Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Beftöks att ett af kebr ^länston I.unftxrsn frän Christianstads Län ingifwit Memorial röran. Deri 4 Aovetnbrk. 38Z rande förnyad anmodan till Allmänna Beswärs? och OeconomieUtstottet, att sä fort möjeligt ar till Ständen inkomma med utlätande öfwer den frän BondeSkändet dit remitterade fräga om Enstiftens inställande m. m. stulle till bemälte Utstött öfwerlemnas; hmaroM de öfriga Resp. Ständen stulle genom ProtvcollsUtdrag wördsamt och wänligen underrättas» Ut supra. krotocollcr 8» L. IräZLräk» S. DWid öfwerläggning om antagandet af 66 Z l den föresiagne Riksdagsordningen, beträffande Fullmägtiges antal i Banqven och RiksgäldsContoiret, yttrade kvlattg kekrglon frän Dalarne^ Under den tid jag säsom Fullmägtig i RiksgäldsContoiret hade tillfälle, att närmare följa arendernes gäng i detta werk,. önstade jag alltid att Fullmägkige der och i Banqven mätte af samma personer utgöras. Den jemna communication, som emel» lan desie bägge werk förefaller, stulle i min kanka mycket lättas, om icke ds olika Lcdamöterne gjerds en tids utdrägt onndwikelig, som för bägge werkerr kunde blifwa menlig. Jag har i synnerhet stärkts i denna öfvertygelse deraf, akt bägge äro Riksens Ständers werk:
Det i missgärningsbalken utnyttjade talesättet: sin mans styvmoders efterlämnades man kommer i fortsättningen att heta: sin styvmoders efterlämnade man. Borgmästare som uteblir från sin tjänst av vilket skäl som helst mer än 14 dagar skall anmäla detta till hovrätten, som tillsätter en vice om så skulle behövas. Underdomares vikarier skall innan midsommar året efter återlämna konceptdomboken, som insändes till hovrätten. Underrätt som dömer någon till böter, skall undersöka om vederbörande kan betala eller inte, vilket skall antecknas i protokollet. Det skall också antecknas i saköreslängden och beräknas hur böterna skall omvandlas till kroppsstraff. Beviljad inteckning skall uppges vid ordinarie ting. Förnyelse av inteckning får ske vid urtima ting. Inteckningshavaren skall ange orsaken till att han begär urtima ting och sedan anmäla saken vid ordinarie tinget, där det införes i inteckningsprotokollet. Då hovrätten avkunnar dödsdom, skall den insändas till Oss innan verkställigheten, tillsammans med rannsakningen och övriga handlingar. Vill den dömde söka nåd, skall han lämna sin böneskrift till Vår befallningshavande som ofördröjligen lämnar den till Oss. Kan han inte skriva skall befallningshavande ge honom hjälp. Söker han ingen nåd inom laga tid, skall befallningshavande meddela Oss. Presidenterna i hovrätterna har rätt att under vanliga ferier njuta ledighet, utan att söka Vårt tillstånd. Dock skall alltid antingen presidenten eller vice presidenten vara närvarande. De skall anmäla när de börjar sin ledighet. Förbrytelse mot resa över riksgränserna utan pass upptas av närmaste sjötullrätt eller gränstullrätt. Den som lägrat kvinna, men lyder under något privilegierat forum och inte kan tilltalas annat än där, kommer att i fortsättningen dömas enligt allmän lag. Handlingar som inlämnas till domare bör inte upptas i protokollet mer än nödvändigt, om inte parterna kan åtsämjas. Vid tvister om jord eller därmed förenade rättigheter eller skyldigheter som rör kronohemman eller lägenheter skall fullmäktige från båda sidor förordnas. Domaren omtalar vem som blivit utsedd till allmänt ombud. Missnöje över utslag eller invändningar över domstolens behörighet eller parternas inkallande får endast hindra huvudsaken, men bör inte tillämpas på brottmål. Den som kan dra nytta eller skadas av någon sak och därför inte får vittna, gäller ej allmoge i en socken.
Samma önskan, som nuvarande Rikets Ständer i detta afseende till Kongl. Majit framställt, gjordes äfven af i8a3 års Ständer. Denna önskan blef 102 Den 8 Februarii e. m. då icke af Kongl. Maj:t gillad och uppfyld, och man har således mera skäl att förmoda, det Kongl. Maj:t icke sanetionerar denna önskan, än att han sanetionerar densamma. Jag bör äfven anmärka, att ehvad i8o5 års Tjenstehjons-stadga upplifvas eller icke, så blifva ej Gesällerna, efter författningarne, att anse som lösdrifvare för det de gått till Herberget, ty de hafva rättighet att derstädes utan arbete uppehålla sig i 6 veckor innan de behöfva begifva sig från orten, eller anses såsom lösdrifvare. Jag vet dessutom icke, hvarföre man ej kan stadga det behöfliga correctivet; ty gillar Kongl. Maj:t Ständernas önskan om Gesällernas ställande under TjenstehjonsStadgan, så förfaller ju correctivet, och ingen skada uppstår deraf, att det i Bevillnings-Förordningen influtit. Gillar Kongl, Maj:t åter icke Ständernas ifrågavarande önskan, så är, å andra sidan, correctivet i högsta måtto behöfligt. Jag anhåller om bifall till hvad Utskottet i sitt första Betänkande tillstyrkt. Herr Hjertaj Gustaf: Jag instämmer till alla delar med Grefve Cronhjelm, och anhåller om bifall till första Betänkandet, emedan om Kongl. Maj:t sanetionerar beslutet att sätta Gesällerne under TjenstebjonsStadgan, Gesällerne komma i samma förhållande som öfrige tjenstehjon, och då blifva de ifrågavarande §§ overksamma. I motsatt fall åter äro de ganska behöflige. Den 8 Februarii e. m. ioä Herr von Hartmansdorff, August-. Jag är till det mesta förekommen af Hr Hjerta och vill blott tillägga, att jag icke anser Rikets Ständer böra låta någon del af sin BevillningsFörordning bero på en underdånig önskan hos Kongl. Maj:t.
Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln, med frångående af sitt förut i ämnet fattade beslut, behagade afslå förevarande Utlåtande, under förklarande, att Ståndet ville till pröfning upptaga de af Grefve von Fersen och Friherre Åkerhjelm afgifne förslag. Ropades Ja. Herr Rosenqvist, Fredrik Leonhard, reserverade sig emot Ridderskapets och Adelns beslut. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln önskade, att Friherre Åkerlijelms förslag skulle punktvis till pröfning företagas. Ropades Ja. Angående Friherre Åkerhjelms förslag till den underdåniga Skrifvelse, som borde åtfölja de af honom uppgifne här nedan omförmäldte särskildte punkter,' hvilket förslag var af följande lydelse: Då Förordningen den s3 Junii 1825 mot olof ig inoch utförsel af varor icke Den 22 Ja n u a r i i e. in. 117 lemnar de för tillseendet af dess noggranna iakttagande förordnade Tjenstemän nödig frihet att förekomma och beifra dess öfverträdande, få Rikets Ständer till Eder Kongl. Maj:t framställa den underdåniga önskan j det Eder Kongl. Maj:t måtte besluta och låta vidtaga de förändringar i denna Förordning, hvilka af behofvet finnas påkallade för näringarnes skydd samt betryggande emot Tullförsnillning af den Staten tillkommande tull-intraden, utan att den laglydige Medborgarens rättmätiga anspråk på husoch hemfridens helgd må äfventyras; i anledning hvaraf Rikets Ständer i underdånighet få framlägga deras åsigter öfver de hufvudsakligaste delarne af berörde stadgande, i afseende på undersökning efter olof ligen inför dt gods, till det nådiga afseende Eder Kongl. Majit kan för Riket nyttigt finna, uti följande punkter. Att behörig Under sökningsman, hvarmed förstås de, uti 3y §.
De kunde endast komma få till godo, och sjelfva de serdeles fördelaktiga vilkoren gjorde, att de ofta upptogos af Låntagare, som minst behöfde dem. Bih. till R.-St. Prot 1828 och 1829, 6 Sami. 3 Band. %:dra Haft. 4 afl Banco-Ut skit Betänkande, N:o gtt. Under den sedermera förflutna tiden har visserligen ställningen i allmänhet förbättrats. Bland den vigtiga dass af fastighetsegare, som sjslf bearbetar sin jord, (Rikets Allmoge) har troligen mången, i ordets ursprungliga bemärkelse, arbetat sig ur den förlägenhet, hvari han kunnat sig befinna, men för mångå andra, synnerligen mindre besuttne Herremän, hafva förhållandena icke varit nog gynnande, för att göra hvarken flit, omtanka eller sparsamhet dertill tillräckliga De merendels låga prisen på jordbiukets producter hafva sällan medgifvit stora öfverskott, och naturen af creditförhållanden har serdeles försvårat möjligheten för den gäldbundne att afbörda sig sin gäld. Ett vacklande Myntvärde, beroende till hela 20 å 30 procent af tillfälliga vindkast på Börsen eller af en Riksdagsvoterings utgång, har medfört den dubbla olägenhet, att nedsätta värdet af landets mynt under förhållandet af dess ökade belopp, vanliga verkan af det misstroende, som åtföljer ett rubbadt myntväsende, (1) och att samma misstroende (1) Under ären 1804 —1807 utgjorde den verkligen utelöpande Sedelstocken, inberäknadt Discontpapperen, 13 å 15 Millioner Rdr Silfvervärde eller å n8 sk., 35 å 40 Millioner Rdr nu varande myntvärde. Outblifliga verkan af de stora Sedelemissionerne, utan fond för deras inlösen, har således varit, att nedsätta verkliga värdet af hela Sedelstocken efter tillökningen under hvad den var före densamma.
(Hon går ut i tamburen och hänger MAJORSKAN. dina skridskor där på mattan. (Går för att upptaga dem.) VIKTOR (springer förbi henne och tager upp skridskorna). Förlåt, allra käraste lilla mamma! (Han hänger Barn då! och du Viktor, hur kan du kasta bäst på skridskor i dag! Det tyckte alla. 11 upp skridskorna i tamburen, aftar sina ytterkläder och talar under tiden.) Ni kan tro det gick muntert till på Nybroviken i dag! Väl tjuge par och fullt med åskådare. (Inkommer i förmaket.) Åh, hvad Hilda tjusande! Palm var vacker! Och så små fötter hon har! FörELLEN (inkommer i förmaket, stänger dörren; näbbigt). Ja, du såg också förtjust ut, när du band skridVIKTOR (skrattar). deles som konsul Ahls i dig! (Ellen vänder sig förargad bort.) Naturligtvis, Ella, jag är ju pin kär i henne all skorna på henne. MAJORSKAN (gör en varnande åtbörd åt Viktor). VIKTOR (tar Ellen om lifvet och han sjunger). Om man blott älskar hvarann! dansar med henne, under det Lite gnabb ibland, skadar aldrig grann, MAJORSKAN (afbrytande). tid att tänka på din toalett. Tyss, tss, barn! Se så, Ella lilla, nu är hög Vi få gå ut i butikerna. VIKTOR (gäspar och sträcker sig). Jag tror, jag tar mig en liten lur. Midt på förmiddagen? VIKTOR. Jag kom så sent hem i natt. ANNA (häftigt). Nu igen, Viktor! MAJORSKAN (litet förtretad). efter kväll! (Smeker Viktor.) Lägg dig där inne på går in till venster. Majorskan ropar.) Mari, spring Kära Anna, han kan väl inte sitta hemma kväll soffan, min gosse, tills middagen blir färdig. (Viktor genast till mamsell Elisabet, hör efter om Ellens klädning är färdig! (Mari visar sig i matsalsdörren, går.) Vänta, det är bäst hon kommer hit. Bed henne komma om en halftimme! MARI (utanför). Ja, hennes nåd! MAJORSKAN. Anna? Nu få vi gå! (Till Anna.)
Stats-kontoret anordnade medel, hvilka blifvit genom Kongl, brefvet den 30 Januari 1830 anvisade till ersättande af de utgifter, Svenske Konsuler å utrikes orter bestridt för Svenskt sjö- folk, 1,800 Summa 4,721 20 5 Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii - 19 — rande af de utgifter, Svenske och Norske Konsuler å af Svenskt sjöfolk för år 1856. Banko. Credit. Utgift: Kongl. Stats-kontoret. Till Kongl. Ränte-kammaren levererade medel, hvilka influtit såsom ersättning för lemnadt understöd till Svenskt sjöfolk, hvarför Konsuler förskottsvis blifvit godtgjorda, 1,287 9 5 Afskrifning af de till Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning icke kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut,’ 121 27 — Balans till år 1857: Till Konsuler förskottsvis utbetalde ersättningar för bestridde omkostnader för Svenskt sjöfolk, om hvilkas godtgörande af rederier Advokat-fiskals-embetet fått sig uppdraget att besörja, 2,918: 5.11. Efter förordnande E. G. Leyonmarck. Utdrag af 1856 års räkning öfver det, genom Kongl, fonden beviljade anslag till godtgörande af Svenför Svenskar Banko. Debet. Konvoy-kommissariatet anordnade medel för år 1856 1,333 16 Summa 11,158 37|10 Stockholm af Kongl. Kommerse-kollegii I — 24 — brefvet den 14 September 1843, af handelsoch sjöfartsske och Norske Konsulers å utrikes orter utgifter och Norrmän. Banko. Credit, Afskrifning af de till Svenske och Norske Konsuler förskottsvis gjorda utbetalningar, för hvilka någon ersättning icke kunnat erhållas, enligt Kongl. Kollegii beslut, 344 45 1 Balans till. år 1857: Efter förordnande E. G. Leyonmarck. Kongl.
Hr Lagerhjelms förslag är af den beskaffenhet, att jag icke anser det kunna innefattas under mitt, emedan jag icke, likasom han, bestämt några proportioner, hvarefter bancovinsten skulle fördelas, alldenstund sådant beror på närmare undersökning och beslut af 11. o. Ad. Det kan vid ett närmare öfvervägande blifva så väl den proportion, som Hr Lagerhjelm uppgifvit, som någon annan; men hans förslag har den ofullständigheten, att han blott förbehåller näringarna hälften af tillgångarna, utan att säga hvartill den andra hälften skall begagnas. Nu måste dock R. o. Ad. besluta huru med hela bancovinsten skall förhållas, emedan BancoUtskts andra gången föredragna betänk, derom handlar. Frih. Sprengtporten har erinrat, alt man ej borde låta alla tillgångarna gå ut på en gång. Det kan icke hända , om R. o. Ad. besluter, alt bancovinsten skall utgå med -jtdel om året. Då utbetalar man blott den summa, sorn för året från näringarna åtel' ingår, nemi. 6 ä 700.000 r:dr, och hela omsättningen är endast ett utbyte. Banken behåller alltid samma belopp af tillgång, nemi. icke blott de 5 millionerna, som utgöra grundfonden, utan också de öfriga 3 eller 4 millionerna, d. v. s. alltid de nu behållna 8 eller 9 millionerna. Kan någon bättre säkerhet och styrka för banken finnas? Vill man åter använda besparingarna på det sätt, att den million man ofsättcr icke skall utlånas, utan blifva en förminskning i sedelstocken; så uppkommer den strypning, för hvilken Frih. Boye och flere talare fruktat. Frih. Sprengtporten yttrade, att skälet hvarför StatsUlsk. ej velat föreslå något anslag åt Stångån, varit fruktan för öfversvämning i Östergöthland af det vatten, som komme från Småland, när upprensningen vore gjord.
N:o 38. A', slagen till Theatern} der jag icke funnit någon origtighet deri, att medlen användes, så snart de togos från Extra Utgifts-fonden, utan deri, att Theater-Directionen, lill lättnad af låns upptagning, försäkrades om årliga stats-anslag till ränta och araortissemenl, under längre period än den lör faststalld Riks-slat. Äfvensom andra, möjligtvis nu af mig bortglömda, fall, der Utskottet gemensamt åberopat begge §§, måste jag reservera mig mot användandet af § 107. I stöd af ofvanskrifna första sats, har jag vidare ansett, att följande anmärkningar, dem Utskottet grundal på § 107, bordt antingen uteblifva, eller ock grundas på § 106, nemligen mot tillstyrkandet, eller icke afstyrkaniet, af: CoTi s !il ations-TJIskot tels Memorial, N:o io* Fot budet mot brefs ångfartyg &c.; här upplyser Stats Råds-protocollet, att före denna författning existerade ingeii restrictiv stadga i detta afseende, om icke ett mycket gammalt Kunga-bref, som dock egentligen gällde jakt-farten emellan U| isala och Stockholm; just derföre synes mig den vidsträcktare exclusiva rätt, som bär tillädes det Kronan tillhöriga Post-verket, vara ett monopolium till vinning för Kronan, och anmärkningen hafva bordt riktas mot öfverträdelse af §§ 5~ och 60 R. F. N:o 3o. Löne-regleringen för Canzliet och Kammar-Collegium r genom anslag af Andra Hufvud-tilelns besparingar; denna åtgärd svnes mig vara af enahanda natur med hvad som i afseende på Kammar-Rätten, Stats-Contoret, m. rn. blifvit Lill Riks-Rätt hänvisadt. Lyftningen den 2 Mars i838 af mindre Creditivets till oförutsedda militär-behof anslagne del. Här grundas anmärkningen egentligen derpå, alt hvari sorn till Stockholms försvar hörer, bordt vara långt förr förulsedt; meri detta synes mig medföra påståendet, att, mot § 65 R.
Dessa anticipationer, hvilka vid 1855 års slut utgjorde 322,337 R:dr 26 sk. 10 rst., och, efter att under år 1856 hafva nedgått till 282,309 R:dr 39 sk. 8 rst., vid slutet af år 1857 uppgingo till Banko 436,842 R:dr 4 sk., synas till en del icke kunna betraktas annorlunda än såsom utgifter, för hvilkas bestridande, då års-anslagen dertill icke lemnat tillgång, påföljande årets anslag måst anlitas, såvida icke särskilda anslag beviljats till bristens betäckande, hvilket ock i afseende å en år 1856 uppkommen betydligare anticipation blifvit nödvändigt, på sätt uti nästföljande § omförmäles. Ofvan upptagne siffer-uppgifter tyckas antyda, att beloppen för åtskilliga å denna hufvudtitel uppförde anslag icke alltid stått i ett riktigt förhållande till utgifterna för de föremål, för hvilka desamma varit afsedda; ett missförhållande, hvilket i någon mån torde vara afhjelpt genom de vid senaste riksmöte vidtagna förändringar med vissa af dessa auslags-summor; dock visa sig ännu betydliga brister å vissa anslag, såsom exempel hvarpå må anföras, att förslags-anslaget till reseoch traktaments-kostnader, å hvilket anslag, i nu gällande riks-stat upptaget till ett oförändradt belopp af 11,350 R:dr Riksmynt, eller 7,566 R:dr 32 sk. Banko, under åren 1855 och 1856 befunnits betydliga brister, uppgående det förra året till 21,713 R:dr 35 sk. och det sednare till 27,967 R:dr 36 sk., under revisions-året öfverskridits med ett belopp af 34,052 R:dr 22 sk. 7 rst. § 4.
Credit-upplag alding får utsträckas öfver ett år från den tid varan införes, utan densamma derförinnan antingen utskeppas, eller till fullo föltullas; att innan någre varor på Credit* upplag emottagas, måste värdet förutbestämmas och Tullen derefter vid uttagandet erläggas, utan afseende på de under tiden förefallne ändringar i priset: att i händelse handeln skulle i någon af berörde Städer så minskas, att Tull-, Båkoch Lots-medlen icke under irenne fredsår uppgå till nämnde Summa, biifver sammaStad «in införsel-rätt af nämnde varor, jemte dea dermed förenade rättigheten till Credit-upplag, förlustig, intill dess Stadens uppbörd åter inbringar samma Summa; och att om deremot någon annan af Rikets öfrige Städer så förkofrar sin handel, att berörde umgälder upphinna det i detta fall stadgade belopp, bör densamma korn. ma i åtnjutande af ej mindre den sålunda utvidgade införsel-rätten, hvarom anmälan må till Kongl, Maj:t i underdånighet i »gifvas, än ock den dermed åtföljande rättiglieteu till Credit-upplag, titan att likväl härigenom afses någon förändring i den nederlagsfrihet, Kongl. Maj:t redar» förunnat en del Släder eller framdeles torde i J^åder meddela andra, hafva Högloft. Eidderskapet och Adeln, Högvördiga PresteStåndet, samt Hedervärda Bondeståndet beslutit, att ett dylikt Credit-upplag skal! ega rum, enligt de sednare tvänne RikiStåudem mening j utun alla förbehåll 486 Bcvillnings-Utsköttets B et änkan den. men jemlikt det förstnämndes, med det tillägg, att icke allenast de Studer, i hvilka Credit-upplag tornine att anläggas, borde anskaffa tjenlige byggnader, hvilka kunde till Magasinet1 användas, utan äfven underdånig anhållan hos Kongl.
11 betets återtagande ej kommit att göras; att, med hemtad anledning af Kongl. Maj:ts i sislberörde Nådiga Bref gifne föreskrift till Collegiurn att till se, det Verket, under fortfarande bibehållande af förläningarne, drefs efter gifna föreskrifter, och då det af inkonrne Relationer befanns, att vissa jemnkningar i i822 års arbetsplan af omständigheterna voro påkallade, Collegiurn, efter en på stället i Juli månad 1836 verkställd Commissionsförrättning af Bergsbauptmannen vid Sala, J. H. af Forsells, med biträde af Bergmästaren och Geschwornern i orten, och sedan vederbörande intressenter hörde blifvit, under den 21 Mars 1837 föreskrifva! en förnyad arbetsplan, hvarefter, utom den vanliga gpufve-brytuingen, försökniogsärbetena skulle fortgå och dervid de förut i 1822 års plan utsatte 9 cubik1'amnar årligen, såsom ett mot förläningarnes värde svarande famntal, än vidare till utgörande bestämdes, med befallning tillika till Bergmästaren och Geschwornern att hålla noga hand öfver verskslälligheteu; att åren 1836 och 1837 för det mesta åtgått lill nödige anordningar och byggnader för de kommande årens drift; hvarefter arbetet med år 1838 kommit i ordentlig gång samt blifvit med allvar fortsatt under året 1839, så att brytnings-skyldigheten blifvit fullgjord, icke blott för dessa tvänne år, med 18 famnar, utan ock 9 ^Vi2 famnar derutöfver blifvit på föregående årens eftersatte brytning ålertagne; men som denne, å 9 fahl nar årligen, under de 4 åren 1836—1839, bordt utgöra 36 cubik-famnär, samt 2711/'12 famnar endast blifvit fullgjorde, så uppkom en brist för desSa år äf 8 t/jo famnar, hvilka, sammanlagde toéd den vid 1‘835 års slut befintlige af 43 if2 sådane, bestämde hela bris ted under begge' perioderne till 51 lfa famnar; vid hvilket förhållande och då intetessentérne under alla åren 1830— 1839 sutit i åtnjutande af kronofö r
Som det i den nuv:de bristfälliga kasernen kan rymmas endast 35 man, så måste de öfriga derför antingen stå utanför eller inqvarteras på andra ställen i staden. Man säger att det är stadens skyldighet att ombesörja truppens inqvartering; men med dess ringa antal bemedlade innevånare vore det en orättvisa att ålägga staden uppbyggande af behöflig kasern; och jag anhåller derför att R. o. Ad., med bifall till K. M:ts, efter framställning af militärbefälhalvaren, afgifria Propos. i ämnet, och afslag å Utsk:ts hemställan, ville bevilja det för kasernbyggnaden i Wisby begärda anslaget. Gr. Mörner: Utsk:ts hemställan i denna punkt synes mig vara grundad på goda skäl. Då inqvarteringen åligger Wisby stad, vore det väl lämpligt, att denna stad yttrade sig i ämnet, hvarefter staten sedan möjligen kunde tillskjuta en del af kostnaden för ny kasernbyggnads uppförande. Men att, utan att ens höra staden, helt och hållet befria densamma från denna Den 28 Februari f. m. 655 skyldighet, anser jag icke vara rätt, och för exemplets skull farligt. Jag yrkar bifall till Utsk:ts hemställan. Frih. Klinckowström: Jag kan icke neka, att jag, i likhet med den förra värda talaren, finnér Utsk:ts skäl goda. Frågan tyckes icke ännu vara utredd. Icke kan väl en så ringa styrkas inqvartering vara så tryckande för en stad, att den icke går ut dermed. Jag yrkar att Stats-Utsk:ts hemställan måtte bifallas. Hr Gyllenram: Det är samhällets skyldighet att inqvar tera truppen, men sättet huru det sker, är svårt att öfvervaka. Hvad den nuv:de kasernen vidkommer, har Stats-LTtsk:t derom tagit kännedom. Truppen kan icke uppställas på gården, utan en trång gata måste dertill användas. Wisby har förut haft en god inkomst af omkringboende landthandlande; men efter de nya kommunalförfattningarnas antagande hafva dessa uppsagt sitt burskap i staden.
Först då han började slå ännu hårdare och ropa hennes namn, gick hon ändtligen bort och lät upp dörren. »Kors, är det du!» utropade hon med väl spelad förvåning. »Du skulle ju inte kommit förr än på söndag.» »Hvarför öppnar du inte straxt? Du känner godt igen knackningen, det vet jag. Eller hade du något fuffens för dig, som du inte ville, att jag skulle se?» sporde han. »Nej,» sade hon helt likgiltigt och gäspade honom midt i ansigtet. »Jag hade bara somnat; här var så tråkigt så.» »Nå, det kan så vara,» sade han blidkad. »Men nu är det väl inte tråkigt längre, sen du väl har mig hos dig. Jag skall nog hålla dig vaken, dear Emely. Nu vill jag spika inglisch med dig. I fall vi skulle råka att resa till Amerika en gång, så är det bra att kunna. Kan du spika?» »Nej, det vet du ju. – Jag kan inte mer än »god baj!» och »fy baj!» Och det är riktigt »fy baj!» att komma med ett sådant öga hit till mig,» sade hon och pekade på hans halft igensvullnade öga med blåmärkena efter »kärleksblessyren». »Ha ha! Din lilla kackerlacka! Hit med munnen, så jag får täppa till den med en kyss!» utropade han, i det han tog henne i sin famn och satte både sig och henne med en enda knyck i soffan, så att det knakade i de gamla, hvita pinnarne. Sedan han nu tagit ett par smällande kyssar, som jag till min stora förargelse måste ligga där och åhöra, tillade han, alltjemt lika skämtsam: »Jag tycker, du borde tvertom vara rigtigt stolt öfver att ha en karl, som är så omtyckt af alla flickor. Du skulle se, hur galen »vackra Elin» är i mig. Hon skulle bestämdt rusa hit och rifva ögonen ur skallen på dig, om hon visste, att du satt så här nu.» »Å, du borde skämmas! Tala på det viset! Släpp mig!» utropade hon förtörnad och ville slita sig lös ifrån hans omfamning. »Släpp mig, säger jag! Jag går ifrån dig. Hm!