Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på lämpligaste sättet att bestämma ofvannämnde form för pannor till husbehofsbränning, så enär kommitteen, genom erhållna upplysningar från landsorterna, inhemtat, att i alla rikets landskap, med undantag af Skåne och Blekinge, ännu brukades mer eller mindre höga pannor med liten hatt, och ingen annan afkylningsredskap än i, 2, någon gång 3 raka pipor, eller på några få ställen så kallad enkel kylare, hade kommitteens pluralitet ansett denna konstruktion, med de närmare bestämmelser, som i den föreslagna förordningen utstakats, böra antagas såsom den enda, härvid tillåtliga, redskap; och då erfarenheten visat, attalia beskrifningar på bränvinsbränningsredskap blifvit underkastade olika tydning, ofta förtydning, hade kommitteens pluralitet ansett säkrast att, genom för - 16 Kongl. Maj Is Md. Proposition, N:o 26. ordningens vidfogade ritningar, de former utvisades, inom hvilkas latitud redskapen må kunna inrättas. I fråga om beloppet af afgiften för husbehofsbränning, bade kommitleens pluralitet ansett sig icke böra taga sådana pannors högsta afverkningsförmåga till grund; ty ehuru deras form vore sådan, att pannan ej med fördel borde kunna användas för en hastig afverkning, måste det dock erkännas, att den, drifven med oafbruten omsorg, kunde afverka betydligt iner, än det nu föreslagna skattebeloppet antydde} men kommitteens pluralitet, som antagit, att de ökade omkostnaderna i ved, och det arbete, sorn erfordras att sköta dessa små pannor, skola afhålla mängden af deras begagnare från oafbruten bränning, hade ansett skatten böra sättas till ett jemförelsevis ringa belopp, på det alt dessa pannor, utan särdeles känbar förlust, må kunna tidtals få stå obegagnade, ehuru till användande uppgifna.
N:o 10, nemi. att uppskjuta bestämmandet af aflö'ningen för R. St:s och Utsk:ns cancelli-pei sonal till slutet af riksdagen, har jag dock derutaf icke kunnat draga den slutsats, att Utsk. holde uppskjuta bestämmandet utöfver den i grundlagen för riksdagens längd utsatta lid; utan hade denna aflöning inom nämnda tid ovillkorligen bort vara bestämd. För min del skulle jag tro, att R. o. Ad. nu bör företaga denna fråga, och jag hemställer derföre, om icke R. o. Ad. skulle finna skäligt besluta, att vårt cancelli, som vid denna riksdag ovillkorligen arbetat med mycket större skyndsamhet och haft mera att göra än förut, må få en tillökning, utöfver hvad som vid sista riksdagen fastställdes, af 24 sk. b:co om dagen på person. Gr. Horn, Claes Fredr.: Jag lager mig friheten upplysa Ståndet derom, att ett förslag till slutlig aflöning är uppsatt på StatsUtskrs riksgälds-afdeluing och kommer oförtöfvadt att till afgörande företagas. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att den egentliga frågan, som innefattades uti nu föredragna punkt af Utskrs betänk. angick en anmälan af revisorerna, rörrde bestämmandet af tiden för RiksStms cancellipersonals och vaktbetjenings aflöning efter sistförflutna riksdags slut. Frih. Cederströms nu afgifna yttrande vore deremot egentligen en ny motion, som icke nu kunde föranleda till något bestämdt beslut j hufvudsaken. Frih. Cederström: Den anmärknm vore ganska rik tig, att ifrågavar. punkt i betänk, om revisorernes berättelse icke skulle tillhöra denna riksdag, i händelse icke den bär frågan i 3:e punkten af detta betänk, vore en följd af de anmärknrr BondeSt. gjort emot det föregående betänk., att Utsk. må i sammanhang med berättelsen afgöra frågan 0111 lönebeloppet vid denna riksdag för RiksSt:ns cancellier; och det är derföre Utsk. har förklarat, att Utsk, i anlrdn. af Ständernes beslut i afseende på betänk.
I fråga om sjelfva jernvägen genom Norrland och de utsigter, densamma kunde hafva, stälde sig grefve Posse på en allmännare och högre ståndpunkt än den, hvarur man vanligen betraktar frågor sådana som denna, och hans uppfattning häraf samt dess oförfärade framställande från re-geringsbänken är så mycket märkligare och mer erkännans-värdt, som han här icke blott vidrörde en ytterst ömtålig fråga, nämligen den om utsigterna för en norrländsk stambana att bära sig, utan äfven tydligt och klart stötte för hufvudet de synnerligast i andra kammaren rådande föreställningarna om att första vilkoret for en banas byggande af staten är det, att antagligt skall vara, att denna bana lemnar tillbörlig afkastning. Han stälde denna synpunkt först i andra rummet, med kraft utvecklande skälen härför. Då det är just ur denna synpunkt, som en fråga lik föreliggande bör ses, och grefve Posse på ett lyckligare sätt, an kanske någon visat, hurusom egoismen i detta afseende tilltager, tveka vi så mycket mindre att här meddela en lösryckt bit ur hans utmärkta anförande, som de från den plats, derifrån de uttalades och med hänsyn till dem, som fingo taga åt sig de förebråelser, som der gjordes, äro synnerligen märkliga. Grefve Posse yttrar: » Man säger, att staten icke har någon tillfredsställande ränta å byggnadskapitalet; och man vill icke se saken från någon annan ståndpunkt än denna. Jag ber då få erinra derom, att då. svenska staten för omkring 25 år sedan beslöt att börja sina stambanebyggnader, så var det väl ickeför att dermed placera kapital, som skalle bära ränta, utan det var för att genom jernbanorna bidraga till utvecklingen af landets naturliga tillgångar; jag minnes mycket väl från den tiden, att man i allmänhet uttalade den åsigten, att det vore föga sannolikt att under en mansålder statens jern-banor skulle komma att bära trafikkostnad, långt mindre gifva någon ränta å anläggningskapital. Men man beslöt ändå att bygga dem just för den. indirekta fördel, som var att af dém väntå. Det är först i senare tider, som den andra åsigten mer och mer sökt göra sig gällande, att man icke skall bygga stambanor, emedan de visat sig icke gifva tillfredsställande ränta på anläggningskostnaden.
Utom det att möjligen en eller annan lönefyllnadspost vid närmare undersökning befunnes uppgå till något högre belopp, än som nu blifvit beräknadt, anledning jemväl förekomme dertill, att någon ny länsmans-tjenst kunde ytter - Sla/s-Ulskottels Utlåtande, N:o 71. 11 ligare behöfva å stat upptagas, ansågs, att anslaget borde bestämmas till en rund summa af 77,000 r:dr. Angelägenheten af en efter Lands-stats-personalens behof samt mödosamma och ansvarsfulla befattningar lämpad lönereglering har länge varit af Rikets Ständer erkänd. Redan vid 1823 års riksdag gjordes af. Rikets Ständer underdånig framställning om en dylik reglering, men, ehuru Kongl. Majit sedermera vid särskilda tillfällen till Rikets Ständer aflåtit förslag i detta ämne, blef dock regleringen, hufvudsakligen i brist af tillräckliga tillgångar, tid efter annan, uppskjuten och endast några partiela lönetillökningar beviljades. Då behofvet af en allmännare lönereglering lör Lands-staten under den sednare tiden blifvit allt mera framstående, i anseende till tjenstemännens ständigt ökade göromål och de, i följd af den stigande lefnads-kostnaden, i allt kännbarare man otillräckliga löne-förmåner, mängden af dessa tjenstemän åtnjuter, anser Utskottet, enär ett förslag till en sådan reglering riu blifvit af Kongl. Majit till Rikets Ständer ånyo ailåtet, att med ordnandet af Lands-statens lönevilkor icke bör längre uppskjutas. Som emellertid
Den 11 April e, m. att gifva anledning till sådana anmärkningar. Hvad jag sagt, har han ej vederlagt. Min pretention år att Ministerens verksamhet intråder, då Konungens delicatesse hindrar honom att sjelf tala. Jag tror det hafva ålegat Ministeren, att vid Konungens delicatesskänsla göra den anmärkning, att denna discussion nödvändigt deraf skulle uppstå. Jag anser all rättighet innefatta en skyldighet. Såsom Riksdagsman söker jag derföre icke några nöjen, utan blott, i hvad jag kan, alla möjliga utvägar, att lindra Svenska Folkets bördor, så ofta påtagliga anledningar dertill sig yppa. Man har sagt, att om vi ej varit förenade med Norrige, hade vi fått vidkännas ifrågavarande utgift ensamme. Just detta år en orsak, hvarföre jag hoppas att vi nu, genom det förändrade förhållande, som genom denna förening uppkommit, skola få tillgonjuta en efterlängtad lindring. Jag kan således ej frångå mitt yrkande, att den summa StatsUtskottet ansett böra på oss belöpa, eller 45o,ooo R:dr Banco, måtte hembjudas Kongl. Maj:t för besagde ändamål, utan att vidröra Norriges deltagande, under öfvertygelse att Norrmännen likasom vi skola inbjudas att i detta ämne discourera. I anledning af hvad en annan vård Ledamot, Grefve Lövenhjelm anfört, att jag skall hafva misstydt hans ord, får jag förklara, att sådan aldrig varit min mening, hvaremot det kan vara ganska möjligt att jag missförftått honom. Han har sagt att jordbruket ensamt bidragit till Saltpeterfondens formerande. Jag Den xi April e, m. 5i7 har deraf dragit den slutsats, att fonden vore en jordbrukets tillhörighet. Jag skall nu sålunda råtta mina ord, . att så länge Salfpeterfonden anyåndes till det ändamål, hvartill den blifvit anslagen, är den icke jordbrukets tillhörighet, men i samma stund deraf göres ett annat bruk ån det, som ifrån början dermed varit afsedt, blir det en jordbrukets, äfvensom alla Hemmansägares rättighet att reclamera fonden till jordbrukets förmån.
Företogs val af Bänkmän, hvartill blefvo utsedde följande Ilerrar, nemi.: i:sta Bankm:s-Afd, N:o l\b. Gr. Piper, Cail Claes, genom lottning med Nto 90. Gr. v. Hermansson , Carl ; N:o 87. Gr. Löwenhjelm, Gustaf. 2.dra Bänkm;s-Afd. N:o 92, Gr. Horn af Åminne, Claes Fredr.; N:o 115. Gr. Lagerbjelke; Ful-ltn.Frih. Cederström, Jacob, genom lottning nied N:o 1 13. Gr. Ehrensvärd; Fullm. Gr. Hamilton, Jacob Essen. 3:dje Bänkm.-s-Afd. N:o i3t. Gr. De Geer till Löfsta, Cail; N:o 3. Frih. Gyllenstjerna af Lundholm, Nils Christoffer. Pj_.de N:o io5. Frih. Strömfelt, Carl Melcher. 78 Dc 11 27 Januari. S.-te Bankni:s-Afd. Frih. v. Friesendorff, Fredrik; N:o 232. Frih. Åkerhjelm af Blombacka, Claes. 6:le Bdnkm.-s-Afd. N:o 255. Frih. Falkenberg, Conrad; N:o 272. Frib. Hermelin, Carl. y.-de Bänkm.-s-Afd. N:o 297. Frih. Liljencrantz, Fredr. Aug., genom lottning med N:o 3o5 Frih. von Lingen; Fullm. Gr. Falkenberg, Carl Adam; N:o 338. Frih, Tersmeden, Wilh. Fredrik. Side Bänkm.-s-Afd. N:o 351. Frih. von Rehausen, John; N:o 381. Frih. Hjerta, Gustaf Adolph. g.-de Bdnkm:s-Afd. N:o 11. Hr Bonde, Knut; i\T:o 86.
Nåder bestämma detta pris från och med innevarande år till 6 R:dr, samt vid det sålunda inträdda förändrade förhållandet den af Utskottet föreslagna bestämmelsen om lösningsprisets fastställande för en tidrymd af 10 år icke vidare torde vara af behofvet påkallad, får Utskottet hemställa, att Utskottets uti ifrågavarande 42 g gjorda tillstyrkande måtte få förfalla; anseende sig Utskottet härmed jemväl hafva besvarat förenämnde af Jonas Peter Danielsson väckta motion. 5:o Uti 46 § har Utskottet tillstyrkt, att Revisorernes framställning om angelägenheten deraf, att särskilde Revisorer måtte utses att årligen granska DanBih. till R. St. Brot. 1853 & 1851. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 8 Haft. 2 10 Slals-TJlsltollels Utlåtande, M 159. viks hospitals räkenskaper och med uppmärksamhet följa denna inrättnings för valtning, icke mätte lill nägon åtgärd föranleda. Denna <§ har af Borgare-Ståndet blifvit återremitterad. Men som densamma är af de tre öfrige Riks-Stånden bifallen, anser Utskottet, på grund af 73 § Riksdags-Ord ningen, någon åtgärd i anledning af den erhållna återremissen icke vara att vidtaga. 6:o 49 §, rörande Revisorernes anmärkning, att, ehuru en juridiska fakulteten vid Universitetet i Lund tillhörande profession, hvartill lön blifvit vid 1840 och 1841 årens Riksdag af Rikets Ständer anslagen, vid slutet af den tid, Re visionen omfattade, ännu stått ledig, lönen, i stället att besparas Statsverket, blifvit tillförd Universitetets reservfond, innefattar två momenter.
Bonde, Standets Led. wägnar, Ståndets Led. wägnar, tegelin. lonss ^nclersZori. 0. lunelius. Att förestående afstrifk ar enlig med de till Rik, sens Högloft. Ständer insände Original, betygar 0. 'I'Ull el i US. Bifallit hos Ridd. och Adeln d. 12 Maji. Preste-Ständet den 12 , - , - Borgare-Ständct d. 12 Bonde-Ständet den 12 - , Riksens Ständers Stats < Utskotts Betänkan» de, angående Rärrtan pa det Län, äga» ren af Rosenforst Jernbruk, Majoren Rosenborg af wadstena Lrigsmans, hus-Lasta imrehafwer. ^ anledning af ankomne Remifier fran Riks-Stan, den, har Stats-Utffottet förehaft Kongl. Majtts den 22 sistl. April gikne Nådiga Proposition, an, gående Räntan för det Län, Majoren Rosenborg af Wadstena Krigsmanshus, Cafia innehar. Kongl. Maj:t har i Propositionen täcktö giftt>a tillkänna, att sedan Desi och Rikets Krigs Col, legium, genom Auction lill Majoren Rosenborg sörfält 246 Den 12 Majk. sörfält Rosenforss Jernbruk med Hagelsrums Mas, ugn och Gjuteri, pä de wilkor, att Majoren genast erlade, den ti!I försäljningsdagen uvplupne räntan a ett sörre Innehafwarens Bruks,Patronen Hed, bergs i Bruker inteknade Län af Wadstena Krigs, mnns)us,Cassa, stort Tjugutwä Tusende Riksda, lek Banco, dä hela Capualet för den i stuldfcdeln mfarte och widare löpande räntan af fem Procent, fick innestä i sein ar, hwarefter twa Procent af Capitalet, jemte berörde ränta, ärligen borde erlägga§; men Klies-Collegium, uppä det af Kongl.
Icke destomindre har Utsk:t nu återigen afstyrkt det begärda anslaget för denna byggnad, och denna gång såsom skäl anfört, att Utsk:t saknar tillförlitlig ledning för bedömandet af kostnaden. För Utsk:t hafva likväl varit tillgängliga tvänne alternativa förslag ifrån K. M:t, med dertill hörande ritningar och kostnadsförslag, och dessutom har Utsk:t haft att behandla af enskilda väckta motioner i samma fråga, äfvenledes åtföljda af ritningar och kostnadsförslag (enligt dessa motioner skulle platsen för kasernen blifva en annan, än den K. M:t föreslagit), och det tyckes således, som om det egentligen varit rikedomen på förslag, hvilken vållat Utsk:ts beslut att uppskjuta denna fråga. Om R. St:r anse, att ett alldeles nytt etablissement bör upprättas, oaktadt ett sådant kommer att medföra större kostnader, än det af K. M:t föreslagna, är jag öfvertygad om att K. M:t skall, så vidt möjligt är, gå R. St:rs önskningar till mötes. Bestämmandet af platsen, hvarest kasernen skulle anläggas, torde dock K. M:t alltid komma att förbehålla sig. l)å jag har hört, att man inom de andra St-.n framlagt redaktionsförslag till den skrifvelse, som i denna fråga borde aflåtas till K. M:t, och då jag har anledning tro alt äfven inom detta Stånd ett sådant förslag kommer att afgifvas, vill jag icke nu framställa något bestämdt yrkande i afseende å antagande af K. M:ts Propos., utan inskränker mig till att för R. o. Ad. påpeka vigten deraf, att denna fråga erhåller en snar och lycklig lösning. Hr Cederschiöld, Fredrik August: Ehuru jag aldrig hyst några öfverdrifna förhoppningar, att Utsk:t skulle tillstyrka bifall till min motion ang;de kasern för K. Svea Artillerireg:te, så hade jag dock föreställt mig, att denna vigtiga fråga skulle 56 Deu 3 Mars f. m. af Utsk:t hafva blifvit behandlad på helt annat sätt.
Den 26 Februarii 403 Upplästes och lades till handlingarne inkomne prot.utdr. från de öfriga RiksSlm, nemi. från PresleSt. af d. 8, 12, 15 och 19, från BorgareSt. af d. 15, 19, 22 och 26, samt från BondeSt. af d. 12, 15, 19 och 22 dennes. IL R. o. Ad. åtskildes kl. § lill 1 e. m. In (idem protocolli, j,' Albert Munck. Lördagen den 1 Mars 1845. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.utdr. för d. 26 sisth Fehr. Justerades pleniprotm för d. 25 sisth Januari f. och e. m. Öppnades Hrr Electorers lista vid val af en ledamot i Coust.- Ulsk. eller N:o 1,364, Hr Ljungfeldt, Fullm. Hr Cederschjöld, Pehr Gustaf, sedan N:o 1,476, Hr Riben, Carl Willielm, härtill utvald, sig detta förtroende afsagt; och befans dertill hafva blifvit utsedd: JN:o 2,202. Hr Möllerhjelm, Axel. Öppnades jemväl Hrr Electorers listor vid val af ledamöter under beviljad ledighelslid uti Statsoch Bevilln.Ulskm; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde i Stats-Utskoltet: under den ledamoten i detta Utsk., N:o 389, Frih. von Kraemer, Robert Fredrik, medgifna 3:ne veckors ledighet, från samma dag beräknad, N-.o 2,082.A. Hr Mannerskantz, Carl Axel; Bevill n i ngs-Uts kottet: under den ledamoten i detta Utsk., N:o 1, Frih. Oxenstjerna af Eka, Carl, medgifna 3:ne veckors ledighet, från samma dag beräknad, N:o 37. Hr Rosenstråle, Fullm. Hr Tornérhjelm, Rudolph.
Domstolens protokoll för nyssnämnde dag, beslutadt af då närvarande Herrar Justitieråden Themptander, Bredberg, Engelhart, Backman, Grefve Snoilsky, Grefve G. A. Sparre och af Role'n. Berättelsen upptager vidare, pag. 81 och följande, ett af mig förordnad!., inför Kongl. Svea Hofrätt af Advokatfiskals-embetet derstädes ulfördt åta), angående det emot häradshöfdingen i Jemtlands norra domsaga Johan Montelius angifna förfarande, att hafva för åtskilliga af honom, å Rödöns Häradsrätts vägnar, utfärdade fastebref beräknat och tagit högre lösen, än gällande 7 Expeditionstaxor stadgade; för hvilket, med företedda handlingar äfven bekräftade, förfarande bemälda Kongl. Hofrätt, genom utslag den 23 Januari 1844, pä anförda grunder samt under åberopande af Expeditionstaxorna den 17 Mai 1801 och den 15 Maj 1821, tillika med Kongl. Förordningen den 3 December 1812, ålagt häradshöfdingen alt till vederbörande återbära hvad han för ifrågaställda fastebref utöfver rätta lösen fordrat och uppburit,'så ock att böta sexton R:dr 32 sk. banko; deröfver hos Kongl. Maj:t underdåniga besvär af häradshöfdingen Montelius blifvit anförda. Och har Kongl. Maj:t, efter målets föredragning i Dess Högsta Domstol, medelst utslag den 18 Februari innevarande år, Sig utlåtit och funnit, skäl icke vara anfördt, som i Hofrättens öfverklagade utslag kunde verka ändring; uti hvilket domslut, såsom Högsta Domstolens protokoll för nyssnämnde dag upplyser, Herrar Justi lier äilen Themptander, Engelhart, Nordenstolpe, Grefve Snoilsky, Grefve G. A. Sparre och Schmidt deltagit och sammanstämt.
12g deras förvandlande till ovillkorliga skuldförbindelser eller andre betalnjngsgilde handlingars hvarmedelst ock den nytta Herr Borgmästaren Linde förmodat skola genom förbudet härflytas icke blefve att förvänta; Och är det alltså, på desse skäl, sorn Utskotten se sig icke äga anledning understödja bifall af hvad i förberörde måtto är vordet hemstäldt. Dock varder detta till Riksens Högloflige Ständers pröfning vördsamt öfverlämnadt. Lag ■ samt Allmänna Besvärs - och Eko: nomi-Ut skott ens Utlåtande 3 angående Kronoskjuts skyldiges rättighet, att vid Härads-Tingen välja de i Kongl, Förordningen den 28 jfunii 1809 omjörmälte Deputerade. I^-iksdags-Fullmäktigen från Stockholms Län, Matts Ericsson, har uti ett till Hedervärda Bonde-Ståndet ingifvit Memorial föreslagit, att, i anseende till de svårigheter, hvilka skola möta för verkställigheten af den uti 4:de puncten af Kongl. Förordningen den 2 8 Prot. 1817 . isig. 7-de Sami. Jlgo Lag' och Besviirs-Utslottens Bet ani anden. sioskjuts-längdeme och Marche - routerne, för att af bemälte Deputerade genomses och granskas, berörde rättighet måtte på det sätt få utöfvas, att valet af desse Deputerade skulle ske vid något af allmänna Härads-Tingen. Sedan Dag-Utskottet, sorn fått berörde Memorial till sig remitteradt, ansett det deruti ©mförmalte ämne röra allmänna hushållningen , och att det således, i förening med Allmänna Besvärs - och Oeconomie-Utskottet, borde till pröfning företagas, har det hos Utskotten kommit i öfvervägandeJ
Justerades Protocollet för den 17 dennes.1 Beredningen företog till granskning det förslag till redaction af 5 § i Tryckfrihets lagen, hvilket sista Constitutions Utskott afgifvit, då ifrån början, till och med orden insättande i häkte pag. 58, skulle införas en ny redaction af följande innehåll: 5 §. 1 :o. »Lagligheten af Böckers och skrifters innehåll skall hädanefter altid pröfvas af en Jury eller Nämnd, bestående af nio personer, hvilka utan arfvode eller kostnadsersättning för denna befattning, sammanträda vid den Domstol der brott emot denna lag åtalas, och der genom förhör med Parterna åklagarens afgifvande slutpåstående och den åtalades infordrade förklaring, ransakningen fullbordas bör.» 2 :o. »Derefter äga Parterna välja hvar sina fyra och Domstolen fem, tillsammans tretton i Staden eller orten derintill nära boende för medborgerlig dygd väl kände personer, af hvilka, sedan de efter lag blifvit af Domstolen ojäfvige förklarade, en af vederparten och en af Domstolen nämnd person, bör af hvardera parten, utan anförde skäl, jäfvas.» 3 :o. »Sedan Nämndens antal sålunda blifvit nedsatt till nio Ledamöter, skola de af Domstolen, så snart sig göra låter, till utsättande dag sammankallas, då de inför Domstolen skola aflägga en så lydande ed:» »Allsvåldige Gud! Du skådar mitt hjerta. För Ditt allseende öga är intet upsåt fördoldt. Vare Din godhet och förbarmande nåd mig evigt tillsluten, om jag döljer min öfvertygelse i detta mål.
Att annorlunda anse dem, skulle vara ett aristocratiskt våld mot de mindre jordegarne. Särskildt får jag anmärka, att den gamla TarilFen på afgiften är orimlig, och gör på vissa ställen alltför stora språng. När t. ex. en i5-kannors panna betalar 16 sk., en iGkannors panna 3a; så skulle deremot fölen å 17 kannor erläggas 1 R:dr 20 sk., och för en å 18 kannor endast 1: 24- Och då en panna ä 24 kannor betalte 2 R:dr, och en ä 25 kannor 2 R:dr 4 sk.; skulle en å 26 kannor erlägga 3 R;dr 12 sk., men en å 27 endast 3 R:dr 18 sk. 0. s. v. Dessa språng emellan 16 och 17 samt emellan 25 och 26 äro orimliga, och borde lätt kunna undvikas, om man lät förhöjningen stiga i en jemnt tilltagande proportion. För öfrigt hafva Ftskotten dels blifvit klandrade dels berömde för det de tillstyrkt, att flytta åtalen mot fylleri-författningarnes öfverträdelser från Kongl. Maj:ls Befallningshafvande till Doiustolarne. För min del skulle jag nästan våga tro, att de böra flyttas från båda, ty då fylleri i och för sig 1 22 Den 4 Jun i i f. m. sjelf ej är något egentligt brott utan endast en last; så har jag svårt att förstå huru, efter Rättsläran, Staten mera kan straffa den, sorn genom starka drycker skadar sig, än den som gör det genom annan omåttlighet. Fylleri-målen borde efter min tanka öfverllyttas till KyrkoRåden, hvilka skulle på ett faderligt sätt kunna vidtaga sådane åtgärder, hvarigenom denna last häst kunde inskränkas, åtminstone säkrare och bättre än hitintills. Ingenting är emellertid orimligare än penningeböter för fylleri, emedan detta straff mest drabbar Hustru och barn. Stockstraff är nästan ännu orimligare, och jag vet flera, som afhändt sig lifvet för att undgå det. Nu mera lär det icke heller någonsin tillämpas; åtminstone har, mig vetter ligen, Kongl.
Den 15 Juni 1812 f. m. Justerat d. 15 Junii 1812. A. G. Mörner. Måndagen den 15 Junii Kl. 10 föremiddagen sammanträdde R. H. S. Constitutions Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihets mål, då alla dess Ledamöter voro närvarande, utom Herr Borgmästaren Nensén, som af illamående hindrades. Justerades Protocollen, hällne före och efter middagen den 12 dennes.1 Vid den i det förra af dem föreslagne redaction om Dagblads och Periodiska skrifters anmälan hos HofCanzlern, och orden nesligt brott anmärkte Herr Öfver Intendenten Edelcrantz, att på samma sätt, som det vore den enskildtes rätt att förklara sina ord, så borde det äfven vara Kongl. Maj :ts att bestämma vidden af uttrycket brott i Dess nådiga Proposition, innan Utskottet tilläde detsamma biordet nesligt, som gjorde meningen mera obestämd. Vid justeringen af det sednare Protoeollet och Herr RegeringsRådet Hallenstjernas särskildte tanka, att Utgifvare af Dagblad och Periodiska skrifter finge, emot namnsedels öfverlemnande, vara okände för HofCanzlern, så mycket mera, som Kongl. Maj :t sjelf önskar se anonymen bevarad, anförde Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz, att enligt dess tanka det af Kongl. Maj :ts nådiga Proposition ej kunde dragas den mening att anonymen i dylika skrifter skulle äga rum inför HofCanzlern, utan blott för Allmänhetens kunskap förblifva bevarad. Deruti Lagman Sandberg instämde med tillägg, att han ansåg Anonymiteten fulleligen bevarad, då allenast utgifvarén af ett Dagblad eller Periodisk skrift är skyldig att sin föresats hos HofCanzleren anmäla, men Auctor eller den som låter införa en artikel i samma skrift, i alla fall blifver okänd.2 Fortsattes granskningen af Tryckfrihetslagen, då början gjordes med 2 §•