Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag anser rättast vara, att de extra-utgiftsmedel, som för ett år icke användas vid något departement, finge reserveras till ett följande, för att då kunna begagnas. Inom Ecclesiastik-departementet händer det understundom, att under ett år få personer begära understöd för vettenskapliga resor eller för utgifvandet af vettenskapliga arbeten, då deremot under ett annat år förhållandet är omvändt. Har man då några besparingar att tillgå, så är raan i stånd att genast tillfredsställa sådana behof, hvilket är så mycket vigtigare, som, derest man icke kan lemna understödet när en person är färdig att företaga en utländsk vettenskaplig resa eller ^utgifva ett arbete, så uteblifver alltsammans för alltid. Hvad frågan om Seraphimer-gillet beträffar, så kan jag icke anse hospitalshemman vara egendom , som besittes under enskild äganderätt, utan att de tillhöra Kronan, fastän de äro af henne till allmänna ändamål upplåtna. Deras afkastning bör då synas i riksstaten, likaväi när de angå Ecclesiastik-departementet som Militär-departementet. Jag anser alltså riktigt att uppföra dessa hemmans afkastning på riksstaten. Hr Rosenblad: I anledn. af Hr von Hartmansdorff? yttrande, att efter mitt förslag Ecclesiastik-departementet skulle få ingenting af extra-utgiftsmedlen, får jag erinra derom, att Ecclesiastik-departementet numera kommer att omfatta flera föremål, än hvad det omfattade förut, och att, med hänseende dertill, detta departement efter mitt förslag troligen kommer alt få mer än de 6000 r:dr, som stå i Ut skottets. Hr von Hartmansdorff: I afseende på den siste talarens yttrande, att Ecclesiastik-departementet nu skulle hafva fått under sin vård föremål , sora icke lydde derunder för 2-J år sedan, måste jag förklara , att jag icke kunnat upptäcka något sådant, och att det skulle intressera mig att höra hvilka de föremål äro, som icke då funnits men nu mera tillkommit. StatsUtskts utlåt. N:o 42^ återremitterades. 21 H. 13 gg D<n 3 Murs e. m.
Marie hade en egen liten kammare i borgens östra torn just nedanom det rum, der hennes far och mor bodde, och en smal trappa i tornets tjocka mur ledde dit upp från gården. Lydia steg sakta in och lyste försigtigt med sin lilla lykta omkring sig. Hon smög sig till sin leksysters bädd och behagfullt lutande sig öfver den sofvande flickan hviskade hon: "Marie!" Det var en vacker tafla, en blomsterbukett ur lifvets vår, en lilja och en ros, ömt slutna till hvarandra. Marie vaknade och slog de runda, knubbiga armarne barnsligt fritt omkring sin frökens hals. Jag tror att de afundsvärda menniskorna kysste hvarandra. "Såg du honom?" frågade Lydia blygt. "Han har icke varit här i dag", svarade Marie, samt tillade: "och det var högst besynnerligt." Men besynnerligare var att Lydia icke gaf akt härpå utan med en vacker, men skygg blick frågade: "Hvar bor han?" Hon sade "bor", ty hon ville icke säga hvar "sitter han?" Marie som nu blifvit fullt vaken, undrade ett ögonblick, skrattade sedan smått och svarade: "I 'Lydien', som egendomen framdeles skall heta." Då bleknade Maries väninna... och icke ens det verkliga Lydiens sol hade i detta ögonblick kunnat framtrolla en ros på den vackra flickans kinder, så blek var hon... ty hon märkte nu först att hon varit otrogen ett gifvet löfte. Hvem har lyckats loda oceanernas största djup... och hvem har vågat säga att han verkligen skådat ned i qvinnans själ? Ljufva hemlighet, som olöst ligger fördold för mannens blick, dig löser ingen, ja, intet i verlden, utom den kraft, som kärlekens kyss från en älskande qvinnas läppar förlänar. Men Marie märkte att Lydia hade, såsom det heter, "någonting på hjertat". Den enkla flickan fann inga ord för sina känslor, men hon slog sina vackra armar omkring leksysterns hals och hviskade: "Goda fröken, säg hvad är det?" "Marie, du får ej säga fröken", afbröt Lydia henne, och nästan i samma andedrag tillade hon plötsligt:
Jag har gjort uttryckligt förbehåll, att icke några grofva Brottslingar elier Missdådare, utan endast Sysslolösa och Lösdrifvare, borde till det af mig uppgifna ändamål användas. Då man måste medgifva, att en strängare aga nyttjas vid Sjöresoi’, hade jag trott en sådan behandling skulle för sysslolösa Personer vara högst gagnelig. Jag har dessutom i detta ämne rådfrågat flera förståndiga Personer och deribland äfven en Amiral, hvilka alla Behagat anse milt Förslag nyttigt. Jag öfverlemnar detsamma i öfrigt lill Högloft. Bidderskapets och Adelns egen upplysta pröfning, under anhållan att få tillämpa ett gammalt ordspråk: Ju flere Fatti g Anstalter j ju flere 634 Den 10 Junnar ii. Fattigaj på ifrågavarande ämne, sålunda: ja Jlere CorrectionsAnstalter, desto Jlera Brottslingar. Herr Anckarsparrej Ingemar August_, anförde skriftligen: Uti det välmenta Förslaget, att till Rikets HandelsSjöfart begagna brottslige och vanartige Personer tagna utur Fängelser och CorrectionsHus, kan jag så mycket mindre instämma, som jag anser det vara, om icke omöjligt alt utföra, åtminstone högst oanvändbart. Jag får först nämna, att Sverige icke bar brist på Sjöfolk, i de för dess HandelsSjöfart mäst gynnande tider, ännu mindre i denna, för densamma så ogunstiga Period, och skulle således ett antal, till detta yrke ägnade Personer blifva förlägne om uppehälle och derigenom kanhända öka de Brottsliges antal, hvilket ej ar otroligt bos detta på utsväfningar mer begifna Folk: Vidare anser jag det omöjligt förmå hvarken SkeppsRederierne eller de med Folkets förhyrning egentligen befattning ägande Skepparne, att antaga i Sjöfart oftast okunnige eller dertill alldeles oskicklige Personer, som för begångna Brott eller ock af andra skäl varit längre eller kortare tid i Fängelser eller Correctionshus och huunit inhämta alla de der vanliga, och för allmän säkerhet farliga oskick.
Utskottet medgifver att, för beredande af möjligheten af ett Nationalförsvar, är tillgången på vapen och i första rummet på Gevär ett oeftergifligt vilkor, samt tror, att vid denna frågas behandling jemväl bör tagas i betraktande, att, om Gevärsfabricationen i brist på medel afstannar, Kronan utan all slags nytta skall få vidkännas betydliga utgifter till de enskilde Factori-egarne, genom de fördelar, sora medelst contract äro de» försäkrade. Och sora, efter hvad upplyst blifvit, det närvarande Gevärsförrådet, i händelse af krig, är otillräckligt, tror Utskottet sig, med frångående af dess förut yttrade åsigt, böra tillstyrka, att anslag för Gevärslill verkningen må ega rum. Dock som det vid sista Riksdag beviljade anslaget är uppgifvet vara tillräckligt till och med för år i836, anser Utskottet nu tillfyllestgörande att anvisa medel för 3:ne års tillverkning; och om denna, genom på förhand vidtagande åtgärder, förminskas från 5ooo st. till 3ooo årligen, och hvilket Utskottet har anledning förmoda skall utan Factori-egarnes .missbelåtenhet låta sig göra, blifver ett anslag för gooo gevär erforderligt, hvilket Utskottet tillstyrker må utföras efter 20 R:dr för hvarje Gevär med R:dr 180,000. Riksdags-fullmägtigen Anders Danielsson har väl begärt upplysning ©m; 1 o huru många Gevär, som i förråden funnos vid början af år 1815; »:o huru många, som då voro lill Armeen utdelade; 3:o huru många sedermera till följd af Contracten med Factori-egarne blifvit till Förråden aflemnade; 4:o huru många som äro oasserade, samt 5:o huru stor Gevärsbe - 6 Srats-Uiskottet Ut’. No 91. hållningen i Förråden nu är.
Rörande 7 § , som nu blifver den 8;de, har Friherre Boije, Ludvig, särskildt föreslagit, att neka äfven de Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka på grund «f sina öfriga Medborgerliga förhållanden deltagit i val till Riksdagsmän i ett annat Stånd, rättighet, att vid samma Riksdag intaga Säte och Stämma på Riddarhuset; men då, efter Utskottets tanka, dels bevisningen inför RiddarhusUtskottet, huruvida en sådan person i sin ort deltagit i Riksdagsrnauna val, eller ej, skulle vara underkastad betydliga 8,vårighe*er, dels ock den uppställde jemlörelsen emellan de val, som till Riksdagsmän af de andre Stånden förrättas, hvarvid alltid ett stort antal personer medverka, och det som sker derigenom, att en hufvudman ensam utser Fullmågtig för sig å Riddarhuset, finnes i betydlig mån origt'g och haltandp, anser Utskottet sig böra afstyrka detta Friherre Boijes förslag; hvarvid LTtskottet tillika v‘.ll fästa Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på möjligheten af den händelse, att om i ett helt ValDistrict till Riksdags mån inom PresteStåndet, några andra Kyrkoherdar icke kunde finnas, ån de som voro af Adelig börd, den följd, derest Friherre Boijes mening antages, deraf skulle uppstå, antingen, att en af dessa Kyrkoherdar tillsatte sig sjelf Ven 13 Augusti e. m. 235 till Riksdagsman, eller ock att alla de öfrige måste afsåga sig rättigheten att sitta på Riddarhuset för det de deltagit i Valet. Vid 8 §.
Då till följd häraf första mom. af § 13 blifvit öfverflödigt, har sednare mom. af denna § blifvit med den nästföregående §:n sammanfördt och nummerföljden å de nästföljande fyra §§:ne af sådan anledning äfven ändrad; hvarjemte ordalydelsen uti åtskilliga andra §§ af förslaget, hvilka å föreskrifterna angående ordningen och sättet för poletters utlemnande hafva afseende, blifvit i enlighet med den i första mom. af § 12 sålunda vidtagna förändring rättad. Till följd af de åsigter, som hos Ridderskapet och Adeln uttalats derom, att bestämmelser angående tiden för utfärdande af anslag till Ridderskapet och Adelns sammanträden under de blifvande Adelsmötena borde uti Riddarhus-Ordningen iutagas, har Utskottet under g 18 af det nu afgifna förslaget försökt sammanfatta dessa bestämmelser; äfvensom Utskottet genom en något förändrad redaktion af början och slutet utaf § 21 försökt afhjelpa den otydlighet, som i afseende å sista mom. af denna § blifvit anmärkt och föranledt dess återremitterande. För öfrigt har, på sätt bifogade förslag utvisar, Utskottet dels uti detsamma infört de af Ridderskapet och Adeln beslutade förändringar uti det förra förslaget, dels ock, med begagnande af den Utskottet, enligt hvad nämndt är, medgifna rätt att uti detsamma vidtaga de modifikationer, som vid en blifvande omarbetning af förslaget kunde anses behöfliga, uti ordalydelsen eller ordställningen af en och annan § äfven sådana företagit. Stockholm den 30 April 1860. i Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 9. Förslag till ltiddarhiis-Ordning. § i. Sveriges Ridderskap och Adel utgöres af de Grefliga, Friherrliga och, Adeliga atter, som på Riddarhuset äro introducerade; dock, hvad angår de efter den 6 Juni 1809 tillkomne ätter, med den inskränkning § 37 Regerings-Formen bestämmer.
Utdrag den 23 December 1829, 111 Med förbi ifvande vid beslutet, i anledning af Betänkandet N;o 275, antog Ståndet det uti Utlåtandet, N:o 344, föreslagna förtydligande af det förra; N:o 345, i anledning af väckt fråga om en brobyggnads uppförande vid Borgås Sund, bifölls ; N:o 346, i anledning af Kongl. Majtfs Nådiga Skrifvelse, angående inkomsterne från ön S:tBarthelemy, lades till Handlingarne ; N:o 347, i fråga om förändrad reglering af Fjerdinggmännens löneanslag , bifölls ; N:o 348> i anledning af väckt motion,' att Fjerdingsmans' tjensten icke må af Frälset bestridas, bifölls ; N:o 3‘ig, i anledning af anmärkningar vid Betänkandet, N:o 190, angående ersättning till framlidne Bergs-Rådet, Friherre Hermelins arfvingar , lades till Handlingarne; 112 Prol. Utdrag den 25 December 182g. N:o 3Öo, i anledning af väckt motion örn åtskilliga af de uti 60 §. Regerings-Formen omnämnde bevillningars leverering till Riksgälds-Contoiret, bifölls. S. D. Vid förnyad föredragning af Ban. co-Utskottets Betänkande, N:o 88 , i anledning af åtskilliga Ledamöters inom RiksStånden väckta motioner örn tillåtelse för Städernas Allmänna Brandstods-IIolag, för Skånska Brandförsäkrings Inrättningen, för båda Brandstods föreningarne i Götheborg och för Beklädnads-Directionerne, att, emot ränta, insätta sina contanta medel i Rikets Ständers Bank, blef samma Betänkande buallet. S. D. Efter förnyad föredragning af Constitutions-Utskottels Memorial, N:o 67» med åtskilliga Grundlagsändrings-förslag, åsyftande
En år 1883 målad genre, » La féte de la grande mére », väckte också uppmärksamhet och köptes af öfverstinnan Staaff, hvilken själf idkade målarekonsten. Sistnämnda år återkom Amanda Sidvail till Stockholm och stannade sedan i hemmet. Hon JSHAKSPEARE. tycktes dock här ha saknat den konstnärliga lifsluft, som omgaf henne i Paris och framkallade så många förträffliga konstverk. Visserligen målade hon äfven efter sin sista återkomst ganska aktningsvärda arbeten t. ex. » Modern med sitt barn », en frisk verklighetsbild med godt och tilltalande uttryck samt klar och kraftig färg, men några egentliga framsteg gjorde hon likväl icke. Hon behöfde otvifvelaktigt att omgifvas af rikare konstförhållanden. Därpå äro hennes arbeten under paristiden otvätydiga bevis. Hvem vet dock, hvad hon ännu skulle ha kunnat åstadkomma, om ej döden plötsligt af klippt hennes verksamhet? Amanda Sidvail vardt ett af offren för den farsot, som i början af detta år anställde så stora förödelser. Hon afled i Stockholm den 6 januari. Hennes vänner föilorade i henne en älsklig och trofast väninna, den svenska konsten en lika talangfull som flärdlös utöfvare, hvars anspråkslöshet och oegennytta bekräftade den sanningen, att kvinnligheten aldrig behöfver lida af konstnärskapet. Claes Lundin. Fosterlandskärlek, ammad i hemmet. M ett godt hems sköte fostras de dygder och goda egenskaper, hvilka böra pryda den unga människan, då hon träder ut i det stora lifvet för att deltaga i dess hårda kamp. Det är godt att hafva med på vägen en fast vilja, god hälsa, ett par muskelstarka armar och bokliga kunskaper, men det hehöfs mer. Det behöfs en säker ankargrund af principer och ideella åskådningar, inympade som ädla skott i barnasinnet och sedan ömt vårdade under kloka modersögon, för att icke den unga människan under sin gång på egen hand skall slingra på vägen och slutligen kanske komma alldeles ur de rätta spåren.
M. Törngren föredrag o m: » Bristerna i den kvinnliga ungd o m e n s fysiska uppfostran. » Dessa brister visade sig dels i att de unga flickorna icke få tillräcklig kroppsrörelse, dels klädas i olämpliga o c h ohälsosamma dräkter. De anses vara för ömtåliga att tåla vid kroppsarbete eller lekar i det fria o c h följden blir en svag fysik o c h svårighet att reda sig själf. I af seende på klädedräkten framhöll tal. snörlifvets olycksbringande betydelse för kvinnans fysik i många hänseenden. Man hade vid flickskolornas inrättande begått det felet att låta d e m härma gosskolornas månghöfdade program. Tal. framhöll äfven vikten af att icke föräldrar må söka att framkalla yttringar af barnets själsverksamhet i allt för tidiga stadier, då det endast bör vegetera, och faran af att låta det irriteras af en mängd leksaker eller af att låta dem gå för tidigt. Nu sade man att flickorna finge öfva gymnastik i skolorna, men många trodde att denna gymnastik fanns till endast på papperet, eller att gymnastiktimmarne ofta toges i anspråk för andra af skolans uppgifter. Den unga flickans uppfostran o c h utbildning b o r d e ske så att h o n sedan såsom kvinna kunde fylla de anspråk samhället m e d skäl ställde på henne. Den första lydde: » Hvilka åtgärder böra vidtagas för att tillförsäkra Sveriges flickskolor högre statsbidrag än de nu utgående? » Mötet enade sig o m att större anslag äro af behofvet i hög grad påkallade och utsåg en komité, som ägde att vidtaga åtgärder för den viktiga sakens befrämjande. För den andra frågan på p r o g r a m m e t: » V o r e det önskligt, att anslag af statsmedel funnes till resestipendier för lärare och lärarinnor vid högre flickskolor, särskildt för dem, s o m undervisa i främmande språk? » uttalade mötet i korthet sin lifliga sympati. Den tredje frågan: » Böra lärjungame i de högre flickskolorna erhålla obligatoriska uppgifter till utförande under sommarferierna? » framkallade ett lifligt meningsutbyte. Mötet beslöt att besvara frågan m e d nej.
Då vid värdet å chokolad, 1 r:dr skålpundet, icke varit något att erinra, torde införselstullen böra jemkas till 23 procent derå eller från 16 sk. till 12 sk. skålpundet. Då importen af cikorierot, som 1843 utgjorde 67,248 skålpund, år 1844 nedgick till 34,070 och 1845 ytterligare till endast 525 skålpund, hvilken märkliga minskning ger anledning förmoda en ansenlig smuggling af denna vara, föreslås nedsättning i införselsafgiften från 1 sk. till 8 r:st., som likväl öfverstiger den till endast 5 r:st i norska tulltarifen bestämda. Cirklar, passare och cirkelbestick äfvensom kompasser synas böra upptagas bland matematiska instrumenter och förtullas, de förra, efter det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, samt de senare på enahanda sätt som hittills, nemligen med 15 procent å varuvärdet. Som värdet å kobeber, eller kubeber, som varan rättare benämnes, nu upptaget till 1 r:dr skålpundet, icke utgör mer än vid pass 20 sk., lärer den nu gällande införselstullen 8 sk. böra nedsättas till 4 sk. Coeffurer; Copal; Ijacca, gummi; Mastix; Sandarak. Görlander. Filar. Fingerborgar och springar. Fisk. r Kongl. Maj.-ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 31 Utur taxan torde lämpligen böra utgå dels koeffyrer, med i stället lemnad hänvisning till kläder, dels också kopal och i sammanhang dermed lacka, gummi-, mastix samt sandarak, och dessa artiklar hänvisas till enahanda tullbehandling, med den hufvudrubrik, hvartill de höra, nemligen gummi. I den för koriander nu gällande införselstull, 2 sk. skålpundet, synes, för vinnande af likstämmighet med hvad i Norrige är för denna artikel stadgadt, nemligen 11 r:st tull. nedsättning böra ske till 1 sk. skålpundet.
14 yttrade allmänna reflexion om det ofördelaktiga af Statens inblandande i ekonomiska företag. B. B. 1825 , pag. \l\—18. Förkl. p. 90—92. 6 Moni. Efter en fullständig utredning al den förlust MagazinsTnrättningen fått vidkännas genom den tili Italien verkställda Spanmåls-export, hvilken förlust ansetts utgöra minst 185,086 R:dr 4 sk. 7 rist., men, om Spanmålens Magazinsvärde påföres efter det i 1822 års Revisionsberättelse upptagne Calculationsmedelpris, uppgår till 3or,7o3 R:dr 3i sk. 2 r:st., hafva 1825 års Revisorer, då öfver sjelfva exportföretaget redan 1822 års Revisorer och Rikets senast församlade Ständer sig utlåtit, ansett sig endast böra fästa uppmärksamhet å den betydliga kostnad, som ägt rum genom afsändandet till Italien af ett serkildt Ombud för Allmänna Magazinslnrältningéns räkning, utgörande icke mindre än II:dr Hamb. 3ot för hela resetouren, under en tid af 2y år, efter fyra extra poslhästar med R:dr Hamb. B:co 1*997: 39. 7. äfvensom öfriga underhållskostnader, efter circa 8 R:dr Hamb. B:co för dagen .6,987: 12. g. eller ofvanstående 8,g85: 4. 4. hvartill ytterligare kommer den gratification, sorn Hr ExpeditiousSecreteraren Askelöf, vid uppdragets emottagande , fått sig försäkrad genom K. Brefvet d. 27 Juni 1821 och hvilken K. M:t för båda Expeditionerna så väl till England som Italien uti Nådigt Bref d. 16 Maj 1826 bestämt till 2000 R:dr Svenskt Banco. Hvad f. d.
Enligt de vid denna Riksdag utdelade upplysningar om Götha Canal pog. 55 och 56 utgör den Discontförmån, som CanalBolaget år 1817 förlorade, beräknad till oclroyens slut ur 1835, eller 18 år, å i5o,ooo R:dr, en summa af 2,700,000 R:dr. Men som Rikets Ständer deremot lemnat Bolaget, enligt beslutet år i8i5, en summa af R:dr 900,000. Enligt beslut år 1S18 en summa af i,5oo,ooo. Jemte en afskrifning af ByggnadsFondens skuld till Dis conlen 1,083,877. Och enligt beslut af år 1823 en summa af a,o5o,ooo. Så finnes, att Rikets Ständer, redan före denna Riksdag lernnade, och vid Canal-arbetets början opåräknade bidrag, utgöra tillsammans R:dr utöfver hvad den indragna Disconten kunnat inbringa. Man borde derföre åtminstone kunnat få slippa att höra pockas på Bolagets anspråk i och för Discontens indragning. — Samme värde Talare, Herr Hjerta, har äfven i förmiddags framställt den oväntade frågan: om någon vinst skulle uppkomma afCanal-inkomsterna, hvilket vore bäst, antingen att Staten eller actieägarne finge åtnjuta den? Detta är en fråga, som det skulle vara roligt att höra besvarad af actieägarne eller deras fullmägtige. Med samma skäl skulle man kunna fråga, hvilket vore bäst, antingen att Staten behåller äganderätten till sina egendomar, eller att den utan ersättning öfverfly ttades på de nuvarande arrendatorerna? Jag vågar förmoda det vara bäst, att hvar och en behåller sitt, och åtnjuter hvad honom lagligen tillkommer. Hvarje minskning i Statens ordinarie inkomster till förmån för enskilta, ökar alla de öfrigas skattebörda, och borde således icke kunna tillstyrkas af någon, som vill hetas nitälska för skatternas nedsättning. Men en minskning i Statens ordinarie inkomster ökar derjemte Regeringens beroende af Rikets Ständer. Och derföre kan jag ej tillbakahålla min förundran, att Kongl. Majrts
Man har gjort jemförelse emellan Sta. ten och den enskilte; detta passar i många fall, och jag vill fortsätta jemförelsen tills den bevisar något. Om man tänker sig en Banquier; han äger 4oo,ooo Riksdaler och en Egendom j hans rörelse bedrifves sålunda, att han upplånar penningar pä 3 månader för 4 procent, och lånar ut dem på ett år för 6 procent, och har således deraf två procent i vinst. Han sköter sin rörelse ordentligt, och har genom flera års erfarenhet funnit, att en fjerdedels fond är tillräcklig för att bedrifva en sådan banquierrörelse i hans ort; sålunda kan han röra sig med 1,600,000 Riksdaler, hvaraf han drager 2 procent och hvarigenom han har 8000 Riksdaler mera än han eljest hade af sina 4oo,ooo Riksdaler. Denna ränta fordras likväl till hans lefnad. Men nu vill han göra förbättringar å sin egendom till 12,000 Riksdalers värde. Det faller honom då in, att om han lånar på anfor. dran, behöfver han ej betala så hög ränta, men måste påräkna större fond. Om han således upplånar penningar mot 5 procent och lånar ut dem mot 6, så finner han, att han genom denna rörelse kan sättas i tillfälle att bespara den summa som utgjorde behofvet för egendomen. Han Ven IS September f, m, minskar sin upplåning på frenne månader a 4 procent till 5oo,ooo, och lånar i stället för de l 100,000 Riksdalerne allenast 1,000,000, å 5 procent på anfordran, för att vara säker om fondens tillräcklighet. Hans ränte-utgift blifver då 5o,ooo Riksdaler årligen, men hans räntevinst blifver på 1 och en half million, go,ooo Riksdaler. Ilan har således genom detta förändrade sätt en årlig vinst af sin fond, 4oo,ooo Riksdaler, uppgående till 8000 Riksdaler, och kati på 1 och ett halft år göra förbättringen på sin egendom. Samma förhållande är det med Staten.