Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— Den till Statsverket inflytande eller Kronan behållna andelen af ordinarie räntan, som vid 1860 års statsreglering beräknades till R:dr 1,990,000: — och vid 1863 års d:o » 1,957,000: — har uppgått 1861 till R:dr 2,127,060: — 1862 » 2,163,372: — 1863 » 2,166,864: — eller i medeltal för dessa 3 år till R:dr 2,152,432: — hvadan, med tillägg af nyssberörda till Chefslönen vid f. d. Adelsfane regernentet hörande räntor, denna inkomst nu beräknas till 2,160,500: .— 2:o Tiondespanmålen, som också är antingen indelad eller Kronan behållen, beräknades, så vidt densamma är indelad, 1863 till 656,650 kub. fot, motsvarande 1,313,300 R:dr. Transport R:dr 4,853,700: — Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 3 Transport — Dä nu från nämnda spanmålsbelopp afräknas: a) den indelade spantnål, som, förut uppförd för Landshöfdingen i Westernorrlands län under Sjette Hufvudtitelns anslag till Landsstaterna, numera, efter hvad ofvan är nämndt, ingår till Statsverket kub. fot 2,672,6. b) behagligtids-förläningsspanmål, som från Åttonde Hufvudtitelns anslag till Kleresistaten på grund af särskilda nådiga Bref indragits 322,7. c) den spanmål, som å sistnämnda Hufvudtitels anslag för Elementarläroverken finnes upptagen såsom indelad till Luleå och Piteå läroverk, men numera, likasom den till läroverken anslagna oindelade spanmål, ersättes lärarne kontant efter statspris 412,3. S:a kub. fot 3,407,6.
Den strukna punkten återfinnes så gott som ordagrannt i Wijkmans därpå följande anförande; tydligen har sekreteraren sammanblandat Faxes och Wijkmans synpunkter och denna punkt korrigerats, möjligen vid justeringen, av Faxe själv. Det är icke sekreterarens handstil i de gjorda rättelserna i Faxes anförande. 390 Den 12 Augusti 1812 särskildta af hvarannan oberoende befattningar, hvarigenom, äfvensom af okunnighet om hvarandras företag långsamhet och äfven oreda förorsakas på en väg, der hastig och ovillkorlig åtlydnad af Ordres är villkoret för verksamhet och gagn. För öfrigt finner jag Commerce-Rådet Santessons anförande grundligt; och önskar att, vid behandlingen af Civila och Oeconomiska mål, den Collegiala esprit, som Grundlagen stadgar och utvisar i afseende på sjelfva Stats Rådet måtte bibehållas; så att dessa mål, som ej fordra en så trängande skyndsamhet, måtte utredas och framställas af en ansvarig och röstägande Föredragande. Sådant är närvarande förhållande och jag tror ej att Konungen vore tjent dermed, eller Riket mera lyckligt, om detta skick förändrades. Hvad Biskopp Faxe anfört om en särskildt Chef för Ecclesiastique Departementet är aldeles enligt med min tanka. Herr Biskopp Tingstadius: införes 1 Vid 5 §. Enär Konungen för utöfningen af den Verkställande Magten behofver ett större ental af Ledamöter i Statsrådet, än det, som i Regeringsformen af år 1809 är föreslagit, bör sådant efter min tanka, så mycket mer tillstyrkas, som Konungen bäst känner behofven för Regerings ärendernes skyndsama och ordentliga gång. I hvilket afseende jag hufvudsakligen förenat mig med Herrar Hall enst jerna och Edelcrantz i deras yttranden. Men för öfrigt instämmer jag uti de Herrar Ledamöters mening af Constit. Utskottet, som ansett en modification lämplig och nyttig, rörande de Ecclesiastika ärendernas förening med uppfostran och allmänna fattigvården, under ett serskildt inseende.
Men om man också vill af ordalagets specialitet antaga, det förbehållets syftning redan då varit, att fritaga hvarje Rotehållare ifrån verkan af då ännu icke Jörutsedda jemkningsanspråk; så kunde följden ändock icke blifva annan, än den, att inom Malmöhus Län ålåg hvarje Rotehållare att åtnojas med sin lott i bördan, så länge Christianstads Läns Rotehållare icke gjorde sina jemkningsanspråk gällande, men också icke längre; ty, så gifvit det måste vara, att icke hvarken Malmöhus Läns Rotehållare kunde begära, eller Kronan kunde, Christianstads Läns Rotehållare ohörda, bifalla tillintetgörandet af dessas rätt lill jemkning; så otvifvelaktigt synes mig också, att om, och så snart de sednare kunde visa att de lidit orätt, derigenom, att dem, af den gemensamma bördan, blifvit mera pålagdt, än på dem sig belöpa bordt, så skulle också, i naturlig återverkan deraf, förbehållets beskydd, äfven inom Malmöhus Läns Rotehållare inbördes, dermed upphöra. Vid öfvervägande af allt detta; och då ifrågavarande förbehåll — tillbakafördt 53 H. 5* t CB Den ii December f. m. inom sin behöriga gräns — blifvit, å K ro* nans sida, i allo uppfyldt, derigenom, att Roteringsbeloppet ej allenast icke blifvit förstorad t, utan deremot med mera än en femtedel fönninskadt, kan jag icke finna, att något hinder förefinnes för verkställigheten af den allmänna jemkning, som af rättvisan bär så högeligen påkallas. Skulle denna mening antagas, så försvinner dermed behofvet af den anstalt, som är af Utskotten föreslagen, nemligen, att låta förbehållets verkan ankomma på votering af samtelige Rotehållarne i båda Länen; men för det fall, att förbehållet skulle annorledes bedömas, bör jag, angående berörde anstallt, mig särskilt yttra.
( 12 ) Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottcts Memorialer, Belänkanden och Utlåtanden: — N:o 109. i anledning af väckta motioner, angående presterskapets löneinkomster m. m. V. B. 482, 636. A. 664. VIII. U. 392, 431, 498. A. 550. — N:o 110. i anledning af väckt motion om upphörande af äldre förhud för åtskilliga socknar i WesterDalarne att fritt begagna deras skogsprodukter. VI. B. 188. A. 577. VII. E. 336. — N:o lil. i anledning af väckta motioner om förändring i författningarne angående mått, mål och vigt. VI. B. 188. A, 577, 587. VII. E. 336. VIII. U. 392. A. 431. — N:o 112. i anledning af erhållen ålerremiss af betänkandet N:o 19, angående väckt motion om köpings anläggande vid Wrigstad gästgifvaregård i Jönköpings län. VI. B. 188. A. 588. — N:o 113. i anledning af ålerremiss utaf betänkandet N:o 8, angående upphörandet af all förhöjd tjenstårsberäkning vid ansökning lill presterlig befordran. VI. B. 188. A. 591. -— N:o 114. i anledning af återremiss af betänkandet N:o 77, rörande väckta motioner om bestämmande af aflöning för fjerdingsman ; om säteriägares m. fl. skyldighet att deltaga i fjerdingsmannabestyret; om ordningen för denna tjensts bestridande af sockenboarne; samt om utfärdande af ett reglemente för fjerdingsman. VI. B. 188. A. 591. — N:o 115. i anledning af väckt motion om fri kolhandel. VI. B. 188. A. 599. — N:o 116. i anledning af väckt motion om utvidgad smidesrätt inom bergslagen.
Vi böra möta denna röst med mildhet, låta den blifva ett föremål för våra öfverläggningar, medan den tsagta höjer lin Den 10 Februarii, 255 stämma, och ej invänta den tid, då all hjelp för desse klagomål blifver omöjlig, Jag kan här ej dölja den tankan, att de Herrar sorn under resor bedöma landets oecönomiska ställning, otta misstaga sig. Man t. ex. äter och dricker hos en vän, som inom sitt bröst bär öfvertygelsen, att han snart nödgas öfverlemna hela sin egendom åt Creditorer, och han döljer sin oro; man skjutsas af en bonde , som glad emottager sin skjutspenning och dagen derpå ser han sin utpantade egendom bortsäljas. Om dylika resande händelsevis skulle anlända till centralpuncten för pantförsäljningen i min ort, der hvarannan Fredag sådan marknad hålles, snart sagt hela året om; så skulle äfven mulna ansigten för deras blickar visa sig. Också äro de Vestra sädes-provincerne, som sakna binäringar, mest i förlägenhet. Denna skildring af ställniugen är sann, synnerligast träffande för de provincer, som endast producera spannemål, utan stöd af skogsvahror eller binäringar; för de provincer, hvilka sakna större anslag af Statsmedlen, till Embets-och Tjensteverk, från hvilka KronoUtlagorne utsopa allt för att anordnas till andra bättre lottade, äfvensom de provincer hvilka blifvit genom locala förhållanden mer än andra intrasslade i vårt, om jag så får säga , både lyckliga och olyckliga creditsystem, hvarvid den för jordbruket alltför höga räntan af 6 till 12 procent blifvit betalt, oförenlig 2 56 [Den Iö Feiniar ii. med dess trefnad, och hvarigenom jordbruket på ett utmärglande sätt till största delen bidragit , till alla de stora tillgångar dessa räntor förskaffat så väl Disconferne som Bänken till deras jättelika byggnader och utgifter.
Ridderskapet och Adeln af herr Hjerta, L., sorn, då med åberopade priskuranter och faktura vore ådagalagdt, alt raffinadsocker, finare än det här tillverkade, erhölles från Hamburg för 10 sk. 4 r:st. skålpundet, frakt och spcditionskostnad inberäknad, och då den å råsockret härstädes, med beräkning af tull-lindringarne, belöpande tull 52 Bevillnings-Utskottels Utlåtande, N:o 13. utgjorde 2 sk., högst 2 sk. 3 r:st., eller med en fjerdedels förhöjning 2 sk. 6 r:st. till 2 sk. 9 r:st. samt detta belopp, lagdt till fjerdedelen af ralfinadsockrets ofvannämnde pris, uppginge till 3 sk. 1 r:st., högst 3 sk. 4Va r:st., ansett sistnämnde summa utgöra hvad, med antagande af 23 procents skyddstull, borde högst åsättas topp-, kandioch kaksocker i införselafgift, men tillika anmärkt, att den både enkla, föga kostsamma och af modets vexlingar oberoende sockerfabriksnäringen borde vara tillräckligt skyddad med 20 procents tull, efter nyssnämnde beräkningsgrund uppgående till högst 4 sk. 4% r:st. skålpundet; hvarförutan herr Hjerta, såsom både för raffinadörerne och det allmänna fördelaktigare, att vid sockerberedningen användas renare och mera sockerhaltiga råämnen, i detta hänseende föreslagit, att tullen på allt slags socker i puderform, vare sig maskovad-, terres-, havannaeller krossadt lumpmåtte blifva lika och densamma, som för rått socker; — dels ock hos vällofl.
Jag har vid 180g års Riksmöte uti ett Memorial af den 3 Julii, hvilket Högloflige Ridderskapet och Adeln behagade till då varande ConstitutionsUtskottet remittera, sökt visa våre ofrälse Ståndspersoners, såsom till intet RiksStånd hörande, missöde, då de icke åtnjuta den Svenskmanna-rättigheten tilli godo, att beskatta sig sjelfve, och dock mera contribuera till Staten, än tvenne Stånd tillsammans; Jag fann lika med Högloflige ConstitutionsUtskottet, att desse aktningsvärde Medlemmar af Samhället, hvilkas lidande man nu ändtligen velat behjerta, hörde till flere Stånd, ehuru mest, såsom Jordoch Bruksägare, till det Hedervärda BondeStåndet; men kan ingalunda finna; att, om någre af dem skulle vara Embetsman, desamma derföre borde förklaras oskicklige till Riksdagsmän: huru många tjenstemän finnas icke inom Riddarhuset 390 Den 2 7 Maji. ock i Välloflige BorgareStåndet; ock Högvörtlige PrästeStåndet består helt ock hållet af Embetsman. Det Hedervärda BondeStåndet skulle ej mindre än de öfrige RiksStånden, vinna upplysning af dessa i Riksförvaltningen kunnige och erfarne Tjenstemän. Jag hade i samma Memorial tillika tillstyrkt ett återupplifvande af Sveriges, sedan äldsta hedentimma, intill i3:deSeclet, oafbrutit rådande Grundlag, som bevarade folkets medborgerliga frihet och sjelfständighet, såsom ock Konungens öfverhusbonde-myndighet att upprätthålla de öfverenskomna Stadgar. Under det andra Stater undergingo många Riksomlivälfningar, och förnedrades till slafveri, så bevarades ifrån allt öfvervåld och inbördes mannamon detta sjelfständiga rike genom sitt uråldriga ock naturliga Göthiska regeringssätt, och hvilket, i nära öfverensstämmelse, intill denna dag underhåller och befordrar våra befryndade Britters lyckliga enighet och sjelfbestånd. Sveriges
I afseende på hvad Revisorerne slutligen anfört, angående formulärer för de förvaltande Verkens räkenskaper, hvilket öfverensstämmer med hvad i slutet af 1845 års Revisions-berättelse förekommer, får StatsKontoret i underdånighet! åberopa sitt slutliga yttrande i det öfver samma Berättelse afgifna underdåniga utlåtande af den 20 Februari 1846. Revisorerne hafva nu tillagt, att, då uti alla penningeförvaltande Verk journaler och anteckningar öfver hvad dagligen i räkenskapsväg förefaller, ovilkorligen måste föras; men dessa icke, på sätt med Stats-Kontorets memorial-böcker äger rum, aflemnas till Rikets Stän 37 - — 290 ders Revisorer, utan endast de, på grund af berörde journaler, särskilt upprättade hufvudböcker, det skulle, i Revisorernes tanke, vara af synnerlig vigt och leda till närmare kontroll öfver förvaltningens gång, om dessa dagliga anteckningsböcker öfverlemnades, jemte hufvudböckerna, till Rikets Ständers Revisorers granskning. Härvid torde] Stats-Kontoret få erinra: att till hvarje hufvudbok hörer en kassa-räkning, som, specielt upptagande hvarje inkomstoch utgiftspost, innefattar i renskrift allt hvad igenfinnes uti en i konsept förd så kallad journal; att granskningen af denna sistnämnde, i fall den skall äga rum, ökar det redan nog vidlyftiga revisions-arbetet, utan att öka kontrollen, och att en sådan granskning vore en utsträckning af den i 68 §. Riksdags-Ordningen föreskrifna granskningen utafafslutade räkenskaper; men Stats-Kontoret hemställer likväl i underdånighet, om icke öfver hvad Revisorerne i detta hänseende yrkat de förvaltande Verkens underdåniga utlåtanden må i nåder infordras. Den i nåder remitterade Revisions-berättelsen återställes härjemte, och Stats-Kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Aller n ådig s te Konung!
Paykull har med sin motion sökt afhjelpa detta förhållande, hvad Upsala beträffar, då han begärt, att K. St. måtte anslå nödiga medel för en fullständig inredning och möblering af de i Upsala slott befintliga boningsrum, utöfver dem, sorn till bostad åt Landshöfdingen äro uplåtna. Dessa förstnämnde rum hafva tillförene varit inrättade för Kongl, personer, men äro numera i sådant skick att de omöjligen kunna bebos, och i följd Den 3 December e. m. 187 deraf måste de Kongl, personerna, då de liedra universitets-staden med sin höga närvaro, der taga in hos andra, således, på sätt jag redan anmäkt, bo inhyses. Dä detta förhållande kan afhjelpas för ringa kostnad, så anser jag det oförenligt med Svenska folkets värdighet, att icke emot sitt Konungahus vilja visa så mycken aktning och upmärksamhet i förev-.de fall, att det upofifrar några tusen rdr för inredning af de slottsrum, om hvilka nu är fråga, ehuru jag är förvissad, att så väl i Upsala, som öfverallt i riket, en hvar med varmt hjerta uplåter sin bostad till begagnande af de K. personerne. Hvad beträffar möblers anskaffande, så tror jag, det sådana skulle, till besparing i kostnaden, kuuna erhållas från Kongl. Husgerådskammaren å härv:de K. slott; och skulle R. St:r göra afseende på denna motion, så hyser jag den fasta öfvertygelsen, att H. M. Konungen icke skall underlåta att, i hvad på honom ankommer, vidtaga sådana åtgärder, hvarigenom vid rummens iståndsättande och möblering den största möjliga hushållning varder iakttagen. Jag yrkar bifall å motionen. Hr Stjernsvärd: Jag ber att få göra så väl Frih. Paykull, som Hr Printzensköld, upmiirksamma på det förhållande, att slot tet i Upsala är inrättadt till häkte, således midre lämpligt till K. Hotel. Frih. von Paykull:
Ju ni i 1809 vid de då gjorda Concessioner uttryckligen förbehållit Comministrarne att icke derigenom med någon för dem ny tunga besväras, har likväl uti Kongl. Kungörelsen den b April 1810, angående jemkningar och. förändringar i Riks-Ståndens Privilegier, samt uti Riksdags beslutet den 2 påföljde Maj detta förbehåll icke blifvit iakttaget, utan deremot förklarad!, att Prestbord och Stommar, samt den Ecklesiastika jord, som af innehafvaren fritt disponera. hvartill äfven Comrninistrarnes Bostaden höra, må un^ler krig deltaga i Kronoskjuts till hälften emot Skattejord. Och emedan en sådan Comministrarne ålagd skjutsnings-skyldighet troligen tillkommit af något misstag vid Riksens, Ständers under 1809 års Riksdag i ämnet aflåtne underdåniga Skrifvelse och det sedermera utfärdade Riksdags-Beslut, få Riksens Ständer hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla detta sa - Underdåniga Skrifvelser. 337 sakens sammanhang med lika underdånig anhållan , att nämnde skjutsnings-skyIdighet må i laga ordning upphäfvas och Comministrarne således å~ ter sättas i åtnjutande af den derifrån i Privilegier och billighet grundade befrielse. > Riksens Ständer framhärda SCc. Uppläst och godkänd hos samt!, Riks-St. d. 09 Maj 1818, Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående tryckning af några Protokoll öfver Kommando-mål. Riksens Ständer hafva Önskat, att få till trycket befordrade sitt Constitution^-Utskotts Handlingar och Protokoll i ett Anmärknings-mål rörande de genom Föredraganden af Kommando.
Der Dom-kapitlet icke finner skäl alt besvären utan kommunikation afslå, varde de med vederbörande, dem de i någon målto angå kunna, kommunicerade, med föreläggande af viss lid lill förklarings algifvande, vid förlust af rättigheten att varda hörde. § 17. Sedan vederbörligt val eller antagande af klockare eller orgelnist försiggått och vunnit laga kraft, skall pastor genast derefter genom sockenstämmo-prolokolls-uldrag å stämpladi papper, enligt gällande Charla-sigdlala-förordning, fullmakt för den valde utfärda; börande denne, innan tjcnslen tillträdes, vid sockenstämma tro-, huldhetsoch tjenste-ed aflägga. § 18- . Befullmäktigad klockare och orgelnist eller endera har ingen tillträdesrält, om enka eller omyndige barn efter den aflidne klockaren eller orgelnisten finnas, förrän deras tjensteeller nådår lilländagått. § 19. När kyrkovaktareljenst blifver ledig, kungöre pastor genast 3:ne Söndagar å rad från sockenkyrkans predikstol, alt välliejdade och lill tjenslen duglige sökande ega alt sist inom 60 dagar ifrån den dag. då kungörelsen loista gången blifvit från predikstolen uppläst, sig hos pastors-embele! skrift igen anmäla. Dä den föresätta ansökningstiden är slutad, och sednast 1 månad derefter, skall pastor uppsätta' och från predikstolen genast kungöra förslag å 3:ne de Ijenligasle sökande, hvarvid afskedade välfrejdade krigsmän framför andra böra komma i åtanka, så vida de lill tjenste» hafva erforderlig duglighet. 1 brist af 3:ne behöriga sökande varde ny ansökningstid kungjord. Å lagligen utlyst sockenstämma eger församlingen ensam rätt att af de fiireslagne välja den, om hvilken församlingen kan sig förena; men derest en sådan förening icke kan vid sockenstämman å\ägabringas, anslälles antingen genast eller å annan tjenlig dag val; börande dock derförinnan pastor hafva justerat den genom hans försorg upprättade val-längden. Omröstningen företages pä sätt Kongl. Förordningen om sockenstämmor föreskrifver.
Lillgå mot 5 procents ränta (då äfven de dryga orakostningar kunnat sparas, som åtfölja lån från hufvudstaden), hvarigenom handel, sjöfot, bergsoch landtbruk, kunnat utvidga sin verksamhet, och gifva uppehälle åt flere arbetare, samt slutligen den stora fördelen för jordbrukare, hvilka kunnat utan sårighet skaffa sig lån ur ifrågavarande nu så förhatliga blifne inrättningar, till bestridande af förhanden varande utgifter till den tidpunkt, då de med största fördel kunnat försälja sin jords afkast - Bevillnings-Ut skottets Betänkande 3 ZV.-o g. 67 ning, och hvarigenom äfven priset betydligt blifvit på de sednare 10 åren uppdrifvet på nästan alla landtmanmvaror. Om det vore möjligt, skulle man kunna föras på den tanke, att desse privatbankernes förföljare aldrig haft behof af mera penningar, än de i verkligheten egt, eller ock hafva de funnit sig väl af de låne-inrättningar, som på närmare håll af staten från Riksbanken blifvit för dem beredde. Att privatbankerna icke hädanefter kunna få så stor vinst, som de hittills haft, är ganska naturligt, då man tager i betraktande hypotheks-föreningarne, som snart med lån försträcker hela jordbruket, äfvensom att med 1850 års början icke mindre sedelvalörer än 6| r:dr banko få utgifvas. — På de skäl jag nu anfört, har jag ansett privatbankerna bordt bibehållas vid den beskattning de förut haft, och om någon förhöjning funnits nödig, den bordt grunda sig på billighet, och vara sådan, att dessa inrättningar icke tvingas till en hastigare upplösning, än som kunnat förmodas, emedan en sådan brytning ovillkorligt skulle i flera delar af landet vara högst skadlig och ruinerande, så vida icke riksbanken i samma ögonblick kunde mellankomma, och lemna orten ett lika rörelse-kapital på lika billiga grunder, i förening med de förra privatbanks-bolagen. Skulle emedlertid nu en högre beskattning icke kunna undvikas, vill jag föreslå att, då föitjensten uppgår öfver 10 procent för den öfverskjutande vinsten, en bevillning af 10 procent måtte erläggas.”
Uti sin den 25 sistlidne November aflåtna nådiga Proposition (N:o 48) har Kongl. Maj;t, bland annat, föreslagit, att till bestridande af kostnaderna för jernvägsbyggnaderna i första rummet borde användas det i Riksgälds-kontoret befintliga öfverskott å jernvägsmedlen, hvilket öfverskott då beräknades till 1,515,000 R:dr, men som, enligt Utskottet lemnad uppgift, genom sedermera upplupna räntor, nu uppgår till 1,551,270 R:dr 5 öre. Utskottet, som anser, att hela ifrågavarande behållning bör för jeaivägsbygg naderna anvisas med det belopp, densamma rätteligen utgör vid den tid medlen varda utbetalda, får alltså hemställa, 2:o. att den i Riksgälds-kontoret innestående behållningen af jernvägsbyggnadsmedlen måtte af Rikets Ständer anvisas alt utgå i afräkning å det belopp, som för Statens jernvägsbyggnader under innevarande år skall från nämnda kontor utbetalas. 4 StatsUtskottets Utlåtande N:o 150. Ehuru, på salt Utskottet ofvan erinrat, fyrfaldiga vigtiga anslagsfrågor ännu icke blifvit af Rikets Ständer afgjorda, liar Utskottet, för all lemna en så noggrann framställning om Statens financiela ställning, sorn för närvarande torde kunna meddelas, saint derigenom komma i tillfälle att bedöma huru stor summa, som för bristens fyllande kan behöfva upplånas, låtit uppgöra och här vidfoga en förslagsberäkning öfver såväl den ordinarie, som den extra statsregleringen, sådan densamma visar sig, ifall de af Utskottet tillstyrkta, men af Rikets Ständer ännu icke pröfvade anslag och lån varda beviljade samt de af Kongl. Majit äskade statsbidrag, i afseende å hvilka Utskottet ännu icke afgifvit yttrande, varda af Rikets Ständer anvisade.
Dahlgren, att antingen bibehållas vid göromål och löneförmåner enligt gamla staten eller ock varda på pensions-stat förflyttad; l l:o af Bokhållaren N. Söderberg och Kontors-skrifvaren L. J. Hedberg, om ersättning för ett vikariat; 12:o af åtskillige extra ordinarie tjenstemän om ersättning för den förlust, de i följd af verkets reorganisation fått vidkännas; samt 13:o af förre Förvaltaren vid Tumba Bruk, C. Möller, om förhöjd pension. af vaktbetjeningen vid samma verk, om dito; 4 Berättelse till B. St:s Banko-Utskott. Val af Justitie-ombudsmans suppleant. Angående Bankens ställning. § 5. Sedan Herr Stats-rådet och Riddaren L. Almqvist afsagt sig det af Rikets Ständer vid sistförflutna Riksdag honom anförtrodda uppdrag, att vara deras Justitieombudsmans suppleant, hafva Fullmäktige samfäldt med Fullmäktige i Riksgäldskontoret, den 12 Juni detta år, tili Suppleant för Rikets Höglofl. Ständers Justitieombudsman valt Herr Revisions-sekreteraren och Riddaren Johan August Södergren. % 6. Till upplysning angående Bankens ställning, åberopa Fullmäktige icke allenast de den 31 December 1855 och den 50 Juni detta år upprättade, tryckta och med allmänna tidningarne utdelade uppgifter öfver Bankens metalliska kassa samt utelöpande sedlar och depositionsskuld jemte obegagnade andelar af kreditiv och låneförlag, utan äfven de likaledes tryckta och med allmänna tidningarne utdelade öfversigterna af Bankens hela ställning, efter 1854 och 1855 årens bokslut. Af de sednare inhemtas, bland annat, att behållna vinsten utgjort: för år 1854 B:ko R:dr 867,818: 44. Beloppet af nämnde vinst för detta år kan ej tillförlitligen utrönas förr än räkenskaperna hunnit afslutas; men som lånefonderna innevarande år varit mera anlitade än under de näst föregående och såväl ve.velhandeln, som försäljningen af silfver i omyntad form lernnat behållning, kan det antagas att vinsten för detta år skall öfverstiga nästlidet års vinst.