Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En på någonting annat grundad fiktiv opinion kan, efter hvad jag tror mig hafva bevisat, icke upprätthållas. För min del tillstyrker jag bifall till betänk. Hr von Hartmansdorff: Mina värda och liberala motståndare hafva, den ene och den andre, förklarat, att den mening jag förfäktade, vore dels oförnuftig dels tillhörande de rädda m. m. dylikt. Jag skulle derå fästa föga afseende, blott Banken kunde af mina modiga och kloka motståndare få sig beviljad den proportion mellan silfver och sedlar, för hvilken jag strider. Hr Lefren har redan ådagalagt, att Utsk. jemväl bestämt en sådan. Skillnaden mellan Utsk:s och mitt förslag är således endast den, som finnes emellan proportionen af 2 till 5 och den af 2 till 8, hvilken är detsamma som 1 till o4. I detta hänseende får jag hembära min tacksamhet till Hr Akerman, hvilken i bancoärenden icke blott hyllar åsigter, hvilkas riktighet jag erkänner, utan äfven haft den öppenheten att omtala hvad Utsk. tänker. Han har nemi. erkänt, alt Utsk. icke velat annat än i förblommerade talesätt framställa en proportion, på det att utländningen, som naturligtvis gifver akt på vårt förfarande, icke skulle så lätt förmärka, att vi äro inne på vägen att göra bankrutt. Efter denna förklaring, inser jag alltför väl, hvarföre Utsk. begagnat denna omväg, men jag kan icke underlåta att för R. o. Ad. uttala min farhåga, att derest R. St., på sätt Hr Lefren omtalat, gå från 62 proc. till 40 vid den ena riksdagen och vid den andra från 40 till 25, så hindrar ingenting, alt man vid nästa riksdag går frän 25 till 12 och så vidare till intet. Hr Åkerman har sagt, att jag icke borde yrka bibehållande af den gamla §:s ordalydelse i anseende till hans obestämda föreskrifter och de strider, som i anledn. deraf uppkommit och kunna fortfara bland Fullmäktige.
Man har redan sett flera exempel, huru församlingarna lagt hinder i vägen för obemedlade personers inflyttning, och säkert skola dessa exempel hädanefter ökas, tilldess de omsider närma arbetarens ställning till lifegenskap derigenom, att honom ej tillätes bosätta sig i någon annan församling än den, hvaruti han är född. Skillnaden blefve endast, att här vöre fl^t vid en socken, då det på andra ställen är vid ett gods, sorn trälen är fästad. Jag tycker mig finna, att R. o. Ad. vill bifalla förslaget; men jag reserverar mig deremot. Gr. Frölich: Jag har verkligen begått ett misstag i Den u5 April f. m. □43 det jag förbisett 1788 års författning. Orsaken ligger deri, ntt jag fått fatt på andra författningar, som hänvisa till kyrkolagen. Jag kan citera åtskilliga sådana. Gr. Horn: Då man stiftar lag, måste man komma ihåg, att den bör vara tillämplig pä alla fall. Hr v. Troil har trott, att jag missförstått honom, och har derföre ånyo Upprepat sin sats. Jag hemställer, om det likväl icke kan inträffa, att man varit lika länge, och till en 6ådan tid som utgör den längsta man på något ställe varit, på flera. Om man t. ex. varit 3 år på åtta, tio ställen, huru skall underhållet då fördelas? Äfven händer det ofta, att man tillbringat sin mesta tid, der barnaåren tilländalupit. Vöre det väl billigt att hänvisa den orkeslöse dit, der församlingen måhända, i stället för att hafva haft nytta af personens vistande der, nödgats bidraga till hans uppfostran? Jag har icke något emot Hr Cederschjölds tillägg; men jag hade förutsatt, att hvar och en är skattskrifven, der han bör vara det, då det finnes författningar, som ovilkorligen föreskrifva det. Orsaken hvarföre skyldigheten, för församlingarna att underställa landshöfdingen sina protester emot personers intagande i församlingen icke blef af Utskln föreslagen, härleder sig från en votering, deri Presteoch BondeSt:ns mening segrade emot min och deras, som delade densamma. Hr Cederschjöld:
Jag äger pä goda skäl den glada förhoppning, att, med dibehällande af nytznämda Kapital, en tillräcklig bcwillning skall kunna utgä. Mina skäl äro följande: att dä det nästlidna äret, som, i anseende till mitzwcxt och rn, mer än detta, inskränkt handel, war swärare än innewarande, kunde, under brinnande krig, utan (med, gifwom bet) nägon alltför stor känning, utgöras l,z 12000 R:dr i bcwillning, deri Finland för obetydligt deltog, 800000 R:dr Krigsgärd, 210OQ tunnor Spannmäl, utgörande, a g R:dr tunnan, 168,00a R:dr, tillsammanstagne krin" 2,zooooo Rrdr, obcräk, nadt alla de stora utgifter, för Rekrytering, Wargeringuppsättande, LandtwMnets beklädnad, matsäckar pä flera weckors tid ät störR Armäc-corpser, underhäll af Fängar och egna Troppar emot en ringa' betalning, hwilka alla tillsammanstagne mäste uppgä till en ansenlig summa; och Hwartill ännu kommer den oberäkneliga kostnad, som täta och högst tryckande Krono, 1162 Den 2 Ockober. noskjutsar medförde; sä böra wi knappt misströsta,-atk en dylik summa och deröfwer mä kunna utgå. Skall ock icke just det förökade Rörelse-kapitalet häri gifwa cn lättnad? Skola ej de lyckliga följder wi börg päräkna af en munnen fred, bidraga härtill? Kunna wi icke hoppas, ja tro, att dä Rikets Ständer nu fä alldeles obcrocn, de reglera Statswerket och uppgöra bcwillningen, samt efter mogen öfverläggning vidtaga det för all extra skatt rälkastc sätt, denna bewillning lättare bör utgä än den förra, till sin indelning, lika sä ojämn, som konstig och obestämd?
Godkändes med den förändring alt på andra raden, i stället för ordet Bevillnings-stadga, införes ordet Författningar. § 7- Godkändes med den förändring, att i mom. 1 skola uteslutas orden: till Arméens eller Flottans bevåringsområden hörande. §§ 8, 9 och 10. Gillades. Den 19 Maj. S. D. Fortsattes föredragning af Sammansätta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 7. Härvid förekommo: i:o. Nedannämnde §§ af författnings-förslaget. Morn. 4, förslå punkten eller perioden bifölls, och saluma moments andra punkt gillades, med uteslutande af orden: den. som är boende utom del län, der den bevärings-skyldige bör undergå mönstring: ej, så att denna punkts början skall lyda sålunda: Till legokarl får ej användas den, sorn förut tagit lega fy. Mom. 2, antogs, med förändring af siffran 40 till 45. §§ 12—34. Gillades, endast med den förändring, att ordet Magistratsperson på tredje raden uti § 16 förändras lill Kronouppbördsman. §§ 32 och 33. Återremitterades. % 34. Mom. 1 och 3 biföllos, men mom. 2 åter remitterades. § 35. Återremitterades. § 36. Bifölls. § 37. Återremitterades. § 38. Bifölls. § 39. Mom. 4 afslogs, och mom. 2 bifölls. § 40. Återremitterades. § 44. Ingressen till författningen, sid. 29 i Betänkandet, samt rubrikerna för hvarje afdelning. Lemnades utan anmärkntng. 3:o. Slutet af författnings-förslaget, angående tiden för författningens tillämpning samt formulären dervid. De hemställanden, som, å sidorna 40 och 44 i Betänkandet, förefinnas betecknade med 2:o, 3:o och 4:o samt den sista hemställan, sidan 44, i anledning af väckta motioner, 404 Prot.-Utdrag den 19 Maj 1860.
Också begagnas ej den förra i detta förslag att beteckna klingande mynt, — Den minskning i sina fordringars ursprungliga belopp, innehafvarne af låneförbindelser utgifne under cn fördelagtigare cours härigenom vidkännes, hafva de redan lidit i följd af vårt vacklande myntvärde. Dessa förbindelser äga för det närvarande ej högre värde än den summa i Bancomynt, hvarå de lyda, och alla försök att afhjelpa denna redan begångna orättvisa, Den 6 Martti' skulle blott åstadkomma en ny, emedan under en tid z( 13 år, under hvilken de varit betalbare i gångbart Bancomynt, så många förändringar i förhållanderne måste uppkommit emellan fordringsägare och gäldenärer, att ganska få befinnas nu alldeles de samma som då. Hvarje annat liqvideringssätt skulle ofta förorsaka samma personer nya förluster, som redan lidit genom myntförsämringen, och deremot bereda ny vinst just åt dem, som genom denna blifvit riktade. Undantag från detta förhållande göra; 1 ;o. Sädane skuldförbindelser, buared uttryckligt förbehåll är gjordt af liqvid i silfver eller något annat mynt än Bancosedlar. Dessa fordringar hafva hela tiden endast varit betalbare efter ordalydelsen och således ej kunnat komma att gravera någon ny gäldenär, utan att han till fullo blifvit godtgjord deras belopp. 2,0. Fromma stiftelsers-, hos Banken ägande fordringar. I afseende på dem äro båda gäldenär och borgenär de samma nu som 1S08, och denne senare har dessutom oftast, i kraft af framlidne gifvares föreskrifter, ej kunnat uppsäga och på de fördelagtigare sätt använda sin fordran. 310, Sädane hos Staten varande enskilt es fordringar, sorn utan fordringsägarens förvållande blifvit satte i den fällning, att han ej kunnat använda deni. Mig vetterligt finnas inga sådana mer än de små återstoderne af contanta fordringar i bytesmål, hvilka genom Kongl. Förordningen af den 8 December J747 blifvit uppskjutne till liqvid, till dess Kronans fordringar i bytesväg blifvit godtr gjorde.
— N:0 170, med förslag till sammanjemkning eller voteringspropositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, rörande åtskilliga af de Åttonde Hufvudtiteln tillhörande anslagsfrågor: B. VII. 23. 31, 39, A. 39, 43, 44, 46. B. 97, 135, A. 135, B. 155, 161, A. 161, B. 208, 236, A. 236, E. 265, 268, 270, A. 279 (se Expeditions-Ulskottets Memorial N:o 15). — N:o 171, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, fråga om ersättning af Stats-Verket lill Irenne ofFicers-enkor för innehållen aflöning för deras numera aflidne män under krigs-fångenskap: B. VII. 65, 77, A. 77, E. 246. — N:o 172, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående inrättandet al en pensions-anstalt för befälhafvare, styrmän och annat sjöfolk å Svenska till utrikes fart använde segeleller ång-fartyg, äfvensom machinister och eldare å sistnämnda slags fartyg: B. VII. 65, 77, A. 78, B. 228,237, A. 237. E. 389. — N:o 173, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Proposition, om anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande, dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London, dels ock i den för landtbruks* alster och redskap innevarande års sommar anordnade internationela utställning i Hamburg: B. VII. 65. 78, A. 78, E. 246. — ,N:o 174, angående pension tor framlidne Bergmästaren, Ofver-intendenlen m. m. F. A. von Schéeles enka: B. VII. 65, 78, A. 78, E. 335. — N:o 175, angående ersättning för sådana af Kongl. StatsKontoret förskottsvis bestridda utgifter, för hvilka stats-anslag ej blifvit af Rikets Ständer beviljade: B. VII. 65, 78, A. 78, 79, E. 246.
Ankom den 5 Aug. 1823. Utlåtande, i frågan om förändring af de hittills följde grunder för Skattelösen af Hemman uti Hallands Län. Sedan Stats-Utskottet under den 3 i denne månad afgifvit Utlåtande, i anledning af gjord anmärkning vid dess yttrande i fråga om förändring af de hittills följde grunder för Skattelösen af Hemman uti Hallands Län, och under anmälan af de Öfrige trenne RiksStåndens, den a3 sistlidne Maji till Utskgttets i ämnet först afgifne Utlåtande, lemnade bifall, funnit sig ifcke kunna till åtgärd upptaga den inqm Hederv» Bonde-Ståndet framstälde anmärkning vid Utskottets åberopade yttrande, utan likmätigt 69 §• Regerings-Formen ansett frågan afgjord; så har, enligt ankommet Protocolls-Utdrag , af den 12 dennes , Bonde-Stån-, det, som yttrat sig jemlikt 4Q §• Riksdagsordningen , ej kunna betaga de Öfrige RilssStåndens, i målet fattade, sammanstämmande 4 Sami. 3 B• 23 354 St ats-TJt skottets Beslut deras kraft och verkan till expedition, likväl förmått sig, såsom en följd af den föreskrift sist åberopade §. innehåller, hafva från Utskottet väntat ett ytterligare moliveradt Utlåtande eller svar å den inom Ståndet gjorde anmärkning, sorn föranledt återremissen; men då sådant aldeles saknades, har Bonde-Ståndet beslutit, att anmoda Utskottet efterkomma hvad meranämnde §. i Riksdags-Ordningen bjuder och emedlertid velat innehålla med dess slutliga åtgärd i detta ärende. Till svar härå får Stats-Utskottet vördsamt erindra, att då den ifrågastälde förändringen af grunderne för Skattelösen af Hemman inom Hallands Län, är ett ämne, som genom trenne Stånd kan afgöras, enligt 69 §. af Regeringsformen, och den inom BondeStåndet gjorde anmärkning vid Utskottets deröfver afgifne första Betänkande, icke föranledde till något tillägg, uti det i frågan af trenne Riks-Stånd redan fattade beslut, utan endast lill förändring deraf, anser
Det är mig visserligen okärt , att jag skall vara af olika tanka med Herr Grefven och Landt-Marskalken , men jag bygger den deruppå, att väglaget är svårt i början af November, Om man nu föreställer sig, att man skall fara från Skåne eller Norrbotten till Stockholm , så får man fara hemifrån 14 dagar förut. Då är ännu icke det nya tjeustefolket ankommet. Jag tror det således vara tjenligast , som Herr Hjerta föreslagit , att bestämma tiden till början af October, blott derföre, att man dä lättare kan färdas, och således ei behöfver tillbringa så lång tid pä landsvägen. Herr Grefven oall Landt-Marskalken yttrade , att den af Herr Landt-Marskalken för början af nästa Lagtima Riksdag föreslagne dag den 4 November igsg blifvit uti Talmans-conferencen af alla ansedd vara den lämpligaste, äfven derföre att denna dag är och blifver en i Sveriges häfder ganska märkvärdig dag. Herr LandtMarskalken hemställde således å nyo , om icke Ridderskapet och Adeln behagade bestämma den 4 November 1828 till den dag, å hvilken nästkommande Lagtima Riksdag borde taga sin början. Bifölls. Den 8 December e, m. 453 Vid förnyad föredragning af Banco Utskottets den 30 sisti. October under N:o 66 aflåtne, samt den 3 derpåiöljde November eftermiddagen på bordet lagde, Memorial, om upprättande af en ansvarighetslag för de blifvande Directionerne vid Westra och Södra Låne-Contoiren; beslöt Ridderskapet och Adeln, att, på sätt Banco-Utskottet hemställt , anmoda LagUstKottet, att samfäldt med Banco-Utskottet uppgöra, och till Riksens Ständer ingifva, förslag till en ansvarighets-Tag för bemälte Directioner.
Befordringslagarne innehålla för uarvide bestämmelser, som högst menligt inverka icke mindre på kyrkans anseende, än sättet för själavårdens bestridande. Första klassens pastorat äro förbehållna åt den sfi kallade lärdomen, och tillfalla i allmänhet sådana porsoner, som egnat den kraftfullaste delen af sin lefnad åt sträfvande», sorn endast obetydligt, om ens något, beröra den egentliga själavården. Dessa personer måste således, då de vid en mera framskriden ålder beträda en alldeles ny bana, känna sig ovana vid sina nva göromål, och derföre äfven söka att. kunna erhålla embetsbiträde af personer, sorn i deras ställe fullgöra erabetets åligganden. Deraf det stora behofvet af extra ordinarie prester eller adjunkter. Då nu de största och rikaste pastoraten tillhöra första klassen, blir deraf äfven en följd att dessa pastorat i allmänhet erhålla de mest olämpliga kyrkoherdarna Vidare, då nu kyrkan ouphörligt rekryteras med tjenare från universiteten och skolan, komma de, som från ungdomen egnat sig uteslutande åt kyrkans tjenst, att ständigt utestängas vid befordringar af dylika främlingar. Under sådana förhållanden torde det icke förefalla besynnerligt, att unga män allt mer och mer draga sig tillbaka från. en bana, som endast lofvar försakelser. Den så mycket omtalade prestbristen härleder sig från orättvisa befordringslagar. Man kan tvista om huruvida en sådan brist förefinnes eller ej; Då ännu aldrig någon or - Den 21 April f. m. 245 dinarie presterlig beställning saknat kompetenta sökande, synes det, sora om någon verklig prestbrist icke vore för handen; men med detta uttryck menar man endast, att tillgång saknas på sådana prester, som vilja egna sig åt embetet, utan någon skälig ersättning för sitt arbete och utan egentligt hopp 0111 framtida befordran. Tåg bort dessa orättvisa bestämmelser, och stadga att endast de, som egna sitt arbete i kyrkans tjenst, skola räkna meriter för befordran inom kyrkan, oell, jag är derom förvissar/, all anledning till klagan öfver prestbrist skall upböra. Dessutom uttala dessa författningar verkligen ett slags hån och förakt för kyrkan och religionen.
Skadlighelen är icke mindre för skattgifvaren, som beröfvas tillfället att in natura erlägga sin räntespanmål, den han Den ii Augusti f. m. 157 ofta skulle få magasinera osåld, under det lian likväl nödgades anskaffa penningar; och hvar skulle han under år af fallna priser, eller sädesöfverdöd, eller penniugebrist, taga dem, om ej genom lån, vingel och landsköp? Inga åboer äro lyckligare, inga sedligare, inga med jem nare förmögenhet, än de som, pä den ännu här och der bibe hållna gamla patriarkaliska godsinrättningen, hvilken man idkeligen söker belacka och upplösa, få aflemna sin utskyld i dagsverken, på hälftenbruk eller i varuarreudeu. Sådan är min erfarenhet och allas, som icke äro smittade af raseriet att vilja allt förändra; så har jag och många med mig inrättat våra contracter; och fritt skall jemförelse få anställas emellan desse varulemnande åboers välstånd och seder, emot närboende penniugearrendatorers. Orättvisan är grym. Man vill föreskrifva: J skolén sälja, J skolén köpa! och sålunda sätta äganderätten i beroende af ett riksdagsbeslut. Hvad enväldig Konung sällan gjort emot enskild, hvad han aldrig gjort utan bittraste tadel, äfven då fråga varit att erhålla ett stycke jord för Statens vigligaste anläggningar och behofver, del skulle nu ske mot alla af ett så kalladt eonstitulionelt samhälle! Icke nog härmed: säljaren får ej betinga sitt pris! Det blifver honom föreskrifvet, och till ett belopp, som, enligt hvad af andra redan blifvit anmärkt, är vida för lågt. Det förtjenar härvid tilläggas: att en på 28 år fördelad betalning endast af en cassa kan, genom utlåning och förräntning, bringas till capital; men alt, för den enskilde, en dylik utdelning blott vore en handpenning, som, efter upphörandet, icke lemnat honom, hans arfvingar och jord någon hufvudslod, hvars afkastning kunde för alla tider ersätta förlusterna.
Då nu, för detta ändamål, en sådan öfversigt emedlertid icke bör saknas; har jag på hitintills vanligt sätt uppgjort ett sammandrag af de inkomna Fånglistorna för Januarii månad 1833, hvilket vördsamligen öfverlämnäs, med åberopande af det lika beskaffade sammandrag för år i83oy hvilket finnes bifogadt min Embetsberättelse för det året, Lagskipmngen i Tryckfrihetsmål förtjenar ostridigt att till serskild utredning varda framställd, så väl för sin vigt, sorn för det egna handlingssättet, afvikande i flera afseenden från det vanliga. För att inleda en sådan utredning, torde några hufvudmoment af den hithörande Laghistorien i minnet böra återföras, och deribland i främsta rummet r att den i 86 §. af Regeringsformen nedlagda grundsatsen om tryckfrihet blifvit uti ©amtnanfcrag af fce tilt 3uftitie'^m6ut)émané*(£ypcMtionen iitfontna fdngltftor fot* januari rnåttab år 1833. Stirern ^öflnitig^ od^> fdngelfet’ fornt Covcectionénntättntngat:. Söran gelfe ttttber gttbs tjettff. Safleligt tat, upplopp* gaif! mpnt' ning, &ebrä' geti, förfall?* ning. tStorb, banta morb, förgiftning, brSp. SÖiorb branb. 28ålb emot göräl* brar. m\, röfveri, fiölb, fnatteri* Sillman na me bels för ftmgrmg. SSBSlb-' tägt, blob SbSöreS: brott, toSlb, flags; mai. gångefpiUntttg* ©uBor* bina* tionSBrott. 9tpm SpHeri, roanart, tiggeri.
Sjö- Militiens LöningsStater. Orlogs-Flottans Civil och Economie-Stat sz: — —. Attnoens Flottas Stockh. Escadre i6,zis: 44. Dito Götheborgs dito — 29,045: Z4, r. I anseende till beha begge Staters tillökning af twenne Volonlaire - Compagnier. Lotteri - Staten 9;: »6. Förbättring i underhållet för Stockholms Garnizon, samt till detz Smkbus - Inrättning — 37,259; s, 8. Tillsammans R:dr i t g,6z r: 42, 8- Hwaremot likwäl afgatt följande pade af Riksens Ständer upprattade personela Staten anslagna Summa, nemligen: A Staten för Fortificatlons - och Fältmätnings-Corpserne R:dr »99: zs> — Kongl, Gardes-Brigadens Stat - 2,769: zr. — Lif-Gärdet till Häst — 56: Orlogs-Flvttans Militaire-Stat — 95Z: 14. — F. d. Malmö Escadre af Armsens Flotta 4224: 45. — Covstructions - Corpsen 26: Z2. —. Tillsammans R:dr 8,ozo: n. —. Och hafwa således Riksens Ständer funnit den återstående Utgifts-Summan af m,6<rr R;dr z» § 8 r. såsom §2» Den 29 Junti. 8 r:st, safrin erforderlig för de dels af Eder KongK. Maj:k, Defi höga ratt likmätigt, widragne, dels af Riksens Stander beslutade förändringar, icke döra belasta den lill Förswars, Merkel nödig ansedde En, million R:dr, utan sördra serskildt anslag pä Stat 5 för att ifrån och med innevarande ar, till uppgifne ändamål urdetalas.
Uplästes och godkändes följande votens-propos.; Den som vill, att Hr Brakels nu väckte förslag, att Riddarh.- Utsk:t måtte föreläggas, att inom 3 veckor inkomma med Utlåt. 148 Den lfi November f. m. öfver Hr Brakels motion om omedelbart val af B. o. Adis Elektotorer, skall af K. o. Ad. afslås, röstar Ja j den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, bifaller R. o. Ad. ofvannämnde Hr Brakels förslag om sådant föreläggande för Riddarh.Utsk:t. Vid voteringens slut befunnos rosterne hafva utfallit sålunda: Ja — 37. Nej — 61. Hr Brakel: Orsaken, hvarföre jag begärt, att Riddarb.Utsk. skall inom viss tid inkomma med det ifrågav:de Utlåt:t, ar icke något misstroende mot Utsk:ts nuv:de ledamöter, att de icke skola handlägga ärendet så fort. som möjligt, utan allenast erfarenheten från en föreg:de Riksdag, då Utsk:t behandlade frågan under 6 å 7 månaders tid. H. Exc. Hr Gr. o. Laudtm. tillkännagaf, att anslag blifvit utfärdadt till fortsättning af plenum kl. 6 e. m. Gr. Adlersparre, Carl August: Jag anser mig pligtskyldigast böra på förhand underrätta Eder, mine Hrr! att de 2 motioner, jag nu går att upläsa, stå till hvarandra i det närmaste sammanhang och måste således gemensamt skärskådas och bedömas, samt att det endast är iakttagelsen af en formföreskrift, som föranleda att dessa motioner ej blifvit innefattade uti en och samma ram. Härefter upläste Gr. Adlersparre 2.-ne motioner af följande innehåll: 1 :o. Öfverallt i landet, der jag uppehållit mig, har jag inom alla klasser hört den åsigten bestämdt uttala sig om våra biskopsembeten, att de utgöra en onödig statslyx, hvilken landet, ju förr dess heldre, borde blifva qvitt, såsom alltför kostsam för ett fattigt folk.
Hvad åter angar anmärknln rör.‘de den academiska disciplinen, så, då nu förtiden den academiska ungdomen hvarken anses för eller i sjelfva verket är blotta skolepiltar, utan fastmer kommit till den ålder, att de alltför väl skulle kunna dömmas efter borgerlig lag, och då åtminstone, mig veterligen, deras förseelser sällan blifva föremål för någon handläggning vid academisk domstol; kan jag icke inse nå - Den a» Juni e. m. gon våda af att här, sora annorstädes, alla af den academiska ungdomen begångna förseelser af borgerlig domstol upptagas. Jag anhåller om R. o. Ad:s bifall på betänkandet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 PROTOCOLL, HÅLLNA hos HÖGLOFLIGE VID gTrtötimit ItiliSiXiöeu t ^todiljolro ÅKEN 1856—1857. Fr »st te t Sii fiel. STOCKHOLM, TYPOGRAFISKA FÖRENINGENS BOKTRYCKERI, 1857. Onsdagen den 1 April 1857. Plenum kl. 10 f. m. Just. pleni-prot. för d. 14 sisth Mars. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. inkomne Betänkanden: N:o 71, i ani. af väckte motioner om åtgärder till befrämjande af sabbatbens helgd; N:o 72, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Wadstena; N:o 73, i ani. af vackt motion om beviljande af stapelrätt för staden Falkenberg; samt N:o 74, i ani. af väckt motion om beviljande af stapelrätt för staden Kungsbacka. Fortsattes pröfningen af Bevilln.Utsk:s Betänk. N:o 5, angide ifrågaställde förändringar i föreskrifterne om allmänna bevillningens utgörande; och förekom nu 26:te punkten, ang:de §§ 67, 71 och 109. Frih.