Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Cederström, Rudolf: Jag får hos R. o. Ad:n vördsamt anhålla, att samtlige af Hr Gr. och Landtm, nyss till bordläggning anmälda och hos Ståndet bordlagda mål och Betanien måtte på fördragningslistan uppföras näst före Stats-Utsk:ts Betänk. Till detta förslag lemnade R. o. Ad., uppå gjord propos., sitt bifall. R. o. Ad. åtskiljdes kl. nära 8 e. m. In fidem, 0. Brakel. 78 Den 7 Maj f. m. Måndagen den 7 Maj 1866. Plenum kl. 10 f. in. Anmäldes och bordlädes Sammansatta Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 1, ang:de vilkoren för bränvins tillverkning. Föredrogs ånyo Högv. Preste-St:s den 2 och 5 dennes bordlagda Prot.-utdrag N:o 190, innehållande inbjudning till B. o. Ad. att förena sig i Preste-St:s beslut öfver morn. b, i 73 punkten af Stats-Utsk:ts Utlåt. N:o 66, ang:de regleringen af utgifterna under Riks-Statens åttonde Hufvudtitel. Gr. Mörner, Carl Göran: Jag hemställer att R. o. Ad., med afslag å Preste-St:s inbjudning, måtte vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut. Frih. Klinckowström, Rudolf: I likhet med den siste värde talaren får jag anhålla, att R. o. Ad. ville afslå Preste-Ståndets inbjudning och vidhålla sitt förra beslut. Efter härmed slutad öfverläggning, och uppå framställd propos., vidblef R. o. Ad. sitt förut i frågan fattade beslut och lade inbjudningen till handlingarne. Föredrogs ånyo sammansatta Lag-samt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:ts den 25 sistl. April och 1 dennes bordlagda Utlåt. N:o 5, i ani. af K. M:ts Nåd.
Hvilken skall då Den 22 Juli f. m„ 1045 begagna Götha Canal? Östgötha Eergslag„ Det är sant, att jernet hvarken behöfver skyfflas, eller mindskas geno n intorkning och mmfrat. Men månne denna Bergslag, sorn producerar något öfver m. Skpd., och hvilket till en stor del troligen förbrukas inom Landsorten, fordrar så kostsamma Canalbyggnader, eller kan inbringa deremot svarande afkastning. Jag tviIlar derpå. Men medgifvom ock detta. Hvad förlora icke genom Canalfarten, om den någonsin kommer i gång, de genom forslande vintertiden förtjenande af allmogen i den orten, som dea tiden, kanske, icke hafva någon annan förtjenst. Uti militairiskt hänseende anses ock denna Canal vara af stor nytta, ty, säger Herr Grefve Platen uti åberopade Dictamen, ”Riket har på det hänbaraste fått erfara, ”att politiska händelser, soni äfven för ”framtiden ej ligga utom gränsen af inöj”ligheter, alldeles stängt coimnunicationeit ”imellan dess vestra och östra kuster, äfvensom belastat med svara förluster, i ”synnerhet den östra delens oommunication ”med öfriga verlden.” Är då med denna Canal det ändamål vunnet, att i alla påkommande fall äga fri och obehindrad communication imellan Rikets östra och vestra kuster? Jag tror det icke; ty uti den förmpdadejtändelsen,hvadhindrar cu fiendt - Pen 23 ' lig Flotta elior Flotille att, ittä$n ‘ >vfir Skärgårdsflotta kan Utlöpa,{lägga »fig framför Canalens ostra mynning, och förhindra Canalens begagnande? Hvad blir. då dess nytta, äfven i mililairiskt hänseende? I !min tanka alldeles ingen, 1 ijt> s oh '■ } mons»? zonriv f/to? .nediov ' ’ *U I ti6 Jolf! 3IX91*IR^
558 Den 12 November e. m. Herr von Hohenhausen: Då jag tror* att stadgandet i denna §. är af stor vigt, oell att den sålunda tål, alt noga betänka sig på, emedan här är föreslaget, att en person kan få förena flera handtverkerier i en fabrik, så får jag på förhand anmäla min reservation, i händelse §:n oförändrad skulle antagas. Vissa arbeten höra till fabriker, och vissa åter till bandtverkerierne. Skulle man äfven uti de handtverkerier , som icke fordra förlag, få införa fahriksmethoden, och använda andra personers krafter uteslutande, att förfärdiga endast någon liten beståndsdel af varan, så har man lyckats att göra allt till fabrik. Följden skall otvifvelaktig! blifva den, att en sådan fabrikant skall pålägga sine arbetare så hårda vilkor, att de endast kunna lifnära sig sjel va , men icke äga tillgång att uppfostra sina barn, och än mindre, att kunna spara åt sig till föda och underhåll på ålderdomen. Hvad allmänheten sålunda kunde vinna, derigenom att den finge arbetet för bättre pris gjordt, förlorade den i dubbelt mått, då den blefve förpliktad att underhålla både den fattige arbetarensbarn och honom sjelf på ålderdomen. Jag tror ej, att någon jemförelse med en godsägare eller stor jordbrukare bär kan äga rum. Han drifver sitt arbete ensam, och det är icke sammanslaget med andre, ej heller använder han sina arbetare så, att de blifva oskickliga fullgöra något belt arbete. Hvad blir följden i en landsort, när massan af jordbrukare sakna sjelfständigt underhåll, till Den 12 November é. in. 55g exempel genom en ytterlig hemmansklyfning* hvarpå vi hafva många exempel särdeles i Dalarne? Jo detta föranleder fattigvårdsinrättningar, hvarigenom Staten och det allmänna nödgas draga försorg för massor af fattiga. Jag får äfven i detta afseende påminna, att det är vid en egendom, och i synnerhet för det allmänna en stor fördel deruti alt äga Jordtorpare, emedan de föda och uppfostra sina harn, men deremot kunna Stattorpare sällan göra det, hvarföre äfven deras barn som oftast falla Socknen och det allmänna till last.
Dylika redogörelser borde då frånskiljas ränteri-räkningen, hvarest ersättningsanordningen komme att utgöra verifikation för utgiften; hvaremot sjelfva den specifika redogörelsen med sina verifikationer skulle till Kammar-rätten ingå, likasom nu sker med de för Jemtlands och Kopparbergs län uppgjorda redovisningar. - ‘208 — Den berättelse om skiftesoch afvittrings-verkens fortgång, sorn Revisorerne önskat, lärer böra af Öfverdirektörs-embetet för Eandtmäteriet afgifvas, i händelse Eders Kongl. Maj:t derom behagar i nåder förordna. Hvad Revisorerne slutligen anfört om afvittrings-verket i de norra länen, utgör icke föremål för något yttrande från Stats-kontoret, som framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, GEOEG ULFSPARRE TH. NYSTRÖM. C. W, GRÅÅ, G. V. af DONNER. Stockholm den 11 Januari 1854, L. S. J. A. Jadrén. Gust. Widtgren. Kongl. Kommerse-kollegii underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers berättelse oin granskningen af NavigationS-skolornas räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung! Genom nådig remiss, har Eders Kongl. Maj:t anbefallt Dess och Rikets Kommerse-kollegium att inkomma med underdånigt utlåtande i anledning af de utaf Rikets Ständers Revisorer, enligt bilagdt transsumt af deras berättelse, angående granskningen af statsverkets jemte dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning för åren 1850 och 1851, framställda anmärkningar vid de på allmän bekoslnad här i riket inrättade Navigations-skolors räkenskaper; hvilken nådiga befallning Kollegium, efter att hafva i ämnet, infordrat Direktionernas för Navigations-skolorna i Stockholm och Götheborg bifogade förklaringar, härmedelst få i underdånighet fullgöra.
Då Den 8 Mars 237 Då Kongl. Majit sålunda i Nåder täckts förordna om medel och utvägar, hvarigenom ej allenast personers inmanande i Häkte för sysslolöshet skull må förekommas, utan ock huru sådana vanlottade inenniskors olyckliga öde ina förkortas, och de, om möjligt är, göras skickliga till uppfyllande af samfundslefnadens pligter, är det desto större anledning att förmoda, så vida ofvannämnde Forfattningar allvarligen verkställas, att försvarslösa personers antal af båda könen, både på de allmänna Arbetsoch Correctionshusen samt Fästningarna i Iliket, hädanefter skall förrriindskäs, som den naturliga känslan för frihet hos de flesta menniskor i alla fall måste vara en liflig väckelse till omtanka att hellre förvärfva loflig bergning genom bemödanden efter eget val, än att erhålla densamma genom afsöndring ifrån Samhället och arbete efter föreskrifter af yttre tvång. För att med säkerhet kunna utröna verkan af ofvanberörde författningar, har jag emedlertid äfven nu låtit upprätta ett sammandrag af Fånglistorna för December Månad nästlidet år ifrån alla llikets allmänna Fängelser, fästningar och Spinnhus, hvilket sammandrag såsom Bilaga N:o % liärhos linnes bifogadt. Vid granskning af de till mig inkommande Fånglistor, har det väckt min synnerliga uppmärksamhet, att på intet ställe Fångar qvarhållas så\ länge under ransakningen, som uti det för Vesteroch Norrbottens Dan gemensamma Dandsfängelse, i Piteå gamla stad beläget, och att dö Hesta Den 8 Mars. fleste för brott derstädes häktade personer varit Soldater af det till bevakning vid Haparanda stationer sä kallade Grä,ns-rCompagme, Under min Embetsresa nästlidpe Sommar uti Rikets norra Provinser har jag o„m förhällandet dervid inhämtat närmare, underrättelse och err.ottagit flera klagomal öfver det lidande Norrbottns Eän i syn-, nerhet måst vidkännas, allt sedan, nämnde Compagnie blifvit organiseradt.
Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Metaller, angående upphäfvande af afradsafgiften för tillverkningen af de s. k. 22 ädla. Motion N:o 122. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22, Litt. B. R. St. underdån. Skrifv. Modellritning, om anslag till undervisning i sådan vid folkskolorna. Motion N:o 34. Stats-Utsk. Utlåt. Molin, Professoi’, om beviljande af ett anslag å 25,000 R:dr för gjutning i brons af hans grupp, ”Bältespännarne.” Motion N:o 10. Stats-Utsk. Utlät. N:o 66. R. St. underdån. Skrifv. Musikoch sånglärare, vid elementarläroverken, rörande deras lönevilkor och pensionering. Motion N:o 125. Stats-Utsk. Utlåt N:o 74. Myntcirkulationen, om vidtagande af åtgärder för beredande af lättnad i, emellan de förenade rikena. Motion N:o 40. Sammans. Bankosamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 2 och Mern. N:o 3. R. St. underdån. Skrifv. Mångskrifveri, om erforderlig inskränkning uti onödigt sådant vid landskanslierna. Motion N:o 105. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Möckeln och Dalkarlsbergs grufvor, om beviljande af ett låneunderstöd å 743,300 R:dr för en jernvägsanläggning mellan. Motion N:o 8. StatsUtsk. Utlåt. Möller Alleson, om pension för e. o. Kanslisten Christian. Motion N:o 92. Stats-Utsk. Utlåt. Mörner, Grefve Carl, Motion N:o 124, om pension åt Provincial-läkaren Doktor David Billengrens enka, Fredrik Wilhelmina Billengren, född Dahlberg. Stats-Utsk. Utlåt.
— N:o 355. i anledning af väckta motioner om alla bevillningsmedels, samt öfriga contanta statsbidrags ingående till Riksgäldscontoret. XVI. B. 202. XVII. 60. Å. 468. XIX. U. 71, 3g6. A. 481 • XXL U. 359. XXIII. 126 A. 285. XXV. U. 87. A. 128. U. 479. XXVI. 16. A. 33. — N:o 356. i anledning af väckt fråga om restitution till staden Hudiksvall af erlagd rotefrihets-afgift. XVI. B. 202. XVII. 60. XVIII. A. 8. — JX:o 357. i anledning af anmärkningar vid Utskottets betänkande N:o 3i5, angående sökt befrielse från ersättandet af förskott till utgifter i följd af cholera-farsoten. XVI. B. 202. XVII. A. 60. XIX. E. 108. — N:o 358. i anledning af Välloflige BorgareStåndets återreiniss af Utskottets betänkande X:o 3ig. XVI. B. 202. XVII. A. 62. — N:o 35g. i anledning af återremiss af Utskottets betänkande IN:o 272. XVI. B. 202. XVII. A. 62. — X:o 36o. i anledning af erhållen återremiss af Utskottets utlåtande N:o 35. XVI. B. 202. XVII. A. 62. — N:o 36i. med förslag lill sammanjemkniug eller votering i följd af skiljaktiga beslut i anledning af utlåtandet JV;o 265. XVI. B. 386. A. 388. XXVI. E. m. — N:o 302. i anledning af erhållen återremiss å SlalsUtskottets utlåtande JN:o 288. XVI. B. 453. XVII.
Anslaget på denna titel är dock gifvet till underhåll af Kronans lius och byggnader, men här är ej fråga om underhåll utan om medel till en ny anläggning, oeh således torde Utskis skäl förfalla. På Magistratens vägnar, C. E. Stenberg. H. G. Falck. Jon Strandberg. Enligheten med originalet, intyga J. Stolpe, C. J. Forssling, La ndsca neel list. Lanilscontorist. 5» Den 28 November f. ra. lii* Edenlijelm, Gillis: Med ledsnad ser jagt af U tales betänk., atl Utsk. afslagit anslag till inköpa! lii ne res i dm ser, der sådana ii ro behöfliga, och det är för mig så mycket mern påkostande, som jag sjell är försedd med en god bostad oiih önskade mina embetsbroder samma förmän , pä det att det ej matte bända någon af dem detsamma sorn det bande borgmästaren i en till Götheborg närgränsande stad, alt lian, i brist af bostad, mäste flytta derifrån och skaffa sig bostad på annat ställe Jag anhåller derföre om återremiss på betänk. så att den blist på bostäder, sorn åtskillige I mdshöfdingar och främst den i Piteå lider, måtte afbjelpos. Ur af Schmidt, Georg Lars: Med den närmare kännedom jag äger 0111 förhålla lidet med landshöfding) tis bostad i Piteå, understödjer jag i allo Hr Lefreåis yttrande, och ber att man måtte befria landshöfdingen i nämnda stad frän bekymret att möjligen fä bo pä gatan. Hr von Hartmansdorff. Äng.: Jag anhåller också att få flista mig vid den första punkten, ang:de läneresidenser. Ibland dem, som skulle få medel af det anslag Konungen äskat, är äfven länei esidenset i Calmar.
a 128 sk, utgör Sv. B;co 6,833: 16. — dels ock från den högre cours, hvartill samtelige vexlarne här blifvit realiserade, än som K, RänteKa,mmaren dem primitivt calculerat, hvilken cours-difference uppgår lili , , , , • , , , , , 5,746:23. 3, 12,579:39. 3. Beträffande dernäst den uti samma punct anmärkte skillnad af R:dr 16,225; 25. 2., emellan den summa R:dr 488,664: I. 2. hvartill Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman* fullt utredde, med alla inventarier, blifvit upptagne uti de upprättade värderings-instrumenteu, jemförde med den af GommendeurCapitainen Trygger afgifne serskildte ProMemoria (pag. 57—6i i det afgifne Betänkandet) och den ersättning
_ Jag har ingen märkbarhet sökt men min öfvertygelse skall jag ej kränka. En innerlig osviklig till gifvenhet för min Konung och den mäst obegränsade kärlek för Fäderneslandet, ådagaläggas säkrast genom sanningens språk och detta skall jag alltid föra. Med sådana tån keoch handlingssätt skall jag utan förebråelser utan att rådna för hvad jag gjort eller talat, återvända till min fosterbygd. Friherre Toll, Gustaf Philip: Jag vill endast hafva åran inför HÖglofl. Ridderskapet och Adeln yttra min verkliga oro deröfver, att jag genom Herr Grefve Cederströms afgifne motion, innefattande dess tankar i och för våra fmanciella förhållanden, trott mig finna ännu sådana meningar gälla, som bistå det ensidiga penningeinteresset? nemligen att Den \ Martil. i35 som Herr Grefven yttrar, vinglerier eller oberäknade speculationer skulle vålla denna allmänna öfverklagade brist. Kanske hade det varit mera hugnande för hoppet om olägenheternas afhjelpande, om från en så betydande och upphöjd man, väl antagits dylika biomständigheter, men icke hufvudsakliga orsaker, hvilka så skenbart yttra sig, att de visserligen icke bordt undgå väcka Herr Grefvens uppmärksamhet t. ex. uti Skåne, hvilken provins genom direct beskattning af Extra Roteringens uppsättande lemnade i Statsbidrag väl beråknadt frenne års behållen inkomst af hvarje ograveradt Hemman (de med skuld förut graverade i proportion deraf Hera års inkomster) på en gång, icke successive. Det penningeverk som härvid nästan allmänt ålitades, drogs på en gång utur provinsen, med föreskrifter att blott indrifva fordringar, befordrande flera Hemmans vrak, det jag kallar sådäne, hvilka på UtmätningsAuctioner långsamt utpinas för att omsider falla i andras händer.
Bref af d. 2 Fehr. i833 (sid. 13, 4:de punkten): att ett möjligen blifvande öfverskott skall fördelas på löntagarna vid Regitet, synes mig innebära en afvikelse från den princip, man antydt i afseende på likheten i lönevilkor; emedan det skulle kunna hända — och troligen äfven inträffar —, att lönerna vid de Regrter, der boställena blifvit mycket lågt uppskattade, komma, vid tillämpningen af det citerade stadgandet, att öfverskjuta den fastställda aflöningsstaten, under det de vid andra Regtter, der större samvetsgrannhet mot Staten ägt rum, inom samina grader understiga aflöningsstaten. Genom den ändring jag föreslagit jernnäs alla dessa förhållanden, sedan befälets aflöning ej mera grundar sig på 28 särskilda löningsfonder, utan på en enda gemensam, — Statens. De öfverskott, hvilka då framdeles ©tvifvelaktigt uppkomma, tillfalla då alla lika, d. v. s. Statscassan; och om Statsmagterna en gång, när detta förhållande inträdt — hvilket ej kan blott anas, utan med visshet förutses —, skulle finna skäl att använda öfvex-skottet till en förhöjning af lönerna, i fall en sådan vore behöflig, skulle denna tillökning blifva gemensam för hela Arme'en och ej orättvist stx’äcka sig till vissa Reg:ter, hvilket blefve fallet, om närvarande löningssätt skulle fortfara. Häraf synes, att mitt föx-slag strider emot vissa Reg:tei's fördel; men jag är, för nxin del, öfvertygad, att det står i fullkomlig harmoni med Statens och Armeens gemensamma interesse©, och att det grundar sig på ordning och x-ättvisa. Att Statsverket ofta måste förskottera en del af lönerna, är en olägenhet, som det bör ikläda sig och som ej kan få namn af uppoffring —- knappast af förskott —, enär Utbetalningen endast gäller den förflutna tiden. Erfarenhetens lärdomar, ehuru af högt värde, kunna likväl ej sträcka sig ända till ett bestämdt förutseende.
Med största nöje skall jag efterkomma Hr von Hartmansdorffs uppmaning alt afstå från fortsättning af den tvist, som uppstått emellan Frih. Raab och mig; men jag anser mig pligtig, att besvara Frih:ns beskyllning, som skulle jag hafva inblandat frågor, hvilka med den förevar, icke hafva att skaffa. Jag hemställer, om icke all bevilln., som ingår till riksg:skont. har lill föremål alt fylla statsbristsumman. Denna summa skall först bestämmas, innan grunderue för bevilln. uppgöras. När nu en sådan slatsbristsumma blifvit bestämd, och man har 30 års erfarenhet af densammas fördelning pä de särskilda litlarne, så frågar jag den värde Frih:n, om det icke är nödvändigt att, såvida man skall fördela summan, äga någon grund för denna fördelning? Jag föreställer mig, att, om statsbristsumman utgör 2,000,000 r:dr, Frilen icke kan taga ur luften och säga, att fastigheter skola betala så och så mycket, samt handel och rörelse så och så mycket. Man mäste vä! i det fallet (aga erfarenheten till råds, och denna erfarenhet vinner man icke med mindre än alt man tillser, huru mycket af fastigheter äfvensom af handel och rörelser efter 2:dra art. tillförene utgått. Då nu öfverläggningen förklarades vara fulländad, hemställde Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad. bi folie hvad Ulsk. i af-, seende på 50 § i bevilln:s-stadgan tillstyrkt. Ropades starka nej, blandade med ja. Hr Landtm, hemställde sedermera, om R. o. Ad. behagade besluta, att med slutligt afgörande af den ifrågavar. 50 § må anstå lill dess R. St. fattat sitt beslut i anledn. af K.RLs nåd., propos. , ang:de beskattningsväsendets samt uppbördsoch redogörelscverkels förenkling; dock att i händelse hinder för fattande af eli sådant beslut skulle möta, vid nuvar. stadgande i berörde § må komma att förblifva.
Danmark, der de vilja bestämma öfver regeringens befogenhet att, ehuru i frisinnad anda, styra öfver Schleswig, derför att en del Tyskar der innästlat sig, och detta på samma gång som Preussiska regeringen räcker sin hand åt Ryska magien att med despotismens jernhand qväfva Polska nationaliteten i deras eget hemland. Inklämde och beherrskade af dessa stormagter, skulle väl icke Polackarne vågat en resning, om deras belägenhet ej varit förtviflad. Denna deras rätta nöd bar också blifvit erkänd i alla Europas civiliserade länder, och öfver allt framkallat det högljudda ropet på intervention till Polens förmån. Det var i denna anda, som Frih. Stael och Hr Rjorck afgålvo de motioner, sorn framkallat nu förev:de Betänk. Dessa motioner har jag understödt, och ber derföre att få erinra om deras innehåll, och afsigten med deras afgifvande. I motionerna förutsattes — hvad numera också är fullt konstateradt — att stormakterna skulle i diplomatisk väg intervenera till Polens förmån, och det var under den fullkomligaste öfvertygelse att icke vår liberala regering skulle underlåta att samverka med dem för samma ändamål, som motionerna väcktes i afsigt att gifva vår regering stödet af R. Stms opinion i frågan. Motionärerna föreställde sig, hvad jag ock i det aldra längsta älskar tro, att Rysslands nuvtde sjelfherrskare, som inom moderlandet gifvit flera prof på en vida menniskovänligare uppfattning af sina regentpligter, än dem hans höge företrädare ådagalade, skulle, 8 Den 2 Maj f. m. då han erfor den sammanstämmande opinionen från Europas civiliserade folk, och då sanningen sålunda banade sig väg till hans öron, vara villig till sådana eftergifter och sådana förbindelser, som Polska folket kan antaga. Förgäfves må man i de förev:de motionerna, lika litet som i de yttranden, hvilka blifvit fällda vid här hällne folkmöten, söka skymten till det krigsrop, som utländska tidningar omförmäla att här i landet blifvit höjda. Hade dessa
Emot hvad sålunda blifvit tillstyrkt, hafva uti förstbemälde arne Riks-Stånd följande Utskottet, jemte de beslutade återremisserne, meddelade anmärkningar blifvit framställda, nemligen att ifrågavarande Statsbidrag icke borde erhållas, utan emot de vid sednaste Riksdag derför stadgade vilkor, helst vederbörande strandegare lära funnit samma vilkor antagliga och icke påräknat någon eftergift deraf, enär strandegarne redan vidtagit de för Statsbidragets utlemnande samt upprensnings-arbetets påbörjande föreskrifna åtgärder; — att beviljandet af ett så betydligt understöd, som Utskottet föreslagit, i egenskap af gåfva, syntes destomindre vara af omständigheterna påkalladt, som det ifrågaställa arbetsföretaget icke skulle medföra någon allmännare nytta för orten, utan hufvudsakligen vara gagnande för egarne af några större egendomar; — att då det af Rikets sednast församlade Ständer, angående detta företag, meddelade beslut numera upphört att vara gällande, och då det vore billigt att de, sorn skördade fördelen af företaget, återgäldade Staten, hvad de förskottsvis, för utförandet deraf, erhöllo, borde Statens bidrag endast såsom lån utgå; — att ett mindre anslag väl borde beviljas, men att detta borde uteslutande tillgodokomma de obemedlade strandegarne, synnerligen dem, som deltagit i den emot företaget afgifna protest; — att anvisandet af Bih. till R. St.
Maj:ts nådiga Proposition, angående förhöjning af låne-procenten vid inhemsk ulls belåning hos Ull-diskonten; N:o 194, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om upplåtelse åt enskild person af norra delen af Konung Carl den XIILs torg i hufvudstaden till bebyggande och disposition under viss tid, emot tomtöre-afgift; N:o 202, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om afsöndring af jord från f. d. korporals-bostället vid Skånska Husar-regementet, Husie, till utvidgande af Husie församlings kyrkogård inom Malmöhus län; N:o 203, i anledning af väckt motion, angående Statsverkets befriande från vidare utgifter för kolonien S:t Barthelemy; N:o 206, i anledning af väckt motion om pension åt aflidne Brukspatronen Samuel Owens enka; N:o 207, i anledning af väckt motion om bidrag af allmänna medel för tillvägabringande af ändamålsenlig kommunikation emellan Sveriges fasta land och Gottland; N:o 208, i anledning af väckt motion, angående civile och militäre embetsoch tjenstemäns pensionering; N:o 209, i anledning af väckt motion om fortfarande understöd för reparation af Linköpings domkyrka; och N:o 210, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående pension på Allmänna Indragnings-staten åt tvenne Afvittrings-landtmätare i Norrbottens län, äfvensom rättighet till dylik pension för sådane tjenstemän i allmänhet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillnings-Utskottets nedannämnde Utlåtanden, nemligen: N:o 19, i anledning af gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 13, angående städernas salu-accis, hvarjemte den samma Utlåtande bifogade tarif lemnades utan anmärkning; och N:o 20, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 14, angående post-bevillningen. S. D.