Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slå henne i ansigtet, denna djefvulens MARGIT sveper kapuchongen om ansigtet och kastar sig på golfvet. Icke ansigtet! Icke ansigtet! Rädda mig! Rädda mig! Scen VIII. DE FÖRRE. RIDDAR BENGT. BENGT in, lägger sina handskar på bordet. Är fru abedissan här? icke här! Till herr riddarens tjenst, i samtalsrummet, men BENGT. kort och gör mig icke välkommen. Det är mig likgiltigt hvar, ty mitt ärende är ABEDISSAN leder honom mot dörren. öfverflödiga. Dock af den vigt, förmodar jag, att vittnen äro BENGT. jag biktfadern, broder Franciscus! Förlåt, här inne är så skumt, när. man kommer från ljuset! ABEDISSAN. Tvärt om; ju flere vittnen, dess bättre! Der ser Det är ljusare der nere, om ers nåd behagar! BENGT. Efter er önskan, fru abedissa! Abedissan, biktfadern och Bengt gå. SYSTER AGNES. Ah! Han såg ingenting. Scen IX. BENGT. AGNES. MARGIT. BENGT tillbaka. Hvar har jag lagt mina handskar? (Får se Margit, som legat sanslös på golfvet.) detta? Margit! min själs älskade, mitt hjerta och mitt Hvem är det? Hvad betyder 18 lif! Har du slagit henne, du afgrundens engel? (Rycker af Agnes gisslet.) dörren är öppen, eljest skall fönstret reda dig en färd, som skall hamna i helvetet. (Agnes ut). Härut, du svarta djefvul, medan Scen X. BENGT. MARGIT. BENGT lägger af hjelm och svärd; faller på knä vid Margit. pen, mitt hjertas glädje och mitt lif; vakna och känn kars sol värma dig, att du må öppna dina blomsterkalkar! (Lyfter henne på sina armar). Om din själ ännu Margit, hafvets perla, som lyser i de mörka dju din älskade! Hvita midsommarsblomma, låt mina blic
Jag föreslår följande förändring i dess redaction, nemi. _ _ _ och är deremot berättigad att af embetsman och myndigheter påkalla upplysningar i allt hvad berörde ärenden angår, och det biträde, som enl. gällande lagar och författningar dem tillhörer,” § 29- Utom dessa böter, som enl. denna § erläggas för uteblifvande från nämndens sammanträden, synes det mig lämpligt att derjemte anse åsidosättandet af inställelse i likhet med afsägelse från förtroendet; hvarföre ock påföljden bör vara, så snart uteblifvandet utan laga förfall sker för 2tdra eller 3:dje gången, i likhet med hvad som för afsägelse här förut blifvit föreslaget. § 32. Den 29 Augusti f. m. 433 § 32. ^ Då Utsk:n föreslagit böters förvandling, när tillgångar saknas, i arbete; synes mig behöflig t, att någon viss bestämd tid stadgades derjemte, öfver hvilken ett sådant tvångsarbete ej får fortfara, äfvensom att arbetets beskaffenhet genom lagen bör i möjligaste mån föreskrifvas. Enär böter kunna af nämnden bestämmas till 10 r:dr b:co och af Konungens Bef:h:de derutöfver, samt förnyas, är det nödigt bestämma en gräns för förvandlingen; ty eljest kan den skyldige, som af sockennämnden dömmes för en förseelse emot ordningsstadgarna, få undergå ett långvarigare och hårdare tvångsarbete än den allmänna lagen ålägger någon för verkliga brott. På grund af dessa anmärkntr anhåller jag vördsamiigen om återremiss, samt att dessa mina yttranden må få återremissen åtfölja. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme alt fortsättas på e. m. kl. 6. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag får bedja Ståndet om ursägt, ifall jag kommer att yttra mig mindre sammanhängande, än jag skulle önska, emedan mina anmärkningar blifvit antecknade, dels under det jag genomläste betänk., dels med anledning af de erinringar, som föregående talare gjort. Jag får till en början förklara, i motsats till hvad en annan ledamot yttrat, all jag med tillfredsställelse sett målet behandlas af de sammansatta Utsktn.
Lån icke årligen stått i iemnt förhållande till den ökade skyldiga Capitalafbetalningen (genom räntans minskade belopp> Den har, sammanräknadt för de 5 åren i823—•-i 827, utgjort R:dr 97,044: 41-8- Den kan således med säkerhet för år 1828 upplagas till R:dr 20,553: 5. 4-> då återstoden blifver R:dr 240,000. Fastighets-Lånen å 4 procent inbegripa dem, som utgått å Bruks-, Landt-och Stads-Egendomar, samt lili Gagnefs Socken. Derå bör årligen inbetalas, å de för 1815 utgifna. 6 procent å deras belopp vid 1814 års slut, och å deni, som sedermera tillkommit, lika procent å primitiva Lånsumman; på sätt att först räntan afdrages och återstoden afgår å Capitalet, till dess detta efter 28 a 29 år blifvit till fullo betaldt. De sista nya Lån utgåfvos 1821 och bora samtlige dessa Lån vara infriade senast 185o, öned undantag af de efter 1821 beviljade Bil t. Banco-Utskottets Betänkande. 19 omsättningar och så kallade Transport-Lån, hvilka ansetts såsom nya Lån, och för hvilka således en ny omloppstid af 29 år finnes förvärfvad. ^Genom denna Transporträttigliet blifver — så länge den är medgifven, —. det omöjligt att med någon visshet bestämma årliga afbetalningarne. De hafva utgjort för de fem åren 1823 — 1827 tillsammans R:dr 782,129: 3t: 3, och kunna med afseende på den årliga tillökning, som i vanlig ordning bör inträda, för år 1828 beräknas till R:dr 158,370: 19: då återstoden blifver den uppförda summan. I förutnämnde afbetalning är ej inbegripen en uppkommen auetionsbrist på försålde Fastighetspanter i vissa Städer, till ett belopp af R:dr 27,4.68: j5: i:, som afdragits Lånebeloppet.
Einb.-Berättelse för år 1848. 27 Allbo, Kinnevalds, Norrvidinge för 1845 och 1846, Sunnerbo för 1845 och 1846, Össboj IVässbo för 1846, Stranda för sommartingel 1846, Södra Möre för 1846, Aspelands, Se/'vede, Tunaliins för 1844—1846, Dahls, Lysings för 1846, Bankekinds, Hanekinds för 1846, Hammarkinds, Stegeborgs skärgårds för 1846, Björkekinds, Lösings, Östkinds för 1843, 1844 och 1846, b) från Rådstuf vurälterna i Alingsås för 1843—1846, Falkenberg för 1846, Grenna för 1846, Mariästad för 1845 och 1846, Sköfde flir 1846, lVestervik för 1846, FVadstena för 1845 och 1846; c) från Kärnnersrätterna i Halmstad för 1845 och 1846, FVestervik för 1846. Hos Kongl. Hofrätten öfver Skåne oell Blekinge saknades, enligt Advokalfiskalsembetets uppgift af den 19 Juli 1848, domböcker a) från nedanskrifna härader Jerrestad för 1840 års hös te t ing samt för år 1846, Ingelstad „ 1844 års vinteroch hösteting samt för år 1846, Herrestad „ 1846, Ljunits „ 1846, b) från Rådstugurätten i Engelholm från och med 1830 till och med d. 1 September 1841 samt 1846, c) från Kärnnersrätterna i Malmö för 1846, Christianstad för 1846. Uti skrifvelse af den 10 sisth Oktober, har Advokatfiskalsembetet i Kongl. Hofrätten öfver Skåne och Blekinge anmält, att före utgången af sist förlidna 28 B. St. Just. Ombudsm.
Danska Kyrko-Ordningen eller Ordinantien den 14 Juni 1539 och Konung Fredrik den II:s Bref den 23 Mars 1568 vidtagne och vid provinsernes förening med Sverige genom Malmö Recess den 18 September 1662 samt sedermera genom åtskilliga författningar stadfästade förfogande i afseende å helgonskylden ifrån de inom 2 mil från städerne varande landtförsamlingar, att nemligen ej mindre bereda underhåll åt lärjungar vid skolorna, än ock förse församlingarne med lör kyrkosångens och barna-undervisningens bestridande skickliga personer, icke vidare uppfylles, enär dels helgonskylden, med mindre betydliga undantag, numera icke uppbäres af lärjungarne, utan är inbegripen bland lärarnes löne-förmåner, dels ock, då lärjungarnes tid icke medgaf dem att sjelfva förrätta klockare-tjensterne, desamma måste öfverlemnas åt substituter, som af helgonskylden endast erhöllo så mycket skolorna ville åt den» Bih. till R. St. S Haft. 2 10 Ståts-Utskottets Utlåtande, A:o 12 3. afstå, till dess år 1618, med bibehållande för skolorne af största delen af helgonskylden, det tillåtits socknarne att i vanlig ordning sjelfva antaga klockare; så och då härigenom just motsatsen till hvad äinnadt varit, inträffat, enär dessa församlingar, icke kunnat för den mindre del af helgonskylden, de till klockares aflönande haft att använda, erhålla så skickliga barna-lärare, sorn de öfriga församlingarne, hvilka egt att till sina klockare disponera hela helgonskylden, samt sålunda en verklig orättvisa kan sägas hafva blifvit begången emot de nära städerne belägna församlingarne, anser för sin del Utskottet med billighet öfverensstämmande, att den till stads-skolorna i ifrågavarande provinser anslagna helgonskyld återställes till församlingarne, för att till dess egna behof, i öfverensstämmelse med det ursprungliga ändamålet, användas. För denna åsigt hemtar
Vid den pröfning af denna fråga, som Rikets Ständer gå att företaga, lära uppgifter af så löslig beskaffenhet, som den nyssnämnde, icke komma alt erhålla vigt och värde af skäl; och då dessutom ingenting hindrar att staten framdeles, genom anläggning af serskild bana eller annorledes, kan göra sig alldeles oberoende af bolaget, som ostridigt förlorat sitt privilegium och tvertom är i mera än ett afseende af staten beroende, finnes det icke någon omständighet, som gör tillvaron af vägen mellan Örebro och Köping till ett hinder för antagande af den norra banan, om den eljest anses medföra större fördelar, än den söder om Mälaren. Uti en fullständig utredning af hvad som hörer till frågan om sträckningen 6 4 Bil. lill Slats-Ulskottels Ullålande M 62. af stambanorne, må ock ingå vederläggning af de öfrige skäl för Ulskottels åsigt, som icke i det föregående blifvit belyste; men då denna nog vidlyftiga reservation derigenom ytterligare skulle ökas, tillåter jag mig endast alt hufvudsakligen anmärka, att statistiska och statsekonomiska undersökningar och utredningar saknas, så att omdömet om de olika banornas vigt och värde icke kan derpå grundas, utan mäste blifva subjektivt, och att den fullständiga sakkännedom, Utskottet säger sig hafva förvärfvat, väl må vara för Utskottets majoritet tillfredsställande, men ej heller kon sträcka sin verkan längre; att Utskottet vidhållit uppgiften, att genom antagande af banan söder om Mälaren en besparing af 13 mils jernväg och af merä än 12 millioner skulle uppkomma, oaktadt
Har du lofvat den arme, eländige men godsinnade Abraham, som icke eger en enda varelse i verlden som ömmar för sig att vara honom när, då han träder fram för vår Frälsares anlete och ber honom om sin nåd, så bör du visst hålla ord, ty Gud ser till de ordhålliga och ömsinta, det är säkert, och nog bör du förr hålla ditt löfte till den du sjelf satt förnuft, tro, hopp och kärlek uti, än fråga efter några oförnufliga ord, som Lena vräkt ur sig i vredesmod, och som hon minsann intet en gång sjelf tror på. – Då går jag till kyrkan i morgon – sade Elin, som blindt ville följa hvarje Gunnars ord, hvarje hans minsta tanka. – Och jag med – sade denne, kysste henne sakta på pannan och gick ifrån henne. Hon satt några ögonblick qvar och såg efter honom som gick, honom som utgjorde hela hennes jordiska verld. Hon sträckte armarne efter honom, men till all lycka för dem båda, såg sig icke Gunnar om just i det ögonblicket, utan först i det nästa, och fortsatte sedan hastigt sin väg. Elin dröjde ännu några minuter, tankfull men vemodigt lycklig, och smög sedan upp till sin kammare, der hon genast lade sig, utan att bry sig om mat eller något. När Gunnar kom in i stugan, låg mor Ingrid redan och sof, eller tyst och stilla åtminstone, Abraham satt sömnig vid sitt väl urätna och skrapade grötfat, men Lena stod ännu sur i spisen. – Det va’ väl du kom en gång – sade hon – det va’ hiskeligt hvad du nu var’t länge i skogen. – Gå nu med det vilda i källaren – svarade Gunnar, och drog opp ur skjutväskan den ena ungfogeln efter den andra. – Det var en käcker fångst! – sade Lena, som märkte att Gunnar såg mörk ut, och som ej vågade förtreta honom då, utan tvärtom ville blidka honom med sitt loford öfver hans lyckliga jagt. Men när hon gick förbi Elins fönster, slog hon häftigt derpå, sägande barskt: – Vill du ha mat, så kom in i stugan, och det genast. – Nej jag tackar! – ropade Elin. – Ja så låt bli då! – svarade Lena, och dagen blef slut.
Ständer täcktes för anläggande af en ny väg, i enlighet med ifrågavarande ritning och kostnadsförslag, från lastageplatsen vid östra ändan af Stödesjön till allmänna landsvägen åt Sundsvall, anvisa ett statsanslag utan återbetalningsskyIdighet af 7,600 Riksdaler Riksmynt, att ställas till disposition af Kongl, Maj:t, sorn i nåder torde genom dess styrelse för allmänna Vägoch Vattenbyggnader låta vidtaga de vidare förfoganden, hvilka för arbetets verkställande kunna finnas af nöden. Stockholm den 14 November 1865. Aug. Weidenhielm. 144 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 71. N:o 71. Af Herr Ankarsvärd, Theodor Wilhelm, om beviljande af eli anslag å 44,000 R:dr till Diakoniss-anslalten i Slockholm. Då Rikets Högloflig;! Ständer städse med frikostiga anslag bistått allmänna skolor. sjukhus, hospitaler, med flera andra barmhertighets-mrättningar, vågar jag till behjertande frsmställa behofvet af dylikt bistånd till en, sedan år 1848 mom hufvudstaden befintlig vårdoch läroanstalt, bildad af den enskilda välgörenheten, till gagn för såväl den enskilda som det allmänna, och hvilken, i den mån den utvecklat sig, också med vexande förtroende blifvit omfattad och anlitad. Diakoniss-anstalten i Stockholm är till sin verksamhet en läroanstalt, dels för bildandet af skickliga sjuksköterskor, dels för bildandet af lärarinnor för folkskolan. För dessa ändamål innehåller denna inrättning för närvarande ett sjukhus med 45 sjuksängar, hvaraf omkring halfva antalet upplåtes till friplatser, och ett barnhem, hvarest uppfostras 25 värnlösa barn, hvaraf en del utan afgift, samt en skola, besökt af omkring 80 barn; hvarförutom äfven ett räddningshem för i lastbarhet fallna qvinnor. Sjukvården, äfvensom undervisningen i skolan, bestrides uteslutande af qvinnor, hvilka inträda i anstaltens tjenst och derifrån få sin lön, för att inom inrättningen offra sin tid och sina krafter tili barmhertighetens tjenst.
Med en visserligen mindre fullständig ledning, än Utsk. skulle önskat och haft fog att begär a, har Utsk. nu ock, i öfverensstämmelse med Reg - F:ns 56 §, till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sa mm an jemka t samtliga RiksSttns i anledn. af mern. Nto 38 yttrade anmärkntr, till så stor del, sorn de icke genom den redan nämnda omröstningen blifvit undanröjda. Det är dessa anmärkntrs egen beskaffenhet, som bestämt den form af en fullständig omarbetning, hvaruti förslaget efter sammanjernkningen framträder. Då en stor del af anmärkmna var hållen i allmännelighet, måste den ändring, som af en enda sådan anrnärkn. blef en nödvändig följd, mer än en gång sträcka sig till liera punkter i Utskts förslag, stundom äfven till sådana, som vid första ögonkastet syntes af samma antnärkn. fullkomligen oberoende. Någon gång har Utsk. ock, vid jemförelsen mellan förslagets särskilda delar, trott sig finna, att jemkningen ändamålsenligast verkställdes derigenom, att Utsk. föreslagit icke den ändring, som ett Ständ fordrat, men en annan ined samma syftning. Det tillhör naturligtvis Stånden att dömma. huruvida Utsk. i särskilda punkter lyckats eller misslyckats. Utsk. har i valet mellan att underkasta sig ett möjligen tacklöst arbete, och att lemna något grundlagsenlig! medel oförsökt till påskyndande af ett resultat, icke kunnat, icke bort tveka. Det tillförsel' sig med full visshet af opartiska granskare rättvisa för ett redligt bemödande att på den of grundlagen utstakade vägen hafva sökt åstadkomma hvad det under sådana omständigheter kunnat. Från dessa förklaringar rörtde de allmänna åsigler, hvilka legat till grund för det formella af det Utskis arbete, som nu underställes RiksSttns granskning, torde det vara tid att gå till några anmärkntr om den ordning, i hvilken nyssnämnda granskning synes mig böra begynnas och fortsättas, för att, med minsta uppodling af tid och möda, leda till ett 64 Dan l-j April f. m. sådant resultat, som nationen af sina representanters Insigter och fosterlandskärlek har ratt att vänta.
Hon hade starkt utveckladt språksinne och var synnerligt road af språkliga studier. Detta förklarar den ovanliga lätthet, hvarmed hon framdeles under kort tid lärde sig fullkomligt beherska svenska språket, så att hon t. ex. i bref till sin gemål ej allenast förstod att uttrycka sig ledigt, utan ock alldeles felfritt på svenska. Hennes intresse vidare för matematiken var i öfverensstämmelse med de praktiska anlag, hon egde; men ett af hennes förnämsta älsklingsämnen redan som barn var dock historien, och härmed sammanhängde den vid senare år allt starkare hågen för historiska minnen. Med lifligt nöje tog hon därför kännedom om sådana platser och ställen i Norden, som voro särskildt märkliga i detta hänseende, så- som t. ex. då hon sommarsn 1864 tillsammans med sin gemål besökte Gripsholm. Detta slott tyckte hon mycket om, och hon gladde sig alltid åt att besöka detsamma, enär den rika samling historiska porträtt, som förvaras därstädes, skaffade henne ett kärkommet tillfälle att fördjupa sig i historiens minnen. I bref, hon skref till sin gemål, då denne stundom var frånvarande på längre resor, berättar hon äfven på sitt lifliga och glädtiga sätt om utflykter än till någon mera märklig kyrka, än till något annat ställe, vid hvilket på ett eller annat sätt ett historiskt namn eller minne var knutet. Under de stora krig, som på 1860- talet skakade Europa, följde hon i tidningarna och på kartan med spändt intresse händelsernas gång; särskildt 1866 års preussisk-österrikiska krig betraktade hon såsom en världshistorisk tilldragelse, hvilken skulle, som hon egendomligt nog hoppades, medföra den protestantiska lärans framgång och vidare utbredande. 7 Anmärkas bör kanhända, att hennes sympatier med hänsyn till detta och till 1870 — 71 års krig afgjordt voro för Preussen, i motsats till tänkesättet såväl hos hennes gemål som hos flertalet af Sveriges befolkning samt äfven i motsats till den i Nederländerna urgamla misstron mot den uppåtsträfvande preussiska staten. Hon egde äfven varmt intresse för literatur och studier i allmänhet; hon läste mycket och hade ett utmärkt godt minne. Vid senare år sysslade hon äfven själf med literära arbeten.
Hr Friherre Löfvenskjöld i und. sökta förlängning af arrendet å Sundbyholms kungsgård i Södermanlands län; Nio 116, i anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse lill R. St., ang. afskalfandct af slafveriet på S:t Barthelemy; N:o 117, i anledn. af K. M:s nåd. propos. till R. St., äng. en förändrad reglering i afseende på stapelstädernas tolag ; N:o 11S, i anledn. af väckt motion om ersättning till Capilaine-lieulenaulen August Gosselmans sterbhusdelägare för kostnader, dem han i lifstiden af egna medel fått vidkännas, under en för allmänt ändamål företagen resa till södra America; N:o 119, i anledn. af väckt motion om utbjudande på entreprenad af tryckning för allmänna verks räkning; N:o 120, i anledn. af väckt motion om befrielse för vissa delägare i Marlebo myr från ansvarighet för återbetalningen lill Staten utaf det lån, som kan erhållas för samma myrs aftappning m. m. N:o 121, i anledn. af väckt motion om utgående till fulla beloppet af det häradsskrifvaren i Calix fögderi tillagde löneanslag m. m. N:o 122, i anledn. af väckt motion om anslag för en slöjdskola i Christianstad: N:o 123, i anledn. af vackt motion om anslag till befrämjande af slöjdexpositiener; „ Den 4 Januari f. m. 33 N:o 124, i anledn. af vackt motion om anslag lill ersättande af de utaf landtstatsljenstemän ulgifue accord; N:o 125, i anledn. af väckt motion om ersättning ål consistorii-notarier för ökade göromål, i följd af de i sednare tider vidtagne anstalter i afseende på folkundervisningen; N:o 126, i anledn. af väckt motion om godtgörelse till tjenstemännen vid K.
Sl.V hämtat anledning till den förmodan att K. M:t lärer i Wäder vara betänkt på sådane inskränkningar och besparingar i Utgifterne för Sjöförsvaret, som, med iakttaget beredande af Rikets säkerhet, öfverensstämma med nationens förmåga att utgifterne åstadkomma. t Betänkanden, N:o 335. 73 Skolande It. St:r, jemte underd. framställning härom, äfven hos K. M:t i underd. anhålla, att Inventering i Flottans Ekevirkes-förråder, må i Hader anbe-r fallas, och behörig controll öfver vederbörandes redovisningsskyldighet dervid iakttagas. 3:o I öfrigt är af R. St:r bifallit att fyllnaden i beliofvet för Flottans IndragningsStat ma, tills vidare af anslaget för Materielen, såsom hittills, få utgå, dock ej till högre belopp än 3o,ooo R:dr årligen; bör randes hvad derutöfver möjeligen kan erfordras, anyisas att utgå af anslaget till oförutsedde utgifter, Femte HufvudTiteln upptagande Anslagen för Vetenskaperna och Sköna Konsterne. (Se Bil. Nio 5.) fastställdes vid 1823 års Riksdag till 26,487: 24- nu tillökad med 2,073: 16. men minskad med i,4?5: — och således ökad på det hela med , 5g8: 16. utgör S;a R:dr 27,085: 4°- De för underhållet af K. Musaei Taflor på Stat uppförde 5oo R:dr årligen hafva af R. St:r blifvit bestämde, emot behörig redovisning och så framt en sådan local kan finnas, antingen inom det K. Slottet eller i annat Kronans hus, att Taflorne kunna efhålr la tillbörlig vård. 74 Stats-Utskottets Sjette IIufvudTi teln , hvarå äro upptagne StatsAnslagen för Milda Stiftelser. (Se Bil. Under vilkor, att ytterligare en Elev från hvarje af Rikets Stift må vid Institutet för Blinda och Döfstumma emottagas och vårdas är af R.
Söi tillila er foro, att frttltan för tenna fotante lantöplåga föranlett fpärtning&anjlalter eller quaraiu tainer uti åtjliUtga lantsorter, fafme SBt, öfmertpgate terom, att fåtana åtgärter moro tele allenaft för äntamålet otillräcfliga ocf ofälra, 3 utan ocf i fleta affeenben fot fjälfotiUpånbct bctänfliga odj jFabliga, genom unDerDånig ©frifroelfe af ben 19 (September fiftliöne åt, Ijoö Äongl. ?Kaj:t i unDetDånigbet anpållit, att någta allmänna fpätrningé* anflaltet inom 2anDct icfe måtte påbjuDaé, utan be reban inrättabc genaft uppfyäfmaö; inmånatne inom De traf tet, till fjvoilfa fatfoten ännu icfe fpriDt fig, lifvoäl ej förmente, att, unDet mipa förbehåll od) på egen befoftnaD, fjelfree föranpalta om få bepajfaDc förfigtig* betötnått. §• 2. <2Bi Ijafme pröfmat alla ifrån fipa DuféDag hmilanbe, lagligen - . * ^ ©rutibldsé» bereDDa förpäg till änDnngat ellet tillägg t Dvifeté ©ruuDlagar, ljät< f»<-«n&rin9or. leDanDe fig Delö från i?ongl. SDJaj:tö Derom apenmaDe SPåDtga ^>topo< fitionet, odj Delö från €onfttmionö41tpottetS miD fiplionc fKiföbag Derom gjorDe ftampällningat; f>mateftet <23i, bettäjfanDe De feDnare, uti ©frifroelfe Den 21 iöiaj 1834, till ^ongl.
M. skulle finna för godt att framställa ett contraförslag. Men hvar och en finner, huru på detta sätt antingen riksdagen skulle komma att förlängas, eller saken stadna utan något resultat. Vid 1823 års riksdag afgåfvo R. St. ett förslag, som ej innefattade andra lagbestämmelser än privatbankernas rätt till högre ränta än den vanliga, d. v. s. rättigheten för dem att afdraga räntan på förhand och beräkna sig lill godo 8 proc:s straffränta. Jag anhåller att få uppläsa 1824 års författning rörtde privatbanker, för att visa, i hvad måtto den numera kan anses tillräcklig eller otillräcklig. K. kungör, d. 14 Jan. 1824 innehåller: 1:0 Att bolag, hvilka hafva till föremål att till enskilda personer utlåna penningar, måga, då sådant, uppå skeende und. ansökningar, af K. M. i nåder tillätes, äga att, vid pen ning försträckningars meddelande, den högsta lagliga ränta afdraga, dock icke för längre tid, än högst ett år; äfvensom att, efter förfallatiden, uppbära samma öfverränta, som för B a n c o d is co n t en är stadgad; hvarvid dock, vid äfventyr af den meddelade tillåtelsens upphörande, bolaget förpligtas att, i enlighet med hvad i afseende på Bancodiscontens administration är fö res kr i fv et, föranstalta, det lagsökning till fordringarnas skyndsamma indrifvande, så snart två månader efter förfaliotiden förlupit, varder anställd och, utan sådana uppskof, som i dylika mål endast af den sökande bero, med all drift fortsatt. 2:0