Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
>S. D. Vid förnyad föredragning af Högvördige Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag för den 3o sisllidne Mars, med inbjudning till Med-Stånden att instämma uti Preste-Ståndets beslut, det skulle samtlige Utskotten anmodas, ; att hädanefter, utan att fördröja tryckningen af sina Betänkanden och Memorial, till Riks-Stånden inlemna desamma skriftligen , så fort ske: kan, åtminstone säd a ne, som kunna föranleda vidlyftigare discussioner inom Stånden, och förslag; till jemkning af Ståndens beslut, blef denna inbjudning icke antagen. S. Di Föredrogs å nyo Gonstitutions-Utskottets Memorial, N Regerjngs-Formen: antogs tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, doek efter rättelse, af det tryckfel, att ordet vid slutet af förslaget: vidtages, skall förbyta» tili ordet: vidtager.- Frän Heder viirdti Bonde-S^Vsde® §. Dl Ku föredrogs till slutlig, handläggning: Banco-Utskottets^på bordet hviiande, Utlåtande, N:o Xt y, i* anledning af de inom Riks-Stånden* gjorda anmärkningar vid Utskottets, underN:o t) 1, afgifne Memorial; och stannade härvid Bonde-Ståndet i följande beslut: usta och. T.dva punkterna lif öllos med tillägg, att de i dessa punkter giina ny.a föreskrifter komma att tjena till efterrättelse först från och* med början af nästa är.
Uti StalsUtskottets vid sista Riksdag under N:o 5^8 afgifne Utlåtande står väl: ”Beträffande de öfrige anvisningarne, uppegående sammanräknadt till 493,719 R:dr "21 sk. 1 r:st.; så, emedan de bestå af så"dane utgifter, hvilka dels varit af Rikets "Ständer an viste, att af öfverskotten utgå, "dels härrört från uppkommen brist uti "åtskillige förslagsvis gjorde anslagsberäk”ningar, fordrades ingen annan åtgärd, än "att i RiksStaten afskrifvas, dertill Rikets "Ständer lärer finna godt bifalla.” Men i samma Utlåtande äro alla dessa Summor förut redo viste, och i StatsContorels Berättelser för 1818 och 1828 uppgifne; ty, äfven 1815 års öfverskotter voro inne i denna Summa, hvilkas dispositionsrätt åter var till följd af 1812 års Riksdagsbeslut Konungen medgifven; men som 1818 upphörde. Detta uppkom i följd af 1818 års Ständers skrifvelse, om den betydliga mängd anslag, hvaröfver i RevisionsBerättelserna anmärkningar afgåfvos. Jag tar mig härvid friheten lä - 156 Den i5 Junii f, m. sta uppmärksamheten derpå, alt nedanföre i samma Utlåtande orden lyda sålunda; ”Men Utskottet anser härvid annan åtgärd ”nu mera icke återstå,” (sedan det angifvit de ej lagliga dispositionerne) ”än att hos ”Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det ”dylika dispositioner å Öfverskolten hädanefter icke må äga rum, samt i allmänhet ”dessa medel icke ålitas för andra utgifter, ”än dem Rikets SLänder derå anvisat, eller ”förr än deras begifvande dertill erhållits.” När man ändtligen kom till den ordning med öfverskottsmedlen, som Rikets Ständer så bestämt fordrade, och öfverskotten således icke kunde få tillgripas; så synes det mig, att man år 1823 icke kunde göra mera än man gjorde, och hvilket StatsUtskottet föreslog.
Uti ett till Högloflige Ridderskapet och Adeln ingifvet och derifrån till detta Utskotts handläggning öfverlemnadt Memorial liar Herr Hjerta, Gustaf, fästat Rikets Högloflige Ständers uppmärksamhet å nödvändigheten deraf, att Lag-Comitens nya Förslag till Civil-Lag blefve vid Rikets Universitet critiskt afhandladt, hvarigenom det skulle blifva kändt så väl till grunder som tillämpning af de unga Studerande, hvilkas 8 Bes v. och Oecon. TJtsk. Ut lule, N:o i3cf. lott det en gång blifver att såsom Jurister tolka eller såsom Embetsman handhafva en, efter tid och upplysning lämpad, enkel och tydlig Lag; varandes i sådant afseende af Motionairen föreslaget, om icke Rikets Högloflige Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit i Nåder täcktes förordna, det meranämnde förslag måtte vid Universiteten föreläsas och jemförelsevis med nu gällande Civil-Lagafhandlas; äfvensom alt stadgas måtte, det nödig kännedom af detta Förslag, jemte Rikets Grundlagar och allmänna Lag, bör af dem, som undergå Juridisk eller EmbetsExamen, ådagaläggas. Detta har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru Utskottet medgifver nyttan deraf, i synnerhet för de Studerande ynglingar, hvilka söka förvärfva den för Jurister egentligen erforderliga bildning, att ifrågavarande Lag-Förslag vid Universiteten critiskt behandlades, hvarigenom möjligheten för blifvande Domare bunde beredas, att, när en gång Förslaget antages, vara genast införlifvade med den nya Lagens anda och säkrare vid dess tillämpning; likväl och som Utskottet anser med begreppet om en Academisk Lärares verksamhet oförenligt, att genom några föreskrifter lägga band på den frihet honom hittills varit för - Besv. och Occon. Utsk.
På grund häraf hafva Rikets Ständer, som i fråga om erhållande af tillbörlig säkerhet ej mindre för ifrågavarande slags låneunderstöd under den tid, arbetet fortgår och intilldess återbetalningen inträder, än äfven för arbetsföretagens behöriga fullbordan, skola i sammanhang med andra föreskrifter i afseende å meddelande lånebiträden, serskildt underdånigt yttrande afgifva, i så måtto antagit E. K. M;s Högstberörde Nådiga Proposition, alt Rikets Ständer beslutat, det de corporationer eller menigheter, som vilja af ifrågavarande låneuuderstöd komma i åtnjutande, böra ställa serskild, af E. K. M. pröfvad och godkänd, säkerhet för så väl det företags behöriga fullbordan, hvartill lånet är vordet lemnadt, som ock för sjelfva lånebeloppet, intilldess arbelsföretaget blifvit slutadt och godkändt, samt den årliga återbetalningsskyldigheten vidtagit; efter hvilken sistnämnde tid och sedan den låneandel, för hvars återbetalande hvarje betalningsskyldig hemmansdel skall ansvara, blifvit bestämd, och i följd deraf äfven det belopp, som årligen skall lill skuldens, jemte den utfäste räntans, fulla liqviderande erläggas, detta sammanlagda belopp under serskild rubrik, med utsättande af det sista året, då betalningen skall utgå, bör, såsom ett hemmanet, under sålunda bestämdt antal år, åliggande allmänt onus, i Jordeboken antecknas och å Debetsedeln upptagas samt af krouobetjeningen uppbäras, i Rän - 445 Expcditions-Ulskoitets Förslag lill und. Skrifvelse NtO 177. teriet insättas och såsom andre till Riksgälds-Contoret ingående medel ser skildt redovisas. Hvilket Rikets Ständer härmed få i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 7 Maj 1845. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 3 Maj 1845.
Stockholm den 6 December 1853. Stats-Utskotlets Memorial, N-.o 3. 3 Berättelse till Rikets innevarande år 1858 församlade Ständer, angående Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning sedan 1850 och 1851 års riksdag. Jemte de berättelser, som, enligt stadgandet i 202 § af det för Riksgälds-kGntoret vid sednaste riksdag utfärdade reglemente, blifvit afgifna till Rikets Ständers derefter sammankallade Revisorer, hafva fullmäktige, genom samma §, äfven fått sig ålagdt, att, vid nuvarande riksdags början, till Rikets Höglod. Ständer afgifva en fullständig berättelse om Riksgälds-kontorets ställning och förvaltning under hela den tid, sorn förflutit sedan enahanda berättelse till Rikets åren 1850 och 1851 församlade Ständer afgafs. Då fullmäktige nu gå att fullgöra detta åliggande, få fullmäktige, med hänsigt till den sålunda föreskrifna berättelsens uppställning, anmäla, att dervid följts samma, efter föremålens beskaffenhet lämpade, ordning, som under de sednare riksdagarne iakttagits vid sammanfattningen och utfärdandet af de för Riksgäldskontorets förvaltning dä beslutade eiler bibehållnc reglementariska stadgandeu. Dessutom tordo fullmäktige härvid böra tillägga den anmälan, att enär Rikets Ständers Revisorers, sedan sistförlidna riksdag, afgifna berättelser angående detta verk innehålla fullständiga upplysningar om dess skulder och tillgångar samt utgifter och inkomster, hafva fullmäktige, i afseende på hvarje särskild skuld eller fordringspost samt inkomstoch utgif ts-summas belopp och beskaffenhet, trott sig kunna och böra i allmänhet hänvisa till samma berättelser samt deruti förekommande uppgifter och utredningar. Riksgälds-kontorets skulder. (Re glcmeutets 2;dra—21:sta §§)• Utan beräkning af de inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper förda skuldposter, utgjorde detta verks skulder, som vid 1849 års slut uppgingo till .. Skulderna hafva således minskats: under år 1850 med
Om Embetsmannen nu får sin Spanmål betald efter 1809 års pris, kan Embetsmannen och Landtmannen gerna qvitta med hvarannan» Jag finnér derföre icke skäl, att bifalla löneförhöjningarne, äfven under medgifvande, att öfverskotten voro så stora, att de, utan ökade skatter, kunde utgå; ty med den kän - Den 23 September f. m. nedom jag äger om landets ställning, och jag vistas ständigt på landet, samt känner noga tillståndet i 2:ne provinser, hvilka icke kunna räknas bland de svagaste, nemligen Nerike och Södermanland, måste jag, enligt öfvertygelse och samvete, förklara, att jag anser dessa provinser vara i stort behof af nedsättning i skatterna, och att de närvarande redan äro för höga, för att med de skattdragandes bestånd fortfarande kunna utgå. Den af StatsUtskottet föreslagna tillökning är dessutom så liten, att jag anser för en löjlighet, att tro, det StatsMinisterns för Utrikes ärenderne representationskostnad skulle kunna underlijelpas med i R:dr 4° skom dagen. Man har ock sagt, att industrien vore i tilltagande. Till svar härå vill jag endast nämna, att i den industrigren jag sjelf idkar, nemligen i Bruksliandteringen, har tillverkningen de 3 sista åren blifvit nedsatt med i R:dr Banco årligen, under det productionskostnaden blifvit densamma. Friherre Cederström, Jacob: Det. må vara Friherre Anckarswärd och Grefve Horn förbehållet, att, då fråga är om allmänna Embeten och reglering af de dermed förenade Löner, se på personer, och förgäta, att nu icke talas för ögonblicket, utan för framtiden; att begära uppskof med reglering af Lönerna derföre, att en annan reglering af sjelfva Embetenas organisation borde kom - io8 Den 23 September f. m. ma i fråga; att tala om för höga Skattebidrag, och påstå, alt ställningen nu mot 1809 skulle verka derhän, att 1S09 års Ständer, om de åter kunde sammanträda, ej skulle finnas benägna att gifva något.
Simning, Äronoperfeb* lars förning-' ring. gptteri, toanart, tiggeri. gör-' froarp löshet. brägeri, tullför: fnittning, ©egla: tiong: odf> rantaing: 23rott emot Xrytf-' frihets * (agen. 25öterS fömanb* ting. 9Jå befän* ttelfe infatte. ©umma. brott. Slorffebt & ©öner, 1834. R. St. Just.-Orfrb. E/n b.-Ber. den tS Januarii lS34- 3 dea sedermera fastställda Tryckfrihets-Förordningen af den g Mars 1810 §■ 2 mom. i Sålunda utvecklad, att icke något ämne, sorn är eller kan blifva föremål för méhsklig kunskap, skulle vara undantaget ifrån offentlig undersökning och afhandling i allmänt tryck. Emedlertid hade man tillika insett, att denna vidsträckta frihet skulle blifva utsatt för missbruk, och att emot dessa borde motvigter inläggas. Ehuruväl, för att sluta från den stadgade principen, det kunnat förmodas, att Tryckfrihetsförordningen, i öfrigt, endast skulle innehålla föreskrifter i afseende å form och satt för den offentliga yttrande-rätten, inträffade dock, att åtskilliga ämnen, hvilka desto hellre kunna blifva föremål för mensklig kunskap, sorn de ligga inom det pråetiska lifvets område, blefvo de facto undantagne genom lagda hinder för' möjligheten att derom vinna kännedom. Om, å ena sidan, får medgifvas, att dessa undantag vöro påkallade af nödvändigheten af det Monäfkiska Regeringssättets natur i allmänhet och af Sveriges Statsförhållanden i synnerhet; så är deremot, å andra sidan, klart, att sålunda var ifrån början den olägenhet gifven, att, emellan den organiska lagen och dess erkända princip, ett missförhållande egde rum deruti, att den senare lofvar mera, än den förra kan uppfylla.
Inga andra restantier finnas, än de som uppkomma af obesutna classer. Aldrig skall jag derföre medgifva någon slags minskning af Sveriges närvar, utskylder, som sedan 1812 blifvit mycket nedsatta, och med i6oo:talets alldeles icke uro jemförliga. Jag skall vägra det, antingen förslaget kommer från en missförstådd välvilja, eller från syften af annan art; jag skall våga afstyrka det äfven då, när det möjligen kunde härflyta från den högsta nåd och det ömmaste deltagande. Är då Sverige så fullfärdigt, att ett öfverskott på Statens vanliga utgifter till ingenting behöfves? Skulle väl vår flotta icke tarfva någon tillökning; våra sjömän, vår beväring någon trägnare öfning; månne ingen krigsmateriel ännu fattas; finnas inga fästningar, dels halffardiga, dels liggande i ruiner; äro alla möjliga canaler gräfda, alla strömmar upprensade, alla mossar utdikade; äro samhällets fängelser i det skick de böra vara; äga våra lärdomsinrättningar inga anspråk öfriga; finnas inga archiver och samlingar, som lida i brist af utrymme, vård och förkofran; är Lapparnes christendomskunskap fulländad; äro alla våra socknar med skolor försedda? Oändligen mycket vore att ännu tillägga ronde flera, mindre uppgifna än påpekade ämnen, så väl i dessa motioner, som dermed sammanhängande statsreglerings-förslag, t. ex. klandret öfver uteblifven verkställighet af uppgjorda förslaget till räntepersedlarnas sammandragning, som likväl till ingenting hufvudsakligt tjenar, och aldrig kan blifva rättvist längre än för uträkningsåret; åberopandet af dagens käpphäst, denna konstgjorda och med så mycken nitälskan bearbetade missbelåtenhet, hvars art bäst synes af tadlet på ena bladet öfver slöseriet med Statens medel, och på det andra bladet, öfver de besparingar, som likväl och till stor olägenhet finnas; slutligen denna appell till en oväldig nation , såsom domare emellan Konung och Riksens Ständer. Men alltför länge har jag missbrukat Ståndets öfverseende ; tillåten mig blott upptaga hvad den siste af motionärerne så många gånger upprepat och så högt förordat hos R.
En krapaktig ryckning flög kring hans mun, ordet var fängsladt och tungan stel. Derpå vände han sig om, fattade sin hatt och, efter ännu en blick på Arabella, tog han ett steg mot dörren. «Håll!» ropade Arabella, som nu tycktes komma till besinning och fattade hastigt hans arm; men han slet sig lös, och störtade ut i den mörka natten. En verld af svarta fasansfulla tankar vältrade sig i den olycklige ynlingens själ, då han vandrade den mörka gatan fram till sitt hem. Våldsamt sönderslet den bistra stormen hvarje fiber i hans inre. «Det är slut,» utropade han vildt, «med tron på dygd, på menniskovärde. Hela verlden är blott en dyster, ryslig öcken, uppfylld af vilda djur, som sönderslita och sarga hvarandra. Den oas, jag uppsökte, var blott en hägring, en kall luftbild, som hånande drog förbi min törstande själ; dock, jag ville dö, för att få omfamna den!» Ankommen på sina rum, ombytte han hastigt kläder. Han tog sin uniform, och kastade en vid kappa deröfver, tryckte hatten djupt ned på den bleka pannan. Framför den soffa, der Arabella så ofta setat, stannade han. Det förflutna drog än en gång i dunkla, darrande bilder förbi hans inbildning, och han förde dervid handen till hjertat, lilksom vid känslan af ett häftigt styng. »Då var hon ännu dygdig och oskuldsfull. Hon kände ej den älskades brottslighet. Hennes kärlek var blind, men icke brottslig, och nu, hvad är hon väl? – en fallen Ängel. Ha! jag vill glömma denna svaga qvinna. – Hvad säger jag? glömma! Just hennes vansinniga kärlek gör henne ännu dyrbarare för mitt hjerta. När hon så kan älska en brottsling, menniskoslägtets fiende, dess afskum; huru mycket mer skulle icke detta stolta, lågande hjerta, så skönt i sin vilda passion, hafva älskat. – Ha! det är allt ett, dygd och last; skuld och oskuld. Bort – bort – jag qväfs – luft. – Han tryckte båda händerna för ansigtet, och störtade derefter ut.
Derest icke tillfälle erbjuder sig att begagna det genom Kongl. Förordningen den 9 September 1857 föreskrifna sätt för penningars försändande medelst lånekontorens anvisningar, böra Landtränterierne, Tullkamrarne och andra embetsmyndigheter i de städer, der filialeller enskild bank finnes, träffa aftal derom, att de penningar, som från Känteriet, Tullkammaren eller öfriga embetsmyndigheter skola till de förvaltande verken i Stockholm levereras, må i filialeller enskilda banken insättas mot erhållande af så kallad postremissvexel på beloppet, utställd antingen ä Rikets Ständers Bank eller å i Stockholm varande med solidarisk ansvarighet af Kongl. Maj:t oktrojerad enskild bank. Dylik vexel bör i allmänhet vara ställd att. inlösas vid uppvisandet; dock må det ankomma på det med filialeller enskilda bankerne träffade afialet, huruvida för särskilda fall vexlarne få utfärdas på högst tre dagars sigt. Den sålunda erhållna remissvexeln bör med näst afgående post till vederbörande embetsverk insändas, och åligger det detta sednare att, efter vexelns emottagande, Santmans. Slatssami Allm. llesvoch Elton. Utskottets Betänkande .\:o 32. 3 densamma sednast nästpåföljande söcknedag till accept eller inlösen på vederbörligt ställe förete. 2:o. De förvaltande embetsverken i Stockholm böra vid penningars afsändande tili embetsmyndigheter utom Stockholm, derest icke det genom Kongl. Förordningen den 9 September 1857 anvisade sätt för penningeförsändningar kan begagnas, träffa aftal med i Slockholm inrättadt, af Kongl.
Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, yttrade Hr Gr. o. Land tm., att han, då olika propos:r i afseende på de serskilda punkterne blifvit begärde, ansåge sig böra framställa proposme punktvis, och således nu finge hemställa om R. o. Ad. bifölle första punkten af förevar, mern. Ropades ja. Uppå sedermera framställd propos. blef äfven 2:dra punkten af R. o. Ad. bifallen. Hr Landtm, hemställde vidare om R. o. Ad. bifölle 3:dje punkten, men härvid ropades starka nej, blandade med ja, hvarjemte - Den 13 Juli. 65 Hr von Hartmansdorff anmälde sig och yttrade: Jag hemställer om icke propos. kunde göras på en gång öfver 3, 4, 5 och 6 punkterna, ty om votering skulle erfordras, så vore de afgjorda på en gång. I annat fall torde vi få flera omröstningar. Häruti instämde Frih. Cederström, Claes Rudolf. I anledn. häraf erinrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende på 4:de punkten blifvit yrkadt icke blott bifall och afslag, utan äfven ålerremiss samt alt Gr. Lagerbjelke jemte sin begäran om återremiss alternativt föreslagit en förändring af mom. c, och derförutan Frih. Ahlströmer framställt ett redakt.förslag, hvilket dock såsom afgifvet endast till ledning för StatsUtsk., ej syntes erfordra särskild propos. Frih. Alströmer: Min mening var att mitt förslag skulle i likhet med Gr. Lagerbjelkes blifva föremål för propos. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att han icke såsom ett alternativt förslag kunnat uppfatta Frih. Alströmers anförande, enär Frilen icke såsom Gr.
EmbeuBerdttetser, lik Stad, der vidsträckt Handel och mångfalldiga Näringsgrenar alltid åstadkomma flera invecklade och olika rättsförhållanden, hädanefter måtte befrias ifrån den speciella tillsyn , som samma Magistrat hittills varit ålagd öfver För-i valtningen af ifrågavarande CorrectionsHus; Och då äfven i Götheborg, lika som i Norrköping , ofelbart finnas enskildta män, hvilka med ädel uppoffring af tid och mödor skola låta sig om hjertat vara den Mensklighetens och Fäderneslandets stora angelägenhet, att söka återföra felande menniskor till dygd och bereda dem tillfälle att under straffets tid gagna det Samfund , Som genom deras misstag blifvit skadadt, har jag trott Konungens Befallningshafvande på stället böra anmodas, att af sådane Götheborgs Medborgare utvälja en Direction af Två eller Tre JLedamöter, åt hvilka Kongl. CommerceCollegium, med säkert hopp om framgång , kunde lemna styrelsen af CorrectionsVerket , hvarvid till en början den ordning och redogörelse-method, sorn vid Norrköpings Kro* noSpinnhus nu finnes stadga1, kunna tagas till eftersyn. Det utmärkt goda skick, hvaruti Götheborgs Stads enskildta Uppfostringsoch Fattiganstaher, genom ädelsinnade Medborgares bemödanden blifvit bragte och genom alfvarliga Reglementen an vidare underhållas, bar gifvit mig anledning att förmoda, det KronoSpinnhuset derstädes äfven genom dylik administration, inom kort tid, skall erhålla det ändamålsenliga skick, som derstädes för närvarande saknas. Att justitiaOmbudm. EmbetfBerdtteher. 257 Att för öfrigt rummen uti berörde hus Uppsnyggas, och de nu obrukade , eller för Inrättningen alldeles främmande behof använde, begagnas till densammas Utvidgande, om så nödigt finnes:
Deremot torde, i öfverensstämmelse med det i afseende å den högre folkskolan föreslagna förbehåll 0111 ett sammanhang mellan denna, der den kommer till stånd, och den vanliga folkskolan, med skäl kunna fordras, alt der understöd af allmänna medel lemnäs småskolor, denna åtgärd må komma äfven den fasta skolan till godo i så måtto att icke de första elemenlerna i sådant fall må behöfva i den sednare meddelas. Ett sådant ordnande af dessa skolors förhållande lill hvarandra måste verksamt höja den fasta folkskolan. Att meddela ett allmänt stadgande i detta hänseende skulle likväl vara mindre lämpligt, då småskole-inrättningar kunna finnas i en del af en socken, men icke i andra, och äfven i öfrigt förhållandena äro särdeles vexlande. Men åt folkskolestyrelsens torde böra öfverlemnas att, i enlighet med ofvannämnda grundsats, ordna ifrågavarande skolor, och Utskottet hemställer derföre, m) att, der småskolor finnas försedda med understöd af allmänna medel, folkskolestyreisen må ega föreskrifva att i den fasta eller ambulatoriska folkskolan i allmänhet endast sådane lärjungar böra emoltagas, som redan kunna hjelpligt läsa innantill. Redan före sistlidne riksdag inkom en petition från 964 folkskolelärare, alt, enär deras löner voro i högsta måtto otillräckliga, Kongl. Majit måtte täckas till Rikets Ständer allåta nådig Proposition om en förhöjning i dessa löner, hvilken förhöjning pelitionärerne önskat sålunda bestämd, att hvarje lagligen examinerad och antagen folkskolelärare, sorn af sitt skoldistrikt vitsordades för duglighet och flit, mätte, utan afseende på huruvida skoldistriktet höjt hans lön öfver minimum eller icke, af Statens medel årligen få tillgodonjuta en sådan löneförhöjning all hela lönen, utom lämpligt jordland, kofoder, husrum och vedbrand, uppginge till 400 R:dr. Denna framställning blef ock, genom en i öfverensstämmelse dermed väckt motion, underkastad Rikets Ständers pröfning vid 1860 års riksdag. Stals-Utskottet tilltrodde sig icke då att tillstyrka fastställandet af 400
Jag anhåller, att till Profocollet fä nämna, att på grund af den kännedom jag äger om dessa provinseT, anser jag tiden vara för korrt, och beslutet förhastadt. Hans Excellenoe Herr Grefve Mörner: Jag instämmer i Grefve von Schwerins reservation-, och förklarar, att jag hade trott Herr Noréi förslag vara det enda rätta. Grefve von Platen', Jag förenar mig så myc - Den 24 Oct&ber /. m. 5ket mera med Grefve von Schwerin, som detta,' beslut må hända blir ett nytt skäl till Riksdag. Friherre Ridderstolpe, Fredric: Af de or* saker, Grefve von Schwerin nämnt, får jag äfven anmäla min reservation till Protocollet. Herr af Schmidt; Äfven jag får reservera mig mot beslutet, emedan jag anser praescriptionstiden för korrt. Upplästes och lades på bordet följande från nedannämnde Utskott inkomne Memorial och Utlåtanden: Från ConsiitulionsUtshottcti Af den 21 dennes: Rörande en af Herr LandtMati skalken vägrad proposition. Från StatsBancooch LagUtskottenl Af den 13 dennes: N:o 546. I anledning af de inom Ridderskapet och Adeln samt BondeStåndet gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående vilkoren för inrättandet af enskilts Banker eller Disconter, Nio 547. Öfver de inom samtlige Riks - »en 54 Oelober f. m. Stånden gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkande, angående väckta frågor om enskilde personers rättighet att utfärda invisningar, ställda till betalning af andre enskilte, samt beskaffenheten af de fordringsanspråk, som derigenom uppkomma. Frän jårstårkta Statsoch Banco Utskotten: Af den 16 dennes: N:o 548. Angående beläning i Banken af exportable effecter. Högloft, Bidderskapet och Adeln åtskiljdes klockan ett qvart till 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli [ O, J. Lagerheim. Ven 27 Oetober /. m. Måndagen den 27 Oetober.