Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti nådig skrifvelse lill Rikets Ständer af den 9 sistlidne November, (intagen under N:o 16 uti 1 Sami. 1 Afd. af hillänget till Riks-ståndens protokoll) har Kongl. Maj:t, i sammanhang med frågorna om användandet af de å äldre anslagen lill uppförande af cellfängelser uppkomne reservationer och anvisandet af ytterligare anslag för dylika fängelsebyggnader, på de grunder, som finnas utvecklade uti Juslitire Statsministerns, den nådiga skrifvelse!! bifogade, memorialer af den 31 Mars 1846 och den 17 Februari nästlidet år, innefattande plan till reglering af fängelserne och domsagorna i riket, föreslagit: att ej mindre städer, än härader, emot skyldighet att, der så fordrades, till slats-verket afträda deras äldre häkten med tillhörande jord och åbyggnad, måtte varda alldeles befriade från byggnad och underhåll, ej mindre af de sålunda afstådda häktena, än ock af de nya cellfängelserna, äfvensom från fångunderhållet och bevakningen i desamma; dock med det undantag för Stockholm, hvilket af serskilda omständigheter påkallades; att häraderne för framtiden, i den mån Kongl. Muj:t pröfvade fängelseoch domsage-regleringen föranleda till uppförande af nya tingshus, måtte erhålla den förmån all befrias från tingshusbyggnad och dess underhåll, med vilkor för de härader, sorn nu hafva tingshus, eller dertill eller såsom häradshöfdingebostället! anslagna jordegor och åbyggnader, att allt sådant blefve till stals-verket öfverlåtet; och att, efter Kongl. Maj:ts pröfning, nu varande häradshöfdinge-boställen, likasom de här ofvan omförmälda byggnader med jord och tillhörigheter, sorn släder och härader komme att afstå, måtte kunna, efter föregången värdering genom ojäfvig domare och nämnd, och sedan i öfrigt nödiga upplysningar inhemtats, utbytas eller försäljas, så vidt de ansåges icke välbe - Dih. till R. St.
Då ingen underrättelse om det beslut, hvari Presteoch BorgareSt:n stadnat, ännu ankommit, lärer R. o. Ad. finna, att vi nu icke böra fatta något beslut öfver Bevilln.-Utskts ifrågavar. betänk.; ty först sedan kännedom erhållits om de begge nyssnämnda RiksSlts beslut i ämnet, kommer R. o. Ad. i tillfälle att bestämma, örn remiss ar behöflig lill Constit.-Utsk., hvilket Utsk. väl icke på grund af correspondance Utsk:n sins emellan, men på remiss från RiksSt:n är pligtigt att upptaga och afgöra frågan. Jag anhåller således om den propos., alt Bevilln.- Utskts betänk. N:o 16 må förblifva hvilande på bordet, till dess prot.-utdrag ankommit, rörtde Presteoch BorgareSt:s beslut i anjedri. af detta betänk., på det R. o. Ad. icke måtte blifva nöds'akadt att ännu en gång besluta öfver frågan, Hr Tham, Wollrath: Jag skulle till alla delar instämma med Frih. Cederström, om jag icke vore öfvertygad, att prot.-utdr. om något nytt beslut i ämnet af BorgareS{, aldrig ankommer. Detta Stund har lagt Bevilin.-Utskis 3 23 D c ii 7 Juli c. m. första betänk, till handlingarna, och lärer sannolikt icke ninna att besvara Utsk:s nu gjorda förfrågan; och om vi således skola afvakta nytt beslut af BorgareSt., torde frågan icke blifva afgjord under hela riksdagen. På denna grund instämmer jag med Frih. Palmstjerna, dock med tillägg, att motionen hänskjutes, icke till Bevilln.-Utsk. ensamt, utan till Bevilln. o. Oecon.-Utsktn gemensamt, då jag tror, att PresteSt., på skedd inbjudning, icke skall tveka att i beslutet instämma. Frågan synes mig för öfrigt oriktigt behandlad från början, då Bevilln.-Utsk. icke begärde sammanträde med Oecon.-Utsk., innan det sköt saken ifrån sig; men då så skett, finner jag intet annat sätt, än det Frih.
Likväl tillhör jag icke dem, som äro så hårda att icke vilja lemna någon fårmån åt associationer, som uppstå i och för stora allmänt nyttiga företag, såsom t. ex. för Gölha-canal-bolag, för hvilket någon lindring i afgifterna utan tvifvel är med billighet förenlig; men jag anser det vara farligt att i lagstiftning såsom princip antaga dylika undantags-förhållanden, emedan det skulle kunna hända att sådant kunde gifva anledn. för andra associationer, som kunna vara af mångfalldiga slag, att tillkrångla sina räkningar så, att de utvisade mindre inkomt än som öfverensstämde med verkliga förhållandet för att på så sätt eludera författningen. Skulle deremot vid stora allmänt nyttiga företag sådana händelser inträffa, att lindring behöfdes, och äfven ansågs förtjent; så må framställning derom göras i extraordinär väg, då R. St. förmodligen icke underlåta att bevilja hvad som kan vara rättvist och billigt; men jag önskar framför allt, att inga allm. undantags-stadganden i sådana fall må komma i fråga. Hr Rosenblad: Hvad det beträffar, huruvida undantags-Iagar böra äga rum eller icke, så får jag förklara, att absoluta satser omöjligen kunna göras gällande uti en bevilln. förordn., roed bibehållande af allmän rättvisa. Sålunda finnes äfven uti denna förevar, bevilln.författa. en hel Den 5 October e. m. artikel, som innehåller undantag, hvilka utan orättvisa och obillighet icke kunna borttagas, emedan man då skulle beskatta den fattiga lika med den rika. Vidare torde det tillåtas mig få fusta hermines uppmärksamhet på hvad det är för sorts bolag, som kunna komma i fråga att beskattas under förevar. §, Derunder kunna nemi. icke komma andra än sådana inrättntr, som äro af allmännare sammansättning och således icke handelsföreningar eller handelsbolag eller dermed jemförliga mera enskilda assosiationer; utan det är sådana företag, som äro ställda på adier, och hvilka, till följd af deras sammansättning, äro lill hela deras rörelse-förhållande underkastade offentligheten.
Vill borgenär låta sin inteckning under annan nedsättas, eller eljest förändras, eller till större eller mindre del dödas; uppvise då inteck ningshandlingen i hufvudskrift för rätten; och skrifve rätten derå bevis om den åtgärd, som meddelad varder, sedan den i protokollet tecknad är; staude dock borgenären fritt att, äfven i sådant ändamål, vid annan Underrätt förete handlingen, om han derå skriftligen förklarar, i hvad mån inteckningen nedsättas, förändras eller dödas må; och läte rätten, då detta sker, handlingen, med det förklarande, i sitt intecknings-protokoil ordagrant införas; teckne ock bevis å handlingen, att den så företedd varit: sedan varde protokollet ingifvet till den rätt, sorn inteckningen beviljat; oell vare det så gildt, sorn hade handlingen der företedd blifvit. Ä10 flera inteckningar i samma egendom beviljade å samma dag, på grund af serskilda lika lydande handlingar; och hafva i fall inteckningarne förnyade blifvit, förnyelserna äfven å samma dag skett; då må ej någon af de inteckningar nedsättas, förändras eller dödas, utan att den handling, hvarå inteckningen grundad är, i hufvudskrift företes för den rätt, som inteckningarne beviljat. 33 §. Då gäldenär inför rätten företer den handling, hvarå inteckning beviljad blifvit, och sålunda visar, att han skulden betalt, må inteckningen dödas; och varde det i protokollet skrifvet, så ock å handlingen tecknadt. 34 §. Låter gäldenär ej döda inteckning, då handlingen, hvarå den be viljad är, i hans hand finnes; vare honom ej förment att den handling, med fortfarande inteckningsrätt, åter utgifva. 35 §. Borgenär, som innehafver inteckning, njute, så vidt för fulla gäldandet af hans fordran nödigt finnes, säkerhet i den intecknade egendomen till hela det belopp, hvarå inteckningen lyder, ändå att fordran ej till så stort belopp uppgått eller afbetalning derå skett. 36 §. Ilar intecknad egendom blifvit såld, efter utmätning å offentlig auktion elier under konkurs; ege köparen rätt att få egendomen lossad från Bilt. till R. St.
Oveglenrentet famt 3nffructionen för 9u'fetå ©fan# berå ^ullmagtige' i 9vifågdlbå#köntotret. fl. 21.- fv fammanbang meb ben om ©tafenå rättighet till intecfningå#föfer(jet uti ©ötl)a kanalmerf, be(j emråbe ocl) eganbe faftigbeter,. uti r:(Ja momen# 3* tet af naft föteflåenbe §., inne ^forcfFrift, h-afme (2Bt/ för ^Bår tel, ferjTilbt beflutit, att, utaf itet t Charta? ©igillatå?Contoiret befintliga förråö af fråmplabt papper, må, till ftullmagtige i £KiF»gålbö?Confoiret, efter reqot? fttion od) emot qbitto, utan nation betalning, utlemna^ bet ftåmplabe papper, forn, tilt chartering af ©öflja Carrol?35olagé iftågamaranbe förbinbelfe, er? forbraö; om iafttaqanbe hvaraf <2Bi f)°6 S\ongl. iD<aj:t i un b er b ailice t an# fallit, att ©tatö?Cenfeiret må martia förfiånbigabt. ©e öfrige utgifterne för tntecfningen ma mai af Svifögalbö ?
De få nemligen ej följa någon enda process fullständigt, utan endast se en och annan del af hvarje dylik; vid ingen (å de sjelfva lägga hand från dess början till dess slut. Behöfver ej navigationseleven ett längre tids ihållande vistande på sjön för att lära sig fartygs-manövern? Behöfver ej landtbrukselever! skåda landtbrukets utöfning under alla årstider, för att rätt lära sig förstå det? Ej lärer det särdeles gagna den blifvande sjömannen att endast tidtals resa omkring till hamnarna och se på huru fartyg tacklas och manövreras o. s. v.? Jag får vidare fästa uppmärksamheten på det primitiva ändamålet för bergsskolans upprättande i Fahlun. Kongl. Brefvet den 31 December 1819 säger att ändamålet med skolan endast var »att lemna dem, hvilka vid universiteten redan inhemtat fullständig underbyggnad i de theoretiska delarne af bergsvetenskapen, tillfälle att tillämpa dessa deras redan vunna theoretiska kunskaper under en praktisk undervisning.» Denna ursprungliga plan har väl sedermera blifvit så till vida förändrad att äfven en theoretisk kurs blifvit der införd för sådana, som, utan föregående universitetsstudier, ville egna sig ål bergshandteringen, men hufvudsyftet har dock alltid förblifvit det praktiska, d. ä. bergsskolan har varit en tillämpningsskola. Men säges det: »Fahlun har ej kunnat motsvara alla fordringar på praktisk undervisning.» I denna stad finnes endast koppargrufva med kopparverk, der koppar, bly, silfver, svafvel, vitriol, m. m. tillverkas, och jernhandteringen saknar representant; detta är sannt, men strax utanför staden, jag tror en half timmes väg, ligger en bland rikets stora, om ej största masugnar, för tackjernstill verk ning, och utefter jernvägen till Fielie äro flera större jernverk belägna, hvilka med lätthet kunna besökas af eleverna vid olika tider och för olika ändamål. Dessutom är väl brytning i en koppargrufva ungefär enahanda till utförande, som i en jernmalmsgrufva, hvadan åtminstone en del af bergshandteringen kan fullständigt i Fahlun praktiskt studeras.
Utom ofvannämnde näringar, hvilka alla i större eller mindre grad bidraga till idkarnes fördel och äro förenlige med ortens natur-tillgångar, sysselsätter allmogen sig mellan tider för landtmanna-yrket med fällning och framforsling af hustimmer, byggnaders uppsättande och inredning, träkärils förfärdigande för ortens produkter, snickare-, hjulmakareoch smedshandtverk, tegelslagning, kalkbränning, de sistnämnde handteringarne hufvudsakligen för ortens behof, samt huggning af ved, som till någon del afskeppats till Stockholm. Sjöfart idkas i allmänhet icke såsom näringsgren; men Bruksidkare, Ståndspersoner och en del af allmogen äga fartyg, hvilka begagnas för transporterande utaf landets produkter till Hufvudstaden och andra inrikes orter, äfvensom någon gång utom Riket, samt att återföra Spanmål, då sådant fordras, och öfrige nödvändighets-varor. Den genom enskilde Aktieägare organiserade kommunikationen med tvänne utmärkt goda ångfartyg har fortfarande förorsakat lättare afsättning och stegrat pris å en del effekter till producenlernes båtnad. Handel'. Landtmanna-varorne afyttras väl hufvudsakligen lill Handlande Borgerskapet här i Staden eller vid de årliga frimarknaderne; men åtskilige Hemmansägare hafva äfven företagit sig, att drifva någon handelsrörelse, för hvilken de i vanlig ordning taxeras. Om ock den täflan, sorn 11 derigenom uppkommer med Handlande Borgerskapets icke anses vara onyttig för den producerande allmogen, torde fördelen icke öfverväga olägenheten deraf, alt öfverflöds-varor snarare kringspridas och att den uppväxande generationen lättare ledes från sin egentliga bestämmelse till mindre nytta för eget och allmänt bästa. Westgöthers gårdfarihandel är skadlig för orten, såsom föranledande till onödige penninge-ulgifter och minskning i allmogens hug för egne tillverkningar, merendels af vida bättre beskaffenhet. 4:o Politisk författning. Kammarverk: Under sednast förflutna fem åren äro 98 Krono Nybyggen beviljade till anläggning, hvaraf 74 å kustlandet och 24 i Lappmarken.
Men just deruti ligger, efter min föreställning, en uppen - Den 7 Mars e. m. 187 bär orättvisa, enär den som icke eger mer än 250 rdr öfverskott, skall tvingas att deraf nedsätla 100 rdr, för att få en sak, den han anser rättvis, pröfvad af högsta domarmakten, eller ock nödgas underkasta sig den förödmjukelsen att offentligen förklaras utfattig. Och med en tillgång af endast 250 rdr lärer man för intet fall i vår tid kunna betraktas såsom rik. Tvärtom kan en rättsökande, just i följd af skyldigheten att nedsätta § af denna lilla summa, snart bringas till total ruin, och således vara föga betjent med att, derest Holrättens dom ändras, efter ett eller annat år återbekomma det nedsatta beloppet. De mål, som nu icke fullföljas till K. M:t, torde, sådant oaktadt, icke vara af särdeles kinkig eller vidlyftig beskaffenhet och skulle troligen icke, om de fullföljdes, upptaga särdeles mycket af Högsta Domstolens tid. Den verkliga hållhaken mot en obehörig fullföljd af rättegången ända till högsta instansen är den tappandes skyldighet att fullgöra domen, hvilken, enligt min tanka, icke bör eftergifvas. Adömmandet af betydligare ersättning för rättegångskostnaderna är i öfrigt ett vida både kraftigare och rättvisare medel att stafja trätolystnaden, än ätt stadga nedsättning af penningar på förhand såsom vilkor för värjandet af sin rätt. Och äfven om Högsta Domstolens göromål skulle något ökas genom borttagande af sistnämnde vilkor, torde sådant icke medlöra någon särdeles olägenhet, sedan Högsta Domstolen arbetar på tvenne divisioner och balancerna redan i det närmaste lära vara undangjorda, .lag tillstyrker derföre bifall till Utsk:ts förslag. Hr von Koch: Jag är hufvudsakligen förekommen af den siste värde talaren och har föga att tillägga. Elt skäl mot borttagande af stadgandet om revisionsskillings nedsättande var fordom att inan fruktade, att Högsta Domstolen skulle bli så öfverhopad af mål, att de icke kunde medhinnas, utan att H.
I denna händelse anser nemligen Utskottet nedsättning eller förändring af någondera inteckningen ej böra tillåtas, utan alt orginalhandlingen företes vid inteckningsdomstoler. Behofvet af detta undantag upplyses af följande exempel: om två alldeles lika lydande skuldsedlar blifvit utfärdade och intecknade på samma dag, vore det möjligt, att innehafvaren af den ena medgåfve postposilion, men icke innehafvaren af den andra; att således blott en af sedlarne uppvistes vid annan rätt, än inteckningsdomstolen; att likväl den, som hade fördel af postpositionen, uttoge två exemplar af protokollet öfver uppvisandet; och att han bomme med bägge exemplaren till inteckningsdomstolen; och der kunde han då lätteligen utverka sig postposition af båda inteckningarne. Det kan visserligen invändas, att detta ej borde hända, om uppmärksamhet fästes derå, att båda protokollsutdöagen hade samma nummer; men för det första finnas domstolar, som icke bruka numerera sina protokollsutdrag, och för det andra blefve det, äfven om sådant föreskrefs, ganska äfventyrligt att låta en sak af så stor vigt, som den ifrågavarande, bero på någonting så tillfälligt, som om numret på ett protokollsutdrag är riktigt eller ej. Och härmed har Utskottet redovisat för motiverne lill det nya stadgande, som återfinnes i 32 § af Utskottets förslag. Vidare har Utskottet i 34 och 35 §§ infört serskilde i gällande lag saknade bestämmelser. Den förra afser det i allmänna kreditrörelsen häfdvunna bruk, att inteckningar, som blifvit inlösta, åter sättas i omlopp med oförändrad panträtt.
Återstoden af 1827 års Stats-anslag . 122,681: — i. D:o af 1828 åi-s D:o som inalles utgjort 225,810: 9., hvartill 99,538: 47. 10. af Collegii Cassa-behållning och Besparingar blifvit anviste och 126,271: 29. 2. att från Kongl. Stats Contoret utbekommas 98,000. för till inrikes behof försåldt Krut och Salpeter 87,406: 24. 8. för försåldt svafvel 1,609: 23. — Export Krutmedel 30,506: 4^- 7* Återbetaldte öfverblefne Medel af till hvarjehanda behof lemnade förskotter åtRedogöi are och andre personer 5,861: i4* — Collegii UnderhållsDepartement åtei’- leznizat af nya Gevärs-medlen er hållne 55,000. — För bortsållde elfecter från Förråderne 5,892: 21.11. Diverse andra uti Räkningen specificerade poster 4,569: —- 8. Balance till 182g. Redogörares och Verks fordringar . 65,420: 47>ir> D:o D:o äldi'e D.o . * 8,661. 29. zz. 082* ig io. Balance från år 1S27. Redogöra res och Verks fordringar hos Kronan 63,169: 20. 1. Utgifter: För till åtskillige behof utanordnade medel 206,946: 11. 8. Diverse medels afföringar 70,583: — 1. 0,-y t ^ Afskrifningar 5,805: 42- i Lefver ering till Statsverket : Från Kongl. KrigsCollegii Cassa Krutmedel influlne år 1827 21,032: 19.11.
Alland ' har i tysthet, inspirerad af sin kärlek, fullbordat ett mssterverk. Det heter ödet och framställer detta under gestalten af en gammal kvinna. Vid hennes fötter ligger utstrsckt ph en klippa invid hafvet en ung kvinna liflös, i hvilken Louise igenkänner sig sjalf. Det tir den sublima storheten i detta mästerverk, sofl uppenbarar en oandlig rikedom hos sin skapare, som krossar Louise. Denna geniets valcliga kraft f i r icke htimmas tycker hon, elden behöfver förtara för att icke dö, han ä r ett af dessa med naturens elementära krafter beslagtade vasen, som m&amp;ste ödeligga. Det %r en ny öfversattning af Goethes violblomma, som sager, nar flickan trampade henne till döds: - Und sterb ' ich denn, so sterb ' ich doch Durch sie, durch sie Zu ihren Fussen doch. - Det skulle kunna finnas mycket att anmarka mot " den Bergtagna "; skildringen af artistlifvet är alltför groft hslllen, den g.r om ocksh i mycket sann, ensidig och Bfverdrifven, finare element finnas nog i detta camaraderie trots allt sjiilfsvAld, en siidan lifshistoria som Ernas star nog ocksi p&amp; gransen till det onaturliga och styckets hjalte och Don Juan fAr ibland en anstrykning af affiirsmiissighet, som gör att han förefaller nlstan som en kringresande grofryttare i den erotiska grossbandelsaffaren. Allt detta kan dock icke beröfva arbetet dess karaktar af djupsinnig och kraftig sjtllsmailning, och vi hafva hellre an att fasta oss vid felen önskat framdraga det positiva. Men en mera djupgiende arimarkning torde kunna göras mot sjalfva teckningen af Louise. Framstalles icke hennes utveckling nara nog som normal, hennes fall ngra nog som naturligt och nödvandigt, och ar icke detta en farlig tolerans eller snarare bevisar icke detta hos författarinnan sjalf brist p&amp; blick för denna naturs egenhet, det som gör henne varnlös och kommer henne att sluta olyckligt?
R:dr till godtgörande af den kostnad dessa Inrättningar måste vidkännas för intagande af en mängd personer, sorn icke tillhöra Staden , utan från Landsorterna hitkomma och under vistandet härstädes insjukna; till Loka BrunnsLazarett 200 R;dr, hvilka i längre tid dertill varit anslagna; till Linköpings Lazarett i5q R:dr, af orsak att Hospitals-fonden i Östergöthland har någon, ehuru mindre betydlig, inkomst af donationer, som till understöd ej mindre för vansinniga, än äfven för sjuka hlifvit gjorda; samt till Wisby Lazarett /joo R:dr årligen uppå förekomna serskilda omständigheter Kongl. Majtt vill, 1 anledning af allt detta, hafva gjort Rikets Ständer den Nådiga framställning; att Curhus-afgiften , sådan den år 1823 af Rikets Ständer beviljades, må fortfara alt utgå intill nästa Riksdag, att för Curtusen och Lazaretterna gemensamt användas i den mon behofvet fordrar, samt med de vilkor och föreskrifters iakttagande för öfrigt, sorn uti Kongl. Maj:ts på Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse grundade Nådiga Kungörelse af den 10 Mars 18.24 äro intagna. I sammanhang härmed har Kongl. Maj:t velat i Nåder framställa en af Dess Sundhels-Collegium gjord underdånig anmälan om to Kongl. Maj.-ts Nådiga Propos. No 77. ersättning till Statsverket af åtskilliga lill några Curhus gjorda förskott, hvarmed förhållandet är följande : Sedan Kongl. Maj:t, genom Nådig Skrifvelse af den 23 Maji 1821, förordnat, att till uppförande af en vid Veterinair-Inrättningen i Stockholm nödig Stallbyggnad, beräknad i kostnad till omkring i5,oooR:dr, skulle användas 36()3 R:dr 36 sk. 8 r:st. uti Stats-Contoiret innestående besparingar å den då uti Medicinal-Staten, till föremål hörande till Medicinal-Verket och Läkarevården, samt deribland äfven Djur-Läkarekonsten , anslagna summa 10,000
Vid räkenskaperne öfver Artilleri-regementernas andelar af 4:de Hufvudtitelns anslag till Kavallerioch Artilleri-hästars remontering och skoning hafva Revisorerne, med tillkännagifvande att utgifterna å detta anslag äro fördelade under 4 särskilda titlar: rnnontoring, skåning, inedikamenler och lysning med för hvarje titel bestämdt belopp, erinrat, att då Götha och Wendes artilleri-regementen redovisa kostnaderna för samtliga dessa löremål endast uti en räkning, hvaruti uppkommen brist å endera af tillarne finnes godtgjord med behållning å någondera af de öfriga, Svea artilleri regemente deremot afgilver särskild redogörelse för hvar oeh en af de fyra ulgifts-tillarne; i följd hvaraf och enär hvarje sådan redogörelse upptager brist eller behållning, oberoende af de öfriga, inträffade, alt regementet, i anledning af uppkommen brist å det till inedikamenler anvisade belopp och oaktadt samma brist kunnat af öfverskott å de lill remontering afsedde medlen fyllas, fält, under revisions-åren, enligt särskilda nådiga bref, från besparingarne å anslaget till arlilleri-regementerna uppbära det förra året 344 R:dr 29 sk. 11 rst. och det sednare 406 R:dr 31 sk.; och hafva Revisorerne, som ej kunnat inse, hvarför redogörelserna för ett och samma anslag icke blifvit eller samma grunder upprättade, funnit angeläget att bokloringssättet för de trenne artilleri-regementerna lill förekommande af ofvan anförda olikhet vid beräkningen af bristernas ersättande, måtte hädanefter bringas till öfverensstämmelse
Den ena är portvaktens bostad, den andra ett litet kapell, öfver hvars port muren ännu bär den ökända inskriften: »Deo erexit Voltaire». Det var detta kapell som han helt oförmodadt lät uppföra medan Genèves prester som värst skummade af raseri öfver hans gudlösa pamfletter och hela verlden betraktade honom som en personifikation af otron. Det var hit som han, företrädd af sina tjenare, begaf sig påskdagen som en borgriddare till sin husandakt. Presten utdelade nattvarden och läste messan och det hela lofvade att få ett ganska högtidligt förlopp. Med ens steg Voltaire fram, beträdde predikstolen och improviserade en predikan öfver tjufnad. Några dagar förut hade han blifvit bestulen på en ko och trodde sig bland åhörarna ha upptäckt tjufven. Han uppmanade derför denna att försona sig med Gud – genom en öppen bekännelse. Presten och flera af åhörarna lemnade kyrkan. Sedermera skref biskopen af Annecy ett förmanande bref till Voltaire, som dock fann det egendomligt, att han icke fick göra hvad han ville i den kyrka, som han sjelf rest. Voltaire, du kunde den stora konsten att leka. De otaliga anekdoterna om dina infall ropa ur hvar vrå vid Fernex, och man betraktar villan och parken med ett beständigt leende på sina läppar. Till och med i din beräknande slughet, i din förmåga att lika skickligt planlägga en penningeaffär som en tragedi, att »öfverlista judarna», att genom fyndigt smicker vinna de magtägande, ligger något af en blixtrande hjernas skämtsamma, öfverlägsna, allt besegrande lek. Du satte en ära i att till alla pris vinna ditt lifs stora batalj med hjelp af din hjerna och du vann segern så lätt på alla områden, att det låg något af triumfatoriskt segervisst skämt i alla dina handlingar. Då man jemför dig med många andra skriftställare som gått fram öfver jorden, snillrika i sin ensidiga skaldebegåfning men odugliga i annat, ja, inskränkta och hjelplösa som barn i lifvets praktiska frågor, erfar man beundran.