Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
1 annan händelse kan ju ett rykte sprida sig att, genom oskicklighet, en grymhet blifvit begången. Jag fäster mig särskildt vid det förslag, Hr Lemchen framställt, att 8 personer bland kommunalnämndens medlemmar skola vara närv:de vid exsekutioners verkställande. Då ett sådant uppdrag vore af särdeles obehaglig beskaffenhet, tror jag det skulle Ben 11 Jali f. m. 383 blifva ganska svårt alt erhålla det tillräckliga antalet personer, helst som jag ingalunda föreställer mig att de dertill kunde blifva tvingade. Gr. Sparre: En talare har, med åberopande af Hr Lem chens reservation, förklarat, att, med afseende på den offentlighet, som i vårt land är så allmänt iakttagen, det icke vore att befara, att den ene missdådaren komme alt afrättas i den andres ställe. Just med afseende på den offentlighet, som härvid alla tillfällen eger rum, är det enligt min öfvertygelse öfverensstämmande med andan i allmänhet, att dödsstraffet äfven verkställes offentligt; och tror jag äfven, att, ju mer man önskar dödsstraffets afskaffande, desto mera lämpligt är det att ej besluta en annan method för dess verkställande. J)å dessutom de misstankar, som kunna uppstå i afseende derpå, att den rätte brottslingen ej blifvit bestraffad, aldrig kunna vederläggas, finner jag deri ytterligare skäl lör alt yrka bifall till Utsk:ts förslag. Exc. Ilr Frih. De Geer. Då jag till största delen blifvit förekommen af Gr. Sparre och Hr von Ehrenheim, ber jag att få med dem förena mig uti anhållan om bifall till Utsk:ts förslag. Jag vill blott tillägga, att, i händelse en omfattande reform i afseende på dödsstraffets verkställande numera vore af behofvet påkallad, flera förändringar, än de af Utsk:t ifrågasatta, borde komma i öfvervägande. Het ohyggligaste i det nuv:de sättet för verkställigheten, är t. ex., för min känsla, att halshuggningen sker med menniskohand, och jag skulle derföre företrädesvis önskat anbefallande af guillotinen. Gr. Hamilton:
Maj.-ts och Rikets Bergsoch Kommers-Kollegier, än äf ven af Eders Kongl. Majrts och Rikets Krigs-Kolleginm för kort tid sedan i enlighet derpied i nåder bestämt förhöjd aflönings-stat, har Styrelsen icke tvekat att derest icke Eders Kongl. Kongl. Maj.ts Prop. o/n Statsverk. 1850. 25 Kongl. Majit skulle täckas för tillvägabringande af en, enligt Styrelsens underdåniga förmenande, billig likhet i aflöningen mellan de förvaltande embetsverkens tjenstemän, bestämma enahanda löneförmåner för Styrelsens tjenstemän, som de, hvilka för Krigs-Kollegium blifvit i nåder anslagne, underdånigst hemställa, att den nuvarande aflöningen åtminstone i sådan mån måtte varda förhöjd, att, på sätt den underdåniga förslags-staten upptager, ordinarie Ledamöternas lön förökades från 1,800 r:dr till 2,000 r:dr, Sekreterarens och Kamererarens från 1,200 r:dr till 1,500 r:dr, Notariens, Begislratorns, Revisorns, Kammarförvandtens, Bokhållarens och Kassörens från 800 r:dr till 1,000 r:dr, samt Kanslisternes och Kammarskrifvarnes från 400 r:dr till 500 r:dr, under vilkor, att ingen tjensteman, som komme i åtnjutande af den sålunda föreslagna förhöjningen, finge tillika utöfva annan allmän tjenst. 1 afseende på de öfriga skiljaktigheterne från nu gällande Stat för Styrelsen, hvilka förslaget upptager, får Styrelsen underdånigst anföra: Uppå Styrelsens underdåniga hemställan, biföll Eders Kongl. Majit vid fastställande af 1848 års nådiga stat för fångvården ett arfvode af 200 ridr till en extra Kammarskrifvare i Styrelsens Revisions-kontor, hvilken skulle fullgöra half revisionslott; men då Eders Kongl.
Hvad angår Hr Liljenstolpes anmärkn. alt de sammansatta Utsk:n icke nämnt något om hans förslag rörande löneförhöjning åt Kanslisterne i K. Krigshofrätten, så är verkligen en uraktlåtenhet å Utsk:ns sida derutinnan begången att ingenting derom blifvit i tillstyrkandet uttryckt, dä motionen likväl blifvit i reciten uptagen. Vidkommande åter sjelfva hufvudsaken, så kan icke någon förändring i anslaget för bemälte Kanslister ifrågakomma, sedan R. St. redan bifallit det förslag till reglerande af utgifterne under 2:dra hufvudtiteln, som i afseende på Krigkhofrätten, StatsUtsk. afgifvit, och hvilket af R. St. bifölls innan de sammansatte Utsk:n afgåfvo det 1111 för R. ö. Ad. föredragna ullåt. och således skulle jag tro, att om någon anmärkn. skolat ega rum, densamma bort framställas, då denna fråga inför R. o. Ad. föredrogs, hvilket redan för längesedan skett. Något nytt utlåt, rörande Krigshofrätten, kan således icke vid denna riksdag komma i fråga. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. Statsoch LagUtskms förevar, utlåt. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde frän Utsk:n inkomne naem. och betänkin, nemi. från Constitution s-Utskottet: N:o 9. med förslag till ändringar och tillägg i 28 § R. F.; 368 Den 9 Juli f. m. Banko-Utskottet: N:o 57, i anledn. af erhållen återremiss af utlåt. N:o 39; N:o 58, i anledn. af RiksSt:ns skiljaktiga beslut öfver utlåt. N:o 59, med förslag till vissa förändrade föreskrifter i 7:de artikeln af gällande Banko-reglemente; N:o 60, med förslag till ett lättadt sätt för inbetalningars verkställande å Bankens fastighetslån m. m.; Lag-Utskottet: N:o 29, i anledn. af K.
Maj.t i underdånighet öfverlemna förslag till nya a:dia och 6:te §§. uti 7-de Kap. Handels-Balken; så lydande! 2 §• ”A dag, då Marknad börjas, varde Mark”nadsfred tidigt på morgonsn offentligen lyst: 5’5tånde dock en hvar fritt att sälja och köpa ifrån Underdåniga Skri fv el ser. ”det ringen ingått, antia att lysning ej skett. Vid ”Marknadens slut skall freden aflysas.” 6. §. ”Sker buller, oväsende och slagsmål sedan ”Marknadsfred offentligen lyst är; plikta den, ”det gör , efter Lag, och bote Tio Daler för ”fredsbrottet.” Riksens Ständer framhärda SCc, N:r 124. Uppl, oell godk. bos Ridd. oell Ad. d. 8 Maj 1818 Öfriga Riks-Stånden d. t) — Riksens Ständers anderd. Skrifvelse om Arbetsoch Fång-Förteckningars insändande till deras fustitie-Ombudsman ifrån Rikets Collegier och Embetsverk samt Styrelserne öfver Arbetsoch Korrektions-husen. Riksens Ständer hafva trott det vara nyttigt,’ latt deras Justitie - Ombudsman, genom del af Rikets vederbörande Collegiers och Embetsf Verks Arbets-Förteckningar, får tillfälle utröna och tillförlitligen erfara huruvida dessa Verk med erforderlig drift fullgöra sina skyldigheter vid handläggningen af förekommande Arenden ; Och, då, enligt hvad förut är stadgadt, Justitie-Ombudsmannen bör undfå ett exemplar af månatliga Förteckningarne från allmänna häkte ina öfver der förvarade fångar, finna Riksens Ständer jemväl nödvändigt, att honom tillställes ett sådant af de Förteckningar, hvilka ifrån Spin» husen samt Länens Arbetsoch Korrektions-Inrättningar afgifvas.
— Summa, för alla 3 åren utgifna lån, K:dr 367,000: — Stais-Utsfiöttels Utlåtande M 19. s Efter salunda tagen kännedom om ifrågavarande fonds förvaltning, torde man svårligen kunna undgå fästa uppmärksamhet dervid, att en låne-inrättning, som är berättigad utlemna penningar mot den här i landet särdeles bil iga räntan af fyra procent och som i följd deraf borde kunna påräkna att erhålla betryggande säker heter, icke desto mindre, oberäknadt de under dessa 3 år afskrifna 19,830 R:dr 83 öre, eger osäkra fordringar till belopp af 219,308 R:dr 22 öre eller närmare 13 procent af fondens hela behållna tillgång. Vidare torde icke böra förbises att, då sammanräknade tillverkningsvärdet, i följd af industriens utveckling, under sednare tider öfver hufvud laget uppgått till det betydliga beloppet af mer än 30 millioner R:dr årligen, lånerättén utgör ett så ringa belopp af tillverkningsvärdet, att tvifvelaktigt är, huruvida denna lårie—inrättning numera kan anses uppfylla det dermed afsedda ändamål, eller kan vara vidare behöflig för näringarues understöd och förkofran. Emot sjelfva grunden för lånerättens bestämmande skulle ock kunna erinras att, sedan den fordna stämplingen af inhemska fabriksoch manufakturvaror upphört, all lånerält i Manufaktur-diskonten numera grundas på låntagarens edgång öfver beloppet af hans egna tillverkningars värde. Hvad särskildt beträffar den förläggarne för Eskilstuna manufakturister tillförsäkrade lånerätt, så förefaller det måhända mindre vanligt, att de, som gifva lån åt industri-idkare och derföre ega att utöfver värdig ränta sig tillgodoräkna en ofta dryg förlagsprovisiori, skola vara berättigade att mot låg fänta låna penningar i en inrättning, som är afsedd att bispringa industri-idkare. Att desse sednare af allmänna medel understödjas med lån mot låg ränta, låter tilläfventyrs förklara sig; men att fortfarande bevilja sådana lån åt förläggare, torde få anses mindre lämpligt.
Sockerhruks-rörelsens utvidgande i afseende på tillverkningens mängd re sednare åren, hvilket synes deraf, att tillverkningsvärdet år i832 med *cke mindre än io3,6o3 R:dr Öfversteg det för år 1827, har väl blifvit i ocietetens Utlåtande medgifvet, men under förmenande, att rörelsen ej • ar*t gynnad af en motsvarande afsättning, samt att detta missförhållande JOttite nedsatta priser å tillverkningarne och derigenom minskad arbetsvinst, medfört svårighet att med framgång drifva rörelsen och ansågs jttart föranleda lill inskränkning uti Idkarnes antal och vidden af deras handtering; hvaremot Halloch Manufactur-Rätten förklarat sig icke äga 0 edning att besanna dessa uppgifter om Sockerbruks-rörelsens försämring. Handskmakare-Societetens mångdubblade tillverkning utgörande år 1 f^a till 20,429 R:dr mera i värde, än år 1827, härleder sig Imfudsakligen derifrån, att en af Ledamöterne, genom begagnande af ett ina tadt Mechaniskt Verk för så kallade Sämskoch Castor-Skinns beredÖJ ver ståthållarens Femårsberättelse. g ning, lyckats så förbättra tillverkningen, att varorne kunna täfla nied de utländska i godhet och afsättning.
Det är för mycket fordradt, att individen, under sådana förhållanden, skall låta hålla sig tillbaka på bildningens bana, genom inrättningarnes oformlighet. Jag är af den tanka, att samhällstillståndet förbättras endast genom ett oafbrutet afseende på Folkets bästa. Ministéren bär åberopat sig på Folkets tillfredsställelse. Men det är ett svagt bevis för denna ti Ufred tssä 1 leise, om dea endast vitsordas af Styrelsens organer. Jag är öfvertyga*!, att Vasa-Stammen fästade sig vid samtid och efterverld, endast och allenast genom reformationen; genom bildandet af ett bättre sambälls-skick; genom för den tiden lagbunden frihets införande, i stället för den tidens godtycke. Jag har allt ifrån min barndom lärt, att vörda och värdera denna i Svensk mening oförgätliga VasaStammens förste Konung, och det är må hända derifrån jag liämtat mine åsigter i anseende till rätta vägen, att befästa Thronen, Jag erkänner, att jag ofta plågas af oro, att se mitt Fädernesland stå stilla, under det andra Samhällen gå framåt; att se det utarmas af brist på systéme i den all1 H. 3i Den a8 No v em lier f. m. manna hushållningen; att se dess förståndskrafter hvilande, af brist på någon verklig drift till upplysningens befrämjande; alt se National-kraften, äfven i moraliskt afseende försvagas, genom en alltför synbar riktning åt lycksökeriet och flärden. Desse äro de moraliska klagopunkter, i anseende till hvilka jag äfven väntar mig en hänvisning till ConstitutionsUtskottet, der jag likväl äger föga hopp att för dem vinna någon ökad styrka. örn min röst vid detta tillfälle ej uttryckt annat än mina egna känslor, så har den varit af föga eller ingen betydelse, och så vanmägtig, att den knappast förtjent de anfall, som blifvit riktade emot den; men om jag åter bar i någon måtto och i något fall varit ett Echo j eller gensvar af massans meningar och tänkesätt, så torde de förtjena, att af Ministrarne begrundas.
Ändamålet är således att vinna tid och att befordra till afgörande statsregler:s-frågor, som hafva inflytande på förhållandet innevar. år, och jag anser derföre motionen vara nyttig för ärendenas gång och riksdagens förkortande, äfvensom derföre ait riksd.beslutets uppsättning blir oberoende af den lagstiftning, som efter hand kan blifva föremål för R. St:s verksamhet, emedan riksd.beslutet kommer att fortsättas i den ordning besluten fattas hos R. St. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: Hr ven Hartmansdorff har gjort sitt förslag i anledn. af PresteStis inbjudning till MedStånden, att förena sig i dess beslut om en und. framställning till K. M. att K. M. täcktes bestämma en viss dag till riksdagens afslutande. Det anmärktes då med skäl, att riksdagsgöromålen ännu icke vore bragta derhän, att det vore möjligt att kunna föreslå någon tid för riksdagens upphörande. R. o. Ad. afslog derföre inbjudningen. Hr von Hartmansdorff gjorde då sitt förslag till befrämjande af det ändamål, som åsyftas, nemi. att förkorta riksdagen genom de hufvudsakliga målens företagande framför dem, som äro mindre vigtiga. Jag skall vara kort ; ty äfven denna discussion kan liksom PresteStis inbjudn. i sin mån bidraga till riksdagens förlängning genom den tid den borttager för R. o. Ad. att öfverlägga om andra ämnen. Jag får anmärka, att om ordalydelsen i Hr von Hartmansdorffs förslag varit annorlunda affattad, så skulle alla farhågor att störa grundlagens föreskrifter och att hindra ärendenas ordentliga gång försvunnit. Förslaget kan icke afse annat, än att de vigtiga målen skola sättas främst på listan, när icke R. o. Ad. annorlunda beslutar, hvartill grundlagen gifver rättighet; men då hade varit nödigt att förslaget äfven innehållit alt icke något betänk, från Stats-, Bevilln.- eller BsncaUtsktu borde uppläsas och läggas på bordet, förrän det blifvit tryckt och utdelndt.
Att Sverige dervid icke intagit något underordnadt rum bevittnas af den allmänna uppmärksamhet flera af våra ditsärida konstoch industri-alster sig vit Svenske utställare tilldelade I sammanhang härmed har Kongl. Majit ock velat meddela Rikets Ständer, att sedan Kongl. Majit, med anledning af g]ord anmälan om en i Juli månad detta år tillämnad international utställning i Hamburg af landlbruks-alster och redskap, äfvensom af alla sorters afvelsdjur, dels under den 9 sistlidne Januari, med förklarande det endast åkerbruks-redskap och landtbruks-alster af alla slag borde härifrån riket till ifrågavarande exposition på allmän bekostnad utsändas, åt Laridtbruks-akademiens Förvaltnings-komité uppdragit att vidtaga nödiga åtgärder för bringande till allmänhetens kännedom ‘ af de närmare, vilkoren för deltagande i utställningen, samt att, i samverkan med vederbörande Husliållnings-sällskap, bestämma lämpliga platser, så väl för expositions-artiklarnes insamlande inom orterna, som för deras afsändande till 14 Kongl. Maj:(s Nåd. Proposition M 122. Hamburg m. m., dels ock under den '17 derpåföljande April förordnat Professoren m. m. Johan Arrhenius att vara kommissarie för Sverige vid omförmälda exposition, samt att, i sådan egenskap, dels vidtaga de anordningar, som för Sveriges deltagande i berörda utställning kunde af omständigheterna påkallas och i sådant afseende sätta sig i förbindelse med den för expositionen i Hamburg tillsatta komité, dels ock utse de biträden, som för uppdragets fullgörande funnes behöfliga, anbefallde Kongl. Maj:t, uppå Förvaltnings-komitéens framställning, genom nådigt Bref den 17 Maj innevarande år, Statskontoret att, till bestridande af de för ifrågavarande exposition nödiga organisationsomkostnader, å lörskotts-titel anordna och till Förvaltnings-komitéen utbetala ett belopp af Fem Tusen Riksdaler Rikmynt, emot framtida redovisningsskyldighet; hvarjemte Kongl.
Är minom herra icke undervist, hvad jag gjort hafver, då Isebel drap Herrans Propheter? att jag gömde hundrade Herrans Propheter, femtio här, och femtio der, uti kulor; och försörjde dem med bröd och vatten? Och nu säger du: Gack bort, och säg dinom herra: Elia är här; att han må dräpa mig. Elia sade: Så sant som Herren Zebaoth lefver, för hvilkom jag står, i dag skall jag te mig för honom. Då gick Obadja emot Achab, och sade honom detta. Och Achab gick emot Elia. Och då Achab såg Elia, sade Achab till honom: Äst du den som förvillar Israel? Han sade: Jag förvillar icke Israel, utan du och dins faders hus, dermed att I Herrans bud öfvergifvit hafven, och vandren efter Baalim. Nu väl, så sänd nu bort, och församla mig hela Israel på Carmels berg; och fyrahundrad och femtio Baals Propheter, och de fyrahundrad lundarnas Propheter, som äta vid Isebels bord. Alltså sände Achab bort ibland all Israels barn, och församlade Propheterna på Carmels berg. Då gick Elia fram för allt folket, och sade: Huru länge halten I på båda sidor? Är Herren Gud, så vandrer efter honom; men är Baal det, så vandrer efter honom. Och folket svarade honom intet. Då sade Elia till folket: Jag allena är qvar blifven, en Herrans Prophet; men Baals Propheter äro fyrahundrade och femtio män, Så får oss nu två stutar, och låter dem utvälja en stuten och stycka honom, och lägga honom på ved; men låte ingen eld komma dertill; så vill jag taga den andra stuten, och lägga honom på ved, och ej heller låta der någon eld till. Så åkaller I edars guds namn, och jag vill åkalla Herrans Namn; hvilken Gud, som nu svarar med elden, han vare Gud. Och hela folket svarade och sade: Det är rätt. Och Elia sade till Baals Propheter: Utväljer eder en stuten, och görer I först; förty I ären månge; och åkaller edars guds namn, och låter ingen eld dertill.
erfordrades, alt alla svårare arbeten, såsom viadukter, broar och kulverlar företoges i god tid och på flera ställen, oaktadt dessa voro från hvarandra aflägsna, ty eljest skulle sådana större och svårare arbeten hindra hela systemets utförande enligt uppgjord plan och inom utsatt tid ; att deremot terrasseringseller jordarbetena kunde sednare eller i mån af förstnämnde arbetens fullbordande företagas och alslutas; att del vore en stor lördel för Slaten, om de hufv udsakliga transporterna i de trakter,'der jernvägs-bvggnader påginge, kunde besörjas med dervarande allmoges dragare, hvilket på de flesta ställen också skulle låta sig göra, ifall de ekonomiska lörbeledelserna blefve med förutseende vidtagna; att, genom arbetenas påbörjande på flera punkter, samma arbetsprodukt skulle kunna vinnas, som med en större på ett enda ställe samlad arbetsk ra 11 ; att således det nu föreslagna jernvägsnätet, sorn vid arbetenas fördelning och utförande på skiljda ställen ansåges kunna fullbordas under 13 år, komme att lordra en till mer än 16 år förlängd arbetstid och derigenom förökad kostnad, såvida den ena banan efter den andra skulle afslutas; att den industriela verksamhet samt den lörelagsamhetsanda, som inom landet, synnerligast under de 2:ne sednasle åren, uppstått i alla riktningar, ökat behofvet af arbetare och, i-förening med stegrade lefnadskostnader, vida mer än de derunder påbörjadejernvägs-anläggningarne höjt dagsverkspriset, till hvars förhöjning dagspenningens högre belopp inom Danmark och Norrige jemväl bidragit; alt i allmän - Stats-Utskottets Utlåtande N:(r 62. 57 mänhet arbetarn» vid de Svenska jernvägarna, likasom vid andra allmänna arbetsföret»", tillhörde den jordbrukand» klassen och hvarje höst återvände med en besparad penning till sina hembygder, hvarest de voro underkastade den stadgade konimunal-ordningen och de i afseende på husförhör och skattskrifning»!- gällande föreskrifter; att deremot de, som uteslutande egnade sig åt jernvägsarbelet och utmed jernvägslinien skattskrefvos, voro jemförelsevis ganska få, hvarföre en sådan inom andra länder uppkommen befolkning, som, utan något egentligt hem, saknade bröd och bostad då tillfälliga uppehåll i denna sysselsättning inträffade, förmodades icke komma att finnas inom Sverige; att mängden af de Svenska arbelarne, hos hvilka kärleken lill eget jordstycke och egen boning vanligtvis vore sä stark, att icke en gång den bästa arbetsförtjenst kunde förmå dem att i längden qvarstadna vid de allmänna arbetena,
Med afseende å nu omförmälda förhållanden, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka, att Protokollssekreteraren Ekmans enka, Magdalena Sofia Ekman, född Nauckhoff, må å Allmänna Indragningsstaten uppföras till åtnjutande af en årlig pension af 400 R:dr. 66:o. Med erinran hurusom vid sednast församlade riksdag Rikets Ständer, uppå derom af Kongl. Maj:t gjord framställning, medgifvit, att tillförordnade Kamereraren i Kammar-kollegii första provinskontor, Kammarrätts-rådet Paul Roland Ferlin, som då i öfver 40 år varit i rikets tjenst anställd samt derunder i närmare 4 år med synnerlig drift och skicklighet bestridt ofvanberörda mödosamma kamererarebefattning, skulle, ehuru Ferlin endast på förordnande innehade sistnämnda tjenst, vid entledigande derifrån på Allmänna Indragningsstaten undfå skilnaden emellan det pensionsbelopp, som då kunde vara för pensionsberättigade Kamererare i Kammar-kollegium faststäldt, och den pension af 750 R:dr, han vore berättigad att från Civilstatens Pensionsinrättnig uppbära, har uti en inom Ridderskapet och Adeln väckt motion (N:o 50) Herr Charpentier, R., anhållit, att Rikets Ständer ville åt hvardera af numera aflidne Kammarrätts-rådet Ferlins efterlemnade tre ogifta döttrar, Augusta Eugenia Amanda, Hildegard Lovisa och Augusta Wilhelmina, anslå en årlig pension af 200 R:dr. Till stöd för denna framställning har motionären hufvudsakligen åberopat dels Kammarrätts-rådet Ferlins under en lång tjenstemannabana ådagalagda utmärkta skicklighet, dels ock den omständigheten, att Ferlin, som, ehuru 68 år gammal, stått qvar vid tjeusten till sin död, således icke kommit i åtnjutande af den honom förunnade särskilda pensionsförmån.
Växelhandeln är i sitt naturliga skick icke någon Agiotage; den borde bestå till större del uti ett ptbyttf af Utländska Fordringar och Skulder, 524 Den 15 April* om Coursen är hög eller låg, i den min de förra understiga eller öfvergå de sednare. Detta är det naturliga af saken; men då någon Autoritet blandar sig i denna handelsgren, kan ett tillkonstladt Resultat stundom frambringas. Dock måste det naturliga sluteligen åter inträda, så framt den opererande Autoriteten icke med ständiga uppoffringar vill och kan underhålla ett annat förhållande. Alla Cours-operationer , som göras för Statens räkning, mäste drifvas med förlust, eller uträtta de platt intet.i Må det härvid anmärkas, att vi ännu bibehålla den Barbariska Lagen, att med Tull belägga våra egna Exporter. Till råga på denna orimliga åtgärd, torde den framdeles skola utgöras i Växlar eller Silfver. Månne det ej vöre naturligare och meia billigt att låta denna Silfver-Tull utgå af Import-articlar ? Att Banquen, i den oförmodade händelse Coursen skulle gå under 56 sk. pä Hamborg, öka sin Silfver-Fond genom införskrifning af Silfver och utställa Sedlar, är högst nödvändigt att positift i Banco-Fullmägtiges Instruction föreskrifva; i annan händelse skulle, vid ett Coursens hastigare fall, de största privata olyckor otvifvelagtigt inträffa, och föranleda till samma naringslösa tillstånd, som efter 1765 irs märkvärdiga Riksdag. Det sid. 35 projecterade Lån af Silfver, till 3 millioner med 6 proCents årlig Ränta och 2me proCents årlig Capital-afbetalning, torde icke stå att erhålla. Man har förut miss - Den 15 April. 525 brukat Nationens beredvillighet att bara dess redbarheter till Banquen, och det ar ännu i friskt minne, huru detta frivilliga offer på Fäderneslandets altare blifvit belönt. Hvartill tjenar det dessutom att utlemna Silfver, så länge Realisation icke på en gång kan göras ; och kan jag på samma grund icke tillstyrka utgifvandet af de föreslagna underhaltiga 4 och 2 sk. stycken.