upplysa, att, af de 10 exemplaren, utdelats till Iirig-Hof-Rättens Ordförande 1 dess Sex Ledamöter . 6 Krigsfiskalen 1 Sekreteraren 1 Kansliet 1 Tillsammans 10 exemplar. Behöfligheten häraf till nu angifna ändamål torde ej böra ifrågasättas, helst hvad 1845 års Revisorer i afseende härå klandrat, icke föranledt något förbud från Eders Kongl. Maj:t att för Erigs-Hof-Rättens behof använda ofvanberörde antal kalendrar.
Skulle man, för det alt författningen vill qvaliticeras af Hr Cederschjöld såsom en allmän civil—lag , icke tillkommen såsom sådan vid riksdag, yrka. alt denna författning, för alt blifva gällande, nu skall upptagas af Utsk. och att R. St. deröfver ånyo skola besluta; så skulle vi få mycket besvär med en massa af andra författningar, hvilka icke äro med R. St:s minne utgifna, oell hvilka dock ändra en hel mängd §§ i allmänna lagen. Denna författning står på sidan af allmänna lagen, men andra författningar, såsom skogsordningen och andra sorn höra till Byggn.-b:n , hafva R. St. aldrig försökt att genom motioner förklara icke böra vora gällande, och remittera dem tili LagHlsk. för att 48 Den i G November f. ra. derigenom fä dem antagna jag tviflan på, att en sådan framställning kan göras i öfverensstämmelse med de former, sorn nu finnas. Hade R. St. velat besluta i ämnet , så hade de ägt tillfälle dertill, när LagUtsk. algaf sitt betänk, rörtde författningens upphäfvande; men sedan den frågan nu blifvit afgjord, så kan den icke vidare viii denna riksdag upptagas, och det lorrie för öfrigt vara temmeligen öfverflödigt att vacka motion om att en författning, som ej blifvit upphafven, skall förklaras gällande. Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag ingår icke i sjelfva ämnet, ulan häller ruis blott till formen. Det finnes tre calliegorder, under hvilka en fråga kan ånyo upptagas. Den värde motionären har åberopat den första, nemi att ämnet skulle vara föranledt af ett redan fattadt beslut ; men i händelse hans motion nu skulle upptagas, och R. St. således deröfver sktr!le komma att fatta ett beslut, så kan jag ej förstå, huru detta beslut skulle kunna komma att stå vid sidan af del redan fattade, på annat sätt, än att R. St. skulle bifalla hans förslag, hvilket vore besynnerligt , då R. St redan afslagit motioner om författningens upphäfvande; och då R.
Denna principe är den enda sanna , och gäller för all slags förmögenhet; den må bestå i Fastighet, Rörelse eller Capital. Billigheten af en Bevillning är den , att den mindre bemedlade skonas så mycket möjligt är, och att den mera förmögne tinderhjelper eller bidrager till denna förskoning. Till följe af de nu af Utskottet föreslågne Bevillnings-grunder frågar jag derföre: är det råttvist, att en Person , som af ett Capital äger i Räntor lika mycken Inkomst, sorn en an.J nan af sin Rörelse eller Egendom , skall helt och hållet slippa all afgift, eller ock endast, genom Gäldenärens ömma begäran, återbetala till honom en afgift, hvartill ingen Lag bestämdt förbundit den förre ? Likväl behöfver icke Capitalisten använda någon möda eller arbete för att erhålla Inkomst af sitt Capital. Deremot skall den , som äger Rörelse eller Egendom och med arbete och möda måste förskaffa sig inkomst deraf, genom en bestämd Lag 368 Den 24 Martn, }. m. vara förbunden, att ej allenast betala för siar sjelf, utan äfven för den förenämnde. Den idoge skall således betala för den overksamme* Ar detta rattvist ? Ännu mera : år det rättvist att tvänne grannar, som äga lika stora och lika goda Hemman, men hvarpå den ena Grannen är skyldig den andra sitt Hemmans halfva värde eller mera, skola betala lika Bevillning ? Den fattige betalar i detta fall för den rike. Aldrig kan en författning, sorn leder till dylika resultater, anses god och antaglig. Man förebär svårigheten att taxera Capitalisten och osäkerheten! om BevillningsSummans erhållande. Origtigheten af detta befarande hoppas jag kunna bevisa. Men jag frågar förut; äro dessa föreburna skäl så öfvervägande, att de kunna försvara en grym orättvisa? Om än Capitalistens afgift blir aldrig så liten, så är det redan en lättnad för den arbetande , som dessutom betungas med aila möjliga besvär Och kostnader.
För att ådagalägga, i hvad mån bemälde afgift fortfarande må vara för lasarettens och kurhusens underhåll af nöden, har Sundhets-kollegium till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnat summariskt sammandrag af ifrån samtliga länen, med undantag af Upsala, Skaraborgs, Elfsborgs och Malmöhus, inkomna redogörelser för läns-lasarettens Bih. lill It. Sl. Brot, 1S6S & 1803. i Sami. i Åfd. 13 Baft. 1 2 Kongl. Majus Nåd. Proposition K:o 25. och kurhusens inkomster och utgifter under år 1860, upptagande kurhus-afgiften för året tili 243,638 R:dr 64 öre, och öfriga inkomster till 141,515 R:dr 49 öre, hvaremot utgifterna uppgått till 379,831 R:dr 86 öre R:mt; hemställande Kollegium, att dä, såsom af dessa uppgifter visade sig, ifrågavarande sjukvårds-inrättningar icke kunde utan kurhusafgiften ega bestånd, nådig Proposition om samma afgifts fortfarande måtte till Rikets Ständer aflåtas. Med afseende å hvad sålunda förekommit vill Kongl. i\laj:t i nåder föreslå Rikets Ständer, att omförmälde kurhus-afgift må jemväl under nästa statsregieringsperiod utgå på sätt och till de belopp, som blifvit af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag bestämda och, i enlighet dermed, af Kongl. Majrt genom nådiga Kungörelsen den 24 Februari 1860 påbjudna. Kongl. Majrt förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. C A Ii. C. J. 'Thyselius. Transumt af Protokollet ofver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Majit Honungen i Siats-Rådet på Stockholms Slott den Sd Oktober 1862. Närvarande:
M. väckt derom, att de så kallade föringsmedlen, i stället att omedelbart tillgodokomma skeppsbesättningarne, måtte levereras till en för hela riket gemensam pensions-inrättning lör Svenska sjöfolket, underst anmäla sitt begifvande till ett dylikt användande af föringsmedlen, äfvensom Rikets Ständer medgifva, att, så snart pensions-inrättningen varder organiserad, en viss, — efter uträkning af för tio sednast förflutna år i medeltal anordnade föri nysmedel, jemförd a med lästetalet af de fartyg, för hvilkas besättningar föring egt rum, — i förhållande dertill bestämd summa må till pensions-inrättningen anslås för årlig utassignering å tullmedlen, antingen till fixt belopp eller med jemnkning i mån af berörde lästetals tilleller aftagande. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 3 Oktober 1848. Ekpcdilions-Ulskoltels Förslag lill und. Fö rteckning å de artiklar, för hvilka, såsom enligt Rikets Ständers förslag till införsel förbudne, tu/lafgifter blifvit till nedan utförda belopp bestämde, för den händelse att förbuden skulle af Kongl. Maj:t upphäfvas. Tul B värde. inko. Bränvin och Sprit: Qvantitet för tullberäkningen. hiförselstull. Banko. K: <lr sk. r:sl af säd, potates eller andra jordfrugter: R;dr sk. [r:sl 2 alla andra slag (än Geniévre Holländsk) odistilleradt, eller distilleradl, af till och med lOgraders styrka 1 kanna — -—• 32 för hvarje öfverskjutande full grad ökas tull värdet med 6 sk. och tullen med 2 sk. per kanna. af frugt: 2 andra slag (an Conjak Fransk) af till och med 10 graders styrka . för hvarje överskjutande full grad ökas tullvärdet med 6 sk. och tullen med 2 sk. per kanna.
Härförutan anser Kongl. Majlis Befallningshafvande sig höra i underdånighet här tillkännagifva: att, med Kongl, Majrts Nådiga bifall, och genom Dess Befallningshafvandes försorg, ett Bolag af enskildte personer, år 1829 börjat samt sistlidet år fulländat byggnaden af en, alltför länge saknad och högst behöflig, 138 alnar lång och på säkra stenkistor hvilande, Trädbro öfver Flottsund, i gränsen emot Stockholms Län , hvarigenom landcommunicationen orterna emellan blifvit mycket lättad och de där ofta inträffade olyckshändelser för framtiden afböjde, utan att segelfarten genom Sundet dymedelst försvårats; Varande lil! detta ändamål 12,875 R:dr Banco sammanskjutne af Actie-ägarne, som deremot blifvit i Nåder berättigade att uppbära en viss, ernot räntan å Actie-Capilal dock ingalunda svarande, afgift för öfverfart å Bron, hvilken, med Kongl. Maj:ts Nådiga tillåtelse, benämnes Prins Gustafs Bro; Att, genom ny, af Kongl, Majit i Nåder gillad, Organisation af Länets Rotehållares vid Uplands Infanteri-Regemente, så kallade Enöres-Cassa, Roteliållarne blifvit i det närmaste befriade från de med Recruteringen följande kostnader, hvilka nu af Cassan godtgöras, hvarjemte en särskilt Gratifications-fond blifvit med denna Cassa förenad, från hvilken fond afskedade välförtjente Soldater samt sådanes nödlidande Enkor och barn årligen åtnjuta underhålls-medel till ett belopp af ungefär 600 R:dr Banco; Att inrättning af ett Bolag till vinnande af ersättning för den skada å lösegendom, som eldsvådor å Landet åstadkomma, blifvit Länets Innevånare af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagen, men hvilket ärende dock icke ännu hunnit att till slutligt afgörande bringas; Att Länets Landlhushållnings-Sällskap årligen, från och med 183f , kostnadsfritt utdelar omkring 200 st.
Vara gällande, uti PiiksgäldsContoiret, till utbekommande af det förfallne Intresset, företes; samt, efter prsescriptionstidens förlopp, meddela Sökanderne eller deras lagliga rätts innehafvare förnyelse af den eller de af ifrågavarande 2.‘ne Lottsedlar, sorn icke blifvit anmäld; men att imedlertid, på sätt förut skett, låta, emot godkänd borgen, den förfallna räntan till Sökanderne utgifva; hörandes, i afseende på redactionen af den föreslagne Kungörelsen, iakttagas, att den innefattar en kort berättelse, som upplyser anledningen till R. H. St:rs Beslut. Utlåtande, i anledning af Slotts^Snickaren J. DumratliSj till Utskottet ställda Ansökning om bestämmande af en viss tid, efter hvars förlopp, den uti Sökandens här i Stockholm belägne Fasta Egendom, RiksgäldsContoiret / 58 Stats-Utskottcts beviljade inteckning, till säkerhet för meddelad förnyelse af en förkommen, af nämnde Contoir på Vexel-Banken utgifven Assignation, måtte till all kraft och verkan upphöra. (Kg 0 Sedan Hrr Fullmäktige i RiksgäldsContoiret, under d. 3i Juli innevarande år, beviljat förnyelse af en nyssbemälte Contoirs d. i nästförutgångne April å dess räkning i Vexel-Banken N:o 3 utgifne Assignation med ordningsnuraer 176 och lydande å 1601 R:dr 12 sk., hvilken d. 5 påföljande Juni för Banco-Casseuren Eduard Planck skall hafva förkommit; samt, i afseende på denna meddelade förnyelse, Slotts-Snickaren J. Dumrath, till RiksgäldsContoirets säkerhet, låtit uti sin Fasta Egendom här i Staden N:o 3, Quarteret Dykärret Större vid hörnet af Högbergsoch Björngårdsgatorna uti S:t Maria; Församling, lagligen inteckna en af honom och hans hustru under d. 7 sisth Juli uthändigad Förbindelse, så har bemälde
Men då de äro beroende ensamt af bankernas sedclulgifnings-rult, synes det yrkande, som nu är föremål för pröfning, åtminstone böra inskränkas dertill, att sådan rätt må upphöra och privatbankerna alltså lemnäs i fortfarande besittning af andra operationsgrenar, hvilka ovedersägligen äro till gagn för allmänna rörelsen. Frågan vänder sig således egentligen omkring den omförmälda sedelutgifningsrätten. I afseende härå hyser Utskottet likväl tvekan att understödja en motion, som går ut derpå, att alla nuvarande privatbanker skola betagas denna rättighet. Samtliga dessa bankers så kallade oktroj tilländagå]'under loppet af år 1867, och ehuru Utskottet ej är i tillfälle att bedöma, hvilka medel Riksbanken för närvarande eger att ersätta en eller flera upphörda privatbanker, är det likväl Allmänna Besvärs och Ekonomi Utskottets Betänkande N:0 59 påtagligt att en indragning på en gång af alla dessas sedlar skulle för allmänheten innebära en verklig olycka, emedan det är utom allt tvifvel, att Riksbanken och de på understöd från denna grundade filial-bankerna icke skulle förmå att i allmänna rörelsen hålla ett rörelsekapital, som i någon väsendtlig mån ersatte det inan droge ur densamma. Indragning af privatbankerna, såsom sedelutgifvande banker, är dessutom ej på kalladt af någon sådan anledning, som innebär verkliga vådor för det allmänna. Den för dem gällande lagstiftning innefattar i sådant hänseende tillräckliga garantier och en tillförlitlig gradmätare för bankernas förmåga att inlösa sina förbindelser, är det förtroende hvarmed deras sedlar i handel och vandel emottaga*, och användas såsom betalningsmedel, likasom man ej bör förbise, att det i sednare tid och under nuvarande banklagstiftning saknas exempel på att privatbank vägrat eller varit urstånd att inlösa sina sedlar.
— N:o 268. i anledning af erhållen återremiss å Utskottets memorial N:o 168. IX. B. 381. A. 664. — N:o 269. i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående voterings anställande uti Förstärkt Statsutskott, rörande de i utlåtandet N:o 113 och memorialet N:o 208 omförmälda frågor. IX. B. 381. A. 664. — N:o 270. i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, angående omröstnings anställande uti Förstärkt Statsutskott, i frågan om samteliga bevillniugsmedlens inlevererande till IliksgäldsContoret. (Se Utlåtandet N:o 207.) IX. B. 381. A. 664. — N:o 271. i anledning af RiksSlåndens skiljaktiga beslut, i afseende på dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående bestämmande af vissa villkor för vinnande af dispositionsoch jordäganderätt till de så kallade kyrkohemmanet: i Halland, dels särskilda i detta ämne inom RiksStånden väckta motioner. (Se Utlåtandet N:o 182.) IX. B. 381. A. 665. — N:o 272. i anledning af väckt motion om låneunderstöd till staden Sölvitsborg, för befordrande af den redan påbörjade quai-byggnaden derstädes, samt upprensning af stadens hamn. IX. B. 381. A. 665. X. E. 355. ( »5a ) SlatsUlskoltels Meraorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 273. i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 220. IX. B. 381. A. 665. — N:o 276. nied förslag lill stadganden och bestämmelser, rörande sättet, ordningen och villkoren för utbetalningen af anslagsoch lånesummor till befrämjande af odlingsförelag och allmänna arbeten.
Maj 1846, numera icke framställa annat lagligt skäl för bestridande af en persons inflyttande i församlingen, än den i 1 Kapitlet 1 § och 4 Kapitlet 26 § 4 momentet af sistberörde nådiga stadga meddelade bestämmelse, i enlighet hvarmed en försvarslös person sålunda är inskränkt i rättigheten att välja vistelseort, att af vederbörande tillsyningsman beror att lemna honom tillåtelse att på högst en veckas tid besöka angränsande socken eller stad; men detta skäl finnes ofta vara oanvändbart, ty ännu saknas bestämmelse örn hvilken skall för en persons hemort i dylika fall antagas, hvarom stadgandet i 14 § af fattigvårdsförordningen endast har afseende på fattighjon. En annan omständighet, som torde förtjena största uppmärksamhet, är att lösa personer, icke straffade för brott, men lättjefulla och liderliga, utan tillåtelse drifva omkring i landel, till dess de gripas och på fångskjuts till länsfängelserne insändas, hvarifrån de vidare transporteras till sine hemorter, för att ställas under vederbörande tillsyningsmans vård, men, då denne lagligen icke äger tillräckliga medel att qvarhålla dem, åter förnya sitt kringstrykande lif, med samma påföljd, den de för sin del icke särdeles frukta och som sålunda inskränker sig dertill, att Staten och någon gång kommunen få 21 vidkännas betydliga transportkostnader. Till afhjelpande af denna olägenhet kunde ett mera verksamt medel finnas derutinnan, att äfven andre försvarslöse, än de, på hvilka föreskriften i 2 Kapitlet 6 § l momentet af högstberörde nådiga stadga inträffar, fingo dömmas att, fastän icke tillhopa med verkliga brottslingar, på viss tid och bestämdt ställe, under uppsigt och tvång hållas till nyttig sysselsättning, hvarigenom man äger hopp att de skulle återföras till arbete och ordning samt till inseende af nödvändigheten att, till undvikande af allmänt arbete, skaffa sig stadig vistelseort och utkomst. Först härigenom kan fattigförsörjningen bringas till sitt rätta ändamål att lemna understöd och hjelp åt dem, som äro urståndsatte att sig sjelfve försörja.
Vid de två sednaste riksmötena hafva Rikets Ständer för omförmälda arbete, hvars vetenskapliga värde är allmänt erkändt, anvisat enahanda anslag, som nu är hegardt, och af Statsråds-protokollet inhemtas; att i slutet af år 1860 fjerde häftet i bokhandeln utlemnats och att ytterligare ett häfte, innefattande alfabetiskt register 50 Stats-Utskottes Utlåtande N:o 13!). (Fortsättning.) öfver hvad af verket hittills utgifvits, men utvidgadt till en etymologisk ordbok i mindre skala, vore färdig att riästlidet års höst läggas under pressen, hvilken ordbok också numera från trycket^ utkommit, och får Utskottet, i betraktande af det ifrågavarande utmärkta arbetets stora betydelse för inhemska språkforskningens utveckling, tillstyrka, att Rikets Ständer, äfven för nästa statsregleringsperiod, måtte till fortsatt utgifvande af »Svenska språkets lagar» bevilja ett årligt anslag af 1,300 R:dr. 139:o. Vidare har Kougl. i\laj:t begärt att återstoden af det belopp, 9,000 R:dr, som för nuvarande statsregleringsperiod beviljats för utgifvande af sådana i Riks-arkivet samt andra allmänna och enskilda samlingar befintliga skrifter och handlingar, hvilka vore af vigt för fäderneslandets historia och offentliga förhållanden, måtte få för andamålet äfven under nu kommande statsregleringsperiod användas.