Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den af Rikets Sländer vid sisthållna riksdag beslutade författning i ämnet, som medelst ofvanberörda underdåniga skrifvelse hos Kongl. Majit anmäldes, innehöll, att, med ändring af hvad i 8 Kap. 7 § Ärfda-Balken funnes stadgadt derom, att barn, som äro aöade i lönskaläge utan äktenskapslofven, eller i hordom, eller i förbudna leder, ej må taga annat arf än efter egna barn och bröstarfvingar, skulle oäkta barn jemväl taga arf elter sin moder lika med äkta barn. Enligt hvad Kongl. Majit i Dess nådiga Skrifvelse den 31 sistlidne Oktober gifvit Rikets nu församlade Ständer tillkänna, har Kongl. Majit vid granskningen af detta förslag, och sedan Stats-Rädets samt Högsta Domstolens yttranden blifvit inhemtade, funnit Sig icke kunna godkänna detsamma. Det hade nemligen kommit under Kongl. Majits öfvervägande, hurusom arfsrätten, hvilken icke kunde hänföras till de medfödda rättigheter, som vore grundade i sjelfva den menskliga naturen, hittills i den svenska lagstiftningen hufvudsakligen ingått såsom en familjerätt, ehuru deu visserligen i väsendtlig mån begränsats och gjorts vilkorlig genom testamentsrätten. Att, på sätt som skett i Rikets Ständers förslag, utsträcka den ovilkorliga familjerätten till oäkta barn genom att tillägga dem arfsrätt efter moder lika med Lag-Utskottets Betänkande N:o 13. 3 äkta barn, jemväl i bröstarfvinge» laglott, hade Kongl. Maj:t funnit vara ett erkännande af en annan grund för familjen än det lagliga äktenskapet, och dertill kunde Kongl. Maj:t icke gilva Sitt samtycke. Emot Rikets Ständers förslag, enligt hvilket för barnets arfsrätt ej erfordrades, att detsamma blifvit af modren i lifstiden erkändt. hade vidare blifvit erinradt, att ett sådant erkännande af modren likväl vore ett vilkor för den presumtion af den aflidnas ej tillkännagifna yttersta vilja, sorn skulle kunna antagas såsom grund för ifrågavarande arfsrätt. Saknaden af ett sådant vilkor skulle dessutom medföra åtskilliga andra olägenheter.
Sedan man utsträckt den tilt yttersta gränsen af löpande skatteåret, vill man nu öfverflytta den på det derefter följande och hvartill närvarande förslag är en början, hvilket, om det får framgång, säkerligen kommer att efterföljas af ytterligare bemödanden uti enahanda syftning. Fordom var uppbörden delad uti sommar-skatt och vinter-skatt. Sedermera ingick halfva Bevillniugen i Maj och halfva i November för löpande året, samt grundskatterne i Februari; derefter bestämdes, att uppbörden af debiterade skatter skulle ske dels hustetiden, dels vintertiden, samt slutligen, att den skulle ske blott vintertiden. Nu vill man öfvergå till våren, och under öfverläggningarne inom de förenade Utskotten har redan fråga väckts att framflytta en del uppbörd till långt fram på sommaren, i Juli eller Augusti. Benägenheten att låta det allmänna stå efter det enskildta, den slumrar ej. Nu gällande författningar föreskrifva, att uppbördstiden för debiterade skatter skall vara den, som, med afseende å de skattskyldiges största beqvämlighet, lämpligast kan bestämmas under Januari, Februari och Mars, eller, der 4 Stats-, Bevilln.- samt Allm. Betv.- och Ekon.-Utsholtens Betänkande, N:o 52. serskilda omständigheter gifva anledning till längre anstånd, sist inom medlet af April månad. Således afpassas uppbördsstämmorna nu inom dessa månader efter locala förhållanden, så att för hvarje ort kan väljas den tidpunkt, då det för de skattdragande är lämpligast att skatterna utgöra; och ingen annan af de mot denna ordning framställda anmärkningar har varit sådan, att den icke vid en omtänksam och noggran efterföljd af nuvarande Författningar bör förfalla, mera än den enda, att allt för stora summor nu på en gång dragas utur rörelsen. Men denna olägenhet hafva Utskotten ej ansett sig kunna afhjelpa, hvaremot de fästat sig vid de mindre, hvilka man sagt bestå uti svårigheten att inom uppbördstiden finna afsättning för sina producter.
Öfver hvad Revisorerne vid dessa Yerks räkenskaper anfört och anmärkt bifogar Stats-Kontoret särskildt underdånigt utlåtande af ÖfverDireklören vid dessa Verk. — 288 — Avesta Krono-Jnspektions räkenskaper hafva, enligt hvad Revisorerne anmält, icke föranledt till någon erinran från Revisorernes sida. I anledning af hvad Revisorerne anfört och anmärkt efter granskning af de öfver allmänna magasins-ärenderna upprättade redogörelser: för iStats-verkets Spanmäd in natura_, Kreditivfonden , Undsättningsanstalterna efter 182,6 års missväxt samt allmänna Magasins-fonden, afgifver Stats-Kontoret nu särskildt underdånigt utlåtande. Redovisningen för Skogsplanterings-kassan har icke föranledt till annan åtgärd af Revisorerne, än att de öfver förhållandet dermed framlagt en tabell. Länens Landsböcker. Med anmälan, att uti Östergöthlands Läns Landsböcker;; för åren 1844 och 1845 upptagas uti skuldbalanserna under titel: Landt-Ränteriets äldre förskotter, 24,137 R:dr 26 sk. 1 rst. för durchmarchekostnader, hafva Revisorerne yttrat sig icke kunna inse skälet, hvarföre ett förskott såsom skuld bokföres^, och hemställt, att utredning af förhållandet med berörde, uti de till Stats-Kontoret ingående LandtRänteri redogörelse-handlingar icke upptagna, post måtte med görligaste första äga rum. Detta af Revisorerne anmälda förhållande har för Stats-Kontoret varit okändt, enär, såsom Revisorerne uppgifvit, något så beskaffad! förskott icke finnes intaget i de från Länet inkomna Ränteri redogörelse-handlingar, samt Landsboken ingår lill Kammar-Rätten och der granskas; lärande Eders Kongl. Maj:t, i enlighet med hvad Revisorerne hemställt, i nåder anbefalla skyndsam utredning häraf. Likaledes lärer Eders Kongl. Majit i nåder anbefalla vederbörandes uppmärksamhet till behörig rättelse deraf, att, enligt hvad Revisorerne anmärkt, ingående balansen i Kronobergs Läns Landsbok för år 1845 icke utgör samma belopp, som utbalanseras i det föregående årets Landsbok.
Utskotten få nu först upplysa, att, sedan Kongl. Maj:t, till följd af Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag afgifna underdåniga hemställan, genom Nådig Skrifvelse den 24 September 1828, anbefallt Öfver-Stålhållaren att till Kongl. Maj:t inkomma med underdånigt utlåtande, huruvida antingen Under-Ståthållare-tjenslen i hufvudstaden eller Fogat-sysslan vid Öfver-Slåthållare-embelet kunde indragas samt, om, och i hvad mon, någon förbättrad reglering, så till tjenstebefattningar, som aflöning, på grund deraf eller eljest, i afseende på den vid detta Embetsverk varande tjenstemanna-personal, lämpligen kunde ega ruin; så har Öfver-Slålhållaren, uti underdånigt utlåtande den 21 Juli innevarande år, jemte meddeladt yttrande, att, i anseende till göromålens mängd, hvarken Under-Ståthållareeller Fogat-tjensterne kunde indragas, förklarat, hvad Öfver-StåthållareEmbetets Polis-Afdelning vidkomme: aLt, då Kongl. Maj:t dels behagat den 28 September 1838 i
Det var således, genom Kongl. Brefvet till Kammar-Collegium af den ag Xifartii 1825, då ofvannämnde handlingars be■visnings-kraft blef undanröjd, som det förhållande uppkom, att Kongl. Maj:t och Kronan förlorat egande-rätten till flere kyrkohemman och måste förlora alla dem, öfver hvilka Städsel-rätten de facto af kyrka elfer Prest utöfvas; och derföre må det tillåtas mig att, till frågans fullständiga utredning, ingå i undersökning om giltigheten af de äldre handlingar, hvilka uti 1825 års Kongl. Bref •mfqrrnälä* och äro : R. St. Just. Omb. Ernb. Ber. d. 4 Nov. 1838. "ii, 1:0 Lunds Landabok. För dess laglig ga tillkomst eger man bevis uti en från Kongl. Danska Cancelliet, den 21 Octoberig25, ut^ färdad och bevktnad afskrift af Konung Friedric lits öppna bref under den 11 Au. gusti 156g, innehållande befallning till alla Härads-Prostar i Skåne, Halland, Blekinge och Lister, att uppgöra klara Register öfver alla de gårdar, jordar, grunder och egendo* mar, som hörde till kyrkorne och Presterne, på deras Embetens vägnar, hvarest de voro belägne, hvilken dem innehade och bruka-* de, och hvad deraf i Landgille blef gifvet; hvilka Register skulle tili Super-Intendenten insändas och genom hans åtgärd till en viss Jordebok sammanfattas. Landabokens identitet och vittsord, hvad Halland beträf-; far, kunna ej eller betviflas, då man vet, att hvar och en af de många deri upptagne lägenheter, äfven den minsta åker eller ängs-: teg, ännu är befintlig samt till läge och, gränsor känd. Vid sådant förhållande, förtjenar Landal bokens innehåll att kortligen redovisas.
På grund af förenämnde och öfrige af kommitterade (sidan 67) anförde skäl, finnér Utskottet äfven för sin del någon annan förvandling af kronooch kyrkotionden, än den, som omförmäles uti nyssberörde förslag, icke vara af behofvet påkallad, hvadan Utskottet tillstyrker, 1 7:o. alt samma förslag måtte af Rikets Ständer godkännas. 1 sammanhang med frågan om tionden torde icke få förbises, att uti Skåne erlägges under benämning halmstädja, hvart 7 år en serskild, efter tionden lämpad afgift, hvilken icke i andra delar af riket utgjordes. Enligt hvad kommitterade förmält, (sid. 68) har denna afgift tillkommit redan i Danske konungen Fredrik den Andrestid; dock skall för densammas beräknande annan grund icke kunnat igenfin nas, än general-guvernören grefve R. von Äscheberg? den 24 Oktober 1681 meddelade instruktion; för öfrigt erinras, att berörde afgift icke utgår lika i alla fögderier, hvartill orsaken synes vara, att densamma med progressif tillökning lämpats efter tionde-qvantiteten för hvarje socken, men beräknas i allmänhet till 4 sk. 6 r:st. för hvarje tunna råg och korn, samt 2 sk. 3 r:st. för en tunna hafre, hvar - 22 Slals-Utskollels Utlåtande, N:o 242. jemte, genom Kongl, brefvet den 3 Juli 1843, uti ett serskildt fall vore förklaradt, att vid halmstädjans, sedan längre tid tillbaka följda beräkning, (inge förblifva. Jemlikt af kommitterade, pä grund af räkenskaperna för åren 1821—1843 upprättad, uti bilagan litt. O till kommitterades betänkande intagen utredning öfver ifrågavarande afgift, af hvilken innehafvare af tiondespanmål åtnjuta hvad å deras anslag belöper, utgör densamma hvart 7 år omkring 1,640 r:dr eller per medium årligen ungefär 233 r:dr.
Emot 24 §. måste jag mig reservera uti hvad den innehåller förbud mot försäljning af bränvin, der ting, uppbördsstämma, mantalsskrifning eller mönstring hålles, likasom vid tillfälle af kronoskjuts.» A. Medin från Kronobergs län och Anders Andreasson från Elfsborgs län hafva, på lika sätt, som Nils Svensson, med Nyqvist sig förenat. Bil. N:o S till Särsk. Vlsk. år ISSi. Bet. N:o 13. 3 STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Ank. till Exp.-Ulsk. d. 1 Aug. 1834, kl. 7 e. m. Memorial, med Ordningsstadga för Större brannerier. I sitt Betänkande M 8 har Utskottet tillkännagifvit sin afsigt att till Rikets Höglofl. Ständer inkomma med förslag till Ordnings-stadga för Större bränneriet-; och en dylik är förutsatt och åberopad uti förslaget till Förordning angående vilkoren för bränvins tillverkning (§§ 58 och 60). Då Utskottet nu fullbordat sitt förslag till sådan Ordnings-stadga och härmedelst detsamma till Rikets Höglofl. Ständer öfverlemnar, torde föga behöfva anföras till förklaring af de grunder, hvarpå hon är bygd. Dessa grunder ligga redan i ofvannämnde, af Rikets Ständer hufvudsakligen bifallna Förordning, der de imedlertid icke kunde utföras i omständliga reglementariska föreskrifter; och till dessas utveckling är utan tvifvel en enkom för.- fattning erforderlig. Hela det beslutna kontrollerings-sättet är någonting här i landet förut alldeles oförsökt, likasom de i sammanhang dermed stående föreskrifter, som efter förra skatt-systemet icke varit behöfliga, men hädanefter komma att blifva det, för en sådan inrättning af tillverknings-redskapen vid större bränneri, att underslef och försnillning blifva, så mycket som möjligt, förhindrade och de anställda kontrollörernes vaksamhet derigenom understödd.
Det är ju alldeles icke något nytt eller ovanligt, alt, för någon fördels vinnande i ärendenas behandling, man begär ett uppskof, eller beslutar ärendenas förekommande längre fram å någon viss, utsatt dag. Jag skulle alltså tro alt, hälst de af Hr von Hartmansdorff framställda skäl synas vara ganska giltiga; det vore billigt, att Ståndet såsom jag vördsamt vågar tillstyrka, behagade instämma uti hvad sålunda yrkadt blifvit. Frih. Cederström, Jakob: Det eger sin fullkomliga riktighet hvad den siste värde talaren nämnt, att RiksStm flera gånger beslutat uppskof om ärendens föredragning, och sådant i fullkomlig öfverensstämmelse med grundlagen, som stadgar att ärendena skola föredragas i den ordning de på listan förekomma, sä framt icke It. St. derom annorlunda besluta; men för att annorlunda besluta, fordras naturligtvis förnuftiga anledmr. Nu har det motiv blifvit uppgifvit af Hr von Hartmansdorff, att en talman är frånvar., och att det blir lättare att sammanjemka meningarne om målet kan samtidigt inom alla RiksStm förekomma. Jag anhåller att få yttra några ord om sjelfva frågans beskaffenhet, hvarigenom man kunde komma till det resultat, alt uppskof snarare är skadligt än nyttigt och alt således bäst är om målet nu företages och kommer till afgörande. Frågan som innefattas i Const.Utsk:s mern. N:o 13, innefattar en voter:spropos., der Utsk. tilltrott sig att kunna föreslå R. St. alt votera i förstärkt Const.Utsk. deröfver, huruvida en fråga skall hvila till nästa riksdag, till grundlagsenlig behandling, elter icke, en fråga, som från Utsk. blifvit afgifven och vid hvars redactm ingen anmärkn. blifvit gjord, men som i BondeSt. blifvit afslagen, BondSt. har dock icke såsom Utsk. i sitt betänk, med citationstecken uppgifvit yttrat att ”det föreslagna stadgandet, såsom redan intaget uti lagstiftningen, ang:de R.
D e flesta hustrur bli olyckliga, liknöjda och bittra, då dä de upptäcka, att en äkta man ej är så lätt att si yra som en fästman. J a g hade också svåra stunder, då jag fann, att Axel föredrog sina vänners sällskap framför mitt, dä jag säg, att nöjen och utelif drogo honom bort från vårt hem. Men en dag, då jag varit riktigt öfverdrifvet olycklig och alla möjliga öfverspända idéer om skilsmessa och dylikt föresväfvat mig, kom där en lugnande tanke, som återgaf mig hoppet. » Jätta tystnade och små- log för sig själf. » Nå? » frågade jag sakta. » Jag tror, att Axel en dag skall återvända till mig! » » Hm I » » Ja, det är just det du inte kan förstå, du gamla mö. Du förstår inte, hur öfverseende, hur förlåtande en hustru får vara, allt i hopp om att kunna rädda en liten spillra af sin lycka. Axel skall en gång tröttna på detta utelif, liksom han har tröttnat på dans och skiidskoåkning, det gäller då för mig att fängsla honom vid hemmet. Och därför vårdar jag mitt utseende omsorgsfullare nu, än hvad jag gjorde innan jag blef gift, han får inte finna mig gammal och ful, då han åter börjar ägna mig sin uppmärksamhet, inte heller får jag bli tråkig och dum, därför läser jag och uppöfvar mina småtalanger, och för det tredje måste jag akta mig för att han inte skall finna i mig endast den ytliga världsdamen — därför går jag själf i hushållet. Jag studerar hans smak, hans tycken för att en gång kunna glädja och öfverraska honom. » » Och medan du vaktar hemmets heliga eld åt den försumlige härskaren, så flyr din ungdom. » » Nåja, jag kunde förslösa den på ett ovärdigare sätt, » sade hon med en liten nyans af bitterhet i rösten, som gjorde mig godt att höra. Jag kände mig riktigt upprörd öfver att se henne, unga människan, sitta där och vänta tålmodigt och förtröstansfullt på den dag, då det skulle konvenera gunstig herrn att — öfvermätt på nöjen och frihet — återvända till den husliga härden och ägna sina lediga stunder åt sin hustru.
ConstitutionsUtskottets tanka har ej varit, att utesluta något Verk från deltagande i RiksRätt, som dertill kunde anses berättigadt, men då namnet Collegium, hvilket finne* i nu varande redaction af 102 §■, icke bör utsträckas längre, än till sådane Verk, hvilka verkeligen så benämnas, och tillika utöfva Domsrätt, ehuru Embetsverk visserligen kunna gifvas, hvilka ersätta gamla nu mera upphäfda Collegters ställe, men likväl icke blifvit tillagde titeln af RiksCollegium, så har Utskottet ansett sig böra uti dea föreslagne nya redactionen tydligen utmärka, hvilka Embetsverk, som, efter Utskottets tanka, under berörde benämning böra hänföras. Hvad beträffar den förmodade förändringen i Rikets Collegiala Styrelse, och sn värd talares yrkande, att ifrågavarande bör så uppställas, att denmå kuo* na oförändrad bibehållas, äfven i det fall, att CollegialStyrelsen skulle blifva underkastad förändring; så tror jag, att ehvad ändring ett Collegiura kan komma att undergå , vare sig antingen till hela dess organisation eller ock blott till en del deraf, och hvarigenom dess benämning försvinner, samt dess Ledamöters antal indrages eller förflyttas på något annat Verk, sådant likväl icke kan ske utan att man måste åt §:n gifva en derefter lämpad förändrad redac - Ridd. o. Ad. Fröt, VII B. I Afd. 546 Den ii Junit f. m'. lion. Jag nämnda att Utskottet äfven gjort afseende på de Verk, som utöfva Domsrätt. Det är just af sådan orsak, och då CoostitutionsUtskottet trodde sig känna , att Kongl. StatsContoiret icke ägde en sådan rätt sig tillagd , samt Förvaltningen af Sjö-ärenderne hvarken benämnes Collegium eller dess Ordförande President, som Utskottet ansåg berörde Embetsverk icke kunna uppföras bland de, hvilka i den föreslagne redactionen uppräknas. Herr Mannerjtam, Johan:
Tornei beskrifning öfver Torneå och Kemi Lappmark, Ödmans Bohuslän, Beschreibung über China, Tunelds geografi och mångfaldiga flera. – Och här har du också Crazy tales, Chydei tankar om husbönders och tjänstehjons naturliga rätt och Bjurmans brefställare. Men det är väl ej värdt att längre uppehålla oss härinne. Låtom oss återvända till den första salen! John var alldeles uppmjukad. – Behagar farbror Koskull ett glas gammalt portvin? – Jag tackar. Det är en vara, som jag aldrig försmår. John ringde på hofmästaren och gaf honom den nödiga ordern, medan baron Koskull åter betraktade Johns ritning. – Jag trodde, att fabriken själf effektuerade alla dessiner till sina beställningar. – Det gör den också, men jag ritar icke desto mindre själf mina spislar. Hofmästaren kom in med en spindelväfshöljd vinbutelj och serverade de två herrarne i finslipade engelska glas. När han stängt dörren efter sig, sade John: – Skål, farbror Koskull! – Den här samlingen af gamla utsökta viner har du ärft efter din far, därom behöfver jag ej fråga. – Ja visst, jag är ingen vinkännare och ingen vinälskare. Jag är ytterst måttlig i mat och dryck. – Det är en känd sak, men inte dör du, ifall du tömmer det här glaset i botten. Jag tackar, med största plaisir. När sådant här portvin friar, säger jag aldrig nej. Det var sant, du sade, att du själf tecknar dina spislar. Hvarför gör du det? – Därför att jag tycker om att få allt efter mitt eget hufvud. – Hvem tycker inte om det? Men det är en lyx, som endast den rike mannen kan bestå sig. John tog en lup och undersökte detaljerna på ritningen. Baron Koskull smuttade på sitt glas. – Är det något, jag kan stå till tjänst med? frågade John, som om detta plötsligen fallit honom in. Han visste hvilket svar, han gemenligen brukade få på denna fråga. Men detta hindrade ej, att han ofta gjorde den. Han tyckte om att själf erbjuda de tjänster, som han trodde, att man skulle begära af honom.
Skrifvelse i\’:o 161. 87 Kiksmynt. Till arfvoden åt Lärare vid Mariebergs Artilleriläroverk i de kunskapsämnen, som tillhöra Civil ingeniörer, 3,000 R:dr årligen 9,000: „ stipendier åt elever vid nyssnämnde Läroverk, hvilka genomgå den för Civil-ingeniörer bestämda kurs, 3,000 R:dr årligen 9,000: B) Anslag för en gång. Till inlösen af en stalloch ladugårds-byggnad åt Landshöfdingen i Norrbottens län 3,008: 70. „ uppsättande af eli Laboratorium vid den Agri kultur-kemiska försöks-anstalten å Ultuna Landt bruks-inslilul 3,000: — „ inköp af utländska racehingstar 50,000: — Summa R:dr R:mt 633,125 56.008 689,133 88 Expeditions-Utskottets Färsing till anderd. Skrifvelse N:o 168. I ✓ I Uppläst och godkänd! hos Kidd. och Adeln den 22 Okl. lafin. Presle-Slåndet den 22 Borgare-Ståndet den 25 Bonde-Ståndet den 24 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående statsbidrag för vågars anläggning och förbättring, brooch hamnbyggnader samt kanaler, äfvensom sjösänkningar och andra vattenaftappning s-företag m. fl. dylika föremål. (Stals-Utsk:s Ull. N:o 120, Mern. N:is 148 och 174, samt Först. Stats-lltsk:s Mein. N:o 106.) S. A. K. Enligt hvad Rikets Ständer uti sin underdåniga skrifvelse angående regleringen af utgifterna under Riksslatens Sjette Hufvudlitel tillkännagifva, få Rikets Ständer nu i underdånighet sig yttra rörande de under innevarande riksmöte, genom E. K.
R:drs valör, hvilka, såsom förslitna makulerats, vid anställd inventering af Revisorerne befunnits vara sä litet slitna, att de inga lunda bordt annuleras, utan kunnat åter i rörelsen utlemnas, blifvit Banko-Fullmäktige delgifven och, sedan yttrande i anledning häraf fran vederbörande inhemta ts, beslöto Fullmäktige, under förmälan att de ansågo en förändring i sättet för sortering af till Banken inkommande sedlar val vara erforderlig och kunna verkställas, men lämpligast böra ske i samband med det tilläinnade upprättandet af nya instruktioner för Bankens serskilda kontor, emellertid förständiga vederbörande tjenstemän att med mera noggrannhet och urskiljning verkställa sorteringen af inkommande sedlar.« Vid föredragning häraf begärde Herr Kapten von Francken ordet och tillstyrkte, att detta yttrande måtte i berättelsen inflyta med ett så lydande tillägg. »Vid en så betydlig sedel-rörelse, som Riks-bankens, mäste det öfverhufvud utgöra en icke ringa svårighet att, ibland den stora mängden dagligen inkommande sedlar, synnerligen af de lägsta valörerne. med full nöjaktig noggrannhet bestämma hvilka må anses så beskaffade, att de icke vidare böra i rörelsen användas. För sin del anse sig nu församlade Revisorer böra yttra den åsigt, att, vid verkställande af sedel-sorteringen, afseende vida mindre bör fästas på den i någon ringa män ökade kostnad för Banken, hvilken blifver en följd deraf, att en eller annan sedel, sora möjligen ännu kunde vara användbar, makuleras, än derpå att de sedlar, hvilka från Banken utlemnas, hvarken äro smutsiga, eller i öfrigt så medfarna, att icke en och hvar må kunna med någorlunda säkerhet granska huruvida de äro äkta eller icke.
Nro 123 i anledn. af väckta motioner om utsträckande af testamentsfriheten och af rättigheten att genom gåfva upplåta fast egendom samt om ändring i hvad nu stadgadt öl', dels rörrde grunden för bestämmande af vederlag för afhänd arfvejord, dels ock angrde bördsrätt och lösningsrätt i stad m. m.; Nro 170. öfver gjorda anmärknir vid Utskrs betänk. Klo 126 i anledn. af Riksd.fullm. Joli. Erikssons motion om förtydligande af eller tillägg till 3 § i 16 cap. Ärfdabm; i3«i Den 8 December. ]Nr:o 171. öfver gjorda anmärknrr emot Utsk:s betänk. N:o 133 i anledn. af vackt motion om inskränkning i allm. åklagares rätt att anställa åtal å vissa brott; N:o 172. med förslag till sammanjemnkning af de inom RiksSt.-n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande! af Utskrs utlåt. N:o i34 i anledn. af gjorda anmärknrr vid Utskrs betänk. N:o 42, rörtde ändring i nu gällande lag, ang:de behandlingen af frågor om oenighet makar emellan; JY:o 170. i anledn. af erhållen återremiss af Utsk:s betänk. N:o 153 öfver väckt motion, att den make eller far, som saknar andra medel till hustrus och barns försörjande än sin arbetsförmåga och icke densamma härtill använder, måtte kunna till arbete hos enskild person dömas. H. B., o. Ad. åtskiljdes kl. ^ till 4 e. m. In fidem protocolli, FO. Silfverstolpe. Thorsdagen den 11 December i834- Plenum kl. 10 f. m. Justerades 3 prot.utdr. för d. 8 dennes. Upplästes till justering och godkändes nedannämnda från Exped.Utsk. ankomna förslag till It. St:s und. skrifvelser till K. M., nemi.: