Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Jemte framställning om beviljande af detta anslag har Kongl. Maj:t i nåder äskat Rikets Ständers medgifvande, att, derest Kongl. Maj:t skulle, efter frå - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 21 gans ytterligare utredning, tinna Militär-befälhafvavens förslag oin öfverflyttning af det i Wisby förlagda depöt-lcompani af Svea Artilleri-regemente från Artilleriets till Gottlands National-bevärings stat vara ändamålsenligt oell utan behof af vidare anslag kvinna verkställas, Kongl. Majit måtte vara oförhindrad att en sådan åtgärd vidtaga. Ehuruväl den sålunda ifrågaställda auslagstillökningen för Gottlands National-beväring, hvars anslag vid sednaste riksmöte förhöjdes med ett belopp af 24,120 R:dr 83 öre och nu utgör 95,094 R:dr 50 öre, torde synas ganska betydlig, förefinnas dock, enligt Utskottets tanke, särdeles vigtiga skäl för de ytterligare anspråk på statsbidrag till nämnde ändamål, som Militär-befälhafvaren framställt och Kongl. Majit funnit i ofvannämnde delar förtjena afseende. Gottland intager nemligen, i följd af sitt läge, ur militärisk synpunkt ett framstående rum bland Sveriges alla provinser; och ej allenast under fordna tider, då Sverige var eu af de mest krigförande bland Europas magter, var besittningen af denna ö ofta omtvistad och utgjorde föremål för hårdnackade och långvariga strider, utan äfven under det sista af de många krig, som vårt land baft att utkämpa med sin mägtigaste granne, visade sig att Gottland ej undgick att hemsökas af fienden, hvilken omständighet ock utgjorde egentliga anledningen till den inrättning af öns försvarsväsende, sorn år 1811 först kom till stånd och derefter småningom utbildat sig.
Beträffande serskildt hvad af Bihanget, först efter slutad Riksdag, kan tryckas, såsom Registret o, d. , så föreslås, att detta inåtte få till hvarje Stånds Cancellie-Direction aflemnas, för att, genom dess försorg, det upplösta Ståndets Ledamöter tillhandahållas; och ttorde, oaktadt hvad, i denna del redan blifvit beslutadt i anledning af Expeditions-Utskottets Utlåta-nde N:o 3, den förändring härutinnan få ega rum, 3tt allt hvad som, efter slutet af innevarande Riksdag, bli 1 ver tryckt och tillhörer Bihanget, likaledes får successive till hvarje Riks-Stånds Cancellie-Direction aflemnas, för alt, genom dess föranstaltande, hållas Riks-Slåndcns Ledamöter tillhanda, tillika 24 Expedilions-Utskottcts Memorial N.-o 422. med hvad af en eller annan Slånds-Ledamot, under Riksdagens lopp, icke kan vara uttaget. d) Prenumerations öppnande å samt utdelning t i 1 1 P r e11 u mera »terne af det till Prenumeration afsedda antal Exemplar. Detta antal Exemplar torde, med ledning af det resultat, som den i 3:dje Hufvudpunktenj Litt. e., föreslagna förändringen i nu varande Prenumerations-sält, i händelse af bifall, kommer att gifva, böra, likasom priset, serskildt, uppå ExpeditionsUtskottets Förslag, vid hvarje Riksdag af Rikets Ständer fastställas för öppnandet af Prenumeration, antingen d alla till Bihanget hörande Samlingar, eller ock på hvar och en af dem serskildt.
Antager man åter att den bana, som är ämnad att gå mellan Stockholm och Stäket, lika lått kan afskäras som en bana mellan Stockholm och Upsala, så måste deraf följa att den förra banan i detta hänseende icke bar något företräde för den sednare. Emellertid borde af en eller annan bland våra militärer äfven någon vigt fästas vid banans dragande vester om Sigtuna-fjärden, dels för att härigenom kunna med större lätthet kommunicera med Stäkespositionen i och för sig sjelf, dels med afseende å förekommande krigs-operationer från de vestra landskaperna i riktningen åt Upsala, hvarför jag begagnar detta tillfälle att uptaga dessa inkast, ehuru de icke under debatten blifvit framställda, och anmärker sålunda: att Stäkespositionen icke är felfri, emedan den kan kringgås, att den största lätthet att kommunicera med denna position med tillhjelp af ångbålsfarten redan förefinnes, och att det förslag för jernvägarnes riktning norr om Mälaren, som innefattar K. M:s Nåd. Propos., erbjuder allt möjligt tillfälle att med en armée röra sig i vester, från riktningen af Upsala, och likaså för truppers transporterande till och ifrån Stockholm, ehuruväl de tillfällen, då de norr om Dalelfven förlagde trupperna kunna komma att påkallas till Stockholms försvar, borde blifva ganska få, enär deras närvaro är be - Den G December f. m. 441 höflig för att försvara den vidsträckta del af Riket., der de äro för lagde. Jag har nu uptagit de egentligaste anmärkn:r, som blifvit framställda mot den K. Pioposrn, och får endast uttrycka min öfvertygelse vara den, att ehuru möjligen den granskning förslaget kommer att undergå hos R. St:r kan gifva anledn. till några mindre förändringar i en eller annan bestämmelse, skulle likväl, i händelse icke systemet i sin helhet antages, det blifva ganska svårt för R. St:r att upställa något bättre. Frih. Raab, Adam Christian:
Chefen åter, om han hunnit att förvärfva sig nödig kännedom af sitt Regemente och dess Boställen, är stundom frånvarande, då hans plats fy lies af en RegementsBefälhafvare, som kanske ej hunnit förskaffa sig nödig insigt för dessa ärenden; och Indelningshafvare!! — ofta en 18, 19 års Yngling, ofta en Underofficer, en Mönsterskrifvare, en Trumpetare, en Hofslagare, en Timmerman, en Profoss — hvad kunskap, hvad omdöme, hvad säker urskillning bör man väl af honom vänta uti allmänna ärenders behandling? Hufvudskälet för dessa Committeers inrättande, hvilket skulle stå qvar, sedan visadt är, att nödig skyndsamhet dem förutan kan åstadkommas, är, att ett Collegium icke kan äga den kännedom af Boställenas beskaffenhet, som Committe'erna. Men då hvarje Boställe, förrän det till arrende utbjudes, måste vara, såsom ofvan är nämnt, undersökt och beskrifvit af Landtmätare och Kronofogde eller Länsman; så äga Collegierne nödig rättelse för sitt omdöme 0111 hvad i arrende bör kunna erhållas. Och när dertill kommer, att den lokal-kännedom, som Konungens Be - Den 18 November f. m. 93 fallningshafvande, Regementschef och Indelningshafvare hunna hafva, äfven begagnas genom de utlåtanden de tvenne förstnämnde böra meddela Collegierne öfver det gjorde anbudets antaglighet; så är ingen tvifvel, att ju ett Collegium i Stockholm Iean lika så väl pröfva, om ett gjort anbud bör antagas, som en Committé, så organiserad, som den Utskotten föreslagit. Af egen erfarenhet vet jag dessutom, att af blotta åskådandet af en egendom, utan speciel kännedom och utan vägledning af Charta och sannfärdig beskrifning, ingalunda kan bedömas dess afkastning. Och jag är således öfvertygad att Landshöfdingen, RegementsChefen, RegementsOmbudet och Indelnings-hafvaren om alltför få Boställen kunna äga så fullständig lokal-kännedom, att de efter den kunna bedöma deras rätta värde.
Med sådana grundsatser hade icka Schlesiens åkerbruk och slöjder blifvit uppdrifne, af fruktan för det närbelägna Österrikes invasion; den idoge Holländaren hade icke odlat sina kärr* och Zeelands innevånare icke byggt någon flotta, af farhåga för Englands anfall. Ehuru verldshändelsernas gång ofta framvisat sådana hvälfningar, så skulle, om deras förekommande varit antaget som handliDgsgrund, folkslagens vanmagt blifvit förevigad, och hvarje individuell stat blifvit stående på den punct, der naturen honom ifrån begynnelsen ställt. Beträffande åter särskildt Gothland, sä är väl dess läge afskildt ifrån Sverige, men icke genom fremmande länder, utan genom ett haf, som på så många pur.cter har alla stridskrafter till sjöss disponibla och således lätt concentrerade vid påkommande behof; oberäknad sjelfva öns ökade försvarsmedel, enär folkmängd och välmåga tilltagit samt de lättast åtkomlige ställen vederbörligen blifvit befästade, på sätt en gynnande local anvisar. Då en "Norrby endast genom öns egna resourcer så länge kunde försvara den emot Bihang till RiksSt. Brot, lfia-J, Q:de Sami. N:o 66, 1042 Best), och Ekön. TJtsk, Bctänkandeii. Sveriges, Danmarks och Lybeckarnes förenade krafter, så skulle det väl vara särdeles, om den icke nu, vid påkommande anfall, kunde bibehålla sig under skydd af den så lyckligt förenade Scandinaviska halföns samlade flottor, att förtiga andra nationers interesse tiil Sveriges bistånd, om det, emot förmodan, i en mera aflägsen framtid, deraf komme i behof, då de sjelfva ega så betydlig del uti dervarande nederlag.
Fitinghoff, å 45,000 R:dr, för återuppförande af de genom vattenflöde år 1844 förstörda verkstäderna, jemte tillhörande byggnader, vid Conradsfors bruk i Wermland; emot årlig inbetalning af 6 procent utaf det ursprungliga lånebeloppet, hvarvid beräknas 3 procents ränta å kapitalåterstoden. (Beviljadt vid 1844 och 1845 års riksdag samt utbetaldt under år 1845) 32,995: 34. » staden Gustavias på ön S:t Barthelemy af eldsvåda år 1852 hemsökta innevånare, å 4,529 R:dr; af hvilket räntefria lån T'n:del skall årligen återbetalas. (Förskottsvis utbetaldt af Kongl. Stats-kontoret, och ersatt af Riksgälds-kontorets medel, enligt Rikets Ständers beslut vid 1853 och 1854 års riksdag) 4,076: 11. med beräkning af 4 procents ränta å kapitalåterstoden. (Beviljadt vid 1850 och 1851 års riksdag samt utbetaldt under sistnämnde år) 16,749: 52. » staden Lidköping, å 20,000 R:dr, efter den Gamla staden år 1849 öfvergångna eldsvåda; å hvilket lån, från 1857 års slut, 6 procent skola, med iakttagande af enahanda ränteberäkning, årligen återbetalas. (Beviljadt vid samma riksdag, men lyftadt först i slutet af år 1854) 20,000: — » staden Örebro, å 37,500 R:dr, efter den år 1854 i denna stad inträffade eldsvåda; dito dito. (Beviljadt vid 1853 och 1854 års riksdag samt utbetaldt under sistnämnde år) 37,500: — » staden Jönköping, å 15,000 R:dr, efter den samma år en del af staden öfvergångna eldsvåda; dito dito.
Akademien har redan, uti dess år 1822 afgifna, underdåniga utlåtande, oaktadt sitt medgifvande af detta systems stora fullkomlighet, på goda grunder icke föreslagit det till införande hos oss, »erne„ dan största delen af'den närvarande generationen sannolikt aldrig skulle förmå sig lill den ansträngning, som fordras för att lära det, sedan man redan vant sig vid en viss måttstock, med hvilken man förut alltid gjort sina jemförelser.» Om Fransmännen, vid införandet af decimalsystemet, redan va Bih. till B. St. Proposition, N:o 62. rit från äldre tider vana vid Metern, Litern och Kilogrammen, hade förändringen ©tvifvelaktigt gått för sig utan minsta svårighet, hvaremot nu, då enheterna voro nya och icke stodo i något kommensurabelt förhållande till de gamla, det behöfdes, oaktadt revolutionens maktspråk vid införandet af de nya, ej mindre, än ett halft sekels öfningstid, då man ändtligen vågade bortskaffa de gamla, och oss synes sannolikt, att i vårt fredliga och glest bebyggda land en ännu längre tid skulle erfordras, om man nu samtidigt införde nya inkommensurabla enheter och den nya indelningen. Helt annat blifver förhållandet, om de väl kända enheterna bibehållas, då man endast har att bortskaffa det öfverflödiga af det gamla, samt att lära sig inse, att decimal-indelningen i mått och vigt endast är en konseqvent tillämpning af det enda räknesätt, som hvar och en från barndomen inhemtat. Det praktiska England synes ock derföre, att döma af de derstädes i sednare tider nedsatta kommitéers förslag, vara pä god väg att, med bibehållande af gamla enheter, antaga decimalfördelningen i mått, vigt och mynt.
Dref den 2ii Augusti 1741 behagat samrycka, an Commerce Räder von lorns. Pä merberörde.Kuirgsgärd och dest tillstörigheter ffuLe erhälla perpetuel! arrende för sig och arfwingar, sä länge dck derstädes cm lagdt-' Schäfferi underhölls och Kungsgården eljest tväl häfdades m. w. Detta arrende hwara comracr nr härdad cs den iz Juni! 17.15 transporterades den 18 Octoder 1762 arr innehafwa och nyttja sa lange någon af Von Dornss arfwingar wore i lijwct. Arrcndesumman grundar sig pä 1728 ärS arrende-wilkor med li!.'aqgning att wid Kungsgården underhålla i!Z Spanst'a Får: men enligt widkSgen författning tvid 1765 ärs Riksdag borde arrendet erläggas efter sörman dim g och ärlig markegång af grundräntan, sams om midfasta, 1767 uvhöra. — Enligt Kongl. Breswct den Ig Martil 1770 blef dock Herr Presidemen Grefwe IstljLnbe-k, som med wederhörligt tillstånd tillöst sig von Hoikka Familjens rätt för 150.000 Döler Snut, escer hwad med Riksens ^Ständer wid 17^9 ärs Riksdag bliswit afhandladr, äkerstaid uti förra contracts wilkoren, men efter Pre» sidenxens.egir begisivande blott pä ivo är och förbe» häll denamte, ä, Pnsidenlens sisa, akt wederbörande Laiidshösdinge och Embetsmän mätte bibehålla Räfsnäs Kun-Mard, med alla de ägor 06/ lägenheter, foa derunder lydt enligt coiitractet, samt akt det gamla w:d Räknas stående stenhuset, som blifwit borckstänkt mätte bortttagas. Nylt Den i6 December. IO2t Nytt arrende contrakt Utfärdades derefter den i z
S. D. Föredrogs å nyo och lades lill liandlingarne Förstärkta Statsutskottets Memorial N:o 409, angående verkställd omröstning öfver åtskilige frågor, rörande stora Sjötulls-bevillningen. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Expedition,-Utskottets Memorial: N:o 20, med öfverlemnande af förslag till underdånig skrifvelse, angående sportlarnes upphörande inom Kongl. Maj:ts Cancellie och desammas utgående i stället såsom Charta-Sigillata; och N:o ar, med aflemnande af förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, hvari serskildt anmäles, att rättelse erfordras uti Rikets Ständers aflåtne underdåniga skrifvelse af den 5 sistlidne Januarii. S. D. Föredrogos å nyo 1:0 Constitutions-ZJtskottets Memorial, NT:o 77, angående beslutne åtgärder vid Memorialet jy:o 58, i anledning af återremisserne på förslagen i fylemorialet N:o /to, och 2:0 meddeldt Utdrag af Hedervärda Bonde-Ståndets Protocoll den 12 dennes, innefattande dels sistnämnde Stånds i anledning af förrberörde Memorial fattade beslut, dels inbjudning till Med-Stånden att i samma beslut instämma; och blef denna inbjudning af Borgare-Ståndet, antagen. S. D. Föredrogs å nyo Constitut ons-Utskottets Memorial N:o 78, angående tre Stånds återremisser på Memorialet N:o 68, med ändringsförslag vid 72 §. Regerings-Formen jemte ett tillägg i 75 §. Riksdagsordningen. Ståndet vidnlef sitt beslut och godkände voterings-propositionerne. S. D.
Ty, Mine Hrr, detta system är ju redan hos oss infördt: vi räkna ju alltid 10 ända till 100, och kan man väl på allvar vilja gendrifva ett dylikt system med sådana argumenter som att Odins Disar voro 12, eller att årets månader äro 12 o. s. v.? Eller fruktar man väl, att, derföre att vi vilja införa ett räknesystem, som grundar sig på våra tio fingrar, ett tal, som är ännu äldre än 12-talet, vi äfven vilja förändra månaderna i året, eller dagarne i veckan? Man vill icke påtruga folket tiotals-räkniugen, utan man vill blott efterkomma de af folkets ombud vid flere riksdagar uttalade önskningar att få en sådan räkning införd, och för alt icke dermed åstadkomma några olägenheter har man iakttagit alla de föreskrifter, som i K. M:s Propos. äro framställde. Införandet skulle nemi. ske under loppet af sju år, under hvilka allmogen skulle ega rätt att vid sina leveranser få sin spanmål upmätt på båda sätten, hvarjemte äfven vid alla räkningar och mätningar begge methoderna skulle iakttagas. Jag finner således icke något skäl anfördt, som kan föranleda en återremiss af Utskrns förslag i denna del; och da det Stånd, om hvilket man just hyser så mycken ömhet i afseende på de olägenheter, som man tror detsamma skulle komma att vidkännas, snart nog, efter hvad jag hoppas, skall visa att detsamma icke har betänkligheter mot systemets genomförande, tror jag att man icke eller inom detta Stånd bör motsätta sig detsamma. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Då diskussionen redan så länge fortgått, anser jag mig icke böra med många ord uptaga R. o. Ad:ns tid. Den fråga, som nu utgör föremål för Ståndets öfver - 152 Den 8 Jul i f. n>. läggning är stor ach vigtig, och liar redan vid flera foreg:de riksdagar varit behandlad. Vi befinna oss i den ställning, att indelningen af vära sorter i mått, mål, vigt och mynt icke allenast sins emellan äro olika, utan jemväl samt och synnerligen olika med det allmänligen i hela verlden gällande räknesättet.
Stora snörkängor tilläto intet omdöme om hennes fötter, händerna voro instuckna i ett par silkesvantar; ett öfverplagg, som förlorat sin färg genom flitigt begagnande i regn och solsken, omslöt hennes kropp, utan att ens lemna tillfälle att gissa till hennes figur, och en hatt synbarligen köpt i ett klädstånd satt på hennes hufvud som en korg på hufvudet af en byst. Den unge Ur Dagens krönika. IOmannens blickar återföllo oupphörligt på denna bizarra personlighet, som hade en gåtas dragningskraft. Oaktadt sin utspökade klädsel, var hon behaglig att betrakta: hyns friskhet, ögonens skalkaktighet och munnens behag svuro mot torftigheten i hennes klädsel och gåfvo henne ett pikant uttryck. Dä den resande stigit ut, satte hon sig beqvämt till rätta, som om det varit en fremling som ailägsnat sig, och man sedan kunde vara på förtrolig fot. Denna rörelse undgick icke hennes reskamrat, han betraktade henne småleende, hon svarade på samma sätt och man böljade samtalar. För att kunna döma hvilken rigtning samtalet tog, är nog att veta, att vid ankomsten till Paris den illa klädda damen och den elegante herm upptogo tillsammans endast en af de fyra afdelnin-game i vagnen och förde med låg röst följande samtal: ' — Det är första gången i mitt lif jag erfar denna känsla! — Den skulle snart upphöra, om jag sade er hvem jag är. — Jag vet det ju redan. Ni är den enda qvinna i verlden. Men om ni vill att jag skall veta mer, nåväl, säg hvem ni är. — Nej, det vore skada. Vi skiljas ju nu. Bevara minnet af en fantastisk uppenbarelse. Ni skall nu med nöje minnas mina himmelska ögon, mitt kastaniebruna hår och mina ’ perltänder. Fråga intet mer. — • Hvarför? Tror ni då, att jag skulle älska er mindre om ni än vore dotter till en bödel. — Jag har inte ens den förmånen. Jag är helt enkelt kammaijungfru och strax när ni helt artigt räckt mig handen för att hjelpa mig stiga ur, skall jag skynda till min matmor, som är i en annan waggon, för att bära hennes filt och nattsäck.
Med anledning häraf får jag, i likhet med hvad jag förr i detta ämne yrkat, föreslå, ali Rikets Ständer måtte besluta lifgifvande! af en författning, som, med upphäfvande af Kongl. Plakatet mot särskilda religionssammankomsler af den 12 Januari 172(5 saint hvad lör öfrigt i detta ämne finnes stadgadt, förordnar att presterskap och kyrkoråd i hvarje församling skola hafva tillsyn deröfver, ali inga obehöriga och oskickliga personer må såsom lärare eller andeliga ledare uppträda, samt alt, om sådant uppträdande sker al personer, som ej höra lill församlingen och som efter varning al pastor eller kyrkoråd icke derifrån afstå, dessa personer dä må, på kyrkorådets anmodan, genom kronobetjeuingens försorg, frän socknen aflägsnas.’’ Af Hörr Hasselrot: ’ Då jag uti en föregående, reservation uppträdt till försvar för de grundsatser, hvarpå Kongl Maj:ts, af Borgare-ståndet godkända, förslag är bygdt, och under den förnyade pröfning, ärendet inom Utskottet varit underkastad!, vunnit stadfästelse i den öfvertygelse att delta förslag, med någon modifikation i mindre väsendtliga delar, är det mest antagliga; men Utskottet nu, i fullkomlig motsats lill sin förra återhållsamhet, gäll vida längre i friheters beviljande än, efter min uppfattning, nödigt och nyttigt är, bjuder mig min pligt alt i denna maktpåliggande angelägenhet redogöra för min från Utskottets förslag a ( vikande mening. Den mest hufvudsakliga skiljaktighet mellan Kongl. Myjäs och Utskottets förslag beslår deruti, alt, då, enligt det förra, ingen eger att från vår kyrka utträda, der han ej öfvergå!! till annat kristel, i riket erkändt. religions särnlund, en villfarande, efter Utskottets förslag, efter erhållne fruktlösa varningar, belt enkelt ur kyrkan vtstutes.
Jag tror, att om presterskapet skall komma på en sjelfständig fot här i landet, komma på den fot, att de kunna verka till sina åhörares förbättring, så är den första åtgärden man för det ändamålet bör vidtaga, att söka åstadkomma en förändring i presterskapets aflöningssätt. H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna: Det är icke Frih. Raabs motion, som jag pä något vis beslridt. Tvertom anser jag, att det vore ganska nyttigt, alt stående contracter vore uppgjorda för hvarje pastorat, efter hvilka kyrkoheden fick beräkna sina inkomster. Hvad jag yttrade mig emot, var den af Frih. Cederström framställda princip, att presterskapets aflöning skulle flyttas öfver till statsverket och desse förses med penningelöner. Det var denna princip jag beslridde, och som jag alltid kommer att bestrida, men alldeles icke Frih. Raabs motion. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., om R. o. Ad. ansåge de emot ifråga var. punkt af Ulsk:s betänk, gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande. Ropades starka ja jemte några nej, hvarefter H. Ex. förklarade, det han funnit ja hafva öfverröstat nej. 2:dra punkten, rande genom häradsskrifvare och kronofogde. Frih. Raab: Af sjelfva ordalagen uti det nu upplästa, torde man finna, alt denna punkt bör återremitteras likasom den föregående punkten. R. o. Ad. biföll, att äfven denna punkt finge till Utsk. återremitteras. 3:dje punkten, ta presterskapets boställen. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i denna punkt hemställt. 4:de punkten, ang:de väckt förslag, att genom minskning af pastors löneinkomster förhöja comministerns. Frih. Raab:
Beträffande sjelfva hufvudsaken, godkänner jag Afdelningen* förslag, och conformerar mig i allo med de åsigter, Herr Major Nordenankar, så väl under discussionen, som i dess reservation fullständigt och sakrikt yttrat, åfv. usora med Herr Helsingius.” Herr C. G Stuart: ”Då jag icke kunnat inse eller fatta den tvingande angelägenheten att, innan sältet och villkoren för den behållna Bancovinstens disponerande blifvit pröfvade och bestämda, serskildt behandla och afgöra frågan, angående användandet af en del deraf tilt Manufactur-Discont-fondens förökning, får jag häremot anmäla min reservation. Då jag än mindre förmått att uppfatta de egentliga skålen till i fråga varande ullåningsrörelses öfverfly ilande till Banken, så långe Kongl. Commerce-Collegium qvarstår såsom en collegial öfverstyrelse öfver fabrikerne och nåriugarne, och så länge låne-beloppen för hvarje år bestämmas och utgå efter hitintills fastställda grunder, får jag likaledes reservera mig emot dea tillstyrkta sammanslagningen af Bankens och Manufaclur-Disconteus lånerörelser. Enligt min åsigt, borde Rikets Ständers Bank, i stället för att belastas med ytterligare låne-bestyr, befrias från bt fattningen med åtskilliga densamma hitintills uppdragna speciella låne-operationer och deremot endast tillhandahålla vederbörande cassa-förvaltningar, de till deras lånerörelsers bedrifvande anvisade fonder. Vid hvarje så beskaffad utlåning, sorn den nu ifrågavarande, måste oundvikliga capital-förluster uppkomma. Dessa, i förening med förvaltnings-kostnaden, skulle således ofelbart medtaga en icke obetydlig del af skillnaden emellan den förut stadgade creditiv-räntan, och den ränta, som af låntagar - Staisoch BancoXJIskoi tens Utlåtande, N:o 4. 7 ne erlägges.