Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid var detta ”icke heller tillräckligt, och det säljes och räknas ännu ständigt efter gamla måll och vigter.” Något längre ned i samma afhandling läser man: ”Ont vi först vända oss till det från Frankrike utgåen - 3aS Den 37 Maj c. m. ’’ende metriska decimal-systemet, så finna vi, att de lilrcle och "isynnerhet nialhematici äro detsamma med enlliousinsme t i 11— ”si/na; och del kan icke nekas, att detsamma mycket recom”menderar si" genom sin enkelhet, sin skarpsinnighet oell strnn”ga conseqvens, samt I ii 11 h c leii att dermed noggrann! verkesta Ila de vidi y 11 iga ;le rakningar. Emedlertid ar del eli fnc"Inm, alt det dagliga behofvel visar delta sysleiue ifrån sig. "Undersöka vi orsaken härtill, så torde det visa sig, alt de "mathcmalici , som hade till åliggande att uppstalla syste"inel, hufvudsakligen hade blott malhematiska syftemål för "ögonen, och dervid glömde den stora allmänhetens behof 'med dess egenheter, duodecimal-systemets starka rot fästning, samt massans för de abstracta storheterna icke lilI"räckliga bildningsgrad och begär att hanga vid gamla va"uor. Uppmärksammar man dessa punkter, så visar sig duo"decimal-systemel , sådant det utvecklat sig i den dagliga ”handeln, nödvändigt för densamma, och att den derföre alI"tid återkommer dit, äfven der tiodelningen är införd, ehu"ru sådant dä måste ske medelst en för massan af de trafi"kerande mer eller mindre mödosam operation. Sjelfva mundiet på den mindre eller detaljhandeln är kanske en orsak, ”att man icke häråt skänkt nog uppmärksamhet.
Jag anser mig hvarken behöfva besvära Ståndet eller Utsk. med bevis 0111 2tne månaders tillräcklighet såsom productionstid för struparnas billiga behof. Den calculen blir alltid evident, så snart den företages, synnerligen för Utsk., som i alla fall kommer i nödvändighet, genom de i ämnet gjorda motioner, att sjelf uppgöra en sådan beräkning på grund af de facta, som i deni blifvit framställda. Såsom bidrag till den frågans besvarande: huru mycket brännvin kan produceras inom Riket under a:ne månader med den bränneriredskap, som finnes? får jag endast summariskt erinra, att med den rymd af 3,543,000 k:r brännvinspannor (per medium 2o|k:a hvardera), hvilka till taxering äro anmälda, otvifvelaktigt kan produceras Öfver 3o millioner k:r brännvin i hvarje Den 17 Mars c. m. 353 månad. De, som af ett eller annat egoistiskt eller missförstod t interesse vilja bibehålla latituden för brännvinsbränningen så stor som möjligt, våga derföre ej heller vidare argumentera med struparnas behof, utan begifva sig genast till 3:ne andra omständigheter, nemi.: a) laudtboens behof af penningetillgång för kronoulskyl dernas afbördande; b) ladugårdens behof af ökad stillning; c) åkerns behof af ökad spillning. Sedan det icke numera lärer kunna nekas, att allmogen kan, på 2:ne månader, tillverka allt det brännvin, som den ämnar och förmår åstadkomma, och då dermed början får göras vid slutet af Nov. månad, torde det första af dessa inkast ej fordra vidare vederläggning. Hvad beträffar ladugardens behof af ökad stillning vid foderbrist om våren, så har omtankan nog spelrum i detta afseende för att utdryga en ringa fodertillgång genom besparing under dranktilloppet, eller under Dec. och Jan. månader, så att densamma blir tillräcklig under den med farhåga emotsedda s. k. vårskarfven.
Hon, som sakert nuder ett Hrs tit1 icke sett andra mlnsldigu varelser 3in sina clomare och sina viiktare, stiilldes hiir iiga mot ijga - nled en stor, kanslolos och nyfiken folkhop, hvars blotta storlt~lc n&amp;te he forslrriickt henne. Hon, son1 sd liinge enclast iindats fiingelsets forslzamcla lnft, befann sig nu p,7 en giing forsatt nndttr en strilancle ~4rhimruel. Hur. m k t e den icke ha tiindt allt lifvets hopp och liingtan inom henne, medan 1) odeln dtir borta ocli grafvam: ~ o~nkring forkunnade heunes bittra iide! Hrem tors dijlnua hemic, on1 hon ett ogonblick vacklacle och om hon; bfvervaldigucl, som l ~ c - kriiftelse sntte ett kors nnder het dokmnent, man riickte henne? h e r f a r d till fhgelset, dterliom hnn till hesinning och itel.- kallacle sin af s~arjelae. fordes f$ngen till Vieux 3Tnrch6, cliir Den 31 maj pR lno~go~len b8let r a r rest. PA det stalle diir detta stocl, ligga nn cle ~iljor, ~ s o m forestiilla varlden 9 och som ntgiiru Tlidiitre frattqi-&amp; ' sccn, nlen firr resten tor&amp; clet storir torget ha haft ungefiir summa ntst.riickning som i ~ B r n dagar. JIer an ett af de ganlla, fallftdi&amp;t korsvirkeshusen i cless niirhet ha szkert varit stunma vittnen till clet oh~ggliga skidespelet. E n lefvande mur uf sldidelystnii triingctcs vid derl1.s fot. Det iir motbjndunde att 18ta foreatiillningeu.
S, D, Då nu å nyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets den 8 dennes, under N:ris 87 och 88, afgifne, samt den 13 derpåföljde e. m. på bordet lagda, Uilåtanden, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottets, under Nuis 28 och 59 , förut meddeldte Betänkanden : 1:0 Angående hemställan om lindring för Allmogen 1 den så kallade Byggnadslijelpens utgörande ; och 2:0 Angående väckta Motioner om skyldighet för hus-, tomtoch jordegare i Städer, att deltaga i Borgerskapets onera ; fann Ridderskapet oell Adeln, att, enär sistnämnde Betänkanden redan blifvit den 16 sistlidne Februarii fm. och den 2 sistlidne Mars e. m. af Ridderskapet och Adeln bifallne, Utskottets ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till handlingarne, S, D. Föredrogos å nyo och gillades följande* Dagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens den 4 dennes afgifne, samt den 10 derpåföljde e. ra. på bordet lagda Utlåtanden: Prat, Utdrog den 2» Jlpril IB?g; NT:o »6, i anledning af vackt fråga, atf alla Hus och Gardar i Städerne skull© ©vilkorligen vara underkastade Brandförsäkra. ’’, No 18, l anledning af vackt fråga örn behofvet af en undersökning till utrönande af grunderne, pä hvilken Allmänna Brand"! försäkrings-Verkets Landtfond hvilar, ra, m», N o 20, i anledning af väckta frågor om ändringar uti OU gällande Författningar, an-» gående utmål till Grufvor, samt om rättigJjeten att å andras egor hemta Myrmalm» 8, J). Föredrogs å nyo qch bifölls
Jag medger visserligen, att höjning af importtull för grof ull skulle till en början medföra olägenheter för den del af nationen, som consumerar den grofva ullen, d. v. s. den fattigare classen; isynnerhet som införskaffandet af ull icke allenast är gagneligt för consumenten, utan derigenom äfven beredes för en stor del af folket en arbetsförtjenst genom denna ulls förvandling till ylletyger; men å andra sidan , om denna arbetsförtjenst i stället skulle förenas med sjelfva productionen, så tror jag, alt landet derpå skulle vinna. Om vi nu anse, att en högre tull i allmänhet skyddar våra näringar, så vet jag icke, hvarföre vi skulle glömma denna näringsgren. Jag vill icke, att tullen genast skall höjas mycket på en gång; ty derigenom kunde möjligtvis den näring få en svår stöt, som nu inköper denna ull till beredning af vadmal och gröfre kläde; men om man till en början ökade den något, och sedan höjde den allt mer och mer, till dess man funne att vår egen production af grof ull vore tillräcklig, så tror jag att consumenter och producenter derpå skulle vinna, jag får fästa uppmärksamheten derpå, att de fleste consumenter, och de som använda sin arbetskraft på denna näring, äro de som sjelfve producera ullen, d. v. s. jordbrukare eller landtman, ty vadmal produceras nu föga i städerna, utan tillverkas till största delen på landet. Det är hemmansägare i Westergöthland, Halland och Skåne, som hafva arbetsförtjenst af att väfva vadmal. Om nu desse landtman funne sin uträkning uti alt sjelfve producera ullen, så vet jag icke hvarföre lian ej skulle få göra det. Man kunde väl säga, att ingenting hindrar honom derifrån; men han får nu sin ull för så godt köp, att han tycker det icke löna mödan; och Gndnåhs, vårt folklynne är sådant, att det behöfver stötas fram i industriel väg. Det är likväl ej endast i detta fall, som uppmuntringar behöfvas, och detta förhållande har i långliga tider ägt D c ii 29 Juli c. m. 3?3 rum. Jag tillstyrker att tullen på grof ull måtte höjas.
Han undvek derigenom vådan, både att under det sjelfförsvar, man då snart skulle aftvingat honom, vidhålla de inkonseqvenser, han redan låtit komma sig till last, och drifvas till nya, samt att, såsom Kant och Schelling, upprifvas af sina egna lärjungar och anhängare. Först vid tidpunkten af hans död började man kunna öfversätta den Hegelska termen: «den absoluta anden», och, ehuru man lika litet förstod öfversättningen: «anden är det Absoluta», klingade dock denna alltför misstänkt i en mängd öron på kyrkans nattväktare och de politiska patrullerna, för att man längre skulle velat tåla förnuftets oafbrutna gudstjenst. De auktoritetstrons flämtande lampor, Göschel på dess altaren uppställde, tjenade till att vägleda de anfallande. Richter, Strauss, Michelet, Feuerbach o. a. bådo, då det redan var klar dag, att lamporna skulle släckas. Då ropade den teologiska menigheten, ovan vid dagens ljus, att stat och kyrka ovilkorligen skulle bryta af sig benen i det hiskliga mörkret. Först då repade Schelling åter mod, och de gynnande omständigheterna lockade honom att åtaga sig det svåra värfvet, att återgifva teologerna deras ögons bruk, och det ännu svårare, att lära filosofien sola sig i lampsken. Han är nu som bäst i Berlin sysselsatt att utföra detta konststycke, som kallas «Uppenbarelsens filosofi». Skall det lyckas? I Schellings antecedentia finnes intet ja till denna fråga. Han synes ämna bygga upp ett splitter nytt system bredvid det Hegelska. Så kan det ej lyckas; ty endast genom och öfver detta går vägen för tyska filosofiens vidare fortkomst. Och härmed torde komma att dröja tills i Tyskland vetenskapen och verkligheten närmat sig hvarandra öfver det svalg, som nu åtskiljer dem. Den förra kan icke gå tillbaka, men den sednare kan i ett steg framåt tillryggalägga samma väg, hvarpå vetenskapen räknar sina mödosamma tio. Thiersch är en liten, ännu kry gråhårsman. Hans föreläsningar synas icke motsvara hans stora rykte i öfrigt.
- Uvlästes ett ifrän Srats - Utskottet inkommit betänkande, af den i Augusti, i anledning ass Kongl. Majus nådiga skrifwelse af den 28 Julii 1812, om de twenne serskildt^ summor, som enligt H,Z i Regeringsformen böra för oförutsedde händelser achUkas och anstäs, atifeendes Utskottet, alt Banco - Utskottet bör höras öfwer den större summan som ur Banquen bör utgä, och att den mindre summan bör urgä ur Riksgälds Contoiret, men. ^ ttll högre belopp än 500,000 R.-d, Lades, Den 3 Augusti. 539 Lades pä bordet; hwarjemte beslöts atkBan^ckUlstotlels utlåtande i hwad svin rörer det större Aeditivet, borde inhämtas. Uplastes och kades pä bordet et, ifrsin S-atsUtffotket inkommit betänkande, af den i Augusti, angående någon förändring med mantan ock provisionens beräknande ä de
I punkt 1 heter det: har kommissionen s % tillvida rätt, att för närvarande faktiskt såväl studerade som icke studerade iniin iiro berättigade att utöfva advokatverksainhet, men fru Kempin frainstallde i sin petition två alternativa förslag, nämligen, att antingen för Båda könen såsom villkor för dylik verksamhets ntöfvsnde uppställa fordring ' ' e på kompetensbetyg eller ock frihet för bådii könen att utan detta villkor utöfva advokatur. Dessa senare förslag har kommissionen emellertid icke alls tagit i betraktande. I pankt 2 säger kommissionen att kvinnans tillträde till advokatyrket skulle nödvändiggöra en omgestaltning af familjeriittslagctrna. Häremot erinras att dessa lagar aldrig ställt nkgot hinder i viigem för den gifta kvinnan i sin yrkesverksamhet soni handelsidkerska, läkare, barnmorska, liandelsexpedit etc. med alla rättigheter och plikter som sådana, och saknas giltig grund för att adrobatyrket skulle intaga en undantagsställning. Den viktigaste grunden för koinmissionsbeslutet tyckes ligga ' uti följande punkt:, den. äkta nianiien ar nar som helst befogad att f r r h taga siii hostru. tillhtelsen att utöfva yrket:). Kommissioneii d l däri se en fara och olägenliet för den kvinliga adrokntenr~ klientel. Uti den ifrhgavarande artikeln anföres emellertid häremot, a t t denna rätt i verkligheten är sålunda inskränkt och begransad, att den ju icke !itgGr nigot hinder for kvinnan i ntöfvandel af de förutnämnda yrkena, hvadaii. samma ratt följdriktigt icke heller har lägger nigot hinder i vägen f ör gift kvimas tillträde till advokatyrket. Lagen f örklarar nämligen uttryckligeii, att mannens ratt att iterkalla sitt samtycke till Iiustruiis yrkesverksamhet förlorar sin verkan ifall han gör detta i otid eller i illvillig afsikt. aterstsr nu att se om kantonrådet i Zuricli risar sig tillfredsställdt nied boinmissionens ståndpunkt, och h m det slutliga afgöranidet kominer att utfalla. Därom framdeles, ' F f I77y L ' i,l) struw. Litteratur.
Ett sådant stadgande synes mig vara särdeles vådligt, emedan det lemnar tillfälle åt en bedräglig gäldenär, som annars varit nödsakad alt afträda sin egendom lill sina borgenärers förnöjande, alt med författningens tillhjelp fortfarande lefva på sina kreditorers bekostnad, om han nemi. lyckas öfvertala någon af sina vänner alt, under sken af lemnadt förlag, taga inteckning till sin säkerhet uti all gäldenärens lösegendom, hvilken derigenom blcfve för öfrige borgenärer oåtkomlig. På detta sätt, samt med ytterligare tillhjelp af författningen om lösöreköp, kunde en sådan bedräglig person, äfven om han nödgats göra konkurs, icke blott undandraga sina borgenärer all sin egendom, utan göra det uppenbart — och uppenbart sitta i orubbad besittning af den lösegendom han inköpt förderas pengar. Häraf skulle krediten och förtroendet man och man emellan ytterligare på ett högst eftertänkligt säll rubbas. Den föreslagna utsträckningen af nu gällande lagstiftningen i denna del anser Den 21 Mars. 317 jag derföre vara särdeles vådlig och kan derföre icke annat än yrka afslag å LagUtsk:s förevar, betänk. Della anförande hade blifvit afbrutet gentfm ankomsten af Hr Statsrådet m. m. Joban Fredrik Fåhraeus, som å K. M:s höga vägnar atlemnade en Dess nåd. skrifvelse lill R. St. Hr Gunther, Claes Ephraim: I anledn. af hvad Frih. Raab yttrat, anser jag mig blott böra begära att R. o. Ad., i st. f. afslag, ville besluta återremiss af förevar, betänk. Del torde icke vara lämpligt alt nu ingå uti en långvarigare öfverläggning öfver detta ämne, dä sinnena synas vara uteslutande upptagne af dagens händelser. Men alt efter en blott knapphändig diskussion afslå detsamma, torde å andra sidan icke eller vara detta Stånd värdigt, då frågan verkligen är af stor vigt och Ulsk:s betänk, grundar sig pä en K. propos.
Jag är hufvudsakligen förekommen af Friherre Boye, och får blott tillägga, att då hvar och en vet, att, efter Herr Grefvens och LandtMarskalkens förklaring, ingen fråga här kan uppstå om ett bestämdt beslut af Ridderskapet och Adeln, i enlighet med det beslut, som de öfrige Stånden fattat, synes mig intet hinder finnas för antagandet af Grefve af Wetterstedts contra-proposition, hvarigenom Ridderskapet och Adelli, utan att gilla de öfrige Ståndens beslut, förklara sig vilja låta dervid bero. Herr Cederschjöld: I anledning af Friherre Boyes anmärkning, hvari den siste Talaren instämt, hemställer jag, om icke contra-propositionen just innefattar, att Ridderskapet och Adelil utsätter dagen för nästa Riksdag till den i5 Januarii 1835. Ty efter Matematikens reglor kan man ut - 320 Den ii Februarii f. m. byta storheter, sorn sinsemellan äro likartade: och som de tre öfrige Ståndens beslut nu är lika med den r5:de Januarii i835; så skulle denna dag i contra-propositionen kunna insättas i stället för de öfrige Ståndens beslut; samt Herr Grefven och LandtMarskalken tillåta oss att i contraproposilronen votera öfver hvad han icke velat tillåta i Ja-propositionen. Jag hemställer derföre å nyo, om någon annan contra-proposition kan äga rum, än den, som innefattar någon dag inom år i833. Herr LefrénJohan Pehr: Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken gifvit tillkänna, att ingen proposition kan framställas på Expediiions-Utskottets förfrågan om nästa Riksdags utsättande lill den i5 Januarii 1835, samt Herr Grefven och LandtMarskalken, såsom skäl dertill, anfört sin mening, att nästa Riksdag, enligt Grundlagen, bör utsättas inom år i833, så har ju ali fråga förfallit om något beslut af Ridderskapet oell Adeln att utsättatiden till i835.
Hvarom de öfrige Respeciive Ständen, genom Utdrag af Peolocollcl manligen stulie underrältas.j fät supra. S. D. FöretogS ä nyo Allmänna Beswarsdch Oeconomie - Utstottets den 70 Jmuarii pä bordel lagbe ProtocollS-Utdrag af den 8 Jmuarii rö, rande Dyleri-Jnrättmngens i Riket befordrande lill ett lämpeligare och mera nyttigt stick; och bestöt Högloft. Ridderstapet och Adeln, esker en noggran pröfning, att pä Utstottets afgifne förstag för der närwarande intet widare afseende kunde göras, an att detsamma till KonglMajit i underdänighet öfwerlemnas, jemte lika underdänig anhällan del mätte Hans Maj:t efter Octrvyens flut dcrwid fasta den Nädiga Upmärkfamhet, som ämnets wint synleS förtjena; och stulle de öfrige Respeelive Sländen genom Utdrag af Protocollet derom manligen underrättas. fät supra - S. D. Föredrogs ä nyo Stats - UtstotketS den 14 Februari, pä bardet lagda Memorial rörande Förslag kill en Jnstruction för Commitzarierne i i Riksgälds.Eontoiret, och dä derwid äkffillige anmärkningar biifwit gjorde , bcflöt Högloft. Ridderstapet och Adeln att detta Memorial, ätföljdt af berörde anmärkningar äterremittera kill ytterligare pröfning af Stats-Utstotlet som äger a» öfwer della mäl 1376 Den 27 Zebruark!. mål efter Fullmagtiges i Riksgalds-Conkoiret hörande, med sörnyadt Utlåtande inkomma. Hwilket be» flut genom Utdrag af Protocollet skulle de öfrige Respecliye Ständen wanligen meddelas.
Den 22 Februari 1834 måste 3000 R:dir af extra utgiftsmedlen beviljas s) till en afbetalning å en Friherre Åkerhjelms hos Theater-Cassan egande fordran; den 4 October 1834 tillstyrkte Konungens Rådgifvare t) Kongl. Maj:ts befallning till StatsContoret att lemna Theater-Directionen ett förskott af 10,000 R:dlr; den 13 De - r) Tit. Rosenblad, Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, von Schulzenheim, Hård, Gyllenhaal, v. Hartmansdorff och Munthe, t) Närvarande: Tit. Rosenbkd, af Wetterstedt, Mörner, G. Lagerbjelke, Löwenhielm, Adelsvärd, Poppius och Skogman. j t) Tit. Rosenblad, af Wetterstedt, G. Lagerb elke, G. Löwenhielm, Adelsvärd, Åkerhjelm, Poppius, v. Schulzenheim, och Skogman. 52 Bilagor till Constitutions-Utskottcls Memorial, N.-o i3. cember 1857 u) beslöt Kongl. Maj:t, att nyssnämnde förskott skulle godtgöras på det sätt, att dertill af extra utgilts-medlen användes år 1838 5000 R:dlr och år 1839 en lika summa, samt att det till amortering af Theater-Cassans äldre skulder förut å extra utgifts-medlen anviste anslag af 5000 R:dlr om året finge fortfara, intill dess hela skulden, den 30 Juni 1837 utgörande, efter afdrag af ofvannämnde 10,000 R:dlr, 91,991 R:dlr 38 sk. 7 r:st. Banco, blifvit till fullo betald, eller serskildt reglerad.
Utskottet har icke deröfver yttrat sig i detta Betänkande, och jag vet icke, hvart hela mitt förslag, fastän tryckt öfverlemnadt till Utskottet, tagit vägen, ty jag finner det ingenstädes besvarat, ej en gång omnämnt; men jag ber få fästa uppmärksamheten på, att för sådane låneanstalters tillvägabringande fordras helt andra grundsatser, än dem vi vid denna Riksdag erhållit, så väl från Statsoch BancoUtskotten gemensamt, som från BancoUtskottet ensamt. Skall det blifva en större varubelåning, går det icke an att inskränka den till exportabla effecter, ulan man bör äfven göra den till föremål för den större köpenskapen i landet, och utsträcka den tili alla varor, som blifva föremål för upplag. Dit höra t. ex. till en viss grad specerier, så att BancoStyrelsen kunde få den instruction, att meddela lån å dessa, så länge den icke ansåg att öfver 2 års be35 H. 6* 84 Den 27 Julii f. m. liof för liela landet deraf funnes här npplagdt, emedan man då hade hvad som kunde behöfvas, i fall ett krig utbrast. Likaså ritorr spanmäl, upplagd på tjenliga platser; med ett ord, sådane saker, som det vore en allmännare fördel att befordra till upplag. Jag anser således belåningen af vissa import-artiklar lika vigtig, som belåning af exporten. Hvad jern belåningen angår, ber jag få förnya den anmärkning, alt jag anser två tredjedelar af värdet för litet, samt tror det böra höjas till tre fjerdedelar, då räntan gerna kan höjas till 4 procent. I annat fall åter, bör och kan ej räntan höjas öfver de nu stadgade 3 procent. Jag finnér för öfrigt underligt, att man höjer räntan på jernbelåningen, och lemnar kopparbelåningen vid samma låga punkt. Jag tror visserligen , att skälen för Fahlu Bergslag kunna vara ömmande, men anser i alla fall orätt, att man skiljer emellan räntan för koppar, jern, bly och olika metaller, enär de erbjuda lika säkerhet, den ena, som den andra. Herr voti Hartmansdorff, August:
Af de till frågan hörande, Rikets Ständer delgifna handlingar, har vidare befunnits, att ofvanberörda lill förenande af två gator afsedda jordstycken N:ris 1 och 2, af tillsammans 3,5 kapplands vidd, utgöra en del af ett Kronan tillhörigt område, innehållande 3,070 qvadrat-alnar eller omkring 7 kappland, hvaraf Krigs-kollegium under den 27 November 1851 upplåtit nyttjande-rätten ät enskild person emot en årlig arrende-afgilt af 10 R:dr 31 sk. 8 rst. och skyldighet att platsen, sex månader efter det uppsägning från Kollegii sida skedt, afträda; Och hafva, på grund af de skäl, den Nådiga Propositionen innehåller, Rikets Ständer, för sin del, medgifvit, att ifrågavarande fern jordstycken, jemte genvägen från hamnen till Malmö f. d. citadell, den sednare dock med den af Krigs-kollegium föreslagna inskränkning, må till staden Malmö, för de uppgifna ändamålen, upplåtas, med vilkor att staden från den tid, den af de särskilda jordstyckena kommer i besittning och sedermera allt framgent årligen i behörig ordning ulgilver ersättning för de nu deraf till vederbörande utgående arrendeafgifter och öfriga inkomster; börande denna ersättning bestämmas af fem kompromissarier, af hvilka Krigs-kollegium utser två och staden Malmö två'samt dessa fyra samfäldt välja den femte, som förer ordet. 406 Expeditions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 151. Hvilket allt, till svar å hvad E. K. M:t behagat i ämnet Nådigst förr då, ikels Ständer få härigenom hos E. K. M:t i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 14 Oktober 185-4. Uppläst och godkändt hos Ridd. oell Adeln d. lt Oki. 18S4. Presle-Slåndet d. 14 — —•
M. böra lemnäs all den uppmärksamhet, sorn fordras för ämnets noggranna öfvervägande, och de kunna således anses vara af den vigt att förtjena ruin bland ärenden af större angelägenhet, just derföre att de äro utgångna från Representationen. Jag skall således anhålla om R. o. Adis godkännande af förslaget äfven i denna del. Hr von Hartmansdorff: Gr. Anckarsvärds fram ställning har inskränkt sig i sak derhän, att yrka ett större antal Statsråds-ledamöter tillstädes dei före, att saken inkommit från R. St., utan afseende på innehållets vigt. Detta är sålunda just hvad jag från början ansett såsom oriktigt, derföre att det är personen, det må vara en persona moralis eller någon annan, sorn tages till grund och icke saken. Hvad återigen frågan om färgen på byxorna beträffar, så har jag redan förklarat, att om det verkligen vore den saken, sorn sattes i fråga och sålunda någon besparing kunde åstadkommas, så vore det dock något, ålen förslaget innehåller ”att R. St. ville hos K. M. i und. anhålla, afl, så vidt K. INI. skulle i nåder finna lämpligt att armeen förses med byxor af olika färg mot lifplaggen, K. M. matte tackas, på det satt och i den ordning K. M. i nåder finner tjenlig!, en sådan förändring anbefalla.” Följaktligen är det, såsom jag sagt, en önskan att om Iv. M. finner det vara godt, skulle Ilan anbefalla del på tjenligasle sätt. När det kail sättas i fråga alt Sländerne skola till K. M. ingå med önskningar och förslag af sådan beskaffenhet som denna, så lärer R. o. Ad. nogsamt fiuna olumpligheten att yrka det 18 H. 3 i8 Deni December. ett större antal Slatsråds-ledamöter skola vara tillstädes vid föredragningen af en sådan sak, derest man icke vill göra gyckel med stadgandet, hvilket väl icke måtte vara meningen. Jag fortfar således att yrka denna periods uleslu I tande. i Gr. Anckarsvärd: