Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan den beryktade Erik Jansson, tillika med större delen af bans anhängare, åren 1846 och 1847 afflyttat lill Norra Amerika, bar befolkningen inom Länet icke blifvit oroad af den religionsscbism, för hvilken lian gjorde sig till tolk; hvaremot uti Hudiksvalls stad samt några socknar af Norra Helsingland uppstått en annan religions-sekt, kallande sig Hedbergianer, efter en prest i Finland med namnet Hedberg, hvars skrifter föranledt sektens uppkomst inom nämnde ort. Hedbergianerne hafva hufvudsakligen utmärkt sig derigenom, att de icke velat begagna de heliga sakramenten i enlighet med nu gällande ritual, utan utdelat dem till hvarandra efter den äldre kyrkohandboken, samt derigenom missbrukat de heliga sakramenten, derför åtal, efter gifven föreskrift, blifvit vid behörig domstol emot dem anstäldt. Hedbergianerne äro dock icke så talrika som Erik Janssons anhängare, och hafva ej heller uppträdt med den fiendtlighet emot statskyrkan och dess tjenare, som utmärkte Erik Janssons alltid bittra och våldsamma anhängare. Någon märklig förändring uti befolkningens sedlighet och bildning bar icke inträffat. Antalet af häktade personer är något förminskadl, hvaraf bör slutas, att brottens antal åtminstone icke blifvit ökadt. För undervisningens och bildningens befordrande finnas folkskolor inrättade inom alla församlingar 6 i Länet. Önskligt vore, örn, jemte kunskaper och förstånds-odling, äfven praktiska handfärdigheter genom tillfogade slöjdundervisningar kuude åt allmogens barn beredas. Uti den år 1848 underdånigst afgifne berättelse liar sältet för jordens brukning inom de begge provinser, hvaraf Länet består, blifvit uppgifvet. Under den korta tid, som derefter förflutit, är någon märkbar förändring deruti icke antagen. För alt uppmuntra allmogen tili mera omsorg vid jordens plöjning och att dervid använda bättre redskap, har, uppå föranstaltande af Länets Kongl. Hushållnings-Sällskap, en så kallad profplöjning blifvit uti Bollnäs socken i Helsingland anställd.
T44,307:44- 3* ?fllmånna ^»bragnings* Slaten, Jjarå nro uppforbe 306,217: 2.10. Summa Summarum 9,136,200: — ©å Utifrån afbragaS StaWwerfetS på* rafrtabe mfcmffer ♦ ♦ ♦ 7,2^5,000: —4 in famt för Salpeter ^garben, of ofab ^uH ocf) 55rånwiné* bewillnina 124,000: 7,409,000: uppfommer alltför en SrafébrijT af 53anco 9S;br. 1,727,200; 9}år nu till forejfåenbe Statébrijkfumma .. .. 1,727,200: laggen betill DfrfégålbtMTontoireté egentz liga utgifter, från od) meb 1830 till cdfj meb 1834/ eller för nåjffommanbe f år, erforberlige .- . ... .• .. 303-,000: —. — jemte be till SMitaireifce^ofwenl fpllanbe af onflagne r,0^0,000: ^martin ptterligare femma, till ©arnifottfr S/uffjufet ocfj Stfern^bpggnaben . 172,000: ^illfammant? 9v:br 1,202,000: fjwaraf en femtebel årligen utgör 240,400: — —- ben Summa, forn årligen, för SuBgålb&j £onroiret£ bifpofftion, unber forenåmnbe s år, betjofweé ocf) genom allman 53e* winning bor utgöra#.
Palmsljernas yttrande i denna fråga, så har han icke talat för bifall till punkten, utan tverlom ansett räntan smör böra bibehållas, och han har klandrat att komiterade och SlalsUtsk. icke sträckt sitt förändringsförslag till den tiondelilel, som i tvänne län förekommer, nemi. blandsäd, i anledn. hvaraf han också, om jag rätt fattat hans mening, yrkat att denna räntepersedel borde förvandlas till råg och korn, hälften af hvardera slaget. Visserligen skulle detta måhända kunna leda till likhet i räntornas utgörande inom alla län, men jag kan dock icke inse (möjligen är det till följd af min oförmåga att uppfatta ändamålet) hvarföre en sådan förändring, som den Frihm föreslagit, skulle äga rum. Den värde ledamoten anser titeln blandsäd innefatta en obestämd benämning. Det är visserligen sant, om man tager ordet i och för sig sjelft; men hvar och en som varit på landet och som förnummit hvad betydelse man der gifvit åt detsamma, kati icke gerna misstaga sig derom. Det betyder nemi. hälften korn och hälften bafra och nyttjas denna bemärkelse, så vidt det mig är bekant, i alla landsorter. Då nu deputerade för markegångssättningarne, alltsedan denna räntepersedel uppkom, aldrig varit i tvekan om hvad pris de derå skulle sätta, sä synes det mig som om någon våda icke vore att befara i fall den bibehå 11es. Dessutom och då, på sätt Hr von Hartmansdorff anmärkt, vederbörzde öfver denna fråga icke varit hörde, och jag derjemte är öfverlygad alt Frih. Palmstjerna, i fall hans yttrande såsom landsh. varder infordradt, icke lärer underlåta att anmärka, såsom en underlåtenhet af komiterade, att de icke förut fästat uppmärksamheten på den förvandling, som, enligt Fribms mening, varit nödvändig, så anser jag, i sakens nuvar:de skick, icke något vara att åtgöra, ulan hemställer derföre att R. o. Ad. måtte i allo ogilla Ulsk:s förslag, utan att sätta någonting annat i stället. Hr Stuart, Carl Gust.:
Så åt vi frukost på Restårasjonen, och en förbåldt treflig frukost var det. Rummet var rundt och måladt med vinblad och blommor, så det alldeles såg ut som en fågelbur, och genom fönstret syntes sjön, som just där vidgar ut sig till en blå halfrundel. Riktigt god mat fick vi med, men inte kan jag skrifva om mat nu igen! Alltnog: bra var den! När Gustaf skulle göra upp, så sa Villy: »Nej stopp, farbror! Hvar och en för sig. Nog kan jag med godt samvete låta bjuda mig på en festmiddag allt emellan, men någon snyltgäst är jag inte.» Därmed betalade den hederliga pojken sin andel, och det sätter jag värde på honom för, men nog ska tant Lova laga, att han på ett eller annat vis blir skadeslös för de utgifter han får genom oss. Som hvarken Gustaf eller jag på några villkor ville in i buren igen, så gick vi hem. Söder har sina sidor, men någonting Europejskt är det inte. Också kände jag mig inte en smul imponerad. Bäst vi promenerade i all sköns lugn, så vek Villy tvärt af in på en bakgata. »Titta hit litet, tant Lova», sa han. Utanför ett hus med stängd port stod ett par hundra fattigt klädda karlar med hungriga ögon och trött uppsyn. »Hvad är det där för ena?» frågade jag. »Själfmordskandidater», svarade Villy kort. »Kära!» sa jag häpen. »Eljest arbetslösa, som väntar på den tallrik soppa barmhärtigheten ger dem.» Det var som om ett moln gått öfver solen. »När jag var mycket ung», fortsatte Villy och slog sig på benet med käppen, »så hade jag några slags omogna ideer om att man borde bilda en natsjonalbank, eller något dylikt. Ingen borde få ha större inkomst än så och så – räntan skulle delas ut och då skulle – Ja, med ett ord, då skulle det inte finnas några fattiga vidare.» »Jaha», sa Gustaf. »Men det var för opraktiskt. »Ty om man betänker » »Visst fan var det opraktiskt! Det är alla utmärkta ideer, därför är det också som det är. Jag ville bara visa tant Lova, att det kan finnas förhållanden, när man föredrar – ett broräcke!»
Jag kan icke annat än godkänna Hr Björnstjernas gjorda framställning, att denna punkt måtte delas i 3:ne delar, enär punkten innehåller svar på 3:ne särskilda förslag. Utsk. har måhända orätt förfarit genom att i en och samma punkt besvara dessa förslag, men då Utsk. i afseende å dem alla stannat i samma beslut, eller att dem afstyrka, torde Utsk:s förfarande kunna förklaras. Det första förslaget härflyter från Hr von Hartmansdorff, som yrkat nedsättning af vårt mynts silfveriunehåll till likhet med åtskilliga grannländers mynt; det andra afser en förändring i silfvermyntets legering, så att kopparhalten blefve mindre, och det tredje är en del af K. M:s Propos., åsyftande att det minsta silfvermyntet skulle präglas af 8-lödigt, i st. f. 12-lödigt silfver. Man kan visserligen säga, att dessa förslag beröra en och samma fråga, eller huru mycket silfver och koppar i allmänhet skall innehållas i vårt silfvermynt, men jag tror, att det för redighetens skull vore lämpligast, om dessa förslag särskildt föredrogos, discuterades och afgjordes, hvarföre jag anhåller, att Hr Gr. o. Landtm, behagade förklara sin mening i afseende å Hr Björnstjernas framställning. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han förestält sig, att den nu förevar:de punkten lämpligen kunde behandlas på det vanliga sätt, 232 Den 22 Februari e. m. sorn i 54 § Kiksd.Ordn. omförmäles, att då punkten innefattar flere delar, hvaröfver särskilda anmärkn:r göras, propos. öfver hvardera delen blefve särskildt framstäld; efter det discussionen öfver punkten i dess helhet försiggått, skulle likväl R. o. Ad. behaga först discutera och afgöra Hr von Hartmansdorffs förslag om nedsättning af silfverinnehållet i specie-myntet i allmänhet, så kunde denna fråga först företagas till öfverläggning och afgörande och sedan de öfriga frågorna på samma sätt behandlas; hvarföre Hr Gr. o.
Deponerade Auctions-Medel för £ d. Commerce-Rådet Nordlinds försålde Lösören 4>4l9‘37* 9* Expens-Medel, redo viste af K amereraren utöfver dertill erhållet förskott 2:— 10. Utelöpande Tre proCents Reverser med derå beräknad ränta 6,269: 2.-—i Banco-Attester af lika egenskap med Tre proCents Reverserne jämte i’änta derå 4»°^4:36. 5. Actie-Capitalet 100,000:'— •—• Obetald Utdelning till Actie egai’e 588:' Summa Skulder R:d. 795,265:20. 8. Tillgångar den 3o Sept. 182,2. Utlånings-Summan R:d. 557,35o:i6. 4- Särskild fordran hos Commerce-Rådet Lundgren 9,233: 16.* Dito hos Hof-Marskalken Friherre von Platen 3,720:'—. — Dito hos Handlanden/.B. Scherman 3oo:— •—. Innestående Credit - Sedlar uti Riksgälds - Contoirets Depositions - Contoir, beräknade i Banco 17,263:20.10. BjörkmansStåhles j Kocks och Malmros s Cassa-Skulder . 4°7»!88:34-11. Värdet af Egendomen Rönneholm efter Inköpspris 14,000:*—. — Förskott till Lagsökningar, inberäknade hos Ombudsmannen innestående Expens-Medel •••«•••« 3,322*35* 2, Förskott till Expenser vid Con toiret i Stockholm 269:39. *—• Dito vid Utrednings-Contoiret i Malmö .. 218:20.10.
Beträffande äter försäljningen as en i mät tagen fastighet ä landet, sä, emedan ten i mänga afseende, wigtiga fördel af Auctionens anställande i Orten wid Härads Ting, cj kan, enligt Försatkningarne, utan Borgenärens begifwande, begagnas, och det ej är med werkelig billighet förenligt, att GäldcnärS rätt beror as fordringsägarens godtycke, anser Riksens Ständer böra st dgas: att i händelse borgenär och gäldenär ej lunna träffa Sfwerenskommelse om stället till den pant för'krifne fastighetens cff nteliga försäljande, mä auction ä ben dag, som genom Konungens Vefallningshaf wani - Den 28 December. 1561 wandus, tre månader förut a Predikstslarne t Länet, uplästr Kungörelse, bestämmes, warda behörigen werk, stälo, a dek ställe inon. Häradet eiler Tingslaget, som Gäldenären st.!s förestår, eller ock ä Lands - Cancelliet, sa wida han skulle det åstunda; skolandes sadant i bägge sallen sörrLtiiiingSmäniicn wid pant sörs^risningen uttryckeligen gtswaS tillkänna. I sammanhang härmed pröswa Riksens Ständer nyttigt, arr det antagna Auctionslättet, genom sa, kalladt Upoch Asstag; hwilket för större delen bland Landtmän, och i synnerhet Allmogen är föga kändt, samt i stg s>el't mindre tjenar till det åsyftade ändamalet, köpeskillingens förökande, än att ofta försätta köparen uti misttroende och »villrådighet, mä, wid försäljandet as fastigheter landet, hädanefter Uphöra, samt de annars wanljge och af en hwar kända Upstag nyttjas: Dock akt med försäljandet af dr egendomar, hwaruti Banquen cllcr annar Pnbtikt Werk äger fordran, i alla dcl -r mä iörhällas enlig! FörsalkningarncS söreffrjfk i sadane särst'»!dte fall.
Med stöd af hvad ofvan blifvit anfördt, får jag derföre vördsamt föreslå: att Westerviks elementarläroverk måtte, utöfver sitt nuvarande lärareantal, erhålla löneanslag såväl till två lektorer och en adjunkt i stället för en nuvarande extralärare, som tillden löneförhöjning för rektor och nuvarande öfningslärare, som erfordras att nämnda stads elementarläroverk må kunna blifva å båda bildningslinierna fullständigt. Om remiss till Stats-Utskottet anhålles. Stockholm den 15 November 1865. J. Nordenfalk. Af Herr Ekensteen, Fritz Otto Ludvig, om ett anslag å 5,000R:dr till inköp af afvelsdjur utaf ädlare kreaturs-racer. Uti det stamhofiänderi-styrelsens underdåniga memorial, som finnes åberopadt uti Kongl. Maj:ts nådiga Proposition till Rikets nu församlade Ständers Stats-Utskott, angående Statsverkets tillstånd och behof, yttras bland annat följande: »Såsom en åtgärd af synnerlig vigt för ett hastigare spridande af ädelt blod »inom landets nötboskapsafvel, anser styrelsen önskligt vara, att tillfälle beredes styrelsen till att mera verksamt än hittills bidraga till ett direkt spridande af tjurar af förädlade racer, såmedelst, att sådane genom styrelsens försorg inköptes från de ställen, der desamma kunde erhållas af fullgod beskaffenhet, samt derefter öfverlemnades till de hushållningssällskap, dessas underafdelningar eller ock till de enskilde djuregare, som häraf ville sig begagna, mot ett pris, ej öfverstigande djurens kostnad, men betalningen deraf ställd på amortering. Vid denna åtgärd skulle 292 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Staten blott behöfva uppträda såsom förlagsman, och den begärlighet, med hvilken likartade åtgärder, redan tillförene vidtagna af stamholländeri-styrelsen, ehuru i mycket inskränkt måttstock, af allmänheten anlitats, i förening med den goda verkan de visat, gifva styrelsen full anledning till den förmodan att anmälningar om delaktighet af den fördel nämnda åtgärd innnebär icke skola saknas, och följaktligen det med densamma afsedda ändamål uppnås.
Af Stats-Råds-Protocollet för den 14 November 1827, eller den dag, ofvan högstberörda, under den 21 i samma månad expedierade, Nådiga beslut fattades, upplyses hufvudsakligen, att, efter det Kongl. Maj:t under den i5 December 1820 förordnat, att, då den af Rikets Ständer föreslagna jemkning i Jemtlands rotering ej kunde på fullkomligen tillförlitliga grunder 6 Caustitutions-U t skottets Memorial Dito 19. företagas, innan afvittringen öfver Provin ten föregått, men denna sistnämnda förrätt-, ning fordrade, för sin fullbordan, en längre tidrymd, och behofvet påkallade en snar reglering af Roteringen, till Rotehållarnés lättnad, Landshöfdingen i Länet egde afgifva underdånigt förslag tillen sådan Rotejemkning, hvarvid', såsom generel grund, föreskrifvits, att Regementets styrka icke finge nedsättas under 800 man, hvilka sedermera, i samma nion den skeende afvittringen dertill gåfve anledning, komrae ånyo att ökas, Kongl. Maj:t jemväl, under den 21 Junii 1826, i Nåder uppdragit åt en serskild Roterings-Com mission att ofördröjligen verkställa en provisionel Frotejemkning, i sammanhang hvarmed stadgades, att Regementets styrka holde tills vidare utgöra 800 man, och Skatteeller Hemmantalet vid Rotejemkningen beräknas, äfvensom, på sätt Stats.Råds-Protocollet för den 14 Junii i8a5 närmare utvisar, det ansågs blifva en gifven följd af Roteringslindringen, att Regementet iklädde sig enahanda activa tjenstgöring med öfriga indelta arméten, dock så, att det befriades från arbetscommenderingar utorn provincen.
I öfrigt och hwad stukeligen angär Kongl.' Majus Nådiga framställning hwilka »vidare anstalter i anseende till Förvaltningen af den angelägna Stuteri« Inrättningen wid Strömsholm kunna till befrämjande af det dermed äsyftade »vigtiga ändamäl anses nödige; Sa beror efter Utskottets tanka Stuteriets rätta drift och skötsel egentligen pä Directeuren sa wäl i afseende pa det som deras ma 886 Den 26 Zunik, kallas Mkenstapligk, forn k anftentzs lill Econcmien, hwaruti han biträdes af Kameceraren samt l alla desie delar har Stuteri-Bestenmgen under sin be,allvintz: Och blifwer det föstagkeligen af stor wigt, att till Directeur i Noder förordnas en inan af godkänd kunskap och erfarenhet i hwatz till Sysiians bestridande hörer, af wacdigt satt, att bade med lampor och alfwarsamhek halla Betjeningen tili sine skyldigheters fullgörande och al redlighet och mk k sin förwaitning; Men Utskottet anser lika angeiägit, att Stuteriet, som nu mera blir alldeles oafhängig! fran KonglHof-Stallet och desi styrelse försattes under öfwerinfeende nemligen till desi yttre Ekonomie af Landshöfdingen i Westmanland, som haller hand deröfwer, art Anendatvrerne as Stuteriets Ängar och Lägenheter med lefwerantser af goda persedlar i rättan tid fullgöra sine skyldigheter; Hwarjemte Landshöfdingen föranstaltar, att efter ärlige Svner a alla Stuteriets byggnader, den som we, derbör, bliswer tillhållen, att genast boka och bättra det bristfälliga, och till den inre eller Stuteriets skötsel, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhalles, det täcktes Kongl. Majit ärligen uste och sörvrdna en eller twenne i denne skötsel kunnige och erfarne
Kan han inte vigilera sig till en kyss utan det der snacket om »skyldigheter», så kan han vara utan. Ty de ha rättighet att vinna hvarandra med tusen små konster, då som förut, eller också att gå hvar för sig. Allt annat än att lefva som djur. Pligt? – dumheter Just det: »får, får inte?» skulle hålla det hela friskt och nytt. N. b. om de tyckte om hvarandra från början, och gjorde de inte det så borde de aldrig ha gift sig. Der har du mina äktenskapsteorier! Men du måtte väl inte tänka, att jag säger detta i afsigt att öfvertyga dig om min åsigts absoluta riktighet? Jag tror naturligtvis på den nu, men jag kan misstaga mig. Hvem känner väl rätta halten af sina egna tankar innan de brutits emot andras! Det är derför bäst, att väga dem så smått, förr än man släpper dem ut i verlden. Och jag vet, att jag skall hafva godt af att höra din mening, hur den än må låta. Ty vi söka ju båda. Icke sant? Och nu är det så sent, att väktaren för länge sen varit och tutat; naturligtvis just vid mitt fönster, skränande sträft och oförberedt. Men jag spratt icke till och darrade icke på en bokstaf, hvilket bevisar? Att jag icke är nervös. Och nu ligger hela huset i sin sötaste sömn, och jag är naturligtvis inte sömnig ett dugg, ty denhär tiden är den enda då jag är vaken. Men nu är klockan tolf och vill jag inte vara halfdöd i morgon, så får jag gå nu. Tisdagsqväll d. 28. Sedan jag skref förra delen af mitt bref har jag fått min recension tillbaka från majoren, jemte en skrifvelse. Jag sänder dig båda delarne efter du var så nyfiken när du »knogade utför trapporna». Egentligen borde jag kanske inte låta dig läsa min anmälan, ty jag vet inte om man bör lägga alla sina dumheter fram för sina vänners ögon, men så har jag denna förskräckliga, tyranniska ärlighet, som icke tillåter mig att sticka under stol med något, allra minst med en dumhet. Jag kan skämmas som en hund, men inte krypa i krok. Här har du luntan, det gör ingenting om du skrattar ut mig derför, bara du gör det midt i synen.
Den lilla var från topp till tå klädd i smutsiga köttfärgade trikåer och utanpå dessa ett par korta luggslitna sammetsbyxor med paljetter på, af det slag som akrobater vanligen begagna. Sedan herrskapet stigit ur vagnen, tog grefvinnan flickan vid handen, visade på den ståtliga herrgårdsbyggningen och sade: » Här kommer du hädanefter att bo., om du blir snäll, Rosa lill *, ty så har grefven och jag beslutat! » Den lilla såg upp på grefvinnan och kysste därpå på hand, såsom hon blifvit lärd att göra, då någon förut gifvit henne en silfverslant för de » konster », hon utfört på akrobatmattan. Länge dröjde det ej, förrän godsets underhafvande fiago sin nyfikenhet tillfredställd beträffande den lilla. Såväl kusken som betjänten, hvilka varit med in till staden, berättade, att grefven och grefvinnan af en händelse fått syn på flickan, då hon i sällskap med sin far och mor » förvridit synen på folk » inne å en gård. Efter att en stund ha sett på barnungen hade grefvinnan blifvit som förhexad och gått fram till föräldrarne och frågat, om de ville öfverlemna flickan till henne som fosterbarn. I början hade » taskspelarne » nekat och sagt, att den lilla var deras enda stöd pä gamla dar; det var hon, som drog in pengarne, hvarpå hela familjen lefde, och därest de mistade barnet, skulle de dö af sorg. Men grefvinnan var envis och bjöd » komedianterna » flere hundra riksdaler i pengar, till dess hon ändtligen fick sin vilja fram, och så fördes flickan till hotellet, där herrskapet bodde, sveptes in i ett par filtar och sattes vid hemfärden, som hon gick och stod, upp i vagnen bredvid herrskapet själft. Detta var den underligaste historia, som man hört på mången god dag!
St. Just-Ombudsmans Embets-Berättelse Ull 1859 års Riksdag. 17 430 det under den 11 Aug. 18 i 2 utfärdade nådiga Afskrifnings-Reglemente i vissa uppgifna afseenden syntes hafva blifvit lemnadt utan efterlefnad vid samteiiga värfvade Kavallerioch Artilleri-Regementena, så vidt nemligen som enligt nämnda Reglemente någon afskrifningsprocent till redogörares fördel icke kunde annorlunda bestämmas eller komma i fråga, än genom behörigen skeenda inventeringar och utrönande af verkligen befintliga behållningar, samt att antagas kunde, det föreskrifterna i I § 8:de mom. af nämnda Reglemente, dels att, om uppbördsmans redovisning utfölle med öfverskott, som af vederbörande Ekonomiadministration godkändes och fastställdes, dessa öfverskott skulle inlösas till Kongl. Maj:t och Kronan efter medelpriset vid upphandlingen, dels ock att det deremot skulle vara uppbördsman ovilkorligen förbjudet att om öfverskotten af sin uppbörd in natura disponera, icke blifvit iakttagna vid ifrågavarande Regementen; i anledning hvaraf Justitie-Ombudsmannen i underdånig skrifvelse till Kongl. Majrt af den 29 April 1856 på anförda skäl hemställt, att nådiga påminnelser måtte vederbörande meddelas om iakttagande af skyldigheten, att före hvarje ny anskaffning hafva inventerat behållningen af det förut varande förrådet , samt om efterlefnad af de föreskrifter, som bestämde vilkoren för uppbördsmans rätt att disponera sådana till hans afskrifningsprocent hörande öfverskott, hvilkas belopp blifvit genom inventeringen vederbörligen utrönta. Sedan såväl Kongl. Kammarrätten som Kongl. Krigskollegium blifvit hörda och afgifvit underdåniga yttranden, i anledning af Justitie-Ombudsmannens i nyssberörde måtto gjorda underdåniga framställning, har Kongl. Majrt genom nådigt bref den 16 Nov. 1858 förklarat att: Hvad först anginge fourrage-redovisningen vid Lifgardet till häst, så enär härvid förekommer att Kongl.
”Mathematiken drefs af honom såsom ett älsklingsstudium; det var för honom ofta en vederqvickelse, att, efter någon tids arbete i andra ämnen, sysselsätta sig med en analys eller med lösningen af ett geometriskt problem. Sitt studium af Chemi stärkte han äfven genom praktiska öfningar”. Vid förlängdt lefnadslopp, skulle alltså äfven häraf de skriftliga spåren blifvit märkbarare. Med den angifna olikheten förhåller det sig derföre alldeles så, som med en annan, hvilken kan tyckas åtskilja dem såsom poeter: nämligen, att Kjellanders poesi företer en än mera subjektif och blott lyrisk karakter; ty man ser af hans bref, att äfven han under de sista åren af sin lefnad hvälfde inom sig planen till en lärodiktande – roman, ja, till en dramatisk behandling af (hvem skulle trott det?) sagan om Ragnar Lodbrok. Men om hans skriftliga qvarlåtenskap ej förråder mycket af hans äfven åt naturkunskapssidan rigtade uppmärksamhet: så äro der vittnesbörden om hans theologiska och ästhetiska interessen desto talrikare. Det var ock först ifrån dem gemensamt, som han hade i Philosophien inkommit; men af samma orsak föresväfvade honom oaflåtligen ett helt af vishet, hvartill innehållet af alla bildningens högsta interessen borde utbildas. En kunskapsprincip, som till detta ändamål vore på samma gång tillräckligt positif och tillräckligt dialektisk, framställde sig för honom i ständigt fullare ljus; och att denna i sitt innersta måste vara en absolut praktisk, just för att kunna vara på tillfredsställande sätt theoretisk, blef hans städse mera stadfästade insigt. Träffande säger den redan ofta åberopade vännen: ”hans philosophi var i högsta och egentligaste mening praktisk. Begreppen Vilja, Personlighet, Handling, Skuld, Straff och Försoning betecknade de hufvudfrågor, omkring hvilka hans philosopherande hvälfde sig”.