Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständef finna väl sålunda uti de Kongl. Resolutionerne tydliga och bestämda Författningar så vidt Besigtningsarfvodet angar; Men , då detsamma synes böra lämpas efter närvarande tid och omständigheter, få Riksens Ständer hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att det ina varda förhöjdt till Tulf skillingar Banko och detta belopp hädanefter tillagdt vederbörande Kältare för besigtning å hvarje nylegd Karl i ett för allt, Besigtningsbetyget derunder äfven inbegripet , med bibehållande för öfrigt af de föreskrifter 1743 C(:^ 1756 arens Kongl. Resolutioner innefatta om. Läkarens skyldighet och ansvar saint Roteeller Rusthållarens rättighet att öfvervara besigtningen och dervid medtaga vittnen. Beträffande åter Båtsmäns-Rotehållares olägen-: het af Läkarnes obehöriga dröjsmål när besigtningar å Båtsmän skola förrättas, våga Riksens Ständer i underdånighet underställa E. K. M. ett förslag, hvarigenom, i deras, tanka sådant dröjsmål bör kunna förekommas: att nemligen £. K. M:s Befallningshafvande, hvar i sitt Län, efter samråd med vederbörande Kornpani-Befälhafvare, bestämma vissa dagar och ställen för 68 Underdåniga Skrif v elser. Resigtningarnes verkställande och medelst kungörelse underrätta .Båtsmans Hotehållare, att deras nyvärfde karlar då af .Räkarne besigtiga! einot det arfvode, som i den här ofvänföré föreslagna förliöjda Taxan skulle bestämmas, och hvars belopp, jemte rättigheten af gode mäns tillkallande, torde böra till Allmogens kännedom i kungörelserne införas. Öfverlemnande de-tia allt till E. K. M:ts Nådiga om profning, framhärda Riksens Stander SCc. N:r 28. Uppl. o, godkänd h. Samtl.
Men syskonen voro äfven ofta bofasta i London, hvarest man såg dem öfverallt, där värdefull musik eller konst var att finna och, säger en biograf, Browning tycktes alltid göra rummet mera lefvande genom sina med stadig, lugn glans strålande ögon och sina som af outtalade ord rörliga, läppar. Han bevarade, liksom Goethe, genom hela ålderdomen sin intensiva lifskärlek, sin salighetskänsla endast öfver att vara till. Denna stördes ej af hans sorg. Och hvarför skulle han icke ha kunnat njuta solnedgångens färger, ehuru han längtade till det stjärnblå ögonblicket efter solnedgången, i hvilket han skulle återförenas med sin älskade? Browning behöll intill det sista ej blott alla sina intressen, utan äfven det omedelbart hjärtevinnande väsen, hvilket gjorde att – som hans hustru påstått – »alla kvinnor dyrkade honom mer än anständigt»! Kvinnorna fortsatte därmed – eftersom Browning visade sig mycket tacksam och känslig för alla slag af kvinnlig älskvärdhet, utan att han dock någonsin fann en kvinna, »som kunde uppbära bördan af de känslor, han ägnat sin hustru.» Han vann emellertid män och barn och djur lika väl som kvinnor. Hans enkelt manliga väsens hjärtlighet och flärdfrihet kunde icke af den sent vunna, oerhörda populariteten förstöras. I alla sina beteenden förblef han, säger en personlig vän, »den ideala gentlemannen, som aldrig var af världen ehuru han lefde i världen». Oaktadt hans stora produktion och vidtomfattande läsning af allt läsvärdt på engelska, tyska, franska och italienska, hann han i London äfven med ett mycket stort umgängeslif. Under detta försummade han ej att hos de unga inprägla sitt eget lifs stora visdom: att hänsynslöst följa rösten i sitt eget inre vid danandet af sitt lif som af sina verk! Aldrig stelnade han i ålderdomens likgiltighet för de stora lifsfrågor, hvilka framför allt upptagit hans själ. Han bevarade tvärtom oförminskad, ej blott sin andliga nygirighet utan äfven sin andliga mottaglighet gent emot tidstankarna. Han ompröfvar oaflåtligt inför tidens tvifvel sina egna djupaste öfvertygelser, hvilka han dock alltid slutar med att besvara – i enlighet med den optimism för hvilken hans underbart lyckliga lif gifvit honom så många skäl.
Resolution pä krigsbefälets kesvär, afskedade rattare, soldater ock bätrrnän, kvilka sor alder samt Kroppssvagliet ocli biäckligketer ur Ijensten blisvit lösgisne ock verkligen äro urständsatte, att sedan antags landtkruk eller pä annat sätt något till sitt uppekälle förtjena, äro srän mantalspenniiigar bikallade; att desse i nyssnämnde §. as 17-^8 ärs Kongl. Resolution omlormälde, ssskedade ock orklöse kiigsmän, som pä grund deras utur mantalslängden uteslutas, jemväl, enligt Kongl. Resolutionen pä krigs-bekälets besvär as är 1782, vunnit befrielse frän andre dä päbudne utgifter till Kongl. , IV.-o 7 K1uj:l oell Xronun, 8uml ull, llvud 8evillniuAen un»är, nu Zullunde 1835 ärs Ij6viIIninA8-sörol-dnin^8 162 3 inom. i ullmunllet medj;itver triliel trän IleviIInin^ ekler 1 oell 2 ^rlilieln kör, l)Iund undre, vunköre, llrueloliAe oell riem, 8vw, i un8eende lil! l)ii8lunde urdelskörmugu, äro ur8länd8ulle ull sill uppeliulls köl vurkvu.
Ridderskapct och Adeln i afseende pä i fräga warande förslag ej fattat annat beslut än att detsamma borde en witz dag företagas, utan akt yttra sig om beskaffenheten af hwad derwid komme alt afgöras, kan jag för min del ej finna annat, än att Ridderskapet och Adeln äger sin rätt öppen, att detsamma till öfwcrläggning icke uplaga. Jag hemställer hwilka följderna skulle bliftpa, om Utskotten skulle tillätas, att först inlemna andras arbeten och sedermera egna, hwilka bägge skulle undergä granskning, tiden skulle fbrnötaS med projecter och discussioner öfwer desamma, och omgängen blefwe tredubbel. Jagfär alltsä ytterligare tillstyrka att detta project mätte lem, nas i sitt wärde, och Utskottet anmodas, att med en af detsamma sjelf gjord, utarbetning till Riksens Ständer inkomma. Friherre Legerström, sscob: Herr Lagman kksussvvolik har yttrat, att Ridderskapet och Adeln ej fattat beslut till sakenS afgörande, utan en, dast till detz företagande. Oet förundrar mig pä dek högsta, att nägon Ledamot kan tro sig äga nog upplysning, att i förwäg bestämma hwad ett Ständ är nar - Den is October. nar afgöra. Jag troe ej att denna enskilda öfwer» tygelse bör kunny tjena till rättesnöre för Riddrrskapet och AdclnS sörhällande i dag; och jag fär pä sädau grund tillstyrka, att saken nu mätte upptagas och afgöras, Grefwe orner, ^stolpk Loran: Jag fär underställa Högloft. Ridderskapet och Adeln, om, sedan densamma beslutat, att förslaget en witz dag skulle företagas, det mdjeligcn kan bero af nägra Ledamöter, att bestämma hwilkct öfwcrläggnings - ämnck skall klifs wa. Ändamälet med Ständets bifall till förslagets tryckning mäste ju hafwa warit, att derom lättare inhämta kännedom, och deraf ingä i pröfning.
Medan jag är på kapitlet om det oftanämnda Bäckarydsutdraget, vill jag, då jag betraktar Ridd. o. Ad;n mera såsom en jury, än som en domstol, anföra hvad nuvarande Pastor i Backaryd enskildt yttrar om betydelsen af utdraget i det bref, som inneslöt densamma; han säger nemligen: »Som sonen ej är betecknad som oäkta eller fosterson, utan som son, följer att Löjtnant von Schantz lagligen erkände honom såsom sådan.» På samma gång får jag ur ett annat bref uppläsa hvad slägten tänker om saken; brefvet är ifrån sökandens köttsliga kusin. Kap - Den 28 April f. m. 605 ten-löjtnant Du Rietz, som skrifver: »Allt skäl för framgång är att förvänta; ty sanningsenligt är Julius von Schantz son till Löjtnanten Gustaf Julius von Schantz och dess fru, Juliana Schurich, fastän född före äktenskapet, men erkänd derefter sorn äkta son.» Det tyckes som Riddarh.-Direktm hufvudsakligen fästat sig dervid att vigselbetyget fattas, likasom om fråga endast vore att i de minsta detaljer, såsom vigselår och dato, komplettera von Schantziska genealogien på Riddarhuset; men hade sådant alltid iakttagits, vore sådant af högsta nöd, så skulle få af oss vara berättigade att å riddarhusgenealogierna stå antecknade, i det vi om många bland våra förfäder väl veta att de varit gifta, men icke när de blifvit det; ja, sjelfva Riddarh.-Direktms ledamöter skulle vara i samma fördömelse, ithy att för en af dem står det icke när hans får, för en annan när hans farfar, för en tredje när hans farfars lar viede sig, o. s. v. för alla de öfriga. Ingen lärer väl dock vilja påstå, aldraminst de sjelfva, att de icke, likasom vi andra, äro veritabla adelsmän.
komma på en sådan förvillelse. Sally, du som sofvit i samma rum som hon hela året du borde väl veta något om detta. SALLY (fort). Hur i all välden kunde mitt stackars barn Jag vet ingenting. ligen. Med mig talar ingen af er om hvad ni har kan passera utan att jag har en aning. Ingenting som du vill säga till mig, förmod MODERN. i sinnet det syns bäst då något sådant som detta SALLY (med tvekan). MODERN. Men, mamma lilla är det bara vårt fel. Ni kan då åtminstone inte säga om mig, att SALLY. jag är för sträng. säger det men har mamma själf någonsin förtroende för sin mor? MODERN . För sträng, nej, men blif inte ond, om jag förstå hon hör till en annan tid ton). För mormor nej, men hon kan ju ingenting SALLY (i undfallande, ursäktande Och om vi nu känner detsamma för mamma MODERN. vi tycker också, att mamma hör till en annan tid. Jag, min Gud jag är väl inte så lastgammal! Jag är inte mer än 50 år ännu. SALLY. är hon? Inte 80 år. Men vi ä' inte 20. Och mormor. Hur gammal mamma, som mamma är äldre än vi. Inte så mycket äldre än där säger mig. Då vore det ju bättre att inga barn ha, än att känna hur de glider en ur händerna känna att man är öfverflödig för dem och att de helst ville vara en kvitt SALLY. Du vet visst inte hur bittert det är, hvad du MODERN. om det men det är fruktlöst, mamma skulle inte (Afbtyter.) MODERN. Om jag tordes säga mamma allt hvad jag tänker Det säger jag er bara, barn det är detsamma Förstå genera dig inte nu kan jag det. med mig. Men säg inte detta till pappa honom Hur är det med henne? skulle det krossa. (Till Hilma, som kommer från Lolo:) HILMA. omöjligt lugna henne. Nu har hon en sådan gråtattack, att det är MODERN. stone kan vara god nog att torka tårarna därtill dugde jag i alla fall, när ni var små. (Går in till Lolo.) Stackars barn kanske att gamla mor åtmin skulle säga henne den, så skulle det bara bli värre. Mamma vill ha en förklaring.
Jag skall också taga en lifförsäkring lade i vännens hem, likväl något finare och om några år. Nu kan jag det ej; ty en försäkring kostar penningar, och jag kan ännu ädlare kringsväfvade oss. Åren gingo, och snart fingo vi då och då ej aflägga beloppet, utan att göra inskränki den glada förtroliga kretsen mottaga ett par ningar, som både jag och min hustru skulle små, de allra näpnaste flickor, fullkomliga afkänna. » bilder, i västficksformat förstås, af vår afhållna » Om så behöfves, så gör inskränkningar då, » värdinna. sade jag. » Din fru skall gå in därpå, om Så förflöt tiden. En och annan länk i hon får reda på förhållandet, och ingen af kedjan lossnade, en ny knöts till, men allt. dina vänner skall öfvergifva dig för en sådan » var oaktadt dessa förändringar så fridfullt sak. Därför och lyckligt. Jag började ibland tänka: kan V i talade en stund om saken. Jag sökte en sådan lycka fortfara? Det var dock naturanföra både skäl och exempel; men Gustaf ligtvis mest från mina vänners sida jag då stod ej att öfvertala. Jag ville dock ej afbetraktade saken. Litet hvar af oss har nog stå från mitt förslag. Därför vände jag mig i stunder af varaktigare lycka också tänkt: en dag, då hans fru och jag voro ensamma, kan detta fortfara? till henne och sökte på bästa sätt utveckla de skäl, som talade för en lifförsäkring. Hon Min vän hade naturligtvis som alla andre vissa fel. Jag hade icke så mycket refleklyssnade uppmärksamt och lofvade att tala terat öfver, hvad slags svagheter han möjvid sin man. ligen kunnat ega, men det förekom mig, som Några dagar därefter, då vi åter sutto på om han varit något sorglös i vissa saker. vår arbetsplats, vände sig Gustaf till mig. Icke så, som att han försummade något; visst » Du har talt vid min hustru om samma sak, icke. Men han tog orden: » När hvar och en som du för några dagar sedan talade om med sin syssla sköter, så går oss väl, ehvad oss mig.
Man säger vidare, att ingen orättvisa läge uti ett dylikt förfarande, ty tjenstemannen vore i allt fall skyldig att fullgöra sin pligt. Detta vill med andra ord säga, att ehuru Staten ej upfyller sin skyldighet emot tjenstemannen, är denne likaväl förbunden att fullgöra sina pligter emot Staten. Jag åter hade trott, att förhållandet emellan Staten och Hans tjenstemän, hvilade på ett ömsesidigt konlrakt, hvilket vore för beggedera lika gällande. Om ifrågaställde befattnings nuvande innehafvare är samvetsgrann nog att, sådant oaktadt, sköta sitt kall med oförminskadt nit, månne man kan vara förvissad att åt honom få en duglig efterträdare, när företrädaren blifvit på sådant sätt behandlad? Jag befarar, att det icke blifver händelsen och anser för min pligt såsom Chef för det embetsverk, till hvilket Adv.-Fisk:n hörer, att, såvidt i min förmåga står, söka förekomma, att man orättvist behandlar en tjensteman, på hvilkens nit Statens säkerhet i redovisningsväg så väsendtligen beror. Jag förnyar min anhållan om återremiss. Hr Bildt: Sedan den siste värde talaren bemött de flesta inkast, sorn blifvit emot en återremiss af Utlåt, gjorda, vill jag endast besvara de anmärkmr, han icke uptagit. En värd talare har yttrat, att actorats-arfvodet i Obomska balansmålet utgått af sådana medel, hvilka från Öboms konkursmassa utbekommits och till Statskassan influtit. Detta är väl sannt, men jag ber att få fästa den värde talarens upmärksamhet deruppå, att Adv.-Fisk. fick sig tillagd actorats-arfvode jemväl för sådana medel, hvilka, ehuru till betalning ådömda, blifvit af Staten efterskänkta och således icke till Statskassan influtit, nemi. de i mitt förra yttrande omnämnde skattebeloppen. Då arfvodet således utgått från andra medel, än dem, hvaraf detsamma skulle utgöra en viss andel, är det af mig anförda exemplet på förevar:de fall fullt tillämpligt.
De uttryckte nemi., att dess hemmansegare skulle anse såsom ett särdeles tryckande onus att ordinarie rotering, genom hvad de kallade ett våld, blefve dem pålagd; men att de deremot skulle för sin del finna rättvist och billigt, om de, med bibehållande af sin extra-roteringsskyldighet, finge nu, som år 1811, betala utskrifningspenningar. Jag tror att roteringens införande i Halland på de billiga grunder, som K. M. föreslagit, skulle för provinsen medföra fullt ut lika mycken fördel, som den, hvilken kunde åstadkommas genom antagande af det förslag, som Utsk:n i detta hänseende framlagt; men då det temligen tydligt synes, såväl af alla de protester som vid föreg:de tillfällen blifvit af provinsens innevånare afgifne, som äfven af dem som vid innevarande riksdag af provinsens fullmäktige blifvit gjorda, att ifrågavar. provins skulle anse för ett våld, om rotering blefve dem ålagd; så torde något hvar finna, att en rättvisare grund ej kan föreslås, än den som af Utsk:n blifvit fram - Den 22 Juni e. m. 20T ställd, nemi. att egarne af dessa utsockne-hemman varda bibehållne vid samma skyldighet, som de före 1810 hade, och som var att betala utskrifningspenningar, men att de derjemte åläggas att i krigstid uppsätta extra-rotering, emedan denna slags rotering är en pålaga, som år 1812 ålades all oroterad jord i landet, och hvilken således borde drabba äfven denna provins, likaså väl som alla andra. På grund häraf skulle jag tro, att betänk, bör med allt skäl kunna bifallas. Frih. Cederström: Vore R. St:s plena stället, der man kunde diskutera frågor ronde föredragningen hos K.
Se Hufvudtiteln 9:de. Schultzenheim, Friherre och f. d. Stats-Räd, om arfvode åt honom. Se anmälan 3, Schiilzercranlz, G, IV., om löneförhöjning såsom Kamererare i Cassa-Afdelningen af Rikets Sänders Bank ... Sedelmynt, om prof på ett förbättradt sådant . Sede lut,gifning, angående Svar på återremiss Sammanjemkningsförslag och Yoteterings-Propositioner Sedlar, angående fortfarande af sådane å 16, 12 och 8 sk:s valör j „ „ angående inlösen af åtskillige sådane å Daler kopparmynt. Se Törnqvist, „ „ Banco, om ersättning för genom eldsvåda förlorade. Se Heidenberg, & tö 0) d 0) Ct> rfP3 o HK P g. p P t! PoT CfQ 0> 1 s \ Sid. Hiks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. U 44 ,s. Seminariet', Folk-Skole-Lärare-, om ökadt anslag till dem* Se Folk-Skole-Lärare-Seminarier. om inrättande af sådane till bildande af Lärare vid Elementar-Läroverken . I anledning af skiljagtiga beslut . Seraphimer-Lazarettet i Stockholm, om förvaltningens öfvertagande af Seraphimer-Ordens Gillet. Se Anmälan 83- , om revision af dess räkenskaper och säkerlietshandlingar. Se Anmälan 89» Silfven-Riksdilrar, liela och halfva, angående inställande af deras ut myntning . « . Silfver-tionde, Myntarelön och Slagskatt. Se Stats-Verket, dess Inkomster, sid. 4 Silfverutve^ling från Banken, om inställande deraf »*..*.*.*»*.. Sillfisket i Bohuslänska skärgården , om åtgärder till dess upphjelpande. Se Bohuslänska Skärgården. Sjö-Cliartce^Kerk, Amiral G. af Klints, om inköp för Statens räkning. Se Klint. „ „ angående biträde vid fortsättningen der af. Se Klint.
Kamereraren och Betjeningen i detta Contoir antagas från Commerce-Collegii Räkenskapsoch Discont-Contoir, hvilka indragas, samt erhålla, likasom Discont-Contoirets Betjening hittills haft, sin aflöning af besparingen på de under Directionens förvaltning stående fonder, och blifva således icke på Rikets Stat uppförde. Såsom en följd af den behandling , Corn. mitterade föreslagit i afseende på de handeln och näringarne rörande ärender, skulle jemväl de under Commerce-Collegium stående Hallrätterne komma att helt och hållit indragas och dithörande rättsfrågor dfverlemnas åt de vanlige Domstolarne; men Administrativa ärender till vederbörande Magistrater, med de för tillsyn a. tillverkningarne och verkställighet af hallstämplingen derunder lydande nödige Tjenstemän. Betänkande om Rikets Styrelse-Verk. Andra Afdelningen. Hit höra de ofvan i 3ulje puncten antecknade finance-ärender. Under denna Afdelning lyder: Stats-Contoiret, hvilket, under Stats-Secreterarens inseende och controll, har tillsyn öfver Statens uppbörd, dess indrifvande samt fördelningen deråt till Statens utgifter och behof. Detta Verk består af: i Chef och 4 Stats-Commissarier, samt bibehåller den nuvarande Betjeningen så i Cancelliet , sorn i Contoiren och Ränte-Kammaren. Enligt Committerades förslag skulle StatsContoiret åter erhålla Krono-Magazinerne under sin förvaltning , hvarigenom göromålen ieke obetydligt synas blifva förökade. Af sådan orsak torde det blifva nödigt, att, till bibehållande af ärendernes jemna gång, Kammar-Contoiret i Magazins-Directionen tills vidare bibehållas och flyttas under Stats-Contoiret. Nämnde Contoir, hvars befattning hufvudsakligen skulle blifva, att emottaga de från Magazins-förvaltarne i otterne inkommande rapporter, att hålla räkning öfver inoch utleverering af Kronans behållna Afradoch Kronotionde-Spannemål
R:dr 308.800. förutan 11,300 R:dr, $om det Sidre Sluss-Werks* Bolaget, innan d«t nya korn i verksamhet, användt till sådane kostnader för det gamla Sluss"VVerkets underhåll och förberedande af ombyggnaden-, hvilka dejf nya Bolaget borde ersätta, mea 785 Up.derdaniga Skrifvelser. hvarföre delegarne i förstnämnde Bolag förklarat sig vilja, såsom Xnleressenter i det senare, ingå; att af berörde tillgångar, under 4 arbetsår, från och roed 1S 5 g till och med 182 2, blifyit aps yände: till egentliga arbetskostna - der R:dr 307,774: 26, inköp af byggna» der och fartyg, äfvensom, gf inyentarier, materialier ochinstrumentalier 63,017; 44, Köpeskillingen för fasta egendomen Wallby i mantal rusthåll, pch Oppeby a mantal Skatte-Augment, hyilken egendom till uppgifne ändamål blifvit af Bolaget inköpt 35,000: - Samt till åtskilliga å sjelfva Canal-området nedlagde kostnader, som ännu icke äro ersatte 606: 24, hvartill komma: Bolagets contanta behållning vid §istl. ars slut B:dr 10,011: 19, lfii 9- „ _ , —295,698: 47» 9? Underdåniga Skrif vilser.
» Och om du inte gör det bekvämt för mig, så kunde det gå på tok alltsammans, och det vore förskräckligt. » Ja, skatan måste gifva vifea, fast det sved. Och nu lämna vi dem så länge ". * * * Nu flög turturdufvan ut, han skulle också på friarfärd. Skatan hade gifvit en anvisning på kråkmor och de fem döttrarna, som voro kvar. Turturdufvan flög dit. Guld och gods voro bra att ha, men det var dock något annat, som den lilla turturdufvan trängtade efter; och när han fick se kråkfröknarna tyckte han just ej, att de sågo inbjudande ut. Men han hade ju kommit dit, och han fick icke vara ohöflig. Han skulle stanna där en liten tid och så smyga sig därifrån, tänkte haö. På morgonen när han skulle begifva sig af, fick han se en af kråmamsellerna, son » satt där och solade sig och gjorde sig så grann, så grann. » Det är jag, som skall ha bröllop och gifta mig med er, » sade kråkmamsellen. » Det få vi se, * sade turturdufvan. » Hvart skall ni ge er af? » sade kråkan» Jag skall bara ut på eu liten morgonpromenad, » sade turturdufvan. » Då följer jag med på en liten vift, » sade kråkan. » Ja men är det säkert, att det går an, » sade turturdufvan. » Nu för tiden styr ungdomen själf, » sade kråkan. Turturdufvan blef helt förskräckt. Han tänkte, att det skulle bli svårt att blifva utaf med kråkfröken. Hjälper det inte annat, så far jag väl på natten, tänkte han, och så for han ut för att göra en liten promenad med henne. » Hvad ger ni för föda till er fru? » sade kråkmamsellen. » Frön och korn, ärter och annan säd, » yttrade dufvan. » Jag skall ha mask och köttmat med, » sade kråkan. • » H u, det här blir hemskt, jag ger mig utaf redan i natt, » tänkte dufvan.
En liten fördel är emedlertid beredd för Städerne uti den föreslagna nya 7 g., der de i likhet med Landets byar få förena sig om högst en enkel so-kannors-panna. På detta sätt har man, a oo Bil. t. Hevilla,' Lag och OecUtsk. Eet. N'.o 6. om förslaget antages, beredt Städerna, utom en betydlig nedsättning uti bränvinsbrännings» rättigheten, äfven en större kostnad vid tillverkningen, enär en mindre panna i proportion fordrar mera ved, hvilken vanligen är dyl-are i Staden, än å landet, och tvingat dem, att anlägga flere, i stället För färre, bonnerier, sorn äfven medför större kostnad samt fara för vådeld. Jag vågar derföre, med anledning af hvad i ödmjukhet blifvit anfördt, hoppas och förmoda, att Rikets Höglofh Ständer lära finna med billighet och rättvisa förenligt, att låta förutnämnde 8 §• qvarstå och blifva den 7 uti nya förordningen, hvaremot den af Höglofl. Utskotten föreslagne 7 §. torde böra utgå. Höglofl. Utskotten hafva antagit den uti 2 §. 2 Art gamla förordningen varande Tariffen för pannerymds-afgiften. Denna Tariff synes mig likväl sakna rigtig grund uti dess stigande progression; ty såsom sådan kan jag icke anse, att tillexempel en 15 kannors panna betalar 30 sk. en 16 kannors 32 sk., då deremot för en å 17 kannor erlägges 1 R:dr 80 sk., och en å 18 kannor 1 R:dr 24 sk., äfvensom att för en ä 24 kannor betalas 2 R:dr, en å 25 kannor 2 R:dr 4 sk.; men deremot för en a 26 kannor 3 R:dr 12 sk., och en å 27 kannor 3 R:dr 18 sk., o. s. v. Deraf har ock följt, att största antalet pannor blifvit begagnade af den lägre kannerymd, der det -PU’. t. ]'evilla.
Den 2 3 December. 477 Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken härefter med stora Deputationen frän Kongl. Slottet återkommit samt återtagit Klubban, tillkännagaf Herr Grefven och LandtMarskalken, att Hans Maj:c Konungen samt Deras Kongl. Högheter Kron-Prinsen och Arf-Prinsen, uti de Nådigaste Ordalag behagat besvara Riksens Ständers underdåniga Tacksägelseoch Lyckönsknings-Adresse, samt hemställde, om icke Hans Maj:t Konungens samt deras Kongl. Högheters Svar, hvilka Herr Grefven och LandtMarskalken förmodade sig med första erhålla, måtte i nästa Plenum f.i inför Ridderskapet och Adeln uppläsas, samt uti Protocollet intagas. Bifölls. Upplästes til! justering och godkändes Expeditions-Utskottets insände Förslag till Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj.-t, angående Trycknings-kostnaden för Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Riksens Ständer vid denna Riksdag om Stats-Vetkets tillstånd och behof. Upplästes och iades på bordet: i o Allmänna Besvärsoch Oeconomie Utskottets den 20 dennes, aTlåtneBetänkande,i an-lédBing af flere serskildte från samteiige Riks Stånden 478 Den 2 3 December. remitterade Memorial, rörande Bränvins-bränningen, och dermed sammanhang ägande ämnen, innehållande: