Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hör till Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande &o 4> Ur denna synpunkt vill jag i det följande visa, huru en sädan sammanjemkning af Lagens flera Capitel kunde verkställas. 12 §. Man har i Sverige sökt att göra låne-änstaiterna så beqväma för alla classer af lånsökande som möjligt, och den skuldmassa, sorn. trycker nationen, är endast en naturlig följd af den lätthet man beredt att kunna balancera slående skulder. Så länge credilbruken i detta afseende icke genom Lagstiftarnes mellankomst förändras, skall, såsom hittills, hvarje ny låneanstalt blott medföra ökade skulder, capitalen afledas från varuomsättningen, och näringarne fortgå i onaturliga riktningar eller afstanna i brist af förlagsman. Man vill uti Privatbankerna blott se nya medel, att till vingleriets näring, i vanlig discontform, öka landets lånetillgångar och utsprida ett nytt pappersmynt, som man ännu så nära realisationens början icke vågar alt öppet begära directe från Tumba, och, med förbiseende af landets allmännare interesse, undviker man att begagna den tillfälliga frihet, som en ny lagstiftning för Privatbankerne erbjuder, att, utan band af några äldre anspråk, gifva åt creditsystemet i landet en förbättrad organisation, hvilken det väl ar modernt alt säga sig hylla, men som man, i bakvänd ordning, genom liypotheksföreningar, ökade mynlrepresentativ och ökade lånetillgångar, tro sig kunna vinna. Endast såsom ett medel till en reorganisation af crediten och endast med vilkor af en sådan, ega Privatbanker för mig något värde; ty såsom pappersmyntsfabrik eller undsättnings-anstalt ega, i min tanka, Statsbanker i allmänhet ett afgjordt företräde. Huru låneanslalternas organisation måste olika inverka på landets rörelse är lätt att inse. Om t. ex.
Det vore ömkligt , att missräkningar ej bär äfven blifvit gjorda, så val i sjelfva boställenas sorn räntepersedlarnes presumerade värden. Ty misstagen kunna lätteligen i framtiden rubba verkställigheten af ett eljest godt och ändamålsenligt lösnings-systeme, Jag nämner blott i förbigående härom, ty jag påkallas dertill synnerligast af det skäl, att, äfven med den högre markegång, som varit de sistförflutna 10 åren, lönerna, så väl inom landtsorn civiloch lärqverks-slater* 38 Den i5 J u 1 i f. m. na, ej blifva öfver billigheten, i jemförelse med andra stater, som ej äro indelta. Jag tror derjemte, att en lönereglering för dessa stater, byggd på billighet, ej kan göras utan nya tillskott. Skulle nu en ytterligare brist uppkomma, genom framdeles sänkta markegångspriser, hvilka svårligen på förhand kunna beräknas, uppstå nya svårigheter vid verkställigheten af en sådan lönereglering, såvida ej statsverket kan påräkna en reservfond, med hvilken den uppkommande bristen kan fyllas. 4:o. Jag får äfven anmärka, att Utsk. beräknar forsellön i och för spanmålsräntan för löntagaren, utan att hålla denna försel lön lill godo för statsverket, hvarigenom ett ytterligare deficit för statsverket skall uppkomma. 5:o Ehuru jag erkänner att jag lifligen önskar, att den förändring, förslaget åsyftar, kan tillvägabringas, undgår det ej min uppmärksamhet att finna möjligen inträffande svårigheter derigenom uppkomma, att den skattedragande på en gång skall förskaffa sig en större penningesumma för att afbörda sig skattebeloppet. Jag misstror, att vår handel och vår industri ännu stå på den punkt, att den nu åsyftade förändringen ej kan i detta afseende verka menligt. Synnerligast synes det mig betänkligt för vissa landsorter, och under de år, då varors omsättning genom ymnigare skördar försvåras. Denna svårighet yppar sig troligen starkast i början.
Efter härmed slutad öfverläggning, framstäldes först propos. å bifall till Utsk:ts hemställan, men besvarades med nej, hvarefter gjordes propos. derå, att R. o. Ad., med afslag å hvad Utsk:t tillstyrkt, måtte bestämma aflötiingen för Chefen vid Topografiska korpsen till 6,000 rdr rint; och blef denna sednare propos. med ja besvarad. Mom. litt. B. Hr Björnstjerna: Det är visserligen sannt, att StatsUtsk.-t här har i at's:de på summan bifallit hvad K. M:t i sin nåd. Propos, föreslagit, enär denna summa blifvit upförd till 3,200 Rdr, och Utsk:t dessutom utlofvar att vid behanliugen af 9:de Hufvudtiteln taga i öfvervägande frågan om renritaren Akrells upförande på indraguingsstat med 800 rdrs lön, hvadan således 4,000 rdr vore att påräkna tor de personer, hvilka af Chefen blifva föreslagna att användas för karteverkets skyndsamma fullbordan. Deremot har Ut3k:t icke ansett sig vilja eller böra ingå i pröfning af, huruvida Underofficerare borde vid Topografiska korpsen anställas, utan öfveriemnar summan till K. Mits disposition, för att derigenom det arbete må kunna påskyndas, som erfordras för det militära karteverkets utförande. Det skulle visserligen kunna anses att det icke är så väsendtligt att uttrycka, det anslaget skall utgå till Underofficerare, endast detsamma beviljas; men så är likväl alldeles icke förhidet; I)cri 11 Aprii f. m ty om icke summan uttryckligen beviljas under vilkor att Underofficerare skola vid Topografiska korpsen anställas och på stat upföras, så blir följden den, att dera bör tillerkännas beklädnadsersättning, som också finnes af K. M:t i dess nåd. Propos. begärd.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förslag oförändradt, och dels nf Hr Stjernsvärd bifall dertill med det tillägg, att R. o. Ad. åberopade sitt vid förra Riksdagen rörande KrigsHofRätten fattade beslut; och förmodade H. Exc. att Hr Stjernsvärd uti det föreslagna tillägget åsyftat ett af R. o. Ad. den 4 April 1857 fattadt beslut, i anleda, af väckt fråga om KrigsHofRättens indragning. Hr Stjernsvärd: Det är frågan om KrigsHofRättens om organisation, som jag anhåller att R. o. Ad. måtte bifalla. Frih. Creutz: Då det är fråga oro huruvida sista R. Stro hafva beslutat indragning eller omorganisation af KrigsHofRätten, och Hr Stjernsvärd synes vilja framhålla att K. Stro då yrkade endast omorganisation, så har jag endast velat påpeka det misstag, som ligger häruti, emedan det var R. Stros uttryckliga önskan under sednaste Riksdag, att KrigsHofRätten skulle helt och hållet upböra, hvarför jag anhåller att proposmen må framställas i enlighet dermed. H. Exc. framställde nu propos. å bifall till Utsk:ts förslag och, då dervid svarades ja jemte ett eller annat nej. förklarade ja hafva varit öfvervägande. 6:te punkten. Utsk:ts häri gjorda förslag biföllos. 7:de punkten. Frih. Åk er hjelin: Jag vill fästa uppmärksamheten derå att Den 1J Februari e. m. 441 genom R. o. Ad:iis nyligen fattade beslut, rörande litt. a och b af första punkten, upkommer en förändring i Andra HutvudTitelns slutsumma, hvarföre siffran bör rättas. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. biel' Utsk:ts förslag bifallet under enahanda förbehåll, som det vid slutet af mom. c i l:sta punkten gjorda. 8:de, 9:de och 10:de punkterne. Utsk:ts förslag biföllos.
Hofrättens utslag tillämpade författningar af 1756, 1798 och 1815 vore, så väl i den ena som andra af dem, enahanda, eller att tvånget för utgifvare af skuldsedel, ställd till innehafvaren eller viss man och ordres, att vid äfventyr af bysättning hafva å lörfallotiden penningar i beredskap, borde inskränkas till viss tid; och ehuru sistnämnde två författningar innehölle. att för den händelse tid till betalning blifvit i skuldsedeln bestämd, densamma ej må öfverstiga tolf månader från förbindelsens dag, och att lagsökning bör ske inom sex månader från förfallotiden; likväl och som, enligt 1815 års förordning, strängare exsekutif kraft tillkomme skuldebref af ifrågavarande beskaffenhet, deri tid till betalning ej funnes utsatt, derest sådan fordras eller lagsökning mot utgifvaren anstälies inom sammanlagde aderton månader från skuldebrefvets dag, samt gäldenären oafbrutet under denna tid kunde blifva nödsakad att hafva penningar till hands, men det måste för honom vara mindre betungande att från någon viss dag efter tolf, men före aderton månader före skuldebrefvets utfärdande, vara beredd till betalning; hade Kongl. Hofrättens i målet deltagande Ledamöter funnit andan och meningen af 1815 års förordning ej kunna vara annan än ilen, att utgifvare af till innehafvaren eller viss man och ordres ställd skuldsedel, deri förfallodag är utsatt utöfver tolf, men inom aderton månader från utgifningsdagen, ovilkorligen vöre underkastad bysättning, så vida inom sistnämnde tid betalning fordras eller lagsökning mot utgifvaren anstälies. Som likväl detta sätt att förklara meningen af de i fråga varande författningarna icke syntes mig förenligt med deras ordalydelse, så har jag uti skrifvelse den 16 sistl. Februari anhållit att få ytterligare fästa Kongl. Hofrättens uppmärksamhet på ämnet; hvarvid jag anfört, att nämnde författningar, Kongl. Förordningarne den 19 Maj 1756, den 28 Juni 1798 samt den 31 Juli 1815, väl öfverensstämma uti den af Kongl.
Vidare och sedan Kling, under 1843 års lopp, styrkt, alt hans fabrik ånyo blifvit lill större delen uppbyggd samt att den fasta egendomen vore brandförsäkrad för 12,758 R:dr 32 sk., tillerkändes honom, mot omförmälde intecknings-säkerhet, ett ytterligare låneunderstöd af 5,000 R:dr. Enligt ofvan åberopade Kongl, bref, skulle den låne-rätt, som Kling före den fabriken öfvergångne eldsvåda innehaft, ej få af honom bibehållas längre än till 1844 års slut, derest icke värdet å tillverkningarne under samma år berättigade honom till fortsatt åtnjutande af enahanda förmån äfven under år 1845. För sistnämnde år utgjorde hans lånerätt likväl endast 5,564 Rrdr, hvaremot hans skuld vid årets början uppgick lill 12,280 R:dr. Vid sådaut förhållande och på det att Kling till båtnad både för sig och en talrik arbets-personal skulle kunna fortsätta sin fabriks-verksamhef, medgaf kollegium, att han småningom finge minska sin diskont-skuld och deraf, under 1845 års lopp, vid 2:ne terminer afbetala 2,000 R.dr. Dock som Kling hvarken kunde verkställa dessa afbetalningar eller vid förfallo-tiderna omsätta sina andra skulder, blef, å Manufaktur-diskont-fondens vägnar, i slutet af samma år lagsökning anställd emot både låntagaren och löftesmännen, till följd hvaraf, under år 1846, ett kapital-belopp af 5,080 R:dr jemte all å Klings skulder efter 4 procent upplupen ränta inbetaides, sedan kollegium bifallit att, efter verkställigheten af denna liqvid, löflesmännens ansvarighets-förbindelse skulle få ålerlemnas samt Kling fortfarande få bibehålla sin lånerätt för det återstående skuld-beloppet, 7,200 R:dr. Aret derefter, eller 1847, fann Kling sig nödsakad göra Cession, då detta belopp bevakades i hans konkurs och blef genom den deruti meddelade dom af den S Januari 1849 fastställd till betalniug med förmånsrätt i de intecknade panterna.
Hvad i remisshandlingarne i öfrigt förekommer, lärer, såsom innefattande blotta anmälanden, ej påkalla yttrande af Förvaltningen. Förvaltningen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigst e Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:t,s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, F. af PUKE. R. W. BAECKBORG. G. B. LILLIEHÖÖK. F O. BÄCKSTRÖM. Referent. Stockholm den 31 Januari 1854. C. E. Holm. 24. — 186 — Kanunarförvandteus hos Kongl. Förvaltningen af sjöärendena underdåniga förklaring öfver 1S53 års Revisorers gjorda anmärkningar vid Kongl. Förvaltningens hufvudbok. Stormäktigste Allernådigste Konung! Till åtlydnad af Eders Kongl. Maj:ts nådiga befallning, i anledning af hvad Rikets Ständers sednast försandade Revisorer, uti afgifven revisionsberättelse, andragit rörande flottans räkenskaper för år 1851, får jag i afseende å anmarkn.ingarne vid Förvaltningens af sjöärendena hufvudbok, underdånigst anföra följande; Hvad först beträffar anmärkningen, att, ehuru Kongl, brefvet den 4 December 1850 föreskrifver, det de genom samma nådiga bref fastställda formulär för Förvaltningens samt flottans liufvudböcker skulle tillämpas från och med år 1851, räkenskaperna för samma år likväl icke blifvit i enlighet dermed upprättade, så är densamma i så måtto felaktig, att den afser äfven Stationernas hufvudböcker, hvilka blifvit uppgjorda enligt derför nådigst fastställda formulär, ehuru dessa sednare olika uppfattats vid de särskilda Stationerna, hvarigenom en väsendtligen skiljaktig kontisering i dessa böcker förekommer.
Jag anhåller derföre lika med Grefvarne Cronhjelm och Posse, att förra Betänkandet måtte blifva Ja-proposition. Grefve Posse: Jag hade hoppats, att ej vidare behöfva yttra mig i detta ämne, då jag förra gången tydligen förklarade, alt jag i denna öfverläggning ansåg mig såsom en främling, eller för att nyttja en annan Talares uttryck, såsom femte hjulet under vagnen. Men jag har sedermera funnit, att Herr Anckarswärd ej blott missförstått ordalydelsen, utan äfven afsigten hos mig, och detta har gifvit mig anledning, att sjelf söka rätta missförståndet. Jag har ej afsagt mig förmågan att betrakta behofvet af de högre militaira platser här nu äro i fråga, ulan Den 3o September f. ru - utan blott nyttan i militairiskt afseende. lag har betraktat frågan från andra synpunkter, och alldeles icke förtjent beskyllningen om afsigter att kasta en slöja öfver ämnet, och jag har icke bestridt mera i ämnet insigtsfuila Ledamöter, än jag kan vara, alt yttra sig öfver frågan i militairiskt hänseende. Jag har förut instämt i så väl Herr Anckarswärds, som flere Ledamöters yttrade önskan, att RegementsCheferne måtte återfå de gamla RegementsChefs-lönerne; men då sådant icke kan ske, utan att återgå till IndelningsVerkets primitiva organisation, hvarigenom conlanta löner måste anslås till de nödvändiga Generalspersonerna, har jag trott mig icke böra neka den deraf följande förhöjning i anslag till Tredje Hufvudtiteln. Man har framställt den fråga, hvari de indragningar bestått, som från Indelningsverket skett till StatsVerket. Då jag yttrade mig om dessa indragningar, uppgaf jag ej deras belopp, emedan jag trodde, att en hvar af oss kände detta, hvilket så mångå gånger på detta rum varit nämndt. Jag vill nu upplysa, att endast från Armeen indragna Boställen och räntor gå till mer än 80,000 R:dr B:co om året.
Utskottet, som tagit detta i betänkande* får häröfver lemna följande upplysningar : Beträdes någon, eho han vara må, med brott, som är föremål för pröfning efter allmän Lag, så"är Rättegångs-ordningen i det fallet gifven, äfvensom Åklagare, enligt Kongl. Brefven den 12 Dec. 1741 och den 18 Dec. 1746 m. fl. För visst fall gäller Kongl. Förordningen om Rättegång i Dom-Capitlen af denj 11 Februarii 1687, § 20. Hvad angår i Församlingarne förelupna oordentligheter, så vidt de icke kunna blifva föremål för verldsliga Domstolars pröfning.* gäller till efterlefnad hvad stadgadt är om Pastorers och Sexmans - Desv. och Oecon. Itsik. mäns skyldigheter, äfvensom Kongl. Förordningarne om Socknestämmor och KyrkoRåd senast af den 26 Februarii 1817. Ingen tvifvel är, alt ju ordning och skick härigenom befordras, utan att onödigt tillskapa en kringresande tjensteman. Den christliga ordningen, hittills lagligen vårdad af Pastor och Socknens äldsta, skulle derigenom snarare störas än befrämjas. Hvad Presterskapet angår samt dess förhållande i lära, lefverne och hörsamhet för Embetspligter, finnas föreskrifter för ändamålet tillräckliga uti Kongl. Kyrko-Ordningen och andra utkomna Kongl. Författningar. För förvaltningen af Kyrkans och Församlingens medel skall, uti WallborgMesso Sockenstämma, årligen visas redo af vederbörande. Contracts-Prosten håller derefter årliga visitationer och efterser Kyrkolmshållningen. Vid allmänna visitationer är han skyldig att efterfråga Församlingens Presterskaps uppförande. Finnes då något klander, anmäles och upptages det till Protocollet, som insändes till Consistorium, granskas derstädes, då det origtiga beifras för rättelse och den anmälde felaktige tilltalas. Samma utväg att få brister i Församlingarnes vård, eller fel hos dess Presterskap, i behörig ordning hos Consistorium Bihang till B. S.
Väl inser jag fruktlösheten, jag upprepa! det, af delta mitt försök; nog vet jag, att denna ide'e, framställd af mig, såsom plantan på en väg måste förtrampas, den må vara af hvad beskaffenhet som helst; jag medgifver också, alt detta förslag kan tili sina särskilda delar hafva många brister och ett stort fel, det att vara ulan auctoritet; jag liar också derföre, för att icke spilla möda, vidrört det med flyktig liand, meli hulvudideeu, plantans rot, slår dock läst, Den 3 April e. ra. den kan, den skall bära frukt, när den hägnas af skickligare, af mäktigare händer än mina. Jag är öfvertygad att den skall clet, och dermed är jag nöjd; milt försök har då icke varit så förgäfves; Sveriges framtid är min antiphoni. Uti Gottlands nationalbeväring bafve vi redan exempel på möjligheten alt äfven inom Sverige grunda landets försvar på allmän beväpning; det torde vara det bästa beviset på, att det förslag, jag framställt, icke är overkställbar! eller onyttigt. Jag vill emedlertid redogöra för de speciella orsakerna till delta mitt förslag. Hufvudorsaken, hvarför jag tagit mig friheten föreslå ofvanstående utdelning af gevär, är emedan jag anser det vara enda sättet att småningom tillvägabringa en öfvergång från det nu uteslutande på en stående här, en särskild krigarekast, till ett mera på allmän nationalbeväpning grundadt försvarssysleme, enda sättet alt hos Svenska allmogen åter upplifva den förr hos densamma så starka, för hvarje nations sjelfständighet nödvändiga tilliten till egen kraft, lill sin förmåga alt kunna försvara sig sjelf.
Ja — 94- Nej — 88. 1 följd hvaraf, och sedan det öfver vöté-3 ringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och X*andtMarskalken förklarade, att Statsoch Banco-Utskottens betänkande angående grunderne för Finance regleringen således blifvit, med undantag af de i 4:de pilncten försiagne tvänne alternativ, hvilka kornmo att särskildt pröfvas, af Ridderskapet och Adeln bifallit* Herr Hjerta anmälte till Protocollet sin reservation emot Ridderskapéts och Adelns beslut Herr Grefven Och LändtMarslalien hemställde, öm icke, i anseende dertill, att tiden nu mera långt framskridit, Ridderskapet och Adeln behagade tillåta, att pröfningen af de i 4:de puncten af Betänkandet upptagne 2tn6 alternativ fingo till nästa Plenum uppskjutas* Bifölls* Höglofl. t)en 14 Tulli «■ m< ygjp Högloft. Kidderskapet erch Adeln åtskiljt kloekan i om, morgonen den 15 Julii. v In fidem ProtQcolli, O. J. Lagerheim* Tisdagen den iS julli» Plenum kl. 9 Förmiddagen» Grefve vön Platen} Baltzar Bogislaus, att' förde skrifte! igett i (Se Bilagan H.ö i)» Friherre af Nordin, Carl Jöilåh: Icke nät Varande i natt, då resultatet af voteringen blef kändt, anset jag mitt skyldighet nu vara, att ani tnäla min leservation emot beslutet. Jag tror* Bidd. och Ad. Prat. VI Band. tö 785 Dth 15 Julii f. j?i. att de anmärkningar, som här blefvo gjorde, vöa ro af den vigt, att de borde hafva undergått Uti sköttens närmare pröfning och jag anser, att det hade varit en högre grad af loyauté, att återremittera Statsoch BancoUtskottens
N:o 5> angående grunderna lör den blifvande Bevillningen; Återremitterades, samt N:ö S, 1 anledning af så val Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående Curhus-afgiftens fortfarande; sorn åtskillige i ämnet väckte motioner;: Biföll .. S. D„ Efter förnyad föredragnihg-af Beviilrungs-Utskottels Betänkande N:o> 9, angående återlemnande af en från Jrfögiöfl. Bidderskapet och Ädela remitterad motion, af Herr Grefve Cronhjelmr rörande reglering af den till Stapelstäderne utgående Tolag, faun Ståndet för godt alt, med afslag af Bevillnings-Utskotteis framställning, förelägga samma Utskott, att motionen handlägga. S. D: FöredrogosånyoAllmännaBesvärsoch Oeconomie-UtskotHets, följande Belänkanden, nemi. N;o 4.7T *'• anledning,' af vackt motion, derom, att åtskillige. i. Elfsborgl Prot. Uldr. d. 16 Maji xS^A 7 Län kringspridda Rusthållcnumror under Vestgötha afsuttne Caval leri måtte derifrån afsöndras samt med Elfsborgs och VestgöthaDuhls Regementen förenas; vid hvilket Utlåtande Ståndet fann för godt alt låta hero; samt N:o 52, i anledning af väckte motioner., dels om upphörande af Expeditions-Kronofogde-tjenster, dels om åtgärder till befordrande af de Författningars efterlefnad, som .bestämma vilkoren för dylika tjensters iili. sätlande; Återremitterades. S. D. Vid förnyad föredragning bifölls Hxpeditions-Utskottefs Utlåtande N:o 9, i anledning af väckt motion, om ersättning för tryckningskostnaden af hillänget till RiksStåndens Protocoll, under de första månaderne af Riksdagen; Och skulle, till följd häraf, Stats-Utskottet anmodas att om ifrågavarande utbetalning Fullroägtige i RiksgäldsContoret underrätta. S. D.
Jag för min del vet icke, hvarifrån den värde talaren tagit denna supposition. Då K. M:s Nåd. Propos. om jernvägs-stambanorna remitterades, yttrade jag, att, ehuru jag ansåg förtidigt att i detta hänseende ådagalägga mina tänkesätt, så hoppades jag att framdeles kunna visa den värde talaren huru jag skulle försöka befrämja anläggningen af enhvar stambana i vårt fädernesland. Men då det är fråga om inlösning af en bana från ett bolag, som hittills icke kunnat upfvlla några af sina påtagna förbindelser, så kan jag väl påslå att man bör gå försigtigt till väga, och det är endast derpå, som jag velat fästa StalsUtskts upmärksambet. Frih. Sprengtporten, Jakob Wilh.: Då jag var den, som vid remissen af den K. Propos:n förordade vestra stambanans rigtning söder om Mälaren, anser jag mig skyldig att besvara Hr Gr. Sparre, som trott att hvar och en, som önskar denna stambana, skulle motsätta sig alla sådana företag, som gå ut på anläggning af stambanor norr om Mälaren och i följd deraf denna inlösning af Köpingllultbanan. Jag tror, att jag redan vid det tillfälle, då jag yttrade mig i denna fråga, erinrat om, att all anledn. vore att Staten tillegnade sig denna bana; men då mitt yttrande i detta fall måhända icke var så bestämdt, så får jag säga att jag önskar all slags framgång åt anläggning af några jernbanor norr om Mälaren i öfverensstämmelse med K. M:s Propos., och hvad serskildt Köpingllultbanan angår, ber jag att vid detta tillfälle få förklara, att jag, med fullkomligt instämmande i hvad Hr Troil yttrat, tror, att denna inlösning hör ske, så snart den kan ske på ett sätt, 506 Den 8 December. som icke utsätter Staten för äfventyret att blifva helt och hållet beroende af detta bolags tillgörande. Remitterades till StatsUtsk. Föredrogs och remitterades till Lagötsk.
Den 6te reste vi från Cöln till det närbelägna vackra, vänliga Bonn, der vi genast uppsökte den hederliga Ernst Moritz Arndt, vår vän sedan i Sverige, nu Professor vid härvarande Universitet, men förbuden att läsa, såsom misstänkt för demagogische Umtriebe. Han emottog oss med öppna armar och blef vår ledsagare på en interessant promenad. Vi sågo den nya Universitets-salen, som man höll på att måla al fresco. De unge målarne voro, såsom jag tror, Cornelii disciplar. Cartonerna till målningarna behagade mig mycket, mindre sjelfva utförandet, hvars colorit syntes mig något hård och skrikande. Kanske den mildras med tiden. Arndt hade den godheten att införa mig hos den berömde Niebuhr, till hvilken en gesäll i den Historiska Professionen, såsom jag, med vördnad ser upp. Han var vänlig, följde mig ett stycke omkring i staden och till en närliggande trädgård under allehanda samtal och frågor, ibland annat om utgifvandet af våra Gamla Lagar, ett företag, hvaraf man i Tyskland väntar sig mycket. – Han föreföll mig såsom en enkel, bestämd, skarpsinnig, helt och hållet på sak ställd man – för öfrigt med den utmärkta och dugtiga personlighet, som man vanligen finner hos män, som i en stor sak känna någonting öfver sig. Hos Arndt och hans älskvärda familj tillbragte vi en skön afton, i hans trädgård, vid Rhen-stranden, omgifna af vinrankor, och drickande Rhenskt Bleckert, som vext på stället. Qvällen var sval och lugn, utsigten gudomlig. Du kan dömma, hur det smakade, att i denna omgifning höra Arndt med all sin liflighet tala om Sverige, om gemensamma vänner, ja, om mitt hem och min far, som han mycket väl mindes! Den 8de Aug. från Bonn. – Ej långt från staden höllo vi, och bestego, vid den täcka byn Godesberg, en ruin på en brant klippa, hvars nedra sidor betäckas af vinrankor. Ett högt torn står ännu qvar, temligen oskadadt. Man utgifver det för ett Romerskt kastell.