Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om emellertid skolan med sin fåtaliga lärarepersonal icke ansäges kunna uppfylla alla fordringar af en bildningsanstalt för bergshandteringen, borde detta förhållande icke tillskrifvas skolans nuvarande läge, och ej eller föranleda ett åsidosättande af de naturliga fördelar, som detta läge erbjöde för en ändamålsenlig utveckling af lärjungarnes bildning, helst berörda olägenhet syntes kunna afhjeipas derigenom, att tillgångar anskaffades för skolans utvidgning såväl medelst en ökad lärarepersonal, som genom erforderliga byggnaders uppförande. Den åberopade svårigheten för blifvande elever att förskaffa sig nödiga förkunskaper kunde äfven undanrödjas derigenom, att eleverna ålades att före inträdet i bergsskolan genomgå ett års förberedande kurs vid Institutet, hvilket syntes desto mera lämpligt, som den föreslagna anordningen just afsägc att första årets undervisning vid Institutet skulle kunna begagnas äfven af blifvande bcrgselever. 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition JV Bruks-societeten hade väl oinförmält de .svårigheter, sorn mött för ett lämpligt ordnande af bergselevernas praktiska utbildning medelst besök vid bruksegendomar, men på samma gång förklarat, att Societeten icke ämnade att för berörda ändamål anskaffa någon särskild bruksegendom, hvilket emellertid vore den enda utväg, hvarigenom berörde svårigheter skulle med visshet kunna undanrödjas; och det vore icke eller bekant på hvad sätt Bruks-societeten ämnade att ombesörja de praktiska öfningame, hvarom dock visshet borde erhållas, innan på societetens erbjudande grundades ett beslut, sorn i andra hänseenden vore förenadt med så många olägenheter. Uti sin till svar å Kongl.
Den 5 Augusti teckning öfver f. d. KongT, Familjens Egendom finnas upptagne, att, med Inberäkning af ett ars innestående utdelning, utgöra R;d 38g. 8. — Beträffande Actierna uti Södertelje Ca nal, hvarå Riksgälds-Contoiret, efter hvad hos Stats-Utskottet blifvit upplyst, med 2,163.; R:d 3 sk. sedermera inbetalt det före innevarande år infordrade Tillskott, och hvarigenom hela inbetaldte Beloppet nu utgör 12,674 35 sk.', så skulle Stats-Utskottet anse lämpligast, att de samma, åtmindstone till nästa Riksdag, qvarstad11a uti Riksgälds-Contoiret, och att Contoiret fullgör de ytterligare inbetalningar, hvilka under tiden kunna varda föreskrifna, heldst om dessa Actier genom offentelig Auction skulle försäljas och på detta sätt i penningar förvandlas, man Icke torde kunna göra sig förhoppning, att erhålla det inbetaldta Beloppet. Och hVad angar Actierna uti Trollhätte - Slussverk, hvilka utgöra en obetydlig Summa, så torde med deras förvandlande i penningar äfven kunna anstå till nästa Riksdag, sedan Riksens Höglofl. Ständer stadgat deras Beslut, i afseende pä ofvannämnde Actier uti Södertelje-Canal. Hvilket Riksens Hoglofl. Ständers bepröfvande vördsammeligen underställes. Stockholm den 5 Augusti 1815. På Höglofl. Ridd. och På Högvördiga Prest - Adelns Ledamöters vägnar Carl De Géer. Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. Den 5 Augusti 3*5 Pa Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar B. H. Santesson. Anders Persson. Uppläst lios samteliga Riks-Stånden den 5 Augusti Vördsamt Memorial! T JL ill Rik sens .Höglofl.
Prot. V B. 2 A fä. 73 > 74* 578 Den 30 April, De Höglofliga Utskotten föreslå vidare något alldeles nytt, som innefattar upphäfvandet af ett Riksens Ständers Beslut, nemligen att Bolaget skall förlora sin Discont-rättighet, och det utan att ersättning pä något vis föreslås, för den vinst, som kan vara att påräkna, på de 17 är, hvilka ännu| återstå af Octroyen. För min del är jag lika med dem, som yrka helgden af Ständers Beslut, öfvertygad att si bör vara, och att de ej utan yttersta nödvändighet böra ändras, hvarföre jag äfven tror, att så bör förhålla sig med det ifrågavarandej men som de Högloflige Utskotten ej äro af samma tanka, anhåller jag ödmjukast om Högvälborne Herr Grefvens och LandtMarskalkens samt Högloflige Ridderskapets och Adelns tålamod, vid granskningen af denna Utskottens tanka. Jag har hört ofta sägas och sednast innom detta Stånd af en värd Ledamot Herr Påhlman, att vid 1815 års Riksdag bjöds Bolaget 150,000 K:dr årligen i ersättning för Discont-vinsten, om det ville öfverlåta Discont-rättigheten till Banquen, men att Bolaget då vägrat antaga denna ersättning: Om så är skett, hvilket jag förmodar, efter så säges, ehuru man ej alltid utan undersökning torde böra tro allt hvad som säges; så frågar jag, när man 18IS bjöd Bolaget ersättning för Discont-vinst, hvarföre vill man ej göra det igl8? Jag har förutsett och väntat mig det svar, att Bolaget förverkat sin Den 30 April. 779 Discont-rättighetderigenom att Bolaget emot 1815 års Riksdags-Beslut ökat Arbers-Cassans Skuld till Disconten och att den sednare nu inställt sina inbetalningar. Orsakerna hvarföre
Deremot och hvad vidkommer den tillökning af 14,000 R:dr, som Kongl. Maj:t i Nåder äskat till godtgörande af de högre underhållskostna - 8 Stats-Ulskottets Utlåtande, N'.o 53. eler, sorn för de tillökade Fyrarne erfordras; så enär, i senare tider, väsendtliga förbättringar i Fyrväsendet, genom å utrikes ort uppfunna ändadamålsenligare lysningsanstalter, ifrågakommit och angeläget är, att dylika för sjöfarten högst vigliga inrättningar, åt hvilka alla handlande nationer i senare tider egnat den största uppmärksamhet, erhålla all den fulländning, som behofvet påkallar, af hvilken anledning utvidgade Fyranstalter vid Sveriges kuster redan äro tillvägabragte eller ytterligare ifrågakomma, och i hvilket senare afseende Utskottet kommer i tillfälle att vid ExtraSlatsregleringen sig yttra, har Utskottet, då de utvidgade Fyranstalterne ostridigt erfordra ökade underhållskostnader, funnit sig ega skäl föreslå, alt berörde tillökning 14,000 R:dr må för detta vigtiga ändamål varda beviljad. I afseende å fördelningen af de aflöningsanslag, hvilka, enligt hvad Utskottet här förut yttrat, skulle komma att till beloppet oförändrade qvarstå, har Utskottet, vid betraktande deraf, att, i följd af StatsRådets förändrade organisation, en väsendtlig förändring uti Flottans Öfverstyrelse torde kunna tillvägabringas och förändring uti aflönings-staterne för Förvaltvaltningen af Sjöärendena, Chefen för Flottans Expedition och GeneralAdjutantsExpeditionen för Flottan derjemte uppkomma, ansett, att de nu, under serskilda Titlar, upptagne löneanslagen för nämnde AuctoriteLer och Flottans Stationer böra, under gemensamma titeln: jéflöning, sammanföras.
Förslaget åsyftar endast att förekomma sådane personers utnämnande till Posttjensterne, som icke ens kunna riktigt skrifva en Postcharta, och att Kongl. Maj:t måtte, mera än hittils, afse och behjerta Postbetjeningens och de mindre Postmästares billiga anspråk på befordran och löneförbättring. Jag fort - D e ii i Junit. 5i får derföre att yrka bifall till Utskottets Utlåtande. Herr von Hartsmandorff, August: Jag anhåller, att få å nyo uppläsa Utskottets ifrågavarande tillstyrkande, och sedan yttra mig deröfver. Det lyder sålunda: ”Utskottet tror sig böra tillstyrka Rikets Hög”lofl. Ständer, att hos Kongl. Majit anmäla ”deras underdåniga önskan, det täcktes Högst”densamme anbefalla vederbörande Autori”teter, att såsom incompetente anse alla så”dane Sökande till lediga sysslor, inom och ”under Postverket, hvilka icke förut tjenst”gjort såsom Extra Ordinarier eller vicarie”rande rostmästare, samt derunder ådaga”lagt skicklighet, nit och pålitlighet, hvilket ”sednare isynnerhet vid dessa beställningar ”för allmän och enskild säkerhet är af högsta vigt. Utskottet hyser den tillförsigt, ”att Kongl. Majit med synnerlig Nåd täckes ”omfatta sådane Embetsmän, som längre tid ”inom Verket tjenstgjort, då de kunna fö”rete Vederbörandes vitsord om trogen tjenst ”och visad redlighet i ombetrodda förrättningar. Af detta tillstyrkande kan ej annan slutsatts dragas, än att ÖfverPoslDirecteuren, eller den myndighet, som upprättar förslagen till ledige Posttjenster, icke får derå uppföra andra, än dem, som inom Verket tjenstgjort, och genom ådagalagd skicklighet gjort sig förtjente af recommendation. Derigenom är ej Konungen betaget, alt till 54 Den i Juni i. desse tjenster befordra personer utom förslaget, och således äfven Militairer, för att på detta sätt ersätta dem bristen på pensioner af StatsYerket.
Så vida meningen är att för dessa bibehålla landsförvisningsstralf och förlust af arfsrätt, så borde väl detta införas i 4 §, som handlar om lärare-ståndet, och icke i ingressen. Hvad angår 4 g, så anser jag de i densamma förekommande straff-bestämmelserna olämpliga; ty man eger ingen rätt att straffa en person, derföre att han i andliga ting är af olika öfvertygelse, och sin öfvertygelse måste han väl uttala, så vida man icke ville tvinga honom att tiga hela sitt lif, eller att ljuga. Jag vågar derföre anhålla att 4 Den 3 Februari f. m. 177 g förändras i öfverensstämmelse med det förslag jag skall taga mig friheten framlägga. Hvad beträffar den 5 <§, så är det i sanning det mest barbariska och mest orimliga stadgande man kan tänka sig, jag kan icke beskrifva den förvåning som inlog mig, när jag läste det. Utsk. föreslår: »Uplräder bekännare af fremmande troslära vid sammankomst af Svenska kyrkans medlemmar, med andliga föredrag, bote, der han om villfarande lärosatsers utspridande ej öfvertygad varder, från och med femtio lill och med två hundra Rdr.» Ilur kan man föreslå något sådant? Jag vill anföra ett exempel: om flera personer nu komma tillsammans och en person utrustad med synnerlig vältalighet upträder bland dem med ett föredrag, som de finna utmärkt, och som de finna stå i den fullkomligaste öfverensstämmelse med den Heliga Skrift, kan man då tänka sig något löjligare än att denna person, om han sedan händelsevis befinnes tillhöra en fremmande lära, skall beläggas med böter, ehuru han icke talat annat än sanning. Redan nu hafva vi rykte för att vara ett barbariskt folk, men hvad skall Europa tänka, om det får höra, att vi jemte det vi bibehålla sakramentallagen införa ett dylikt stadgande. Jag får föreslå att hela § försvinner, och att sista morn.: »Lag samma vare, der han nödgas etc.» nedflyttas under den 6 §, hvilken då skulle komma att blifva den 5:te. Ang:de Utsk:s 6 § har jag ingenting att anmärka, der äro straff-bestämmelserna på sin plats.
Äfven för hönsoch ankafveln blir hon besvärlig och fångar till och med gamla småfoglar. » Märkligt nog har äfven djurskyddsföreningen hos oss hjertlöst uttryckt sitt hat mot Skatan, utan att framhålla hennes många, verkligen goda egenskaper. På många stallen här i landet finna vi dock med glädje, att Skatan på satt och vis omhuldas af landtbefolkningen, som nog insett hennes både goda och dåliga egenskaper. Hvad som Brehm yttrat, kan icke tillämpas på våra förhållanden annat än möjligen undantagsvis. » Hon (Nötskrikan) är nämligen allätare i ordets vidsträcktaste mening och i våra skogar en den afskyvärdaste ödeläggaifc af andra foglars bon. Från råttan eller den unga fogehi, ända till den minsta insekt, är intet lefvande väsen säkert för henne, och lika så försmår hon icke heller ägg, frukter, bär o. d. » — Potz, Donner-Wetter, Kreuz, Pappenheim, haben wir das alles gethan! — På samma sida anfores, att ungarna matas med löfmaskar och larver. Med löfmaskar menar ju Brehm ingenting annat än larver,f tillhörande en viss insektsordning. » Råttor fångar hon (Kajan) skickligt, men icke mindre qvickt griper hon unga foglar, och ägg tillhora hennes älsklingsrätter. » — Detta öfverensstämmer icke med min erfarenhet rörande Kajans lefnadssätt. Brehm menar sannolikt med råttor de små gnagare, som hos oss kallas sorkar, lefva på ängar och falt och, i synnerhet under sin spädare ålder, kunna vara temligen lätt åtkomliga för kråkfoglar i allmänhet. Jag betviflar högeligen, att bearbetaren någonsin sett Kajan fånga en verklig råtta. Här säges, att äfven Bakan är den bäste r&amp;tt-jägare, hvilket naturligtvis borde vara sorkjägare. Det påstås äfven, att samma fogef har en fin lukt, hvarigenom hon ofelbart kan vädra närvaron af t. ex. en ollonborrlarv, oaktadt han befinner sig djupt i jorden. — Jag betviflar högeligen, att det är luktsinnet, som dervid vägleder henne.
Men oupphörligt kände jag tårarna stiga i mina ögon, och när jag gick hem för att kläda om mig, var jag lugn och tillfreds som under alla de föregående dagarna. Det är besynnerligt, hur jag minns alla de enskildheter, hvilka fyllde timmarna under hela denna dag. Jag erinrar mig, att en knapp gick ur min skjorta, och att jag måste sy i den igen, att jag tappade mina hvita handskar, när jag tog fram dem ur lådan, att jag läste tidningen spalt efter spalt, när jag var färdigklädd, endast för att få tiden att gå. Jag minns allt detta. Men jag minns det ej, som man vanligen erinrar sig alldagliga saker. Jag minns det med en skärpa, som ställer dessa obetydliga händelser i en onaturlig dager, där föremålen synas mig sakna skugga. I minnet ser jag hela tiden mig själf. Det är, som om jag kunnat blicka in genom mitt eget fönster och betrakta allt, hvad jag själf tog mig för. Jag kan ännu se, hur jag tog min rock på armen, satte hatten på mitt hufvud, jag kan uppfånga ljudet, när jag stängde dörren efter mig, och jag hör ännu mina egna steg, när jag gick utför trappan och smällen af porten, som föll i lås. Sedan minns jag ingenting, förrän jag stod framför prästen i det lilla förmaket, där öfverdragen voro borttagna, och solen genom kronans prismer kastade knippen af färgglans öfver brudens krona och hår. Hvitklädd och smärt, ung och skär, stod hon vid min sida, och jag satte min ring på hennes finger. I mina öron hörde jag prästens ord: »Taga henne till din äkta maka och älska henne i nöd och lust,» och jag stod och väntade på, att få känna, hur lyckan fyllde mitt bröst. Men jag kände ingenting, jag endast väntade, och jag förnam som sus af stora vingar, hvilka omhvärfde mig. Jag trodde, att det var lyckans högtid, som fyllde mig med andakt. Föga visste jag då, att hvad som hände var motsatsen af allt det, hvad jag såg, tänkte och anade, motsatsen till just den heliga akt, som lockade tårar ur allas ögon, blott icke ur mina.
M. skulle såsom vederbönde höra en person, en tjensteman eller hvad man vill, som icke är Svensk undersåte, och så vidt jag vet åtminstone, så är ifrågavande Kyrkoherde Fransysk undersåte. Del synes emedlertid redan häraf, huru läll del är alt komma i tvist om betydelsen af ordet vederbönde på detta ställe, och hvarföre skulle man i delta fall mindre än i alla andra kunna trygga sig vid Reg.F:ns 10:de §, som har följande redan af mig åberopade lydelse: ”Innan ärendena hos K. M. i Stals-Rådet fördragas, skola de genom nödiga uplysningars inhemtande från vederbönde Embetsverk af den föredragande beredas.” Jag fortsätter min vördsamma anhållan om bifall till anslaget, med uteslutande ur punkten af de utaf mig anmärkte orden. Hr von Troil: Det kan vara likgiltigt för saken, anlingen Ståndet bifaller Utsk:s förslag eller utesluter de orden Gr. Lager 5* - 68 Den 19 Augusti e m. bjelke anmärkt. Jag ber likväl att få nämna att SiatsUtsk. ansåg det egentligen vara af vigt alt få hörd Ministern i Paris, som ensam kunde lemna uplysningar i denna fråga. För öfrigt lärer det bero på K. M. att bestämma, hvad han med vederbör:de vill förstå. Det är tydligt, att om R. o. Ad. ändrar ordställningen, men öfriga Stånden antager den, så måste votering öfver denna obetydliga fråga i förstärkt StatsUtsk. företagas. Då jag för min del icke kan finna något olämpligt uti de ord som här blifvit begagnade, så anhåller jag om bifall till punkten, sådan den blifvit af SiatsUtsk. framställd. Hr Adelborg: Huruvida den korta debatten i denna fråga skulle leda lill bevis för Gr. Lagerbjelkes åsigt, tror jag vara tvifvelaktigt och anser Gr. Lagerbjelke, ehuru bestämdt han framfört sitt yttrande, likväl hafva orätt. Dessa ”vederbör:de,” som här skulle höras, hvarom skulle de höras?
Utskottet får alltså hos Riksens Ständer, för den i Grundlagarne anvisade behandling, hemställa, att 38 §. Regerings-formen må erhålla nedanstående ändrade lydelse: — - Skulle den Föredragande finna något Konungens beslut vara uppenbarligen stridande emot Rikets Grundlag eller Allmän Lag, gore lian derom i Stats-Rådet föreställning; yrkar bibehållen. Ank. till Exp. Utsk. den 6 October, kl. 12 midd. Memorial till Bonde-Ståndet j i anledning af dess åter remiss på Memorialet, JS:o 3z. Enligt Constilutions-Utskoltet tillhandakomne Protocolls-Utdrag för den g och 12 nästlidne September, har Utskottets Memorial N:o 32, hvari Utskottet förklarat sig icke kunna fastställa en af Fredric von Zweigbergk från Skaraborgs Län anmäld anmärknings-anledning, rörande Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 4 April innevarande år, om nedsättning af utförselstullen å stångjern, blifvit af Bonde-Ståndet återremitteradt tili Utskottets förnyade handläggning, men deremot af de trenne öfrige Stånden godkändt. Då berörde anmärkningsfi åga sålunda, till följd af Riksens Ständers beslut, förfallit, har Utskottet deraf sett sig förhindradt att de inom BondeStåndet vid Memorialet N:o 3a gjorda anmärkningar till pröfning och besvarande upptaga; hvilket Utskottet, i anledning af återremissen, får härmed lill Bonde-Ståndet anmäla. Stockholm den 5 October 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 6 October, kl. 12 midd. Memorial till Riksens Ständer, angående en af Stats-Utskottet anmäld anmärknings-anledning.
Vid 1840 och 1841 årens Riksdag afläto R. St. en underd. skrifvelse i ämnet, hvari säges: ”Då R. St:rs vid sista Riksdagen hos E. K. M. gjorda underd. framställning om ändringar af Förfallnme, rör:de mutsedlar och jordegande-rätten lill grufvor, hittills icke förnledt annan åtgärd, än alt Bergs Kolldi utlåt der t - 30 Den 27 Oktober. öfver i Nåder blifvit infordradl, hvilket dock ännu ej lärer vara angifvet, och olägenheter i flere afseeuden visa sig såsom följder af ofullständiga föreskrifter i detta ämne, få R. St. ytterligare hos E. K. M. göra.underd. framställning om denna angelägenhet, och anhålla att E. K. M. läcktes deråt egna Nåd. iipmärksamhel.” Vid 2me Riksdagar hafva R. St. således i samma rigtning till llnonen framfört tind. anhållan, att de, ägande-rätten förnärmande, stadganden måtte uphöra. Efter 20-årig hvila har förslaget ånyo kommit fram och blifvit nnderställdt R. St:rs granskning. Utgående från de af R. St. uttalade åsigt er, innefattar det tillika behörigt afseende å den för jernhandteringen beliöfliga frihet, men det betryggar derjemte jordägaren vid bibehållande af dess rättmätiga fordran, ali, så vidt sig göra låter, vara fredad från intrång i dess ägande-rätt. Vid sådant förhållande tror jag, alt R. St. ingalunda skulle konseqvent förfara, om de icke vidhålla en sådan, af dem uttalad åsigt, när fråga blir' om dess tillämpning eller verkställande, ulan vilja i stället, icke allenast bibehålla det gamla stadgandet, ntau äfven utsträcka det, på sätt en föregtde talare yrkat, i fråga om qvartz, hvilken stenar! icke förekommer i någon af de äldre förfaltningarne. I dem omnämnas fossilier och åtskilliga stenarter, sorn skulle slipas, men dertill kan qvartz icke hänföras.
DEN OKÄNDE. finger och slungar den åter på den ädelmodige gifvaren (Han kastar brefvet uppåt) åtföljd af min förbannelse! DAMEN. Icke så! jag fruktar dig! DEN OKÄNDE. kastad, och nu skall du se nappatag mellan storfolk! (han öppnar rock och vest och kastar en hotande blick uppåt.) Kom! Slå mig med din åska, om du vågar! Skräm mig med din storm, om du kan: DAMEN. Nej, nej! icke så! DEN OKÄNDE. Hvem rycker bägarn från min mun och qvinnan ut ur mina armar! Jo så! Så! Hvem dristar störa mig uti min kärleks dröm? Frukta du, men förakta mig skall du icke. Nu är handsken Att jag är fördömd, ja! Men jag tar förbannelsen med två AUGUST STRINDBERG - Afundssjuke, gudar eller djeflar! Små borgargudar som parera klingans stöt med nålstygn bakifrån; som icke möta på terrängen; men svara med en obetalad räkning, köksvägen för att chikanera herren fy! Magter, väldigheter, herradömen, fy! DAMEN. Må himlen aldrig straffa dig... DEN OKÄNDE. Tyst, jag hör en dikt komma... jag kallar det så när ett motiv börjar gro i min hjerna... men jag hör rytmen först... denna Himlen är lika blå och stum, hafvet lika blått och dumt... TILL DAMASKUS inför drängarne. Ej stöta, hugga blankt, men spotta ner och skria... gång är det som hästtraf, och sporrklang och vapenrassel... men det är ett fladder också som när det snärtar i ett segel: det är fanorna... DAMEN Nej, det är vinden, du, hör det susar i trädet... DEN OKÄNDE. intet vatten i floden, bara kiselstenar... vänta nu; nu hör jag man Tyst! nu rida de öfver en bro, men det är en träbro och
Det vill synas Utskottet, som om just hit omförmälda af motionären upplysta förhållande innefattade tillräckligt skäl till afslag å den gjorda framställningen. Att, der lagarne ej förslå till vinnande af ett önskadt mål, derom i stället anlita Rikets Ständer och vädja till deras medlidsamhet, torde ej vara något förfarande värdt uppmuntran. Utskottet hemställer således alt motionen må af Rikets Ständer lemnäs ulan afseende. Stockholm den 13 Februari 1863. Sammans. Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-lltsk. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Febr. 1863, kl. 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om donerade skolmästareboställens, och deribland särdeles bostället Wrigstad Månsgårdens, befriande från rotering. Motionen härom är, inom Högvördiga Preste-Ståndet, väckt af Herr Doktor Almgvist (N:o 82). Genom Kongl. Maj:ts och Rikets Krigsoch Kammar-kollegiers Kungörelse den 28 Augusti 1841 finnes tilikännagifvet att kapellansbord, som blifvit eller blefve till Skolmästare-boställen förvandlade, skulle, så länge de samma ordinarie rotering utgjorde samt inga närbelägne oroterade jordlägenheter funnes, på hvilka roteringsskyldigheten kunde öfverflyttas, undfå en mot roteringskostnaden svarande ersättning. Motionären har trott sig häruti finna en anledning att föreslå det äfven sådane hemman, som blifvit af enskilde personer skänkte och donerade till skolmästareboställen, böra befrias från roleringsskyIdighet, på det sätt, att de erhålla motsvarande ersättning af Statsverket, så vida inga närbelägna oroterade hemman finnas, på hvilka roteringsbördan kan läggas; samt att emellertid ifrågavarande i mantal Wrigstad Månsgård i Wrigstads pastorat mätte, på grund af donationshandiingen samt af försäkringen i Kongl. Brefvet den 31 Januari 1687, åtnjuta befrielse från rotering.
Län föranstalllande, ett bolag organiseras, som ansvarar, ej mindre för brobyggnadsarbetets behöriga verkställighet, i enlighet med dertill upprättade ritningar och beskrifning, än för framgena underhållandet, utan ökad tunga för ortens brooch vägbyggnadsskyldige invånare, af sjelfva broarne och dermed förenade nya väganlägguing öfver Mattön och öfrige i elfven befintlige holmar, bemälde Bolag skall, från och med nästa år, af Biks-Stalens Nionde flufvud-Titel för ändamålet bekomma ett årligt anslag af 2000 R:dr Banko, under sex års lid, med tillsammans 12000 R:dr, samt rättighet derjemte alt för broarnes begagnande till öfverfart uppbära afgifter, i enlighet med den Taxa, som, efter upprättadt förslag, kan blifva af Kongl. Majit fastställd. 7:0 Frihetsår för Jernverk inom Norrbottens och Westerbottens Län. Under den 12 December 1835 har Kongl. Majit, med bifall till Rikets Ständers underdåniga framställning, härom utfärdat allmän kungörelse. 8io Undersökning af Kungsådran i Dahlelfven vid Elfkarleby, i afseende på Laxfiskets upphjelpande. Efter på stället bållen behörig undersökning, har Kongl. Majit, genom Nådigt Bref den 16 Februari i838, enligt hvad Rikets Ständer be gärt, i Nåder förordnat, alt Kronans Laxfiske vid Elfkarleby skall, vid nuvarande fiskearrendes slut, till en början för en tid af tio år derefter, i sfi måtto förändras, att Vestra grenen af elfven skall lemnäs fri och öppen, och de der anlagde fiskeverk och byggnader genom vederbörandes egen försorg borttagas, så att laxen genom samma gren af elfven må kunna obehindradt uppstiga; Och hvarvid Kammar-Kollegium anbefalldes att med vederbörande om dessa fisken uppgöra kontrakt, på ett lämpligt och för dem icke betungande sätt. Öio Utfärdande af Förordning rörande Frälsehemmans Krono-Brefbärings-skyldighet. i834 den 26 Juli har uti detta ämne allmän kungörelse blifvit utfärdad. 4o Bil. till R. St. Just.