Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V i gnabbades o c h glammade rätt bra vid uppstigningen, då vi visserligen fingo själfva bädda upp våra sängar — hvad som sker i de flesta skolor, tror jag, — men aldrig var det fråga om att göra upp eld om morgnarne; men väl för den, som hade veckan — o c h denna k o m i tur oeh ordning äfven till halfpensionärerna —, att, sedan pigan eldat, passa på o c h lägga kol på elden under dagens l o p p, ett litet husligt bestyr, som säkert ingen hade ondt af. O c h aldrig någonsin behöfde vi vara hungriga; jag tror vi alla funno maten ypperlig, riklig var den. Kanske voro vi mindre kritiska på födan än de, som följde efter oss. D e t är också märkvärdigt att höra m o r g o n - bönen skildras såsom ett så förskräckligt onus. Aldrig, på alla de år jag var m e d om den, hände det, att föreståndarinnan afbröt bibelläsningen för att fråga efter innehållet af det lästa, och aldrig märkte jag, att någon hade en sådan afsky därför som författarinnan. Jag minnes blott den djupa andakt, hvarmed föreståndarinnan själf uppläste morgonbönen, o c h j a g tror visst, att hon med sitt innerliga allvar drog flere, om på långt när ej alla, med sig. F ö r egen del kan jag med tacksamhet erkänna, att jag fått de religiösa intryck jag medförde som barn befästade o c h rotade g e n o m den undervisning jag mottog dels i skolan, dels under den oförgätliga konfirmationstiden och dels genom den offentliga gudstjänsten, där man hade sådana predikanter som biskop Bring, doktor Cedergren, pastor H u m b l a, professor Skarstedt, kyrkoherden Hägglund. O m vi flickor ej blefvo så goda kristna, som vi borde kunnat blifva, så har det aldrig fallit mig in att därför göra skolan eller kyrkan ansvarig. Likaså är skamvrån något, som icke fanns på min tid — j a g har aldrig hört eller sett, att man ställt så stora barn som 9 — 16-åringar i skamvrån, oeh jag kan ej tro annat, än att
På grund häraf och då Utskottet inhemta!, att nuvarande egaren til! oftanämnde egendom redan i anledning af köpet fått vidkännas åtskilliga kostnader, hvadan den af honom gifna köpeskilling icke utan någon förhöjning torde kunna läggas till grund för det förmodade priset vid en blifvande försäljning, har Utskottet ansett att en summa af 140,000 R.dr Riksmynt bör för ifrågavarande ändamål till utgående från Riksgäldskontoret anvisas; — och får Utskottet således, under förutsättning att dess i detta ämne uttalade åsigter vinna Rikets Ständers godkännande, tillstyrka, att uti skrifvelse lill Kongl. Maj:t Rikets Ständer i underdånighet anmäla, att de å Riksgälds-kontoret (ill Kongl. Maj:ts disposition anvisat en summa af 140,000 R:dr Riksmynt alt, i mån af behof, användas till inköp för Statens räkning af egendomen N:o 1 på Riddareholmen, i den händelse att Kongl. Majit, vid Nådig pröfning af detta ärende, finner en sådan åtgärd vara för det allmänna nyttig och lämplig. Stockholm den 15 December 1857. Stats-Ulskottets Utlåtande N.-o 189. ö Reservationer: af Prosten Berlin'. “Då jag instämt uti den af Utskottet yttrade åsigt om vigten för det allmänna af ali blifva egare lill ifrågavarande egendom, (Jeijerska huset å tomten N:o 1 Riddareholmen, kan jag deremot icke biträda det beslut, hvari Utskottet slädnät, eller att tillstyrka Rikets Ständer härför anvisa en bestämd summa af 140,000 R:dr Riksmynt. Det är en gammal regel, att, om man vill ändamålet, så måste man vilja medlet; men hvem kan väl i förevarande fråga garantera, alt Staten kan emot den föreslagna summan blifva egare till den nämnda fastigheten? Utskottet har upplyst, att alla försök, att genom rättegångar frånvinna nuvarande egaren hans i laga ordning förvärfvade fastighet misslyckats.
Afven med bästa vilja att upfylla de med befattningen förenade pligter, kan man icke säga sig fri från tadel och anmärkmr när man en gång lemnar densamma. Och då förmyndarens hela egendom står i pant för hans förmyndareförvaltning, så ligger häruti ej-sällan ett vigtigt hinder för honom, alt kunna lill det gagn för sig sjelf, som eljest varit fallet, sköta Dea 21 December. 129 sköta sina egna angelägeöheteF, hvarigenom lian förlorar vida mer, än som med det förmyndarearfvode, han möjligen åtnjuter, kan ersättas. Ett annat och olika förhållande företer sig med arfvoden, som för enskildla updrag, såsom det heter i Bevillmsförordn., betingas. Här står det hvar och en fl itt, att emottaga updraget eller icke, samt att i förra fallet med kommitlenten aftala sådana vilkor, som .göra updraget icke blott vinstgifvande utan äfven fritt från all ansvarspåföljd för emottagaren. Denne har då en verklig inkomst, hvilken således bör vara underkastad beskattning; och det är denna inkomst, men ingalunda den vanskliga och ofta till intet reducerade inkomsten af ett förmynderskap, sora lagstiftaren haft för afsigt att taxera. Dessutom — hvaraf utgår förmyndarearfvodet? Jo — utaf myndlingens egendom. Men denna skall af förmyndaren upgifvas till taxering, utan rättighet för honom, att dervid afdraga sitt förmyndarearfvode, för att derigenom minska myndlingens bevillningsafgift. Den inkomst, hvarföre myndlingen skattat, skall således, genom förmyndarearfvodets taxerande, för andra gången, till en del, beskattas, hvilket dock ingalunda står tillsammans hvarken med rättvisa eller billighet, så mycket mindre, som förmyndaren är i afseende pä egendomens förvaltning, satt i myndlingens stad och ställe samt följaktligen bör, lika väl och af samma skäl, som en arrendator, vara fri från afgift till Staten för den inkomst, han af denna förvaltning kan åtnjuta.
Då de nu antagne biläggnings-chartor sålunda kunna, utan serdeles kostnad, förses med lika valöroch årtals-stämplar å båda äudarne, och Utskottet icke vill bestrida nyttan deraf, att någon del af stämplade papperet vidfästes den handling, hvartill det hörer, heldst detta utgör en conlroll öfver charteringens riktighet, på samma gång, sorn det tryggar vederbörande Embetsmän mot på följd för försummelse, i den händelse andra delen af chartan skulle förkomma, får Utskottet hemställa, att vid charlet in" af sådane handlingar, derföre serskilde con O O troll-föreskrifter meddelas, biläggnings-chartan, på nyssnämnde sätt förändrad, skall på midten verticalt alklippas, båda delarne maculeras, och venstra hälften biläggas handlingen, samt den andra hälften deremot tjena till verilication öfver charteringens riktighet. O O Hvad vidare angår frågan angående hvilka handlingar, som böra underkastas den serskilda controllen, så och med stöd af hvad i betänkandet angående bouppteckningar, hvilka till Öfver-Domstolarne ingifvas, blifvit anfördt, finnér Utskottet sig, utan afseende å den häremot gjorde anmärkning, böra vidblifva sitt derom afgifne förslag. Med anledning åter af anmärkningarne i fråga om intecknade skuldfordringsbevis, och då flere Ledamöter inom Utskottet äfven vitsordat, att icke sällan intecknade skuldsedlar finnas ocharterade, hemställer Utskottet, med frånträdande af sitt yttrande härom i Betänkandet, alt intecknade skuldfordringsbevis äfven må underkastas dea serskilda controllen öfver charteringens verkställande. I följd hvaraf Utskottet anser sig sakna all anledning understödja den anmärkning, som blifvit framställd derom, att Fastebref borde, lika med intecknade skuldebref, från serskild controll befrias. Beträffande härefter de anmärkningar, som blifvit rigtade emot
Det är således ännu föremål för Kongl. Maj:ts pröfning, huruvida Domstolarne skola hemta de erforderlige kunskaperne inom sig, eller utifrån. Den förra åsigten öfverensstämmer med Herr Thams. Men då han sökt göra gällande den önskan, att BergsDomstolarne skola bibehållas i deras gamla skick, så skulle härvid möta samma svång - Den io December f. ra. 345 Iiet, som förr, att man nemligen i närvarande lid ej lian begära fullständige kunskaper i juridisk och vettenskaplig väg förenade hos en och samma person. Detta anförande torde få till Utskottet och MedStånden åtfölja Herr Thams Memorial. Herr Tham: Jag skall söka att ej genom vidlyftighet trötta Ridderskapet och Adeln. Jag har ej sagt, att Rikets Ständer lill Kongl. Maj:t ingått med sine önskningar uti ifrågavarande ämne på grund af juridisk enhetsprincip. Jag har tydligen utvecklat rätta förhållandet, och dervid yttrat, att ända från år 1810, då denna fråga väcktes, Rikets Ständer blott ansett Embetsmanna-personalen för stor, samt önskat alt, genom minskning deraf och en bättre organisation af Collegierne, förbättra och påskynda ärendernes långsamma och förlamade gång. Men under elen långa tid sorn sedermera förflutit, har man gått från Ständernes första ide', till en annan bana, der man sökt förvandla alla tvistemål till rent juridiska och skilja dem från de privilegierade domstolarne. Jag har sökt visa, att allmänna Domstolarne, om de ock skulle förstå desse mål, omöjligen kunna medhinna att handlägga dem, och alt flere Domare då skulle förordnas; hvilket jag åter tror ej vore öfverensstämmande med Sländernes önskningar. Friherre Ehrenborgh har yllrat, att, om man granskar BergsTings - # 346 Den jo December f. m. Rätternes domböcker, man skall finna vida flere mål af rent juridisk än af vetenskaplig beskaffenhet. Jag har i 3oår bevistat BergsTing, och funnit förhållandet vara tvärtom. Der finnas ganska få tvistemål, som ej grunda sig på ekonomiska eller vetenskapliga frågor. Jag har sett hvad en skicklig och nitisk Bergmästare förmår uträtta såsom Domare.
Ett ögonblick tycktes det, som om hennes lugna och stolta hållning skulle gjort intryck till och med på dessa och hejdat deras gny. En af dem svarade ock temmeligen höfligt på bruten finska: „skaffa hit mat och öl.“ Men denna ögonblickliga känsla af aktning försvann genast åter, och under svordomar och larm rusade kosackerna in i de ståtliga rummen. Öfver den för gårdsfolket framställda frukosten kastade de sig med glupande hunger; mera mat och dryck fordrades, och frambars på fru Catharinas befallning i ymnighet. Hon hoppades ännu att genom foglighet blidka de vilda krigarne, så retade de än tycktes vara, men med förskräckelse började hon nu af deras brutna ord, hotelser och åtbörder förstå att de blifvit anfallna, och att de trodde den fruktade partigängarn Löfving hafva sitt tillhåll här. Sedan de nu mättat den första hungern, slogo de sig med största skyndsamhet och lika begärlighet ned på alla de saker af värde, som med någon lätthet kunde bortföras, derunder förstörande allt annat, som förekom. Slutligen, när intet mera fanns lämpligt att medtagas, började en scen af fasa och förstöring, som mildrades endast af den lugna beredvillighet, med hvilken fru Catharina framlemnade en mängd saker af värde ur gömställen, der ej kosackerna sjelfva upptäckt dem. Besynnerligt nog. Midt under det vilda tumultet af en plundring, förfelade icke hennes höga lugn att inverka på de vilda krigarne, och hvad hon beräknade inträffade verkeligen, att kosackerna, giriga efter det värdefulla byte, hon erbjöd dem, glömde att noga genomsöka de rum, som sågo mindre bytelofvande ut, och att hennes döttrar sålunda förblefvo oupptäckta. „Halloh, icke är det nu tid att dröja längre,“ ropade anföraren på ryska, „tänd nu på nästet, som hyst den förbannade Löfvingen. Men vakta väl! Kanske kryper den d–n sjelf ut här, när elden börjar sveda hans koft. Nog såg jag att en hop af kanaljerna, som anföllo oss, försvann någonstädes hitåt; men icke vet jag om han var med dem.“
Då ock sådane personer, likasom deras äfven kringresande drängar, eiler andra, icke kunna skrifva, visar nog gerna Hållkarlcn sin tj nstfärdighet, med antecknandet af hästear. talet, e ter eget behag, antingen sjelf eller getrom någon annan, i den sålunda till con. troll nu mera ej tjenande Dagboken, helst när på flera ställen finnes helt olofliga namn, med lika anteckning om de utgångne hästarne, mäste en Resande, osäker om rätta förhållandet, åtnöjas med väntning på nytt håll, der reserve ej finnes, eller ock ingå i accord om dubbla skjutspenningar, för att under angelägen resa blifva fortskaffad Till afböjande utaf så mångå olägenheter, så väl ledande till Landtbrukets förtryck, sorn Resande merändels träffande obehöriga uppehåll, vore derföre önskligt, om den länge påtänkte utväg vidtoges, att sätta hela Skjutsanstalten på Entreprenad, i ,så matto, att Den 19 April. e. m. 585 ej mindre nu varande skjutsskyldige Gästgifvare, ensamme, eller med närmast intill deni belägna Hemmansägare, eller hvem som helst, hade öppet å utsatt tid, hos Kongl. Majus Befallningshafvande göra anbud om erforderligt hästeantals hållande å hvarje Skjutsställe, jemte vanliga Gästgifveri skyldigheters presterande, med borgen derför, emot de af Kongl, Maj t redan före detta i Nåder förundta friheter och understöd, af anslagna Rentors, Ängars, Hagars och Torps donationer, samt fri. het för Rotering, om ock dertill konnne nödig utfodrings ernående för det större hästantal än tillförene, sorn efter föregångne behörigen verkställde och kungjorde undersökningar vid hvarje skjutsningsställe kunde erfordras, och förmodligen hellre af de skjutsningsskyldige till en vida mindre dtl af hvart mantal utgifvas, antingen in natura, eller i penningar, än aft, såsom nu tillgår vid skjutsningen, på vägarne förspilla foderförlaget lör halfva året.
Hvad resultat sorn uppkommit af detta beslut är mig obekant; rätta stället för upplysnings erhållande derom är hvarken Riksens Ständer eiler deras EconomieUtskott, utan LandsCanz lliet uti Carlstad; och då Herr Lilliestråle motion icke åsyftar någon förändring, i en gällande Författning n an blott ett. yrkan de örn vidtagande af ett beslut som för mer än sex år sedan blifvit fattadt: vigar jag Hara Lillj.':stråles egit bedömmsnde ödmjukeligen understa!ta, om han icke skull .rönna skäl att återkalla s:n begäran om remis*, häldst Utskottet, så vidt jsg begriper, icke vid detta mål lärer kunna lägga någon aanan hand än det samma till Ståndet återsända med den upplysning jag eu tagit mig den friheten att i ödmjukhet afgifva. Om åter Herr Lilljestråles memorial remitteras så anhåller jag att dessa anmärkningar till Utskottet få åtfölja. N*o 134 Herr von Qvanten 9 Cark Frågan om utrotare ersättning till Stara - Den 5 Mar lii. 535 rotarne, tyckes vissserligen vara af mindre betydenhet, men det är icke så: antages denna ersättning,' utsås med detsamma ett oenighetsfrö bland hela Rotoch Rusthållare-Cl-iss. n, ty huru skall denna ersättning utgöras, da ena torpet är mindre, det andra är större* der torpen äro större, kunde äfven utroten begära ersättning, medan han ofta på 2:02 mils afstånd nödgas plöja och skörda långt större aréal, än hvad han sig enligt indelningsverket lagligen förbundit. Då detta 1685 in' rättades beslöts för Soldaten, åker till etfc Spanland, samt 2:ne stackar Höjde utvidgningar som sedan skedt, äro verkställde med Stamrotens eget begifvande, aldrig har utrote deruti kunnat medverkat. Då utmarkerne sedermera undergått delning, har Soldattorpet ansetts ej i delningen böra ingå, hvar^ före j sådana utmarker både Utoch Stanarote tillsläpt mark.
Det är omöjligt, att icke begär, passioner, öfverilning skola förföra menniskor till afsteg lika så väl emot BevillningsFörordningar, <om emot Lagar i allmänhet. Mot brotten har man derföre satt straff, och deras förhållande till gerningarna utgör en hufvudsaklig del af Lag - Den 29 Mars. 223 stiftnir.gen. Mycket i menniskornas gerningar kan icke en gång underkastas Lagar, men passionerna kunna af en välgörande Styrelse rigtas till gagn i stället för skada, hvarigenom brotten förekommas. Det synes, sorn skulle svårigheten (den man alltid föreställt sig större än den i sjelfva verket ärj att uppfinna sättet till inkomstens bedömmande, hafva i synnerhet väckt farhåga emot detta taxeringssätt. Hvem kan upptäcka hvars och ens årliga revenue? Hvem kan undersöka Penningemannens Cassa? Dessa äro frågor, som ännu förvåna många, och har blifvit ibland våra mest skadliga fördomar. Mig torde tillåtas att fråga tillbaka, hvar det project finnes, som fullkomligt uppfyller alla dessa öfverdrifna fordringar? Skulle det ännu icke vara upptäckt, och förmodligen aldrig blifva det, så torde, intill dess att ett dylikt kan framvisas, förenämnda frågor vara nöjaktigt besvarade, då man kan ådagalägga, att detta BeskattningsSystem, närmare än något annat hitintills kändt Förslag, uppfyller billighetens fordringar och inbringar den erforderliga bevillningssumman. Det, som inom Fosterlandet åstadkommit ojemnhet i Taxeringen efter r8to års Bevillningsförordning, var dels en följd af Systemets nyhet, dels af Förordningens ofullkomlighet. Om den grundsatsen, att betala efter behållen inkomst jemte en bestämd Capi tationsafgift ensamt varit tillämpad, hade.
Landtmäteri-Sekreteraren Rdr 3,500: — Öfver-Ingeniören „ 3,000: — Landtmäteri-Fiskalen „ 2,400: — Aktuarien, som tillika är Registrator, „ 2,000: — Tre äldre Ingeniörer å 1800 Rdr „ 5,400: — Två yngre Dito å 1200 Rdr „ 2,400: — En Amanuens till biträde åt Landtmäteri-Fiskalen „ 1,200: — Uti underdånigt memorial af den 31 nästlidne Juli har Landtmäteri-Styrelsen, under åberopande af dels särskilda framställningar från Landtmäteri-Fiskalen och Aktuarien, dels af andra anförda förhållanden hemställt: att, då Landtmäteri-Fiskalen vore lågt aflönad, och de för honom förut såsom sportler påräknade andelar i ådömda böter vid Greneral-Landtmäteri-kontoret blifvit genom den förnyade Landtmäteri-Instrulitionen förminskade, samt han ej kunde förvärfva sig några inkomster genom sysselsättning utom tjensten, derest denna skulle blifva bestridd med all erforderlig omsorg, Landtmäteri-Fiskalen, såsom ersättning för minskad sportel-inkomst och i löneförhöjning, måtte undfå från början af nästa Statsregleringsperiod 600 Riksdaler, samt hans fasta lön således blifva lika stor med Ofver-Ingeniörens och årligen utgöra 3,000 Riksdaler; men att frågan om den ersättning för mistad sportelinkomst, som må kunna nuvarande Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ts Nåd.
Den mängd af ovederlagda och jag vågar säga ovederläggliga anmärkn:r, som vid behandlingen af frågan om den nya LandslugeInslrutm här framställdes emot Ulsk.-s Betänk., hade jag för min 166 Den 6 April. del derföre trott förtjena den upmärksamhet frän majoritetens siday att minoriteten bordt kunna med säkerhet påräkna att erhålla återremiss å Betänk., och detta så mycket mera och isynnerhet sorn den i Const.Utsk:t väckta fråga om och i hvad delar ifrågav:de Instrukt. är grundlagsvidrig, och anses leda till ansvar å StatsRådets ledamöter, ännu ej är af RiksSt:n behandlad eller Utlåt, derom ens till dem ankommet. Oformligheten af det beslut, hvarigenom R. o. Ad:s majoritet sålunda på förhand, och innan Const.- Utsk:s nämnde Utlåt, till afgörande förekommit, sökt afskära pröfningen af samma Utlåt, eller åtminstone gjort ali pröfning deraf ändamålslös. springer alltför mycket i ögonen för att af någon länkande kunna förnekas. DA emellertid, oaktadt allt detta, minoritetens rättmätiga fordran på återremiss af Betänk., på sätt nämndt är, icke ansetts kunna af majoriteten beviljas, så får jag, som i denna fråga tillhört minoriteten, emot nämnda beslut nedlägga min reservation, i den förhoppning att minoritetens åsigter framdeles vinna mera afseende än nu. Hr Ribbing, Arvid, upläste ett så lydande anförande: Mina föregrde yttranden om 1855 års Landsh:gelnstrukt. hafva mindre syftat på dess innehåll än sältet hvarpå den tillkommit, samt af R. o. Ad. och af vederbörande Utsk. blifvit behandlad eller lemnad å sido. Detta sätt har förefallit mig så att säga executivt, och stridande mot de i våra grundlagar antagna former, samt derjemte egrannlaga emot den af R. St:r sjelfva antagna Väktaren öfver beskaffenheten af de mellan Riksdagarne utkommande allmänna författn:r och lagförklaringar. Af Ekon.Utsk:s Betänk.
Densamme, om anslag till betäckande af tryckningskostnaden för 4 å 5,000 exemplar af de nya predikotexterna pä finska språket; 27:o vice Talmannen, Biskop Annerstedt, om anslag för bibehållande af folkskolelärarinne-seminarium i Strengnäs; och 28:o Doktor Falck, angående lån till Gladsax socken i Christianstads län. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet en af Biskop Björck i Ståndet denna dag framställd motion, om tillägg och ändring i Kongl. Förordningen den 23 Oktober 1860, angående ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära. S. D. Remitterades till Beviilnings Utskottet i Ståndet denna dag väckta motioner: 1:o af Doktor Sandberg, om användande af de hvarje socken tillfallande bränvinsminuteringsafgifter i första rummet till folkskoleväsendets utveckling; 2;o af densamme, om förändring i 14 och 15 §§ i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående försäljning af bränvin och andra spirituösa drycker; och 3:o af densamme, om fördelningen af fcdelar utaf bränvinsförsäljningsmedlen till städerna och landtförsamlingarne efter hvarderos folkmängd.
Ett af den 4 Julii angående Directionens öfwer Drottninghuset i Stochholm underdåniga ansökning om ti iökning ä den för detta barmhertig, hets werk i star anflagne summa, hwilken Utskottet tillstyrker mä hädanefter och ifrän innewa.ande ärs början förhöjas isrän 666 R:d. 32 si. till 2200 R:d. om äret. Ett dito af den 4 Julli innefattande swar ä hos 96 Den 6 Julis» hos Ridderstapet och Adeln gjorde anmärkningar ivid Ustotkeis belänkande rörande ds under sista Kriger fängne ogifte Officeraresoch Under-Officerares kill Staks-Werket indragne halfwa löners ersättning: erkännandes Utskottet billigheten deraf, att den medelst anmärkningarne yrkade ersättning mä blifwa wederbörande tilldelad: men tillkännagifwandes derjemte, atk Statswcrkets tillstånd för det närwarande sädant icke medgifwer, saint att för öfrigt Z.-ns Riks-Ständ redan gillat hwad Utstorlet sett fig söranlätit att i della ämne förestå. Ett dito af den i Julik i anledning af Herr Commerce Rådet 8ante5ton8 Memorial om anslag af Stats medel att amvändas til! winnande as säker kännedom af S veriges statistik, hwilker anslag Utskottetuppå anförde stal ansett icke uddmandigt att tillstyrka. Ett dito af den 4 Jnlii i anledning af anmärkningar wid betänkandet rörande ersättning af kostnader till Capolter ät Extra Noterings manskapet, hwaruli uppä anförde ffäl tillstyrkes, att den ukas Utskottet projecterade anslags summa lill detta ändamäl mä till 96,020 R:d» nedsättas. Ett dito af den r Jnlii angående en i Bon» de»Ständet wäckt frägr om förhöjning i Poststlutslegan med mera, tillstyrkandes Utstöttes att deida mål mä hos Kongl. Maj:t i underdånighet anmälas.
Men huru skall vidare förklaras, att, då alla Civile Tjenstemän beviljats pensioner, efter viss uppnådd ålder, utan något bestämdt antal af pensionärer på en gång, hvaribland 24 Landshöfdingar alla 24 kunna på en gång åtnjuta pension; så faller det Utskottet in, att endast tillstyrka pension åt högst 2 Generaler utaf 9? Rörande Arméens begrafningshjelp, kan jag icke fatta meningen med, att Utskottet, pag. 2C)4> tyckes tillstyrka densamma , såsom ingående uti Arméens PensionsCassa-inrättning, då Utskottet förut, pag. 24, 25, specifikt - Den 21 Maji f. m. 97 cifikt med andra afgifter, upptager densamma till circa 20,000 R:dr, och då blott helt kort anser, att dessa afgifter tills vidare måste fortfara, och då Utskottet på samma gång tillkännagifver, huruledes Civilstaten får till dess Pensionslnrättning använda sin begrafningshjelp. Jag anhåller pä det högsta, att Armeen i detta fall måtte ske lika rättvisa; och i det hela, om Statens Tjenstemän böra anses såsom Statens barn, fordrar jag, att de, som ödet bestämt att för Statens försvar och sjelfständighet uppoffra sina lif, icke längre måtte såsom stjufbarn behandlas.