Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nybro'amnen, för jag 'ar segla sand 'är hi håtta somrar, hå så länge di 'åller på hå fyller hi ... Skepparns namn? 17 KONSTAPELN. BOMAN. BOMAN. BOMAN. BOMAN. nu namnet! Här är inte fråga om något fylleri KONSTAPELN (skrifver). KONSTAPELN. KONSTAPELN. Janne Boman. Hombord. Hemvist? Länna socken. Håkerby'olm. Hemvist på landet menar jag. Ställets namn? se konstapeln, det vill säga: Åkerbyholm. FÖRSTA ARBETAREN. Ja ANDRA ARBETAREN. er inte i den saken, ni. (Till Boman.) Boman är kallad till poliskammaren i morgon klockan tio. BOMAN. KONSTAPELN. För BOMAN. Ska' KONSTAPELN (till arbetarne). Lägg På ren svenska, förstås. Hvarför det då? kande beteende. gat mig. att ansvara för förargelseväc jag? det hä' di 'är som 'ar förharHar Boman vittnen på det? är hans besättningskarl, KONSTAPELN. BOMAN. go'a konstapeln. anses golik. FÖRSTA ARBETAREN. Det ANDRA ARBETAREN. Och KONSTAPELN. ANDERS. Ja vars! Handers 'är! han kan väl aldrig få vittnen, så ... KONSTAPELN. Tyst Hä' ja' djeflig? Nej, 'ör nu ... Nej, han är jäfvig. der! Har Boman inga andra Sjunde scenen. HULTING (har för några ögonblick sen kommit in från venster, och tränger sig nu midt igenom folkhopen, som samlats på nytt). Andra vittnen? Usch jo! ur vä- DE FÖRRE. HULTING. 18 gen, pojkar! Har ni inte annat göra än stå här och sluka väder? Här är den som skall tala om hur det gick till, för se, jag råka händelsevis att både se och höra hela tillställningen! du, Holmqvist! FÖRSTA ARBETAREN (sakta till den andra). Aj POJKARNE. fan,
H.-s Exc. Herr Stats-Ministern för Utrikes ärenderne anmälde i underdånighet, med afseende å stalsreglerlngen vid nu instundande Riksmöte, att, under förutsättning det norrska Statsverkets anslag till Minister-Staten till samma belopp, som under de sednare åren, eller 40,000 Norrska species årligen, fortfarande bibehölles, Stats-Ministern ansåg, att det vid sednaste statsreglering å 3:dje hufvudtiteln till Minister-Staten uppförda anslag af 200,000 R:dr Svenskt Banco årligen vore för detta ändamål tillräckligt; till följd hvaraf Stats—Ministeru i underdånighet föreslog, alt uti Kongl. Maj:ts till Rikets Ständer aflåtande Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof, detta anslag till oförändradt belopp upptaga. Hvad åter anslaget till personalen uti Kongl. Utrikes Departementets Expedition beträffade, hade Statsministern, till ordnande och vård örn derstädes förvarade serdeles talrika, ständigt vexande och dyrbara handlingar, sett sig föranlåten, att antaga en serskild tjensteman, att i egenskap af archivarie ständigt tjeustgöra. Härtill funnos så mycket mera Kongl. Maj:ts Prop. om Statsverk. 1850. 58 anledning, som af don, efter embetsverkets natur, ständigt inom Kong!. Utrikes Departementet vexlande personalen, icke kunde väntas eller fordras den noggrannare kännedom om de derstädes förvarade handlingar, hvilken sä väl Kongl. Jlaj:ts tjenst, som bevakandet af enskilda personers intressen utom landet oeftergifiigen kräfva.
Till bildande af material-förråd för fälthrygge-utredning vid arméen, 10,000 R:dr årligen under åren 1858, 1859 och 1860 30,000: — » uppförande af en kasern-byggnad m. m. på Ränneslätt för Smålands Hussar-regemente 29,200: — » dito af förrådshus för bevarande af bevärings-manskapets materiel . 75,000: — » fortsättning af Topografiska korpsens arbeten, 27,000 R:dr årligen under åren 1858, 1859 och i 860 81,000: — » betäckande af skillnaden mellan tillgångarne och kostnaderne för indelta arméens utredning, 4,963 R:dr 83 öre ärligen under samma 3 år 14,891:49. » ökade kostnader för underhållande af beklädnadsoch utredningsm. fl. persedlar vid Svea och Andra Lifgardesregementena samt Lifgardet till hast och Kronprinsens Hussarregemente, 32,061 R:dr 50 öre årligen under samma 3 år .. 96,184: 50. » ökade beklädnads-kostnader för Sappör-truppen, 3,052 R:dr 28 öre årligen under samma 3 år . 9,156: 84. » enahanda ökade beklädnadsm. 11. kostnader för år 1857, som i nästofvanstående 2:ne poster äro anvisade för de trenne följande åren 35,114: — Transport 1,999,981: 5. Anslag. K:dr. 696,000 Lån.
Det heter deri: ”Att för omsorgen om näringarnes förkofran och tillväxt inom landet, de hinder böra undanrödjas, som för ett rättskaffens bestridande af åtskillige dervid förefallande sysslor och göromål, efter hvad ofta och allmänt varit öfverklagadt, skola i betydlig mön härflyta från de bland tjenstehjonen nog allmänt rådande hvarjehanda oskick och sjelfsvåld, lika förderflige för dem sjelfve, sorn för deras husbönder, då, jemte förlusten vid ett opålitligt eller odugligt arbete, de förre derigenom äfven missledas ifrån en nyttig åhåga, att i ungdomen förvärfva sig de egenskaper och den skicklighet, som borde försätta dem i tillstånd, att i en framtid behörigen uppfylla de pligter, de sednare åligga.” Äfven förekommer i nämde inledning följande: ”att Lagstiftarens afsigter i denna väg icke tillfullo kunna uppnå 5 H. 17 258 Den i5 December e. m. sitt syftemål och aldrig verka en afsedd påföljd i anseende till tjenstehjonens seder, trohet, flit och skicklighet, så framt icke lagens påbud tidigt inskärpas och flitigt åtföljas af föräldrars, husbönders och lärares trägna, alfvarliga och nitiska bemödanden, att så förbättra och odla den uppväxande ungdomens seder och förstånd, att lydnad och ordning icke måga anses för en plåga, eller nyttiga föreskrifter såsom i efterlefnaden likgiltige till verkan och påföljder. Att dessa satsers tillämpande på haudtverkeriers och slöjders arbetshjon, af deras moraliska tillstånd är nästan mera påkalladt, än af tjenstehjonens, vågar jag försäkra; och jag hämtar grund för denna försäkran, från våra brottmåls-längder och våra fånglistor.
Angående ordnandet af skjtdningsbesväret föreslår jag att Rikets Ständer må för sin del besluta: att gästgifveri-, hålloch reserv-skjutsen bör upphöra att betunga jorden. att, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer sistlidne riksdag beslutat, angående ny skjutsinrättning å farväg, äfvensom vid jernvägseller kanal-station, den grundsats äfven bör följas vid alla gamla skjutsombytsställen, att skjutsningsskyldigheten, efter entreprenad-auktion öfverlemnas tili den, som erbjuder sig att för minsta lega per mil befordra resande och resande betala för hvarje mil det belopp för hvilket entreprenören vid auktionen förbundit sig att bestrida skjutsen. Emellertid och, för att lätta öfvergången från nuvarande förhållanden samt på det icke innan tillräckligt antal entreprenörer tillkommit för att, genom täflan, hindra skjutslegans oskäliga stegring, anser jag Rikets Ständer böra medgifva i afseende å de gamla gästgifvaregårdarne eller skjutsombyts-ställena, att först vid 1870 års slut, vid dessa, ofvannämnda grundsats bör vinna allmän tillämpning, utom i fall här nedanför omförmälas; men besluta i sammanhang dermed ytterligare: all skjutslagen såväl i stad, som å landet, sådana de nu äro eller framdeles blifva indelade, böra intill 1870 års utgång bekosta skjutsningens bestridande genom entreprenad; dervid Statsverket dock vill komma skjutslagen till hjelp med ^:del af entreprenadkostnaden; att vid de gamla gästgifvaregårdarne skjutslegan intill 1870 års slut icke får öfverstiga 1 R:dr 50 öre per mil; alt, derest inom något län eller landstings-distrikt landstinget vill åtaga sig ordnandet af skjutsväsendet intill 1870 års slut, mot erhållande från Statsverket af lika årligt bidrag, som det hvilket för år 1864 till länet eller distriktet utgick och vilkor att skjutslegan på alla ställen blir lika hög, dock högst 1 R:dr 50 öre per mil, att skilnaden mellan hvad vissa entreprenörer betala och andra betalas för att bestrida skjuts, mot stadgade skjuts - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Herr Hjerta, Gustaf: Jag vili minnas att i Riksdagsordningen står tydligen föreskrifvet, huru manga Fullmäktige i Banken skola inväljas; och någon ändring i detta stadgande lärer således icke nu kunna aga rum. Herr Grefven och LatuhMarskalken yttrade, att om han icke blifvit af Herr Hjerta förekommen, hade Herr Landt Marskalken ämnat fästa Friherre Boyes uppmärksamhet på GrundLagens stadgande i förberörde afseende ; och ansåg Herr Grefven och LandtMarskalken sig nu endast böra hemställa, om icke Friherre Boyes ifrågavarande Memorial finge till BancOS Utskottet remitteras; hvilket bifölls Vid förnyad föredragning af ej mindre BevillningsUtkottets den 16 dennes .under N:o 20, än StatsUtsköitets den 18 dennes under N:o 312 äfgifne, samt den 19 derpåföljdé eftermiddagen på bordet lagde Memorial , det förra, rörande de olika beslut, hvaruti Riks» Stånden stannät, i afseende på grundetne för den blifvande Bevillningen, samt det sednare, angående frågan om inköp af Astronomiskå logö Den a? Julii f. nii Instrumenter för Observatorium I Stockholm ; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med godkännande af de utaf Utskotten förelagne voterings-propositioner, öfverlemna de uti berörde Memorial upptagne frågor till förstärkta StatsUtskottets afgörande. Föredrogs å nyo och bifölls BancoUtskof-i tets den 30 sistledrie Junii under Nto 32 af. låtne, samt den 12 dennes eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, angående någre anordningar af de medel, som under benämning: ■''Herrar BancoFullmägtiges Dispositionsräk* ”ning Nto 2;” finnas i Banken för tillfälligt behof afsatte. Föredrogos å nyo och gil! a des följande StatsUtskottets den 9 dennes afgifne, samt den 15 derpåföljde föroch eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtanden :
Majit, för tillvägabringande af en ändamålsenlig lönereglering inom Dess Kansli, uti nådig Proposition af den 22 Januari 1834, föreslagit, dels att alla så kallade sportler inom Kansliet, med undantag endast af lösen för afskrifler och diariibevis, skulle upphöra och i stället utgå till Kronan såsom slämpelpapper, dels att de för regleringens verkställande erforderliga ökade anslag måtte å stat uppföras, bi föllo Rikets Ständer, på sätt deras underdåniga Skrifvelse af den 30 Oktober nämnda år utvisar, hvad i detta hänseende föreslagits, samt meddelade i sammanhang dermed åtskilliga föreskrifter angående beräkningssättet för den sålunda förhöjda slämpelpappers-afgiften. Bland dessa föreskrifter var äfven den, att, till beredande af såväl ökad kontroll öfver den beslutade afgiltens utgående, som ledning för kommande Rikets Ständer alt bedöma, huruvida denna lill Statsverket öfverflyttade afgift för framliden uppginge till, eller undereller ölverstege det på grund af förra förhållanden beiäknade ärliga beloppet, noggranna anlecknings-listor skulle föras öfver alla utgående expeditioner, hvilka med den mot kansligebiihren svarande slämpel-afgiflen borde beläggas, och hvilka listor jemväl borde innefatta uppgift ä de löner, som legat till grund lör afgiftens beräkning samt fullständig redovisning för dess belopp, äfvensom alt å alla utgående expeditioner borde antecknas, huru mycket af det bilagda stämpelpapperet utgjorde egentlig charla-sigillata och huru mycket deraf, som svarade emot förra kansligebiihren och sigillpenningarne. Till följd af dessa föreskrifter har det ansetts nödigt att uti alla sedermera utfärdade författningar, angående slämpelpappers-afgiften, utsätta, huru stor del af den ExpeditionsUtskottets Förslag lill underd. Skri/velse N:o 127. 355 för fullmagier, konstitutorialer m. m., som från E. K. Majlis Kansli utfärdas, bestämda stämpel-afgift utgör kansligebiihr och sigillpenningar. Såsom en följd af Rikets Ständers vid 1850—1851 års riksdag fattade beslut, angående särskilda till åtskilliga förvaltande
På sätt jag föreslagit, erfordras ej eller nå. gon så kallad fyllnads afgift, hvarföre denna från Beskattnings-Lagen bör uteslutas. Om dessa af mig föreslagne Bevillningsgrunder, med dervid fästade föreskrifter, vinna vederbörligt bifall, vågar jag tro, att de, med de, förändringar, i afseende på tillämpningen, dera tid, trfarenhet, och upplysning kunnat påkalla, 4 o Bevillnings-Uttkattett Betäniandtn, skola i all everdelig tid kunna tjena till rätte snöre för Sveriges beskattning, emedan de ära billiga och rättvisa. Alla beskattas derefter för det ega, och ingen beskattas för det den ej eger. Capi* tallsten kan på detta sätt ej undgå rättvis beskattning* Alla Samhälls rnedlemmarne bidraga derefter, i pro* portion af den större eller mindre andel de ega i Samhället, och den svagare drager ej hurdan för den mägtigare. — Bevillnings-sumrnan utgår efter säker calcul till Statsbehofvens fyllande, utan öfver' »kott och utan brist, ty missräkning kan ej ske, hvarken i det ena eller andra afseendet. Enkel-* het och tydlighet vinnes i Beskattningssättet, e« medan Taxerings-längderne endast behöfva upp» taga 536 columner i stället för det de nu utgöra nära 30 rubriker. Missnöjet och afvun' den öfver olika Beskattning upphör. Den idoge medborgaren blir ej betungad för den sysslolöse och försumlige, Hvarje Skattskyldig kan vid er' hållandet af dess Debetsedel, bedumma, att han ej blifvit mera påförd, än han efter Furfattningarne bör erlägga, och derigenom aflägsnas alla misstankar om origtighet, — Och hvar och en bör betala utan knpt eller ledsnad de afgifter honom blifvit påförde, emedan han vet att de äro nödvändiga för Staten och drabba alla i lika proportion.
Den förstör enheten af medailleu genom framställande af en bild, som fästar uppmärksamheten utan att höra till ämnet. I händelse präglandet af en sådan Seculair-medaille eller Riksdaler skulle beslutas, hemställer jag Den 2 r MV> '■ »K — 269 derföre vördsammast, att Kongl. VitterhetsAcademien, hvilken det åligger att granska alla förslag till minnespenningar, innan de få afpräglas, måtte bli anmodad att dertill uppge förslag, för att erhålla det fullkomligen correct; helst med Svensk inskrift, emedan denna på en penning, slagen såsom en Riksdaler, och ämnad, att såsom den komma i allmänt omlopp, bör vara begriplig för hvarje Svensk man. Må hända kunde följande anspråkslösa förslag tjena till någon ledning. På första sidan: Konungens bröstbild med vanlig omskrift, såsom på Riksdalrarne. På andra sidan: Konung Gustaf I:s hufvud i en medaillon med omskrift GUSTAF I» SV. KON. Medaillonen omgifven af en krans flätad af lager och ekelöf. Omskrifts MINNE AF K. GUSTAF I. UTKOR. 1523- Nedanför i afskärning: BESLUT. AF RIKS. ST. 1823. Jemförelsen emellan Sveriges tillstånd vid slutet af hvardera af de tre Secler, som förflutit sedan Konung Gustaf I valdes till Konung, är ganska förinonlig för den tid, i hvilken vi nu lefva. Den 21 Maji e. in, 1623 Krigen med Danmark och Ryssland hade kostat stora ansträngningar och det med Pohlen fordrade nya. Konung Gustaf Adolph hade väl 12 år suttit på Thronen, men ännu barnlös och under döfvade men ganska hotande anspråk af Konung Sigismund. Ännu hade Gustaf Adolph icke hunnit att gifva Svenska Folket en Nationalära, att bevara och åt nationalcaracteren den lyftning, som sedan ledt till så många stora och ädla företag i alla yrken. Sverige ägde väl då åt öster dyrbara besittningar, men saknade ännu de med det sammanhängande provincer, Konung Carl Xts nyttiga segrar förvärfvade.
Dessutom säger 83 §:n Reg.F:n, att grundlagarne skola efter ordalydelsen tillämpas: således, att framställa framför eli betänk. en allmän grundsats såsom en förklaring öfver grundlagen, anser jag icke vara bindande, utan äger R. o. Ad. både rättighet och pligt att vid hvarje särskild fråga tillämpa grundlagen samvetsgrann!, hvilket Hr Frih o. Landtm, icke heller lärer underlåta. Slutligen anhåller jag att få uppläsa en reservation, som åtföljer betänk., emedan den innehåller allmänna reflexioner öfver Utsk:s sätt att gå tillväga, —- och en framställning om, huru ärendet, efter reservantens förmenande, bort rätteligen behandlas från höijen till slut. Denna reservation är Biskop Hedrens och lyder så här: ”Jag har alltifrån början af StatsUlsk:s arbete vid denna riksdag reserverat mig emot sammanblandningen af ekonomiska och statsanslags-frågor, hvaraf den nu inträffade slitningen blifvit en slutlig följd; och jag får ännu åberopa och fortsätta samma reservation. Att en ekonomisk fråga, vid enstaka behandling bifallen af 2:ne Stånd och afslagen af a:ne, måste förfalla för den riksdag då den blifvit väckt, är obestridligt, enl. Riksd.Ordn:s 34 och 75 §§. Att åter en stalsanslagsfråga, på lika sätt af 2:ne Stånd bifallen och af 2:ne afslagen, nödvändigt måste i nämnd genom votering afgöras, är lika obestridligt, enl. Reg.Fins 69 § samt Riksd.- Ordtds 3o och 75 §§. Och alt ingen fråga, af hvad slag sorn helst, kan förändra sin natur, af hvilket Utsk. den ock må vara behandlad, är lika tydligt af Riksd.Ordn:s 34 § 2 mom. Så tydliga föreskrifter kunna ej förändras, derigenom att 2:ne frågor sammanslås till en. Ville man påstå, att den ekonomiska delen skulle derigenom blifva statistisk, och sålunda icke få förfalla, ulan böra i sällskap med den andra' delen ovillkorligen genom votering afgöras; så kunde man å andra sidan med lika godt skäl påstå, att den statistiska hade genom föreningen iklädt sig ekonomisk egenskap, och borde sålunda i förutnämnda fall utan votering förfalla.
Postverket, skulle befordras efter andra grunder, än deli sålunda allmänt gällande ordningen, och höga vederbörande lära icke förglömma Kongl, Postverket, då de, enligt Motionairens förmodan, snart komma att gifva de öfrige Embetsverken sådana bestämda och förändrade lagar; som för deras organisation och verksamhet af behofvet påkallas. Hvad åter angår Motionairens yrkande, alt, likasom inom Rikets öfriga Embetsverk, 4 Desv. och Oeeon. Utsk. Uti: de N.o 111. ingen anses lill en beställning competent, med mindre han förut undergått någon Academisk examen, eller åtminstone i egenskap af Åuscultant längre tid tjenstgjort, samt derunder visat sig till den sökta platsen fullt skicklig, äfven samma grundsatts borde följas vid befordringar inom Postverket; så finner Utskottet detta förtjena Rikets Höglofl. Sländers uppmärksamhet, emedan enhet i grunderna för befordringar inom ett constitutionelt samhälle, så vidt möjligt är, bör till vägabringas. Hvarföre Utskottet tror sig böra tillstyrka Rikets Höglofl. Ständer, att hos Kongl. Maj:t anmäla deras underdåniga önskan, det täcktes Högsldensamma anbefalla vederbörande Autoriteter, att såsom incompetente anse alla sådana sökande till lediga sysslor inom och under Kongl. Postverket, hvilka icke förut tjenstgjort såsom Extra-Ordinarier eller vicarierande Postmästare, samt derunder ådagalagt skicklighet, nit och pålitlighet, hvilket senare i synnerhet vid dessa beställningar för allmän och enskild säkerhet är af högsta vigt. Utskottet hyser den tillförsigt, att Kongl, Majrt med synnerlig Nåd täckes omfatta sådana Embetsmän, som längre tid inom verket tjenstgjort, då de kunna förete vederbörandes vitsord om trogen tjenst och visad redlighet i ombetrodda förrättningar. Besv. och Oecon. Utsk, Tvänne Ledamöters reservationer i ämnet Infogas. Stockholm den i3 Maji 1829. Reservationer:
Till sin grund rättvisare, har den föreslagne lagen att dela stängseln till hälften jemväl i tillämpningen det obestridliga företräde för den att dela efter hemmantal eller ägorymd, att vara enkel och bestämd samt lätt att verkställa, sä alt efter densamma jordbrukarne kunna, utan främmande biträde, sjelfve Den 2i Augusti f. m. 391 sig emellan upprätta slängselilelningar, samt att den icke lemnar anledmr lill rättegångar. På dessa jemte öfrige grunder, anförde uti motiverna för den ofvannämnde K. propos. samt lagcomiteens förslag till 5 cap. Byggn.-b:n om stängselskyldighet, äfvensom öfrige, af Högsta Domstolens ledamöter m. fl. afgifne yttranden, vägar jag vördsamligcn föreslå, att R. St. hos K. M. i und. anhålla, att K. M. täcktes, med upphäfvande af hvad i ämnet förr varit stadgadt, i nåder utfärda ny stängselförordning, i öfverensstämmelse med K. M:s nåd. propos. till R. St. d. 31 Dec. 1828 samt nådiga skrifvelse d. 22 Febr. 1834. Remitterades till Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Ilr von Mentzer, Carl Fredrik, uppläste följande: Ehuru jag fullkomligt medgifver den skadlighet för näringarne, dessa blifva underkastade genom ofta skeende förändringar uti författningar, äfven som det den nu gällande bränvinsbränningsförfattning är i sitt slag den bäst emanerade, så, då i förhållande till råämnet, det låga priset på hränviuet tydligt tillkännager, att denna hränvinsförfattning, i stället att hämma öfverproductionen af bränvin, befrämjar den; har jag trott mig höra fästa R. St:s uppmärksamhet på detta förhållande och uppgifva de förändringar, som, i min tanka, icke allenast skulle hämma denna nu öfverklagadc öfverproduction, utan ufven hälla bränvinet uti högre pris. Jag får alltså för R. H.
— Dito för Secreteraren för Riksgälds-Verkets Ärender i månaden 133: 16. Dito för den i Stats-Utskottet Biträdande Kamereraren i månaden 133: 16. Tractamente för: a:ne Notarier, om dagen hvardera 3. — Dito för 5 Cancellister, om dagen hvardera 2. — Dito för 5 Vaktmästare, om dagen hvardera 1. — Stats-Utskottets Betunkanden. /J55 Hos BeviZZnings-Utskottet: Arfvode för Secreteraren i månaden R:dr B:co 1G6: 3a. Tractamente för: 3:ne Notarier, om dagen hvardera 3. —■ Dito för 3:ne Cancellister, om dagen hvardera 2. — Dito för a:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1. — Hos Lag-Utskottet; Arfvode för Secreteraren i månaden l\:dr B:co 1C6: 3a. Tractamente för; 1 Notarie, om dagen 3; — Dito för 1 Canceliist, om dagen 2: — Dito för 1 Vaktmästare, om dagen 1. — Hos A tini. Besvärsoch Ekonomie-Utskottet: Arfvode för Secreteraren i månaden R:dr B;co 166: 32. Tractamente för: 3:ne Notarier, om dagen hvardera 3. Dito för 4 Cancellister, om dagen hvardera a. — Dito för a:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1. — Hos E.xp e dit i on sUts kottet: Arfvode för Secreteraren i månaden R:dr B:co 166: 3a. Tractamente för: 1 Notarie, om dagen 3. — Dito för 1 Canceliist, om dagen 2. — Dito för 2:ne Vaktmästare, om dagen hvardera 1, •— 456 Stats-Utskottets Betänkandeti.
De två syskonen voro för det mesta ensamma, ty deras mor var klen och höll sig inne på sina rum största delen af dagen. Nina hade också låtit presentera sig för den unga damen, men hon visade en afgjord förkärlek för Tofte. »Får jag låna er man?» frågade hon då och då, när hon kom bort till Nina och lade sin hand på hennes axel. »Han ror så delightfully! Och jag har bara en liten båt.» Nina sade naturligtvis ja, och Tofte, — ja, han sade också ja. Han var mycket intagen i miss Harryson. Nina kände sig med ens så gammal. Hon satt der ensam som en mamma vid stranden, medan de andra två voro ute och rodde. Hon förstod väl, att hennes man icke på allvar var betagen i den unga amerikanskan, utan att detta endast var ett af hans utbrott af entusiasm för allt som var vackert och nytt, och han var nu, som alltid, kärleksfull och öm mot henne sjelf. Men hon kände det dock som en saknad, att något annat än hon i så hög grad kunde intressera honom, och oaktadt hon insåg, att han ofta af artighet måste säga ja, när miss Harryson bad honom om en tjenst, så önskade Nina i hemlighet, att han icke ville säga detta ja med fullt så stor beredvillighet. Hon försökte att hvarken med ord eller blickar visa honom, att hon var det allra minsta svartsjuk, men denna ansträngning gaf henne dock ett visst onaturligt uttryck, så att Tofte ett par gånger frågade henne: »Är du trött? Du ser inte alls glad ut! Skola vi resa hem?» Hem! Nej, icke hem. Der skulle de ju vara tvungna att umgås med alla dessa menniskor, som hade tadlat och kritiserat dem, och der skulle Tofte börja sitt arbete, ett arbete, som nog kom att upptaga största delen af hans dag. Nej, då hade hon honom dock mera i fred här, och de kunde ju resa till ett annat ställe. Amerikanarne reste före dem, och Tofte var ett par dagar nedstämd. Han såg ut, som om han hade tråkigt, men så glömde han sin flygtiga bekantskap, glömde den mycket snart, och Nina tyckte att hon hade fått honom tillbaka efter en lång frånvaro. Hon blef glad och vacker igen, och Tofte såg det genast.