Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
som till Rikets St:r vid 1840 års riksdag afgafs, ang. riksdagars hållande hvart tredje år, och hvilken äfven innefattade en slags ändring i den syftning, att representationen vid urtima riksdagar skulle utgöras af samma ledamöter som vid de lagtima, äfvensom uti ett af Professor Cederschiöld framställdt förslag uti samma riktning, inskötos i den paragrafen, sorn handlade om bevillningens fortfarande under hela statsregleringsperioden, följande ord: »så framt icke, uppå Propos. derom från K. M:t, vid roellankommande urtima riksdag annorlunda beslutes.» Ett sådant tillägg borde äfven uti det nuvarande förslaget inflyta. Slutligen må det tillåtas mig att göra en anmärkning mot redaktionen af g 81, der det nemi. står: »sedan nya val i samtliga valdistrikten försiggått —;» då det deremot på flere följande ställen endast heter: »sedan nya val försiggått». Förmodligen har Utsk:t för korthetens skull velat undvika upprepandet af de nämnda oiden, men jag tror dock att grundlagen derigenom möjligen finge en viss otydlighet, som kunde åstadkomma strider om dess rätta mening. För öfrigt har jag ingenting vidare att anmärka emot förslaget, och jag har, på sätt jag i början af mitt anförande yttrade, endast åsyftat att genom några anmärkningars framställande öppna en diskussion öfver denna högst vigtiga fråga. Hr Nordenfelt, Enar: Ehuru jag visserligen ej har de grundliga kunskaper om andra länders lagstiftning i detta afseende, och icke heller kan säga mig vara så hemmastadd i den 116 Den 11 Augusti f. m. Svenskas alla detaljer under fordna och nuvarande tider, att jag deruti skulle kunna hålla upplysande föredrag för lt. o. Ad. i detta hänseende, har jag doek trott mig böra gifva skäl för det votum, jag i denna fråga kommer att afgifva. Jag kan nemi. icke inse det förespeglade behofvet af årligen återkommande riksdagar.
Föredrogos ytterligare Banco-Utskoltets r, på hordet hvilande följande Memorial: N:o 92, i anledning af Banco-Commissarien Fants ansökning att vid sitt afskedstagande få såsom pension uppbära det årliga aflöningsbelopp, som tillkommer dess innehafvande tjenstegrad: afslogs; N:o g3, med hemställan om ett årligt understöd till aflidne Vaktmästaren vid Banco-Disconten, E. Calens enka: bifölls; N-'o gj, i anledning af Herr Bruncronas motion, om bestämmande af en prsescriptionstid för de gamla sedlarnes gångbarhet: bifölls; N:o 95, angående af Bankens liusdrängar sökt arfvode, såsom ersättning för den minskning i arbetsförtjenst, som de, genom upphörande af deri så kallade sedel-hvitstämplingen, måst vidkännas: bifölls; och N:o 96, i anledning af så väl Herr Rosenblads motion, angående grunderna för befordringar inom Banco-Verket, som i sammanhang dermed företagen granskning af stadgandena i r:sta och 2:dra Afd. af Art. 3 i r83o års Banco-Reglemente: bifölls. S. D. Föredrogos å ny o och biföllos Bevillning ssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, på bordet hvilande, följande Utlåtanden: N:o 9, i anledning af Friherre Knorrings och Lars Larssons från Elfsborgs Län motioner, om upphäfvande af den medgifna tullfria införseln från Norrige till Sverige af bränvin m. m.; N:o 10, i anledning af Nils Insulins från Stockholms Län motion, om afhjelpande af vissa hinder för seglationen emellan Roslagen och hufvudstaden; och N;o 11, i anledning af en utaf Lars Gezelius från Stora Kopparbergs Län väckt motion, angående nedsättning i tullen å Tobak, som från Norrige införes till Vester-Dahls Fögderi af nyssnämnde Län.
Derför denna julbrådska, detta julstök, dessa hemlighetsfulla jularbeten långt in på de mörka nätterna, derför familjefadrens förduhblade arbetsifver för att sedan få hvila och njuta af den glädje, hans arbete sprider i kretsen af hans kära. Men icke alla kunna emotse julen med dessa känslor af glad förhoppning. För många är den en sorgetid, som de med bitterhet i hjertat se nalkas. T y aldrig käns sorgen så otröstlig — aldrig fattigdomen så afskräckande — aldrig aldrig saknaden så omöjlig att fylla som just under dessa dagar, då alla jägta för att njuta lycka, skapa lycka, då man nästan fordrar lycka. M o t dessa arma, vid lyckans j u l b o r d vanlottade är lifvet mångdubbelt bittert under dessa dagar; det nästan hånar deras armod. Så gör naturen i sin karga nakenhet; icke en blomma, knappast en lifvande solstråle, endast mörker och k ö l d; — så göra de lyckliga menniskorna, som i munter julstämning skynda g e n o m gatorna och ur de festligt upplysta butikerna samla med sig så mycket vackert och nyttigt till de varma, julsmyckade hemmen; — så göra minnena, som hviska o m en lyckligare, kanske för alltid svunnen tid; — så g ö r hoppet, som må hända föregycklat dem el t ljusare öde. M o t dessa hafva vi pligter, vi alla, som hafva något att dela med utaf, det må nu vara af detta lifvets goda eller af dess glädje och trefnad. Tänk derför på de fattiga, som hungra eller frysa, kanske endast ett stenkast bort från vår varma boning, hvars förrådshus nu är välförsedt till julen! M e d hvilken rätt är vår lott så mycket lyckligare än deras? Tänk på mången gammal qvinna, som sitter så ensam på en ödslig kammare! — H v a d har hon brutit för att vara förnekad lyckan att omhuldas af smekande händer? Tänk på dem, hos hvilka julhelgen med sina minnen rifver upp bittra, halfläkta sår! — E n nyck af ödet och det kunde ha varit vi, som nu suttit stumma af sorg på ruinerna af en för lifvet krossad lycka.
Deremot hafva de af Ståndet utsedde Suppleanter till Fullmäktige i samma Werk flere ledigheter uppstått, dels derigenom att så väl tredje Suppleanten till Fullmäktige i Banken, Expeditions-Chefen Edvard Henrik Carleson, som ock andra Fullmäktiges Suppleanten i Riksgälds-Kontoret, Revisions-Sekreteraren Axel Gustaf Adlercreutz blifvit af Kongl. Maj:t till Justitie-Råd utnämnde, hvadan deras Suppleant-belattningar, jemlikt Grundlagens stadgande, upphört, dels ock till följd af Grefve Wirséns omförmälda inträde såsom Fullmäktig i Riksgälds-Kontoret; och sedan vederbörande anmält, att ledigheternas återbesättande., vore af behofvet påkalladt, har Direktionen ej mindre valt Ofverste-Löjtnanten Carl Gustaf Lagercrantz till Fullmäktigs Suppleant i Banken, än äfven utsett Expeditions-Chefen Malcolm Gustaf von Schantz och Riddarluis-Kamreraren, Kammarherren Johan Ludvig Bogeman att vara Suppleant till Fullmäktige i RiksgäldsKontoret. Jemte förmälan, att de medlemmar af Ståndet, som vid förra Riksdagen utsagos till Direktörer och Suppleanter vid Låne-Kontoren i Göteborg, Malmö och Wisby, bibehållit sina platser, anser Direktionen sig böra tillkännagifva, att Löjtnanten, Friherre Carl Gustaf Wrangel under sistlidne Juni månad till Direktionen ingifvit en afsägelse att vara Direktörs Suppleant vid Låne-Konloret i Malmö, men att "Direktionen, enär afsägelsen icke inkommit i den ordning Banko-Reglementet föreskrifver, funnit sig ej kunna med ärendet taga befattning; hvarom Direktionen låtit Friherre Wrangel underrätta; och har sedermera någon anmälan från vederbörande om hans frånträdande af befattningen ej skett.
Jag undrar om det fins många menniskor med en sådan förmåga att gå upp i ögonblicket, som jag, – att andas in, dricka in lyckan med hela sin varelse. Som nu i går qväll. Förkänslan af den stundande ödsligheten gaf endast relief åt stundens välbefinnande. Icke en störande känsla af att detta var för sista gången mängde sig i den sinnesro, jag erfor vid att ligga der så fri från alla plågor och obehag, varm under den mjuka filten, med hela rummet framför mig, med lampskenet strömmande ned öfver mitt ansigte, så, som jag gerna vill ha det, nära intill en, fullt, rikt, så att det riktigt minner en om solsken; och så sysslolös, bekymmerslös, utan en tanke på morgondagen, derför att detta korta nu ger en allt, allt hvad man ville önska sig; och så gumman med sitt trohjertade blida ansigte, helt och hållet genomskimradt af kärlek till sonen – allt det osympatiska som bortstruket af tillgifvenhetens mjuka händer; och så Axel derborta, der konturerna börja tunna sig för mina ögon; i hans intelligenta ansigte kanske något likt ett återsken af min egen sinnesstämning, de grå ögonen lite hopknipna och skimrande mot ljuset som en smal strimma. Till sist en värmande visshet om att icke vara illa sedd. Och i den öfvertygelsen mitt eget gladlynta, lätt förkelade och smått sjelfsvåldiga jag, som vågade sig fram. Sådan käns hemtrefnaden. Hvad det var länge sedan jag smakade den! Först strax innan jag skulle gå kom det en förkänsla af saknaden. När vi gingo hem kunde jag knappt tala, klenmodigheten ville ta andedrägten ifrån mig, jag försökte göra rösten stadig, men jag hörde sjelf att den lät så underligt dämpad, så flämtande klanglös. När jag räckte honom handen till farväl, visste jag knappt hvad jag sade. Jo, ”tack för i sommar”, men jag sade det som en sömngångare, meningslöst, bara för att säga något, bara för att öfverskyla hur upprörd jag var. Kommen in klädde jag af mig med feberaktig hast, och innerst i mitt inre skälfde jag af kyla; jag bet tänderna ihop i kall, öfvergifven resignation.
Majit, i enlighet med hvad Kommers-kollegium yttrat, anser det icke kunna bestridas att, derest Föreståndaren åt institutets elever lemnade undervisning i något af de vid institutet antagna läroämnen, sådant skulle för läroverket i viss mån blifva af nytta, linner Kongl. Majit dock, lika med bemälda Kollegium, öfvervägande skäl förekomma emot att stadga undervisnings meddelande såsom en Föreståndaren ovilkorligen tillhörande skyldighet. Genom den omfattande utvidgning Teknologiska institutet numera vunnit och än vidare kommer att erhålla sedan den för läroverkets inrymmande uppförda nybyggnad under innevarande år hunnit fullständigt inredas, blifva otvifvelaktig! Föreståndarens tid och krafter alltmera tagna i anspråk för utöfvandet af den honom, såsom hufvudsakligt åliggande, tillkommande närmaste tillsynen å undervisningens ändamålsenliga fortgång i öfverensstämmelse med de af Styrelsen derför fastställda program, äfvensom för handhafvandet af värden om institutets ekonomiska angelägenheter; och då härtill kommer, dels att, hvad angår frågan om Föreståndarens skyldighet att besvara de till institutet aflåtna remisser och af enskilde näringsidkare framställda förfrågningar, en slik skyldighet mäste, jendikt gällande stadgar, anses i främsta rummet tillhöra Föreståndaren, såvidt hans öfriga göromål det medgifva och icke för remissernas eller förfrågningarnes besvarande erfordras special-insigter af sådan art, att någon af lärarne företrädesvis bör anlitas, dels ock att med skäl af Föreståndaren fordras, det han, genom uppmärksamt aktgilvande på industriens framsteg och utvecklingen af de teknologiska läroanstalterna i främmande länder, söker att. i den män förhållandena det medgifva, tillegna undervisningen vid institutet alla de förbättringar, som från dessa länder stå att hemta, har Kongl. Majit för närvarande funnit sig icke böra vidtaga någon ändring af stadgarne i den af Ifikets Ständer afgifna syftning. Kongl.
Det har gjort denna kammare mera stabel, nemi. nndcren lid af 15 år, då deremot det förra högst medgaf en tid af 10 år, men hvilken understundom kunde inskränkas, vid händelse af ledamöters afgång genom dödsfall eller på annat sätt. Förslaget har vidare försäkrat den högre bildningen, den högre lärdomen och riksdagsmannaerfarenhetcn om uteslutande rum inom den högre kammaren, derigenom att vissa cathegorier för valbarheten inom densamma blifvit med afseende derå bestämda. Jag tror i öfrigt, alt förslaget, som redan längesedan varit allmänheten meddeladt, blifvit af hvar och en, som opartiskt nitälskar för representationsreformen, pröfvadt och undersökt. Jag skulle tro, att hvar och en, sorn handlar annorlunda, har i denna fråga gatt, minst sagdt, lösligt tillväga. Jag vill icke upptaga U. o. Ad:s lid med någon ytterligare utläggning af ämnet, utan då ingen behagat upptaga frågan till en vidlyftigare undersökning, så slutar äfven jag med en anhållan, om Hr Gr. o. Landthus propos. pä att Ståndet ville såsom sin gemensamma tanke förklara den af mig främställda proposm. För den händelse, att det likväl skulle fulunäs någon, som icke tagit kännedom af Reformvännernas förslag och jemfört detsamma med Hr Ekholms reservation, så vill jag upplysa, att den enda hufvudsakliga skiljaktighet, som företinnes emellan dem, är, alt det förslag jag gjort, tillägger den högre kammaren ett absolut veto i alla frågor om lagstiftning, i alla frågor om förändring i indelningsverket m. nu; då deremot deli Hr Ekholms reservation framställda förslag endast medgifver den äldre kammaren ett suspensiv! veto, d. v. s. att sedan yngre kammarens förslag i vissa frågor blifvit förkastadt, skulle båda hamrarne sammanträda och per capita afgöra frågan. Detta anser jag vara en försämring af förslaget, och det är derföre, som jag icke kan godkänna reservationen, utan yrkar att förslaget, så - •92
Ständer att ingå i pröfning af serskilde ansökningar om förlängde Iirono-arrenden, dels andra ämnen, hvilka angå jemväl öfriga vid denna Riksdag af Utskottet handlagde arrende-frågor; och får Utskottet, till besvarande af dessa anmärkningar, endast åberopa hvad i Utlåtandet N:o 187, rörande frågan om arrendet af Lunda Kronohemman blifvit anfördt och utredt. För öfrigt är hufvudsakligen anmärkt: att då Odelberg ingått i borgensförbindelse för de förre arrendatorn af Edeby hemman åliggande arrendeskyldigheter, fråga icke borde kunna uppstå om rättighet för den förstnämnde att erhålla prolongation af arrendet förr, än egendomen blifvit återställd Bih. till R. StProt. 1840■ 4 Samt. 1 A/d. 54 Hafi. 1 1 Stats-Utskottets Utlåtandej N:o 188. i laggildt skick; alt enär de af vederbörande Auctoriteler i ämnet afgifne utlåtanden icke ansetts innefatta erforderliga upplysningar, sådant innebure fullgiltigt skäl för afslag af sökandens anhållan; att Utskottet, sorn föreslagit, att Edeby hemman måtte utan föregången auction upplåtas åt Odelberg emot erläggande lill det minsta af den för samma egendom nu utgående arrendesumma likväl icke uppgifvit, hvem det skulle tillkomma att väcka fråga om förhöjning af nu varande arrendet samt bestämma detsammas belopp, äfvensom Utskottet icke föreslagit något maximum, utöfver hvilket arrende-summan icke finge höjas.
Majus Nådiga skrifvelse, ang:de ålskillige föreslagna . Mg mansEm b e t en a, uppförande å indragningsslat af löneinkomslerne vid Mgmans-Rälter, ang:de indragning deraf Mysökning smål, inom hvilken tid sådane, när de blifvit af Konungens Defallningshafvande (vistiga förklarade, böra till Domstol instämmas, se Otsökuingslialkcn. C sr B i B— o -5 "5 fGl. Ci CG O O— SÖB o B. * C9 1 cc ft va Ridd. o. Adeln. PrcsteStåndet. RorgareSlåudct. RondeStåndet. Landshöfding ar, om upphörande af deras sjelfskrifvenhet alt vara Ordförande i flushållnings-sällskaperna Landshöfdingen i Wermlands Län, nedsättning i dennes afgifter till ränta och amortering af Landshöfdinge-ackordct Landsbo/dinge - residenset, i Norrbottens Län, om dess förflyttning till Lulea „ i Götheborgs och Bolms Län, 0111 dess förläggande lill Uddevalla • . „ i Kalmar, tillbyggnad af Svar på återrerniss Landsstater ne, lönereglering af .. Landsstats-boslällen, upphörande af ekonomiska besigtningar derå , Landsstats-tjenstemän, anslag till aflöning} åt Svar på återrerniss Landsvägarnes byggnad och underhåll . Landtbo, om bestämmande af viss lid, inom hvilken klander må anföras mot syn, sorn af enskild person hålles med dess landtbo, se Syn. Landtbruks-Institutet, å Degeberg, anslag för Svar på återrerniss „ å Ultuna, anslag för . Svar på återrerniss * . • . • Landtbruksskolan vid Sjögesta, anslag för Svar på återrerniss om Riks-Ståndens beslut Landtbruks-skolor, lägre, anslag för Svar på återrerniss ♦ • Landtförsoars-Departementets anslags-summor, se Hufvndtitel Fjerde. Landtmätare, se Instruktion.
Utskottet, som ej kunnat förändra hvad som stadgas i krigs-lag för dem, som till krigsmakten höra, har deremot sökt att gifva förslaget sådan omfattning, att det gör allt annat, som är stadgadt om stöld, snatteri och rån, vare sig genom allmän lag eller särskilda lagar och författningar, öfverflödigt; och i enlighet härmed har ingressen blifvit förändrad. Sedan Utskottet sålunda redogjort för motiverna till de förändringar, som Utskottet ansett förslaget, med anledning af framställda anmärkningar, böra undergå, men dessa förändringar i några fall afvika från hvad Ridderskapet och Adeln i ämnet beslutat och ej Uteslutande afse redaktionen, den bemälde Riks-Stånd öfverlemnat åt Utskottet att jemka, i enlighet med Riks-Ståndens beslut, får Utskottet, med hemställan om icke Ridderskapet och Adeln behagade godkänna äfven den från dessa beslut afvikande ändring, som blifvit i förslaget gjord, vördsamt tillstyrka, det måtte Rikets Ständer antaga följande omarbetade förslag till Författning. Med upphäfvande af hvad som stadgas i 9 § 20 kapitlet Missgernings-Balken om rån. 40, 41, 42, 43, 46 och 47 kapitlen, 49 kapitlet 1 § samt 50 kapitlet samma Balk, angående stöld och snatteri, jemte de särskilda stadganden, som antingen ändra eller förklara lagens berörde rum eller dervid något tillägga, äfvensom af hvad särskilda lagar och författningar i omförmälda hänseende, utom i det fall här nedan sägs, innehålla, varder stadgadt, som följer. Om stöld och snatteri. § 1- livar, som stjäl gods eller penningar Öfver tio daler, dömes, för stöld, att böla tre gånger det stulnas värde, samt att hällas lill straff-arbete från och med ted till och med sex månader, der ej annorledes här nedan stadgadt är. § 2.
Genom Remiss, i följd af Eders Kongl. Maj:ls nådigste befallning, har Direktionen öfver Allmänna Barnhus-Inrättningen i Stockholm undfått del af Rikets Ständers sednast församlade Revisorers, den t t December ont verkställd granskning af Stats-Verkels och tillhöran de fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren 1840 och 1841» afglida Berättelse, i hvad densamma rörer Barnhus-Inrättningen, och hvaröfver, i denna punkt, Direktionens underdåniga Utlåtande är infordradt. Rikets Ständers Revisorer hafva uttryckt den önskan, att kommande Ständer måLte bevilja ett anslag, till uppförande af en för Barnhuset erforderlig tillbyggnad, hvarför lokal finnes, och hvarigenom dels sjuknummern inom -sjelfva Inrättningen skulle betydligt minskas, då en stor del af de späda barnen icke vidare blefvo utsatta för drag och kyla, dels särskilda sjukrum kunde erhållas och behörig skötsel lemnäs åt de sjuka barnen; äfvensom, och då det vore af särdeles vigt för det allmänna, 0111 nuvarande Läkaren sattes i tillfälle, att, jemte meddelande af klinisk undervisning, genom föreläsningar å Carolinska Institutets lokal, bibringa yngre Läkare kännedom om barnsjukdomar och deras botande, men nämnde Läkare, som af Barnhusets fonder åtnjuter endast Sexhundra Sextiosex Riksdaler 32 sk. Banko i årlig lön, samt, genom trägenheten af sin befattning, hindras ifrån all enskild praktik, icke kunde, utan vedergällning, en sådan undervisning lemna, Revisorerne ansett sig böra till Rikets Ständer hemställa, att en lön, motsvarande hvad Professorerne vid nämnde Institut åtnjuta, måtte beviljas, att utgå, så länge Öfver-Läkaren fortfar att, jemte den kliniska undervisningen å Barnhuset, vissa timmar hvarje vecka hålla föreläsningar i läran om barnsjukdomar, under villkor likväl, att Barnhuset försättes och underhålles i det skick, som för en dylik undervisnings meddelande erfordras.
Jag anser mig i första rummet till besvarande böra uptaga hvad den siste talaren anfört, och får då erinra, att här 1 icke är fråga om något åläggande för bankofullmäktige att upköpa vexlar å Preussiska Thaler eller att hafva någon viss del af kassan liggande i Thaler; Utsk:t har endast tillstyrkt, att bankofullmäk. tige, när de finna sådant med bankens fördel öfverensstämmande, må bemyndigas att upköpa och sälja å nämnde myntsort lydande vexlar. Det beror således helt och hållet pä bankostyrelsens eget ’ skäl, om detta stadgande någonsin kommer att tillämpas eller icke. Det måtte väl ligga inom tänkbarheteus område, att sådana förhållanden kunna inträffa, då det vore för staten och det allmänna af stor fördel, om bankofullmäktige finge lägga sina på utlänsk ort 1 varande silfvermassor på annat ställe än i Hamburg eller Altona. Dertill kommer den vigtiga omständigheten, att banken, iföljd af Pikets nu församlade Ständers beslut, kommer att af Riksg.Kontoret erhålla obligationer ställde på Thaler, motsvarande en summa af 4 mill riksmynt. Det är i bankens eget intresse att det mynt, på hvilket nämnde obligationer äro utfärdade, eger ett i Sverige erkändt och noteradt värde. Det har länge och med skäl klagats öfver de olägenheter Svenska handeln fått vidkännas derigenom att alla liqvider å kontinenten måst gå öfver Hamburg. Man har ifrigt önskat, att frigöra sig från dessa afdrag, dessa vidräkningar, expenser etc., som alltid äro förenade med transaktioner på södra och mellersta Europa, öfver Hamburg. Äfven har på sednare tider bemödanden visat sig, att inom Tyska orter göra Thalern till det vanliga liqvidationsmedlet. Det torde väl då vara särdeles lamp - I) e ii 18 Juli f. m. 17 j ligt, att R. St:rs Bank kan köpa och salja vexlar på Thaler, och kan hafva en behållning af sin utlånska kassa liggande i Berlin, synnerligen då det måste vara lika lått att draga in silfvermassor från Tyskland öfver Stettin som öfver Lubeck.
Vid granskning af förrättningen, hvaröfver Riksens Ständers Stats-Utskott fått del af Protokollet, har det icke kunnat undfalla Riksens Stäirders uppmärksamhet: att Bonden Peter Jans. son, ehuru icke behörigen befullmäktigad, tillåtits vid undersökningen föra Alsheda Socknetnäns talan: att Förrättningsmännen , utan bestämdt yttrande öfver beskaffenheten af sjelfva Bruksgården med ladugårdsbyggnaden , Dambyggnaden, Hyttan, Prober-Kammaren, Rosthuset, Vänd-Rosthuset , Kohlhuset, Veikhuset, Knipsmed jan, Mjölqvarnen och Sågqvarnen, i Protokollet endast anmärkt, det dessa Byggnader och Inrättningar i det närmaste funnits i lika godt stånd, som vid 1801 års besigtning, undantagande Hyttan och Kohlhuset, hvilka ansetts bristfälliga: att, hvad de under Adelforss hörande Egendomar beträffar , all beskrifning deröfver är utesluten, med den allmänna förklaring, det de alla funnits försvarligen häfdade och undei hällne: samt slutligen att ej något utlåtande blifvit meddelt öfver beloppet af det Guld, som, vid jemförelse af de sednare a* Undenläniga Shrifvelser. 171 rens Malmbrytning m. m., ansetts kunna vid Ädelforss tillverkas. Då således de hufvudsakliga omständigheter ännu finnas outredde, liviika utgjort föremålet för den om Ädelforss af Riksens Ständer vid 3815 års Riksdag i underdånighet begärde och af Kongl. Majit i Nåder anbefallde undersökning, föranlåta» Riksens Ständer hos E. K. M. i underdånighet anhålla , ej allenast att en ny laglig undersökning matte, i närvaro af KammarAdvokat-Fiskaien, eller annat allmänt Ombud , med första anställas utaf en eller flere i KergsVettenskapen kunnige och erfarne