Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några ledamöter voro måhända beslägtade med krogvärden eller ömmande för hans ekonomiska omständigheter och följden deraf skulle i de flesta fall blifva, att den minimisumma af 50 R:dr b.-ko, som Frih. af Ugglas föreslagit, aldrig öfverskredes, om äfven rörelsen bedrefs i aldrig så stor skala och på ett förderf - Den 5 Augusti e. m. 71 vande sätt för orten. Auktioner kunna deremot Italias lika väl å landet som i städerna och anhåller jag derföre, att R. o. Ad. hehagade lemna sitt bifall till det i Frih. Raabs reservation afgifna förslag till redaktion af den 13:de §:n, hvarjemte jag serskildt framställer den begäran till de Hrr, hvilka yrkal återremiss, att de ville derifrån afstå. Vi hafva all anledn. att hoppas, det Riksdagens slut snart förestår, och med den kännedom jag eger om förhandlingarne inom det Serskildta Utsk., kan jag försäkra, att en återremiss af denna § skulle framkalla långvariga, jag ville nästan säga, ändlösa strider, så att det vore fara värdt, att frågan ej blefve vid denna Riksdag afslulad. Hr von Hartmansdorff: I lnifvudsakeu vidhåller jag mitt första yttrande. Men för att undanrödja de betänkligheter, som blifvit dels af Hr von Troil och dels af Hr Printzensköld framställda mot Frih. Raabs förslag, hemställer jag, att det måtte erhålla följande lydelse: ”Vill någon väcka fråga, att annan utskänkning, än den, som kan gästgifveri tillkomma, må i socken å landet få idkas, gore derom framställning hos socknenämndens ordhde före utgången af Mars det år, då försäljningen skall börjas. Socknenämnden afgifve deröfver yttrande innan slutet af April med utsättande, i händelse bifall till utskänkningen tillstyrkes, af den trakt, hvarinom det må ske, hvarefter yttrandet till kyrkoherden öfverlemnas. Denne inhemte, innan Maj månads utgång, på socknestämraa, som blifvit två söndagar ä rad pålyst, sockuemännens utlåt, i ämnet.
Vidkommande det anslag af R:dr 4,000 Banco i ett för allt, som Rikets Ständer å denna räkning anordnat (Banco-Regl. pag. i5q—160), att för ett åt Notarien C. A. Strinnholm uppdraget Registrerings-arbete, innefattande åren 1800—1828, successive få uppbäras, är förhållandet enahanda, sorn Banco-Fullmägtige uti deras Berättelse till Rikets Ständers Revisorer j83a anmälde, nemligen, att Notarien Strinnholm för utaf Register-verket aflemnade färdige a3 årgångar, 1800—1822, utbekommit tillhopa R:dr 2,950, samt för återstående sex årgångar, 1823—1828, har att undfå tillsammans R:dr i,o5o. Förflyttningar pä Bankens Pensions-Stat, (Banco-Regl. pag. 32, 33). Den åt Fullmägtige härutinnan upplåtne rättighet har, efter senaste Riksdag, egt tillämpning i afseende på 9 Bankens Embetsoch Tjenstemän, hvilka på sätt och under vilkor, som i Protocollen upptagas, blifvit, med bibehållande af å Stat inneliafde löner, på Pensions-stat förflyttade, utan att hafva sig derom anmält, nemligen: 62 Berättelse af Banco-Fullniägtige. Commmissarien Carl Samuel Hårdh, den 3o September i83o. (Lönen i,5oo R:dr). Contors-Skrifvaren Amy Wilh. von Baumgarten, den 7 October 183o. (Lönen 375 R:dr). Kamereraren C. G. Schultz, den 21 Mars i83i. (Lönen 900 R:dr). Corn missar ien Abrah. Goll nitz, den i5 December i83i. Commissarien Gustaf Erland Huldt, den 25 October i832. (Lönen 1,200 R:dr). Bokhållaren Carl Wilh. Nyman, den 5 December 183)2.
Deremot skulle jag äfven finna besynnerligt, otti man förbjöd apothekare att sälja droguer, försatta med brännvin, helst en läkare här upplyst, att flera medicamenter utgöras af sådana med brännvin försatta droguer. Jag tillstyrker i följd häraf, att man för borgare och köpmän bibehåller stadgandet om burskapets förlust, då de 3:dje resan beträdas med brännvinsförsäljning i sina salubodar eller bodkamrar. Gr. Hörn: Jag här blifvit missförstådd af Hr Cederschjöld, ty min mening har ej varit att lemna apothekare 18 H. 28 Den 29 Januari f. m. rättighet att tälja brännvin, utan endast droguer, försatta med brännvin. En värd ledamot har velat borttaga mellansatsen: med eller utan droguer eller andra tillsatser; men då blir detta inom. lika med 45 § och skulle vara öfverflödigt. Meningen lärer dock här vara att förekomma missbruken af en hemlig krogrörelses bedrifvande, under förevändning att man säljer droguer. Jag erkänner väl, att sådana missbruk på apotheket! kunna äga rum; men jag tror ej, att man derföre bör betaga apotliekarne en rättighet, som tillhör deras yrke. Mitt första yrkande är således, att man i detta mom. borttager orden: eller på apothek. Derefter anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på det verkligen orimliga uti ett stadgande, som skulle betaga en borgare dess burskap endast derföre, att han utlemnat brännvin t. o. m. utan betalning. Jag hemställer, örn det är ett moraliskt brott, att en borgare skänker en bonde en sup. Måhända kan han icke derförutan få en forsling verkställd, och hvad ondt är väl deri, att han Iemnar en törstande forman en sup. Säkert skulle få domare vilja tillämpa en sådan lag i ali sin stränghet. Jag vågar i följd häraf föreslå följande redaction: Uti öppna salubodar eller bodkamrar må icke spirituösa droguer emot eller utan betalning i minut utdelas eller annorlunda tillhandahållas, vid ansvar, som för oloflig brännvinsminutering i 45 § stadgas.
Af denna tabell visar sig, att, intill 1848 års början, en öfverassignering af Kongl. Statskontoret skett till det betydliga beloppet af 13,571 R:dr 26 sk. 9 rst., hvilket anmärkningsvärda förhållande Revisorerne ansett böra komma till Rikets Ständers kännedom. Revisorerne få dock derjemte, efter härom erhållen upplysning, anmäla, att, såsom förhållandet, enligt tabellen, varit under åren 1848 och 1849, Kongl. Statskontoret icke heller af de, under nästlidne och innevarande år, nådigt anvisade utflyttningsunderstöd för ofvannämnde län meddelat länets Ränteri några ersättningar för derifrån i sådant afseende förskjutna medel, hvarigenom den uti tabellen upptagna balanssumma vid 1849 års slut, 7,088 R:dr 23 sk. 7 rst., ytterligare minskats, sä att densamma för närvarande utgör 1,194 R:dr 2 rst. § 12. Af 7:de hufvudtitelns anslag till transportkostnader m. m. för statsverkets bergseffekter, hafva under begge revisionsåren utgifter ägt rum, till godtgörande af frakt för transport från Kalmar, Westervik, m. fl. söder om hufvudstad en belägna stapelstäder, till stora jernoch metallvågen härstädes al hammarskattsjern och afradskoppar. Då berörde effekter sannolikt kunnat ä afsändningsorterna med lika fördel, som i Stockholm, för Kronans räkning försäljas, anse Revisorerne, att, genom desammas transporterande till hufvudstaden, staten fått vidkännas utgifter, som varit öfverflödiga och således bordt undvikas. § 13. Genom nådigt bref af den 23 November 1849, har Kongl. Maj:t tillåtit, att disponibla tillgångar å Kongl. Riksarkivets, på 8:de hufvudtiteln uppförda, anslag, till belopp af 460 R:dr, finge af Riksarkivarien från Kongl. Statskontoret reqvireras och, emot skeende redovisning, till arfvode åt e. o. Amanuenser vid Arkivet utdelas, i följd hvaraf ock Kongl.
JV. A. Varenius, StockholIh den 6 December 1861. Kongl. Krigs-kollegii Allönings-afdelnings underdåniga utlåtande, i anledning af hvad Rikets Ständers Revisorer anfört vid 1861 års granskning af samma Afdelnings räkenskaper. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Med anledning af Eders Kongl. Maj:ts nådiga remiss af den 18 nästlidne Oktober uppå Rikets Ständers Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets med flere fonders tillstånd, styrelse och förvaltning år 1859, får Eders Kongl. Maj:ts och rikets _ Krigs-kollegii Aflöning »-afdelning underdånigst afgifva utlåtande öfver Revisorernes i § 12 framställda anmälan: Att vid granskning af verifikationerna till konto för det till indelta Arméens löneförbättringar beviljade årliga anslag af 100,000 Riksdaler Riksmynt, Revisorerne hafva funnit, att, med nu gällande beräkningssätt för fördelningen af berörde anslag, medlen utfalla så sent, att till exempel de för år 1858 belöpande löneförbättringar från Krigskollegium utanordnades först den 21 Oktober 1859, samt att Revisorerne anse önskligt, att åtgärder måtte vidtagas, ledande derhän, att löneförbättringarne kunde på samma gång med lönerna utbetalas.
Expeditionen der - Den i3 November f. m. om till Kongl. Majit skall sedan uppsättas och afgå, och Högsta Domstolen deröfver af Kongl. Majit höras. Skola vi då vänta med afgörande! af Bankens Lånerörelse, intilldess Kongl. Majit öfver myntbestämningen fattat sitt beslut, samt meddelat detsamma Rikets Ständer, så, då vi betrakta tiden, som erfordras för att, sedan Rikets Ständer stadgat Lånerörelsen, uppgöra BaucoReglemenlet, binner detta visst ej att afgöras före Maji eller Junii månad nästa år. Enär det således icke är af någon nytta, att vänta, till dess jemknings-förslaget blifvit afgjordt, och det icke är möjligt att vänta, intilldess Kongl. Majits sanction å realisationen varder Rikets Ständer meddelad, tillstyrker jag, alt Bankens Lånerörelse må företagas till afgörande, när Herr Grefven och LandlMarskalken finner det lämpligast; om icke i dag, så en annan dag; men att formligen fatta ett beslut, som antingen skulle förlänga Riksdagen 3 å 4 månader, eller också lemna Banken vind för våg, anser jag ej lämpligt. Herr Hjerta, Gustaf: Den, som betraktar den ställning, hvaruti Rikets Ständer befinna sig, kan ej blifva förundrad öfver den öfverläggning om uppskof, som bär nu Jrppat sig. Det är utom all fråga, att Rikets Ständer, öfverlemnade åt sig sjelfva att på fyra särskilta rum besluta om landets - Den i3 November f, ra. dets väl eller ve, icke kunna veta, hvad som blir af den beslutade realisationen, synnerligen då det ryktet allt mera utsund ts, att Kongl. Maj:t derå ej lemnar sin sanction. Det är utom all fråga, alt den förevarande saken förtjenar all möjlig uppmärksamhet, emedan den enda hjelp, som finnes, i händelse vi och Nationen beklagligen genom Kongl. Maj:ts sanction skulle betagas möjligheten att få ett ordnadtmynt, är att rälta Lånerörelsen derefter. Jag anhåller derföre, att Ridderskapet och Adeln ville noga betrakta saken.
— Komiterade böra slutligen tilllägga, att de tullnedsättningar, som i bilagda tariff-förslag finnas af komiterade upptagne, öfverhufvud ingalunda understiga hvad komiterade, oberoende af den Franska traktaten, skulle hafva ansett sig böra tillstyrka; och att endast undantagsvis någon större eftergift blifvit gjord till förmån för artiklar, vid hvilka Frankrike fäster synnerlig vigt, på det att hufvudsyftet, en Sjöfarts-traktat med Frankrike, icke måtte förfelas. För att emellertid vid den ifrågavarande reformen iakttaga all nödig varsamhet och undgå de olägenheter såväl för Svensk industri som för statskassan, hvilka af alltför starka förändringar i bestående tullsatser kunde befaras härflyta, 3 48 hafva komiterade i alla de fall. der sådant ur någondera af dessa synpunkter förekommit önskvärdt, och der med någon sannolikhet kunnat förväntas ett tillmötesgående från Frankrikes sida, uppställt flera eller färre efter behofvet lämpade öfvergångstullsatser. 1 afseende på tiden för en sådan öfvergång hafva komiterade, som funnit de mellan Frankrike, å ena, samt dels Tyska tullföreningen dels Italien, å andra sidan, nyligen afslutade traktater medgifva en tidrymd förvissa artiklar, af till och med S år, trott sig kunna antaga, att samma tidrymd äfven kunde och borde å Sveriges sida betingas i afseende å några sådana för landets industri betydande artiklar, för hvilka en jemförelsevis starkare tullnedsättning slutligen skulle komma att inträda. Komiterade hafva föreställt sig, att, om denna längre öfvergångstid, för hvilken Frankrike, att döma af de redan torda underhandlingarne, synes hysa stor obenägenhet, äskas endast för ett ringa antal artiklar, och der den Svenska industrien deraf med verkligt skäl kan anses vara i behof, man skall ega vida bättre utsigt till framgång, än om ett likartad t anspråk utsträckes till en mängd artiklar, för hvilka ett sådant behof i verkligheten alls icke förefinnes och följaktligen icke kan åberopas.
Ilet har en rent yttre karakter, det ar en yttre polityr och on: nagon gång en åtra efter vetande daraf kan väckas, s5 mynnar den aldrig ut i intellektuel verksamhet. Den kvinnliga uppfostran ar ur intellektuel synpunkt ytterst svag, men den ar sannerligen ej mycket bättre ur praktisk synpunkt. Kunskap i hygien och fysiologi, så nödvändig ur hälsosynpunkt och för slaktets fortplantning, de enklaste regler för matlagning, renlighet, ordning, nägon fläkt af denna poesi, som förlänar behag åt den enklaste boning - allt detta ar fullkomligt främmande för medell~lassens kvinna, som ar okunnig om de allra enklaste saker i det verkliga lifvet, som icke ens vet huru hon skall ordna linnet i sitt skåp eller huru hon skall göra ren en lampa. Hon saknar till och med först % eller energi att göra sin egen person tilldragande, hvilket dock, så paradoxt det kan synas, ar en frukt af kulturen och icke af Gfangan. Likgiltighet, sjallöshet, blodfattighet, bristande renlighet och bristande vård om har, händer och tänder, smaklöshet i val af Mader och prydnader, frånvaro af intellektuellt strafvande, som afspeglar sig i de uttryckslösa ögonen och simpla fasonerna, - allt bidrager att snart utplha det förtrollande skimmer, som dock en gång hvilat öker medelklassens kvinna under den första ungdomens korta blomstring, nar hon gick i förhoppningsfull väntan på den man, som skulle befria henne från bekymren. Det ar förhållandena i allmänhet jag härmed afser, icke erkilda fall, hvilka kunna uppställas som undantag. Jag 17ill erinra om hvad som aldrig bör förloras ur sikte, att kl-innan ar sadan som mannen vill ha henne, men trots omständigheterna dock besitter egenskaper, som vittna om förtraEligz anlag. Mycket af det goda, som hon icke undervisas uti, gissar hon sig till eller utför instinktmässigt och uti saker, som ligga inom sferen af hennes omdömesförmaga och om h v i k det ar henne tillåtet att haf \ ra en isikt, ar hon nästan alltic! mannen öfverlagsen i klokhet och omdöme. Några söka uti klimatet, andra uti det intellektuelk afståndet mellan könen orsaken till bristen p % verkligt hemlif i Spanien.
Ståndet i vissa delar förändra delta förslag, hvarigenom lydelsen af ifrågavarande § skulle blifva följande: ”Då vår uppmärksamhet blifvit fästad dels derå, att de unionela förhållandena emellan Sverige och Norge behöfva närmare bestämmas och på dén gilna grundvalen vidare utvecklas, om föreningens stora ändamål skall uppnås, dels å det beslut, Norges Storthing för sin del nu lättat om upphäfvandé af Riksstålhållare-embetet, hvartill Konungen enligt Norges grundlag eger utnämna en Norrman eller en Svensk; så hafva vi, uti underdånig skrifvelse af den 17 sisth Mars, hos Kongl. Maj:t anhållit, ej mindre att Kongl. Maj:t måtte täckas genom en af Svenska och Norska män bestående Kommitté, eller på annat sätt, låta verkställa en revision af stadgarna för föreningen emellan Sverige och Norge och. uppgöra förslag till nytt, fullständigt föreningsfördrag, än äfven alt Kongl. Maj.t måtte, då så lämpligt finnes, vidtaga åtgärder för antagandet af sladganden till ordnande af de ömsesidiga handelsoch rättsförhållandena emellan de förenade rikena; samt att, under afvaktan af de förändringar nyssnämnda revision må föranleda, den af Norska Storthinget för dess del beslutade ändring i Norges grundlag, hvarigenom stadgandet om Riksståthållare—embetets besättande med Norsk eller Svensk man skulle upphäfvas, icke måtte till pröfning företagas förr än i sammanhang meu de förändringar eller tillägg i föreningsbestämmélserna, som af den begärda revisionen kunna föranledas.” Och skulle de öfriga Riks-Stånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Preste-Ståndet sig förena. Frän Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Ståndets i afseende å 71 § förut fattade beslut och för att i denna § eller å annat lämpligt ställe få införda föreskrifter rörande besvär öfver Pröfnings-kommitléens beslut, samt 9 1 8 m'éd förklarande, att de i 144 § af gällande Bevillnings-förordning medgifna afkortuingar fortfarande böra ega rum.
M:s nåd. propos. 0111 Statsverkets tillstånd och behof inhemtas nemi. att vår aimée, om den skall mobiliseras, skall utgöra något öfver 100,000 man, och vi veta alla att den egentliga kadren för denna arraée utgöres af en slam utaf endast circa 30,000 man. Häraf synes hvilken betydlig del af vår aimée som beväringen kommer att utgöra. Om nu uti denna beväring komma all ingå några afskedade soldater, så är det en verklig fördel emedan de äro långt mera krigsbiklade än dessa beväringsynglingar kunna vara, och delta så mycket mer, som beväringsynglingarnes öfning är långt ifrån tillräcklig för att åt dem gifva militärisk bildning. Det förefaller mig således som della skäl icke skulle kunna på fullt allvar framkastas, och detta så mycket mindre, som moljonären yttrat att det skulle vara för beväringsynglingarne motbjudande att vara tillsammans med dessa gamla afskedade soldater. Ty man får icke glömma att när krigets allvar inträder, så skola beväringsvnglingarne med soldaterna dela icke allenast läger och tält, utan äfven krigets faror, och jag tror icke alt då våra beväringsynglingar, de må vara aldrig så granntyckta och bortskämda skola taga illa upp om de få med sig 4 ä 5 proc. gamla soldater. Motionären har vidare yttrat att moraliskt förderfvade personer få inträde ibland beväringsynglingarne såsom legokarlar. Detta torde likväl icke heller vara något skäl, emedan förfatlningarne förbjuda sådant och jag tror att möjliga missbruk icke böra föranleda upbäfvandet af goda författningar. Då jag nu, som jag förmodar, vederlagt de skäl hvarpå motionären grundat sin framställning, så återstår att granska huruvida legningsrällen är fördelaktig eller icke. Denna fråga bör betraktas ur både social och militärisk synpunkt. Från denna senare sidan har jag redan betraktat saken och tror jag mig hafva ådagalagt att det är cn fördel för vår aimée, alt dessa legokarlar finnas, ehuru de nu framställas såsom personer, hvilka skulle åstadkomma ett moraliskt förderf för beväringsynglingarne.
Det har hittills alltid varit van-* ligt, och är måhända äfven med våra ordningslagar mest öfverensstämmande, att de anföranden, som efteråt inkomma, ang:de hvad sorn i ett föregående plenum blifvit taladt, hänskjutas till den dag, då prot. justeras. Detta anser jag vara det rätta. Kasta vi oss in på afvägar, så vet jag ej, om vi icke komma att ångra oss. Jag anhåller, att anförandet må hvila, intill dess gårdagens prot. justeras, Och jag begär propos. derpå; tilläggande, att jag icke har det minsta begrepp om hvad memorialet innehåller eller af hvem det är ingifvet, så att anmärkningen icke afser någon personlighet. Företogs ofvanomtalade val af tvänne ledamöter till deltagande å R. o. Ad:s vägnar i de uti 47 §‘n Riksd.Ordn. omförmäldta talmans-sammanträden; och befunnos, efter valsedlarnes slut, dertill hafva blifvit utsedde: N:o 131, Gr. De Geer, Carl, E11 af Rikets Herrar, m. m 148 röster. N:o 792, Hr Lagerhjelm, Pehr, Assessor, m. m. 114 d:o. Frih. Boye, Ludv.: Numera upplyst derom,-att det memorial, hvilket Hr Frih. o. Landtm, behagade anmäla, innefattar en reservation mot beslutet i går, finner äfven jag behörigheten af att det intages i denna dagens prot., och afstår från den anmärkning jag gjort. Hr von Hartmansdorff, Åugust, hade inlemnat ett så lydande anförande, sorn upplästes: Ehuru närvar, vid R. o. Ad:s öfverläggningai* förl. gårdag, hindrades jag likväl af bröstsjukdom, att deltaga i deni och i de muntliga reservationer, som då gjordes emot behandlingen af frågan om bänkm:s-valen. Då jag nu begagnar utvägen att skriftligen reservera mig deremot, anhåller jag att, genom en närmare utredning af ämnet, få uppgifva grunderna för min mening.
Har Härads-nämnd af Landshöfdinge-Embetet blifvit kallad att sammanträda, vare Ordföranden uti Sockenstämman pligtig, att minst en månad före den dag, som till sammanträdet utsatt är, Sockenstämma pålysa, för att val af Deputerade förrätta, och skall uti pålysningen utsättas så väl det antal Deputerade, som enligt 2:dra Art. 3 § skall utses, som ock det ämne, hvilket blifver föremål för nämndens öfverläggning. 7 §. Öfverklagas valet, hvilket klagomål sednast inom 2:ne dagar efter valförrättningen bör ske, vare ordföranden skyldig, att inom 24 timmar al honom under - 4 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, JYi 110. tecknadt Protokoll öfver valet till den klagande aflemna. Denne eger sedan att detta Protokoll jemte sina besvär, inom 14 dagars tid, till Konungens Befallningshafvande insända, hvilken inom kortaste möjliga tid förklaring skall infordra, och inom 2:ne dagar efter inhändigandet derutaf sitt utslag afkunna, öfver Konungens Befallningshafvandes utslag ege klagan ej rum. 8 §• Afskrift utaf vid valet fördt Protokoll, af Ordföranden och 2:ne Sockenstämmo-ledamöter underskrifvet, skall hvar och en till Deputerad vald öfverlemnas, och vare denne skyldig, att vid sitt inträde uti Nämnden detta Protokoll till Nämndens Ordförande aflemna. 9 §• Ingen till Deputerad vald må sig detta förtroende afsäga, så vida han ej fyllt 60 år eller laga hinder kan anföra, hvilkas giltighet Sockenstämman eger pröfva. 10 §• Blifver någon utskyld, vare sig uti penningar eller natura-prsestationer af Härads-nämnd socken pålagd, utan att nämnden fördelning af denna utskyld fastställt, tillkomme sådan fördelning Sockenstämman. Ege denna ock att afgift fastställa och pålägga i och för Socknen enskildt rörande angelägenhet. Klagomål öfver pålagd utskyld, eller öfver dess fördelning, inlemnas uti vanlig ordning till Konungens Befallningshafvande. 2:dra Artikeln: om Härads-nämnd. 1 §•
Svenska Statens är 21,S S'. Med ångvagnarnes vigt förhåller det sig på samma sätt, och de hafva äfven i Amerika kommit upp till ganska aktningsbjudande jernvägs-maskiner på vissa vägar, der lokal och trafik sådant fordra; men emedan de lättare lokomotiverna äro försedda med fyra kopplade drifhjul och de tyngre med 6 eller 8, sd uppbäras dc. utan skada, äfven af jemförelsevis svaga skenor. Medelvigten af de Amerikanska lokomotiverna torde ligga emellan 4 och 500 centner. De Svenskas vigt känner jag ej, de äro konstruerade för blandad t passagerareoch gods-tåg med 4 kopplade drifhjul.» »2:o De Amerikanska jernvägs-vagnarne äro alla försedda med rörliga fyrhjuliga underreden, hvilka fritt ställa sig efter vägens krökningar och hafva hjulen mycket tätt tillsammans. Godsoch res-vagnarne äro 40 ä 50 fot långa, med ett dylikt underrede vid hvardera ändan. Ångvagnarne hafva ett sådant framtill och tendern hvilar på tvänne. Derigenom kunna krökningar med 600 fots radie med lätthet passeras på de, i hdjduppfyIlda trakter, genom trånga dalgångar Iramslingrande jernbanorna, ulan tunnelar och utan djupa genomskärningar. Derigenom undvikas också starka stigningar, hvilka alltid på längden blifva kostsamma, då man besinnar att redan lör en träng att dragas uppför 1 på 100 fordras tre gänger den kraft, sorn är tillräcklig på jemn väg. Dock vid landhöjders passerande, äro skarpa stigningar ofta oundvikliga; der fruktar man icke för 1 på 45 och går hellre öfver en bergsrygg i zigzag än genom densamma i tunnel.» »3:o Hastigheten på jernvägarne i Förenta Staterna är temligen bestämd; express-tränger gå 3V2 å 4V2 Svensk mil, öfriga passagerare-tåg 3 mil på de bättre och 2V2 mil pä de sämre vägarne samt fraktgods-trängerne lV2 å 2 mi! i timmen.