Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag sammanlägger de summor, hvilka, utom årliga anslaget, blifvit lemnade till Institutet efter dess trädande i verksamhet, med den summa, som Institutet år 1849 hade samlad, eller (41,000 + 11,758 + 2,000), blifver totalsumman ungefär 55,750 R:dr b:ko. (I Utsk:s Betänk, slår det väl 62,000 R:dr, men jag har ej kunnat få ihop denna summa och vet ej hvarifrån den är hemtad.) Räntan härå, omkring 2,800 R:dr, är att. anse som ett årligt anslag, och om man till detta lägger egendomens afkastning, samt det ordinarie årliga Statsanslaget, upkommer en icke obetydlig summa, som hvarje år tillfaller Institutet och hvarmed erforderliga reparationer och nybyggnader borde kunna bestridas. Storleken af denna summa kan beräknas deraf, att under den tid Ultuna kungsgård var utarrenderad, betalades i arrende 603 T:r spanmål, hälften råg och hälften korn, hvarjemte arrendatorn naturligtvis var skyldig att underhålla de å egendomen befintliga byggnaderna. Om jag nu antager, att 5 * 68 Den 4 Mars. kungsgården år 1848 åter blifvit utarrenderad och arrende-afgiften bestämd till 800 T:r spannmål, hvilken afgift vid betraktande af egendomens godhet icke torde vara för hög, upkommer ea årlig inkomst i penningar, efter 6 R:dr 32 sk. b:ko per T:a, af 5,333 R:dr 16 sk. b:ko. Det årliga anslaget är 8,000 R:dr h:ko, och om till dessa summor Rigges räntan af Institutets erhållne kapital, 2,800 R:dr, så blifver slutsumman 16,133 R:dr 16 sk. b:ko. Denna summa synes mig vara ganska artig och borde vara tillräcklig för fullgörandet af den förbindelse, Institutet sig åtagit, eller att på egen bekostnad gifva underhåll och undervisning åt 24 Rättare-lärlingar och 4 elever, till hvilken förbindelse ock hörer att underhålla de för egendomens skötsel och bruk nödvändiga byggnader.
Ack, jag vill icke inför en domstol afslöja min sorg, så mycket mindre som den icke egentligen kan hafva något inflytande på den process, hvilken är i fråga, och jag afskyr onödig omständighet. Mitt hjerta var öde och tomt, min make var ryckt ifrån mig, och länge efter hans död tyckte jag mig i nattens högtidliga stillhet höra det dofva och imponerande ljudet af hans oförgätliga basun. Det är ett vittnesmål och icke en roman jag skrifver, derför förbigår jag tio år af min lefnad, det var visserligen mina blomstringsår ännu, men de hade många törnen, hvilka det är bäst att glömma. Jag hade alltid tillika med mina högre anlag en böjelse för praktisk verksamhet, och redan nu framträdde bilden af en korffabrik för min inre syn; jag saknade imellertid resurser dertill i ekonomiskt afseende, och böjelsen derför måste qväfvas, tills framtiden en dag skulle realisera den. En afton, då jag något sent kom ut ifrån teatern, insvept i min kappa och klädd i ett par stöflar som varit sal. Kutts’, ty regnet strömmade ned och det blåste förfärligt, föreföll det mig mer än vanligt svårt att vandra hem den långa vägen, och jag stannade ett ögonblick och betraktade med begärliga blickar en ensam åkaredroska, som ännu stod qvar på sned med tvenne hjul i rännstenen och en gammal häst, af hvars slokande öron vattnet rann som genom ett par takrännor. Jag egde imellertid för ögonblicket icke en skilling, och beslutsamt svepte jag mina fladdrande kjolar omkring mig under kappan, för att begifva mig af, då kusken i detsamma körde fram till mig och frågade, om jag icke behöfde hans åkdon. Jag nekade kort och ville aflägsna mig då han hastigt sade: ”Var så god mrs Kutts och sitt upp, det är alltför fult väder i afton för er att gå till Pimbliko, jag bor der och bjuder er att åka.” Jag blef helt förvånad, och som regnet öste ned, så var det bäst att begära en förklaring öfver hans artighet, sedan jag kommit i skydd af den gamla lädersuffletten, under hvilken kusken sjelf helt ogeneradt äfven tog plats.
Genom denna ensidiga uppfostran, stridan - Den 87 Augustii f. m. 363 de mot elen stigande tids-andans och upplysningens kraf, liar håndt att ali partiel öfverlägsenhet i individuelt afseende måst gifva vika för den allmänna bildningens högre förmåga; och det år just derföre den medborgerliga, fria, jag skulle kunna såga den constitutionella uppfostran år så mycket öfver hvarje ensidig och skråmåssig: och det är ock<å derföre man icke nu mera kan vara en god Officer, ån mindre en ypperlig General, utan att hos sig förena, jemte sitt Stånds kunskaper, en medborgerlig, allt omfattande, frioch fördomsfri bildning, och med denna förutsättning kan icke nyttan af en KrigsAcademie vara förenlig. Grefve Hård, Carl Gu/taf: Högi. StatsUtskottet har i dess första Utlå.' tande, angående regleringen af StatsVerkets andra Hufvud-titel, förklarat sig icke kunna tillstyrka anslag för 4 HofRättsRåd i Götha HofRått, af skillnaden emellan HofRättsRåds och Assessors lön; och såsom skäl anfört, dels att ali möjlig besparing med Statens medel vore af oinståndigheterne påkallad, dels att en högre fullmagt icke skulle berättiga till annan lön, ån den, sorn för inmehafvande tjenst bestås, hvartill StatsUtskottet, i anledning af anmårkningarne i denna punkt, nu fogat det skål, att den nu öfverklagade olikheten uti lönerne inom Svea och Götha HofRått, inträffar på flera andra ställen, Dtn 27 Augusti f. m. och icke synes böra afbjelpas annorlunda, än på en gång genom en allmän ny reglering. Det första skälet har Högloflig# Utskottet sjelf upphåfut, då det i ett annat Utlåtande tillstyrkt 5oo
Domaren hafva öppet att tillvägagå i motsatt ordning, när anledning dertill, för sanningens utrönande, syntes vara för hand, hvadan Justitieråden tillstyrkte, att stadgandet härom finge utgå; och komme sisla punkten, efter Justitierådens tanke, mera på sitt ställe, om den blefve en särskild § näst efter 40 §. § 41. Justitierådet Naumann ansåg något stadgande tarfvas för det fall att redarne neka alt bekosta det nödvändiga; åberopande Justitierådet Norska Sjölagens 11 § 3:dje punkt. § 42. Justitieråden Alexanderson, Qviding och Cramér erinrade, att det blefve här, likasom vid andra i Förslaget förutsatta fall, af vigt, att genom författningarne noga bestämdes, hvarest ett fartyg kunde anses hafva sitt rätta hemvist; men att härom funnes intet stadgadt. Justitierådet Naumann åberopade, i fråga om fartygs hemort, sin anmärk ning vid Förslagets 1 § beträffande skeppsregister, samt yttrade vidare: »Det fal! kan förutsättas, att i skeppets hemort redare är frånvarande (t. ex. på längre resa), när skeppare behöfver till fartygets bästa ingå aftal. Spanska Lagen, Art. 641, talar derom och författare i Sjörätten hafva derå fästat uppmärksamhet. Se t. ex. Kaltenborn, Grundsätze des praktischen europäischen Seerechts, 1 B. sid. 147.» § 43. Justitierådet Naumann ville här hafva fästat uppmärksamhet på hvad Justitierådet i det följande hemställer vid Förslagets 144 <§. 12 § 48. JustitierSdet Wretman yttrade, att forbadet mot fartygets försäljning måhända vore öfverflödigt, då befälhafvare!) ansvarade för skada och försummelse enligt 50 §. § 49. Justitierådet
Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, det Hans Excellence, lika med Herr Cederschjöld ansåg, att då flere ändringar blifvit yrkade i Herr Rosenblads förslag, detta ej borde i contrapropositionen ingå, utan att Ridderskapet och Adeln först bordt isoleradt pröfva Herr Rosenqvists anmärkning. -— 1 anlenning hvaraf Hans Excellence framställde följande voteringsproposition. Den, som instämmer i den gjorde anmärkningen, alt nu varande redaction af 72 §:n RegeringsFormen må oförändrad bibehållas, samt anser denna anmärkning böra, såsom Ridderskapets och Adelns gemensam - Den 17 F e b r u a r i i f. 111. nia tanka till ConstitutionsUtskottet hänvisas, voterar j den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer ofvannämde anmärkning att förfalla. Hvilken voteringsproposition afRidderskapet och Adeln gillades, samt derefter anslogs. Friherre Cederström , Jacob: Da, enligt min öfvertygelse, helgden af 56 och 81 §§ ej medgifva, att ett Stånd såsom sin gemensamma tanka förklarar, det ingen grundlagsförändring bör äga rum, emedan ett sådant förklarande endast tillhör kommande Ständer, så får jag anmäla min reservation mot voteringen. Jag anser beslutet olagligt om Japropositionen skulle antagas; äfvensom jag anser det olagligt, att votering derom nu kan äga rum. Voteringen börjades klockan 1 eftermiddagen, och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 27. Nej — 122. *68 Den 17 F e b 1' u a »• i i f. m. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen förde serskilte protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LcindtMarskalken förklarade, att den af Hy Rosenqvist mot Utskottets förevarande förslag gjorde anmärkning sålunda blifvit af Ridderskapet och Adeln afslagen.
Wära ^rotocoller bewisa äfwcn detta den 10 sisilednc Maji. samma dag som för detta Konungen blef afsatt, yttrade Ridderskapet och Adeln DeH underdäniga önffan, det Hans Kongl. Höghet dä warande Riks - Föreständaren mätte skpndesamt bringa Fredswerket til slut, och emedlertid til Rikets wärn taga de kraftigaste förswarSmätt. Samma dag beflöts äfwen, at et cor>8titution8 - Utskott skulle med möjligaste skyndsamhet utarbeta en ny Regerings - konn. Näst päföljande Söknedag den 1.2 Maj förrättades bäde bllc-ctoi-8-wal och wal til Ledamöter i Lon8titution8-Utskottet. Detta Utffott började genast derefter och har sedan enligt allas 7<-4 Den 16 Iunik. wär öfwertygelfe med storsta flit och skyndsamhet fullföljt samt afstutat et widlöftigt och wigtigt arbete, bwartil de mognaste öfwerlägqningar och de widsträektaste undersökningar warit nödige. Om den skyndsamhet, forn Lonsrilutior>8. Utffottct i akttagit, hafwa wi äfwen genom Herr Lrefwen och Landtmarstalkens yttrande til ?rotocoilet den 17 Maji blifwit öfwertpgade. Säledes bäfwe wi pä allt sätt päffyndadt utarbetandet af en tjenlig Regeringsform, för at. kunna snart hembjuda Riks Styrelsen äten älffad Magtagande Konung. Säledes war Herr Lckön8tröm alldeles obefogad, at den 2 dennes samma dag som 6on8titutiou8 - yrojoctet första gängen pä Riddarehuset uplästes, göra Ost det wanhedrande tilmäle: at wi beslutat at i farans stund med omsorg och berådt mod förlänga Stprelse-Magtens wackkande och forfwagade tilstand.
När man sig känner tryckt af vigda vattnets sqvätt, När man till slut ej vill allt gammalt vanvett vörda, Då, om du liknar Gud, du skall din like mörda. Ja, landsflykt, slafveri, förtryck och fängselhålor, Beck, bly och oljas blod, af jern förbrända sålor, Kniptänger, frätande i kroppen in sin spets, Jernstöflar Jtring vår fot och pinbänkar till reds, Bål, halster, galgar, kors, som slita oss i stycken, Guds höga diadem, se der, se dina smycken! Men när sin tirad han lyktat Den gästen invid min härd, Kamraten och dandyn flyktat Med hållning af man af verld. Och drägten, den fint moderna I dämpad, behaglig ton Nu syntes ej längre värna Hans kropp som klädebon. I glänsande naken fägring Stod erkeengeln der I skimmer som af en hägring Från afgrundslågors sfer. Hans ögon en värme göto Som flammande solar två, Och lockarna hop sig slöto Som krona af blixtar blå. » Det var ej längre den späde, Invid hvars sköte jag drömt, Det nu var den onde, den lede, Det väsen, som kyrkan dömt. Det var han, hvars makt vi röne, Om också allt hat han bar; Det nu vår herre, den sköne, Gudomlige Satan var. Ja, sade han, jag är den slemme, svarte, vilde, Den slagne. Gud tog allt, jag intet förr en dag. Dock älsken mig, ty Gud var den er lycka spilde, Jag ger den åter, jag. Jag var det som med ljus till eder stamfar lände, Och honom bjöd den frukt, af Gud förnekad var; När han ur Eden drefs, jag hoppet återtände: Du nog det återtar. Gud väl sin lustgård nu för dig för evigt sluter Och drifver dig med hot i landsflykts fasor bort, Dock trots hans viljas bud ett paradis du njuter På jorden inom kort. Gud ser med njutning på, hur de han skapat lida Och bjuder: vinn ditt bröd uti ditt anlets svett Jag alstringskraften ut kring jorden mäktat sprida Och har den söner gett.
Därigenom kunna de skaffa sig saker, som de annars icke skulle få råd att köpa, men som gifva deras hem ett mera välmående utseende D e n n a hennes arbetsförtjänst iätter henne också lättare i tillfälle att göra större uppköp på en gång. H o n förskotterar då af sin egen kassa. Hedberg &amp; Bäckgrens maskinaffär IDUN 1894 Kuggad. Skiss. [är herr skräddaren och riddaren A. E. Göökh skulle aflägga besök hos frö- ^ ken A n n a Öländer för att med henne träffa uppgörelse om lektioner för sin dotter Zulamith, tog han på sig en fin, gul sidenväst, satte på den vänstra handens pekoch ringfingrar två präktiga juvelringar och tog fram ur sitt etui och satte i den sjöblåskiftande halsduksrosetten en kråsnål af guld, besatt med äkta pärlor och en stor smaragd. Och när han stigit in i fröken Öländers lilla bostad i en vindskupa vid Skomakargränd, sjönk han full af behag ner i den lilla hvilstolen vid fönstret och lät hufvudet liksom af en händelse glida ner i den vänstra handen. Och o, hvad det glimmade och blixtrade i det lilla vindsrummets svaga belysning! Lilla fröken Öländers hjärta klappade i aningsfull förbidan. D e t var fråga om lektioner. U t e på landet och nu under den stundande sommaren. Ville fröken Öländer, som blifvit honom rekommenderad från det läroverk, där Zulamith gick, meddela hans dotter undervisning, så kunde hon ju möjligen hyra sig ett rum ute på Gåsön i närheten af skräddarens villa och låta Zulamith gå hem till sig och läsa. Ja, visst ville hon. K o m m a ut på landet — tänk hvilken glädje! Olof, den lille brodern, som suttit där i sin stol, aftynad och maktlös under den långa vintern, skulle få komma ut i skärgården, till sol och luft och frihet. A n n a jublade i sitt sinne. E n liten treflig lägenhet, det här, och billig, antar jag. Förlåt mig, hvad betalar fröken för den? K a n s k e är det kallt här, så att det går mycket ved åt. Bra mycket det. Dock, lärdomen är för lifvet den.
S. D. Föredrogs å nyo Hedervärda Bonde-Ståndets Protocolls-Uldrag af den 18 dennes, med inbjudning till Med-Stånden att förena sig med nämnde Stånd i dess vid Stats-Utskottets Utlåtande N:o 208 fattade beslut, att Mantalspenningarne samt Lagmansoch Häradshöfdinge-räntan skall alldeles upphöra, samt hos Kongl, Majit i underdånighet anhållas osa sancliou till a Iskuffa nde af dessa Statens ordinarie inkomster; Denna inbjudning blef »f Preste-Ståndet afslagcn.j S, D. På derom väckt fråga, beslöt Preste-Ståndet att vänligen anmoda samtlige Utskotten att företrädesvis handlägga de vigtigasle målen, •taff hvilkas afgörande Riksdagen icke kuu alslulas, och med Utlåtanden Freu Dt Jr. d. 25 Au,*. 1834. efver desamma inkomma, så skyndsamt sorn möjligt, hvilket Ståndet föe»u od ad e kunna ske inom slutet af nästkommande September månad; och skulle respective Med-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas alt i d#ita beslut med Preste-Slåndet sig förena. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets Memoria! N:o 29, med förslag till jemkning af Riks-Ståuden* besiul, 1 afseende rå Utskottets under K:o 1 j af;; i five Utlåtande; Ståndet gillade voterings-propositionen sid. 2, i fall votering öfver den der nämnde fråga behöfdes: biföll, att hvarje skilling courant må delas i 1a rst. ; afstod, jiå det af Utskottet anförde skäl, från det af Ståndet gjorda tillägg, angående ett silfverrnynt af r/J:dels Rdr courant, och ansåg voterings-propositionen i anledning deraf, ätvensom Utköltets, angående myntets skrot och korn, sid. gjorda hemställan böra förfalla. S. D. Föredrogos och lades till handtingarne Stats-Utskoltets Me jnorial:
En bestämd pluralitet finnes således ej öfver hufvudfrågan, och det står Ridderskapet och Adeln ännu öppet, att antingen instämma nied Prestoch RondeStånden, hvarigenom målet blir afgjordt, eller med BorgareStåndet, hvarigenom 2 Stånd stadna emot 2, och afgörandet lärer komma att till Nämnden hänskjutas. Jag anhåller om Eders £xcellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till ett bestämdt beslut, på det att detta mål vederbörligen må kunna befordras till expedition. Uppå af Herr Grefven och LandtM ar skalken gjord proposition, beslöt Höglofl. Ridderskapet och Adeln att öfverlemna målet till Kongl. Maj:t. Härefter, klockan 9, företogs val af den Nämnd, till StaUUt«kottets förstärkning, hvarom Ö9:de § Regeringsformen stadgar, nämligen af 21 ordinarie Ledamöter och 6 Suppleanter, då, efter Val-listornas öpp - Den 16 Juli /• m, 759 nande, följande Herrar och Män befunnos hafva blifvit utsedde: Till Ordinarie Ledamöter: N:o 1 Grefve Brahe, Magnus Fredrih 59 röster. 84 Grefve Löwen, Fnllmägtig Grefve von Schwerin, Fredrik Bogislaus 81 106 Grefve Strömfelt, Hans Fredrik - 60 116 Grefve Ankarsvärd, Michael 1x0 142 Friherre Leijonhjelm, Fnllmägtig Herr Gri\penwaldt, Göran - 123 155 Friherre Stael von Hollstein, Corfitz Ludvig 84 216 Frih. Ribbing, Fullmägtig Herr Flack, Erik 61 250 Frih. Hjerta, Axel 80 320 Frih. Brauner, Nils 77 359 Hr. Björnberg, Carl David 65 579 Herr Klöfversköld, Fullmäktig Hr.
Lotsarne på Gotland, angående anslag till byggande af bostäder åt Lotsoch fyrinrättningen, med dertill hörande personal, angående anslag till Lotterisedlar, om ansvar, för utgifvare af tryckt skrift eller tidning i afseende på annonser om deras försäljning Ludvika socken, om lön åt en särskild länsman derstädes Lule-elf och Gellivara malmfält, om kostnadsfri upplåtelse af kronomark för jernvägs - anläggningen mellan Lundberger, Thure Fredrik, förste Bataljonsläkare, om pension åt Lundh, Johan Henrik, Löjtnant, om pension åt Lyström, Johan Gustaf, Qvartermästare vid Krigs-Akademien, om pension åt Lyth, Jakob Eberhard, Konrektor, om fortfarande pension åt hans tvänne söner Lånekontor, Rikets Ständers Banks i Göteborg, Malmö och Wisby, se Bank Rikets Ständers, E. M t* § ^ m 02 f* 5! »i <? o CD ►B sr1 o cc, £2. r* e-t N:o - 52 8 11 lo. 5 CD p: sjö fD 5*7* 2 -ä b e a N:o | Sid. Riks-Ståndens beslut. Ridd. o. PresteBorgareBondeAdeln. Ståndet. Ståndet. Se Sjette b. 9 Febr. Titeln. b. 10 Febr.’ Titeln. a.a. 27Nov. Sjette Hufvud-;Titeln. b. 18 April b. 11 April b. 19 April b. 11 Aprilj 49 Se| Nionde Hufvud-Titeln. 2L « w 5 § * CfQ g CD Cj 02 Cj CD L. , 02 ~ §! 55 <* d CD '■Ö Q 2 T1 r-* Samling. !> 2 re a 3’ 7* 2 <■» S O CD ST jo: — p »50 pu S" s g, 8'.'» Riks-Ståndens Beslut. Qj — co < 2 1—< po co p Cfq* D-. OD Oq W co Ridd. 0. PresteBorgareBondeN:o N:o Sid., Adeln. Ståndet.
För min del är jag öfvertygad om sannolikheten, att derföre kunna erhålla lånet, men finner det vara Den 3 Mars e. m. så nära yttersta gränsen af hvad vi kun na såsom förmonligast erhålla, att det äfven skulle kunna slå felt; och då del är ingen risk att lenina en högre latitud åt Fullmägtige i RiksgäldsContoiret, enär allting kommer der att gå offentligen tillväga och anbuden komma att publikt pröfvas, tror jag, att något större * rabatt bör utsättas. Jag skulle likväl tycka, att 10 procent är för mycket, och att man med säkerhet kan stadna vid 6 procents rabatt, di lånet mottages utomlands, och 8 procent, då det lefvereras i Stockholm; eller kanske det rättaste vore, att i likhet med Herr Rosenblads förslag helt enkelt utsätta rabatten till högst 8 procent. Herr von Hartmansdorff: Jag får till hvarje Ledamot af delta Stånd hemställa, om jag någonsin fällt ett sådant omdöme om vår Representation, som Grefve Björnstjerna påstått. Tvärtom har jag både vid denna och 1823 års Riksdag fått uppbära anmärkningar, för det jag försvarat vår Representation. Om Herr Rosenblad mera läst mina långa reservationer, än talat derom, skulle han hafva funnit, att jag i den bingsta uppgifvit, det de omrörde 3ooo R:dr voro otillräckliga till de betydliga förvaltningskostnaderna. De, som med mig suttit i StatsUtskottet, kunna intyga, att sedan jag inom Stånden var öfverröstad i hufvudsaken, och första calculen i Utskot - aoS Den 3 Mars e. m. tet gått sönder, uppgaf jag ett sätt att göra de ringa tillgångarne mera tillräckliga, hvilket också af mina förra motståndare antogs. Enär jag således både på detta sätt, och andra syftesenliga detailler, sökt göra en förhastad, men dock beslutad, åtgärd mindre skadlig, än eljest, hoppas jag icke hafva handlat annorlunda, än hvarje ärlig man skulle i mitt ställe hafva gjort. Herr von Troil: Jag har endast begärt ordet för att besvara Grefve af Ugglas yttrande, att när Rikets Ständer beslutat upptagandet af ett lån, voro de skyldige så laga, att man kunde erhålla det.
Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion (N:o 240) har Nils Petter Bäckström från Kalmar län anfört, att det mångfaldiga gånger inträffat, att af presterskapet afgifna utflyltningsattester åt inhyseshjon icke jemväl upptogo dess hustru och barn, om Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 90. 7 hvilka fattigförsörjningen derför måste taga vård, när mannen i ett dynkt hushåll på nämnda sätt från församlingen sig aflägsnade. Till förekommande häraf har motionären föreslagit, att utflyttningsattester för inhyseshjon skola upptaga dess hela familj, och icke mannen eller fadren ensam. Kongl. Förordningen, angående fattigvården i riket den 13 Juli 1853 stadgar, uti dess 14 §, bland annat, att hustru tillhör samma försörjningsort som mannen och äfven efter dennes död eller efter laga skilnad i äktenskapet bibehålies vid hans sednaste försörjningsort. intill dess hon sjelf förvärfvar någon annan; att äkta barn, yngre än femton år, tillhör, så länge fadren lefver, hans, eller om han är död, men modren lefver, denna sistnämndas försörjningsort; att, om begge föräldrarne äro döda, barnet tillhör den försörjningsort, som den sist aflidne vid sin död tillhört; samt att oäkta barn, yngre än femton år, tillhör modrens försörjningsort. Då således tydlig lag i berörda hänseende redan gifves, samt den omständigheten, att hustru eller barn till ett inhyseshjon icke blifvit upptagna i ett för mannen eller fadren utfärdadt utflyttningsbevis, icke kan leda till förändring af ett fattigvårdssamhälles i lag bestämda skyldigheter, finner Utskottet det af motionären föreslagna stadgandet icke erforderligt; hvarför ock Utskottet vördsamt hemställer, alt motionen måtte lemnäs utan afseende. Stookholm den 20 Februari 1863. Ank. till Exp.-Utsk. den 21 Febr. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väck motion, om upphörande af den i Slock holm utgående så kallade raspoch spinnhus-afgiflen för testamenten.
Ständer hafva i öfvervägande tagit en lios dem gjord framställning, att, då Ordinarie Häradshöfdingar, som af hvarjehanda förfall äro hindrade från tjenstgöring och på sådan grund söka tjenstledighet, hittills egt rättighet, att till extra ordinarie Domare föreslå hvilken yngre Jurist de behaga och från hvilken ort af Riket som helst, endast den föreslagne lydde till den Hof-Rätt, under hvilken de sjelfve utöfva Domaremagten, men följden häraf varit, att den, som af omständigheter föranledd, nödgats begära Urtima Ting, Härads-syn, o. s. v., måst betala skjutslega och tractamente till förrättnings-mannen, utan afseende på afståndet mellan dennes vistelse-ort och Domsagan, der Vicariatet förvaltades, ett sådant stadgande, i uppgifna ordalag» - Éxp. Utsi. Förslag till iind. Slrifv. N:o 91. 20§ lag, matie, genom Rikets Ständers försorg; utverkas, hvarigenom allmänheten blefve befriad från ali utbetalning af förenämnde Skjutsoch traclaments-kostnader för Vicariens resor; utom Domsagans gränser; och, ehuru Rikets Ständer; å ena sidan, finna, att en ordinarie Domare, sorn, vid inträffande sjukdoms-häiidelsé eller andra laga förfall, söker tjenstledighet; kali; under utöfriingen af sin rätt att föreslå den till Vicarius, för hvilken han hyser det mesta förtroende, och önskar kunna bereda tillfällen för practisk öfning i Domare-väg; ofta blifva nödSakad att åsidosätta afseeiidet på deri föréslagnes aflägsna vistelse-ort från Domsagan, samt, å den andra, jemväl inse, att en oförvållad förlust skall, i och för de anmärkta händelserna, drabba den Ordinarie