Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I sådan händelse bör man äfven vänta att 5o,ooo R:dr, med iagttagande derjemte af det föreslagna stadgandet, att de orter, som Den 16 Februari i f. m. af företagen draga omedelbar fördel, sjelfve böra bidraga till kostnaderne, nu skola blifva lika tillräcklige, som dubbla beloppet tillförene varit. Har man åter missräknat sig i förutsättningen om Styrelsens skicklighet, så bar man äfven haft rätt att gifva något anslag, och gjort bättre att icke bevilja något. Derföre och enär Utskotten föreslå, att medlens användande må öfverlemnas till Konungen, dock alt företrädesvis begagnas till fullbordande af redan påbörjade arbeten, anhåller jag att Ridderska]/et oqh Ådeln ville bifalla Utlåtandet och icke bevilja större anslag, än hvartill medel finnas utan skuldsättning. Måste skuld göras, så bör det ske för Statens behof, men icke för ett så ringa ändamål, som Strömrensningar och dylikt; ty att knappa på statsförnödenheter för att icke skuldsätta sig, och sedan likväl göra det för strömrensningar, hvilkas nytta är så oafgjord, vore ett alldeles förvändt handlingssätt. Grefve von Schwerins, vid Utskottens under N:o 26 först meddeldte Betänkande fogade, reservation blef härefter uppläst. Grefve Cronstedt: Om meningen med uppläsandet af Grefve von Schwerins reservation varit att deraf hämta stöd för Utskottens tanka om anslagets belopp, så får jag erinra, att det åsyftade ändamålet förfelas, emedan Grefve von Schwerin i sin 9,9-4 Den 26 Februari! f. m. reservation icke talat 0111 anslagssumman» nian blott om dess användande för de norra otterne. Hvad åter beträffar den citerade §:n ur Götha Canal-Bolags Privilegier, så kan det så mycket mindre vara meningen att ställa medlen under det i denna § omnämnde CanalbyggnadsContor, som en styrelse af belt annan beskaffenhet nu mera för dessa medel blifvit inrättad. Denna häntydning är således alldeles falsk. Herr Rosenblad, Bernhard'.
Utskottet, som tagit ifrågavarande förslag i öfvervägande, anser de fördelar, hvilka med den föreslagna förändringen afses, icke motsvara de flere olägenheter, som deraf skulle uppkomma, så väl för de skaltskyldige, sorn för uppbördsmännen och de kontrollerande embetsmyndigheterne. De förstnämnde skulle nödgas 2:ne gånger om året företaga resor för utskyldernas gäldande och det hittills medgifna anstånd med liqvid en till den för dem lämpligaste tiden, då de hunnit realisera årets skörd, skulle således till en del förloras. Uppbördsmännens samt de kontrollerande och förvaltande emhetsverkens göromål skulle, i händelse af förslagets antagande, i högst betydlig mån förökas. Den exekutiva indrifningen af de belopp, hvilka vid den första uppbördsstärnman icke blifvit betalde, skulle svårligen kunna medhinnas innan den andra började; hvarförutan tiden emelian båda uppbördsstämmorna blefve så kort, att de under den första inbetaide medlen icke skulle kunna hinna att under mellantiden återkomma i rörelsen och således det med förändringen åsyftade ändamål, att förekomma rörelsekapitalets aliför betydliga minskning, icke vinnas. Af dessa skäl och då Kongl. Majrt icke heller förnyat sin vid förra riksdagen i detta ämne gjorda framställning, hemställer Utskottet, att ifrågavarande förslag icke må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Beträffande det i detta moment gjorda tillstyrkande, att uppbörden i städene måtte förrättas under loppet af September månad, så, enär Utskottet anser lämpligast, att enahanda föreskrifter i berörde hänseende gälla för släderne, som för landet, tillstyrker Utskottet, att den väckta frågan om förändring härutinnan må förfalla.
Maj:t begärt ett anslag af 100,000 R:dr, deraf dock, under loppet af år 1867 endast skulle utgå 40,000 R:dr, samt ett lån af 140,000 R:dr, att återgäldas med ränta och årlig amortering af tillsammans 5 procent å det ursprungliga lånebeloppet. Enligt hvad Statsråds-protokollet visar, bar ifrågavarande byggnad, hvartill Upsala stad anskaffat vederbörligen godkänd byggnadsplats, uti kostnadsförslag, som jemte ritningar af Öfverintendents-embetet vid granskning lemnats utan anmärkning, blifvit beräknadt. till 300,000 R:dr, hvaraf funnes påräkneliga tillgångar uppgående vid 1865 års slut till 60,000 R:dr; hvarförutan domkapitlet i Bih. till li. St. Skrifvelse, j\:u 81. Upsala, under förutsättning, att såväl stiftets, som läroverkens byggnadskassör finge behålla sina nuvarande inkomster, föreslagit, att nämnda inkomster, hvilka lemnade en årlig tillgång af minst 7,000 R:dr, motsvarande 5 procent ränta på 140,000 R:dr, måtte få till liqviderande af ett amorteringslån å detta belopp användas.
Hvad sålunda förekommit har Utskottet i öfvervägande tagit; och ehuru behörigt afseende blifvit fästadt derå, att behofvet för Jernoch Sågverksegare i de Norra Länen af ett tillräckligt antal fartyg för deras producters transporterande varit egentliga orsaken till ifrågavarande, Ryska undersåter i Finland och på Åland lemnade, frihet att, emot vissa vilkor, idka fraktfart på Rikets Norra kust, hafva likväl de uti ifrågavarande ämne inhemtade upplysningar hos Utskottet stadgat den öfvertygelse, att, så snart den å Nona Länens kuster boende Allmogen blir bestämdt förvissad derom, att den utländska undersåter förunnade frihet att här i Riket idka kustfart komme att vid en bestämd tid upphöra, hos densamma äfven skall uppstå en allmännare hågad bygga flere för denna fraktfart tjenlige fartyg, samt att de möjligen i början något stigande fraktprisen inom kort tid skola nedgå till hvad de för närvarande utgöra. Bet har nemligen visat sig och jemväl blifvit af vederbörande Embetsmyndigheter vitsordadt, att hufvudsakliga grunden till den mindre verksamhet, som kust-allmogen i omförmälde hänseende hitintills ådagalagt, mäste sökas deri, att den under nuvarande missgynnande förhållanden ansett det omöjligt att täfla med utländningen, hvilken är i tillfälle, att anskaffa de för fartygs byggande och utredande erforderlige effecter för vida lägre pris , än de härstädes gångbara, till följd hvaraf fruktan för förlust afskräckt allmogen från utrustande af egne fartyg för idkande af ifrågavarande fraktfart. Utskottet anser derföre upphörandet af detta undantagsstadgande vara med billighet och rättvisa så mycket mera öfverensstämmande, som detsamma tili Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 84.
Utan att underkänna vigten af de flere 390 Den 21 September e. m. svårigheter, sora af åtskilliga talare blifvit framställde mot ett kortare mellanrum emellan riksdagarne, och hvilka svårigheter uti materielt afseende synas vara af särdeles betydenhet, såväl hvad kostnaden för landet, som äfven hvad den stagnation beträffar, hvilken onekligen i lieie förvaltningens grenar under ofta och länge fortgående riksdagar måste uppkomma; nödgas jag dock, då frågan från en annan sida äfven kan betraktas, yttra en motsatt tanka. Jag har nemi. sett denna förändring från en moralisk synpunkt; det höga syfte, som vi hafva alt eftersträfva, är samdrägt emellan Styrelsen och nationens ombud samt bland nationens ombud sinsemellan, på det att icke ett olyckligt split må förhindra alla goda åtgärder och förlama våra förehafvande!!. Det är ur denna synpunkt belraktadt, som jag trott, att ett oftare representationens sammankommande skulle genom närmare bekantskap, genom afnölning af alla kantigheter, om jag så må yttra mig, vara för fäderneslandet af stor nytta. Annu en annan moralisk synpunkt framställer sig i denna fråga. Vi kunna nemi. icke förneka, det må vara förvillelse eller sanning, att i denna punkt är opinionen inom landet nästan enhällig; man önskar ett oftare sammankommande af 11. St.; skälet må nu vara, för att oftare komma i beröring med Styrelsen, eller för att oftare fä sina besvär afhulpna, eller det må sluligen vara intriger, jag vill lemna det derhän, men man önskar det likväl. Då dessutom i denna fråga en K. propos. vid föreg:de riksdag blifvit afbiten, och man således känner, att Konungen från sin högre ståndpunkt äfven skulle anse en sådan förkortning af tiderymden emellan riksdagarne önskelig, så tror jag mig derutinnan förefinna skäl, att R. o. Ad. går de öfriga Ståndens önskan lill mötes, medelst antagande af den föreslagna förändringen.
Utskottet anser dertill mycket bidraga, om hos Kongl. Maj:t den underdåniga önskan blefve anmäld, att någon skicklig person, emot lämpligt arfvode, linge sig uppdraget att genom öfversättning i sammandrag aftryckta Skrifter öfver detta ämne, gifva allmänheten fullständigt begrepp om dessa inrättningars organisation utrikes och den verkan de visat pä de lägre Classernas arbetshit, sedlighet och trefnad. Utskottet kan likväl nu ej underlåta att yttra sin öfvertygelse vara, att sådana inrättningar, äfvensom deras förvaltning, lämpligast bora öfverlemnas åt enskilda Patriotismens omsorg och vård, och således icke genom allmänna Statsanslag, understödjas, icke heller genom Allmänna Embets-Verk förvaltas, äfvensom att en i Hufvudstaden organiserad inrättning af detta slag, som under publik administration skulle emottaga insättningar från alla Rikets Landsorter, måtte, i anseende till vidlyftighet af correspondance, osäkerhet och tids-utdrägt genom postgångs Fesn. och Ekon. Utsk. Betänkanden. 555 Tjrist eller kostnad af Commissionairer, möta oöfvervinnerliga hinder i verkställigheten. Hvad Utskottet sålunda andragit, Får Utskottet till Riksens Höglofl. Ständers egen mognare pröfning öfverlemna. Stockholm den 16 Aprill 1818. Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärs* och EkonomiUtskotts Betänkande i anledning af åtskilliga väckta Motioner oni förvaltningen och redovisningen af de till Ho spit al ers, Lazaretters och Barnhus underhåll anslagna medel, samt föresi agna ändringar uti dessa under Kongl. SeraphimerOrdensGillets Styrelse nu stående Fonder. "Uti detta ämne hafva följande Memotialer och Anföranden blifvit afgiina, och till Utskottets handläggning remitterade, nämligen: Ett Memorial af Herr Prosten Säve, hvari Herr Prosten anfört, huru som de Fonder och Stiftelser, hvilka inom åtskilliga Län funnits, och varit för sjukvården inpm dessa Län iner än tillräckliga, blifvit af Kongl.
Dylta svafvelbruks cgares ersättande för upphörandet af frisocknarncs tjenstbarhet samt afståeudet af 2 till nämnde bruk anslagne allmänningar innestår med . 88,587:80. dito för ytterligare fortsättande och vårdande af Kamreraren Sandbergs samlingar och anteckningar rörande Svenska Kameralväsendet dito med - •> 2,000: — utaf anslaget till bestridande af kostnaderna för kolonien S:t Barthelemys förvaltning, 54,000 R:dr, återstå „ 36,000: — utaf anslaget till hyresersättning åt Chefen för Kongl. Eckle siastik-departementct, 9,500 R:dr, dito , 2,500: — utaf anslaget till fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka, 30,000 R:dr, dito • • 10,000: — bela anslaget till utvidgning af läroverksbyggnaden i Helsingborg innestår med >> 12,000: — dito till uppförande af byggnad för läroverket i Falun dito med „ 44,000: — utaf anslaget till ny byggnad för högre läroverket i Örebro, 70,000 R:dr, återstå 15,000: - Transport R:dr 3,552,378: 2. Stats-Utskottets Memorial N:o 3. 21 Transport R:dr 3,552,378: 2. utaf sednare hälften af anslaget för tillbyggnad af Kongl. Ye tenskaps-akademiens hus, 225,000 R:dr, dito „ 150,000: — utaf halfva anslaget till flyttningen af botaniska trädgården vid Lunds universitet, 21,000
Det har nämligen all sannolikhet, att denne ”hjelte” är densamme, hvilken längre fram – först under Gustaf III, sedan under Gustaf IV Adolf – fick utsökta tillfällen att ådagalägga, huru Sverige ägde ännu ett ämne, värdigt att af den sednare begagnas till Commendant i Sveaborg eller Öfverbefälhafvare för Finska Arméen 159. Om melodien till ”November den femtonde dagen” är eljest det rykte gammalt och ännu gängse, att den skall vara hämtad från Rousseau. Att den är fransk, kan åtminstone ej sättas i fråga. En af mina vänner har i Paris, år 1836 eller 1837, hört den på Théâtre de Vaudeville. Samme vän hörde då äfven, på Théâtre des Varietés, melodien af ”Solen glimmar blank och trind”. Motivet till ”Käraste bröder, systrar och vänner” hafva somlige musik-kännare tyckt sig igenfinna uti inledningen, för obligat valdthorn, till dryckes-chören i Händels ”Alexanders-fest”. Att denna var känd af Kraus, är säkert; troligen var den det äfven af Bellman. Uppgiften på sid. 56 synes mig kunna rätteligen härmed sammanjemnkas. – Mindre oväntadt, än att en sådan melodi blifvit använd till en ”andlig” sång, skall det väl förefalla, att samma kännare hafva funnit motivet till ”Hvila vid denna källa” härleda sig från en chör i Pergoleses himmelskt sköna Stabat Mater, – ett musikverk, som fordom i Sverige ofta uppfördes. De melodiska satserna till dessa ord i Mollbergs barnsöls-bjudning: ”Kan du begripa, hvarthän du skall fara? Nej, det begriper jag inte, min bror! Jo, du skall ut i galopp och förklara Verlden en nyhet, och helsa från Mor” – röja, oaktadt sin egenhet, ett synnerligt slägttycke med begynnelsen till chören vid raffel-lådan i Meijerbeers Robert le diable. Att Meijerbeer skulle kännt Bellmans melodi, – och det för mer än tjugu år sedan, – kan svårligen antagas. Möjligtvis äga båda dessa musikstycken ett gemensamt ursprung.
När sedan arbetet är slut går jag hit upp för att bedja, det har jag gjort alltsedan barnet mitt dog o c h det är nu många år sedan. » Jag ville ej utleta hvad jag förstod vara I pv I I Kl Annonser mottagas endast mot kontant liqvid i förskott af 25 öre pr I LJ \ J spalt, hennes hjertehemlighet, fortfor h o n: IN men efter petitrad ( D u måste göra honom till en hederlig karl, Celeste ', var det sista Jean sa ' här i lifvet o c h det har ofta kommit för mig de här åren. D o c k, mitt samvete är rent, jag har gjort bvad jag kunnat, det kan jag svära på inför alla h e l g o n! » (Forts.) Teater och musik. Kungl. operan. Såsom vi i förra numret nämde, började k. operan sin verksamhet för det nya spelåret under synnerligen lofvande omständigheter. Och under den nu förflutna första veckan hafva ej mindre än trenne ståtliga repriser gått af stapeln samt hvarje föreställningsafton med ljudeligt bifall helsats af en fullsatt salong. Detta bifall har ock i allo varit väl förtjent. I den första reprisen, Webers härliga opera » Oberon », tages priset naturligtvis af fru Östberg, hvilken i Rezias parli har en af sina förnämsta roller. Den högt begåfvade sångerskan utförde bl. a. den storslagna oceanarian i andra akten på ett sätt, som beträffande konstnärlig smak, dramatiskt lif o c h tonernas välljud svårligen torde kunna öfverträffas. Hela rollens utförande står för öfrigt såväl i vokalt som dramatiskt hänseende som en af de mest helgjutna, vår k. opera har att uppvisa. Fru EclUng hör till dessa sångerskor, som man aldrig ledsnar höra o c h se. Hennes utförande af Fatimas roll förtjenar ock allt beröm. I Huons roll uppträder för första gången hr Lundmark o c h ej utan framgång. Rösten klingar bäst i de mera lyriska delarne af partiet. De mera fordrande ställena komma deremot ej till sin fulla rätt, t. ex. i första aktens stora aria, hvilken här ej blir af tillbörlig verkan.
Benedicks, så”sorn Commissionair för huset Goldschmitt ”& Comp. i London gjorde anbud å Skep”pet Tapperheten eller Manligheten äfven ”ingått i beräkning vanliga 5 procent för - ii8 Den 14 Maji. ”säljningsprovision; att detta af Herr Grefven och GeneralÅmiralen afslagits, emedan 180,000 Pesosduros vore det pris, som ”oafkortad! antogs höra för ettdera af Skeppen inflyta; att derefter Handelshuset npp”gjort Köpeförslaget i lika många Riksdaler Hamburger B:co som Pesosduros, hvarigenom en skillnad tillkommit, svarande ”emot 5 procent; men att som denna skillnad uppkom af hvad R:dr Hamb. E:co ”elfective vore större jin Pesosduros, kom”me Kongl. Maj:t och Riket derigenom icke ”att förlora, emedan 171,000 R:dr Hamb. ”B:co, utgörande återstoden, då 5 procent ”afgått, voro lika med 180,000 Pesosduros.” Huru skall det förklaras, att GeneralAmiralen, som sjelf angifver Michaelson & Benedicks, såsom Commissionair för Goldschmidt & Comp. i London, sedan han afslagit Commissionairens fordran, å den så kallade vanliga 5-procents-försäljningsprovisionen, likväl sedermera synes ingå å den Contract-förändring, att köpeskillingen, i stället för att vara bestämd i Pesosduros, blifver förändrad till lika många Riksdaler Hamburger B:co, för att såmedelst förskaffa Commissionairen en Provision af fem procent, hvilken Herr GeneralÅmiralen icke ansett säljaren böra betala; men som Herr GeneralÅmiralen icke funnit under sin och Kronans värdighet, att genom en falsk och blott föregifven köpeskilling förskaffa Commissionairen. Den i4 Maji. 1 *9 Jag tar mig frihet fråga, huru man i allmänna lifvet anser förhandlingar af denna natur?
tillbakalutadt, ögonen halfslutna och gnolar med svag, bruten stämma på en tungsint melodi. Grot kommer utifrån med hatt och käpp i handen. FRU VINGE (utan att vända på hufvudet). Redan tillbaka? GROT. Ja, nu har jag fått nog. FRU VINGE. Dansa de kring majstången? 8 GROT. Ja, med Richard i têten. af henne.) (Lägger ifrån sig hatt och käpp, sätter sig i närheten FRU VINGE. Då äro de väl glada? GROT. Ja, och svettiga sedan! Brrr, så svettiga! FRU VINGE. Fi donc, Erik! GROT. Hur sa du? FRU VINGE (ser på hans fötter). af dina skor? Vill du inte göra mig den tjänsten att slå GROT. Kan jag tjäna dig med så litet, så FRU VINGE. Där ute, menade jag. GROT (lugnt). Jaså. FRU VINGE. nu inte öfveranstränger sig! Så att Richard var i têten? Bara han (Tar upp sin näsduk och slår af skorna.) 9 GROT. Hm, det är just inte hans vana. FRU VINGE (skarpt). Hvad menar du? GROT. som har det bra stäldt för sig, min ärade systerson. FRU VINGE. Hvad vet du om det? GROT. Det duger minsann att ha en så hygglig och man skulle ha skäl att vänta sig motsatsen. FRU VINGE. du ändå inte kan förstå. Du gjorde bäst i att inte tala om det, som GROT. förstå hm, allt det här ädelmodet. Det Nej, jag medger, att jag har litet svårt att Hm, det förefaller mig så åtminstone. Jag menar bara, att det är en ung man, offervillig bror som Rudberg. I synnerhet då är minsann inte småsaker, som Rudberg gjort för Richard. För att nu endast tala om de här sista tre åren, som han varit utomlands, så ha de nog inte kostat så litet. 10 FRU VINGE. göra för Richard. Torsten är glad öfver allt, som han kan GROT. som vill göra så mycket för sig, och du är Ja, du har sannerligen haft tur, du, och det FRU VINGE. kommit hit?
Redan länge har man insett de menligt verkande följderne af ett myntförhållande, som hvilar på ett godtyckligt Lagstiftande magtens beslut, till frikallelse för Banken att, lik all annan gäldenär, fullgöra sine ingångne förbindelser. Länge har detta tillstånd uppehållits genom långifvares och låntagares förhoppningsfulla inbillningar, att vinna den ena på den andras fall. Under det den gäldskyldige uti Bankens försträckningar till Canaler, till Spannmålscreditiver, uti Sedelutsläppningar af alla slag, hoppats på möjligheten - ' /■ Den 12 December e. m. r6i heten att vinna nedsättning i,sitt skuldbelopp, genom coursens möjligaste stegring, har Capitalisten å sin sida emotsett möjligheten af en ökning för sitt Capitalvärde genom coursens fall, i önskningsväg till pari. Capitalistens, och derunder inbegripne den högre contanta löntagarens, beräkningsgrunder äro: goda skördar, ett genom myntförliållandet tilltagande allmännare elände och deraf följande minskade möjligheter att tillfredsställa några lifvets njutningar, samt på sådan väg minskade behof under ökad vexeltillgång; och den, som nu äger penningar att låna ut, punkterar säkrare på spelets utgång, än den som är skyldig eller måste låna. Styrelsens handlingssätt måste alltid framför allt annat tilldraga sig den allmänna uppmärksamheten. Mig förefaller det betydningsfullt, att Kongl. Maj:t uti Dess Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof antagit, att myntvärdet skall genom Rikets Ständers åtgärder vid denna Riksdag endast bevaras för ytterligare försämring; att man begär 7 R:dr B;co som medelpris för all löningsspannmål, eller i R:dr mera än vid sista Riksdag; att för första gången uti Statsförslaget framträder silfverberäkning, under en så menlös drägt och så utan alla uttala4 H. ix Den ia December e. m. de motiver, att man snart kunnat förbise denna märkliga omständighet, så framt ej Stjrelsens så synbart passiva förhållande, i anseende till myntvärdets lika fredande ifrån förbättring, som ifrån försämring, påkallade den största uppmärksamhet, särdeles under det Styrelsen, mera än vanligt öppet, visar sin afsigt, att genom
De i Danska och Holländska Frihamnarne, förnämligast i S;t Eusiache, vidtagna åtgärder, bestämde K, M;t att under denjiy Jan. 1827 anbefalla utfärdandet af en ny Tull-tariff, hvarigenom dels Tullafgifterna å inkommande och utgående Varor nedsattes till 1,2 a högst 3 procent, dels vissa andra umgälder afskaffades, K. M:t hoppas genom denna författning för framtiden betrygga Coloniens förmåga att utgöra kostnaden af dess förvaltning och oumbärligaste försvarsanstalter, äfven emot Sjöröfvare, men har ock föresett, att något betydligt öfverskott utöfver hvad dessa utgifter kräfva, ej heller blifver att för framtiden påräkna. De förskotter, K. M:t bestridt och som äro Dess ‘fordringar på Gassans blifvande tillgångar, ut - Betan konden, N:o 346, 347- i5t gjorde den r sistl. Oetaber, en summa af 192,339 R:dr B:co, 32 sk. 4 >:st.” K. M:t förblifver R. St:rs Statsutskott med all Kongl. Nåd och ynnest välbevågen. Datum ut supra. CARL JOHAN. G. af Wetterstedt. Detta K. Mits Nåd. tillkännagifvande, om förhållandet med inkomsterne från Ön S:t Barthelemy, under den tid som framflutit sedan år 1823, då äfven underrättelse i berörde ämne R. St:r meddelades, har Utskottet ansett icke fordra annan åtgärd, än att till R. St:r detsamma vördsamligen frambära. Utlåtande, i fråga om förändrad reglering af Fjerdingsm,ännens LöneAnslag. (U.-A.) Under åberopande af Förstärkta Stats-Utskottets beslut, hvarigenom det nu utgående Löne Anslaget för Fjerdingsmännen ansetts böra än vidare fortfara, har Riksdagsfullmäktigen Lars Bygdén fran ^Vesterbottens Lån, med den rätt 56 §.
Äfven jag har tillåtit min fantasie att för sig framställa den fråga, om ej man borde öfverlemna åt enskildta bemödandet, omsorgen att åt andra meddela kunskaper, som man förvärfvat. Man kan vara benägen att tro det, när Den 14 Augusti f. in. i ij när man ger akt på Undervisningsanstalternas gång. När, efter Roms fall, de nja Regenterne sökte att införa vettenskaplig bildning, hvilka stora anstalter vidtogos icke, för att komma lill hvad vi nu kalla •Små ändamål? Carl den store stiftade föreningar emellan dei ker och Lekman —Academier—för att lära läsa och någon grammatik. Sådanl är nu öfverlemnadt åt eilsk i lia bemödandet, hvaremot nu andra föreningar eller Academier stiftas, som fordra stort anslag, och hvilka också sannolikt en gång komma att indragas, ulan saknad, Sedan kunskaperne och färdigheterne blifvit så allmänna, att något hvar, som liar lust dertill, kan komma åt att förvärfva dem. Ja! jemväl med Kyrkan är förhållandet enahanda. Germaniska svärdet var bär organisateur. I utbyte mot en civilisation, sorn den besegrade ej längre mäktade försvara, bjöd segraren sin arni. Stat och Kyrka sammanväxte. Men den tid skall en gång inträffa, då, såsom i nyare tid skett med andra äldre genom ögonblickliga förhållanden tillkomna Institutioner, man öfverlemnar åt den allmänna Kyrkan, att sköta och underhålla sig sjelf, likasom de separata Kyrkorna det göra, Men till dylika öfvergångars bemedlande fordras, hvad man här hort uppgif38 H. 8 114 Den i4 Augusti f. m. vas, såsom vilkor för möjligheten att inrätta privatbanker. De gamla institutionerna måste afstå från monopoliska rättigheter, hinderlige för lija institutioners utbildande. Men för närvarande står det ej i vår makt att handla, helt och hållet frie. De fleste inrättningar äro uppförde, på grund af individuella bidrag, som vi icke ega rätt att tillegna oss. Jag kan ej dela deras åsigt, som härutinnan vilja gå för fort till väga. Först om ett pär hundrade år inträffa dessa förändringar här, såsom i det öfriga Europa.