Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter först till antagande af Utsk:s inbjudning framställd propos. som besvarades med Nej, beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänna ifrågav:de voterings-propos. 4:o volcr-.s-proposn N: o 30. Denna voter-.s-propos. godkändes. 5:o voler-.s-propos:n N.o 31, ang-.de lullbeslämmelserne för »Gryn, utom af spanmål», i sammanhang hvarmed inbjudning Ull R. o. Ad. blifvit framställd. Hr Fåhraeus: Sedan särskilde Komiterade i deras underd. Betänk., för Gryn, alla slag, utom af spanmål, föreslagit en införselsafgift af 5 öre skålp., har K. M. uti sin Nåd. Propos. ansett tullen å denna artikel, äfvensom å rismjöl, böra, i nära likhet med hvad nu provisoriskt eger rum, inskränkas till 4 öre skålp. Det är denna afgift, som R. o. Ad. antagit. Och då härvid i öfrigt torde bära tagas i betraktande, att af risgryn, under loppet af sisth år importerats icke mindre än 16 mill. skålp., hvaraf kan dragas den slutsats, att denna vara i framtiden möjligen blifver att hänföra bland kassa-artiklar, finner jag skäl icke förekomma att bifalla Bevillri:sTJtsk:s inbjudning, hvadan jag blott hemställer, att Utsk:s förslag till votens-propos. måtte af R. o. Ad. godkännas. Hr Gripenstedt: Jag får för min del instämma med Hr Fåh raeus, och yrkar afslag på inbjudningen. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, godkänna ifrågav:de voter:s-propos. 6:0 voter-.s-propos-.nc N-.o 23 l. o. m. 30.
De medel, som af icke låntagande delegare hos hypoteksförening insättas och af denna, jemlikt g 20 i Kongl. Förordningen angående hypoteksföreningarne, till hypoteksbanken insändas, för att der förräntas, eger den förstnämnde, enligt §§ 15 och 17, att med upplupna räntor från föreningen utbekomma. Då, för återbärandet af sådana medel, föreningen måste vara berättigad att desamma från hypoteksbanken uttaga, men uttryckligt stadgande derom för närvarande saknas, är tillägg af ett nytt moment vid förordningens 20:de § föreslaget och har för öfrigt Irsta momentet i nyssnämnda § ansetts böra förändras sålunda, att deruti ovilkorligen påbjudes den förräntning af kapitalinbetalningar, på hvilken sjelfva amorteringsväsendet grundas. Till dessa af hypoteksbanks-delegarne föreslagna förändringar hafva Rikets Ständer lemnat bifall, och beslutat, att fördenskull hypoteksföreningarne må erhålla följande lydelse: g 20. “Hypoteksförening, som hädanefter bildas, ege ej rätt att annan utlåningsrörelse bedrifva, än som består uti de för dess räkning af eller genom allmänna hypoteksbanken upplånta medlens fördelning såsom amorteringslån på föreningens lånsökande delegare. De medel, som till hypoteksförening af dess delegare i och för erhållna lån eller såsom insättningar inbetalas, skola till allmänna hypoteksbanken insändas, att der i räkning föreningen tillgodoföras samt, hvad kapitalinbetalningar angår, förräntas. Medel, som af insättande delegare blifvit till hypoteksförening inbetalda och af föreningen, jemlikt denna §, till hypoteksbanken öfverlemnade för att der förräntas, eger föreningen, då desamma på grund af 15:de eller 17:de gg skola till delegare återgäldas, med upplupna räntor från hypoteksbanken utbekomma efter ett års förutgången uppsägning.14 De af Rikets Ständer, för deras del, sålunda beslutade ändringar i ofvannämnda nådiga förordningar af den 26 April 1861 få Rikets Ständer alltså härmed, till Eders Kongl. Maj:ts nådiga pröfning och fastställelse, i underdånighet öfverlemna. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 19 Juni 1866.
Th. Nathorst. S. D. Remitterades till Bevillnings-Ulskoltet: l:o. Herr Ross, Anders Emanuel, denna dag väckta motion, om förhöjning af utförsel-tullen å åtskilliga trävaror; Prot-Utdrag den 30 November i859. 87 2:o Friherre von Paykulls, Johan Gustaf, denna dag vackla motion, angående förändring i §§ 8 och 1 1 af Kongl. Kungörelsen angående stämplade pappersafgiften m. m.; 3:o Friherre Cederström, Rudolf, denna dag väckta motion, om revision af 1 Art. 1 § i Förordningen angående vilkoren för bränvins-tillverkning. S. D. Remitterades till Banko-Utskottet: l:o Friherre Creutz s, Stefan, denna dag väckta motion, rörande Riks-bankens utlåning mot pant af guld och silfver; samt 2:o Friherre von Schulzenheims, David Theodor, denna dag väckta motion, om präglande af guldmynt till 10 och 20 R:dr R:mts valör, under benämning af enkla och dubbla Caroliner. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet: l:o Herr Stjernspetzs, Per Arvid Henrik, den 26 dennes på bordet lagda motion, angående förhöjning af de i 15 Kap. Byggninga-balken stadgade böter, m. m.; 2:o Herr Dalmans, Wilhelm Fredrik, denna dag väckta motion, om antagande af de utaf särskilda kommilterade utarbetade förslag till Konkurs-lag, samt förändrad lagstiftning i andra dermed sammanhang egande ämnen; 3:o Densammes denna dag väckta motion, om förändrad lagstiftning rörande utsökning och utmätning, m. m.; 4:o Densammes denna dag väckta motion, med förslag till författning om ansvar för falsk angifvelse, så ock annan ärekränkning; 5:o Friherre Hjertås, Fredrik Philp, denna dag väckta motion, om förändring af och tillägg till 15 Kap. Byggninga-balken. S. D.
Åkerstein utbetala i,5oo R:dr såsom lö sen för begagnandet, för Kronans räkning, af den Patenträttighet å en uppfunnen ny Sadelmodell, som Kongl. CommerceCollegium, likväl (6) ( 43 ) först under den 18 October 1831 och under vissa bestämda vilkor, för Åkerstein på i5 års tid utfärdat. Under den 18 Februari i83a erhöll derefter Kongl. StatsContoret befallning, att af anslaget för oförutsedde Militaire bebo! å Tredje HufvudTiteln, från Arets början till bemälde Ryttmästare utbetala ett årligt arfvode af 600 R:dr, så länge han fortfor med det honom lemnade uppdrag, alt ega ledningen och tillsynen öfver modellers förfärdigande för Armeens Beväringsoch Utredningspersedlar. Rytt mästaren Åkerstein erhöll vidare, genom Kongl. Brefvet den 14 Juni 1832, uppdrag, att, utan föregående Auction, göra beställning af och hålla tillsyn A tillverkningen af 1,468 Sadelställningar efter den inköpte modellen, hvilket uppdrag ytterligare bekräftades genom Kongl. Brefvet den 7 Aug. samma år, deri tillika bestämdes : 1) att Ryttmästare!! Åkerstein skulle hafva öfverinseende! öfver nämnde anskaffning; 2) att ett förskott af 1000 R:dr skulle honom meddelas till förberedande åtgärders vidtagande, samt 3) att lian skulle åtnjuta reseoch tractaments-ersättning för sig och en Ordonnance för alla i och för detta uppdrags utförande skeende resor. Och förklarades ytterligare genom en af Herr StatsSecreteraren m. 1x1. Grip under den 18 Augusti samma år utfärdad Note, att Ryttmästaren Åkerstein vid denna anskaffning vore att anse icke såsom Leverantenr, utan såsom Kronans Ombud, och att förskott, örn de begärdes, borde, i den ordning författningar och gifne föreskrifter stadgade, utgifvas.
Sig att flaga om wissa försigtighetsmått emot Dagblads och WeckoSkrifters utgifwarde i afseende pa hwad deremot kunde finnas, för främmande Magter anstötligt, wid förledne Riksdag öfwerlemnades af ConstitutionsUtssottet kill Rikets Sander, för att derom, äfwensom om flere förbättringar, wid den nästföljande, besluta, men samma försigtighetsmått, bestående i DagbladS eller WeckostristerS föregående granssning as Hofkanfleren eller Dess Ombud, hwarken hwarken synas Kongl. Majtt tillräckeliga eller ens i werkställi,thelen äro möjeliga; fa finner Kongl. Maut Sig föranledd, sa wal af denna da wäckta fraga som af Dess Egen, wid denna Riksdag, uppdragne teckning af Tryckfrihetens behandlande, och derwid fogade uppmaning till nödwändiga förändringar, att. Bihang. N:o 24. -under .37-) Den 26 Maji. under en mera utsträckt synpunkt af ämnet, af Rikets Ständer assa: r:o Att utgifwandet af Dagblad och Periodissa Skrifter af alla stag, hädanefter ma bero af Konungens, efter underdånig ansökning genom Hofkansteren, utfärdade särskilta tillständS-brcf, som dock icke bor kunna förwägras, urom till sädane personer som för brott blifwit dömde, eller aro förklarade owärdige att föra andras talan; och att, i händelse Hof, kansteren, med »köd af den honom i TryckfrihetSärender tillkommande pröfning och med ostördt' bibehållande af den sequestrationsrätt öfwer
Förbisedde äro icke af mig de invändningar och betänkliglier, som kunna framställas emot denna min hemställan om en närmare granskning af våra skatter; men jag har derigenom icke kunnat förändra öfvertygelse om dess nödvändighet; ty hvarken några mer eller mindre bindande beslut, fattade efter sedan räntan i jordeböckerna var inlagen och sålunda på god tro ansågs som ständig, ej heller åberopandet af gammal häfd har kunnat rubba min öfvertygelse, att endast deskatter äro lagliga, som af R. St. behörigen äro beslutade; äfvensom att R. St. äro förpligtade att fullständigt utreda verkliga förhållandet , om ock härigenom Kronans s. k. ordinarie statsinkomster skulle förminskas. Icke heller har det undfallit mig, att vid tillämpningen svårigheter skola uppstå, dels derigenom att mantalsräntan är, till någon del, anvisad militien eller civil-staterna, dels Kronan afhänd, och nu mera i enskild mans ägo. Härvid har det synts mig, att om af Kronan, under en tid, då räntan på god tro utgick, den blifvit till visst ändamål anvisad; så måste af statsverket ersättning lemnäs till militien eller civil-staterna, antingen i penningar eller i sådana räntor, som Kronan lagligen äger att disponera, utan att sådant kan inverka på jordägaren och dess rättighet att blifva befriad från ett skattebidrag, som saknar laglig grund för dess tillvaro. Kronans ensak är det ock, att ersätta dem, som med ägande rätt nu innehafva några af dessa räntor; hvarvid dock torde böra utredas, huruvida alla nu till enskild man utgående räntor verkligen förefunnos, då Kronan afbände sig äganderätten. Olika meningar hafva vid föregrde riksdagar velat göra sig gällande i afseende å R.
I cn annan tid och under en annan Konungs Regering, skulle det kunna ultydaS, som en kMdklse tili Kcigijka företaga s:S Den 4 .December. 26g 0 Upftsd farhåga. för Nationens bewäpncrn, ds, eincöan Deras tänkesätt ej synas förenade om nyttan af alla händelftr, politiske förhållanden, antagne Styrelse-grunder, och representationen afLolket. — Jag har swart att döma om andras farhagor, ms-, för min del tror jag mig böra förklara, ali jag.icke kan finna det wara wä, deligt för en rärrwis Regering au anförtro wapen ät ett Frik, sä laglydigt, sä sedigt och sä spridk öfwer ett widfiräekt Land som dck Swensta. Det är möjcligk att alla sinnen, efter den timade StatShwälfningen icke äro förenade om nyttan af alla händelser. Det är möjligt alt en eller annan ärelysten person, en eller annan till brädden af sin undergång förd winglare skulle finna att en annan sakernas ordning an ben uuwarands-, wore nyttigare, om icke för Samhället, åtminstone för honom. Men mängden af Swensta Folket läker sannerligen ej förleda sig as sädane anförare, att nyttja erhällne wapen till störande af det allmänna lugnet. — Hwilka äro de händelser hwarom Nationens sinnen ej synas wara förenade? Tror man alt deg assalte Konungen äger nägst mägkigt anhang ibland ett Folk, fom han förtryckt, hwars egendom, hwars blod, hwars sjelfständighet, hwars ära, hwars la, gar Han uppoffrat ät sin egensinniga personlighet? Tror man att mängden af Swensta Natty, nen skulle önska en Aristocratisk Förmyndare »Regering i ett Barns namn? Tror man att den skulle wilja emot Aristocratiska Gryrelsegrunder ombyta de liberala och rättwisa, soms nu äro antagne?
Till svar å hvad Hr Lefren anfört får jag blott nämna, att då han förmodligen med mig delar D*n 23 Juli c. ta. öfver ty "elsen, att alla RiksSt. skola med lugn och mogen öfverläggning besluta i det vigtiga ämne, som nu är i fråga, bör han finna, att då blott fem ledamöter varit af min mening, kan den ej verka till något menligt resultat för R. o. Ad:s beslut, så Mini t ej pluraliteten i de öfriga RiksSt. är öfvertvgad om denna menings företräde; men det bör icke vara Hr Lefre'ns afsigt, lika litet soni min, att hindra de öfriga RiksSt. från kännedom om de olika meningar, som bär blifvit yttrade. Hr Lefrén: Då jag finner, att jag missräknat mig på Frih. Cederströms benägenhet att efterkomma min billiga begäran, nödgas jag afstå från alla vidare försök i denna väg. Underteckn. Ridd,Secret.: Efter den uppställning, som prot.utdr. nu har, lyder början, sorn följer: Då nu ånyo föredrogs BancoJJtsk:s utlåt, N:o 17 etc, —. stadnade R. o. Ad. i följande beslut, hvarefter de särskilda besluten följa i numererade momenter eller punkter; och det lärer således icke gå an att intaga röst-, antalet vid voteringen framför första punkten, enär derigenom tillägget skulle hänföra sig äfven till de påföljande punkterna. Men deremot torde samma tillägg kunna göras vid slutet af första punkten, så att efter ordet sedlar tillädes: hvilket beslut fattades med i56 röster emot 5. Gr. Posse, Arv.: Då Frih, Cederström ej velat ingå på Ilr Lefre'ns förslag, skulle jag tro, att hans reservation gerna kan åtfölja, utan att det lönar mödan att i prot.utdr. intaga, huru många röster han vid voteringen haft för sig. Detta blir troligtvis ändock i morgon bekant genom tidningarna, och mig synes det vara bättre, att vi åtnöjas med detta allmängörande, än att vi gifva åt prot.utdr. en ovanlig form, som tilläfventyrs skulle väcka mera uppseende. Frih. Boye:
Han tål inte fukt, inte alls. Han blir genast sjuk, o m fönstret står uppe. Och att ligga i ett oeldadt rum skulle kunna taga lifvet af honom. Han har sin egen doktor, som bor i Paris. Sist for jag dit den långa vägen bara för min mans skull. • — Min man måste undergå en riktig kur, ser ni. Det var ett inre fel. Han är ännu inte riktigt bra, tror jag. Ibland är han så krånglig och förstämd ... » Och hon suckade — en undergifven liten suck. » Ja, han kommer mig ofta att gråta och tvifla både på honom och mig s j ä l f. Vet ni hvad det vill säga att tvifla på sig själf. att i ett ögonblick förstå, att det är inbillning alltsammans. alltsammans, som man byggt hela sitt lif på och trott på. trott, så att det vuxit ihop med hela ens v a r e l s e? Tror ni inte, att jag haft sådana stunder, jag. då jag stått öga mot öga m e d mig själf och klädt af mig bit för b i t. skoningslöst, tills jag riktigt såg, hur intet jag var. Jag skrattar och leker, när andra se mig, och därför tror man, att jag inte kan taga något allvarligt. Å h! Jag kan kanske känna djupare och starkare än de, som hela lifvet igenom gå med hängande mungipor och nedslagna ögon. Det är bara han, som så kan komma m i g att tvifla på mitt kall och komma mig att tro, att jag inte alls duger till violinist. Å h, i sådana stunder är det, som om jag satt och såg ned i ett svart, .omätligt djnp, och dit in i det svarta måste jag och det är någon, som knuffar mig bakifrån och jag vill inte d i t. jag vill inte. o c h jag håller emot. men jag måste. och så faller jag. och jag sjunker djupare och djupare och det finnes ingen botton. och jag sjunker. » M:lle Curra satt så tyst en stund och stirrade framför sig med hopdragna ögonbryn. O c h åter blef hennes hvita panna slät och hon såg upp med en stor, ljus blick. Det finnes också stunder, då han kommer mig att tro. tro fast och lugnt på mig själf och min f ö r m å g a.
"Far, far", utbrast Arnold, som en stund hållit på med att undersöka fängelserummet, "nu tror jag, att jag vet i hvilket rum vi befinna oss." "Såå, jaha, du brukar ha god blick, pojke. Sjung ut med hvad du har på hjertat. Har du på samma gång kunnat finna något medel till flykt, så vore det kärkommet, ty det anar mig, att vi i annat fall ej skola se morgondagens sol nedgå." "Om jag ej misstagit mig, så ligger vägen till flykt temligen öppen för oss", svarade Arnold, "ty några års gammalt murbruk plägar ej vara fastare, än att det utan stor svårighet kan genombrytas, och det till och med på ganska kort tid. Jag har så många gånger hört berättelsen om hur aflatskrämaren Tezels efterföljare, Arcimbaldus, som satt fängslad i detta hus, en natt vid juletid flydde undan, att jag aldrig kan glömma den. Emellan detta fönster", fortfor han och pekade på en glugg högt uppe på väggen, "och golfvet genombröt Arcimbaldus väggen och begaf sig ut. Hålet murades sedan igen och men det der känner ni nog lika bra som jag ty " "Du har rätt, Arnold", afbröt Franz Schwanenfelz, i det han gjorde stora ögon. "Den der historien har jag alldeles glömt, ända till dess du nu påminde mig derom. Den kommer oss nu väl till pass, emedan den gifver oss en fingervisning till att " Mästerskräddaren tystnade då dörren i detsamma öppnades och tvenne personer inträdde. Den som gick först, bar en lampa, hvars sken ganska tydligt upplyste det lilla rummet. Arnold hade hastigt lemnat sin plats vid väggen, den han höll på att noga undersöka. Bakom den, som bar lampan, syntes en person, tätt insvept i en fotsid kappa af purpursammet. Hela hans hållning förrådde en förnäm person. Han stannade några ögonblick framför de tre fångarne, och "mäster Hans" tyckte sig, såsom han längre fram plägade berätta, se den okändes ögon lysa som tvenne brinnande eldkol. Plötsligt sjönk purpurkappan till golfvet och framför de fångne stod en man i medelåldern och iklädd en rik italiensk riddardrägt. Hans första ord lydde:
Jag vet visserligen att de yttranden, som afgifvas vid remisser, icke hafva stor inverkan på Utsk:n, och jag skall derföre bemöda mig att vara så kort, som möjligt, dervid mindre afseende att kunna verka på Stats-Utsk:t än att inför R. o. Ad. rättfärdiga Sjöförsvars-komiténs åtgöranden. Hr Brakel yttrar i början af sin motion, att då H. M. Konungen år 1861 steg om bord på linieskeppet Stockholm för att afgå till Frankrike, kunde skeppet för motvind icke fortsätta sin väg, utan nödgades inlöpa i Themsen. Denna uppgift öfverensstämmer ej med verkliga förhållandet, emedan då K. M. i Christiansand lemnade skeppet, vädret var särdeles vackert. Jag kan sjelf bestyrka detta, alldenstund jag befann mig på en fregatt vid Christiansand just då såväi Stockholm, som korvetten Orädd med Konungen ombord, löpte ut. Sedermera förekom visserligen, att skeppet blef uppehållet i Nordsjön af hårdt väder, hvartill orsaken var att detta skepp endast har auxiliär-machin. Motionären säger på ett ställe: »Men kan det väl vara annorlunda, när vår flotta egt en förvaltning, som, utan djupare 60 Den 15 November f. m. blick in i framtiden, och utan förtröstan till densamma, af representationen slutligen måste slitas från de gamla skeppen och de gamla, kära åsigterna». Det är visserligen ganska ledsamt, att Styrelsen icke haft någon siareblick; men att motionären sjelf icke egt denna blick i högre grad, visar sig af ett yttrande, som han hade vid 1856 års riksdag, hvilket gick derpå ut att Sverige borde bygga 8 linieskepp och 4 fregatter mera, än Styrelsen då hade föreslagit. Hade han varit begåfvad med siareblick, skulle han icke hafva väckt ett sådant förslag. Vidare yttrar motionären: »Slutligen blef dock uppmärksamheten väckt på tillståndet inom vår marin och en komité blef tillsatt för att utarbeta förslag till dess upphjelpande.»
Vill någon delegare i odalfält särskildt grufarbete, efter inmutning der anställa, och finner Bergmästaren, sedan öfrige delegare blifvit hörde, att sådant ske kan utan hinder eller förfång för de öfriga grufvornas framtida bearbetande, då må ett mindre derefter lämpadt utmål för honom utläggas. Men ej må sådant grufarbete eller utmål tillstädjas annan än den, som i odalfältet delegare är. Inmutas ånyo en öfvergifven eller sönad grufva med visst utmål, njute den nye inmutaren, så vidt fältet ej under tiden såsom fritt fält blifvit af annan inmutadt, det förra utmålet till godo, utan skyldighet att till jordegaren gifva ersättning för mera, än den del af marken, hvilken icke tillförene blifvit till grufvan inlöst, som i 38 § sägs. Har deremot en öfvergifven grufva så lång tid legat öde, att något visst för densamma gällande utmål ej kan visas, eller har, till följd af laga skifte, utmålet under den tid grufvan varit öfvergifven, och jordegaren haft rätt att den dertill anslagna marken såsom sin egendom begagna, gått i utbyte mot annan jord och fallit på annan delegares lott, då skall nytt utmål för gruf - 38 Kongl. Maj:tt Nåd. Proposition, N:o 92. van sökas, och jordegaren vara till ersättning derför berättigad, efter thy förut är sagdt. § 45. Förmenar grufegare, som innehar ett mindre utmål än i 33 § tillåtet är, ehvad utmålet före eller efter denna författnings utfärdande blifvit honom tilldeladt, att han för sin grufvedrift är i behof af större utmål, då må han derom göra ansökning hos Bergs-kollegium, som, i fall laga hinder ej möter, och behofvet sådant påkallar, eger förordna om nytt utmåls utläggande i den ordning detta kapitel stadgar.
Den innehåller ock de aldravigtigaste föreskrifter, såsom den alt Konungens rådgifvare skola endast Konungen råd gifva, men ieke jemte Honom regera, samt att desse embetsmän icke kan till last läggas, om, emot deras, på anförda skäl grundade, råd, utgången, ulan deras förvållande, blifver olycklig, och det åsyflade goda ändamålet icke vinnes. Jag täger således för afgjordt, alt när tillämpningen af denna lag kommer i fråga, må inledningen kunna åberopas likaväl som någon § af sjelfva lagen; men jag anser dä olämpligt att icke inledningen jemväl är paragraferad och utgör lagens 1 §. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: Jag instäm mer till alla delar med Hr von Hartmansdorff, och kan ej annat än uttrycka min förundran deröfver, all då han under sisiI. riksdag gjorde samma anmärkn. som nu, LagUtsk. icke tagit densamma i öfvervägande och, med godkännande deraf, gjort inledningen till den ] § i ansvarighetslagen. Hr G ii n t her, Claes Ephraim: LagUtsk. har haft en ganska gilltig anledn. att icke paragrafera inledningen, nemi. den, att denna inledning tillförne icke varit i §§ affattad och någon förändring af den gamla ansvarighetslagen i denna del icke blifvit ifrägaslälld. För min del skulle jag derjemte tro, alt den gamla ansvarighetslagen ganska välbetänkt uteslutit de uti inledningen upptagne allmänna satserne från den paragraferade lagen, hvilken endast har till föremål ali. bestämma ansvaret för Statsrådets ledamöter i hvarje särskildt fall, och således rätteligen börjar med det i ] § intagne stadgandet. Skulle intin emedlertid nu vilja utsträcka motionen älven lill begäran alt i §§ affatta inledningen, så är det en ny fråga, hvilken Ulsk., i fall den varder dil öfvcrlemnad, får tillfälle att taga i öfvervägande. Hr Cederschjöld, Rob. Theophron: På säl, t betänk, visar, har motionären anhållit, att ansvarighetslagen måtte blifva på det omsorgsfullaste sätt granskad.