Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man tyckes då vilja, att Prosten Klingvall skulle äfventyra, hvad under denna årstid ofta inträffar, att på Öland blifva qvarliggande 3 å 4 månader utan säkerhet, — måhända utan förhoppning, att under samma tid något Dag-tracta - Slatsoch Banco-Vt skölt ens Utlåtande , N.-o S. r» mente skulle beviljas, helst ett anspråk deruppå i denna händelse kunnat mötas med det påstående, alt direct sjölägenhet, ännu vid denna tid tillgänglig, snarare och med mindre omkostnader fört till målet. Sant är att, om. Prosten Klingvall i böljan af December rest landvågen till Calmar och öfver sundet till Öland, hade han kunnat den 29 i samma månad vara i Wisby; men lör att välja och anträda denna resetur, hade han behöft en förmåga af förutseende, som icke blifvit mångas lott. Banken och Riksgälds-Contoiret hafva, i likhet med antagen praxis, utbetalt kostnaderna för återresan, beräknad att gå öfver Öland; men härifrån lära väl Fullmägtige i dessa Penninge-verk lika litet vilja härleda någon rättighet att föreskrifva just denna väg såsom den enda rätta, som Prosten Klingvall härigenom kunnat erkänna sig förpligtad till en sådan inskränkning, eller att åtnöjas med lägre resekostnad derför, att han till återfärden från Stockholm till Wisby ämnat begagna direct lägenhet med ett Coopvaerdi-fartyg. Ingenting är mera osäkert än kostnadsberäkningen för en sådan sjöresa. Utkottet synes antyda, att Prosten Klingvall i förra hälften af Januari månad bordt härifrån afresa tili Calmar och Öland, för att med Postjagten derifrån söka att till Gottland öfverresa. Härvid förekommer likväl, att Riksdagsmän från Gottland, som den 6 Januari härstädes inträffade, jemte berättelsen om de faror och svårigheter, för hvilka denna resa blottstält dem, medförde tillräckliga varningar mot ett öfveriladt beslut, hvarifrån årstid och väderlek syntes afråda. Under hela Januari månad var postfaiten mellan Öland och Gottland dels afbruten dels endast genom smärre öppna båtar practicabel. 2:ne ömkliga skeppsbrott inträffade i dessa farvatten.
Statsoch Banco-Utskottens Memorial K:o 58o, angående Riks-Ståndens olika beslut i afseende på sättet för slutliga behandlingen af frågan om inlösen af f. d. FilialDisconternes utelöpande skuldförbindelser. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande N;o m3, i fråga om ändring och undantag i allmänna Lagar och Författningar tili betryggande af Banko-Verkets säkerhet blef samma Utlåtande af Eres leS tå lidet lagt till Handiingarne. S, D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, N:o 208, i anledning af dess afgifna Betänkande N:o 60, rörande nödvändigheten af krönta lvolski indor pcb angående jfi Fröt. Utdr, d, ? Nov. igjj. Kolmätare, fann Preste-Ståndet, som uppå gjord hemställan, redan den sistlidne Augusti, med Hedervärda Bonde-Ståndet sig till alla delar härutinnan förenat, ingen annan åtgärd erfordras, än att lägga nämnde Utskotts Memorial till Handlingarne. S. D. Föredrogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens under N:o 218, afgifne förslag lill jemkning mellan de af Riks-Stånden fattade Beslut öfver frågan om den af Kongl. Maj:t i JNåder proponera^ de Författning om utrifning eller ändring af Vattenverk, som genom uppdämning skada jord eller hindra dess odling; och ehuru Preste-Ståndet den 18 nasti. Sept. ogillat ifrågavarande Förslag i hela dess vidd; likväl, och då de 3:ne Resp. Med-Slånden beslutat antagande af denna Lag och frågan derom således numera ej lian förfalla; så pröfvade Ståndet skäligt, att vid ett' sådant förhållande instämma uti den af Högloflige jRidderskapet och Adeln beslutade Redactionsrättelse i i §. af orden: den uppdämde -jorden, till uttrycket d e n Prof. Ut dy. d. ? Noir. 1X23.
Tullen å spik och alla slags jernetTekter, plåtar — förtenta och andra — samt machiner och redskap m. m. skulle genom traktaten blifva nedsatt till samma belopp som eger rum, då dessa artiklar importeras från England. För Stål i stänger skulle tullen nedsättas från 33 francs { pr 100 kilogrammer, jemte tilläggs-afgifton, till 13 francs utan sådana afgilter. Koppar. För råkoppar (de premiére fusion) utgör tullen 3 francs pr 100 kilogrammer jemte tilläggs-afgiften. Inporten skulle genom traktaten blifva tullfri. För valsad koppar (laminé en barre) är tullen 33 francs pr 100 kilogrammer och för smidd (battu) 86^ francs jemte tilläggs-afgiften. I följd af traktaten skulle tullen för smidd eller valsad koppar i stänger eller plåtar nedsättes till 10 francs, och utan tilläggs-afgifter. Den 30 Maj. 675 Trävaror. Då importen sker i oprivilegierade fartyg, utgör tullen: för L>jelkar och sparrar in. m., äfvensom för plankor, då de sistnämnda äro utöfver 8 centiméters tjocklek, 10 centimer par siöre (kubik-métre), samt lör bräder af mindre tjocklek än 8 centimétres, 1 franc lör 100 löpande métres; allt ined 20 proc. tdlägg. Genom traktaten skulle den förstnämnda klassen af trävaror förklaras tullfri, samt afgiften å det sednare slaget nedsättas, från 1 franc lill 5 centirner, och 20 proc. tillägg, antingen importen sker med Franska eller de förenade rikenas fartyg, Likaledes skulle den tull, som nu gäller vid import med sistnämnda fartyg, komma att upphäfvas för åror och årämnen, för hvilka afgiften nu är 5 och 4 centirner för löpande métre. l)e i Franska tariffen ej specificerade slagen arbetadt trä förtullas nu med 15 proc. af värdet. Enligt traktaten med Belgien nedsättes tullen härför till 10 proc.
Om behofvet deraf, för seglingen Stats-['Isko/tets Utlåtande, N:o 74. till och inom Medelhafvet, blifvit förminskadt, återstår dock oändligt mycket att göra för vår handels-sjöfarts befrämjande i ännu aflägsnare trakter. Sällan, kanske aldrig, har vigten häraf varit rätt insedd af svenska folket och dess ombud; England, Holland och några andra stater hafva bättre förstått sina fördelar — och blifvit rika. För min del måste jag, såsom oriktig åsigt af landets sanna fördel, anse och reservera mig emot hvarje åtgärd, som, mer eller mindre omedelbart, hindrar befrämjandet af svenska handels-sjöfarten på aflägsna haf. Hvarje gång handelsoell sjöfai Isfondens medel användas till andra ändamål, slocknar en förhoppning om bättre kommande tider i detta afseende”. Vid 14 punkten, litt. a: af Herr Ehrenstam-. ”Ehuru Kongl. Majit äskat ett extra anslag af sammaniagdt 554,000 r:dr till nybyggnad af 3:ne krigs-ångfartyg, har Stats-utskottet ej ansett sig knnna föreslå mer än 300,000 r.dr för detta ändamål. Erkännande vigten äfven af andra statsbehof samt tillgångarnas otillräcklighet för allas uppfyllande, måste jag dock reservera mig emot denna inskränkning uti det äskade anslaget, hvilken icke kan förenas med min åsigt om behofvens relativa nödvändighet. Här kan icke anföras hela vidden af behof för flottans materiel, för artilleri-vapen och öfriga förråds nödtorftiga förseende, etablissementens förbättring, bestyckningen af de försvarslösa befastningarna vid Carlskrona o. s. v. En ej obetydlig del af dessa oafvisliga behof kunde dock fyllas af 5:te hufvudtitelns ordinarie anslag, om extra anslag beviljades för behöfliga nybyggnader under kommande 3:ne år”. STOCKHOLM. Östlund & Bil. Litt. A. lill StaisUtskottets Utlåtande, No 74. Femte hufvudtitel n. Sjöförsvar s-departementet. Aflöningsstater. Departements-chefen Departementets kansli-expedition .
I allt, hvad ej genom dessa beslut blifvit förändradt, blef betänk. N:o 23 bifallet med det i sednare utlåt. N:o 4o gjorda tillägg. Ånyo föredrogos och biföllos Bevilln.Utsk:s d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda betänktn: N:o 41. i anledn. af Hr O. Wijks motion, ang:de lindring i be vi I In. för invånarne i staden Wenersborg; N:o 4a. i anledn. af väckt fråga om enahanda ansvar å taxeringsman i städerna för uteblifvande från taxeringsförrättningarna, som i afseende på taxeringscommitte'erna för landet kan blifva stadgadt. Till pröfning företogs Bevilln.Utsk:s d. 26 sisth Nov. e. m. på bordet lagda utlåt. N:o 44 > anledn. af anmärknU* emot Utsk:s betänk. N:o 34, angrde bestämmandet af årlig bevilln. å karakters-fullmagter, som hädanefter meddelas. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag anhåller att få veta, huru de öfriga Stånden afgjort detta betänk. Underteckn. Ridd.Secre t.: Någon underrättelse, huru Bevilln.Utsk:s förevar, betänk. N:o 44 blifvit i de öfriga Stånden afgjordt, har endast ankommit från BondeSt., hvilket lagt betänk, till handlingarna. Ilr von Hartmansdorff: Af slutmeningen i betänk, vill synas, som hade blott R. o. Ad. samt BorgareSt. återremitterat detsamma. Då jag nu hör, att någon underrättelse om afgörandet i sistnämnda Stånd icke ankommit, vili jag icke trötta R. o. Ad. med upprepandet af mina anmärkn:r emot lämpligheten af den ifrågavar. beskattningen, enär jag förmodar, att Ståndet ännu erinrar sig dem.
Vid lagmansrälterne har man deremot, såsom jag nyss nämnde, synnerligen fästat sig, och dervid sökt enligt statistiska beräkningar visa, hvad sorn skulle uppstå, om hela antalet af de mål, som icke nu vädjas från lagmansrälterne, utan stanna vid dessa jätters beslut, komme att öka antalet af de mål, som hofrällerne för närvar, upptagit lill pröfning. Man har sålunda trott, att hvarje mål, som nu vädjas från häradsrätt till lagmansräll, ovillkorligen också skulle vädjas till hofrätt, ifall oftanämnde mellaninstans blcfve borttagen. Jag hemställer till dem bland eder, mine Hrr, som äga någon kännedom om förhållandet i landsorten, huruvida sådant der i allmänhet skulle blifva förhållandet. Min erfarenhet är åtminstone den, att en stor del mål vädjas, och fullföljas lill och med, till lagmansrätlen, endast för att vinna det uppskof, som denna instans anlitande förorsakar; hvartill äfven bör räknas de fäll, dä fullmäktig icke så gerna vill släppa ifrån sig en rättegång, oaktadt han väl vet alt talan icke möjligen kan göras vid lagmansräll gällande. Delta skulle han dock vara nödsakad att göra, till stor afsaknad för honom sjelf, men lill vinst för parten, om dylika mål borde directe fullföljas lill sistnämnde rätt från lista instansen. När man vidare lager i betraktande huru många mål, som verkligen gå till hofrätten frän lagmansrätteu, endast derföre alt lagmansrättens dom af en eller annan orsak blifvit olika med häradsrättens beslut, att således den part, som vunnit i häradsrätten icke kan anse sig hafva orätt, derföre att han tappat i lagmansrätlen, och följaktligen icke släpper saken; så skulle jag tro, att man mäste finna antalet af de tillökta mål, som skulle komma att gå frän häradsrätterne till hofrälterne, i st. f. att de nu gå dit från lagmansrälterne, icke skulle blifva så fasligt stort.
— De köpte således dyrt de felsteg de begått, och vågar jag tro, de gerna under Fredens lugn erlagt betydliga Summor till sina Försvars-anstalters fullkomnande och förbättrande, om de möjligen kunnat inse följden af motsatsen, och bar denna aktningsvärda Nation nu fullkomligt godtgjort allt, nu visat, alt ingen uppoffring finnes, så helig, som den, man gör till Statens försvar. — Exempel af sådan natur, som dem jag nu beskrifvit, finnas många att tillgå.—Hade ej Sverige, för hundrade år sedan, sett med så mycken liknöjdhet Pettersburgs grundsten läggas, och äfven med lika köld skådat dess jemna tillvext och dess afsigter; hade säkerligen ej Finland varit, vid sista krigets utbrott med Ryssland, lemnadt uti ett så illa organiseradt Försvars-tillstånd, så att ej den af Fosterlands-känslan drifne Medborgaren, som lemnade sina Familier och sina fruktbara fält till elt rof för Fienden, för att uppsöka Finska Armeen, der erhålla Vapen, och med densamma göra allmän sak, nödgats återvända och öfverlemna sig sjelf till de följder, ett allmänt resnings-tillstånd medförer för den underkufvade Medborgaren. Flere Den 2 Januarii, 81 Flere af oss, mine Herrar, hafva sett en del af de Länder , der Theatern för senaste Kriget varit, oeh kunna enhälligt instämma, att de olyckor Arméers framtågande medföra under ett Krig , ej mot någon annan uppoffring kan uppvägas, och att dessa blodiga Fält, der mången Försvarare fallit för sitt Land, sin pligt och sin ära, ej af sjelfva Förtryckaren utan rysning kunna skådas. Beredom derföre med vilja de Medel . som fordras till Försvars - anstalternas förbättrande; allt kan ej ske på en gång, utan småningom j vära krafter medgifva ej det. — Vet! att ett väl organiseradt
Hvad beträffar Kongl. Maj:ts nådiga framställning rörande öfveiflyttning till 5:le bufvudtiteln af den del utaf förslags-anslaget för beväringens vapenöfningar, som kunde finnas böra på sjöbevärings-manskapet belöpa, så förekommer härvid visserligen, att Rikets Ständer, med hufvudsakligt antagande af Kongl. Maj:ts, uti Dess nådiga proposition n:o 20 derom fram - 6 Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 253. ställde förslag, ansett vissa områden af landet böra bestämmas tili utgörande af bevärings-manskap för armeens och vissa för flottans behof, så väl i freds som i krigstid; men då Utskottet emedlertid, i saknad ej mindre af uppgift rörande hittills varande årliga medelantalet af bevärings-skyldige ynglingar inom de'för landoch sjöbevärings utgörande fastställde olika distrikten, än ock af andra för approximativt beräknande af vapenöfningskostnaderne serskildt för landoch serskildt för sjöbeväringen, erforderliga upplysningar, icke är i tillfälle att afgifva ett på tillförlitliga grunder uppgjordt förslag till anslagets fördelning emellan fjerde och femte hufvudtitlarne, har Utskottet, som inhemtat, att de kostnader, hvilka hittills för sjöbeväringens vapenöfningar erfordrats, blifvit beslridde af det å 4;de hufvudtiteln för bevärings-manskapets underhåll uppförda förslags-anslag, trott sig böra föreslå, att, jemte det ofvanberörde förslags-anslag till beväringsmanskapets vapenöfningar, i 20,000 r;dr, uppföres å riksstatens fjerde hufvudlilel, Rikets Ständer måtte medgifva, att samma anslag må, i mån af behof, få hädanefter såsom hittills användas jemväl till bestridande af de för sjöbeväringens underhåll under ifrågavarande vapenöfningar erforderliga kostnader. 2:0 Jemte begäran om Rikets Ständers bifall till uttagande utur det för krigsbehof bildade reserv-förråd för bevärings-manskapet. ej mindre af nödiga reqvisita till första uppsättningen af det till vapenöfning påräknade manskapets beklädnad, än ock af remtyg, utredning och tältlags tross-effekter för detsamma, har Kongl.
Först ocli främst: livad inenas då ined viilgörenhet? Välgörenhet och allmosa äro i inångas föreställning identiska begrepp, inen snarare aio .de livarmdras niotsatser. Det ar stor skillnad på att uiljcc väl och göra väl, och man gör icke.vä1, on1 iniii ger en alliiiosa för att tillfredsställa ' sin välvilliga känsla. Och on1 vi ransaka oss själfva, sk skola vi finna, att vi ofta nog omedvetet gifva en ghfva mera för vår egen skull an för inottagai.ens. Det ar så svårt att se en stackare, so111 fryser och svälter, då man sjalf giir till sitt varma liein, sitt rikliga inkl, inan för ined sig en sådaii orolig, otillfredsställd kalisla, ocli diirför ger nian, ntan att tänka på, att inan ej har ratt att ge för sin egen skull. " )) ~ e b x invander, någon, no111 jag inte ger, utan den ena gången efter den andra tvingar inig ' till att saga nej, blir jag sliitligen liirclhjärtad, och det vill jag inte; jag anser a.tt jag bör följa inin barinliartiga känsla ocli ge, sedan far. mottagaren själf svara för 11ur lian använder gkfvaii, det blir hans sak, inte niin. För öfrigt kan jag inte begripa hvad oiidt det gör, att eii stackare får, äta sig inatt en g h g, det skadar viil hvarken honom eller någon annan. s E n sådan uppfattning påtraffar man ofta nog, och den förefaller ju också vid första påseendet ganska enkel och naturlig, och likviil döljes därunder en oerliord egoism. H a r man rätt att stiga upp på dens axlar, so111 håller på att sjunka i ett träsk, för att därigenom akta sig själ£ för att bli våt oni fötterna? För att hklla sitt eget hjärta .mildt och vekt kastar nia11 till sin broder en gfifya, som, p % shdant sätt gifven, i stället for att blifva honom en räddningsplanka att komma .upp ur dyn, stöter honoin än djupare ned däri.
Dessa föreningar basva, sedan den sörsta är 1823 stillades i lVluncben, spridt sig med otrolig bastigbet bring Kuropa oeb sä-> lunda Ldagalagt sin tidsenligbet samt solbens tilltagande bärleb oeb bildsambet sör de sböna bonsterna. vä sätlant sätt bar, sä väl genom regeringarnes större omvärdnad, som genom det n^sbapade populära elementet, den bildande bönsten i vära dagar bebommit en fastare oeb bredare grundval, än den mäbända nägonsin bakt. Huruvida den med dessa, i bög grad öbade, ^ttre bjelpmedel bommer att uppnä den böjd, som den fordom innebalt, beror pä de brakter, 6 /tärc/zAi .5»/'//'rr/,s6 , 7^. o ,5.5. kvilkas verkningar ej äro ken menskliga vilkin unkerorknake, ock utgör i alla kall en kräga, kvars kesvaranke mäste ät kanitiken ökverlätas. Dmeklertik äro sträkvankena aLL i cielia liänseenke uppnä ken största kullkomligket, ekvart ögat vänker sig, litliga ock pä klera ställen till ock mek i kög grak slorartake. I Dnglank, men än mer i Drank, ike ock i "Dvsklank, samverka idelin»»!', menigketer ock inkiviker att ökver lanket sprika tillkällen Lik konsLnjutning.
(Slut i nästa n:r.) Kvinnornas världsutställning. 187 Att gifva Iduns läsarinnor ett fullständigt och nöjaktigt referat af allt, som sades och afhandlades på denna kongress, är mig ej möjligt. Men inom kort kommer en ganska diger bok att utgifvas härom, så att hela världen må få del och nytta af dess arbeten och sträfvanden. Dock kan jag ej underlåta att omnämna ett par yttranden af några bland de många talarinnorna. Så säger Rev. mrs Gesterfeld i sitt föredrag om » Kvinnan såsom präst » bland många andra förträffliga saker: att kvinnliga präster måste uppgifva all tanke på äktenskap samt likt de katolska införa ccelibatet bland sig. En annan talarinna påstår bestämdt; att kvinnan leder och mannen följer, samt att så varit ända från paradisets dager. Återigen en annan säger, att unga flickor nu för tiden böra uppfostras med den idéen, att giftermålet är bisak och ej hufcudsakcn för deras tillvaro. Den berömda amerikanska författarinnan, mrs Julia Ward Howe, påstod: att Plato profeterat till punkt och pricka om kvinnans emancipation, såsom den ter sig i våra dagar, samt skulle, om han lefvat och varit med på kongressen, utropat: » Mina drömmar äro gångna i fullbordan, och jag ser en stad, hvilkens like aldrig förut blifvit byggd på denna sidan himmelen. » Den framstående skådespeler skan Georgia Cayvon sade: » Man talar så mycket om den dramatiska konstens » lyftning », men man glömmer att detta beror, hvarken på den sceniske artisten eller den dramatiske författaren, hvilka båda arbeta för sitt bröd, och för att lyckas här uti måste de först och främst behaga sin publik. Det är publiken själf, som måste gifva konsten » lyftning » o Bref kort från Iduns Chicago-korrespondentDen 22 maj 1893. nsam i sitt slag står, i civilisationens historia, den med gårdagen afslutade » Woman ' s Congress ». För första gången hafva kvinnor från jordens mest aflägsna länder, tillhörande de mest skiljda samhällsställningar och trosbekännelser, samlats för att öfverläggaom kvinnans gemensamma bästa. Kvinnan, hennes rättigheter, hennes verksamhet och hennes förhoppningar på framtiden hafva varit de ämnen, som diskuterats.
Jag säger det réela, emedan all klagan icke är sann, eller icke allmän* Mången enskilds olycka kan af redan öfvergångna Öden vara oåterkalleligen besluten af hans financiella förhållanden, äfven utan hans för6kyllande; men då är hans belägenhet en följd af Capitaloch ränteförluster, hvilka tillskrifva ain härkomst åt redan .upphörda 913 Statsoch Banco-Ut&fiattens Utlätanien! <fkxv saker. Den Capital-förlust, gom tillskyndades mången jordbrukare genom bränvins-tillverknings-förbudet t. ex af 1812, kan genom ingen nu vidtagningsbar allmän fmance-åtgärd återgäldas. Beror hans försvagade ställning på dylika förhållanden, då kan densamma icke hjelpas genom, deras blotta ' upphörande; och hjelpen måste vara af allmän art för att angå Staten, ej speciel för speciel nöd. Hvad nu hufvudsakligast bör åsyftas, och Jkan vidgöras , är att den national-rikedom, som antingen naturen nedlagdt i, eller ymnigare skördar framkalla ur, jorden, må tjena till nationens förkofran, och näringshåg utbildas, samt kunna verka allmän och enskild fördel. Men dessa önskade verkningar fordra ej blott, att varda till grundsatserna åsyftade} besluten derom måste verkställas med alfvar, och detta alfvar kan icke väntas, om ej den verkställande magten erkänner deras vigt och fullständighet. Jag å. terkommer till det högst ovanliga förhållande , i detta hänseende, att Rikets Ständer gro satte i nödvändighet, att sjelfva utarbeta och föreslå ett systém, hvars utfinnande synas vara utom Riksdagsmannens höfva, och hvats utarbetande sannerligen kräfver mera tid , än Riksens Ständers öfverläggningar kan lemnäs, heidst d«tta ämne icke är det enda föremål för Ständernas sysselsättning. Må dessa reflexioner tjena till beredandet af skonsamt bedömande.
Den nu föreslagna förändringen i 50 § Reg.F. och 3 § Riksd.Ordn. innebär en syftning, så stridande emot det begrepp, jag städse gjort mig om en väl ordnad Konungamakt uti ett constitutionelt samhälle, att jag icke ett ögonblick tvekar att emotsätta mig detta förslag. Enligt den hitintills gällande lagbestämmelsen, har K. M. haft beslutande rätt, när fråga kunnat uppstå om förflyttning af riksdag till annan ort än Stockholm, när några så vigtiga skäl förekommit, som de hvilka blifvit uppräknade i det förevar, lagrummet. Enligt den nya redactionen åter skulle Konungens mening undertryckas, om den icke delades af fullmäktige i Banken och Riksg:scont. Icke nog dermed, utan, så vidt jag förstår det svärfatlliga förslaget, så skulle en enda röst bland dessa fullmäktige vara nog för att uttala veto emot en af Konungen tilläfventyrs ämnad förflyttning af riksdagen till annan ort än hufvudstaden. Jag torde icke mer än behöfva antyda detta förhållande, för att motivera mitt afslag och, såsom jag hoppas, äfven R. o. Ad:s afslag i afseende på det förevar, förslaget. Förslaget i denna punkt blef af R. o. Ad. förkastadt. 9:de punkten. Förslag med afseende ä återremisser af Utskott sut lät anden. Regeringsformen. § 56. 1 Momentet. Allmänna frågor och deröfver sig yttra, på sätt i Riksd.Ordn. föreskrifves. Riksdags ord ningen. § 49. J:o) Hvar och en ovägerligen fattas. Då saken från acter och handlingar. 3:o) Vid prof ningen i Ståndens plena, af Utsk:s afgifna förslag, skall detsamma först framställas till antagande eller förkastande, utan förändring. Göres dervid anrnärkn. till förändring, och finner Ståndet ärendet tillfyllest utredt, må Ståndet, sedan bestämdt förslug till sådan ändring blifvit uppgjordt, om dess antagande eller förkastande, antingen genast eller, derest någon ledamot det åskar, i annat plenum besluta.