Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stockholm den 15 Oktober 1862. CARL G. MÖRNER. R. Cederström. T. W. Lejonancker. J. A. Tornerhjelm. B. W. Prinzencreutz. O. Brakel. Utlåtande angående rättighet för t. f. RiddarhusSekreteraren O. Brakel ali med Riddarhussekreterare sysslan få förena befattning i statens tjenst. Wördsamt Memorial. Till Riddarhus-Utskottets Utlåtande har Höglofl. Ridd. o. Adeln behagat hänvisa ett från Riddarhus-Direktionen inkommet Memorial med anmälan, att Direktionen, efter Riddarhus-Sekreteraren Albert Munck, som, i anseende till sjuklighet, begärt och den 21 Februari 1861 från Riddarhus-Sekreterare-sysslan erhållit afsked med pension, under den 2 derpå följande Maj till Riddarhus-Sekreterare konstituerat Riddarhus-Fiskalen Otto Brakel, hvilket val jemlikt 11 § i Riddarhus-Direktionens Instruktion, än vordet understäldt Ridd. o. Adelns pröfning och gillande, hvarjemte Direktionen tillika framburit och förordat Brakels wördsamma anhållan att, för den händelse hans förordnande till Riddarhus-Sekreterare blefve af Ridd. o. Adeln bekräftadt, honom måtte tillåtas att med Riddarhus-Sekreterare-sysslan få förena den Kopisttjenst uti Kongl. Maj:ts Justitie-Revisionsie-xpedition 4 Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 2. som Brakel på förordnande innehar, men hvarifrån han begärt och erhållit ledighet under hela den tid riksdagen fortfar.
„ uppsökande och aftecknande af runstenar „ fortsatt utskrifning af riksregistraturet „ fortsatt utgifvande af arbetet: "Svenska språkets lagar" Till Artisten N. Mandelgren, för verkställande al resor inom riket i och för fortsatt aftecknande af kyrkliga monuineuter „ Lithografen O. J. Billmark, för fortsatt utgifvande af planche verket: "Sverige, aqvarell-lithografier och tontryck” . För fortsatt utgifvande af planche verket: "Fordna och närvarande Sverige" „ uppförande å Carolinska Institutets tomt af en ny byggnad för den pathologiskt-anatomiska institutionen och, i sammanhang dermed, likbod, obduktionssal och begrafnings kapell för Serafimer-ordens-lasarettets behof „ verkställande af åtskilliga nyoch ombyggnader på Gymnastiska Central-institutets tomt „ reparation och inredning af YVetenskaps-akademiens äldre hus „ nödiga förändringar å Strengnäs läroverkshus, äfvensom till inköp och inredning af en byggnad för läroverkets bi bliothek och samlingar „ uppförande af ett nytt läroverkshus i Halmstad „ dito af ett gymnastikhus vid läroverket i Eksjö „ dito af ny observatoriibyggnad i Lund Transport Stats-Utskottets Memorial N:o 225. 21 Anslag, beviljade att utgå Anslag för gången Summa anslag. år 1864. år 1865. år 1866. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. R:dr. öre. Transport För fortsättning af reparationen å Linköpings domkyrka „ förändring och tillbyggnad af Kronans egendom N:o 4 å Riddarholmen för inrymmande derstädes af Riksarkivets samlingar „ Hospitals-fondens förstärkning, såsom kreditiv „ nya hospitals-byggnaden vid Göteborg „ förbättringar och tillbyggnader vid hospitalet i Wexiö R:dr 30,269: 10.
Formen för konnossementet (§ 96) är den allmänt vedertagna. För att så mycket som möjligt göra dessa papper rörliga, hvarigenom man trott sig tillgodose ett handelns verkliga behof, bar man, i öfverensstämmelse med franska och holländska lagarne (C, C. art. 281 ; holl. lagen art. S08) tillåtit dem ställas äfven på innehafvaren. Då man sålunda medgifvit en så stor konnossementernas rörlighet, har man ej heller, i afseende på laddningens utiemnande, kunnat ålägga befälhafvaren någon annan förpligtelse, än att tillse det den, som på grund af konnossementet, begär att utfå laddningen, är, enligt dettas lydelse, dertill berättigad (§97). Dcirned är ock 92 utväg öppnad för en godsegare, hvilken utan erhållen betalning till konsignatarien afsändt varor och erfar att denne kommit på obestånd, att åter komina i besittning af sin egendom, (stoppage in transitu, droit de suite). Är, vid sådan händelse, konnossementet striid t till innehafvaren, så afsänder konsignanten ett exemplar af detsamma till en affärsvän, med order att sätta sig i besittning af lasten, hvartill han alltid skall kunna blifva behörig, när konnossementet är stäldt tili innehafvaren Lyckas nu denne kommissionär att komma den förre, bankrutterade, kontrasignatarien i förväg, så är han på grund af detta stadgande, berättigad att erhålla laddningen, och afsändarens egendom är räddad. Infinna sig deremot samtidigt flera behörige innehafvare af konnossementer, så kan naturligtvis befälhafvaren ej ega rätt att afgöra, hvem som är berättigad att utfå laddningen; detta måste bero af domstols utslag och förslaget innehåller blott ett stadgande om det sätt, hvarpå befälhafvaren i sådant fall skall anses hafva uppfyllt sin skyldighet i afseende på laddningens utlemnande och vård (§ 98). De särskilda exemplaren af konnossementet innehålla endast en och samma förbindelse; derföre, såsom nu gällande sjölag uttrycker det: »när det ena fullgöres, blifva de andra utan värde»
För jäsning i kemisk bemärkelse är pösningen ej nödvändig. Det g e m e n s a m m a för all slags jäsning är sönderdelningen af kemiska ämnen gen o m lifsverksamheten hos mikroskopiska organismer, bakterier o c h jästsvampar, hvilka lefva friskast under jäsningen. Ett utmärkande drag är att endast en liten kvantitet af jäsämnet erfordras för stora mängder af det, s o m skall jäsa. Jästsvamparna, s o m fortplanta sig g e n o m knoppning, sönderdela sockret i alkohol o c h kolsyra; s o m biprodukter bildas härvid glycerin o c h bernstenssyra. Villkor för alkoholjäsningen äro en liten mängd oorganiska salter, en viss värmegrad (helst 25 ä 30°), frånvaron af antiseptiska ämnen, hvilka verka s o m gift på bakterier o c h jästsvampar (däraf bruket af salicylsyra i sylt o c h karbolsyra vid sårbehandling), samt lagom koncentrerad lösning. » H v e m är d e t? M e n där var ej endast en — där v o r o två. N u frå- g a d e en manlig röst: » Får j a g tända ljus, farmor? » (Slut i nästa n:r.) - stVI. Den kväfvefria förening, s o m närmast efter kolhydraterna påkallar vår uppmärksamhet, är vanlig alkohol. Denna, en färglös, lättrörlig vätska m e d skarp smak och angenäm lukt, afdunstar lätt o c h kokar v i d + 78° C. Absolut, d. v. s. vattenfri alkohol är svår att få. G e n o m upprepade gånger företagen destillering erhålles stark sprit med 95 pr. alkohol. D e 5 sista procenten vatten bortdestilleras i det närmaste öfver osläckt kalk. Då alkohol blandas m e d vatten, sammandrager den vätskans v o l y m. 52 volymer alkohol o c h 48 v o l y m e r vatten utgöra således tillsamJuvelerare ASDEBSOX Jakobstor # 1 JpiA^ipjJNS H ksekrets Ät Begär prisuppgift innan uppköp läsarinnor Oskar Gylling. En ättling af ivår Daniel *.
Men nog se vi honom långt hellre i de gemytliga salongskretsar, där Reif von Beiflingen rör sig, än i dessa högtragiska situationer, som kulminera med hjältens död knall och fall i en i sista akten påkommen lungsot (!) framför liket af styckets f. d. oskuld, som nyss dränkt sig! Fru Eliason var behaglig och frisk som Kitty och fröken Lindelöf ganska täck i Clärchens roll. Det gamla paret Janikows framställare, hr J. Sandberg och fröken Magnusson, förtjäna ock erkännande, liksom hr O. Ranft som professor Biemann. Främst bland de uppträdande ställa vi dock hr EHason som styckets resonnör — naturligtvis en mycket demonisk resonnör i denna demoniska omgifning — och hr de Wahl som i en liten roll gaf ett fullödigt prof på hur naturlig känsla kan verka utan effektsökeri. Det kändes särskildt godt och varmt midt bland denna hetsjakt efter effekter. Vasateatern, som den senaste veckan hvarje afton med stort bifall uppfört den välkända operetten » Lilla helgonet », i hvilken särskildt hr och fru Castegren samt hr Varberg excellerat, är nu färdig med sin nästa nyhet, operetten » Fågelhandlaren », med musik af Carl Zeller. sii Hon tog genast upp handen o c h började gnida sig på ögonbrynen. » Ja, det hjälper inte! » sade han leende. » Sjung n u: » Gif mig ditt band, du hulda. » Medan hon sjöng, lekte han med en af de små ljusröda rosetterna på hennes kläduing, och då hon slutat, hade han sakta lösgjort den. Han tog den mellan sina händer som en blomma och förde den upp till sina läppar. » Ni måste ge mig den igen, » sade hon, » Cordelia kommer att sakna den. » » Nej, » svarade han, » ni har tappat den. Inte sant? Ni har tappat d e n? Så mycket kan man j u unna en sjuk att glädja sig öfver? » Hon svarade icke, men stod blott med nedslagna ögon. Han tog hennes ena nedhängande hand och kysste de yttersta fingerspetsarna däraf. I detsamma kom Cordelia. » Hvarför har man inte tändt ljus här inne ännu? » frågade hon.
Rättigheten till erhållande af sådan ersättning är dock, enligt Utskottens åsigt, lika nödig äfven för det fall, att något mindre understöd måst, af anförde orsak, en persons hustru eller barn tilldelas; och då en sådan.lättjefull och liknöjd person, hvarom här är håga, i de flesta fall lärer sakna annan tillgång till gäldande af dylik ersättning, än dess arbetsförmåga, och denna icke heller torde för sådant ändamål blifva använd, med mindre personen dertill kan lagligen tvingas, torde annan utväg till betryggande af fattigvårdssamhällenas rätt härutinnan icke återstå, än att dylika personer ställas under styrelsens Bih. till B. St. Till det afsedda ändamålets vinnande torde det dock vara erforderligt, att derjemte det stadgande meddelas, att dylik, under fattigvårds-stypelses husbondevälde ställd, person, om lian tredskas att underkasta sig fattigvårds-styrelsens föreskrifter eller söker undandraga sig fullgörandet af de arbeten, honom af fattigvårdsstyrelsen föresättas, skall kunna såsom försvarslös behandlas och såsom sådan till arbete hållas. Utskotten finna, i följd häraf, det stadgande böra i författningen intagas, alt om någon genom lättja eller liknöjdhet förorsakar, alt hustru eller barn sakna försörjning, så att de, till följd deraf, falla fattigvården till last, fattigvårdsstyrelsen skall öfver sådan person ega husbonderätt samt rättighet att, för beredande af ersättning för kostnaden för hans hustrus eller barns underhåll, hålla personen till arbete, och att sådan person, om han tredskas alt underkasta sig fattigvårds-styrelsens föreskrifter eller söker undandraga sig fullgörandet af de arbeten, som honom af fattigvårds-styrelsen föresättas, skall kunna såsom försvarslös behandlas. 9:o. Till förtydligande af stadgandet i 1 mom. af 8 §., att rättelse i förment felaktighet i fråga om fattigvårdens handhafvande, må sökas hos den, på hvilken rättelsen kan bero, har blifvit föreslaget följande förändring af berörde stadgande: ”Rättelse uti förment felaktighet af ledamot eller andre personer, sorn med fattighjonets försörjning haft befattning, må sökas hos fattigvårds-styrelsen.
Då nu Reg.Ftn är grundlag, men RiksAkten är civillag, och, som vi veta, civillagen måste vika, när den kommer i strid med grundlagen, så följer också, att man icke kan tillämpa RiksAktens föreskrift om Interims-regering, utan att, om jag så må säga, gifva en örfil åt grundlagen. En sådan tillämpning har dock redan en gång egt rum, och det är lyckligt att det gått för sig utan olägenhet; men hvem svarar för att, om ett sådant fall en gång till inträffar, Konungens rådgifvare då skola anse sig af grundlagarne oförhindrade att inträda i Interimsregeringen. Jag hemställer huruvida det icke skulle kunna medföra ganska beklagliga följder för Konungens rådgifvare; ty man kan tänka sig det fallet att Imterims-regeringen genom en pluralitet af de Norska St.Råds-ledamöterne fattade ett beslut, som vore skadligt för Sverige. Månne det icke i så fall skulle kunna hända att Konungens rådgifvare blefvo ställda inför Riksrätt och afsatta från sitt embete, derföre att de i öfverensstämmelse med RiksAkten inträdt i en Regering, som Sveriges grundlag icke känner till. Om jag vid ett sådant tillfälle vore Konungens rådgifvare, så skulle jag anse det för min pligt att snarare nedlägga mitt embete än inträda i en sådan Regering. Då nu en sådan olikhet förefinnes mellan de 2:ne lagarne, så anser jag det vara af det högsta behof påkallad! att dessa lagar bringas i öfverensstämmelse, och jag tror således icke att Hr Carleson gjort sig klart reda för verkliga förhållandet då han sade sig icke kunna inse nödvändigheten af denna förändring. Då R. St. ega rättighet och pligt att fordra ansvar af Konungens rådgifvare, för de lagöfverträdelser som af dem begås, så bör det ock vara R. St:s pligt att så vidt på dem beror söka förebygga att en sådan äfventyrlig ställning för Konungens rådgifvare, som den jag nyss uttalat, ej vidare må komma i fråga, och jag anser att representationen derföre bör vara Regeringen tacksam för att den söker att häruti åvägabringa en förändring.
Såsom fordom ordinarie lärare i 7 år vid ett högre elementarläroverk — Nya elementarskolan i Stockholm — är jag för egen del ej alldeles utan erfarenhet i detta hänseende. Väl är det sann!, att vid bemälde läroverk grekiskan icke är obligatorisk och att i viss män icke mindre än fyra bildningslinier der kunna sägas förefinnas, och detta oaktadt går det, men å andra sidan måste — jemte den olika läromethoden — de många egendomligheterna i skolans organisation dervid äfven ingå i beräkning; genom de klassiska språkens uppskjutande till skolans högre och högsta klasser, blir naturligtvis lärjungeantalet i de linier, som äro från grekiska och hebreiska dispenserade, särdeles Ben 17 Mars F. m. särdeles ringa, under det lärarnes antal i förhållande till lärjungarnes är jemförelsevis större än i de gamla läroverken. Men, i alla fall, om än skolans verksamhet orubbadt fortgick, var man dock temligen allmänt öfverens derom, att de dispenserade voro att betraka såsom förlorade under de grekiska läsetimmarne, ty den ersättning de (ingo var i sanning ganska problematisk. Samma erfarenhet eller än värre vanns vid de gamla läroverken åren 1850 — 59; hvarföre vill man då ånyo söka återupplifva del förr misslyckade försöket? Och hvarmed skola de dispenserade sysselsättas, utan att läseordningen rubbas och skolans disciplin lider afbräck? Jag hänvisar dem, som ej af egen erfarenhet känna svårigheterna vid läseordningars uppgörande, till hvad en reservant, sjelf en aktad skolman, derom yttrar å sid. 22 af Utsk:ts förevarande Betänk. För mig åtminstone är det klart, att någon annan utväg icke återstår, än att antingen, såsom K. Brefvet d. 12 Maj 1865 stadgar, ersättning beredes genom skriftliga arbeten på lärorummet, eller också att de dispenserade hemskickas från skolan; men är väl detta någon ersättning? Och blir ej genom detta, utan någon fördel förden enskilde, skolans plan rubbad och skoltukteh i väsendtlig mån hotad?
IJtl Noten sid. 8 »äges: ”att emellan 1813 och indrogos 2 Millioner i Sedlar.” Men det matte väl ej vara Utskottens mening', att härigenom upplysa Nationen, huru mycket, tom blifvit amorteradt, sedan Sedelmassah uppnått sitt Maximum j ty det blifver säkert mycket mer. Utan att vara initierad i Ban. quens hemligheter, kan Calculen någorlunda latt uppgöras. Vid igoo års Realisation iulöste Banquen omkring iy Millioner Riksg. Sedlar med 10 Millioner Banco ; Riks-D>sconten rörde sig med en Fond af 5 Millioner; Åbo, Götheborgs och Malmö Disconter, sedan I804, med 900,000 R:dr Banco; och om man antager, att Banquens utelöpande Sedelstock före Realisationen utgjorde 1,100,000 R:dr, uppkommer en Summa af 17 Millioner. Tre Millioner Metalliskt Mynt ingingo i Banquens hvalf under loppet af 1808 > för hvilka naturligtvis lika mänga Millioner i Sedlar utsläpptes i Rörelsen; men som tilläfventyrs 3 Millioner genom Discont-virst och Banquens öfriga Revenuer amorterades ifrån Realisations-Perioden till i8c>8> kan man med säkerhet antaga Banco-Sedelstocken vid nämnde års slut till 17 Millioner. Banquens biträde till StatsVerket är allmänt bekant , urgörande omkrirg ir Millioner, men som detta biträde icke u geck pä en gång, och Banquen under samma tid gjorde betydliga Amortissementer, kan man antaga , att Sedelstocken uti sitt Maximum år 1810 varit omkring jf Millioner; nu deremot är den, enligt den uppgift, man i allmänhet äger, omkring ai Millioner, och således äro Ben is April. 4 Millioner amorterade, Riksgälds-Sedlar oberäknade. Sid. 8 och 9 söka Utskotten visa, att Banquen bör ej utgifva
Af slogs-, N:o 220, i anledning af Kongl. Majis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående förslag till ny lnquarlerings-Ordning för Stockholms stad, samt andre i sammanhang dermed förekomne frågor; Bifölls-, N':o 221, i anledning af Kongl. Majis Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående inquarteringen i de Skånska städerne och Götheborg; Bifölls; N;o 222, i anledning af vackt förslag, angående låns meddelande å magazinerad, ritorr spanmål: Bifölls; N:o 223, i anledning af väckt motion om ett lån för reparerandet och utvidgandet af Nyköpings Lärdoms-skolas local: Bifölls; N:o 224, i anledning af väckt motion, angående tillstånd för åboerlie å åtskillige till Kongl, och Hvitfeldlska inrättningen hörande hemman att förvärfva sig egande-rätt till samma hemman: bifölls; N:o 225, i anledning af väckt motion, angående ändring al slaggandet i Kongl. Brefvet den 14 Juni 1825, rörande åbolediga kronohemmans å Öland anslående till boställen åt skol-lärare: bifölls; N:o 228, angående Stats-Verkets s. k. reserv-fond: Bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Conslitutions-Utskottets på bordet hvilande utlåtanden: N:o 31, angående 2:ne Stånds återremisser å memorialet, N'.o 22, rörande tillägg till 72 § Regerings-Formen; och 716 Prot,-Utdrag, dea i3 Mars 1848. N-.o 32, angående 2:ne Stånds återremisser å memorialet, N:o 24, rörande ti Hägg i 41 § Riksdagsordningen: Återremitterades lill Utskottet, med föreläggande för detsamma att till Ståndet inkomma med voterings-propositioner.
Underlåter nu hemmansegaren detta , och har ej landtbo i contractet förbundit sig att, utan afseende å hemmanets belägenhet vid tillträdet, detsamma i fullgodt stånd aflemna ; så måste hemmansegaren, om han sedan kärar å missbyggnad och vanhäfd , vara skyldig att sitt käromål bevisa , derest han vill binda landtbon till annat ansvar eller andra åligganden , än 5 och 5 i ofvanberörde Gap. utstaka, Syne-instru* mentet är visserligen för landtbon ett gagneligt bevisningsmedel mot käromålet ; men om jordegaren, med uppsåt eller af försummelse , icke låtit hålla syn , kan landtbon derföre icke förpligtas till fullgörande af jordegaren möjligen oskäliga anspråk. Kärar åter landtbon , och förmenar, alt han , utöfver hvad honom ålegat , å hemmanet byggt och häfdat, samt äskar derföre ersättning, då hörer det honotn utan tvifvel till , att visa i hvad skick han hemmanet emottagit; och kan han det icke , måste han sjelf stånda skadan , för det han förgätit att af hemmansegaren vid tillträdet äska husesyn. Utskottet fortfar au anse detta vara Lagens uppenbara LagT/tikatieta lillalund* N:o 15.0. Sg mening , byggd på billighetens och rättvisana fordringar , samt enlig med en naturlig rättegångsordning. Piel 1 v.te punkten. Dä Utskottet föreslog Rikets Ständer att till Kongl. Majit frambära en underdånig önskan om utgifvande af en Förteckning å dePåbud och Stadgar, som uti Kyrkorne och vid' Härads-Ting skola årligen till allmänhetens underrättelse uppläsas , skedde det i öfvertygelse, att ordet Förteckning skulle tydas hvarken vidsträcktare eller inskränktare än dess begrepp medgifver. Om , 3 ena sidan, beholvec af en sådan förteckning är allmänt erkändt , bör derföre icke, å andra sidan , Staten belastas med en ny upplaga af Författningarne i deras helhet.
I det betänkande, som kommitterade afgifvit och hvilket , jemte tillhörande förslag till aflönings-slat samt utredningar om lands-slalens nuvarande aflöningsförmåner m. m., till närmare upplysning varder lill Rikets Ständers Slals-utskolt allemnadt, hafva kommitterade framställt följande hufvudgrunder för löneregleringen, nemligen: c/j alt alla provisioner, som lands-stats-tjenstemännen, enligt nu gällande sladganden, åtnjuta å sådana medel, hvilkas debiterande, uppbärande, utbetalande eller kontrollerande tillhör deras tjenstebefattningar, må belt och hållet upphöra; //) att den häradsskrifvarne tillagda debetsedellösen ej eller vidare borde af de skattskyldige utgå; c) alt bäradsskrifvare-tjensterna, derest den förenkling i debiteringssället m. m., hvarom kommitterade särskildt afgifvit underdånigt förslag, komme att ega rum, borde indragas, så snart nya jordeböcker hunnit upprättas, hvilket påräknades kunna ske innan medlet af Ar l8ol, samt göromålen dervid öfverflyltas dels på ett färre antal tjenstemän vid Landskontoren, under benämning af häradsbokhållare, dels, hvad mantalsskrifningen på landet angar, på länsmännen; d) att endast kronofogdar och länsmän borde blifva i åtnjutande af boställen, med iakttagande dervid, alt hvarje boställes afkastning beräknats lill det belopp, som, i händelse af ularrendering, skäligen anses kunna lör detsamma erhållas, eller, derest del varit utarrenderadt, enligt sednasle kontrakt varit derför betald t, hvarvid, om arrendet i persedlar Transport R:dr 5,247: ig. — lUh. till RSt. Prat. 1847 och 1848. 1 Sami. 1 AJd. 1 Haft. 5 34 Maj:ts Nåd. Prop, lill fi. St. 1847.
Maj:t alltifrån år 1823 af sin civil—lista för Kongl. Theatern utbetalar ett årligt understöd af 60,000 11:dr, eller |>å 34 år sammanlagdt 2,040,000 R:dr Runt, hvartill komma 483,289 R:dr, Kongl. Theaterns under samina tid af Konungen betalade eller öfverdagna skulder; — bär oberäknade de 238,000 R.dr, hvilka samtidigt utgått ifrån Kongl, familjens öfriga medlemmar för deras i theater-salongen abonnerade loger. Sveriges Konung har således visst icke undandragit sig de representations-kostnader, hvilka varit förbundna med konungsliglielens up|ilrädande vid offentliga tillfällen inför egna eller främmande makters undcrsåtur, samlade vid landels första skådeplats. Deremot har Slaten sjelf, såsom den högre konstbildningeus vårdare och målsman, hittills icke emot Kongl. Theatern ådagalagt någon särdeles generositet, och dess anslag, som intill 1840 års riksdag utgick med blott 6,790 R:dr R:gs årligen, som derefter indrogs; men år 1844 ökades till 9,000 R:dr och år 1853 till 30,000 R:dr Runt, bar under de sednasle 34 åren utgått ined en summa, hvilken, sammanlagd, motsvarar 315,750 R:dr, d. v. s. 9,286 R:dr om året, (säger: en åttondedel) af hvad Kongl. Majrt under samma lid af sin civil—lista för Kongl. Theatern utbetalt i kända siffror, —extra utgifter, pensioner, gratifikationer o. s. v. oräknade. Genom det anslag, som sålunda blifvit af Rikets Ständer hilldls anvisadt till understöd ål en dyrbar konstanslalt, kan således på det hela ingen egentlig konsolidering af Kongl.
Ryska Regeringen anslagna, en motsvarande Summa skulle med 4000 Ridr Hamb. Banco till Cabincttet för Utrikes brefvexlingen utbetalas af den genom Conventionen influtna summan, hvaraf äfven skulle utgå R:dr 5oo Svenskt Banco, såsom ersättning till General-Consul af Forselles_, som baft uppdrag om penningarnes emottagande och afsändancle. Kongl. Majit förklarade tillika alt, då flera af de å Svenska sidan uppgifna fordrings-anspråk blifvit å Ryska sidan bestridda , och den slutligen erhållna Summan utgjorde en ersättning i ett för allt, utan specification af serskilda fordringar eller erkännande af något företräde lill betalning dem emellan, Kongl. Majit ej fann lämpligt att då fatta något beslut rörande fördelningen af den genom liqvidationen uppkommande tillgång emellan de Verk och Inrättningar, för hvilka fordrings-anspråk i Finland blifvit anmälda, utan att Kongl, 46 Kongl Maj:ti Nådiga Propos. N:o 16. Maj:t ville, viel nästa Riksdag, i detta ämne till Rikets Ständer göra Nådig framställning; hvarjemte Kongl. Maj:t i Nåder tillkännagaf: att Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Albertina hos Hans Maj:t gjort framställning örn otillräckligheten af den för Hennes Kongl.