Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Missgernings-Balken, ehvad brottet må vara föröfvadt genom tal, skrift eller tryck, förr än Kongl. Maj:t förklarat undersökningen böra fortgå, hvarefter ve - Lag-Utskottets Betänkande, N-o iS2. 3 derbörandes pröfningsrätt, i fråga om den tilltalades häktande, inträder. Stockholm den 12 November 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 12 Nov, kl. 11 f. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om ändring af 8 Cap. Handels-Balken och upphäjvande af Kongl. Förordningen den 1 October iy5z, angående straffets skärpande för Mätare, som med origtigt mätande beträdes. Uti detta ämne har Lag-Utskottet fått till handläggning emottaga följande motioner: a) från Höglofl. Ridderskapel och Adeln: af Herr Friherre Cederström, Anders, som ansett stadgandet i 8 Cap. 3 §. 1 mom. Handels-Balken, enligt nu rådande åsigter om tillämpning af dödsstraff, höra mildras, samt af sådan anledning föreslagit, att nämnde moment måtte erhålla följande förändrade lydelse: "Falskar den mått eller vigt, som är förordnad att dem rätta och märka, dömes till fästning från ett till tio år efter brottets beskaffenhet och miste äran;” b) från Vällofl. Borgare-Ståndet: af Herr Olof Wijk, som fästat uppmärksamhet derpå, att Kongl.
Majit kunde finna lämp - lig Ridr 45,000: till understöd för seminarii-elever „ 20,000: „ arfvoden och resekostnader för skole-inspektörer „ 17,000: „ förbättrande och tillhandahållande af undervisningsmateriel samt till understöd för utgifvande af lämpliga läroböcker, kartor m. m. för folkskolorna „ 10,000: till understöd för högre folkskolor „ 12,000: „ folkskoleväsendets utveckling och förbättring „ 75,000: samt till löneförbättring åt de vid redan befintliga fasta folkskolor anställde examinerade lärare, hvilkas lön, oberäknadt husrum och vedbrand, icke uppginge till 400 Ridr „ 80,000: Bih. till B. St. Skrifvelse, N:o 169. och med antagande att Rikets Ständer äfven under den kommande statsregleringsperioden ville lor folkundervisningens befrämjande anslå den personliga skyddsafgiften, hvars belopp efter sannolik béräkning komme att under de år, nämnde statsreglering skall omfatta, uppgå till 285,000 Ridr årligen, har E. K. Maj:t, beträffande fördelningen af dessa medel och vilkoren för åtnjutande af understöd deraf, till Rikets Ständer aflåtit den framställning, som synts E. K. Maj:t vara af för handen varande förhållanden påkallad. Hvad anginge seminarierna, har E. K. Majit ansett först böra tagas i betraktande den fråga, som förut någon gång varit föremål för öfverläggning, nemligen huruvida icke antalet af dessa läroanstalter numera skulle kunna i någon mån inskränkas.
Jag medger att det rättaste kanske varit, om bär i stället för: bör anförandetj stått: bör framställningen &c., hvarigenom all tvetydighet varit håfven. Men det är i alla fall klart, att här endast menas ett sådant mundtligt anförande, som innefattar en ny motion, eller en sådan framställning, som kan läggas på bordet, hvilken egenskap hvart och ett anförande icke kan hafva. Sådane anföranden kunna derföre ej vara i samma categori, med hvilket annat anförande som helst; och då stadgandet endast gäller för de händelser, att anförandet innehåller en sådan framställning, som jag nyss nämt, och det redan finnes infördt i RiddarhusOrdningen, samt härtill kommer, att ganska sällan inträfFar, Den 26 Februarii f. rn. 175 att Plenum hålles två på hvarandra följande dagar, finner jag icke någon så stor svårighet möta för möjligheten, att till nästpåföljande Plenum skrifteligen upsätta de ifrågavarande anföranderne, att det hör verka lill hinder mot den nja redactionens antagande. Jag får således anhålla om proposition till bifall derå. Grefve von Schwerin> Fredrik Bogislaus: Som jag instämmer med de Herrar, hvilka till upljsning i ämnet önska höra RiddarhusSecreterarens yttrande, anhåller jag, att få upgifva hvad jag egenteligen åstundar uplysning om, nemligen huruvida, så snart en mundtlig framställning blifvit lagd på bordet, RiddarhusSecreteraren icke genast låter upföra den på listan af bordlagde mål, och huruvida icke denna hordlista i nästpåföljande Plenum framlägges till föredragning, så att saken då kan företagas till remiss. Undertecknad Rid dårhus Secreterare: Då trenne värde Ledamöter af Riddcrskapet och Adeln äskat, att jag skulle i förevarande ämne afgifva mitt yttrande, har jag trott mig böra vördsamt meddela det, fullkomligen öfvertygad, att Ridderskapet och Adeln känner både min person och mina tänkesätt alltför väl, för att minsta anledning skulle kunna upstå, att ett yttrande af mig kunde åsyfta den ringaste 176
”Ha, edra uslingar”, skrek hon, krypen J fram som sniglar, släntren J fram som om J komme från kalas? Åh ja, kalas hade ni på Abraham, kalas hade ni på hela hans följe; men skolen J derför krypa som paddor. Borde ni ej ha eld i hjertat, eld i fötterna, borde ni inte skrika ve och förbannelse, så länge edra bäste ligga obegrafne, ett rof för himlens fåglar. Ha, han som var den skönaste, den ädlaste, honom ha de släpat i sin mörka håla att dö i elände, och de, de som voro edra hufvuden, edra hjertan, edra ögon, dem gifven J ej ens en ärlig graf. Se denna tröja, se huru Jacobs blod har färgat den röd, för er, för er alla!” Rörelse förmärktes bland hopen, många röster höjde sig, men ingen hördes tydligt öfver den andra. ”Ha, fort, fort”, och främst på vägen stod mor Annika, tog ur handen på närmsta man en stång, kastade deröfver den blodiga tröjan och bar den högt såsom ett baner, der hon med underlig sväfvande gång gick framför hopen. Hastigt följde henne alla, ehuru mången ryste för den underliga skepnaden, och tyckte att hon förekom mera trollsk, än godt var. De döda kropparna nedtogos, en graf gräfdes under tystnad, en af de medföljande presterne förrättade jordfästningen. Tysta stodo klubbemännen kring grafven, men hat och hämnd glödde i allas sinnen, och när nu en röst ropade: ”nu icke mera sorg, utan hämnd, bitter, oförsonlig hämnd”, då höjdes tusendes stämmor och ropade ”hämnd, hämnd öfver Fleming, öfver herrarne, öfver våra förtryckare! Till Åbo, till Åbo, låt oss gå att förjaga Flemingen och hela hans anhang. Ned med tyrannens näste, ned med Åbohus. Med tänderna skola vi rifva ned det, att der ej blir att stå sten på sten.” Och stormen växte ut öfver en stor del af landet, och åter framgick härjning och mord och brand i de rasande hoparnas spår. Mot Lappfjerd tågade en skara. Här lågo ryttare i borgeläger.
Ty sådana ämnen kunna icke köpas för penningar, ville man än bevilja millioner dertill. För deras frambringande fordras mer än ett tiotal af är. Icke heller må m'an tro, att skärpningen uti de Akademiska profven göra för ändamålet tillfyllest. Derigenom kunna visserligen beredas skickliga ämnen för de akademiska lärare-platserna, men för att erhålla till domare-platser skicklige och passande ämnen mäste dock vara ovilkorligen nödigt, att de vid Akademien inhemtade kunskaper genom praktisk erfarenhet göras användbara, och denna praktiska erfarenhet kan efter mitt förmenande svårligen på ett fullt tillfredsställande sätt erhållas, sedan den skicklighet, som Hofrätts-ledamöterne alltid böra cga, ej längre hos dem finnes, och således ej heller kan af dem på den yngre tjenstemanna-personalen fortplantas. Om det nu, såsom jag vågar tro, således är alldeles nödvändigt, att Hofrätls-ledamöternes löner i väsendtlig mån förhöjas, sä vida deras platser hädanefter fortfarande skola kunna hållas besatte med män, egande de egenskaper, som dessa vigtiga embeten taga i anspråk, så torde det, i betraktande af den svårighet, som städse möter vid beviljandet af högre löner, jemväl vara nödigt att icke vidtaga sådane förändringar, som fordra tillökning, utan deremot sådane, som kunna bereda minskning uti ledamöternes antal. Det förra inträffar om Utskottets förslag antages. Det sednare skulle deremot blifva följden af mitt förslags godkännande. Om i stället för de af Kongl. Maj:t och Lag-Utskottet framställde olika för slagen, till lag antages följande stadgande: ”/ Hoj-Rätt skola tre Ledamöter döma uti hvarje mål” så kan Hof-rätternes nuvarande ledamots-personal, utan någon tillökning deruti, fördelas inom hvardera af Svea och Götha Hof-rätter på sex Divisioner, samt inom Skånska Ilof-rätten på två Divisioner, hvardera med Lag-Utskottets Betänkande, A.-o 12.
De af riksdagsmannen Jonas Christoffersson frän Wermlands Län uti dess motion anförda skäl synas mig serdeles talande, men beklagligtvis har utrymmet icke medgifvit införandet af hans motion, till dess fullständiga lydelse, i Ulsk:s betänk. Till undvikande af vidlyftighet, begär jag att blott få uppläsa det i min tanka vigtigaste derur. Motionären motsätter sig nemligen: ”att åt K. befh:de blifvit öfverlemnad beslutande rätten i frågor, om handelsrättigheters meddelande å landet, utan att den församling, som spekulanten behagar välja för sina industri-företag, eger den ringaste rättighet att motverka eller förhindra emottagandet af en sådan gäst hos sig, om han än vore aldrig så öfverflödig för kommunen, ja till och med skadlig för densamma. Den vinst, en dylik handlande, till en början åtminstone skördar, frammanar snart hos flera den lätt väckta vinningslystnaden, hvarigenom med tiden måhända hvarje by, som är af någon betydenhet, skall blifva försedd med dylika etablissementer, då församlingen icke har någon utväg att sådant förhindra. Dessa handlande skola blifva ännu mer besvärliga och skadliga än' 0 e n 5 Juli e. m. 525 den gamla, så ofta öfverklagade gårdfarihandel — den var åtminstone ambulatorisk — de blifvande köpmännen komma deremot att vara fasta, så framt de af sig sjelfva kunna bestå. Följden blifver att de komma att utarma landet genom sina lyxartiklar, hvilka förut bos allmogen varit mindre kända, men blifva genom vanan och det allmänna bruket olyckligtvis ett behof”. Vidare har motionären fästat uppmärksamheten derpå att dessa handlander icke lära underlåta, att uppvakta allmänheten med hvarjehanda spirituosa, som kosta måhända något mera än bränvin, och verka lika om icke mera skadligt. Huru tillgår det för öfrigt, huru kommer det att tillgå, vid köpenskapsrörelsen i dessa salubodar; Jag skall försöka i några drag, hemtade från erfarenhetens vittnesbörd, visa huruledes menighetens sanna väl, i högre mening, dervid i ej ringa mån äfventyras. Merberörde handelsbodar uppslås nemi. merendels invid församlingens kyrkor, der flere vägar vanligen sammanlöpa, och der mesta trafiken följaktligen är att förvänta.
Sluteligen protesterar jag emot all afskrifning, innan Domstolarne gjort deras skyldighet, och Kongl. Majit underrät - I IO Den i4 Maji. tat Rikets Ständer om Domen, samt hvad till ersättnings vinnande hos de sakfällde kunnat vidgöras. Sluteligen anhåller jag, att Höglofl. Utskottet täcktes vid återremissen upptaga till besvarande hvarje min anmärkning; emedan det är på sådant sätt, enligt våra Grundlagar, som den enskilta StåndsLedamotens röst kan och får väcka andra Stånds uppmärksamhet, och således i sin mohn bidraga till rättelse uti de ofullständiga eller vrängda Betänkande!! Stånden i plena stundom af vederbörande Utskott få emottaga. Herr Rothlieb, Axelj uppläste följande: Önskvärdt hade varit, det icke någon Skeppshandel ägt rum; men ehuru förenadt med mycket interesse, och ehuru upplysande det än är, att höra öfvade och utmärkta talare i förekommande ämnen yttra och utveckla sina åsigter, är likväl det ifrågavarande af den beskaffenhet, att den längsta discussion svårligen ändrar någons opinion. Hvad genom en vidlyftigare utveckling kan åstadkommas, är ökade protocoller, ökad tryckningskostnad, och således i sin mån en lika liten båtnad för SlatsVerket, som det skördat af Skeppshandeln. Hvad gjordt är, kan ej ändras; och den enda utväg till någon ersättning, som jag tror kan vinnas, finnes föreslagen i StatsUtskottets Den 14 Maji. 111 Utlåtande; det är af dessa skäl jag vördnadsfullt får anhålla om Herr Greivens och LandtMarskalkens Proposition till antagande af ifrågavarande Utlåtande. Friherre Anckarswärd, Carl Henrik, anförde skriftligen: Den uppmärksamhet ifrågavarande Skeppshandel ådragit sig inom hela vårt Land, gör det till en ökad pligt, att med möjligaste noggrannhet följa detta ämne, hvadan det äfven torde tillåtas mig, att derom yttra mina tankar, oansedt så mycket redan blifvit taladt öfver denna sak.
Och om äfven, vid något tillfälle, ansökningar om lån Tiden för beräknande af öfverränta å Diskont-lån. Fonden för belåning af aktier och publika papper. 24 Banko-Fullmäktiges Berättelse. Fonden för lån på namn och reverser med omsättningsriitt. på aktier och publika papper skulle inkomma lill högre belopp, än den sålunda nedsatta fonden medgifver, så, och under förutsättning, att nu gällande och i Banko-Reglementets 153 § intagna stadgande bibehålles, kunna Fullmäktige af fonden för belåning af guld och silfver samt jern, koppar m. fl. vågförda effecter, hvilken ej eller under de sednast förflutna fem åren varit till fullo upptagen, för tillfället, använda de i och för lån på actier m. m. erforderliga medel. Den tillgång af 300,000 R:dr, som härigenom uppkomine, skulle i det närmaste vara tillräcklig för den reglering af Bankens sedelstock, hvarom Fullmäktige yttrat sig i 6 § här ofvan; och någon förminskning af lånerörelsen komme deraf icke att uppstå, hälst, såsom förut blifvit anfördt, Fullmäktige, oberoende af berörde 300,000 R:dr, i allmänhet kunna fylla lånebehofvet på aktier och publika papper. § 46. Den för utlåning på namn och reverser med omsättningsrätt afsatte fond, utgörande, enligt Banko-Reglementets 206 §, Åita millioner R:dr, vid sednaste Riksdag till en del oanvänd, har alltsedan början af förlidet år varit till hela beloppet anlitad.
Ständers skärskådande, åtminstone detta ofvanberörde nya och nyttiga Lagstadgande måtte genast antagas, och af Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet tillstyrkas, så att medelst utfärdande Nådig Förordning, det samma må gälla till ofelbar efterlefnad vid utskrifning och försändande till ÖfverRätt af UnderRätternes Domböcker, ej mindre hädanefter än ock för den framfarne tid, hvarunder Domböcker hittills icke till behörigt ställe blifvit öfversände. Anhållandes vördsammast, att denna min motion må till Höglofl. Lagutskottet remitteras, att benägit och ofördröjligen sitt Betänkande i likhet dermed affatta, för att Riksens Ständers pröfning underställas, så att deras tillstyrkande må på en gång med underdåniga skrifvelsen till Kongl. Majrt om Lagförklaringen angående ansvaret för uraktlåtenhet , att Småprotocollernc och Domböckerne till ÖfverRätt insända, kunna expedieras. I 2§ Dén 3 Octöbcr e rn. Bilagor till PlenlProtocollet för den 3 October, eftermiddagen. N:o i. Hörsamste Memorial! Uti afgifvit Betänkande af den i6:de sistledne Julii, rörande Förslag till en ny Iostruction för RiddarhusDirectionen, har Riddarhusutskott väl såsom skäl hvarföre
Men hvad anginge den Förlånings-Spannmål, som icke för egentligt vederlag kunde anses, ankomme på särskild pröfning, huruvida densamma kunde få behållas, ehvad den vore upptagen såsom beständig, eller gifven personelt och på behaglig tid, till understöd vid Stats-Utskottets Betänkanden. 739 svagare Pastorater samt med Kongl. Bref bekråftad eller grundad på gammal håfd; i följd hvaraf Kongl. Majit i Nåder forordnat, det bora Dess Befallningshafvande samt Consistorierne, vid inträffande ledigheter af Pastoraterne,hos Kongl. Kammar-Collegium anmäla den FörlåningsSpannmål, som Syslan åtföljt, eller den afgångne personelt innehaft; hvarefter Kongl. Kammar-Collegium åligger afgifva underdånigt utlåtande, i fråga om dess indragning efter de derföre bestämde grunder och hvarvid i afseende på den vederlag, som blifvit förunnad för Pastoraters ringhet eller svaga beskaffenhet, skulle gälla, att den för en Kyrkoherdes tillståndiga bärgning erforderliga behållne inkomst, bor i värde motsvara i oo Tunnor Spannmål. Då sålunda finnes stadgadt till hvad del och på hvad sått Vederlags-Spannmålen funnits bora till Staten indragas, samt verkställighet deraf, jemvåi följt och foijer i foreskrifven ordning, anser Stats-Utskottet sig icke kunna tillstyrka någon vidare Författning härom; hvilket dock vördsamt hemstålles till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm d. 3 Maji 1823. 74o Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom den 5 Maj 1823. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar, vid upprättade Förslaget till Aflöning för Riks-Ståndens och deras Utskotts-Secreterare, Cancellier och Vaktbetjening.
Uvfpvungligen våntefvta ©futPeV/ jemte fåPane å bmtlfa vante* bevåfntngen uppror t vriö ©fttlPevitaa fovfallottP. RifégälböSontoireté Obligationer mcb 3 proc. ränta, Kapital 7,125 R:br od) till förfallobageit bcräfitab ränta R:br 472: 20. e. eller tillfammanö 7,597: 20. e. ®ito mcb 5 proc. ränta, utfärbabe tilt crfättning af ©lbeitjfe mebborgareö boé granffa Regeringen eganbe gobfänbe för* bringar, Kapital R:br 383: 21. 4. famt tilt förfallobageit upplupen ränta R:br 175: 47. — elfer tiltfammané 55g: 20. 4. 4'å ?lii|Tagct för år 1834 titt ©tatöbefyoftpeitö fpltaube, ont# tagne SPA Srebitiöet i bönfelt afngncrabc • 696,577: e. 4. lltelöpaitbc b?erelbattco*2tttcftcr 704:12.10. Upptupne od) tilt årets gitt (icråfttabe, ©otttoiret båförbc räntor ... 65,22b: 20. s* 7. Unöer IDepofttton ftåenPe tTtePel.
Prop. HM 1, om Statsverket 1859. kas befrämjande derigenom åsyftas; och skulle, med sådant medgifvande, Topografiska Corpsens anslag icke behöfva förhöjas med annat än 8 Under-officers-löner å 500 R:dr. elier med sammanlagdt 4,000 R:dr. Men om, på sätt Chefen för Topografiska Corpsen äfven föreslagit, och hvilket jag i underdånighet tillstyrker, nuvarande Renritaren ä Corpsens Stat, Carl Akrell, hvilken enligt företedt läkarebetyg är och sannolikt för framtiden förblifver till tjenstgöring oförmögen, öfverflyttas pä allmänna Indragningsstaten, med rättighet att för sin återstående lifstid derifrån åtnjuta en] årlig pension, motsvarande den aflöning af 800 R:dr, han för närvarande å Corpsens Stat innehar, blefve detta belopp för den nya regleringen disponibelt, alldenstund, efter Under-officerares anställande vid Corpsen, Rcnritarebefattningen såsom obehöflig kan indragas. Härigenom nedsättes behofvet af nytt lön-anslag för Under-officerarne till 3,200 R:dr. — Hvad vidare angår den af CorpsChefen föreslagna beklädnadshjelp af 150 R:dr årligen ät hvar och en af dessa Under-officerare, hvilken jag anser mig äfven böra förorda, anhåller jag i underdånighet, att medel härtill måtte få beräknas vid regleringen af anslaget för »Försvarsverket i allmänhet eller Krigs-Collegii Afdelningar», dit en sä beskaffad utgift rätteligen hörer. — För öfrigt finner jag hinder icke möta deremot, att, vid slutliga fastställandet af Topografiska Corpsens Stat, den å Staten uppförda aflöning för en Professor må, pä sätt Corps-Chefen hemställt och likasom den öfriga aflö ningen för Corpsens personal, fördelas i egentlig lön och tjenstgöringspenningar.
För de skollärare Ben 2? Juni. 421 åtminstone, som f. d. åtnjuta lönebidrag af helgonskylden, är det förenadt med icke ringa besvär, att först uträkna dess belopp, hvilket på hvarje gård utgör ett par kappar, och sedermera insända denna uträkning till Konungens Befh:de, för alt genom dess försorg få utskylden npburen. Den siste värde talaren har yttrat, att han för sin del, ansåge det vara en orättvisa, att bevilja en minskning i utskylderna för det rika och lågt beskattade Skåne. Jag deremot tror, att, derest saken är rättvis och billig, så får icke afseende fästas på provinsens rikedom eller fattigdom, och att hvad som i detta hänseende är rätt, bör af R. St. beviljas. Vi hafva vid innevar:de Riksdag bifallit tvenne propos:r, rör:de efterskänkande af Statens inkomster, en sak, hvarom här icke är fråga. Vi hafva nemi. funnit billigt, att låta saltpeter-hjelpen i Småland utgå efter krono-värde, i st. f. alt den förut under sekler utgått efter förvandling; och vi hafva vidare ansett billigheten kräfva, att efterskänka en betydlig del af kopparräntan i Dalarne, på det att denna provins mätte kunna bringas i en lyckligare ställning än hittills, i afseende på sina afgifter och öfriga förhållanden. Jag vågar hoppas, att R. o. Ad. äfven skall finna rättvisan och billigheten af de anspråk, som nu i förevar:de hänseende blifvit framställda, och det är på grund häraf, som jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhåller om propos. på bifall till ifrågavar:de betänk. Frih. Cederström, Rudolf: Om lifligheten och ihärdighe ten i försöken alt afskudda sig de kommunala afgifterna, för att kasta dem på Statsverkets skuldror, vore ett tillräckligt bevis på anspråkens rättmätighet, då kunde ingen fordran vara rättvisare än den nu ifrågavar:de.
S. D. Föredrogs ånyo och afslogs Lag-utskottets betänkande N:o 26, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition (N:o 15) med förslag till förordning angående förlags-inteckning. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-utskottets utlåtande N:o 78, angående Riksgälds-kontorets förvaltning under den sedan sistlidne riksdags början förflutna tid; blef Utskottets utlåtande i dess helhet af ståndet godkändt. 256 Prot.-utdrag den 18 Mars 1848. Den 18 Mars. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-utskottet: Kongl. Maj:ts denna däg ankomna nådiga proposition af den 17 dennes, angående ett stats-anslag lill upprätthållande af den armeens pensions-kassa åliggande pensionering. Statsoch Banko-utskott em Kongl. Maj:ts denna, dag ankomna nådiga proposition af den 17 dennes, angående tillåtelse för Banken och Riksgälds-kontoret, att, i utbyte emot nu innehafvande obligationer af armeens accords-amorteringsfond, mottaga nya sådana, ställda på förlängd inlösningstid. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-utskottets den 8 och 15 dennes på bordet lagda betänkande: N:o 24, i anledning af väckt motion om förmåns-rätt för förskott på till försäljning lemnade varor. S. D. Yid föredragning af Konstitutions-ulskottets den 11 d ennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 3, angående en af Stats-utskottet framstäld anmärknings-anledning, i följd af åtskilliga omständigheter vid inköpet af Owenska faktori-tomten på Kungsholmen i Stockholm till ny lokal för myntoch kontroll-verken, fann Ridderskapet och Adeln delta memorial icke föranleda till annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. S. D. Föredrogos och biföllos Lag-utskottets den 11 dennes e. m. på bordet lagda betänkander.:
N:o 36, såsom sin gemensamma tanka förklarar, att det deri framlagda grundlagsändringsförslag bör återlemnas till Utsk. för att omarbetas i den syftning Hr Rudlings Mem:t bifogade reservation antyder, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; Vid voteringens slut, befunnos rösterne hafva utfallit, sora följer: Ja — 23. Nej — 31. Då härefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad., på 54 Den 10 Oktobe r. sätt Gr. Sparre föreslagit, behagade förkasta Const.Utsbs ifrågav:de förslag, ropades starka Ja, blandade med Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade det han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Föredrogs ånyo Const.Utsfcs den 3 och 7 dennes pä bordet lagda Memorial N:o 37, med förslag till tillagg uti 1 g 4 mom. TryckfrihétsFörordmn, rörande skyldighet för utgifvare af Dagblad eller Periodiska skrifter, att ställa borgen för böter, kostnad och skada. Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Det finnes ett gammalt latinskt ordspråk, som lyder: »Principiis obsta», d. v. s. gör motstånd i början. Detta ordspråk torde böra ihågkommas vid behandlingen af ifrågav:de förslag. Man kan visserligen tycka att förslaget i och för sig sjelft är temligen oskyldigt, enär det icke är troligt, att den, sorn vill utgifva ett dagblad eller en periodisk skrift, skall hafva någon synnerlig svårighet att anskaffa borgen för 1,000 Rdr Ernt; men man bör härvid bemärka, att just sjelfva meddelandet af en sådan föreskrift utan tvifvel utgör första steget på en bana, som kan leda till tryckfrihetens förqväfvande eller åtminstone ganska stora förfång. Våra grundlagsstiftare hafva ock varit ganska rädda för alla emot tryckfrihetens bruk i förväg lagde hinder, enär de i Reg:sF:ns 86 § uttryckligen stadgat, att inga sådana hinder finge läggas.