Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En drottning kan icke vara allvetande oeh icke heller kan hon hjälpa alla, så mycket mer som hon genom sin höga ställning icke kan känna alla yttre förhållanden. Här måste öfverhofmästarinnan och oftast den tjänstgörande kammarfröken gripa in ocb reda ut förhållandena, hvilka ibland kunna vara ganska kinkiga, ty här gäller ju frågan att hjälpa rätt och vara vaken mot bedrägerier och humbug. Det är således på mångfaldiga sätt en ansvarsfull plats en » Öfverhofmästarinna vid K. Maj.ts hof » bekläder och säkert är, att därtill fordras både hufvud och hjärta, praktiskt förstånd oeh den utsöktaste takt. Den intimare beröring hon genom alla dessa omständigheter kommer uti till sin herrskarinna har äfven en annan viktig betydelse. Och denna är välgörenhetens ordnande. Om Iduns läsarinnor kunde ha en aning om den kolossala post en furstinna nästan dagligen mottager, där nästansågodt som Det är blott ett par veckor sedan vi läste i de dagliga tidningarne om, att konungen och drottningen gifvit en familjemiddag för den afgående öfverhofmästarinnan hos drottningen, grefvinnan Anna Elisabeth Malvina ^1. O, hur mången törnestängel Står ej naken i naturen, Som behöfde kärlek blott, Blott en solblick af ett hjärta, För att kläda sig i rosor Och hvart väsens glädje bli. f. J^. De la Gardie, född von Plåten. Det var ett Ack, skänk mig hvila långt från staden afsked, som nog kändes djupt af både drottkvaf ningen och grefvinnan, ty kronans höghet hade af gröna tufvan låt mitt hus bli täckt, här icke förmått att resa en skiljemur mellan tvänne kvinnohjärtan. De voro ganska nära men låt en blomma dock uppå min graf visa få för mänskors släkt. förenade, och vänskapen grundlades, redan då min fristad den nuvarande drottningen anlände till Sverige. För att nu nämna några data vilja vi omtala, att grefvinnan är född den 8 mars 1824, Ty skogen stads jag älskat i mitt lif dotter af generalmajoren Fredrik Christian von då döden kommer, vill jag slumra där, Plåten och hans maka Christina von Stockenström.
Under antagande, att indigenatstvånget och konsistoriernas missiveringsrätt afskräcka mången ung man från inträde på den presterliga banan, och sålunda utgöra de väsendtligaste anledningarne till den alltmera öfverklagade prestbristen, framhåller motionären nödvändigheten af förändring i derom gällande stadganden, hvilka, såsom föråldrade, icke vore för närvarande tid lämpliga. Då hela fäderneslandet stöde andra embetsmän öppet, borde ej presten genom tvångsband qvar hållas till tjenstgöring inom det stift, der han råkar vara född, eller hindras att söka befordran, hvarhelst den kunde vinnas. Orimligt syntes också vara, att den obefordrade prestön skulle hafva sämre vilkor än en tjenstedräng, hvilket i viss mån kunde sägas vara förhållandet, då den förre hvarje dag vore blottställd för 8 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.-och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 8. att, till följd af konsistor» missiv, nödgas Hytta från det ena stället till det andra, under det den sednare alltid kunde vara viss att få stadna qvar på samma ställe till årets slut. Motionären föreslår derföre, att så väl presterskapets indigenatsrätt, som konsistoriernas missiveringsrätt, måtte upphäfvas. Utskottet, som, utan att dela motionärens åsigt om anledriingarne till den inom flera stift rådande prestbristen, icke vill förneka, att mera tidsenliga bestämmelser, rörande rättighet för prest att välja verkningskrets, äro af behofvet påkallade, får dock erinra, att stadgandena så väl om indigenatsrätten, som rörande konsistoriernas missiveringsrätt, stå i det oskiljaktiga samband med gällande befordringslagar inom kyrkan, att en förändring af de förra icke torde kunna genomföras annorlunda, än i sammanhang med reformerande af den presterliga befordringslagstiftningen i dess helhet. Hvad först angår konsistoriernas missiveringsrätt, så torde densamma under nuvarande förhållanden vara i viss mån nödvändig, så vida i de särskilda församlingarne själavården skall kunna handhafvas.
Belllnhåntfen, Den utväg, Utskottet föreslagit, till lätt* »ad i kröningssättet, och hvilket, i fall mät» stången skulle afse flere än dimensionerna för 12 tunneoch 18 tunneskrindan, ej torde vara lika verkställbar, har varit: att efter orternas olika beskaffenhet och i de socknar och districter, eler kolhandel drifves, till Konungens Befallningshafvande skulle öfverlemna», att kungöra de för kröning af kolskrindor, ryssar och stigar lämpligen utsatte terminer och ställen, samt att, derest Kolmätaren eller Uppsyningsmannen sig icke då infinner, kröningen finge verkställas af Fjerdingsman, hvilka, enär Konungens Befallningshafvandeyimjer dem skicklige, skulle ega rätt, att äfven för öfrigt allmogen biträda med sådan handläggning, författningarne i detta fall bjuda, och vidare, att de skrindor, som af allmogen blifvit tillverkade på sådana tider och ställen, der kröning ej kunnat erhållas, må utan åtal få nyttjas, intilldess stämpling kan ske, och så vida ds hålla det mått och de dimensioner, som genom allmän Kungörelse om skrindans, ryssens eller stigens rymd förut blifvit tillkännagifven; hvarjemte Utskottet äfven tillstyrkt, att en sådan författning, som bestämmer kolmåttets och märkstångens beskaffenhet, mätte allmäningen kungöras.
Den obemärkta hustrun till en tjänsteman, advokat eller läkare har ögonen mindre fista på sig, atnjuter större frihet an damen af varld, som är kand och observerad öfverallt, omgifven af tjanare och aldrig gör sin promenad annat än i eget ekipage. Om medelklassens kvinna talar ingen, eller åtminstone ingen utom en ganska begränsad krets; på damen af varld äro allas blickar fasta. Medelklassens kvinna är mera utsatt för fara, ty hon ar mera tillgänglig, mindre uppmärksammad och hennes hemliga kärlekshandel uppväcker ingen skandal. Naturligtvis menar jag här medelklassens kvinna i de stora staderna, där hon icke innehar någon framskjuten ställning; ty en hustru till en framstående politiker observeras lika mycket som en prinsessa af blodet. Men i småstäder far medelklassens kvinna icke vara så obesvarad, ty går hon dar kladd i siden, vacker hon uppmärksamhet och i landsorten står medelklassens kvinna moraliskt högre. Men afven i hufvudstaden kan jag icke finna digon slapphet i moralen hos medelklassen, trots den spanska nationens lidelsefullhet. Frågan om det moraliska förhållandet mellan könen fordrar ett noggrannt aktgifl~ande för att vi icke skola låta oss skrämmas af löjliga spökbilder eller utropa att världen ar på branten af undergång på grund af saker som äro lika gamla som varlden själf och som i v % tid icke förete den grad af råhet och cynism som fordom. Den spanska kvinnan ar icke moraliskt fördärfvad, ehuru hon ar förkrympt och saknar ideal. Den spanska medelklassens kvinna ar i allmänhet snobbig, vulgär, och darpå faller hon. Hon saknar naturlighet, distinktion, aplomb till följd af den sociala ställning, hvartill hon ar systematiskt dömd. Detta lagom i religion, i patriotism, narmande sig till indifferentism, denna fullkomliga okunnighet i intellektuelt hänseende och detta uppgaende i ytlighet och småsaker förkrymper henne. I grund och botten är hon god, kvick och fyndig, ehuru ytlig och mera egennyttig och feg an mannen. Hennes yttre ar icke utan behag. Hennes karakter kan understundom förete förtrollande egenskaper, men hon saknar det som artisterna kalla storhet. Utan att vara hvarken dum eller dålig, är hon, jag upprepar det, snobbig och vulgar.
Betänk. R. St. underdån. Skrifv. N:o 155. — _ Motion N:o 40, angående nuvarande enskilda bankers ersättande, vid oktroj tidens slut, af Riksbankens filialbanker samt andra förändringar i bankväsendet. Banko-Utsk. Bet. N:o 35. Motion N:o 41, om pension för Bataljonsoch Stads-läkaren i Skara Jo han Petter Högselii enka och tre ogifta döttrar. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. R. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 42, om pension för Regem ents-kommissarien vid Hallands in fanteri-bataljon C. M. Almberg vid afskedstagande. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 153. _ _ Motion N:o 43, om Kyrkoherden G. A. von Zweigbergks enka Maria Häggrens bibehållande till hennes död vid åbooch besittningsrätten till eller 2 arrendet af indragna predikants-boställena vid Westgöta f. d. kavalleriregemente, Törnestorp f mantal och Hofstena Lunnagården | mantal i Skaraborgs län. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 147 och Mern. R. St. underdån. Skrifv. Alander, P. G., Motion N:o 12, om bestämmelser till åstadkommande af skyndsammare lagskipning å landsbygden, m. m. Motion N:o 13, angående utbrytning och förflyttning till andra orter af särskilda divisioner utaf Svea och Göta Hof-rätter, m. ni. Lag-Utsk. Utlåt. N:o 47 och Mern. Nio 66. Motion N:o 35, om vissa tillökningar i lärarnes vid rikets elementarläro verk löner och närmare bestämmelse af vilkoren för samma lärares pensionering. Stats-Utsk. Utlåt. Näs 139 och 153. R. St. underdån. Skrifv.
Häröfver har Kongl. Stats-Contoiret uti dess ofvanberörde underdåniga utlåtande yttrat den förmodan, att anledningen till den saknade föreskriften låge deruti, att i sådane frågor, der Kongl. StatsContoirets underdåniga utlåtande blifvit infordradt och Kongl. Stats-Contoiret föreslagit den Titul eller de medel, hvarutaf Utgifterne om de beviljades, borde utgå Ståts-Utskottets Retänkanden. 1®13 hade Kongl. Majus Nådiga Bref och svar derå endast innefattat fett blott bifall till Stats - Contoirets utlåtande, utan att då ansetts behöfligt, att i sjelfva Brefvet upprepa Titeln, och vid andra tillfällen hade utgiften varit af så bestämd beskaffenhet, att någon tvekan ej kunnat uppstå till hvilken Titel den borde hänförasj Men äfven om föreskrift icke sa. jäts hade Eesparingarnes öfverskridande ej altid kunnat förekommas enär Utgiften under loppet af året måst bestrides och dermed icke fått hafvas anstånd tills efter årets utgång Besparingarnes belopp kunnat utrönas. Kongl. Stats-Contoiret kunde likväl icke annat än medgifva det leda till en ytterligare ordning och säkerhet, om Kongl. Majit vid alla tillfällen täcktes i Dess Nådiga Bref bestämma den Stat och Titul, hvaraf sa beskaffade utgifter böra utgå, på det vid utbetalningen hvarken någon villrådighet måtte uppstå eller Kongl. Stats-Contoiret nödsakas att med någon förfrågan i detta ämne Kongl. Haj:t besvära. Då Stats • Utskottet för sin del funnit hvad så väl Revisorerne, som Kongl. Stats - Conioiret anfördt, och föreslagit, vara grundadt på förhållanderne, samt ländande till en ännu mera bestämd och ordentelig förvaltning af Stats-Verkets tillgångar och redovisningen för de samma, har ock Utskottet ansett sig böra instämma i tillstyrkande deraf, att Riksens Högloft.
RiddarhusOrdningen föreskref, att frågor om ändringar uti densamma alltid borde remitteras till RiddarhusUtskottet, sorn ägde att Betänkande deröfver till Ridderskapet och Adeln afgifva; alltså och då Herr Bräken» hjelms förevarande förslag, såsom högst vigtigt och ingripande uti RiddarhusOrdningen, erfordrade det nogaste begrundande, och forst borde af RiddarhusUtskottet behörigen öfvervägas, fann Hans Excellence detsamma i den ordning, hvaruti det af Herr Bråkenhjelm blifvit framstäldt, nu icke kunna af Ridderskapet och Adeln till pröfning upptagas. Grefve Frölichj David: Fullkomligt instämmande med Herr Grefven och LandtMarskalken, får jag endast hemställa, om icke formerne fordra, alt Hans Excellence skulle genom framställd proposition inhämta, om Ridderskapet och Adeln vill remittera Herr Bråkenhjelms förslag till Riddar - 48 Den 3 Augusti f. m. husUtskottet, och att Utskottets förslag till Riddarhusordning emedlertid skulle hvila, eller återremitteras. Herr Bråkenhjelm: Sedan Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken offentligen förklarat, att intet stadgande finnes i Grundlagen, sorn förbjuder meddelandet af den proposition jag yrkat, ulan att den endast blifvit vägrad derföre, att frågan vore af sådan vigt, att Ridderskapet och Adeln icke dermed borde öfverrumplas, så vågar jag hoppas, att Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln täcktes gå mig till mötes, och uppskjuta afgörandet af RiddarhusOrdningen, intill dess mitt förslag blifvit af RiddarhusUtskottet behandladt. Jag förenar mig således i anhållan om samma proposition Grefve Frölich begärt. Herr Cederschjöld: Sedan preliminairfrågan nu är afgjord, nemligen att Herr Bråkenhjelms Motion icke får till omedelbar pröfning här upptagas; så får jag äfven protestera emot allt uppskof af RiddarhusOrdningens afgörande.
Och när vår tanke, vår känsla lockats tillbaka till dylika skådeplatser, inse vi lika lätt, att både en Daniel Hjort och en Arvid Stålarm kunna få rum derpå invid hvarandra, som vårt lands lycka, att den scenförändring försiggått, hvilken ifrån den blodiga verkligheten förflyttat sådana karakterer och situationer upp till diktens allt försonande återspegling. De flesta af dessa karakterer och situationer voro för den, som skrifver dessa rader, ej så alldeles obekanta redan på förhand. Och likväl medger han med glädje, att de, mötande honom ånyo i Daniel Hjort, uppträdde nästan med nyhetens behag. Med alla öfriga åskådare och läsare af stycket måste förhållandet i ännu högre grad vara sådant. Bland de förut inom diktens områden icke gjorda bekantskaperna var Ericus Erici den, som hos mig väckte mesta interesset. Man kunde väl tycka, att denna biskop redan står utom den egentliga handlingens plan, och derföre äfven bort lemnas utanför diktens. Vid närmare betraktelse visar sig saken likväl annorlunda. Anblicken af denna fridens man gör ett oändligen godt intryck, der man ser honom stå fast liksom ett ankare midt bland tidens stormupprörda vågor. Och när man betraktar honom såsom den af osviklig tro uppfyllde härolden af en högre rättvisa, än den, hvilken skipas af »slumpens spel» i ett öfvergångstidehvarf, lösbrutet från alla fogningar, hvarmed det bort hänga ihop med det förgångna och det förflutna, har man ej mera mod att ur skådespelet utdöma den förträffligt tecknade prelaten. Man vore snarare böjd att anse honom lika oumbärlig för den plats, han i dikten intagit, som för den, hvarpå historien hade ställt den vördnadsvärde, genom sednare tiders rättvisa till sin fulla betydelse uppskattade, mannen. Ofvanföre betecknades detta skådespel med de bästa epitheter, jag vet tillägga något menniskoverk, då det karakteriserades såsom godt, skönt, ädelt. Rikt tillfälle att med vederhäftig bevisning bestyrka detta omdöme, lemnar stycket nästan öfverallt. Men inom dessa raders trånga begränsning kan ej plats begäras för sådana bevis. Jag tillägger derföre här endast, att ställen af undransvärd finhet, hvad teckningen såväl af personerna som af situationen beträffar, öfverraska oss ej sällan i Daniel Hjort.
Magistratspersoner, om arfvode åt, vid inventering af landtränterimedel. Se Arfvode. Malmö f. d. Discominrättning, angående Revisorcrnes berättelse om dess utredning. Se Revisorer. Malmö låneconlor, om upphörande af den tjenslmännen derstädes medgifna företrädesrättighet lill ombesörjande af commissioner vid lånecontoret. Se Bevillningsförordning, 74 §:n. Manufaclurdiscontfonden, om förstärkning af, genom begagnande af en del utaf nya Ulldisconlens creditiv hos lliksgäldsContoret. Se Creditiv. Manufaelurvaror, om deras förtullning endast till ett färre antal stapelstäder. Se Lyx, m. m. Mariebergs egendom, angående infriande eller afskrifning af Kongl. KrigsCollegii Artilleriafdelnings skulder i och för inköp af. IV. B. “411. A. 453. VI. U. 436. A. 651. Marka, med flera socknar, om befrielse för hemmansegare derstädes från erläggande af skatt i och för betesrätt å kronoparken Mösseberg. Se Betesrätt. Markegångstaxa, inom hvarje län, att de i densamma vidtagna förändringar böra blifva gällande för samtlige räntegifvare och räntetagare inom länet. I. R. 317. V. B. 698, 703. VI. IX. E. 413. X. U. 458. A. 484. Markegångstaxorna, om förändring i sättet för deras uppgörande och pröfvande. X. B. 561. A. 582. ( 104 ) Martebo myr, angående befrielse från återbetalning af lån för aftappning utaf. Se Lån. Matern, Johan Anton von, yttranden. I. 398, 399. Mensalhemman, om rättighet för brukare deraf, att lösa dem till skatte. X. B. 561. A. 582. Metallisk cassa, Bankens, om upptagande af lån till förstärkning af. Se Bankens metalliska cassa.
Då en längre tidsutdrägt sätter Staten i saknad af dess tillbörliga inkomster, lärer blifva nödigt, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålles om Dess Nådiga Befallning till Kammaroch Bergs-Collegieme samt Konungens Befallningshafvande, att, med möj’igaste skyndsamhet, befordra verkställigheten af det Beslut, sorn Riksens Högloft. Ständer fatta. 8:0. De Recognitions-Skogar’,. hvilka ej vid j821 års början äro föisålde, skola, i den händelse Bruks-ägaren ej kan lagligen bevisa, att det ej berott af honom att dessförinnan få Skatte* Stats-Utskottets Betiinkanden. »959 5:0 De delar af Recognitions-Skogarne, sorn, enligt hvad i i:sta puncien anfördt är, komma att fä en stadgad penninge-ränta, böra ej utgöra andra onera af hvad namn oell beskaffenhet sorn helst, emedan desse anses såsom i Grundräntan inbegripne. 6:0 På alla de Recognitions-Skogar, å hvil* ka ej Kongl. Kammar - Collegfum innan denne Riksdags början utfärdat Skatte-Bref, skola vid Skattläggningen ofvanstående grunder tillämpas och från deri tiden ej något Skatteköp anses gilliigt, hvarvid desse ej äro följde. ■7:0 För atl bereda Bruks-ägare ett ytterligare tillfälle, att till sine Bruk få inköpa så stor del af RecognitionsSkogarne, sorn till deras Smide är nödig, lemnäs dem en tid af 2tne ån heräknad frän den dag då Riksdags Beslutet undertecknas, under hvilken det åligger dem, att fullgöra allt hvad som på dem kan bero till Skatte-köps erhållande, så att Skatte-Brefven innan den 51 December 18:0 kunna vara utfärdade.
De ha två barn - det ena en gosse p&amp; 17 år - och det ar sorgligt att tänka på hvilket elände denna olyckliga familj går till mötes, då den vänliga hand, som hittills velat stödja och hjälpa, undandrages dem; men om ordning och trefnad skola kunna bibehaillas i den lilla kolonien, ar det ju nödvändigt att aflägsna dem som kunna sprida omkring sig det daliga exemplets smitta. Det ar intet lätt åliggande .att styra för dessa 43 hushåll, hvilkas bekymmer äro lika stora och mångskiftande som deras inkomster äro små. Än är det en sjuk, som skall ha hjälp, än tvistigheter att slita, än ekonomiska trångmål att utreda. För nagon tid sedan insjuknade t. ex. en hustru, som ännu animade sitt lilla barn; det stackars barnet togs ifrån modern, som maste föras på sjukhuset, och lemnades till ett annat folk. Hustrun, som tog hand om den lilla, hade redan en liten nyfödd i inackordering, ett " fosterbarnn, som den tekniska termen lyder, samt dessutom sitt eget, men hon lofvade icke desto mindre att herbergera den stackars öfvergifna. Häromdagen, då jag kom på besök till fröken Lagerstedt, hade emellertid anförts klagomall öfver fosterföräldrarna; mannen söp, kom hem rusig och ställde till uppträden, hvilka blefvo ännu häftigare genom hustruns gräl och förebråelser - och följden häraf blef naturligtvis att fosterbarnet ej fick den vård som iitlofvats. Som fröken Lsgerstedt just då stod beredd att gå dit ned för att hålla räfst och taga barnet derifrån, frågade jag henne om jag finge följa med, hvartill hon svarade jakande. Sedan vi från garden stigit upp för en trappa och gHtt igenom en smal korridor med dörrar på sidorna och svagt upplyst af en fotogenlampa, gingo vi ned några trappsteg och kommo in i två rum, af hvilka det ena beboddes af det ifrågavarande folket. Vid vårt inträde öppnades dörren till det inre rummet, w och mannen kom ut.
För denna uträkning är det af nöden att få upplyst, hvilka och huru beskaffade de egor äro, som tillhöra såväl stamegendomen, som den afsöndrade lägenheten. Häraf har uppkommit det förhållande, att egoväldet till ett större säteri med liera tusen tunnland skolat uppmätas och taxeras, för att kunna jemföra ulskylden, som belöper sig på detsamma och på den derifrån afsöndrade lägenheten. Följden har naturligtvis blifvit den, att man måst afstå från begäran om pröfning af öfverens kommen jordskyld. I andra fall, då förrättningsmännen äro boende på många mils afstånd från lägenheten, blifva kostnaderne för förrättningen äfven så höga, att de öfverstiga flera hundra års jordskyld, t. ex. då förrätlningskostnaderna uppgått till 100 It:dr samt jordskylden till lösen efter markegångstaxan för en kappe korn. Detta har äfven gjort att de flesta lägenhetsinnehafvare uraktlåtit begära pröfning af jordskylden. Då nu denna försummelse medför en synnerlig oreda vid mantalsskrifning och laxeringsmöten, får jag uti ofvan åberopade lagrum yrka det tillägg: att der Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke kan fastställa den jordskyld, som afsöndrad lägenhet skall betala till stamhemmanet, bör det vara kommunalnämnden i den församling, der den afsöndrade lägenheten är belägen, som bör föreslå hvad jordskyld, som skall betalas lill stam-1 hemmanet. Om remiss till vederbörligt Utskott anliålles ödmjukeligen. Stockholm den 22 November 1862. Nils Olsson, från Malmöhus län. Af Nils Olsson från Malmöhus län, om indragning lill Statsverket, efter nuvarande innehafvares afgång, af alla militieboställen samt anvisande i stället af kontant ersättning ät militär tjenstemän. Vid de tvänue sistlidne riksdagarne väcktes af undertecknad motion, om att alla militärboställen i riket borde vid innehafvarnes afgång indragas och för Statens V 238 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. N:o 158. räkning bortarrenderas.
Till införande af den ordning, som, i afseende på behandlingen hos R, St:r af frågor rörande Pensioners beviljande , R. St:r ansett böra följas, hafva R. St:r för framtiden beslutat, att ingen i Statens Tjenst qvarstående Embetsman ejler Officerare bör för denna sin Tjenst af R. St;r pensioneras, utan framställning derom af K. M:t, såsom alla Embelsmäns Högste Chef, eller utöfver det belopp, sorn K. M;t honom beviljat, De i öfrigt på HufvudTitlarne jemte Allmänna IndragningsStaten beviljade nya utgifter, med hvilka några vilkor , förbehåll eller serskildta framställningar ‘icke blifvit förenade, utvisas af Bilagorna till detta Memorial. Och hafva R. St:r jemväl till iakttagande beslutat att under de nya löner, som till uppförande å Stat blifvit beviljade, Spannemål bör beräknas till det qvantum for hvar och en, som den förut gällande Staten för dylika Embeten och Befattningar upptager. Bilagan N:o 12 utvisar, huru Statsregleringen på det hela utslagit. Bclänkanden, N:o 335. 89 Recapitulation i:a HufvudTiteln Allmänna IndragningsStaten , 306,917: 2. 10. Summa R:dr 9,186,200: Då härifrån afdragas de påräknade Inkomsterne 7,285,000. uppkommer en Statsbrist af 1,851,200. hvilken öfverstiger den vid 1823 års Statsreglering utförde, R:dr i,653,5oo, med 197,700 R:dr, hvaruti dock ligger ersättningen 124,000 R:dr, för den, enligt R. St:rs beslut, upphörde Saltpetergärden.