Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då detta års krig därjämte på ett slående sätt ådagalade improviserade, om än aldrig så stora och hängifna härars kraftlöshet gent emot fast ordnade, så satte erfarenheten från detta krig ny fart i ombildningsarbetet, och öfverallt bättrade eller ombildade man sin väpnade makt. Under de tjugofem år, som förflutit sedan 1866, har det militära arbetet rastlöst pågått så väl på vapenteknikens och stridssättets område som på härbildningens, och de utslag, till hvilka det kommit, äro allt för viktiga för att släppas ur sikte vid skärskådande af samhällslifvets utveckling i våra dagar. Visserligen hafva äfven vi i Europas utkant berörts af tidens sträfvanden, och nog hafva väl de flesta tänkande män funnit, att vår gamla militära byggnad är otillfredsställande, och icke heller hafva förslag saknats att bättra på den samma eller att från grunden ombygga henne, men här hafva småsinne och partihänsyn i förening med en otroligt stor okunnighet om de militära krafvens verkliga beskaffenhet hindrat nästan allt verkligt framåtskridande och bragt vårt gamla Sverige 1 en belägenhet liknande en svindlares, som fruktar utbrottet5 MODERNA VAPEN. af, en kris, enär han icke kan uttänka något medel att rädda sig ur den samma. Genom - att inrätta gevären för bakladdning kunde man genomföra en annan stor och redan studerad förbättring, nämligen kaliberns (loppets tvärlinies) minskning, ty man behöfde nu icke längre det spelrum, som förut erfordrades för kulans nedförande genom pipan. Kalibern minskades också från 15 — 18 mm. till 11 mm~, utom i Preussen, där man ansåg sig kunna behålla det profvade tändnålsgeväret trots dess till 15,5 mm. uppgående kaliber x). Detta gevärs underlägsenhet under det franska år 1866 antagna Chassepot-geväret, då de möttes i striden är 1870, var dock allt för påtaglig, för att tyskarne icke genast efter krigets slut skulle antaga en ny modell, Mauser-geväret, och härmed är 11 mm: s kalibern öfverallt antagen, om man än i Schweiz och Ryssland gick något under detta mått.
M. godkända stater komma att uppstå,- och då, med hänseende till mängden och beskaffenheten af de till Bergsoch Kommers-kollegiernes handläggning ännu hörande ärenden, det torde med sannolikhet böra antagas, att en sådan förändring af dessa embetsverks organisation hvarigenom å ena sidan bereddes en önskvärd förenkling ocb skyndsamhet i ärendenas behandling, utan åsidosättande af deras noggranna och fullständiga pröfning, samt å andra sidan de vid verken anställde embetsoch tjenstemän blefve försedde med en efter tjensternas vigt, trägenhet och ansvarsfullhet lämpad samt för nödtorftig bergning tillräcklig aflöning, skulle kunna tillvägabringas jemväl med någon nedsättning i beloppet af meranämnda, för de tvenne nya Öfverstyrelserna föreslagna aflönings-stater, samt dessutom med skäl torde kunna ifrågasättas, huruvida de af den beslutade nya organisationen af Bergsoch Kommers-koliegierne hädly tande fördelar för det allmänna Expeditions-Ulskoltets Furslag till tind.
Inte på det där lättvindiga viset som du och jag med hästar och hundar och middagar och baler och uppsluppna 3 Bidrag mottagas med tacksamhet. Logogryf. Se dig omkring en solig sommardag, Och märk hur jorden i sin fägring prålar; Du ser att hvarje växt har sitt behag, Och allas prakt gemensamt jorden målar. Du ser ock mig, en af de fagras skara, Som tacksamt pryder jordens rika barm, Där jag ju får med roten fästad vara Och suga kylig must när sol brann varm. Där får jag stå när vintermolnen snöga, När kronan bleknar uti rimmig glans; Och jag ej väcktes mer af solens öga, Om icke lifvets kraft i jorden fanns. Väl lyfter jag min krona högt mot ljuset, Men ej i stolthet. Veka slöjans prakt I ödmjuk skönhet sänker jag mot gruset; » En brud uti naturen », har man sagt. Du vet nog hvem jag är, fast jag ej säger, Hur många runor jag i namnet äger. En vårens speleman med munter tunga. En nordisk släktinge som ej kan sjunga. Kaffe 1897 nachspiel, utan att hela hennes lif skulle bli så där, visste han, att det ännu fanns ett oskrifvet där änglaljuft som hon själf. Men jag fruktar, blad i hans. lif och att detta blad skulle bli mycket bittert att stafva sig igenom. att det aldrig kommer att bli så. » Hon var så olik de andra flickorna, de bulBerndt Bergk rynkade ögonbrynen. Det var lersamma, klarvakna ungdomarna, som sportade just hvad han själf tänkte. » Har du märkt, att sådana där som hon, de och pratade tok och buro sig åt så lång dagen passa inte alls för denna världen. Vindarne var och ett drygt stycke på kvällkröken. De äro för hårda för dem eller hvad det nu är. hade näbbar och klor att klösa sig fram med, Skulle hon älska, utan att finna genkärlek, blefve de voro tränade för den tid de lef de i, nysilfdet hennes död, Berndt. Men jag tror knappt, veråldern, de läste tidningarna och låtsades följa Deras tankar gingo näratt hon någonsin har funderat på det där. Hon med i kvinnofrågan.
Sitt unberftöb beréfter må lemnaö åt öfriga arbeten i benna mäg, hwilka af ©tor#Slmira(ö#<Sntbctetö $rebje Slfbefning äro upp# ragna blanb betti, font fpnaö förtjenta af fnav merkfrälligljct. Och häfvre <3Bi (luteiigen hoö itongl. Slaj:t i utiberbåutghet an# hållit, att, öfmer anmänbanbet af be i bentia §. omfötmälta Sjctra Slnjlag, ferjfilba rebogörelfer årligen måga afgifmaö, till unbergåenbe af granskning i ^ammar#3vätten, farnt af Dufetd ©tanber od) ©erad Dveoiforer. §• 6. jemlikt (fabganbet i 63 §. 9fcgeringd#$ormen, efter ben förän#®™ brabe
DL man eftersinna»: detta Utskotts bekymmerfulla belägenhet, med ä ena sidan förökade behof att upfylla, och ä den andra genom Länders afsöndrande sörminffade tillgängar, lär man ej förundra sig deröfwer> att det inskränkt sitt bemödande inom omtanka» akt förestå utwägar till bestridande af Statens, att jag sama kalla dem, Couranke behof. Att detsamma anset det till vestas afhjelpande ärforderliga betydeliga tillskott ej kunna sträckas öfwer den gräns desta föremal utstakade. Om likwäl en för Landets wal nitälskande Re» gent skulle genom införande aken förbättrad ordning, en sparsam hushållning med Rikets medel, kunna bereda besparingar öftverträffande Riksens Ständers Hopp, stulle de ej kunna bättre anwändas än ait Salderas Hufwud-kittarnes Castor, mä hända altid nyltige, men för ögonblicket utan wälgörande werka»? Det är otwifwelaktigt eu god sak att med tillgängar ifrän Indragnings - Staten betala skuld; men männe ej desta tillgångar i stället anwände till utwidgande af Jordbruk, tillbefrämjande af Handels och näringars stor snart gäfwo mängfalldigad styrka stt betala denna skuld? Riker äger inom dest nu »varande - Den 22 Zehrman!. ro-7 rande område obegagnad styrka uti dels ej odlade dels med ofullkomlig culkur försedde Lander, erbjudande ersättning för desi förluster. Der är besia ödemarkers fredliga inkräktande Tesiin äfyftar dä han säger: Den widgar Swea Land som odlar Swensk jord, och om Wi någonsin haft af nöden att sätta denna satts i iverkställighet är det wisierligen nu. Men mine Herrar! ärfarenheten lärer att om Jordbruk och näringar skola af det öfverskott som bestridda utskylder, bestridd nödtorftig utkomst någon gang lemnar, besörja deras förkofran» gär Naringarnes. urwidgande ganska långsamt.
Att åter intaga främmande actieägare, ansåg jag farligt, ty derigenom skulle enskildta intresset komma i svår strid emot det allmännas, och det sednare råka i fara, att uppoffras för det förra, då fråga endast skulle blifva om Bankens fördel, aldrig om Nationens. Slöjan är nu borttagen, så att man kan bedomina Bankens förhållande ifrån dess inrättning på 1600-talet; orsaken till de oredor deruti herskat, och gemenskapen emellan Bankens ställning och de olyckor, som träffat landet. Slöjan öfver handeln är äfven borttagen genom de författningar, som år 1823 vidtogos. Förhållandet har sedermera visat, att Svenska handeln icke är så ofördelaktig, då den sedan sista Riksdag, oaktadt ett svårt missväxtår, och oaktadt ett annat för våra exportvaror ofördelaktigt år, ändå varit så öfvervägande, att man kun-? nät införa en betydlig summa i silfver. Jag skiljer icke emellan Realisation och myntbestämning, och jag tillstyrker den derföre, nu, emedan jag tror den kunna verkställas utan utländska lånebiträden, så framt man ärligt vill försäkra Banken om återbetalning af en del af Statens skuld. PrivatBanker äro förträffliga, men kunna icketippkomma förr, än raan äger så mycket penningar, att enskilde finna sin fördel vid att dertill använda dera, det vill säga, förr än penningeräntan faller under hvad den nu är, Den 6 Julii e. m. ty sådana Danker hafva icke kunnat uppkomma i andra länder med 6 procents ränta, eller med så litet penningar i förhållande till folkstock och production, som hos oss. Deremot tror jag rätta tiden vara inne, att återbringa säkerhet och ordning i myntet, och alla medborgare emellan, och jag finner det vara nödvändigt, att genom en myntbestämning och Realisation en gång sluta den strid, som varit emellan de enskildta intressena. Jag tror det vore oförsigtigt af den, som vill försämra myntet, alt genom ett uppskof i detta hänseende bringa alla dem i harnesk emot sig, som hafva penningar, och derigenom uppmana dem, att försöka göra sin rätt gällande genom alla de medel de hafva i sin hand.
M:shand, derigenom att K. M. oberoende af de omständigheter som förefinnas, har rättighet att medgifva tillåtelse alt inrätta flera Apothek. Derigenom förekommes den stegring, som de sednare åren egt rum vid försäljningen af Apothekare-privilegier. Det finnes mig veterligen icke några Apothekare-privilegier, utan det är ett visst antal Apothekare som man funnit nödiga på hvarje ställe eller i hvarje ort, och de ansökningar som inkommit deröfver hafva understundom blifvit afslagna, understundom bifallna. Ju flere sådana tillstånd K. M. lemnar, ju mindre måste försäljningssummorne för nuvar. Apothek blifva. Jag är öfvertygad om alt en något större utsträckning af dessa tillstånd vore ganska nyttig, ty derigenom upkoramer en täflan mellan Apothekarne som icke vore till skada. Dessutöm anser jag också att ett större antal Apothek nu behöfves än som förr har behöfts, enär dels folkmängden bar stigit och dels läkarenas antal hafva ökats. Likväl äro dessa köpsummor för Apothekares s. k. privilegier icke så öfvendrifna som man i allmänhet föreställer sig, enär under dessa köpesummor inbegripes hus, droguer, medicinalier, inventarier och allt hvad som till Apotheks inrättande hörer. Detta utgör vanligen den största delen af köpesumman, ehuru något icke så obetydligt afgår för sjelfva Apolheksrättighelen, enär man sett att K. M. icke i allmänhet lemnar tillstånds - Den 18 Juni e. m. 13!) bref till inrättande af flera Apothek på ett ställe, annat än der behofvet deraf just varit oundgänligt. Hr von Hartmansdorff: Frih. Palmstjerna har trott, att ett större behof af medikamenter upståtl genom folkmängdens förökande. Det skulle man vid första påseendet väl tro, men det förhåller sig med Läkare såsom med andra, ali bland dem räder olika systéme för att ieke säga mode. Nu för tiden använda de vida mindre botemedel än tillförene.
S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet motioner af: l:o Gustaf Hultman från Nerikes län, om upphörande af tackjernstionde och hammarskatt; 2:o Johannes Andersson från Jönköpings län med hvilken Sven Guslaf Johansson från samma län instämde, om anställande af en extra Provincial-läkare i Gisslaved; 3:o Samme Ledamot, om beviljande af statsanslag till Wisjöns sänkning; 4:o Per Persson från Wermlands län, om införande af ett inhemskt statsskulds-system; 5:o - Prot.-Utdrag den 30 November {859. 97 5:o. v. Talmannen Ola Svensson från Malmöhus län, angående hofveri-skyldigheten till åtskilliga kungsgårdar och boställen; 6:o. Carl Johan Svensén från Kalmar län, med hvilken Måns Mänsson från samma län instämde, om skatte-frälse-egares befrielse från forsel-lön till ränleegare eller denna forsel-löns utgående af statsmedlen; 7:o. Samme Ledamot om statsbidrag för anställande af en läkare i Aspelands härad af Kalmar län; 8:o. Johannes Andersson från Elfsborgs län, om återbäring af oriktig debitering af rotefriliets-afgift å hemmanet Fahlskog N:o 2; 9:o. Erik Hansson från Gefleborgs län, om upphörande af tackjerns-tionde och hammarskatt; och '10:o. Carl Ifvarson från Hallands län, med hvilken flera af Ståndets ledamöter sig förenade, om arfvoden till Nämndemännen vid extra förrättningar, m. m. S. D. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottel remitterades följande nu väckta motioner af: l:o.
Om Stats-Utstottet det oagtadt skulle behöfwa ätstillige nödige uplpsningar och redowisningar blir det alltid betänkligt för Konungen, at Utskottet desamma neka, dä Riksens Stander i den händelsen alltid äga rättighet at förklara: Wi ätaga ost icke nägon np Bevillning förr än wi fatt full Redovisning för Stats-Medlens anwändande. Om likwäl et närmare bestämmande af Konungens rättighet eller styldighet i detta fall skulle anses af nöden, anser jag den enda utwäg dertil wara om i en blifwande ny Riksdags-Ordning en sä lydande § intogs: Enär Riksens Ständers Utstött hafwa af nöden, at frän Rikets Collegier eller andre Publique Werk erhälla Redowisningar eller uplysningar, i anseende til Stats-Medlens förwaltning eller-en upgift af Rikets Inkomster och utgifter, äga de at hos Kongl. Maj:t i underdänighet anhälla, at wederbörande derom mätte undfä Nådig Befallning; Och äge icke Konungen Magt, at 644 Den 3 Augusti. at en dylik Nädig Befallning neka, utan pä gansta stora och wigtiga stät, hwilka Konungen dä Utskottet meddelar. Dä Riksens Stander, enligt RegeringsFormen hafwa bestattnings-rätten,redowisningsratten för Stats-Medlen, Tryckfriheten och Lagstiftande Magten sig förbehällna, sä fynes det af Riksens Stander wara lika sä klokt, som Rikchns Ständer wärdigt, at icke önsta en inskränkning i Lagskipande Magten, som Konungen enligt Regerings-Formen ensam ar förbebällen. Om denna sak, hwari jag nu haft äran yttra mina tankar, och hwilka jag RidderstapetS och Adelns, uplystare pröfning wägar underställa, skulle til Consiitutions-Utstottet remitteras, önskade jag, at hwad jag nu anfört äfwen mätte til samma Utstött fä medfölja.
Dess utlånta Capitaler och Cassabehållning uppgingo till 58,568 R:dr 38 sk. 4 r:st., och pensionsoch underhållslagarnes antal till 199, som åtnjöto tillhopa 3,126 R:dr 8 sk. z) Sällskapet för uppmuntran af öm och sedlig modervård. Detta Sällskap, som stiftades den 3 Maji 1827, under nuvarande Hennes Maj:t Drottningens höga beskydd och styrelse, har till föremål att understödja uti fattigdom stadda Mödrar, gifta eller Enkor, hvilka gjort sig kända för Örn och sedlig vård om deras barn, samt för ordentlighet och en i Gudsfruktan och dygder efterdömlig uppfostran. Understödet utdelas tvänne gånger om året, i Maji och December månader, och bestämmes för hvarje gång efter serskild pröfning. Fonden, som från början tillkommit genom frivilliga bidrag, utgjorde vid 1842 års utgång 39,047 R:dr 3 sk.
Med bifall till Utsk:ts hemställan, godkände R. o. Ad. lydelsen af 3:dje punkten uti ifrågav:de g. S 5. Sedan R. o. Ad., uppå H. Exc. Hr Gr. o. Landtmilis framställning, beslutat, att denna §:s 8 mom:r skulle särskildt företagas till afgörande, föredrogs 252 Den 25 Augusti e. m. 1 :sta momentet. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof: Uti den tiu uplästa 5:te §:n förekommer den föreskrift ang:de meddelande af upgift rörande tjenares löneförmåner, hvaröfver jag redan tillförene vid åtskilliga tillfällen haft äran yttra mig. Jag kan således fatta mig kort, då jag förklarar det jag anser nämnde föreskrift uti många hänseenden olämplig. Då i öfrigt E. o. Ad. bifallit Hr Swartz’, Betänk:t vidfogade reservation med förslag att »när alla de utaf »kapital eller arbete upkoinna årsinkomster, sammanräknade, icke »öfverstiga Ett Tusen Tvåhundra rdr, äro Fyrahundra rdr derutaf »fria från bevillning», vill jag hemställa att detta mom. bifalles med den förändring, att ziffran 300 utbytes mot 400, hvarefter ifrågavide morn. - skulle erhålla följande lydelse: »att husbonde »skall vara skyldig meddela upgift ang:de beloppet af hvar och »en af sina tjenares löneförmåner, när detsamma öfverstiger 400 »rdr för år.» Gr. Lagerbjelke: Det nu under öfverläggning varande stadgande, hvilket äfven blifvit af den siste talaren berört, är i min tanka alldeles förkastligt derföre, att deri ligger en ganska stor inkonseqvens. Då man nemi. under denna förmiddag här syntes vara ganska osäker, huruledes man skulle kunna komma till någon visshet rörande det belopp, till hvilket vederbörade husbönders inkomster borde upskattas, och upgifterne derom måste blifva ganska svaga, förefaller det mig minst sagdt inkonseqvent att fordra dessa ytterligt noggranna upgifter i afs:de å tjenarnes löneförmåner.
Exc. anmodade de ledamöter, som önskade begagna sig af den Nåd. bjudningen, att lala anteckna sig hos Riddarh.Fiskalen, som jemväl egde att utdela 50 biljetter till Storkyrkan och lika många till Riks-Salen, hvilka biljetter blifvit till lt. o. Ad:ns förfogande öfverlemnade. 382 Den 29 Oktober f. m. Vidare tillkännagaf H. Exc., att Gr. Lagerbjelke benäget åtagit sig att anföra den afskedsdeputation, sora i morgon afton komme att afgå till de öfriga RiksSt:n; och anmode H. Exc. de Hrr ledamöter af It. o. Ad., som önskade i deputationen deltaga, att anmäla sig hos Riddarh.Fiskalen. Anmältes och inbeledsagades Öfverste-Kammarjunkaren, Gr. Erik August Lewenhaupt och tjenstförrättande Ofverste-Kammarjunkaren, Kabinetts-Kammarherren Frih. Fredrik Alexander Funck, hvilka på K. M:ts Nåd. befallning bjödo och kallade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, samt R. o. Ad. att i morgon bevista Gudstjensten i Storkyrkan och derefter infinna sig å Kongl. Slottet för att derifrån åtfölja IL M. Konungen till RiksSalen och öfvervara riksdagens afslutande. Sedan H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, svarat, att R. o. Ad. komme att ställa sig K. M:ts Nåd. befallning till efterrättelse, blefvo Hrr Ofverste Kammarjunkare utbeledsagade; hvarefter H. Exc. tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättande af plenum kl. */2 8 e. m. Uplästes och godkändes Exped.Utsk:ts skrifvelseförslag N:o 206, i ani. af K. Propos. ang:de grunderna för en reglering af biskoparnes aflöning. R, o. Ad, åtskiljdes kl. £ till 1 e. m. In fidem, O. brakel. Måndagen den 29 Oktober 1860.
Styrelsen ansåge fördenskull behöfligt, att en sådan tillbyggnad vid detta häkte verkställdes, hvarigenom icke blott ökadt antal celler erhölles utan ock nyssnämnda brister afhjelptes, i sammanhang hvarmed tillfälle jemväl yppades att bereda tjenligare lokaler för fängelsets ekonomi äfvensom bostäder inom häktet för dess vaktbetjening. Afven i de norra orterna bade inom fängelserna brist på utrymme ofta visat sig och föranledt försändningar af straffångar till cellfängelser i andra orter, och bland städerna i de norra länen vore det företrädesvis Sundsvall, hvarest ett nytt kronocellfängelse vore af behofvet påkalladt. Dels hade, efter den på senare åren yppade tillvext i antalet af sådana straffångar, som borde i cellfängelse undergå sitt straff, länsfängelset i Hernösand visat sig vara för länets behof otillräckligt, och dels förekomme i afseende på Sundsvall särskildt, att, enligt hvad Kongl. Maj:ts Befallningshafvande tillkännagifva, brott och förseelser derstädes och i trakten deromkring mera än i andra orter af länet föröfvades. I Sundsvall hade ock förut funnits ett såsom kronohäkte begagnadt gemensamhetsfängelse, men detta för ransakningsfångars förvarande olämpliga och för fängelsestraffs undergående oanvändbara häkte hade år 1863 blifvit indraget. Vidare erfordrades, efter Fångvårds-Styrelsens tanka, ett nytt cellfängelse i norra delen af Calmar län, och denna åsigt grundades förnämligast dels på Calmar läns utsträckta läge och den deraf nu föranledda långa fångtransporten från länets norra orter till dess på cj långt afstånd från södra gränsen belägna länsfängele, dels ock derå att detta fängelse stundom befunnits sakna nödigt utrymme för de fångar, som bort derstädes förvaras. Frågor hade jemväl uppstått om uppförande i Hudiksvall och Borås af nya kronohäkte^ men Fångvårdsstyrelsen, som antog behofvet af nya fängelser på dessa ställen icke vara så trängande som i fråga om de förenämnda, ansåg dessa frågor böra tillsvidare anstå.
samt uppsigt öfver de för Flottornes behof anlagde Ekeplanteringshagar. 630 Betänkande om Rikets Styrel se-Verk. Rörande Ärendernes gång och deras förvaltning emellan Ledamöterne inom Förvaltningen, samt emellan Betjeningen inom Cancellie och Contoiren fortfara, som i allt Öfrigt, hvad här ej särskildt i underdånighet anmärkes, de nu gällande Författningar att ega sin kraft, till dess de hinna, att, enligt Eder Kongl. Majus nådiga beslut, af sakkunnige personer ö£- verses och granskas. Rättsfrågors behandling af Förvaltningen upphör, likasom dess befattning, att handhafva Arender, rörande Kronoskogar och parker, emedan hushållningen med desse sednare, odelad, hör tillkomma det administrativa verk, som dermed får befattning; dock bör Förvaltningen fortfara med uppsigten öfver de för Flottornes behof anslagne Ekeplanteringshagar, samt jemväl genom Konungens Befallningshafvande föranstalta om fällning af det Ekevirke, mastträd och spiror, som antingen af allmänningar eller på Skatte och Kronohemmans egor för Flottornes räkning utsynes. Committerade hafva under Inrikes Arendernes Departement redan föreslagit, att alla Sjö-Militis-Indelningsverket rörande KameralÄrender, äfven som alla frågor om Skatteköp af Kronans hemman, således äfven af dem, som till Lotsverket äro eller kunna blifva upplåtne, skulle tillhöra Kammar-Collegii handläggning, hvaraf följer, att Förvaltningen dermed icke kunde få annan befattning, än så vida den, enligt Författningarne uti så beskaffade mål skulle komma att höras. Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. Anmärkningar vid Krigs-Departementet. Organisationen af detta Departement förutsätter närmare kännedom af ett yrke, mera fremmande för Committerade, än administrationens öfrige grenar.
De uti Kongl. Majlis nådiga proposition härefter följande tvänne punkter, angående Generalitets-staten och Topografiska korpsen, har Utskottet ansett sig Slals-Utskottels Utlåtande N:o 71. 11 böra för närvarande förbigå, af enahanda anledning, sorn Utskollet bär ofvan i afseende å Landtförsvars-departementels kommando-expedition anfört, nemligen all, enligt den nådiga propositionen, de å Generalitels-stalen uppförda Adjutanter samt Topografiska korpsen skulle, lika med Kommando-expeditionen, ingå uti den ifrågasatta organisationen af General-staben. Uti det fiir Artilleri-staben nu uigående anslag, 4,200 Ridr, är förhöjning af Kongl. Majit begärd med 2,200 R:dr, enligt det i Departementschefens betänkande framställda förslag (pag. 56—58) och den deruti åberopade aflönings-slal (tab. litt. G. g.). Utskottet, som icke funnit något att erinra vid de i staten uppförda tillökningar, tillstyrker derföre, alt anslaget för nämnda Stab må med det äskade beloppet, 2,200 R:dr R:mt, förhöjas. 5:o. Innan Utskottet afgifver yttrande öfver ilen i följande punkt af den nådiga propositionen äskade ansings-tillökning fiir Öfvcr-kommendanls-expedilionen i Slockholm, har Utskollet, enär »talen fiir denna Expedition upplager rationsersällning fiir ijenste-hästar, funnit sig böra till behandling nu företaga de af Kongl. Majit, jemlikt Deparlcinents-chefens betänkande (pag. 5—7), väckta Irågor dels om förändring i grundlinie för underhållet af tjensle-häslar, der sadane enligt stal skola finnas, dels om ersättning lör den med skyldigheten all hafva sådana hästar förknippade öfriga kostnad, såsom för stallhyra, hästarnes skötsel och skoning, slallellekler m. m.