Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. måtte, i sammanhang med dessa beredda förslags bordläggning, förklara, alt de antagit dem att hvila till nästa riksdag, under förutsättning, alt förra frågan borde af begge statsmakterna först afgörns, och att derpå skulle bero, huruvida det sednare förslaget komme alt definitivt gillas eller icke, hvilket förklarande torde böra i den härom handlande § af riksdagsbeslutet inflyta. Jag tager mig friheten fästa Hr Lagerheims uppmärksamhet derpå, att icke Coust.Utsk:s mern. vid denna riksdag innehåller någonting annat än Const.Utskrs mern. vid föregående riksdag, nemi. en antydan om anvisning för Ständerna i afseende på de följder, sorn kunde uppkomma, örn det ena förslaget blefve behandladt före det andra, och således en tillstyrkan tili Ständerna alt låta införa den i detta hänseende nödiga vägledning för Rikets nästkommande Ständer, och hvars följd då äfven blef, att ett så beskaffad! beslut intogs uti förra riksdagsbeslutet Jag har icke under öfverläggningarna inom Utsk. kunnat finna, att det skulle uppkomma någon oformlighet härigenom. Utskts majoritet, ja snart sagdt hela Utsk., var enhälligt af denna mening; ty, såsom herrarne hafva observerat, finnes ingen enda reservation betänk. vidfogad. På grund häraf kan jag icke annat än vid - Den 13 Juni f. m. hålla min begäran, att Ståndet vid detta tillfälle ville förfara, likasom Ständerne förforo uti ett alldeles likartadi förhållande vid förra riksdagen, hvilket torde vara det andamålsenligaste, och af hvilket absolut intet ondt kan komma att härflyta. Hr Gripenstedt: Man har förebrått Utsk. för att det icke åtskiljt de frågor, som i detta mern. finnas upptagna.
Fem och ett halft Hemman, hvilka Jtäntor, jemte alla andra extra Onera, som Krono oöh Skatte-Hemman utgöra, böra utgå, sä af de gamle som nya Hemmanen, och utgöras från den tid, da de nya Hemmanen blifvit Skattlagde, vid hvilken tid Bergs Fralse-friheten samt Becognitions-afgiften komma att up* höra, Hvad Slutligen angår Interressenternes un; derdåniga anhållan att äfven få köpa de ny^ Hemmanen till Skatte, så emedan VI uti Vår ofvanberörde Nådiga Kungörelse af dfen 4 si sfiFebruarii, i anledning af hvad Riksens Ständer beslutit, förordnåt, att Hemman upkomne % Becognitions-Skogar, irå till Skatte få köpas, e«h derjemte blifvit föreskrifvit, att sådant må StutsUtskottets Betankanden'. ske i varlig Ordning, och emot erläggande aF en Skatte-köpeskilling svarande emot Sex ars räntor, efter Krono-värdie beräknade, Ty håfve Vi i Nåder velat bevilja Interessenterne en dylik förmohn, så att de på sätt nyssberörde Nådiga Kungörelse innehål'er, måge äga att ifrågavarande nya Hemman till Skatte lö Donations-JKefvet af den 2S Febrnirii t68&, Helleforss-Verket ålagde skyldighet, a!t där någon Abo å SkogsD istricten för röjseln och besittningen äger något att fordra, honom de;före serskildt godtgöra; dels att, på sätt förut skedt, vid de gamle Hemmanens försäljande till Skatte, det vilkor om oskiljigtigheten vid Skatte-köpet fästes» att de nya Hemmanen icke böra få skiljas ifrån Silfververket, så länge detta Verk kan, efter vederbörligt bepröfvande , förtjena att drifvas samt att, i fall det samma med tiden, för bristande lönande Malmer, skulle komma att nedläggas, berörde
Ett förslag om dess bildande vid förra Riksdagen biet’ afslaget. Det nu förevide innefattar endast ett sätt att bibringa dessa officerare de kunskaper, som fordras för att såsom verkliga generalstabsofficerare tjenstgöra. De resor, som de skola företaga, kunna vara af olika slag. De kunna t. ex. begifva sig till något främmande lands krigsskolor, der det finnes särskilda afdelningar för bildande af generalstabsofficerare, genomgå dessa och återvända till fäderneslandet med en nyttig erfarenhet. De kunna likaledes resa till främmande land, för att genom studerande af deras inrättningars natur och beskaffenhet förvärfva nödiga insigter. Sålunda finner man att det anslag, som B. St:r beviljat för Svenska officerares anställande i främmande länders krigstjenst, icke har samma ändamål som det nu ifrågav:de. Jag anhåller således fortfarande om bifall till hvad K. M. i denna del föreslagit. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade H. Exc. Hr Gr. o. Landtm, att för GeneralStabsOfficerares bildande hade K. M. äskat ett sammanlagdt anslag af 6,500 rdr, hvaraf skulle användas: till arfvoden åt lärare i GeneralStabsämnen 2,000:' till fältöfningar 1,500: till resestipendier 3,000: Utskottet hade uti förevide punkt endast tillstyrkt beviljandet af ett anslag, motsvarande de två första af nyssnämnde poster, eller 3,500 rdr, till hvilken hemställan Hr Montgomery yrkat bifall, hvaremot Hr Björnstjerna begärt propos. derå, att Utskits framställning i alside å de två lörsta posterne väl måtte bifallas, men att deremot afstyrkandet utaf det af K. M. äskade anslag till resestipendier, eller 3,000 Rdr, måtte ogillas och samma anslag beviljas; och förklarade H. Exc. sig skola, med anledning af dessa yrkanden, framställa särskilda propos:r, nemi. först å de två poster, Utsk:t tillstyrkt, och sedermera å den 3:dje posten, som Utskit ansett ej böra beviljas.
Lämnar han oriktiga uppgifter bötar han eller sätts i fängelse 16 dygn. (Slutet saknas). Till borgmästaretjänst i stad äge där bosatta och i stadens allmänna angelägenheter röstberättigade män att föreslå tre behörige personer, då Konungen en af dem utnämne. 1: o. Uti högsta domstolen kunna mål prövas och avgöras av fem justitieråd. Ej må flera än sju domare på en gång i prövningen av något mål deltaga, där ej för vissa fall annorledes förordnas i den ordning 87 § 1 mom. stadgar. I samma ordning bestämmes domarnas antal vid behandling av fråga, huruvida talan i mål, som fullföljes till högsta domstolen, må komma under dess prövning, där enligt lag särskilt tillstånd därtill erfordras, så ock av ansökan, varmed högsta domstolen enligt 26 § har att taga befattning. 2: o. I regeringsrätten kunna mål prövas och avgöras av fem ledamöter, så ock av fyra, där tre av dem äro om slutet ense. Konungen skall utnämna ett statsråd, vartill Han kallar kunnige, erfarne, redlige och allmänt aktade, infödde svenske medborgare. Konung ware myndig wid fyllda Aderton år. Lag samma ware för den till thronföljden närmast berättigade Prins. Finner utskottet av dessa protokoll, att någon statsrådets ledamot uppenbarligen handlat emot rikets grundlag eller allmän lag, eller tillstyrkt någon överträdelse därav, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådan överträdelse, eller den vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande av någon upplysning, eller att den föredragande underlåtit att, i de fall, som 38 § av denna regeringsform förutsätter, sin kontrasignation eller underskrift å ett Konungens beslut vägra, då skall konstitutionsutskottet ställa en sådan under tilltal inför riksrätten av någon av riksdagens ombudsmän, och gånge härmed som i 101 och 102 §§ om tilltal emot regeringsrätten föreskrives.
Herr Grejven och LandtMar skalken framställde derefter å nyo följande voterings-proposition: Den som bifaller, att den af Bevillningsutskottet föreslagne Minimitabell må bibehållas, voterar Den det ej vill, voterar Nej, Vinner Nej, kommer BevillningsUtskottets Betänkande, rörande Minimi-tabellen, att afslåsj samt Bevillriings Utskottetatt anmodas, attuppgöra ett lämpeligt förslag, hvarigenom den summa, som genom Bevillning är påräknad att inflyta, må kunna med säkerhet utgå. Hvilken voterings-proposition af Ridderskapet och Adeln bifölls. Friherre Ccderfirom: Jag anhåller att till Protocollet få anföra min protest emot ett beslut, hvarigenom ett mål, sorn för andra gången från ett Utskott inkommit, skulle till det samma å nyo kunna återförvisas. éS Den 2 fulii f m. Sedan voterings-propositionen blifvit anslagen, samt 43, 44, 45 och 46 §. §. iRiddarhusOrdningen uppläste, börjades voteringen klockan en qvart till 3 eftermiddagen, och fortsattes sedermera, hvarunder Herr Grefven och LandtMarskalken öfverlemnade klubban till Grefve Lantingshausen, Albrecht, samt bortgick. Vid voteringens slut, och sedan en voterings-sedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voterings-sedlarne öppnade, befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Nej — <27. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskildt förde Protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Ordföranden förklarade, att den af BevillningsUtskottet föreslagne Minimi-tabell, såw ledes blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Högloflige Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockaa 4 eftermiddagen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim, Ben 2 juli i e. m. 69 Onsdagen den 2 Julii.
Boyes begäran, upplästa 1 mom. i 37 §:n af Riksd.Ordn., för att här yrka rättighet att få väcka motion; men Utsk. hade kunnat i 29 §:n Riksd.- Ordn. och de §§ i Reg.F:n, den 8i:a m. fl., hvilka innefatta Utsk:s functioncr, uppfatta hvaruti dess motionsrätt beslår, och hvarutöfver den icke kan grundlagsenligen gå. Ytterligare kommer dertill, att hvad Utsk tilltrott sig alt göra, står i rak strid med ordalydelsen i 90 §:n Reg.Ftu, som jag anhåller att få för R. o. Ad. uppläsa; ”tinder R. ’’St;s eller deras Utsk:s öfverläggningar och pröfning må ”icke uti något annat fall, eller på något annat sätt, än denina grundlag bokstafligen föreskrifver, komma frågor om ”embetsoch tjenstemäns tilloch afsättande.” Oansedt denna grundlagens tydliga §, har Utsk. dock ansett sig kunna till RiksSttn framkomma med ett neinor., deri Utsk. föreslår R. St. att de må hos K. M. begära embetsmäns tillsättande. Jag förmodar, att Hr Frih. o. Landtm., på grund af nyssnämnda 90 §., finner sig förhindrad att vid detta betänk, vidtaga annan åtgärd, än att, med ogillande af betänk., lägga detsamma till handlingarna. H Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Innan jag går till den åsigt, enligt hvilken jag in genere anser mig böra rösta emot Utskrs förslag, vill jag göra en anmärkn. in specie, nemi. riktad emot Utskts argumentation. Jag lärer i dess betänk., att Utsk. ”ansett sig pligtigt att, så 'vidt på Utsk. beror, söka förekomma, att sistnämnda svårighet’’ (nemi. svårigheten för K. M. att besluta i vissa frågor, då Statsrådet icke är fulltaligt) ”skall möta R.
Härvid har Stats-Utskottet inhämtat, alt sedan, på Wadstena Stads och S:t Pehrs > dermed förenade Landsförsamlingars underdåniga ansökning, Kongl. Maj:t genom Nådig Resolution d. 18 Febr. 1817 bifallit, att Wadstena så kallade Kloster-Kyrka skulle till dem öfverlåtas, dock i det skick den befmnes, samt utan något anslag af Kongl. Maj:ts och Kronans medel till dess inredning och framtida underhåll, men Stats-Utskottets Betänkanden. 4 !.9 Församlingarné sedermera uti en af Landshöfdingen och Dom-Capitlet i Linköping insänd och med förord beledsagad ytterligare ansökning i underdånighet anhållit, icke allenast att Stambok och Collect öfver hela Riket måtte dem beviljas till insamlande af understöd för Kyrkans iståndsättande med inredning och Tornbyggnad, utan ock att för sådant ändamål Nådig proposition kunde göras Riksens Ständer, om utbetalning till Församlingarné af den Summa omkr. 5ooo R:dr B:co, som vid den å Kyrkan företagne reparation, öfverblifvit på de genom försäljning af hennes, fordna Koppartak till Stats-Verket influtna medel, hvaremot
SIK Kina har bildats en qvinnoförening med r &amp; syfte att motarbeta fötternas sammanpressning. Den kallas: » Det himmelska fotsällskapet ». Tänk, om vi här hemma kunde få en förening till stånd mot lifvets sammanpressning — ett himmelskt sällskap till snörlifvets bekämpande! Iduns Panoptikon. * - lnnu så länge falla höstregnets skurar milda och beskedliga, vädret är en smula fuktigt, men lugnt och blidt. Stormen har ännu icke anstalt sin generalmönstring i löfträdens kronor och gallrat ut allt, som höstnatten naggat med sin frostiga tand. Ibland lossnar ett blad från Kungsträdgårdens lindar, singlar ned genom den disiga luften, beskrifvande en sned spiral, och hamnar på gången, der det trampas ned af brutala fötter — en vanlig lott för högheten som fallit, för skönheten som vissnat. * Som våra läsarinnor måhända erinra sig — se Idun för den 9 augusti! — har märket Scsevola lofvat att under denna rubrik då och då lemna ett kåseri till tidningen. Red. Hösten är ännu i sitt älskvärdare stadium: en smula melankolisk och tungsint, men trots detta onekligen i besittning af en egendomlig, tjusande fägring. Gå ut på landet och se på en af dessa skogsdungar med rik och omvexlande trädvegetation, hvaraf det fins så oändligt många i Stockholms närmaste omgifningar! Mot den enformigt svartgröna barrskogen, som beherskar kullens topp, bryter sig asparnas och lönnarnas bladskrud med en slösaktig rikedom af rödt och gult i alla tänkbara nyanser; här och der sticker en knotig ek in sin blågröna bladkrona, som trotsar höstvind och frost, ända tills de första hvita flingorna ljudlöst segla ned, förkunnande att vintern är inne. Björken står huttrande med gul och glesnad löfskrud på dallrande, trådfina grenar, mellan hvilka de smäckra stammarna glimma i hvitt; rönnen fullständigar den djerfva färgskalan med sina täta, eldröda klasar, och mossan breder under all denna brokiga prakt en brungrön matta, saftigare och med djupare ton än någonsin förr.
Då Rikets Ständer ansett det vara af största vigt för de af Rikets jordbrukande invånare, som vilja begagna sig af rättigheten lill brän vins-bränning, att icke längre vara i okunnighet, om hvad, i afseende å denna fattlighet, för nästinstundande år må varda förordnadt, och Rikets Ständers beslut, angående den bevillning, som af bränvins-bränningen bör utgå, icke kan blifva fastställdt så tidigt, att E. K. M:s, i anledning deraf, utfärdande Nådiga Författning kan hinna att förr, än emot slutet af innevarande år kungöras, hafva Rikets Ständer, till undanrödjande af de olägenheter, sorn för denna handtering otvifvelagtigt skulle uppstå, derest de förändrade föreskrifter, hvilka under loppet af detta år tilläfventyrs komma att af Rikets Ständer bestämmas, skulle med nästinstundande år börja att blifva gällande, funnit skäligt för år 1S41 fastställa bevillningen af bränvins-bränningen alt utgå lill likhet med den i Kongl. Förordningen den 19 Juni 1835 bestämda, ulan hinder deraf, att andra beskattnings-grunder och förändrade föreskrifter i delta ämne kunna under loppet af innevarande år utaf Rikets Ständer antagas; med anmälan hvarom Rikets Ständer få i underdånighet anhålla, att E. K. M. täcktes, så fort ske kan, genom utfärdande Nådig Kungörelse, gifva Rikets invånare tillkänna, att Högstberörde Kongl. Förordning kommer att intill slutet af år 1841 fortfarande vara gällande. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 30 September 1840. i66 Expeditions-Utskottets Förslag till tind. Skrifvelse, N.otog• Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 23 Sept. 1840. Preste-Såndet den 26 Borgare-Ståndet den 3o Bonde-Ståndet den 3o Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående beviljande af transitooch nederlags-rätt för Slitö hamn. (Allm. Besv.- och Ekon. Utsk.
När han fick syn på borgmästaren, drog han sig vördnadsfullt tre steg * tillbaka, och, böjande det silfverhåriga hufvudet mot golfvet&gt; lät han borgmästaren passera förbi in i salen. Utan att besvara den ödmjuka helsningen gick borgmästaren fram till värdinnan, för hvilken han bugade sig med den vårdslösa elegans, som ungherrarne i X. förgäfves sökte efterapa. Räckande honom sin hand, hvars fingrar voro öfversållade med blixtrande ringar, hväste konsulinnan fram mellan de smala, utstående tänderna: — Välkommen — bättre sent än aldrig. Strax efter det borgmästaren anländt, förklarades bordet serveradt Man satt till bords, ty gående middag ansågs ej längre comme il faut. Små velinkort, försedda med vignetter, upplyste om rätternas namn och vinernas. Hvilket öfverflöd på mat och dryck! Borgmästaren och hans fästmö sutto vid ena ändan af bordet — vis-à-vis dem konsul Beckman med fru. Vinet och värmen gåfvo åt borgmästarens bleka kinder en skär rodnad. Då champagnen serverats till desserten klingade konsul Beckman med gaffeln på sitt glas och reste sig upp. Och så höll han ett långt, hackigt tal till borgmästarens ära, ett tal, hvars alla loford stodo i superlativus. En dag i slutet af september var rådhussalen i X. full-packad med folk, h vil ka trots den qväfvande hettan uthär-dade mål efter mål, ty alla ville vara närvarande under ran-sakningen med Svarta-Katrina, som stod anklagad for att ha misshandlat ett fosterbarn så svårt, att döden följt Då sent omsider Svarta Katrina fördes in af en vakt-konstapel, riktades alla ögon mot den anklag&amp;de. Det var en lång, mager, kutryggig, mörkhyad qvinna. Den slöa blicken gled öfver den hviskande folkhopen, och ett småleende lade sig kring de tunna, hopbitna läpparne, ett småleende, som satt q var, medan borgmästaren under dödstystnad läste upp anklagelseakten. Sedan detta var undanstökadt uppmanade han henne att redogöra för sina lefnadsöden.
Till bemötande af dessa erinringar, får Krigs-kollegium i underdånighet anföra: att då Kollegii hufvudbok debiterar de till Kollegii disposition ställda medel, i öfverensstämmelse med af Eders Kongl. Majit, hvarje år, för Artilleri-, Fortifikationsoch Intendents-afdelningarne, nådigst fastställda stater, deruti anslagen äro anvisade under titlar, som närmast lämpa sig för antydande af de särskilda behofven; då titlar, sådana som försäljningsmedel, arrende-, jordskyldsoch tomtöremedel m. fl., väl icke med skäl kunna anses såsom missledande vid dessa i stat icke påräknade inkomsters omskrifvånde till uppbörd; samt då, hvad utbetalningstitlarne angår, Kollegii anordningar, som under titel-sammandragen äro lagda, tydligen utvisa, icke blott den fond, hvaraf de anordnade medlen utgått, utan ock den underordnade titel, som betecknar utgiftens ”ändamål”. Kollegium anser, att hvad Revisorerne i detina del fordrat, redan är uppfyldt, ehuru de underordnade specialtitlarne, hvilka i sjelfva hufvudboken ej kunnat, utan att alltför mycket öka densammas volym, inrymmas, i stället anträffas i de särskilt upprättade och bufvudboken vidfogade sammandragen. Den befarade olägenheten deraf, att Krigs-kollegium, efter, vid hvarje års utgång, till Stats-kontoret insänd liqvid öfver de sa kallade förslags-anslagen, fått, såsom för året 1851 inträffat, från Riksgälds-kontoret uppbära en större fordran än som, jemlikt den tjugu månader sednare afslutade rikshufvudboken, för det året, ansetts böra Kollegium tillgodokoinma, är i sjelfva verket ingen, alldenstund frågan icke gäller riktigheten af den öfverbetalning, Kollegium uppgifvit, utan endast tiden för densammas godtgörande. Afven härutinnan visar sig verkan af den antagna skillnaden emellan formel och icke formel afföring i räkenskapen, en skillnad, som mäste upphöra i samma stund då riksbokslutet och de förvaltande verkens redogörelser komma att på en och samma grund uppställas.
Hr Lefre'n har ansett den åsigt, hvilken delas af dem, som med mig instämt, och som går ut på rättighet för välfräjdade personer ali fara omkring i Riket och idka smideshandel , skulle innefatta den grundsats, att hvarje välfräjdad person ägde rättighet att öfver bela Riket idka handel. Denna rättighet har en hvar välfräjdad Svensk man förut, och behöfver således icke vinna densamma. Frågan är nu helt enkelt den: skall man inskränka välfräjdade personers rättighet i detta afseende, eller skall man genom alsing å betänk., i stället för återremiss, befordra fortfarandet deraf, att icke välfräjdade personer blifva förpassade till idkande af gårdfarihandel ? Det är der, som saken egentligen ligger begrafven, och hvarföre jag icke kan medgifva afslag på betänk., helst jag anser det vara vigtig!, att R. St. hos K. M. begära, att sådana föreskrifter må blifva meddelade, i följd hvaraf icke andra än välfräjdade personer antagas såsom smidesförsäljare. — Den värde ledamoten, som yttrade sig näst före den sista, nemi. Frih. Leijonhufvud, har trott sig (inna öfverensstämmelse emellan detta samt det för några dagar sedan af Ståndet afgjorda betänk. ang:de lumpsamlare, uti hvilket betänk. Utsk. tillstyrkt, att inga andra än välfräjdade och hos pappersbruksidkare skattskrifne personer måga till lumpsamlingar antagas. Hade ordet ”välfräjdade’’ varit uteslutet, så hade betänk. förmodligen icke blifvit bifallet, emedan controllen förmodligen icke kan vara större, om skattskrifningen skett hos en pappersbruks-idkare, an om den skett hos en mästare eller manufacturist i Eskilstuna. I begge fallen är det nödvändigt, alt de personer, som antagas till dylikt kringresande, äro välfräjdade. I anledn. af hvad den siste värde talaten nämnde, vill jag blott tillkännagifva, att om den, hvilken anmäler sig lill idkande af smideshandel , icke kan visa sig vara behörigen mantalsskrifven , kan ej författningarna likmätigt pass för honom utfärdas.
December 182S afgifna betänkande, för detta Institut föreslagit ny aflönings-stat och Kongl. Majrt, med användande af devid i83o och r834 årens Riksdagar beviljade anslag, äfvensom årligen inflytande hyresmedel för Institutets hus å Kungsholmen, bestämt en inlei ims-stat alden 3o December 1835, slutande sig å 10,174 R:dr 45 sk. 4 r:s,> nied 387 tunnor spanmål,hvartill såsom tillgångar befunnits: gamla Stats-anslaget 7,524: 45» 4* från io:de Hufvud-titeln lill omföring föreslagne , . 1,600: bidrag af Sundbets-Collegii serskilta fond roo: samt byra för Institutets lägenheter p5o: — ■— Summa 10,174: 45.
Direktionens förvaltning uti afgifven revisionsberättelse för år 1863 gjorda hemställan i fråga om jemkning och nedsättning i de för trafiken å kanalen gällande taxebestämmelser, genom beslut den 13 September 1864 Bih. till It. St.' Ekonomi-Utskottets Betänkande 67. förklarat sig icke hafva funnit förhållandena då påkalla tillsättande af en komité för nämnda ändamål, utan uppdragit åt Direktionen att för de fall, der bestämmelserna i gällande trafiktaxor kunde finnas otydliga eller stadgade afgifter för vissa slag af varor, i jemförelse med afgifterna i öfrigt, olämpliga, till Kongl. Maj:t inkomma med det förslag till ändringar eller tillägg i berörda hänseenden, hvartill omständigheterna kunde föranleda; dels att, sedan Fullmägtige för Handelsföreningarne i Göteborg, Mariestad och Christinehamn samt Bergmästaren A. Sjögren, å Wermlands och Dals bruksegares vägnar, i underdånighet gjort framställningar om åtgärders vidtagande för omarbetning af taxan för trafiken å meranämnda kanaloch slusslinier, så att de varuartiklar, hvilka framför andra vore belastade med dryga afgifter, såsom sill, salt, hafre, stångjern, stenkol, plankor och bräder, måtte vinna lämplig nedsättning, samt Direktionen för kanalbolaget, till följd af nådiga remisser, den 28 Januari 1865 inkommit med underdånigt utlåtande, Kongl. Maj:t den 7 April samma år funnit berörda underdåniga framställningar icke böra i vidsträcktare måtto vinna afseende, än att, i öfverensstämmelse med hvad Direktionen föreslagit, kanalumgälderna, från och med början af sistnämnda års seglation, skulle med bestämda minskade belopp erläggas för sill, salt, stenkol, cinders och cokes, samt bräder; dels ock att meranämnda Direktion uti underdåniga skrifvelser till Kongl. Maj:t under loppet af de begge nästförflutna åren gjort framställningar, som utmärka, att förslag till ändring i taxan för trävaror är väckt, åsyftande att rätta kanalumgälderna för sådan vara efter värdet, och icke såsom hittills efter stycketalet, likväl på ett sådant sätt, att totalinkomsten af denna varutrafik icke minskas.