Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
488- — Om Kyrkoherdars förbindande att lika med Comministrar pä Landet, i Rikets alla Provincer utom i Skäne, ffelswc nybygga och underh lla deras boställen; 1 Del. 430. 485 — Dm fljutsningsffpldighet samt Registerrz fäir.t byggande afTingshus och Häradsfängclser: i Del. ZZy Om rättighet «tt pä kronans Allmänningar uv« bryta stubbar m. m. för akt anwända dem till tjärn» tillwcrkning: i Del. 631. 679 — Om sist ängstcns förbättrande i Cattcgatt: i De-. 679 — Om Wargeriugcns uphäfwande i Skäne: i Del. 680. — OM förbud pä pass ät alla sä kallade stoja» re m. st : i Del 701. 839—' m rättighrt förhe.umansäbo r att, ulan hinder af förut ingängne för» bindelser, fä till godo njuta lösningsrätt af lo:de« spanncmäl efter markegängSpris: 1 Del. 721.8-39. Om städje-auction ä Ky kohemman m. m.: l Del. 722. Stadernes sty dighet att npsätta hälften af deras BätSmans antal, och landers befriande frän ena hälften af dess »uwarande rustnings» skyldighet met erläggande af vacance - afgift: i Del» 702, 839-— Om sädancs af Allmogen, som försummat snöffottning, inkallande till wederoörlig Domstol, häldre än inför Kor Ungens Befallningsharwandet r 70Z. 838- — Om fbreflagen ändring lili Mctions, kammar-ordningen för Stockholn,s Stad: 2 De 62. 82. „ Om ekeffogars omvändande och plantering: 2 Del. 64. 79. — Om fri kohlhandel: 2 Del 65. 79. — Om Contractcr emellan Kyrkoherdar och dera?
Sedan Depulationen afträdt, yttrade sig Grefwe ^körner, Larl 6abriel, det hatt, dä fräga upkom om wäljande af et Stats-Utskott, hade trott at desi göromäl ej skulle blifwa an - 200 De» 19 Maj. annat än at öfwerfe Statsverket. För et Utstött nre-d denna befattning anfäg Herr Grefwen för fin del någon instrncuon ej wara af nöden, och Medes ej behöfwa komma i fräga, i annat fall än om Stats-Utstottet, säsom Herr Grefwen hade hört berättas, möjligtwis kunde komma at til et Hemligt Utstött förwandlas. För öfrigt anmärkte Herr Grefwen, at enligt wanligheten wid förra Riksdagar hade frägan om lnLtructioner för Utstött blifwit wäckt och afgjord innan wal-listorne til Ledamöter blifwit upbrutnc. Herr Naron och Landtmarfkalken förmätte, det Hans Kongl. Höghet Riksföreständaren sig pttrat, at om Hans Kongl. Höghet komme at asta et Hemligt Utstött, hade han trodt det kuuna formeras genom tilökning af nägra Ledamöter til Stats-Utstottet. Hans Lxcellence Hr Grefwe Uuuth, klric, anfäg för sin del nödigt, at utstakas mät-" te hwaruti Stats-Utstottets göromål stulle bestå. Frägan om Instruction för Stats-Utstottet begärdes pä bordet. Herr von Schultsenheim, Oavicl. Jag gjorde wäl wid klenum den 15 dennes, det ödmjuka förbehäll, at mitt Oict-rmen eller reservation til hrotocoliet ej stulle underkastas nägon ventiRtion; men Herr ^mirrrlen och Lommenlleuren hlauckboll' sökte samma dag deremot göra nägon wederläggning. Jag hörde wäl mitt namn nämnas, men kunde icke fatta meningen, utan tänkte tvid krotocolls-justeringen Närmare fä underrätta ung derom. Jag bewi stade - Den 19 Mas.
N:o 19. 9 resa omkring hela distriktet och derunder verkställa alla på hans åtgärd beroende utmätningar; och vore det just med afseende på denna tydligt framstående besparing i reseutgifter, besvär och tid för under-exekutorn, som det visade sig möjligt att, till minskning i fattiga gäldenärers lidande, nedsätta utmätningsarfvodet i de flesta fall, utan att derigenom ådraga de verkställande, tjenstemännen någon verklig förlust. Detta vore äfven enda utvägen att bereda den lindring, som varit åsyftad, men ej kunde vinnas genom föreskriften om utmätningskostnadernes fördelning; ty förutom svårigheten att kontrollera föreskriftens efterlefnad, så kunde samma föreskrift ej blifva tillräckligt verksam, så länge på exekutors eget godtfinnande vore beroende att under en företagen utmätningsresa verkställa en eller flere förrättningar. Men enda olägenheten med denna föreskrift vore ej blott att densamma icke uppfyllde sitt ändamål till lindring för gäldenären; den åstadkomme äfven ett ondt derigenom, att den ofta gåfve anledning till mera eller mindre orättvisa misstankar mot kronobetjeningen, och dymedelst minskade det allmänna förtroende och det anseende, som angeläget vore att åt denna tjenstcmannaklass bevara. På dessa skäl har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t i underdånighet framställa den önskan, att föreskrifterne om ersättning för utmätninssmäns traktamente och resekostnad måtte varda i den af motionären angifna riktning förändrade. Utskottet har tagit denna motion i öfvervägande; men anser den grund, efter hvilken för närvarande ersättning utgår för utmätning, likasom för den förutgångna lagsökningen eller rättegången, nemligen en fullständig godtgörelse af den kostnad gäldenären genom sin försumlighet orsakat, vara rättvis och med lagens anda i allmänhet öfverensstämmande.
Kollegium ansåge således ofvanuppgifne förhållanden, i afseeade ej mindre å tillväxten af de landtmän i Stockholms och nordligare Länen tillhörige fartyg i allmänhet, än å det redan något minskade behofvet af Finska och Åländska fartyg för transporter af träd varor och tjära från sistnämnde län, lemna anledning till den förmodan att tillgången å Svenska fartyg för bestridande af denna fraktfart skulle efter hand ytterligare tilltaga, hvartill äfven borde bidraga den allmännare kännedom af skeppsbyggerikonsten, som genom inrättandet af ett skeppsbyggeri-institut i nor - 24 Conslitulions-Utskoltels Memorial, N\o 16. ra delen af riket vore att förvänta, och att såmedelst iurikes afsändningen af de norra provinsernas skogsprodukter skulle småningom blifva mindre beroende af främmande fartygs biträde. Men då, på grund af hvad upplyst blifvit, måste antagas, att för närvarande tillräcklig tillgång på Svenska, för ifrågavarande varuiransporter passande fartyg, saknades, och det följaktligen icke vore förenligt med ett billigt afseende å inhemska trädvaruhandels-interesset, och de dermed sammanhang egande näringars fördel att, under sådana förhållanden, upphäfva den Finska och Åländska fartyg medgifna ifrågavarande seglationsfrihet, helst sådant sannolikt skulle, åtminstone till en början, försvåra afsättningen af berörde produkter och föranleda oskälig stegring i fraktprisen, ansåge sig äfven Kongl. Kollegium böra i underdånighet hemställa: att rättigheten till begagnande af Finska och Åländska fartyg för transport af trädvaror och tjära från Norrbottens, Westerbottens och Westernorrlands Län till andra inrikes orter måtte än vidare medgifvas under 3:ne års tid, eller till 1844 ^rs slut, under enahanda vilkor och föreskrifter, som i Kongl. Brefvet d. 24 April 1839 blifvit stadgade, samt att Kongl. Maj:t måtte i Nåder anbefalla, dels Dess Befallningshafvande i berörde 3:ne
Upsala med underlydande torp och lägenheter inom Svartlösa härad af Stockholms län, hade Banken panträtt sedan 1751 för ett lån, stort 9,000 Daler kopparmynt; och då, år 1807, hvarken föreskrilven kapitaloch räntebetalning erlades, eller återstående skulden, i kapital omkring 290 Hulr banko specie, godvilligt betaltes, måste, på grund af gällande författningar, panten å Banko-auktion försäljas. Enär Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen, om hvilka nu endast är fråga, af Domhafvanden, Lagmannen Erland Junbeck blifvit uti värderings-instrumentet öfver fastigheterne intagna och i ett sammanhang med Bankens pant, efter Banko-method, uppskattade samt uppgålvos vara i sambruk med densamma, medgaf, uppå af egendomens dåvarande egare, Under-stallmiistaren, Friherre Anders Cederström derom gjord anhållan, Bankens Kommissariat, att nyssberörda trenne fastigheter linge med Bankens pant uti ett köp och linder samma utrop försäljas; men före auktionen tillkännagafs likväl uttryckligen; att samma fastigheter icke voro under Bankens pant inbegripne samt att Banken frånsade sig förbindelsen att för dem stånda hemul, och efter det förbemälde Under-stallmästares broder, dåvarande Löjtnanten, Friherre Jacob Cederström å nämnde auktion inropat samtliga fastigheterna för 30,880 Hulr specie banko, af hvilken köpeskilling Bankens då återstående kapitallordran, jemte ränta och omkostnader, godtgjordes med tillsammans 312 R:dr 14 sk. 4 rist samma mynt, upptogs, uti det af Kommissariatet den 20 Maj 1809 utfärdade köpebref, anledningen dertill, att Eketorp, Samuelsås och Sadelmakarekrogen kommit att, jemte den förpantade egendomen, å Bankens auktion försäljas, med följande dervid gjorda ordagranna förklaring: »Utfästande sig Banken att, likmätigt innehållet af Kongl.
K — a L — a 5. — S. Hagelstein 20. — S. E. J. C s 15. — » Sommaren 1895 » 10. — E m m y Rappe 100. — Aug. — Maria R — n 100. — fnsamladt i Östersund genom d:r Groeve 110. — Insamladt i Gefle genom d:r Bergwall 616. Summa 2.7S3 kr. Tidningspressen såväl i hufvudstaden som i landsorten har välvilligt tagit in uppropet och redaktionen för tidningen Idun har skänkt 1,000 e x. separat-tryck af uppropet. Insamlingen fortgår alltjämt och rekammenderas i den välvilliga allmänhetens åtanke. » Hon stund. Den nya damhatten &gt;Otero », som af firman Joseph Leja annonseras i Idun, torde vara värd damernas beaktande, billig och treflig som den är. Innehålisförteekning. Emma Berg; af Daniel Fallström. (Med porträtt). — Höststämning; poem af Emil Eléen. — &gt;Hvad kunna vi väl göra? Af Ave. — I frestelse; af Johanna van Woude. Från holländskan af Elin Sch y. Idun Stockholm, Fredagen den 24 februari 1893. N:r 8 (271) Prenumerationspris pr Idun m e d Modetidning och kolorerade planscher I d u n m. pl. Idun ensam år: kr. Redaktör och FRITHIOF utgifvare: HELLBERG. Träffas å b y r å n k l. Allm. Telef. Utgifningatid: hvarje Iduns fredag. - r a d. Vendela Andersson-Sörensen. ket är nu fem år se' dan den sångerska, hvars porträtt i dag meddelas, lämnade vår lyriska scen. I dessa dagar hälsas hon af en intresserad publik välkommen till de tiljor, där hon firat sina bästa segrar, och vid hvilka hon nu åter är för en tid bunden genom ett gästspel, som kommer att omfatta några af sångerskans förnämsta roller och som tog sin början i måndags, då hon uppträdde som Violetta i » Den vilseförda ».
Emedlertid, och då denna sak egentligen rörer PresteSt., anhåller jag hos Hr Landtm., att upplysning måtte lemnäs, huruvida något prot.utdr. eller annan underrättelse om PresteSt:s beslut i denna fråga till R. o. Ad. ankommit. Undert. Ridd.Se cret. anmälde, att från PresteSt. ingen underrättelse till prot. inkommit, huru denna fråga hos nämnda Stånd blifvit afgjord. Hr Dalman: På de skäl jag förut anfört, och då jag anser vida lämpligare att hänvisa till kyrkolagen, än till förra vanligheten vid biskops09I1 erkebiskopsval, tillstyrker jag bifall till förevar, förändring. Den aö Mart f. m. 471 Hr Lefren, Joh. Pehr: Äfven jag är af den tanke, att detta grundlagsförslag kan och bör bifallas. Frih. Cederströms anmärkning finner jag icke hit lämplig. Vi hafva till och med, i afseende pä vår egen representation i 12 §:n Riksd.Ordn. ett stadgande af det innehåll, att R. o. Åd. infinner sig till riksdag och representeras enligt Ridd.Ordn., hvilken, likasom öfriga ståndsordningar, bör vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad. Således Ur det icke någon allmänt gällande grundsats, att man icke i grundlagen kan åberopa en annan lag. Tvertom tror jag det vara riktigt, att i grundlagen blott hålla sig till de stora grundsatserna och lemna de mindre vigtiga bestämmelserna åt allmänna lagstiftningen. Jag tillstyrker antagande af den nya §:n. Frih. Cederström: För min del kan jag icke antaga det af Hr Lefren anförda exempel såsom jemförligt med ifrågavar. citation, emedan Riksd.Ordn:s 12 §. tydligen säger, att Ridd.Ordn. skall vara i öfverensstämmelse med grundlagarna författad. Något sådant stadgande om att kyrkolagen i afseende på ifrågavar. val skall vara öfverenstämmande med grundlagen, finnes icke och kan icke finnas, helst kyrkolagen icke bestämmer huru dervid skall förhållas.
St. dä de vilja ställa Konungens rådgifvare under ansvar, uttryckligen föreskrifva för det fall, att den tilltalade Konungens rådgifvare frlinträdt sitt embete och innehar pension, att rättighet är Riksrätten gifven att dömma den tilltalade så från pension, som han skulle hafva blifvit dömd från lön, om han varit i tjenst; — när man påminner sig detta, så finner man, att hvarken Coust.Utsk:s eller R. Sits rättighet är för nära trädd derigenom, att pensioner begäras och lemnäs, emedan det alltid beror på Riksrätten att dömma dem ifrån pension, 0111 den så finner för godt. Jag vill dermed blott säga, att insinuationen är oriktig, om meningen är, att den K. propostn på något sätt förnärmar R. St:s makt. Man har sagt mig, att 107 §:n Reg.Fm kunde användas. Jag tror det icke. Const.Utskts ledamöter skola, såsom jag hoppas, respectera 107 §:ns ordalydelse, hvilken icke är användbar för ifrågavar. fall, utan endast för det med samma §. åsyftade ändamål, nemi. att K. M. måtte från sin rådgifvarepersonal afskilja den eller de, mot hvilka man vill använda 107 §:n. Detta ändamål är förfeladt, enär ifrågavar. rådgifvare redan frånträdl sina embeten. Det är således detta förhållande, som nu är för handen, och jag tror icke, att Const.Utsk. kan förvrida det till ett förhållande, sorn icke äger rum. Göra de del, så skada de ingen annan än sig sjelfva. Man skulle anse det såsom en förnyelse af partiförföljelserna, och ingenting annat; man skulle dömma 1840 års Const.Utsk. såsom man dömt 1756 års commissioner. Hvad åter statssecreterarne angår, inträffar alldeles samma förhållande. Jag begär, att detta yttrande måtte få åtfölja remissen till Stats.Utsk.
De årlige understöden äro bestämda för enka till 50 R:dr, för gossebarn till minst 16 R:dr 32 sk. och högst 25 R:dr samt för flickebarn minst 10 R:dr och högst 16 R:dr 32 sk. Banko. Samma år uppgick understödstagarnes antal till 56, till hvilka utdelades 1,746 R:dr 32 sk. Banko. v) Sjömanshus-direktionens årliga anslag af fattigunderstöd, till bräckliga och nödlidande sjömän samt deras enkor och barn å kustorterna emellan Götheborg och Torekow, har under ifrågavarande femårs-skifte utgåtl till 547 sjömän, 1,543 sjömansenkor och 554 sjömansbarn med tillsammans 24,637 R:dr 8 sk. Carl Johans församlings Vexel-undervisningsskola har under berörde tid jemväl från Sjömanshuset erhållit ett årligt bidrag af 500 R:dr Banko. w) Pensions-inrätt ningen för ålderstigne oell sjuklige tjenstehjon, stiftad Oscarsdagen 1849, såsom en gärd att befästa minnet af den då skedda invigningen af Götheborgs nya börs. Inrättningens fond utgjorde vid 1855 år slut 51,508 Rrdr 30 sk. Banko, som samlats genom frivilliga bid rag, deraf Grosshandlaren D. Carnegie tillskjutit 13,333 R:dr 16 sk. Banko, samt särskilda donationer och testamenten, af hvilka Vaktmästaren Fryckmans, med villkor att i sin och hustruns lifstid åtnjuta belöpande ränte-afgäld, gjorde donation af all sin till omkring 26,000 R:dr värderade egendom förtjenar företrädesvis nämnas; derförutan ett belopp af 3,333 R:dr 16 sk. Banko jemväl af Herr Carnegie donerats till grundläggande af en särskild byggnadsfond, derå räntan skall tilläggas kapitalet, intilldess afsedda ändamålet, bostäders anskaffande till sådane pensionärers inrymmande, kan ernås. Denna särskilda fond utgjorde vid 1855 års slut 7,876 R:dr 42 sk. 8 rst. Banko.
Justitie StatsMinist. lön éooo Taffelpenningar rooo Statsministern för Utrikes 7 000 Ärender, . lön 6000 Taffelpenningar 2000 O rv A 6 StätsRåd, Lön och Taffelpenningar å 3500 2 1,000 1 r JustitieRåd Dito å 25^0. 150 justitie ■ Revisionen. 1 1 Justitie-Canzler 1800 i Canzlist hos ]ust.-Canzl:n 300 1 Copist hos Dito 200 5 RevisionsSecreter. • 000 13,40c i Svea HofRätt. 2 Registratorer å 400 4 Canzlister ä 300 .✓ , Copister å 200 . • Kamererare å 1000 Kammarförvanter å 600 Bokhållare å 450 Kammarskrifvare å 300 Dito å 250 . i Kammar-Archivarie Inspector AdvocatFiscal Vice AdvocatFiscal Myntmästare eller Öfver Directeur Den 19 April. 1 ÖfverDirecteur 500 Transport O O IO 279334 512 Den 19 April. i Soo Canzli Styrelsens Expedition. 1 Secreterare 45° i ProtoNotarie och Regi450 strator I Canzlist . 300 x Copist 200 1 CanzliBokhållare . 400 HojCanzler s Expeditionen. 1 ExperlitionsSecreterare . 1000 1 ProtocollsSecreterare . 900 1 Canzlist . i . • • • 3®° 1 Copist 200 Konungens Cabinett för Utrikes Bref växling en. Jl O O . '■ 1 ExpeditionsSecreterare . ic«o 2 ProtocollsSecreterare å 900 1800 1 Registrator 400 2 Canzlister å 300 , . 600 2 Copister å 2cp . , . 400 Handelsoch FinanceExpeditionen.
Det är en inkomst, som förvärfvas mycket lättare än mången annan inkomst, som är högre beskattad än denna ; och sålunda anser jag sjelfva förslaget att beskatta den ingalunda som en obillighet, synnerligast om samhället skulle befinna sig på den punkt, alt missbruk och kanske mycket vidsträckta och stora missbruk insmugit sig vid sådana titlars utdelande, så alt lagstiftningen funne sig föranlåten att söka alla möjliga lofliga utvägar för alt förekomma desamma. — En värd talare på andra sidan yttrade, att om den sällsynta lyckan inträffat, alt någon af Konungens nuvar. rådgifvare varit tillstädes, skulle talaren funnit sig tillfredsställd, om en opinionsyttring blefve öfverbörd till Konungen i detta ämne; men jag tror ej att meningen var sådan som följden blef, att af en f. d. Konungens rådgifvare få höra omtalas den ovänskap , hvaruti han med en mäktig person råkat, derföre att lian velat förhindra en karaktersfullmakts meddelande. — Man yttrar sig mot Utsk:s förslag att åsätta bevilln., under det alt man ej vill tala om sjelfva saken eller motverkandet af dylika fullmakters utdelande, hvilka jag åtminstone för min del anser som en af de största samhällskräftor, som någonsin funnits och verkat mera ondt, än mycket annat inom vårt samhälle; ty jag skulle föreställa mig, att tjenstemännen borde finna sig hedrade mera af den Statens tjenst, hvarmeden hvar arbe - i6S Den 7 October e. nr. klädd, utan att behöfva söka denna större hedern i en högre charta på sin fullmakt eller i en annan benämning, än den som åtföljer hans innehafvande grad. Denna titelsjuka har verkat mycket ondt under de sednast förflutna 3o åren, derigenom ibland annat , att de lägre tjenstemännen velat föra ett dyrare lefnadssätt, än deras löner medgifvit, i jemförelse med de högre och vållat de ständigt vid hvarje riksdag yrkade behofven på löneförhöjning.
En sådan uppgörelse emellan några få timmerhandlare på Indals-efven är vida lättare att uppgöra än t. ex. pä Clara-elf, der en särskild elf-direclion är bildad, sorn ombesörjer timmerflottning, rensningsarbeten, länsbyggnader m. m.; hvars utgifter årligen, utan något bidrag af Staten, uppgå lill 8 ä 10,000 r:dr, oell hvartill alla timmerhandlare contribuera i man af timmerniärkningslängderna. Hvarföre skulle de trafikerande på Indals-elfven mera befi ias från dessa kostnader? Denna fråga förljenar så mycket mera att närmare pröfva» , som rensningen af den tillhörande Litselfven äfven åsyftar sänkningen af en sjö af 2^ mils längd, hvarigenom en betydlig landsträcka blir odlingsbar; och hvarför skulle man mera här än vid öfriga föreslagna vattenaftappningar gifva jordägarne denna vinst för intet? Litselfvens rensning för 6,5oo r:dr är angelägnast, men strandägares och timmerhandlares bidrag bör blifva beroende af närmare pröfning. Innan en sådan billig reglering föregått, bör således ej anslaget beviljas. Jag går nu alt yttra mig om slussanläggningarna vid Dejeforssen och Forsshaga och påkallar dervid Utsk:s synnerliga uppmärksamhet, emedan jag anser att nästan intet af de föreslagna arbeten är så förtjent af Sländernes behjertande, så väl i afseende på mängden af de varor, som redan på Clarelfven transporteras och betungas med dryga afgifter, som äfven med afseende på den nya production, som skulle framkallas ur Elfdalens och Vesterdalarnes skogrika trakter, som nu ligga nästan i ödesmål. Från Clara-elf utskeppas årligen nära 40>000 Sk9? jern, omkring 3o,ooo tolfter plank och 6 å 8ooo tolfter sågblockar, och endast dessa effecter lemna ett exportvärde af nära i million r:dr; rnen huru skulle icke denna production. förökas, 0111 genom minskade transportkostnader nya anläggningar uppmuntrades?
Bet ankanden, tillskjuten af Rusthållaren, hvilken derigenom uppmanas att med omsorg och nit akuta ai.n häst. 3U:o Att Compagnieoch Squadronsehefersiö icke må berättigas till cassation af munderingsperseölar eller annan befattning med munderingar, ä» hvad de smärre och ut& Förfaltningame bestämda persedlarne angar.. 12:0 Att, då begagnandet af vadmal till soldatens beklädnad har många skäl båda för och mot sig, Utskottet måtte taga densia fråga i särdeles öfvervägande. Detta allt har Ekonomiutskottet tagit under pröfning. Utskottet har först fästat sig vid den omständighet, som nästan allmänt blifvit yrkad, att det vigtiga ändamålet af en förbättrad anstalt för kavalleriets, beklädnad skulle säkrast vinnas genom ordentligen upprättade Passevolaneecontracts ingående för karloch bästmuaderiage» m. ni. För att komma i tillfälle att på tillförlitliga upplysningar kunna grunda sin öfvertygelse i denna fråga, har Utskottet ansett angeläget vara, att, rörande denna del af ämnet, inhemta nödiga underrättelser från Kongl. Maji :ts General Adjutants Expedition lör arméen, som af sådan anledning meddelat uppgifter och uträkningar på kostnaden af hvarje indeldt^kavallexicorps eller Irån kavallerie afsutet indeldt infanterseiageoicate8_ nya^tnundering för ett år, eftes Besv, och Ekon, Utsk. Bethnkanile/t. 1177 gällande priser, samt med antagen dubbel slitningstid för persedlarne, emot hvad staten för Hans Kongl. Höghet Kronprinsens Husarregemente består, då tioppen är kavallerie, men emot Kongl. Maj:ts eget värfvade regemente, då tioppen är infanterie, äfvensom 20 Procents tillökning i årliga kostnadsbeloppet blifvit upptaget för underhållet af persedlarne och ersättning af tillfälliga förluster. Enligt dessa uppgifter skulle årliga kostnaden belöpa sig vid (För Karlmundering - Kongl. Lifj regementets ! Brigadens j Dragoncorps Husarcorps i Smålands .
Derunder framhade jag än det ena, än det andra manuscriptet, betraktade och bläddrade igenom det för att se dess innehåll. Så t.ex. gick jag temligen ordentligt igenom Asjothis historia om Egypten. Hvad jag hufvudsakligen sökte, hufvudverken öfver Arabernas äldsta historia af Kalabi och Abo Obajda, fann jag väl ej; men den Arabiska manuscriptologin har jag nu så temligen reda på, och tror det skall komma mig väl till pass, i fall vårt universitet vill spendera något mera på uppköp af handskrifter. Arbetandet i dessa bibliotheker är högst roligt, ej det minsta genant, såsom jag alltid tänkt mig det. Man sitter här bland Europas störste och berömdaste vetenskapsmän, hvar och en med sina luntor framför sig, utan att den ene det allraminsta frågar efter eller bekymrar sig om hvad den andra gör. Så suto vid samma bord som jag trenne som ifrigt arbetade i Kinesiska böcker, bland dem en, jag tror Julien, som satt och läste sin Kinesiska helt ogeneradt som vi Svenska, samt åtskilliga, att dömma af deras utseende, Kreoler som arbetade i Gud vet hvad för manuscript. Få såg jag som arbetade i Muhamedanska manuscripter utom, mirabile dictu! ett fruntimmer, som lät framhemta åt sig det ena Arabiska och Persiska manuscriptet efter det andra och aftecknade de granna titelbladen. Hon var icke den enda som sysselsatte sig dermed, en hel hop unga målare, sådana här finnas öfverallt till det största otal, aftecknade flitigt ornamenter från alla möjliga tidehvarfs och nationers codices. Den utomordentliga beredvillighet, den verkligen obeskrifliga artighet, hvarmed man bemötes här af herrar bibliotekarier, män som kanske ha stort namn i den lärda verlden, den lätthet hvarmed tillträde lemnas till allt äfven det raraste, gör att man med verkligt nöje begagnar de oändliga skatter som här stå en till buds. För öfrigt har jag ingenstädes sett lärda, som så behagat mig som de Franska.