Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nämnda Memorial godkändes, dock att samma godkännande icke skulle utgöra hinder för att i den uti samma Memorial afhandlade del af Riksgälds-kontorets reglemente införa de tillägg, Rikets Ständers beslut kunna föranleda. JM 221, med förslag till stadganden i det nya reglementet för Riksgälds kontoret, angående de vid föregående riksdagar beviljade anslag till folkundervisningen; hvilket Godkändes. S. D. Vid nu skedd föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande, JM 80, i anledning af gjorda anmärkningar och Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande, JM 57, öfver motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855, Prol.-Uldrag den 14 November 1863. 735 bleT, med förkastande af Utskottets förslag i nu föredragna utlåtande, hvad Utskottet uti Betankandet JM 57 tillstyrkt, af Ståndet godkändt. S, D. Föredrogos Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets: Utlåtande, JV2 53, med föranledande af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i anledning af Utskottets Betänkande, M 29, i fråga om ändring eller omarbetande af Landtmäteri-instruktionen och Skiftes-stadgan, ra. rn Bifölls. Betänkande, J\s 54, i anledning af motion om ändring i Kongl. Kungörelsen den 4 Maj 1827, angående beräkning och fördelning af den ersättning, som boställsinnehafvare i anledning af verkställde egoskiften kunna erhålla eiler få vidkännas. Bifölls. Betänkande, JV2 55, i anledning af motion, att folkskoleinspektör måtte dels för anställande af inspektionsresor berättigas till ledighet från annan ordinarie tjenst, dels förklaras för sjelfskrifven medlem och föredragande i Domkapitlet vid behandling af folkskoleväsendet rörande mål. m. m. Bifölls.
Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Afkastningen af Wisingsborgs kungsgård 6,923: 19. Värdet af tillkomna inventarier 1,404: 35. Credit. Utgifter: Reseoch traktamentskostnader 1,011: 78. Förvaltningsm. fl. kostnader för Wisingsborg 11,001: 29. Summa 30,804: 39. § 1- Enligt Skogsstyrelsens den 19 April 1860 till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse om ekplanteringen på Wisingsö, hafva planteringarne derstädes under revisionsåret blifvit dels till arealen utvidgade med 21 qvadratrefvar, dels förbättrade medelst hjelpsådder af ekollen mellan raderna uti de yngre bestånden på en areal af 438 qvadratrefvar 38 qvadratstänger, till hvilka sådder åtgått 82^ tunnor ollon. Dessutom hafva, för ekbeståndens blandning med andra trädslag, på åtskilliga ställen i planteringarne blifvit utsådda tillsammans 411 ft frö af Oxel, Gran, Björk, Lönn och Ask. Jord för en ny plantskola har blifvit uppbrukad samt i denna äfvensom i gamla plantskolan utsådda tillsammans 18 kappar ekollon samt 97 ® frö af Gran, Lärkträd Lind, Ask och Lönn. Kong]. General-landtmäteri-kontoret. Räkenskaperna äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning. Uti särskilda hufvudböcker lemna dessa räkenskaper redovisning: a) för anslaget till sockenkartors upprättande; b) för General-landtmäteri-kontoret tillfallna böter och vitén, hvilka, enligt gällande föreskrifter, skola användas till inköp af mathematiska instrumenter, för geografiska karteverkets fullkomnande eller till andra nödiga utgifter. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: l:o Anslaget till sockenkartors upprättande. JDebet. Balans från år 1858: Uppbörd: Utgift: För kartor och beskrifningar m. m Balans till år 1860: Tillgångar Böter Diverse inkomster .. Debet. Afskrifningar «..
Såsom en nödig inledande erinran torde det först tillåtas Konsistorium, att fästa uppmärksamheten derpå, att RiC s Ständers Revisorers begge nu ifrågavarande anmärkningar röra sådana medel, hvilka icke genom allmän författning äro — 320 — på förhand bestämda till någon viss kassa, utan hvilkas disposition till den eller dem af läroverkets kassor, som deraf äro i behof, beror af Eders Kongl. Majits nådiga beslut för hvarje serskildt fall, efter Konsistor» underdåniga framställning. Hvad nu den första anmärkningen angår, eller om behållningen af vederlaget till pastorslönen i Hammardahl, så måste Konsistorium, emot Revisorernes anmärkning, vidhålla, att nämnde medel, 99 R:dr 21 sk., verkligen äro bokförda under den dag, då de till Konsistorium blifvit levererade. Att de först under nu ifrågavarande räkenskapsår blifvit i redovisning synliga, kommer deraf, att de, i kraft af Eders Kongl. Maj:ts, genom serskildt nådigt bref af den 29 April 1851, Konsistorium meddelade bemyndigande, att till Hernösands läroverks enskilda kassa i mån af behof anslå odisponerade vakans-medel under räkenskaps-året 1855—1856, blifvit till nämnde enskilda kassa öfverförda. Beträffande dernäst anmärkningen om Bygdeå vakanta pastoralier, synas Revisorerne hafva förbisett den i räkningen gjorda anmärkning, att nämnde medel först genom Eders Kongl. Maj:ts nådiga bref den 15 Juni 1855 blefvo till stiftets allmänna byggnadsTkassa anslagne, och att de således icke förr än under ifrågavarande räkenskapsår kunnat i byggnads-kassans räkning upptagas. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, C. J. AF NORDIN. P. ENGMAN. A. F. WIMMERCRANZ. C. A. CORNELIUS. Hernösands Dom-kapitel den 2 December 1857. And.
Aotalet af de med posterna expedierade bref, som år 1853 utgjorde: betalta eller lösen underkastade bref 4,183,067. och fribref 419,2661 tillhopa 4,602,333. har under nu ifrågavarande 2:ne år varit: år 1854 af betalta eller lösen underkastade bref 4,500,293. och af fribref 413,917. 4,913,210. och 1855 af betalta eller lösen underkastade bref 4,694,314. och af fribref 418,'605. 5,112,919. så att antalet af betalta eller lösen underkastade bref under dessa år öko.ts med 511,247. men af fribrefven minskats med 661. hvadan tillökningen i sammanlagda bref-antalet utgjort 510,586. § 4. I afseende å den med Post-verket förenade paketpost-inrättningen, anse Revisorerne sig böra omförmäla, att, under det utgifterne derföre uppgått > — 47 — Ar 1854. Assurans-afgifter för medel, inneslutna i rekommenderade bref, upptagas i serskildt konto uti Post-verkets räkenskaper och redovisas under dessa begge år på följande sätt; c Behållning från år 1853 94,765: 30. — Genom post-röfverier förkomne medel, som återbe kommits, 63,598: 17. 2. 96 729> Behållning till år 1855 Under år 1855 influtna assurans-afgifter Genom poströfverier förkomne medel, som åter bekommits, 2,917:
Jag kan så mycket mindre gilla det beslut Utskottet nu fattat, som uppbördsmannen, hvilken af Staten erhåller sin lön för dess tjensteåligganden, icke bör vara någon med-intressent i den uppbörd honom åligger att uppbära. Det ökade besväret består endast deri, att bötes-ziffrau ifylles å contributionssedeln.” TRYCKT HOS J. A. WillDtB, 18 4a Bevill rå ng s-Ut s kottet s Utlåtande , N:o I N:o 37. Anil. till Exp. Utsk. ilen 16 Januari, lil. a e. m. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande, iV:o 32, angående stämpling af spelkort samt afgift en derför. Enligt från Riks-Slånden ankomne Protocolls-utdrag, har Utskottets Betänkande N:o 3a, angående stämpling af spelkort samt afgiften derför, bifallits af Höevördisa Preste-Ståndet samt Hedervärda Bonde-Ståndet, hvaremot samma 00 'Betänkande blifvit från Höglofl. Ridderskapet och Adelil samt Väl loll.
Vänta då några dagar, tills huden blir normal, och börja då ånyo med ingnidniugarna på samma sätt. Fortfar så, tills fläckarna äro borta. seg och smidig men ändå fast, hvarfore mjöl under bearbetningen tillsättes efter behof. Degen mjölas och höljes med lakan och kudde, samt får stå 5 å G timmar, hvarefter degen knåda * med händerna och mjöl ilägges, så att den blir fast; äfven inarbetas V I SKALP, pressjäst. Degen arbetas, tills den släpper händerna, och höljes väl efter knådningen samt får jäsa i 10 timmar, hvarefter stora kakor uppbakas minst 4 tum tjocka, hvilka efter att hafva jäst upp insättas i en het ugn att bakas 3 VA timme med stängd ugnsdörr. På samma satt tillredas sötsura limpor af fint mjöl, men de bakas mindre. A. Närmare uppl. 17056x3) En spörjande och hotsökande. 1) Hvila för ögonen i främsta rummet. Dagliga tvättningar med borsyrelösning (4 %). Täta borstningar samt emellanåt användande af olja. DIVERSE. 3) Ja, om det energiskt användes, men det fordrar i alla händelser lång tid, som de flesta dylika medel. Intag en och en half timme efter frukost och middag ett och ett H Ö T O R G E T 1 1, 1 TR. hälft gram natri.mnbiearbonat. I öfrigt vore VIQTIGARE FRÅGOR TILL REDAKTIONEN BESVARAS 9 — 10 och 2 - 3. Allm. L O G en brunnskur Önskvärd. Ja. FÖRST EFTER REDAKTÖR HELLBERGS ÅTERKOMST FRÅN Fruntimmerssjukdomar, Förlossningar. UTLANDET OM T V Å Å TRE VECKOR. Signe. Att kunna närmare yttra oss om _ [207] er öronsjukdom är naturligtvis utan underMolly Stafford. Bekommet. Redovisning i sökning ej möjligt. Dock synes det oss ej nästa n:r. vara osannolikt, att den «tår i samband med T — a. Poemet är ej sä illa utfördt, men er » nervositet », och torde det äfven af detta idén saknar originalitet.
När man tager i betraktande alt hon är utländska oell varit gift i mångå år med en förtjent man, sorn beklädt ett af de vigligasle embeten i riket, anser jag, att det icke är lämpligt alt lenina henne så utan understöd som Ulsk. har ansett benne böra förblifva. K. M. har, på säll sorn förut egt rum, vid åtskilliga tillfällen, då en afliden Landshöfdis enka befunnit sig i torftiga omständigheter, föreslagit en ganska måttlig pension för henne, och jag anser mig derföre böra hemställa alt R. o. Ad. måtte ålerremitlera denna punkt, på det alt StatsUtsk. må företaga den till förnyadt öfvervägande. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag instämmer lill alla delar uti Frih. Paluistjernas anförande. I min tanka är det icke Slaten värdigt, ali då en embetsman aflidit och efterlemna! enka utan tillgångar, undandraga sig ali bistå henne. Då nu frami. Landshöfd. Ridderstolpe varit en af Statens högste embetsmän, sorn tjena! Slaten i många år, så anser jag det vara dess pligt att lemna något understöd åt hans eflerlefvande enka. Skulle jag göra någon anmärkn. vid det gjorda förslaget, så vore det den, att beloppet af Den 22 April e. m. 341 begärda pensionen är allt för ringa i förhållande till den aflidne embetsmannens ställning i samhället. Hr Printzensköld, Carl; Lika med Hr Cederschiöld instämmer jag i Frih. Palmstjernas yrkande om återrémiss af Betänk. Om man skulle vilja, lill stöd för framgången af K. M:s Nåd. Propos. , anföra en föregrde åtgärd af R. St. uti enahanda syfte, så behöfver jag endast åberopa R. St:s vid sisth Riksdag fattade beslut ali tillägga Landshöfd. Iledenbergs enka pension i anseende till de medellösa omständigheter hvaruti hon sig befann.
Jag vidblifver således mitt yrkande, att R. o. Ad. ej må frånträda sitt beslut i detta hänseende. Frih. Raab: De rättsgrunder jag följer och söker i denna fråga, afse den praktiska nytta, jag tror upkomma genom dessa föreskrifter. Sålunda är det praktiskt nyttigt, att man icke medgifver rättighet föroiitskänkaren eller krögaren all kunna utsöka sina fordringar. Återstår dä frågan huru dermed förhåller sig vid minuthandeln. Vill man, såsom R. o. Ad. genom sitt förra beslut, företrädesvis gynna minuthandlaren, så bör man ej sätta honom i samma kathegori, som utskänkare!!. Man skall komma Den 7 Oktober f m. 13» ihåg att det då blir förbjudet att utkräfva betalning, om en person säljer en ankare bränvin eller arrack på kredit, emedan det gick icke mer än 14^ kanna i ankaren, och han skulle således vid sådant fall icke hafva rättighet att utkräfva betalning för en loflig handel, en inkonseqvens, som man icke bör göra sig skyldig till. Jag kan således icke annat än instämma i Hr v. Hartmansdorffs hemställan, att R. o. Ad. endast ville antaga första mom. af Utsk:s förslag och afslå det andra, eller också, hvad jag tror vore fördelaktigt, afslå begge morn., ty i allmänhet kan man väl icke antaga att en sådan person, som här är i fråga, får en alltför stor kredit. Hr von Hartmansdorff: Jag beklagar att så skarpsinniga ledamöter, sorn Gr:ne Lagerbjelke och Sparre, icke kunnat fatta hvarom frågan egentligen är. Förhållandet mellan minuthandel och utskänkning är det, att både krögare och minuthandlare skulle få rättighet, alt sälja huru mycket bränvin som häldst. Krögarne skulle äfven blifva berättigade att sälja bränvin suptals, eller huru litet som häldst, hvaremot minuthandlarne ej finge sälja mindre än j kanna. Krögarnes kunder skulle få förtära sina supar på krogen, men de, som köpt bränvin af minuthandlaren, icke få förtära det på stället. Utskänkaren har, enl. R. o.
Framtidens, barnens, döttrarnas och sönernas uppfostrarinna — hvad kan i högre grad vara henne af nöden än lifserfarenhet, än en sjelfförväfvad kännedom om den verld, för hvilken hon skall uppfostra kommande generationer? Hur skall hon kunna uppfostra andra för ett lif, som hon aldrig sjelf har left, härda dem för öden och stärka dem mot faror, om hvilkas tillvaro hon sväfvar i lycklig okunnighet? De mödrar, som aldrig pröfvat lifvets allvar utom hemmet, hvad kunna de i regel göra för sina barn? I de flesta fall intet utöfver att vagga dem på sina armar, akta dem för stötar, kläda och mata dem. Sedan blir det skolan, som får gifva dem kunskaper, kamraterna och slumpen, som får bilda deras sinnen. Och ännu icke fullvuxna skola barnen drabbas af den olyckan att märka en klyfta mellan sig och sin mor, emedan hon står i en annan verld än deras. Pastor Ostermann uppdrog i sitt föredrag en paralell emellan de mödrar, som stanna i hemmet och vaka öfver barnen, och dem, som egna sin tid åt göromål utom hemmet och sålunda tvingas att lemna barnen åt — guvernanten • — » en sorglig företeelse, hvars olyckor jag icke behöfver förklara för mina åhörarinnor », sade han. Månne han icke här gjorde sig skyldig till ett tvåfaldigt misstag — åtminstone vid betraktande af svenska förhållanden? Jag tror för det första, att guvernanten oftast är en vida bättre uppfostrarinna än modern. Hon är oftast — icke alltid — danad ' och begåfvad för sitt kall, hvilket modern oftast icke är; hennes intresse är koncentreradt på E n d a s t en s i d a a f p a p p e r e t b ö r denrja enda uppgift, under det moderns är splittradt på tusen ting; hennes omdöme är icke förblindadt af moderskärleken, men understödt af hennes kunskaper och den vakna blick, som gerna förvärfvas af den, som, sjelf i en beroende ställning, kommer i beröring med främmande menniskor. Guvernantuppfostran synes mig derför icke vara ett så bedröfligt ting, som pastor Ostermann håller före.
Till stöd för ett sådant förändradt förfarande hade hos Revisorerne hufvudsakligen blifvit anfördt, att granskningen af en fond eller kassa, hvars verksamhet fortfore, icke kunde Stats-Utskottets Utlåtande N:o 21. 9 kunde ske med påföljd af verklig kontroll, så vida icke det vid granskningstiden befintliga förhållande utröntes för att jemföras med det, räkenskaperne för samma tid utvisade, och att då detta sednare icke kunde ske annorlunda än i sammanhang med granskningen af de för samma tid upprättade räkenskaper, hvilka först sedermera klefve föremål för en sådan åtgärd, nödigt vore att till rättelse för blifvande Revisorer meddela upplysning om förhållandet sådant det vid revisionstillfället verkligen befunnits. Emellertid hade hos Revisorerne skiljaktiga meningar yppats ej mindre i fråga om Revisorernes behörighet att granska andra handlingar än sådana, som tillhörde revisionsåret, än äfven beträffande lämpligheten, att på ena eller andra sättet vid granskningen af säkerhetshandlingarne tillvägagå; och då denna fråga, med afseende å önskvärdheten att ett lika förfarande städse egde rum, syntes Revisorerne vara af den vigt, att uttrycklig föreskrift i den ena eller andra syftningen borde meddelas, helst hvad vid frågans behandling hos Revisorerne förekommit antydde, att den för Revisorerne nu gällande instruktion icke i detta hänseende vore tillfyllestgörande, hade Revisorerne, för den åtgärd Rikets Ständer kunde finna lämpligt vidtaga, å förhållandet fästat deras uppmärksamhet. Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har blifvit anfördt: af Kongl. Stats-kontoret, att detta embetsverk för sin del icke kunde finna annat än att Rikets Ständers för Revisorerne af Statsverket den 17 April 1841 utfärdade instruktion innefattade fullständig vägledning i ofvan omförmälda fall, men, äfven om meningarne härom skulle vara delade, borde likväl vid aktgifvande på stadgandet i 68 § Riksdagsordningen, jemfördt med Kongl. Cirkulärbrefvet den 14 Augusti 1841, all tvekan om författningarnes verkliga mening upphöra. En statsrevisionsförrättning skulle nemligen omfatta de för år afslutade räkenskaper, hvilka ej utaf föregående Revisorer blifvit granskade.
N:o 24, ang:de väckt fråga om uplåtelse af jord till Strömsholms Kanalbolags disposiiion. Föredrogs och biföllos StatsUtsk:s nedannämnde d. 14 dennes på bordet lagda Utlåt:n och Mein. N:o 25, i anledn. af väckt fråga om betesrätt för vissa hemman å Ivrono-allmänningen Mösseberg; N:o 26, i anledn. af väckt motion om uphörande af det utaf Kongl. KammarColhm bestämda minimi-arrendebelopp för Den 17 Ja nu a i. 43 kronofiskena Norrforss samt Spökfallel eller Spökkiillan i Umeåelf; och N:o 27, ang:de ett ytterligare Kanslist-arfvode. Föredrogs BankoUtskrs d. 14 dennes på bordet lagda Mern. N:o 11, om utseende af Revisorer och Suppleanter för granskning af Diskontverkens räkenskaper och förvaltning. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att enl. 7 § i den för Riddarh.-Direkt:n utfärdade Instruktion och ett dertill af R. o. Ad. d. 30 Juli 1851 beslutadt tillägg, nämnde Direktion ålåge att hvarje år välja 2:ne af R. o. Ad. till Revisorer och en lill Suppleant uti R. St:s Banko-Disk.-verk., äfvensom en Revisor och en Suppleant vid hvartdera af Låne-Kont:n i Malmö, Götheborg och Wisby, samt hemstälde derjemte om R. o. Ad. behagade, med bifall till förevartde Mein., besluta att med ifrågavartde val må förfaras i öfverensstämmelse med hvad sålunda blifvit stadgadt ; hvilket bifölls. Hr Palmcrantz, Johan Maurits:
§. hufvudsakligen föreslagit; men då inledningen till 10 §. synes påkalla en förändrad redaction, får Utskottet hemställa, att början af samma §. må erhålla följande lydelse: efter denna Artikel må bevillning icke under nedanstående belopp påföras handlande, skeppsredare, egare af skeppsvarf och fabriker med flere, nemligen; hvarjemte Utskottet skolat anmäla, att hänvisningen från slutet af sistnämnde §., om uppgift Öfver egande fartyg, till 66 §., är origtig, och hade rätteligen bort upptaga ”64 §•;” samt att Utskottet, i afseende på fartyg, som legat i hamn obegagnade, kommer att här nedan föreslå en förändrad redaction af i5o äfvensom Utskottet, med afseende på den ringa skildnad, som i allmänhet förefinnes emellan städerne uti 4;de och 5:te classerne, ansett lämpligt att för de förra en ytterligare dass med lägre minimi-afgift borde tillkomma; och får derföre föreslå följande förändring uti 11 §., pag. 8 nemligen: ”1 städerna af 4:i^e classen” *Tio ciasser” "Tionde Classen, 4*J> i3. §. Pag9- Hos Ridderskapet och Adeln är föreslaget, att denna §. borde erhålla följande tillägg: ”å en in dupplo inlemnad förteckning, ställd till Taxerings-Comiteen i den ort, der den skattskyldige mantalsskrifven är.” Då ifrågavarande §. endast bestämmer en taxeringsgrund, men icke afhandlar hvad vid Taxerings-uppgifters aflemnande i allmänhet bör iakttagas, anser Utskottet det föreslagne tillägget icke erforderligt. 12 Bevillnings-Utskottets Utlåtande ^ N:o sy. 14. §• pag. g. Inom Borgare-Ståndet år anmärkt, att 2:dra momentet borde slutas med orden: ”anses lika med Borgare,’’ samt att återstoden af detta moment vore öfverflödigt. Då i momentet genom den ifrågasatte förkortningen, blefve mindre fullständigt, anser Utskottet sig böra densamma afstyrka.
I betraktande af detta allt hafva Riksens Ständer alltså beslutit, att Extra Roteringeu, vid påkommande behof deraf, bör endast i manskap utgå, samt att alla emellan E. K. M. och Kronan samt Extra Rotehållare afsliitade Contract, som afse förändring deruti, och hvilka, utan Riksens Ständers bifall och samtyck ke, icke kunna ega bestånd, böra till all verkan förfalla j hvarjemte Riksens Ständer velat förklara sig likaledes anse de Contract, hvarigenom Extra Rotehållare förbundit sig, att, emot befrielse från manskaps hållande, äfven under fredstider, erlägga visse bidrag till Staten, böra till sin kraft upphöra, och lärer E. K. M. således täckas om ifrågavarande Contracts upphäfvande i Nåder föranstalta. Jemkningen af Extra Roteringen anse RikBens Ständer böra, lika med 1811 års Extra Roterings-förrättningar, Länsvis företagas och Commissionerne, som skola densamma verkställa, bestå af enahanda sammansättning, som de förra Extra Roterings-Commissionerne, blott med den skillnad, att Förste Landtmätaren i Länet, eller annan Ordinarie Landtmätare synes böra jemväl såsom Ledamot deruti intagas, helst för Corn - Underdåniga Skrifvelser. 5i missionerne nödigt blifver, att, vid granskning af Chartor och Landtmäteri-Förrättningar, ega tillgäng till en sidan Embetsmans biträde och vägledning. Och derest i något Härad Ledamöter af något Riks-Stånd skulle antingen alldeles saknas, eller icke finnas till det föreskrifne antalet, må Landshöfdingen ega rättighet, att välja sådåne från närmaste derintill belägne Härad eller Stad inom Länet.
Jag kan föreställa mig alt en person på vissa år skulle vilja skaffa sig besittningsrätten å ett stycke jord, utan att behöfva eller ens vilja hafva der hvarken potates eller ko. Jag tror att man måste bedomina besuttenheten på någon kortare lid, ao H. 9 66 Den 5 Februari e. m. på några få Ar, mera individuelt än Utsk:n gjort. Skilnaden är slör då fråga ur om besittning på evärdeliga tider, då bör man se till att innehafvare!! må kunna försörja sig af jorden, men icke så då fråga blott ur om besittningsrätt på några vissa år. En näringsidkare, en handtverkare kan önska sig en jordlapp, utan att vilja å densamma hvarken så eller skörda någon potates eller bålla sig ko. Dessutom tror jag det föreslagna minimum vara för litet, och alt man äfven bör taga arbetskraften i beräkning bos den som besitter denna jord, samt att ett generelt bestämmande af detta minimum icke bör äga rum utan att orterna sjelfva böra bedomina detsamma. Låt vara att landshöfdingen med vederbörandes biträde må bestämma detta för orterna; skulle någon söka en bostad under detta minimum, bör det tillkomma communen att deröfver yttra sig, och tillstyrker communen afsöndringen på kortare tid, må då det vara communens rättighet. Jag tillstyrker ett sådant stadgande af det skäl, att i samma mån sorn jag önskar att en längre besinningstid bör begränsas, af samma skal önskar jag att vi icke måtte strypa till afsöndring af jord på bestämd tid alltför strängt; ty hvar skola vi göra utaf alla dem, som söka en bestämd bostad? Det är väl då bättre att de hafva en bestämd församling sorn de tillhöra , än att de skola gå landet omkring och tigga, eller söka arbete ulan att kunna få något. Jag föreslår alltså, att denna § ändras så, att lägenhet, som afsöndra*, må icke vara af mindre område än sorn bestämmes inom hvarje ort, i likhet med hvad föreskrifvet är i afseende på minimum för hemmansklyfning, med den föreskrift derjemte alt besuttenheten här icke lämpas efter jorden utan efter den personens näringsfång, som vill jorden besitta. Hr Råfelt, Anton, förenade sig med Hr von Rosen.