Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att, jemte underdånig framställning deraf, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täckes med de sålunda beviljade anslagen för Indeldta Armeens Befäl låta, på sätt Kongl. Majit lämpligast finnér, och i den 111011 anviste tillgångar dertill blifva disponible, verkställa en lönereglering med syftning till återförande af Befälets löner i öfverensstämmelse med Indelningsverket, och medförande den möjligaste likhet uti lönevilkor inom hvarje grad inom Regementen och Corp ser n8 Den 5 October f. m. Jag tror, att medelst bifallande af detta förslag ändamålet skall säkrast vinnas, och möjligen, utan att förbise ämnets utredning, öfveriäggningarne rörande Löneregleringens tillvägabringande betjffiligen förkortas. Friherre af Tibellj Gustaf Wilhelm _, anförde skrifteligen: Nödvändigheten af ökadt Löne-anslag för Indeldta Armeens Befäl synes bero på frågan, huruvida Indeldta Arme'ens styrka behöfver ökas, ty någon klagan öfver Indeldta lönernes otillräcklighet har aldrig försports, förr än det ökade Befälet nödgade att dela emellan 36 Officerare hvad Indelningsverket hade anslagit för Med undvikande af sådana politiska och militäriska undersökningar, som grannlagenheten fordrar att på detta ställe icke behandla, skall jag endast genom sammanställande af facta, hvilka redan äro af hvar man kända, söka redovisa för den öfvertygelse jag i ämnet fattat. Då Finland aflräddes, förlorade Riket 14,6oo man af dess i fredstid stående styrka; om härifrån drages 34oo man, som sedan blifvit uppsatte, genom Norra och Södra Skånska InfanterieRegementerne samt LifbeväringsRegementet och Hallands Bataljon, så är dock Armeen med 11,200 man förminskad. Om man tillika öfverväger, att utom denna directa minskning i vår Den 5 Octobcr f. m.
Frågan är sannerligen, ur hvad synpunkt man än vill betrakta den, af så stor vigt för fäderneslandet, att jag icke skulle föreställa mig, att den inom detta Stånd kunde röna ett afslag. Både inden moraliska och den ekonomiska synpunkten förtjenar den lika mycket R. St:s uppmärksamhet. Jag har icke från början varit närvar, under denna discussion, alltså icke haft tillfälle alt uppfatta de anmärkntr, som emot betänk, blifvit anförda. Enligt hvad jag af en 364 Den 22 Februari. sednare (alares uttrande förnummit, lärer en af dessa anmärkmr hafva afseLt de möjliga utgifter, som i anledn. af det ifrågasatta heslutet kunde drabba Staten. I delta hänseende ber jag endast få fästa uppmärksamheten derpå, att sparbankerna i Riket icke föranledt någon särdeles statsutgift, och jag inser icke eller, att ifrågavar. förslag skulle kunna leda till några kostnader för Staten. Orsaken, hvarföre Utsk. ansett det vara af så stor vigt, att denna sak i ett sammanhang behandlades öfver hela Riket, är i min tanka den, att dessa inrättningar icke höra utgöra särskilda spridda fördelningar, utan debora utgöra ett sammanhängande helt; icke så, som skulle en enda centraldireclion vara den, som skulle hafva befattning med alla dessa inrättningar. Det måste finnas en enda centraldireclion; men jag tror likväl, att om man vill komma till något resultat i detta hänseende, så är det icke möjligt att öfverlåta saken ät den enskilda menniskokärleken. Inrättningarna skulle då icke komma att motsvara sitt ändamål och endast partiellt uppstå. Dessutom tager jag mig friheten att, i afseende på den nämnda statsutgiften, fästa uppmärksamheten derpå, att frågan icke rörer något annat, än en und. anhållan till K. M., att K. M. ville gå i författning om tillsättande af en comité, eller rättare sagdt låta genom sakkunnige män utarbeta ett förslag i detta hänseende. Vi känna alltförväl, att flere menniskoälskande individer inom Sverige hafva med mycket nit lagt sig på detta ämne.
Jag skulle derföre önska, att Just.- Ombudsin linge sig uppdraget att vid hvarje riksdag gifva Constit.Utsk. en tableau öfver afskaffade eller utfärdade författningar, åtföljd af ett motiveradt yttrande öfver deras nytta eller skadlighet, samt att enskilda ledamöter af liepresentationen jemväl ville allmännare begagna anmärkningsrätten till ledning för Constit.Utsk.; ty utan en sådan hjelp och ledning för omdömet är det för Utsk. alldeles omöjligt att bedöma hela denna massa af mål oell att göra någon nytta med sin granskning, särdeles då man vid läsningen af Statsrådsprotm beständigt jagas af nödvändigheten att kunna medhinna granskningen inom den för riksdagen i grundlagen bestämda tiden. Det är också i enlighet med denna min öfvertygelse, som jag icke kan tro annat, än att Utsk., äfven efter slutad granskning af Statsrådsprottn, skall med tacksamhet emottaga de anmärkningar, sorn inom RiksSt. kunna göras och föranleda Utsk. att ånyo genomgå sådana frågor, som tilläfventyrs kunnat undgå dess närmare uppmärksamhet. Frih. Ehrenborghs mening inom Utsk., att man bomle yttra sig öfver styrelsesystemet i sin helhet, syntes mig för öfrigt nog lösligt framställd och var ej åtföljd af något uppgifvet förslag till verkställighet; men Utsk. tycktes likväl vara så litet obenäget att antaga Frihts mening, att jag är öfvertygad, det Hr Frih. helt visst kunnat göra den gällande, om han derpå velat använda samma kraft, som på åtskilliga andra mindre vigtiga ämnen. Såsom bevis härpå torde jag blott fä nämna, att discussionen härom upptog knappt en timma, då deremot Hr Frih. en annan gång icke längesedan underhöll en hård strid i tvenne dagar om den frågan, huruvida cn vid riksdagens början väckt motion om indragningsmagtens upphäfvande skulle företagas inom åtta dagar eller ytterligare hvila på obestämd tid , för hvilken sednare mening han slutligen vann pluralitet. Hvad åter reservationer angår, har jag alltid ansett grundlagen lemna minoriteten ratt att låta sina reservationer åtfölja till RiksSt., och Frih.
Å. 6g. U. 3i5. XIX. A. 54. — N:o 75. i anledning af Herr Grefve Cronhjelms motion, om utarbetande af fullständiga Inslructioner för DiskontDirectionerne och dessa Verks Revisorer. XVIII. B. 49* A. 70. XIXE. 3. *— N:o 76. med förslag till sammanjemnkning af RiksStåndens olika beslut, i anledning af Utskottets under N:o 65 afgifne Utlåtande, om fortfarande understöd till ynglingen Silfverstolpe. XVIII. B. 49* A. 70, XXII. B. 23o. A. 256. •— N:o 77. i anledning af återremisser å W:o 66 och 68. XVIII. A. 70. ■— N:o 78. i anledning af Herr Grefve Frölichs motion, angående föreskrifters meddelande i afseende på undervigtigt Guldoch Silfvermynt, sorn till Banken ingår. XVIII. B. 116. A. 271. •— N:o 7g. i anledning af Herr Rosenblads, Bernhard, motion om rättighet för Banken att upptaga lån, till förstärkande af fonden för HandelsDiskonten och belåningen af publika papper. XVIII. B. 117, 271. XIX. A. 3i. XX. E. 4g5. A. 545. N:o 80. i anledning af Herr von Troils motion, angående afgifvande af specificeradt förslag å de publika papper, hvilka, enligt Rikets Ständers beslut, komma att i Banken belånas. XVIII. B. 117. A. 272. XX. E. 4g5. A. 545. — Wto 8i. angående reyisionerne öfver BankoDiskontVer - ( 28 ) kets förvaltning oell räkenskaper samt f. d. RiksDiskontens utredning. XVIII. B. 162. BankoUtskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden:
Dessa båda motioner hafva blifvit upplästa, den ena efter den andra, uti afsigt att R. och Ad. skulle mellan tvänne vägar till samma mål välja den hästa för att undvika den kostnad för statsverket, som den nuvar. prot.tryckningen medför. Jag skulle således vilja föreslå, att R. o Ad. ingår till hälften på hvardera af motionerna och tillstyrker för detta ändamål antagande af tvänne snällskrifvare, R. o. Ad. öppet lemnadt alt sedan besluta, lill hvilken tidning dessa snällskrifvares uppsatser skola öfverlemnas, emedan vi måste vara uppmärksamme derpå, att endast skyndsamhet uti meddelanden af hvad som här förefaller utgör värdet af en sådan tidning. Gillande således den välmening, sorn dicterat Hr Bråkenbjelms förslag, underställer jag honom sjelf, om icke, i händelse hans motion skulle vinna uteslutande bifall, vi skulle komma att qvarstå på samma punkt, som vi nu stå, nemi. alt ingen prsénumererar på våra protocoller, emedan de äro för gamla, och jag tror att mången med mig här vet hvad det vill säga att vara för gammal. Med rätta fordrar man ungdom af våra utlåttn, och nian hör derföre laga sä, alt de komma publiken tillhanda i den ålder, då de ännu intressera. Jag anhåller derföre, att Hr Frih. o. Landtm., i anledn. af denna motion, måtte göra tvänne särskilda propostr; den första: om R. o. Ad. vill påkosta tvänne snällskrifvare, som uppsätta våra discussioner och beslut; och den andra: till hvilken tidning R. o. Ad. vill, att desses arbeten skola öfverlemnas, för att med den största skyndsamhet komma allmänheten tillhanda. R. o. Ad. blefve då i tillfälle att göra detta anbud åt hvilken tidning Ståndet behagade, dervid jag icke gerna skulle föreslå R. o. Ad. att begagna en tidning, som redan räknar en betydlig vinst; utan kanske, om R. o Ad. så tycker, en tidning, som möjligen förtjena!' att upplyftas, jag vill icke nämna hvilken, — må R. o. Ad. sjelf afgöra hvilken mest är uti behof deraf.
Under den tid af näsllidet år, jag förrättade Revisions-Commissarie-tjensten, frågade jag bemälde Holmberg icke en utan flere gånger, hvad det led med honom åliggande Revisionsarbete, samt påminde om nödvändigheten att det vore verkställdt till den i5 September, då Rikets Ständers Herrar Revisorer skulle sammanträda; vid hvilka tillfällen Revisor Holmberg, utan tillkännagivande att nämnde Hufvudbok sent inkommit, väl beklagade sig öfver sina många göromål, men lofvade ändock, att använda yttersta ansträngning för att fullgöra denna sin skyldighet. Jag ägde, vid detta förhållande, desto mindre anledning förmodar att samma arbete skulle kunna blifva af honom lemnadt å sido, som jag såg honom dagligen uppvaktande vid Contoiret, flitigt sysselsatt med Revisions-göromål; och dessutom den opåräknade fördel för honom inträffade, alt Boken icke genast vid medio af September, utan först en och annan vecka efteråt, till Rikets Ständers Herrar Revisorers Räkenskaps-Afdelning reqvirerades. Stockholm den 2 Mars r836. Carl J. kVeser. Vidi G. Helsingtun, — 78 “ (Bil. Lil. C.) Transsumt af ett från Kammarherren och Riddaren B. Rosenblad d. 4 Mars i836 till Banco-Secreter ar en af dtet Bref, företedt inför Herrar Banco-Fidlmägtige d. io i samma månad. Det är icke utan att utseendet å nya Yerkhuset är betänkligt, ty genom den blida väderlek som någon tid varit, bar, i Formimset på södra sidan, det lilla hvalfvet under fönstret närmst intill Hjulhuset till någon del rasat, hvarigenom grundmuren under också gifvit efler, och man nödgats stödja under med stöttor. Lagerheim såg det vid förbifarten, och tillät gifva underrättelse om hvad vidare kunde inträffa. Jag hoppas att någon annan fara ej följer häraf, än en omläggning af grunden på det stället; men bör Tit. emedlertid anmäla förhållandet för Herrar Fullmägtige. Bernhard Rosenblad. Vidi G. Helsingius. 79 (Bil. Lif. D.) Utlåtande af Herrar G. Lagerheim och A. B.
Då vi således sett, att Staten är dert ena Contrahenten; och att Statens egen sannt bedömde fördel fordrar jeinnkiiing af Årrende-Contracten, så föreslår jag, att Staten å sill sida, Öppet förklarar sig villig till sådan jemnkiiing samt tillfrågar Arrendatorn om dess vilja. Detta tillfrågande kommer alt ske vid hvarje lili varande Indelningshafvares afgång, på det satt att Arrendatorn ålägges, då tillkännagifva, om äfven llän Önskar det gamla Contractets »pphäfvandé. I■-sådant fall äro Slaten och Arrendatorn Öfverens; det ömsesidiga samtycket är gifvet utan tredje Mans förfång vell Bostället kemmer att på nytt Arrende utbjudas, efter de nya S ta ts-TJt s k öl t e t * £e tS nkaaden. S^5 nya billigare grunder, sorn härföre kunna varda bestämde och antagne. "Vill man häremot invända att Arrendatorn, då han vet sig snart kunna blifva ledig, skulle genom öfverdrift utsuga jorden, så eftersinna man, att lian före och vid sitt afträde är genom Laga besigtniugar bunden af samina ansvar nu, sorn tjugu a trettio år härefter* Men för de nya Arrendenas Uppgörande, i fall man icke återgår till den förra enkelbeten,' att Boställsbafvaren sjelf brukar eller bebor sitt Boställe, anser jag hufvudsakligen nödigt att bestämma ett vilkor, sorn, elter mitt begrepp, äfven måste ligga i andan af de gamla Contracten, ehuru det icke i bokstafven blifvit uttryckt» Då Staten bär, utan In dehlin gshafvarcns åtgärd eller vållande, satt honom i nödvändighet att uppbära sin lön af enskild Man, så måste naturligtvis Staten vara honom ansvarig för samma Löns utbekommande. Det bor således aldrig kunna blifva Indejningshafvarens sak elier skyldighet, att drifva execulioli mot en försumlig Arrendator och derigenom öka sin redan lidna primitiva förlust:
13:de punkten, ang:Je löne anslag för MachinislO/ficerare. Då härvid först förekom Utsk:s förslag rörande aflöningen för de båda äldste MachinistOfficerarne, yttrade Gr. Puke:. Det är visserligen en sanning såsom Utsk. här yttrat att desse begge MachinistOfficerares aflöning varit lika, men det förhållande har egt rum med den vid Carlskröna stationerade Officeraren, för hvilken den högre lönen är afsedd, att han med anledning af den trägna tjenstgöringen i och för tillseende af alla varfvets smedjor och mekaniska verkstäder åtnjutit ett arfvode på särskild stat af 500 RdrBco, hvilket han skulle förlora om denna högre lön komme honom till godo. Skulle han icke erhålla mer än denna lön på 2,500 Rdr, komme han derigenom i sjelfva verket att förlora 50 Rdr. Jag inser svårigheten för honom att bibehålla det nämnde arfvodet å 500 Rdr Bco, hvilket han nu har på extra stat, hvarföre jag anhåller om propos. på att lönerne för dessa begge Officerare må blifva sådana som K. M. dem föreslagit. Jag vill för öfrigt anmärka att den vid Stockholms station anställde MachinistOfficeraren har tillfälle till många biförtjenster, hvilka icke erbjuda sig för den i Carlskrona, hvilken omständighet jag ber R, o. Ad. behjerta. Då nu propos till bifall å Utsk:s förslag först framställdes, ropades Nej; hvarefter samma förslag bifölls med den förändring att aflöningen för den ena af ifrågavule Officerare, i öfverenstämmelse med K. M:ts Propos., bestämdes till 3,000 Rdr Rmt. Vidare förekom och bifölls Utsk:s hemställan i fråga om de af K. M. äskade nya lönerne för ytterligare 2:ne MachinistOfficerare. Då sedermera förekom Utsk:s tillstyrkande rörande hela anslagstillökningen för MachinistOfficerarne, erinrade Hr Gr. o. Landtm.
Men så länge herr Klas håller hufvut oppe, skall väl ingen så lätt rycka spiran af vår lagkrönte arfherre. En trogen konungens man, står han som en klippa i bränningen, och röres lika litet af krångel och hotelser, som af löften och smicker. Hertigen försöker af all makt att få herr Klas i sina händer till Stockholm, och har skrifvit gång på gång, och har velat smickra honom med hur oumbärlig han är i rådet, och att han ej må undandraga sig, när fäderneslandet behöfver honom, men Klas är honom för slug!" Enevald såg betänksamt på det fradgande ölet och invände: "I riksrådet lär han ej ha låtit höra sin röst nyligen, men då man innehar så många stora embeten, hinner man väl ej med alla. Kunglig majestät har ju nyligen insatt honom som general-fältöfverste och ståthållare i Finland, med makt som en kung, riksråd, riksmarsk, öfversteamiral, det kunde allt vara tjenster för fem stora herrar." "Ju fastare stödet ställs, dess bättre stöder det, när det är godt, och herr Klas är orubblig som våra gråberg." "Ja, ja", sade fru Metta och rankade smått på hufvudet, "nog är herr Klas orubblig alltid och skronig med som ett gråberg. Nog vet du huru hertigen och alla herrar gyckla öfver hans grofva ord och maner." "Illa anstår det hertigen att tala om hans grofhet", svarade herr Erik. "Der herr Klas säger tig! skriker hertigen 'håll käften, eller skall du få dig ett truthugg', och der herr Klas säger: 'du är ingen hederlig man', der säger hertigen: 'du är en tjufstryker och dertill en ölebult.'" "Men var det då så väl gjordt, att han ej lät finnarne fara till riksmötena?" frågade åter fru Metta. "Det fanns nog mången, som menade att hertigen ville folket väl, men att Flemingen bara inte ville släppa dem dit för att de ej skulle få klaga på honom." "Mor, mor, tala ej efter hvad hertigens handtlangare säga.
På RiddarhusUlskottels vägnar: G. E. Frölich, W, F. Valman. Hörsamste memorial'. Då det, enligt 12 § i den för Ridd.Direkt, af H. R. o. Ad. fastställda instruktion, åligger Direktm, alt vid början af hvarje riksdag lill R. o. Ad. inkomma med förslag huru tryckningen af R. o. Ad:s prot. må lämpligast och med största skyndsamhet kunna verkställas, får Direktm, helst dess vid sista riksdag i sådant Den 4 December. 137 afseende afgifna förslag vunnit R. o. Ad:s godkännande, vördsamt föreslå att, i öfverensstämmelse med de då i detta ämne meddelta föreskrifter, R. o. Ad:s prot. för innevar. riksdag må tryckas med täta stilar oell förkortningar af ofta förekommande ord i häften af 20 ä 30 ark hvardera, men dock med iakttagande deraf, att intet pleniprot. stympas, utan till slut intages i häftet, äfven om förberörda arktal derigenom minskas eller öfverskrides. I afseende på det förhållande ali R. o. Ad:s prot. för sista riksdag icke befinnas enligt föreskrift vara tryckta i häften, som innehålla 20 å 30, utan omkring 40 ark, anser Direkt, sig böra upplysa, att anledmn dertill varit en af R. o. Ad:s ledamöter ganska allmänt uttalad önskan om skyndsam tryckning af det prot. för d. 28 Augusti 1844, som innefattar R. o. Ad:s diskussion ronde då ifrågasatt representationsförändring, enär det för tillfredsställande af denna önskan ldef nödigt att med förenämnda prot. börja ett nytt häfte, och det större antal ark, som i följd deraf intogs i första häftet, sedermera, för likhets vinnande, ansetts böra inflyta äfven i de sednare häftena.
(N:o 87); Remitterades till Stats-utskottet-, 6:o af herr Hörnstern, angående ett stats-anslag af 2,000 r:dr b:ko till staden Köping, för besörjande af fullständig undersökning och dithörande kostnads-förslag, för Strömsholms kanals-utgrening ifrån Skansen eller annan tjenligare plats till Köpings stads-våg, eller ock till den derstädes genomlöpande åns utlopp i Mälaren. (N:o 88); Remitterades till Stats-utskottet. 7:o af herr Hörnstein, med hemställan, angående föreskrift om rättighet för borgmästare att kalla till polis-förhör vid vite, (N:o 89; Remitterades till Lag-utskottet; Prot.-utdrag den 22 December IS47. 71 8:o af herr Hörnstein, angående förändring uti expeditions-taxan den 15 Maj 1821, (N:o 90); uti hvilken motion herr Tauson sig förenat. Remitterades till Las-utskottet. 0*o af herr Gustafsson, angående en årlig pension af stats-medlen, stor 300 r:dr b:ko, till fabriks-idkaren Gustaf Ekenmark och hans hustru. (N:o 92); Remitterades, jemte hvad i anledning deraf inom Ståndet i ämnet för öfrigt yttradt blifvit, till Stats-utskottet. 10:o af herr Gustafsson, med förnyande af en utaf honom vid förlidnc riksdag under N:o 16, afgifven framställning derom, att undervisning i vapenöfning bör medelås vid undervisnings-verk och folkskolor i städer och på landet. (N:o 93); Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet; ll:o af herr Westin, derom att det vid sednaste riksdag, dels till anläggning af nya, dels till förbättring eller omläggning af backiga och mindre goda vägar beviljade anslag, om det kommer att fortfara, må ej blott inskränkas till vägar, som anses tillhöra landet, utan äfven kunna, då Kongl. Maj:t pröfvar sådant nödigt och lämpligt, lemna bidrag till omläggning eller sänkning af backar inom städers staket.
M:ts Nåd. framställning i ämnet, måtte bifalla samma Nåd. framställning; gjordes först propos. på bifall till Utskds hemställan, hvarvid svarades många nej jemte åtskiliga ja, och sedermera propos. på afslag derå i den från K. Mds framställning skiljaktiga delen samt bifall till samma framställning, då svaren utföllo med många ja jemte åtskilliga nej; och förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. 139:de och 140:de punkterna. Utskds hemställanden biföllos. 141:sta punkten. Gr. Oxenstjerna: Jag har icke något yrkande att framställa vid denna punkt, men jag vill blott förklara, att det ifrågav:de arbetet af Mamsell Thersner verkligen är så jemmerligt, att det vore mera skäl, att detta anslag uppfördes på 9:de, än på 8:de Hufvudtiteln. Öfverläggningen ansågs härmed slutad och Utsk:ts hemställan bifölls. 30 Den t Maj 142:dra punkten. Bifölls. 143:dje punkten. Hr Liljenstolpe: Afsigten med min motion har icke varit, att Mamsell Octavia Carlén skulle erhålla någon pension för sina litterära förtjenster, utan att B. St:r skulle tilldela henne någon godtgörelse derföre, att hon, genom utgifvandet af »Anteckningar öfver Kongl. Lifrustkammarens och Klädkammarens samlingar», fästat allmänhetens uppmärksamhet på värdet af dessa samlingar, hvarigenom så väl inkomster genom ökade inträdesafgifter tillskyndats Staten, som ock dessa samlingar blifvit betydligt ökade med gåfvor till ett värde uppgående till omkring 30,000 rdr; såsom det af motionen synes, hvars mening var att, i enlighet med slutorden af densamma, »fästa Rikets Högl. Ständers uppmärksamhet å Mamsell Carléns vackra bemödande i och för Kongl. Lifrustkammaren och Kongl. Klädkammaren och det särdeles gagnande resultat hennes ifrågav:de skrift medfört.»
Räntan å alla lån, som öfverskjuta Tio R:dr Banco, och äro meddelade på ett år eller derutöfver, förfaller till betalning endast en gång om året, och skall vid hvarje tolf månaders eller ett helt års förlopp tilläggas capital-skulden, så att för nästföljande tolf månader eller till betalningsdagen, i händelse den dessförinnan inträffar, räntan upplöper jemväl å den uträknade och, såsom obetald, vid helårets slut ti 1 lagde intresseskulden; kommande ränta på ränta å sadane lån, som icke öfverskjuta Tio R:dr, från och med år 1846 ej att beräknas. 5:o. Af Bankens Låne-Afdelning utgifvas lån emot pant af guld och silfver, arbetadt eller oarbetadt, som är försedt med Svensk controll-stämpel, Svenska och Holländska Specie-Dukater samt guldoch silfver-medailler, dock ej något lån, efter dea 1 Juli 1845, till mindre belopp än Tio R:dr Banco. Före nämnde tid utgifna dylika lån, sorn understiga Tio R:dr Banco, få intill slutet af år 1846, uti hittills stadgad ordning, omsättas. 6:o. För lån emot ofvanberörde pant utställer gäldenären ej någon skuldförbindelse, utan undfår ett bevis eller så kallad pantsedel, gällande uti innehafvarens hand för utlösen af panten eller omsättning af lånet, så vida det namn eller den chiffer, som enligt Bankens böcker tillhör samma pantsedel, kan af honom uppgifvas. 7:o. Utlånings värdet är bestämdt till En R:dr Banco för ett lod controlleradt silfver och Fern R:dr Banco för en dukat i guld; _ om han så för godt finner.