Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad serskildt angår frågan, huruvida arfsdelning borde ske endast i förhållande till deras stånd eller hemvist, som ärfvas, eller om, då en eller flera af dem, genom hvilka de ärfvande varit med honom skylde, egt annat stånd eller hemvist, afseende jemväl derå bör fästas; så, ehuru samma fråga måste förfalla, i händelse arfsrätten, på sätt Utskottet tillstyrker, blifver lika för båda könen, tror Utskottet sig likväl, för motsatt fall, i sammanhang roed ett alternativt förslag till förändring af 3 Cap. Ärfda-Balken, i afseende på utsträckning af representationsrätten, böra föreslå ett lagstadgande, bygdt på den grundsats, att jemväl de i ätten mellankommande personers stånd och hemvist böra afse'. Utskottet förmenar nemligen denna grundsats närmast instämma med naturen af den så kallade representationsrätten. Lag-Utskotlets Betänkande N:0 122.. 23 Jemlikt hvad Rikets Ständer vid förra Riksdagen föreslogo och Kongl. Maj:t då lemnade utan anmärkning, anser äfven nu varande LagUtskott det vara nyttigt, för undanrödjande af osäkerhet i egandeoch besittningsrätten samt för alt afböja långvariga tvister, hvilkas utgång komme att bero på en bevisning af aflägsna slägtskaper, hvilken o.tast ei med säkerhet kunde ernås, att någon viss tid utsattes, såsom den sista för åtnjutande af bak-arf och sido-arf; och denna gräns tror Utskottet lämpligen kunna, på sätt Lag-Comiteen i dess förslag antagit, bestämmas till gide led, en gräns, hvarutom arfsfiågor också i högst få fall lära uppstått. På grund af allt hvad Utskottet sålunda anfort, och då utsträckningen af representationsrätten till syskons barnabarn och afkomlingar föranleder ändring af 6 Cap. 1 §. Jorda-Balken, rörande ordningen emellan bördemän, så vida ej denna §. skall råka i strid med 3 §. 1 morn. i samma Capitel, får Utskottet härmedelst till Rikets Högloft. Ständers närmare öfvervägande vördsimt föreslå: att följande
ter). GABRIÉLE (står framjungfrun är sysselsatt att GABRIÉLE (vänder sig om). I sanning en charmant brud! ni fäster icke mera afseende vid de förtjusande blommor min bror skänkt er, än att ni trampar dem under fötterna; jag får säga mamsell, att ert uppförande förråder en brist på sens commun, som verkeligen kommer mig att rodna på era vägnar. svara.) (Mathilda låter hufvudet sjunka ned emot bröstet, utan att 57 GABRIÉLE (försmädligt). Man skulle sannerligen kunna tro att det äro vi som ha hedern af det här giftermålet. Nå, hvarför svarar ni icke? (stampar med Fanny! foten) Ni är odräglig. (till kammarjungfrun) Följ mig, (Gabriéle och kammarjungfrun gå till venster.) ANDRA SCENEN, MATHILDA (allena). nu och hvarje minut, hvarje andedrag för mig närmare den förfärliga stunden. Jag har anropat menniskornas medlidande, och de ha' hånlett åt min smärta, varit döf för mina böner. Allt är snart förbi. Om MATHILDA (lyfter upp hufvudet). Jag lefver då än jag har bönfallit om himmelens bistånd, men den har några ögonblick skall det vara ett brott att minnas honom som jag älskar mer än mitt lif. Men hvarför gör jag då det ännu? han tillhör ju kanske resin stört hans lycka. Ack, jag begärde ju icke att dan en annan, och ingen tanke på mig har någonhan skulle älska mig, jag ville endast sjelf vara fri höra honom med hela sin själ! O, min far, äfven denna lycka har du beröfvat mig. för att ständigt få tänka på honom, för att få till TREDJE SCENEN. FRU VON HAGEN (ifrån mellersta dörren). MATHILDA. FRU VON HAGEN. Våra gäster börja redan sam las; men hvad ser jag, ännu denna mine à la Cen drillon; jag får säga er, att martyrerna kommit all 58 deles ur modet, och att se olycklig ut, kläder er dessutom på intet vis. MATHILDA. Spara ert hån, min fru, ni har nu uppnått målet för era önskningar, och ni bör derföre vara nöjd.
”Se der kommer gamla Annika med Matts och Storsvarten, det var galant. Ja, mor, ni må visst signa och häfva ögonen. Vill ni läsa olycka öfver de fördömda klubbkarlarne, så lägger jag visst inte fingrarna emellan. Det är säkert det”. Lilla mor Annika lutade sig mot sin käpp och vaggade fram och åter och lyfte sin hand flere gånger. Om af förvåning och fasa, som fru Metta trodde, är dock icke så säkert. Fru Metta berättade nu att hon ej egde flera kor än den sjuka, som mor Annika skulle stöpa öfver, och en bortlupen. ”Läs nu en signelse så hon kommer hem, pigorna äro så uppskrämda, så att ingen törs gå att söka henne”. Annika redde sig att göra fru Metta till viljes. Hon klef opp på backen bakom fähuset och började läsa. Först mumlade hon länge, nästan ohörbart, slutligen höjde hon rösten, allt tydligare hördes nu hennes ord: ”Jungfru Maria klagade sig, min ko är spildt och illa vildt. Den gamle han gick på ett brinnande berg och såg de vanne qvinnor. Jag manar dig, du vanne qvinna; du får mig mitt igen. Fullt som ett ägg, rödt som en blomma, innan solsätt tecknadt eller korsadt”. De sednaste orden uttalade hon med hög, besvärjande röst, under det hon sträckte sin käpp i vädret och ritade figurer dermed i luften. Derpå ropade hon tre gånger, med ljudelig röst, den saknade kons namn och förklarade sedan att den innan solnedgången skulle komma hem; hvilket ock ganska rigtigt skedde; om blott enligt dessa husdjurs vana, eller i anledning af besvärjelsen kan lemnas derhän. Sigrid gick fram till fru Metta och sade ödmjukt: ”Mor, monne icke detta är sådant signeri, som är förbjudit? Är det rätt att låta henne utöfva det här?” ”Ack ja, hör man på bara. Ägget skall lära hönan. Har du också mål i mun, lammet! Är du så uppskrämd, att du tror det vara papisteri, bara jungfru Maria nämnes. Det skall jag väl säga åt mäster Erik midt i syna, om han ännu börjar med sitt grumlande, om att vi låtit dig lära påfviskhet.
Jag måste äfven instämma i Hr Anckarsvärds förslag, att så länge ett prohibitiv-systeme äger rum längre eller kortare lid för klädesfabrikationen, och således dessa fabriker icke äro tvungna att upparbeta sig till den fullkomlighet de borje innehafva, hvaraf följer alt productionen af den fina ullen icke har någon inhemsk afsättning, utan att export deraf bör uppmuntras; så föreslår jag, lika roed Hr Anckarsvärd, alt ull-producenter må medgifvas rättighet att införskrifva utländskt kläde, motsvarande det qvantum ull sorn utskeppas; och då jag tror, att den rätta normen vore ett skålp:d ull mot en aln kläde, skulle jag vilja föreslå, att lika mångå alnar fint kläde må få införskrifvas, som skålptd fin ull exporteras. Meri då jag för ingen del vill nedbryta någon näring, som inom landet funnit skydd, utan tvertom önskar, att man ej så kastar om sina systemer att man åstadkommer en total rubbning i den enskilda förmögenheten, skulle jag vilja, att all inkommande tull på kläde måtte utgå som praemium för klädesfabrikationen. Sättet för dessa prasmiers fördelning kan jag väl ej nu här uppgifva; men jag tror, alt den lätt nog kan låta sig göra, D c n ag J u 1 i f. ra. 359 och jag önskar att Bevilln.Utsk. härpå ville fästa behörigt afseende. I öfrigt instämmer jag i den åsigt, att en lix spanmålstnll måtte äga rum; men sorn Konungen äger räll att lioja spanmålstullen, så önskar jag att denna tull måtte sättas så att Konungens höga prerogativ i denna del icke må kornilla att begagnas. Jag skulle måhända opinera för ett lägre alternativ i afseende å denna tull, men ingår äfven på hvad här blifvit föreslaget eller 1 r:dr 16 sk. pr t:a råg. Frih. Raab, Adam Christian: De flera sakrika anföranden, som redan blifvit afgifna och än torde förestå, ålägga mig att endast yttra mig öfver el t ämne; jag menar spanmålstullen.
Utdrag af Probocolleb, hållet hos Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärs• och EkonorniUbskott den 5 April 1825. S. D. Herr Prosten C. E. Hallström an» Förde: Med den aktning för de olika tankar* som blifvit yttrade öfver den af Riksdags» Fullmägtigen från Jönköpings Län Anders Sandsten väckta Motion, att LandsFiscaler ej böra kunna afsältas utan ransakning och dom, känner jag mig dock af min enskilda öfvertygelse föranlåten, att med Motionai» ren instämma i berörde yrkande. De skäl, som blifvit anförde mot den föreslagna förändringen, stödja sig ytterst på den grund, att Landsfiscaler hafva ingen lön på Stat och undfå allenast Constitutorial. Dessa facta kan jag ingalunda bestrida, men, långt ifrån att deraf vill ja draga någon slutföljd till afslag å den väckte Motionen, finner jag allenast, att berörde uppefter ge anledning att densamma understödja; det synes mig nemligen vara en brist uti regleringen af Ämbetsmanna vilkoren, att en Ordinarie Tjensteman saknar all Ordinarie lön, och Besv. och Ekon, l/tsk. Betänkanden, en nog gifven motsägelse, att en tjenst, som anses oundgänglig, tillsättes allenast medelst Constitutorial. Erkännes sanningen häraf, torda man icke heller tveka att erkänna det vara mindre rigtigt, att, i följd af en förevarande brist, göra den förut vanlottade Ämbetsmannen annil mera vanlottad, eller att, i stöd af en rådande oformlighet, förneka honom den rätt, han såsom Svensk Medborgare synes böra tillgo. donjuta, och det prerogativ framför enskilde tjenare, hvarpå han, såsom statens tjenare, eger att göra anspråk. Såsom Svensk Medborgare bör, sä vidt jag förstår vår lagbundna frihet, ingen kunna, utan föregången laga undersökning och dom, af enskild man skiljas från sitt innehafvande goda* derest icke detta, såsom varande en annans tillhörighet, bör, i grund äf ingången förbindelse, vid någon viss beramad tid till egaren eller disponenten öfverlåtas.
Dä CharkT-sörsäljningen nu Mera säkerligen torde bade löna mödan och med manga procents Winst betala omkostmnchrne pä instrumenter och gra, pering wore det wisierligen tillika beklageligt att de> / ne Patriotiska Medborgares omständigheter ej mek» Fjerde Landet LLgäf» , 866 Den 14 December. gäfwo den tid, som kunde alga till en sadan försäljning, för att af sitt företag och sin möda fa njura den frukt, hwilken wore att päräkna bade säkrare och större om försäljningen werkstäldes för enskild Mans räkning än för Statens — Men detze afseenden oagtqdt wagade ^on jonsson icke, alt wid betraktande af Statens narwarande stora och mangfaidiga behof, tillstyrka dek penninge förskott, hwarom frästa war. Dä Ledamöterne af Bonde,Ständer än widare förklarade sig af förr anförde skäl icke kunna instämma mi de tankar de öfrige Ständenv Ledamöter i förewar ronde ämne yttrat, utlät sig Herr Lieutenant att han erkände de goda assigterne hos Bonde-Ständers Ledamöter med detta deras wägrande, men önskade tillika att åtminstone Utskottet ej mätte ge anledning till det omdöme att Utskottet ej insett och erkänt den stora nytta, som skulle tillflyta Riket genom inlösande af Friherre klermelins ifragawarande samling och desi bibehällande inom Riket. För sin egen tillfredsställelse tillstyrkte Herr Licutcnanten att Utskottet för alt Ådagalägga det äfwen här i Rikers stora förIjenster ej altid blifwa ät glömskan öfwerlämnade, mätte icke blott till Riksens Höglofl. Ständer afqifwa Berättelse uti förcwarande ämne uran hemställan, innehällande asi eller tillstyrkande derutinnan.
Maj ankomna, rörde dispositioner dels å de uppå RiksStatens åttonde hufvudlitel anslagna så kallade exlra-utgifter och dels å tredje hufvudtiteln för oförutsedda mililärbehof, — meddelade Kongl. SlatsKontoret den 14 i samma Augusti månad det beslut, alt sökandens berörde anhållan, såsom icke tillika innefattande speciel uppgift å ämnet för hvarje af de äskade handlingarne, ej eller kunde, enligt Tryckfrihetsförordningen, bifallas. Slutligen och när Dalman, uti en den 16 Oktober 1838, till Kongl. StatsKontoret ingifven skrift, under åberopande af Tryckfrihetsförordningen, begärde, alt få på stället afskrifva eller afskrifva låta så väl Kongl. StatsKontorets Diarium eller Lista öfver de dit ankomna Kongl. Bref för år 1837, som ock samtliga under nämnde tid ankomna Kongl. Bref, hvilka han ernade att antingen i deras helhet eller partielt till trycket befordra; följde derå Kongl. SlatsKonlorets yttrande den 22 i samma månad af innehåll, att då Dalmans ifrågavarande skrift innefattade en lika begäran med B i fi. till R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Ber. den 14 Jan. 1S40. den, hvaröfver Kongl. StatsKontoret den 24 April och 1 Maj 1834 meddelat beslut, deruti Dalman icke visat sig hafva vunnit ändring, Kongl. StatsKontoret ansåg sig icke kunna i vidsträcktare måtto bifalla den nu gjorda ansökningen, än som instämde med ofvanberörde beslut; hvarföre Dalman skulle äga att antingen afskrifva eller afskrifva låta, eller, om dervid betydande hinder voro, utbekomma i bevittnade afskrifter emot lösen, de för år 1 83-j till Kongl. StatsKontoret ankomna, Kongl. Bref, hvilkas ämne han, för hvarje Bref serskildt, uppgåfve.
Operorna » Faust », » Otello » samt » Romeo och Julia » hafva uppförts inför ganska goda hus och under rikligt bifall. Utförandet har ock varit godt samt vittnat om ett allvarligt sträfvande från så- väl solistsom köro c h orkesterpersonalens sida att göra sitt bästa. Vi hoppas också, att deras sträfvanden skola vinna sin välförtjänta belöning. Och nu mer än någonsin gäller det, att allmänheten visar sitt intresse genom talrika besök å föreställningarna. Ett rykte har vetat berätta, att vår förnämsta * operasångerska fru Carolina Östberg skulle föreFörsörjning af svärmor. Flertalet torde väl inte veta, att man har försörjningsskyldighet mot sin svärmor. Så är emellertid förhållandet enligt ett taga en längre tourné till Amerika. Allvarliga underhandlingar äro nog också å bane. Vi hoppas dock, att, innan de leda till något resultat, DUN 280 förhållandena vid vår opera måtte varda så ordnade, att den framstående konstnärinnan måtte finna det äfven med egen fördel förenligt att stanna här hemma. Sedan ofvanstående nedskrefs, har det märkliga inträffat, att 17 af operans manliga och kvinnliga solister beslutit att som villkor för fortsatt arbete vid operan begära, det direktör Nordqvist träder tillbaka från chefskapet, och att operans ledning och verksamhet öfverlämnas att af dem själfva ordnas. Huruvida detta kan medföra en lycklig lösning af den svåra krisen, kommer nog den närmaste framtiden att utvisa. K. Dramatiska teatern har likaledes återupptagit sin verksamhet. Början gjordes i går med de från föregående spelar välkända styckena » Tillfälligheter » o c h » En kritikers debut », i dag gifvas » En varning » och » Den inbillningssjuke », på lördag » Ära », söndag: » Krig i fred » samt på måndag; » Mellan fyra ögon » ocb » Stulen lycka ». Familjen p å Annedal. Novell af A myj Palm. Belönad med hedersomnämnande vid Iduns sista pristäfli ng.
Oell denna är den enda, sorn icke tillskyndar den enfaldiga förargelse, eller dock vållar den minsta förargelse, som är möjlig. Så snart man förblandar dessa skiljaktiga begrepp, kyrkans helgd och religionsfrihetens, skall oundvikligen endera för den andra uppoffras. Det är icke svårt att förutse, hvilkendera sorn i striden måste gå under. Det är blott anmärkningsvärdt, huru mycket man, vid framkallande af en sådan strid, alltid misstagit sig om kyrkans sanna fördel, arbetat på undergräfvande af hennes bestånd, då man trott sig kunna utvidga bennes makt till ett omfång, som ej mer tillkommer henne och sträcker sig vida utöfver, hvad hon äger medel att försvara. Vore jag icke öfvertygad om kyrkans välgörande och vördnadsbjudande bestämmelse; så skulle jag med hemligt välbehag se den välmenings framgång, som nitälskar för hennes helgd, utan att märka, huru hennes grundvalar af det ovisa nitet rubbas. Den skepnad, bvari striden imellan kyrkan och friheten här uppträdt inför lagskipningen, har varit kyrkans nitälskan mot dess lärare. Hon har af dem fordrat, att de äfven utom sin tjensteutöfning ej få upphöra att vara kyrkolärare, ej hysa eller yttra en mening stridande emot den rena evangeliska läran, sådan de äro skyldige att i kyrkan predika den. I sjelfva verket får man också icke neka, att de rättrogne lida förargelse, om salighetsläran dem förkunnas af en otrogen, som sjelf offentligen bekänner sin otro och om hvilken församlingen vet, att när han förkunnar den rena evangeliska läran, han skulle i stället, om det stodo honom fritt, uttala sin förkastelse deraf. Hvad han talar, öfvertygar ingen annan, då han sjelf bekänner sig icke vara deraf öfvertygad. I ett samhälle, der någon odling och tankefrihet råda, skulle dock följden icke blifva bättre, i fall man förbjöde alla religionsläx-are (utom tjernsten) att yttra någon mot religionsdogmerna stridande mening. Skall man någonsin tro sin nästa; så är det, när denne frit talar, hvad han tänker. 48 R. St. Just. Ombudsm.
tel. 6198. i k e t t Fr. kokspislar, kakelugnar, strykugnar m. m. Försäljning: 5 Strandvägen, S. Rikstelefon 22M. Kontant 540,000 kronor M C 11 U I D D I r T Vinterkurerna (1 okt. — 1 maj) BADEN BORG, NORRKÖPING. mycket verksam ma. A. K F r u Sofia Larsson, Jönköping. (vid Stureplan). m.) P e d i c u r e. (Behandling af frostskador, inväxta naglar, liktornar m. m.) M a n i c n r e. (Handens och naglarnes skötsel och försköning.) Öfriga tider efter tillsägelse pr Tel. Brunkeberg 6 02. Elever mottagas. utmätningsfria pensioner Specialité: Konstnärligt utförda porträtt koleller Pigmenttryck. o. m. den 1 oktober 1899: 8 Arsenalsgatan e r tillförsäkrar på fördelaktiga villkor Fotograf, åtager sig under bankens ansvar förvaring och vård af alla slags värdehandlingar, förvaltning af kassors och enskilda personers medel samt utredning af sterbhus; uppsätter och granskar testamenten, kontrakt och andra legala handlingar; förmedlar köp och försäljning af värdepapper samt lämnar råd och upplysningar vid kapitalplacering. Expeditionsiid kl. 10 — 4. © o k o s §, maskinkrossad Helstats Notariataf delning J0H. åt änkor och barn eller andra efterlefvande meddelar dessutom lifränte-, kapitaloch testaments-försäkringar i olika kombinationer. OBS.! Äfven genast börjande lifräntor. ttfÅU bolagets vinst tillfaller de försäkrade antingen i form af höjda pensioner eller nedsatta försäkringsavgifter. Hufvudkontor: Strömsborg, Stockholm. Herrkosty mer lagas m. m. om så önskas. Eget skrädderi. Insänden direkt Edra plagg, som tvättas, färgas m. m. fort, väl och b i l l i g t. Tidsenlig, ny metod; fabriksmessigt. Utlåtande om Mellins Food.
Af denna summa anslås till hvardera af de fyra, utom Banko-ombudet, i Styrelaf de fyra, utom Banko-ombudet, i Direksen deltagande ledamöter arfvode, i ett tionen deltagande ledamöter arfvode i ett för allt, 375 R:dr Direktiobestämma lönevilkoren och öfriga förmå- nens hörande, bestämma lönevilkoren och ner för så väl Banko-ombudet, som tjenöfriga förmåner för så väl Banko-ombustemännen och vaktbetjenten vid Lånekondet, som tjenstemänen och vaktbetjenten Bih. till R. St. Prof. 1862 & 1863. 6 Sami. 1 Åfd. 26 Haft. 4 26 Banko-Utskottets Memorial Al 61. toret, under vilkor och förbehåll, att det vid Lånekontoret, under vilkor och föranvisade anslaget för Lånekontorets förbehåll, att det anvisade anslaget för Lå valtning, 6,000 R:dr, icke må öfverskrinekontorets förvaltning, 4,500 R:dr Riks das med mera, än som erfordras till bemynt, icke må öfverskridas med mera, stridande af kostnaderna för de årliga reän som erfordras till bestridande af kost visionerna af Lånekontorets räkenskaper naderna för de årliga revisionerna af Låoch förvaltning. nekontorets räkenskaper och förvaltning, Med anledning af de under denna riksdag angående Banko-diskont-verket beslutade förändringar, hemställes åt 95 § denna lydelse: 20:o. I de för tjenstemännen och vaktbetjeningen vid Lånekontoren i § upptagne löneoch arfvodesbelopp ega hvarken Ful 1- mägtige eller Lånekontorens Styrelser att tillökning meddela; dock ega Fullmägtige att anvisa oundvikligen nödiga arfvoden för det ökade tjenstemannabiträde, som i och för medels emottagande på uppoch afskrifningsräkning vid Lånekontoren kan erfordras. På enahanda grund torde § 96 böra 2 ho.
Enligt Högstberörde Kungörelse, skulle dessa sedlar icke få i uppbörd af allmänna medel emottagas längre, än till och med jår 1842, och i Riksgälds-Contoret icke längre, än till och med år i845; hvilken sålunda bestämda prsescriptionstid, efter Herr Comministerns 8 Stats-Utskeltets Utlalandej IV.-o 117. förmenande, vore alltför kort, helst inlösningen af ifrågavarande sedlar under senaste åren gått ganska trögt, så alt för närvarande summan af ännu utelöpande dylika sedlar och kopparskiljemyntspoletter uppginge till nära 730,000 R:dr Banco. Utskottet, som, vid äfgifvandet af dess förslag till förnyadt Reglemente för Riksgälds-Conloret, skall meddela sitt yttrande öfver hvad berörde anförande för öfrigt innehåller, har emedlertid ansett sig höra serskildt underställa Rikets Ständers kepröfvande sin åsigt, angående den väckta frågan om förlängningen af inlösningstiden för ofvanomförmälde sedlar. I detta afseende får Utskottet således först äran upplysa, att, enligt den af Rikets Ständer, i sammanhang med besluten om Bancosedlarnes realisation, meddelade föreskrift, inställdes all tillverkning af ifrågavarande i allmänhet så kallade Riksgäldssedelmed slutet af September månad 1834. Likväl hafva då färdiga, fastän i rörelsen icke utgifna, äfvensom sedermera inkomna, brukbara sedlar fortfarande blifvit fiån Riksgälds-Contoret till dem, som sig derom anmält, utvexlade. Sådant oagtadt, har det utevarande beloppet af dessa sedlar, som den 1 Oclober 1834 utgjorde 8,805,778 R:dr 34 sk.prrst. och vid samma års slut uppgick till 9,312,866 R:dr 16 sk., derefter så ansenligt minskat sig, att det vid denna månads början endast var 942*708 R:dr 26 sk., motsvarande 629,189 R:dr 1 sk. 4 r:st. Banco.
Lilla Fanny glömmer inte de landsförvista. Jag har bara glada nyheter att förtälja. Glada nyheter? BERTHEL. FANNY. Ja, om en middagsbjudning är en glad nyhet för den hungrige. Hvad menar du? HERMAN. FANNY. Jo, vår stränga mamma är bortbjuden i eftermiddag, och hon har varit så ovanligt vänlig mot mej, att hon tillåtit mej bjuda fremmande på min lilla kammare. »Ett par goda vänner», sa' hon. Men jag tänkte straxt på mina goda vänner här nere i fogelhuren. Fogelburen? Tycker du, att här finns någonting som smakar fogel? BERTHEL. Ack, den som ändå kunde alltid vara så glad som pappa. Hela skapelsen är ämnad att vara glad, min flicka. Foglarna sjunga, fiskarna hoppa, skatorna skratta, orrarne spela och kalfvarna dansa. Endast de arma åkarhästarne stå och hänga läpp, men inte är väl jag någon åkarhäst, fast jag är utkörd af min gumma. Men här bo ni ju rätt småtrefligt. Åtminstone är här mycket ljusare och gladare än på den lilla dystra kammaren, der sjökapten nu bor. Och mycket friare se'n. Vi ha rättighet att gå ut och in genom hvilken springa som helst i väggen. Har du sett sjökaptenen, Fanny? Han har ett par gånger stått vid sitt fönster. Han ser så sorgsen ut, att det gör en ondt i själen. Gu' vet hur han kan vilja bo på den lilla mörka kammaren. Det ligger säkert någon hemlighet härunder. Och all uppassning förrättas af hans matros; det har han låtit oss veta. Men nu törs jag ej dröja längre (skyndar till dörrn, der hon ett ögonblick lyssnar). Nej, adjö nu! Så fort himmelen blir klar, så hviftar jag med min näsduk i fönstret. Men kors så här FANNY. HERMAN. BERTHEL. FANNY (ser sig omkring). BERTHEL. 54 ser ut i trädgården! Gungbrädena kullslagna och halfva smultronlandet fullt med stenar och stockar ur brunnsgropen. Tänk om mamma skulle få se den här förödelsen! Då blefve här oväder en hel vecka! Min stackars far! Alltid har han otur med sina spekulationer.