Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att hädanefter uppdraga en på sakförhållanden grundad gräns emellan hvad som skulle räknas till det yttre och inre försvaret, har derföre motionären ansett vara nära ogörligt; och då motionären med sin framställning endast åsyftat att Rikets Ständer icke, genom något deras beslut, skulle uttrycka ett gillande af en sådan delning af sjövapnet och dess personal, som de förliden riksdag afslogo, hade han hoppats bifall dertill, helst då förslaget, sådant det af motionären framställts, hvarken lade hinder i vägen för Kongl. Maj:t att vidtaga de personalorganisationer, som kunna finnas nyttiga eller använda exercisanslaget på sätt Kongl. Maj:t ansåge lämpligast. En vidsträcktare öfning af Flottans personal i allmänhet än den, som hittills kunnat densamma meddelas, bar, såsom af den Kongl. Propositionen inhemtas, blifvit förordad af Sjöförsvars-komitéen, som tillika framställt särskildt förslag till årliga öfningsexpeditioner. Sedan Komitéen, sorn funnit det vara af vigt att båtsmanshållet för flottan bibehålies, yttrat, hurusom angeläget vore att båtsmännen bibringades den krigsmannäbildning och speciela öfning, hvilken hvarje annan till krigstjenst afsedd korps erhölle i långt vidsträcktare mån än hittills varit fallet med båtsmansstyrkan, samt (pag. 40—41 af sitt betänkande) föreslagit de åtgärder Komitéen ansett lämpliga för båtsmännens vederbörliga utbildning för sitt yrke, har Komitéen, beträffande öfningarne i allmänhet anfört, att Komitéen, äfven under antagande att sjökrigsmaterielen i framtiden komme att blifva väsendtligt olika den hittills begagnade, likväl ansåge det vara otvifvelaktig!, att sjömanskap, åtminstone i detta ords allmännare betydelse, skulle för fartygens vederbörliga skötande framdeles såsom hittills blifva oumbärligt. Jemte den nya materielen måste dessutom för vissa ändamål ännu länge komma att bibehållas en materiel, mindre skiljaktig från den äldre och fordrande af befälet och bemanningen hufvudsakligen samma egenskaper, som nu gifva öfverlägsenhet, hvilka likväl ej kunde förvärfvas annorlunda än genom långvarig öfning till sjös.
Detta beräknades ock helt säkert af 1777 års Lagstiftare, hvilka hade för sed, att allvarligt begrunda verkningarne af de Lagar, som utfärdades. Det måste väl ock vara klart, att ju mera uppmärksamhet, sorn lemnäs åt angifvelser af ifrågavarande beskaffenhet, ju mera offentlighet erhålla de angifne utlålåtelserna, samt att, om den, som talat lasteliga, kastas i häkte, sådant ojemförligt mera fäster uppmärksamheten vid hans person och hans yttrande, än oin han lemnäs på fri fot, till dess alt målseganden, Konungen, funnit Sitt och det allmännas anseende och val påkalla utlåtelsens beifrande, och detta eller det förtidiga häktandet är, efter min åsigt, rakt stridande emot andan af 1777 års Kongl. Bref samt mest tjenligt att motverka, hvad LagUtskottets Utlåtande N:o 18/f. 13 dermed åsyftas, att nemligen förekomma, det icke Majestätet skall nedryckas i pri va t lifvets obetydliga och småaktiga förhållanden. Det första eller, efter UtskoLtets åsigt, enda hufvudsakliga motivet till ofta åberopade Kongl. Bref åter synes mig icke vara rätt uppfattadt, då det framställes såsom åsyftande, att förekomma enfaldige undersåtare$ inneslutande i svåra fängelser under en långsam rättegång. Utskottet har nemligen gjort den långsamma rättegången till hufvudsak; hvaremot, enligt ordställningen i det Kongl. Brefvet, inneslutandet i fängelse är lika mycket hufvudsak, som den dermed genom ordet och sammanbundna meningen; ”under en långsam rättegång sä utblottade” etc., och jag tror således icke allenast, att det Kongl. Brefvet, rätt tolkad t, ovilkorligt måste så förstås, att häktande ej bör komma i fråga förr, än afgjordt är, att rånsakningen skall fortgå, utan äfven att, då det visat sig, att mottsatta meningar derom gjort sig gällande, en lagförklaring är nödig och påtagligen härledes från det Kongl. Brefvels lydelse.
Det i denna § utsatta ansvar för den, sorn obehörigen, ehuru utan uppsåt att skada göra, befattar sig med utöfning af embete eller tjenst, syntes alltför lindrigt, med afseende å den våda för det allmänna ett sådant tilltag alltid medförde och den stora skada, som lätt, utan att vara åsyftad, deraf kunde blifva en följd. Högsta Domstolens ifrågavarande Ledamöter, som derför trodde ansvar för en sådan åtgärd ej böra få stanna vid böter, i annat fall än alt ej skada skett, hemställde på grund häraf, att' åt § måtte gifvas följande lydelse: ”Tillväller sig någon obehörigen utöfning af embete eller tjenst, dömes till straffarbete från och med sex månader till och med tre år. Sker det af lättsinne och har ej skada timat, vare straffet böter från och med femtio till och med femhundra Riksdaler.” Vid 41 §. Att, på sätt denna § innehåller, understicka eller förbyta barn och sålunda beröfva en värnlös familjemedlem en af dess dyrbaraste rättigheter, ansågs vara af den grofva beskaffenhet att det icke i något fall borde kunna försonas med sex månaders straffarbete, utan hemställdes att ansvaret derför borde bestämmas till sådant arbete från och med två till och med fyra år och i svårare fall ända till tio år; och blefve, i händelse denna hemställan godkändes, deraf en följd att i 42 §, i stället för der nu gjorda åberopande af 41 §, den i sistnämnda § nu utsatta straffbestämmelse borde införas, och att likaledes i 45 § 2 momentet borde iakttagas den rättelse att ansvaret för der omförmälda förbrytelse skulle ådörnas enligt 42 § i stället för den 41. Justitie-Råden Schmidt, Hoffstedt och Gunther tilläde för sin del 22 Kongl. Maj.ts Nåd. Proposition N:o 59. vid 47 §: Atl för den händelse ärans förlust ansågs såsom straffpåföljd böra i Lag bibehållas, syntes det vara af största vigt, att denna påföljd tillämpades med varsamhet och således endast för sådana brott, som i allmänhet och ovilkorligen ansåges utmärka högre grad af vanfrejd.
Hvar och en, som på kredit emotlager stämpelpapper, bor för det sålunda undfåugua beloppet ställa behörigen pröfvad och godkänd borgeu af en eller Förslag till Författning ang. Stämpelpapper s-afgiften. 27 flera, såsom för egen skuld, al hvilken borgens-skrift bestyrkt afskrift till Stats kontoret insändes. På reqvisition hos Lands-kontorel skola försäljningsmännen, genom Kongl. Maj:ts Befallningshalvandes försorg, kostnadsfritt och skyndsamt erhålla sig tillsändt erforderligt stämpelpapper, för hvilket dem åligger alt i ränteriet insalta eller till Kronofogden i orten aflemna den inflytande betalningen, månadtligen eller hvar tredje månad, allt efter försäljningens större eller mindre belopp; och må under året mera stämpelpapper dem icke tilldelas, än som svarar mot beloppet af de efter hand aflemnade försäljnings-medlen. December hvarje år bör allt osåldt stämpelpapper hos dessa försäljningsman inventeras; Kongl. Maj-.ts Befallningshafvande likväl obelaget att, när som helst, af förekommande skäl och oms'ändigheler, inventering anställa och redovisning affordra, hvarvid tillses, att behållningen, sammanlagd af osåldt stämpelpapper och kontanta medel, icke öfverstiger summan af försäfjningsmannens uppbördsborgen. Till verkställande af inventering kunna, genom af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skriftligen meddeladt förordnande, som vid in venterings—tillfället uppvisas och derefter räkenskaperna bilägges, en eller '.vänne i orten boende män utses, hvilka då skola uppräkna och bestyrka huru mycket papper är i behåll. Inventarii-iustrumentet bör, såsom verifikation, bifogas försäljningsmannens årsräkning, hvilken, jemte qvittenserna å aflemnade penningar, insändas till Lands-kontoret den 1S dei påföljande Januari, vid vite af 23 öre för hvarje överskjutande dag.
Från Statssamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskottcn: Af den ao dennes: Om Skattläggningsmethoden af Sågoch Mjölqvarnar. Från BevillningsUtj kottet: Af den 26 sistlidne September: K;o 4i, Angående förelag till jemkning af Dtn 5 Octootr, t. m. 91 de skiljiktigheter, som inom RiksStånden yppat sig i afseende på deh de grunder, hvarefter de genom stora Sjötullen inkommande Bevillningsmedel skola utgå, dels ock den derföre upprättade BevillningsTariff. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte Betänkande om Postverket och de deraf inflytande Bevillningsmedel. Nio 43- I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut afgifne Betänkande, rörande lindring i Bevillningen för Brandskadade i Madänga By af Wartofta Härad och Skaraborgs Uän. Upplästes följande från RiddarhusUtskottet ankomne 2:ne Memorial: (Se Bilagan N:is 1 & 2.) Lades på bordet. Justerades följande : Utdrag af ProfoeoUet hållet hos Högloflig» Ridderskapet och Adeln vid .Lagtima Riksdagen i Stockholm förmiddagen den 3 October 1823. S. D. Upplästes Statsoch BancoUtskotfens den 2 dennes under N:o 498 aflåtne Memorial, lfs Ren 5 OchhT e, )n. hvaraf inhämtades, att Herr Förste ExpeditionsSecreteraren J. G. Richert förklarat sig icke böra emottaga den kallelse af den i 7 sistledne September han af Rikets Ständers Fullmägtige öfver Banken och RiksgäldsContoiret erhållit, att JusfitiaeOmbudsmansEmbetet tillträda ; Och fann Kidderskapet och Adeln, i anledning häraf, för godt besluta, att å nästa Tisdag den 7 dennes utvälja 12 Electorer och <1 Suppleanter, till utseende af en annan Riksens Ständers JustitiesOmbuds* man och dess Efterträdare.
Den ZI Mars. rätt för någon annan af defle Embetsman an för l^lLZilirats-person, som bland Borgerffapet blifwit kallad til laxermos-Man. 9. Nom. Til krotocollets förande Wid laxsIWA i Stad Nyttja 1»xerinA8-Männen UpbördsCsLLeuren eller hwem de annars särskildt Utse. , 10. Nom. Innehållet af 9, io, n och 12 k^om. uti 2. §. om Berednings-LommittLs pä Landet gälle ock för Städer/ söm wore de här ordas grant intagne»- 5. §. Föreskrifter at iakttagas wid Isxermz sa wä! a Landet som i Städerne. 1. Nom. 'rsxerinFg-Männen ej mindre ä Landet an i Staderne aflägga samma Ed, som här vfwanföre för Beredyings-LommlttLe ä Landet föreffrifwen är, men Ofwer-Stathällaren och Landshöfdingen, eller den i hans ställe biwistarlsxerin. §en, sawäl som de til IsxermZs-Män icke kallade NsZistrLrens Ledamöter, jemte Krono-Fogde och Häradsskrifware, samt den som til krotocollets fö» rande warder förordnad, swärje följande Ed: Zag di. rc. rc. (Se Utskottets förra kroM.) 2. Nom. Om en eller flere af Ledamöterne l Beredningseller igxerlnZs-Lommltteerne fran förrättningen meblifwa, werkställe icke dest mindre de närwarande densamma, och förfare derwid pä sätt förordnad! finnes. Den som blifwic wald til Ledamot i någondera af Vefla Lommitteer och samma förtroende sig ej genast afsagk, aligger at, om han af laga förfall hindras dem biwista, sädanr owilkorligen hos committöen anmäla. z. Nom. Den zi Mars. i5Z? z. Ickom.
Till hvad sålunda af denne erfarne och uplyste Statsman blifvit yttradt, har jag intet alt tillägga, då jag fullkomligt delar de åsigter han inför det Högh Ståndet utvecklade. En och annan förändring uti de, rörande främmande Stater, lemnade statistiska upgifter, har sedan dess ägt rum, men de förenade rikenas, så väl antal af representanter vid andra hof, som anslag till deras aflöning, förblifva lägre än de ofvanupräknade, med undantag endast af Danmark, hvars antal Ministrar och diplomatiska Budget nu är lika med Sveriges och Norriges. Men jag bör äfven fästa det Högh Ståndets upmärksamhet • på en vigtig omständighet, som här icke får förbises och sora måste utöfva ett stort inflytande på förevarande frågas behandling. Fem dagar efter nyssnämnde anförandes afgifvande, inträffade nemi. den oförutsedda och till sina följder oberäkneliga Statshvälfning, som skakade flera af de mäktigaste Europeiska rikens grundvalar och ännu underhåller den oro, som hotar deras framtid. Ehuru, medelst ett noggrant iakttagande af en omtänksam poli 2 * 20 Den 23 A pril f. m. tiks föreskrifter, de förenade rikena kunna undgå att med andra Stater dela dessa vådor, torde det ej undfalla någons upmärksarahet och lugna omdöme att, om äfven den emellan vänskapliga hof städse iakttagna grannlagenhet kunde medgifva indraguingen af en eller annan Diplomatisk post, hvilket jag dock på det högsta bestrider, Europas politiska ställning i allmänhet och den för Sverige och Norrige mer och mer inträdande nödvändighet, att med värdighet och vaksamhet bevara deras plats uti det stora samhället, onekligen påkalla bibehållandet af de förenade rikenas nuvarande, med måttliga löner försedde, representanter vid främmande hof. Jag är derom öfvertygad, och jag underställer det med fullt förtroende en hvars sansäde bepröfvande huruvida icke, under nuvarande politiska förhållanden, de förenade rikenas värdighet skulle förnärmas och deras verkliga fördel åsidosättas, om en dylik inskränkning ägde rum. Pä grund af hvad jag sålunda anfört, får jag vördsammast anhålla om II. Ex. Hr Frih. o.
Efter en stund kom fröken Agatha in med ett par kortlekar. Det var den ledsamma delen Ibland blef man också bjuden på finare saker, såsom dadlar och apelsiner, hvilka senare då för tiden icke, liksom nu, kunde köpas i hvar kryddbod redan vid juletid. Om våren kom alltid » Svalan », kapten Gollcher, från Messina med apelsiner, och då hon passerade tullstationen hittade alltid en korg apelsiner vägen till hans nåd. Syltad ananas och dito ingefära samt någon gång syltade pomeransblommor förekommo på dessa små bjudningar hos det nådiga herrskapet. Herrarne följde efter kaffet med hans nåd in i hans enskilda rum oeh spelade whist till supéen; damerna sutto i förmaket och små- pratade, stickade spetsar af fin engelsk tråd, för hvilken knappast tullumgälder blifvit erlagda, lade patience och gäspade förstulet. Roligt var det nu inte, men fint och förnämt var det, och det hade nog sin goda nytta med sig att vara med om sådant också. Hennes nåd hade ett rikhaltigt husapotek och fuskade icke så litet i läkareyrket, hvilket af ingen beifrades, enär det icke fanns någon läkare på närmare håll än två, tre mil. Det hade en gång varit ifrågasatt, att orten skulle försöka få egen läkare, men en af de mäktige inom församlingen hade motsatt sig saken, på den grund — såsom han lät i protokollet inflyta — » att Ö — ds bärgklippor gifva föga näringsämne för en läkare, och bäst är, att helsan blifver rådande », till hvilket senare förhållande man tydligen icke ansåg läkaren kunna bidraga, eftersom förslaget förföll. Hennes nåds farmakopé skulle antagligen icke hållit streck inför nutidens mest anspråkslösa fordringar. Hennes favoritmedicin var ett ohyggligt rödt pulver, som hon kallade » jalappa », och hvaraf hon ansåg, att man då och då, utan att vara sjuk, borde taga en dosis för att rensa matsmältningsapparaten. Barnen i prästgården hatade blotta ordet jalappa och bäfvade, när hennes nåd tog dem i axlarna, vände deras små ansikten mot dagern, runkade på sitt lockbeprydda hufvud och i den mest melankoliska och deltagande ton utropade: » potatisfärgen!
För att i möjligaste måtto kunna betacka det ofta obetänksamt höga anbudet, nödgas de äfven att bittida och sent, i större och mindre qvantiteter, till kända och okända, till ett oskäligt högt pris föryttra sin vara. Dessa olägenheter skulle kunna undvikas, om bränvinsförsäljnings-rälligheten linge i socken, lika som det hittills finnes stadgadt för stad, utan auktion, af kommunalnämnden upplåtas till bolag. Man hade uti ett sådant bolag en bättre garanti för rörelsens ordentliga utöfning, än då, såsom nu är fallet, denna rörelse bedrifves på en eller flera enskildas händer. Ett stadgande, som ansetts behöfligt och befunnits nyttigt för stad, skall väl också ostridigt och på samma grunder vara välgörande för socken, helst som en mängd socknar finnas, hvilka äro folkrikare än Rikets flesta städer. För vinnande af behöflig likhet härutinnan, stad och land emellan, får jag alltså föreslå ett tillägg vid slutet af 15 § uti Kongl. Förordningen den 7 December 1360, lydande ungefärligen sålunda: ”Bildar sig i socken bolag för öfvertagande af all den minuthandel med eller all den utskänkning af bränvin, eller af beggedera, hvilken eljest skolat, enligt förestående moment, på auktion detstädes utbjudas, må kommunalnämnden, sedan socknemännen i kommunalstämma hörde blifvit, härom med bolaget, utan föregången auktion, sluta aftal för den af vår Befallningshafvande bestämda tid. Härvid får dock afgiften ej bestämmas lägre, än sammanlagda beloppet skolat, enligt § 17, minst utgöra, i fall försäljningsrätligheterna varit åt särskilda personer upplåtna.” Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 29 November 1862. Eric Hansson, från Gefleborgs län. Bih. till H. St. Af Josel' Osear Almqvist från Norrbottens län, ont, anslag för myruldikninyar och vattenaftappningar inom nämnda län.
I följd af detta beslut blef ock år 1 811 på Auction upphandladt det qvantum hö, som till fyllnad i utfodringen vid Hofstallet erfordrades, i stället för de , efter vid i§io års Riksdag fastställda grunder, bortarrenderade Upsala' och Djurstaholms Hofstallänga!; men då upphandlingspriset vida öfversteg Statsanslaget och Uänens Markegångspris, och således medförde en tillökad och opåräknad utgift för Statsverket, hvilken till Statsverkets förlust an vidare skulle komma att okas, i den mån de efter hand lediga blifvande Kungsängar efter enahanda grunder kommo att utarrenderas ; så ansågo Riksens Ständer vid 1812 års Urtima Riksdag, enligt 8 §. uti Riksdagsbeslutet af den 18 Augusti samma år, nödigt att, till förekommande häraf, stadga, i afseende å de Kungsängars Arrenden, hvilka år 1816 lupo till ända, att vid samma Arrendens förnyande uti Arrende Contracterna måtte iakttagas, att de till dessa ängars bergning anslagna dagsverken komma att försvinna, men att likväl föfbehålles, det åtmindstone lika qvantitet hö , som förr varit utsatt, in natura aflemnas, så vida sådant • kan vinnas. Men skulle ingen Arrendator uti dessa tilkor vilja ingå, så ansågo Riksens Ständer , att le nu gällande Contracter kunde prolongeras på ett år, intill des* Rik. 616 Dm 29 Maj. Riksens Ständer vid denar 1817 infallande Lag. tima Riksdag hunno att deröfver ytterligare besluta. jDå nu Stats-Contoiret, i anseende till den mellankomna Urtima Riksdagen, framställt detta ämne uti dess till Kongl. Maj:t afgifna, och af Kongl. Maj:f, jemte dess Nådiga Proposition, till Stats Utskottet öfverlemnade underdåniga berättelse. och Kongl. Maj:t jemväl önskat , att Riksens Ständer åt denna Stats-Contoirets framställning måtte låna den uppmärksamhet, som billigheten oteh fördelarne af verkställandet synas den förskaffa; så lära Riksens Ööglofl.
Utskottet äterremitteras, U stöttet dä tillika mätte anmodqs, att upgifwa förslag, huru ett möjeligen upkoinmande öfwerstott, sä wäl ä den allmänna bewillningen, som sjötulls afgiften m. m. stall bäst kunna disponeras. Dertill hörde äfwen förslag huru sedan ett sädank öfwerstott blifvit funnit, afgiften för wista arbetare kunde tala nedsättning, samt huru betydlig. Sädane förslag kunde wisterligen af en och hwar göras: Men Herr Silverstolpe more öfwertygad att de warde ledamöter, som sjelfwö upgjore bewillnings förstaget, äfwen bäst kunde dö, yta om de jämkningar som kunde anses möjliga. Herr blloijkeyAölcl, I^uäviZ, upläste fölsande - Walborne Herr Landt-Marstalk, Högloft. Rid herstaoet och Adeln. Dä jag uti Bewillnings-U stöttets nu afgifne vroject, trott mig finna någon twetybighet L hivad som rörer Bevillning af Bergwerken och de grunder, som böra följas wid deras wärdering, har jäg Den 3 Augustisos jag anfelt mig böra anmärka sädant, pä det uplysning om Utskottets mening ma kunna winnås och den blifwande bewillnings förordningen komma att aga den klarhet och bestämdhet, som för dest rälta tillämpning är nödwändig. Den artikel som handlar om bewillning af Lergwerken innehaller: alt jernbruken, bergsmanshemman, ankarsmiden skola wärbergs efter de i för, fattningen utstakade grunder, ait utan afseende pä deras natur erlägges i bewillning ^ för hundradel ester deras warde m. m.
St. N:o 6 till Kongl. Maj.is Nåd. Prop. N:o om Statsverket 1856. “De förslag lill ändringar i sin nu gällande Instruktion, hvilka Kollegium framställt i sammanhang med löneregierings-förslaget, torde, såsom af dess utgång beroende, så vidt de ej äro en omedelbar följd af den nu framlagda aflönings-staten, få till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning i underdånighet anmälas, sedan statsregleringsfrågan blifvit hos Rikets härnäst sammanträdande Ständer afgjord.41 “Sedan Eders Kongl.
— Mest ändamålsenligt finnér Utskottet det derföre vara, att uteslutande åt den enskilda företagsamheten och omtanken öfverlemna vården af denna industrigren, hvilken, i samma mån en större täflan i tillverkningen enskilde emellan uppkommer, skall vinna utveckling och tillväxt, samt derigenom säkrast bereda framgång åt den plan, motionärerne med ofvanberörde framställningar åsyftat, och Utskottet får, på dessa skäl, hemställa att Rikets Ständer icke må vidtaga någon särskild åtgärd i anledning af desse motioner. Utom förenämnda motioner hafva till Utskottets behandling blifvit öfverlemnade särskilda hos Ridderskapet och Adeln, Borgareoch Bonde-Stånden afgifna memorialer, innefattande olika framställningar rörande sättet för användandet af de medel, som i följd af den förmodade högre beskattningen å bränvinstillverkningen hädanefter borde tillgodokomma Statsverket. a) Af Friherre Raab, Adam Christian, som föreslagit, »l:o att af det belopp, hvarmed bränvinsbränningsmedlen komma att öfverskjuta de 800,000 R:dr, som Bih. till R. St.
Jag dör lugn och jag hoppas på ett återseende — sörj därför icke öfver, att jag går så tidigt ifrån dig; hade det endast berott på mig, då vet du nog, att jag skulle ha stannat. Men det kunde väl icke så vara. Jag har ibland tänkt på, att ett människolif måhända icke kan rymma mer än ett visst mått af lycka; kanske måste jag dö så ung, därför att jag varit så outsägligt lycklig. Kanske har man också lefvat nog, när man förnummit lyckan blott en enda timme; skulle då jag klaga — jag som fått mig sju soliga år beskärda! Farväl och tack ännu en gång! Älskade! Jag önskar dig för ditt kommande lif all den lycka jag känt genom dig! Måhända skall du glömma mig en gång, sedan många år förflutit. Sörj icke däröfver! Gör dig inga förebråelser, om en ny kärlek en dag skulle ha vuxit upp i ditt hjärta. Jag önskar dig allt hvad det finns af sällhet på jorden, således också en ny maka, om ditt hjärta så begär. Kanske skall det bli henne förunnadt att skänka dig hvad jag icke kunnat ge dig — en arfvinge till ditt namn. Kanske skall hon på detta sätt bereda dig en rikare sällhet än hvad som blef mig beskärdt att ge dig! Hvad jag vet är, att hon icke skall kunna älska dig mer, än jag har älskat och älskar dig! Och så farväl, för sista gång. I mina tankar skall du vara hos mig, när jag dör, men jag skulle önska, att du icke såg mig lida. Du är så ömtålig — det skulle skära dig i hjärtat; och du behöfver all din kraft för att kunna bära saknaden, sedan jag är borta. — Men jag skall drömma, att du är hos mig, att du håller min hand i din. Jag önskar, att man sveper mig i min brudklädning sedan jag är död. Lägg några friska myrtenkvistar på min hufvudgärd, men begraf mig icke på Vimmerstads mörka kyrkogård, utan på kullen vid stranden österut från Aspinge, där jag själf låtit fälla furorna, så att utsikten är fri — under Guds egen blåa himmel, där solen skiner och där blommor dofta. Förvillelser Hjalmar Söderberg Förvillelser Albert Bonniers Förlag