Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon gjorde under denna tid sådana framsteg, att hon en gång under lärarens sjukdom fick sköta undervisningen i plastik, då hon till elever hade flere, hvilka sedan som konstnärer tillhört Théåtre francais. Då hon efter att ha afslutat sina studier 1861 återvände till fäderneslandet, sjöng hon på resan i Berlin sopranpartiet i Händels » Messias ». Under de närmast följande åren uppträdde hon i en del franska och tyska städer så- som Lyon, Geneve, Mannheim, där hon hade engagement, Karlsruhe, Leipzig m. fl. På försommaren 1864 sjöng hon Susanna på Köpenhamns kungl. teater samt utförde slutligen i juni samma år i Stockholm Alices parti i » Robert af Normandie ». Hon uppträdde sedermera i flere år å kungl. teatern, utan att dock vara fast engagerad, och kreerade under denna tid bl. a. Mignon. Åren 1874 — 77 tillhörde hon Kristiania teater, som då ägde en operaafdelning. Sista gången hon beträdde scenen var 1879, då hon sjöng Margareta i Faust. Slutligen kan nämnas, att Signe Hebbe sedan 1869 är ledamot af Musikaliska akademien, vid hvars konservatorium hon äfven tjänstgjort som lärarinna. J. é Dina händer. Kraftiga, men böjligt små, men likväl varma och ej alltför Alltför små för veka, arbetsvana, bleka. stång till fana, bättre lämpade att smeka. Alltför små att vågar bana uti strids och fejders — - ej för stunder; små att trofast en, som utan stöd gått Alltför räckas under! vackra att beflåckas genom id med skri) ' bor•dsj " under, vana dock att för de käckas hop ha hjälp mot sårens sveda. Hägnande till för Vackra, hvad hoppet att en lycka hvita, mjuka tänder, freda. händer, skapade att vännen leda Hvad man än kan ha skäl att förebrå kvinnan, nog är det synd att säga det hon hittill gudsrikets fjärran länder. tills — på få undantag när — intresserat Em / 7 Linders. sig för lagfrågor. Äfven den dag i dag finnes tusentals för dagseller veckolön arbetande hustrur, som ej hafva en aning om det lagbud, som sökt skydda deras arbetsförtjänst.
Under en klok och nitisk Styrelse verktälldes desse åt Committerade lemnade befattningar med den drift ocb framgång, att icke blott bela utmarksdelningen år 1819 fullbordades och vann Kongl. Majrts Nådiga fastställelse, hvarvid Staten, jemte ränta af anlagde Nyhemman 12^ mantal, erhållit en årlig inkomst af 1018 tunnor Spannmål, ulan äfven flere hemman inom fä år blefvo i Enskifte utbrutne; hvarjemte åtskillige andre anstalter till Öns upphjelpande i oeconomiskt hänseende af Committerade under tiden blifvit vidtagne, deribland i synnerhet må räknas befordrande af uttolkning och odling utaf de på Ön j 6 Stats-Utskottets Betänkanden. varande kärr och måssar, deraf de fleste tillhörde Slaten, och hvilka blifvit under besittningsrätt mot ränta, efter skattläggning vid de bestämde frihetsårens förlopp åt enskilde upplåtne, utom den så kallade Skjede-Måsse, som i anseende till dess vidd och förmonliga beskaffenhet för Kronans räkning odlats och sedermera efter å satte sf mantal, med vanliga utskylder blifvit till Skatte försåld. Med fullbordandet af sjelfve utmarksdelningen var dock Committerades hufvudsakliga bestämmelse uppfyld och Kongl. Maj:t fann derföre godt att dem då upplösa; men på särskild framställning af Kongl. Majrts Befallningshafvande i Calmar Län, insåg Kongl. Maj:t tillika, att de flere ytterligare åtgärder, som af Committerades befattning blifvit en följd, såsom bland annat, dels fullbordande af de flere beviljade Nyhemmanens anläggning och af de i gång bragte kärrs-och mossodlingar, dels ock beredande af en formenlig försäljning af de på On då ännu odisponerade Kronoparker, dels i synnerhet Enskiftsdelningarnes fortskyndande hemmanen emellan och egentligen af den mark som vid utmarksdelningen blifvit åt hvarje by gemensamt anslagen och hvarigenom den hufvudsakliga nyttiga följden af utmarksdelningen skulle härflyta, att detta allt, med det mera, som der - Stats-Utskottets ISetänkanden.
Den, som vill, att, med bifall till Kongl. Maj:ts, af Stats-Utskottet förordade och af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet biträdda, nådiga förslag, Rikets Ständer medgifva den förändring i grunden för amorteringen af de vid Landshöf - 4 Stats-Utskottets Memorial M 196. dinge-beställningarne i Upsala, Stockholms, Södermanlands, Calmar, Jönköpings, Christianstads, Malmöhus, Hallands, Göteborgs och Bohus, Elfborgs, Wermlands, Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands och Westerbottens län fästade ackord, att, från och med 4 864 års början, amorteringen må, under fortfarande beräkning af fyra procent såsom årlig ränta å det vid hvarje liqvid återstående kapitalbelopp, få verkställas medelst årlig inbetalning i stadgad ordning af sex procent endast å den del af primitiva ackords-summan, som vid hvarje af nämnde Landshöfdinge-embeten finnes vid 1860 års slut såsom skuld återstå, — röstar Ja * Den det ej vill, röstar Nej5 Vinner Nej, är, i enlighet med Borgareoch Bonde-Ståndens beslut, den ifrågaställda förändringen i sättet för Landshöfdinge-ackordens amortering af Rikets Ständer afslagen. Som denna omröstning utfallit med 56 Ja och 63 Nej hafva Rikets Ständer alltså beslutat i öfverensstämmelse med nej-propositionens innehåll. 6:tc Voteringen.
Detta vore visst praktiskt för oss att skrifva, men långt ifrån för den, som skulle sätta » eget litet b o ». Men att åter detaljera o c h pristeckna ett helt bo skulle säkert uttrötta er, — om det ej redan gjort det — hvadan vi endast skola söka ändra slutposterna samt må hända tillägga något mera — nu, då vi hafva hela 4,000 pr. år. Men detta oaktadt är det bäst att iakttaga en viss måtta, o m vi vilja behålla vårt b o. Sängkammarmöblemanget kunna vi kanske betala med kr. Matrummets likaledes med » Det tredje rummet hafva vi till dagligt rum och kosta derpå likaledes endast » Deremot bestå vi oss med en näpen liten salong och slå riktigt på stort, tycka vi, då vi på den samma nedlägga » Vi göra våra uppköp i jernboden för &gt; Glas och porslin _ » Hos bleckslagaren » I lerkärlsbutiken » Hos kopparslagaren _ » Hos guldsmeden » Sängbolstrarne beräkna vi till » Linneskåpet » 275 275 275 675 90 125 35 24 30 175 90 275 Summa kr. till komplettering jemna kr. 2,400 och Må föga hända skall användbar, vår lilla uppsats visa sig men, som v i j u sjelf en gång Teater och musik. Kungl. operan. Den lyriska scenen öppnade i onsdags åter sina portar med uppförandet af Webers härliga opera » Oberon ». En sådan dag är j u alltid af betydelse såsom inledande en ny speltermin, men blir det så mycket mera, då verksamheten vid teatern i fråga återupptages under en n y ledare. Ho / kapellmästaren Conrad Nordqvist är som bekant den, hvilken för det nu ingångna spelåret på egen risk oeh eget ansvar öfvertagit ledningen af den lyriska scenen. Att han med framgång skall genomföra det värf, han åtagit sig, derför borga den kärlek och det nit, hvarmed han redan omfattat den scen, hvars förste kapellmästare han nu i många år varit.
Memorialet N:o y3, bifölls. 10 §* Den, pag. j, 8 och 9 af Memorialet N:> ^3, föreslagna redaction af 10 §. antogs; yttrandet derefter, att, så vida 5 och 6 §§. antagas, i enlighet med Utskottens förslag, i anledning af dertill gjord inbjudning, eller genom föreslagen votering i Förstärkt Utskott, innefattas redan deri bestämmelse om grunden för fördelning af afgifter, som Sockenstämma beslutar, och att i sådant fall Presteoch Bonde-Ståndens beslut i denna del förfalla, gillades; inbjudningen vid slutet pag. 9, afslogs,. och voterings-propositionen, pag. 10, godkändes. n, 15—17 §§. Inbjudningarne vid ao och 35 §§. antogos af Borgare-Ståndet och i öfrigt gillades Memorialet JN':o 73. I återstående delar lades Memorialet N;o y3, till handlingarne. S, D. Föredrogos ånyo följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden, Memorial och Betänkanden : N:o 74, i anledning af återremiss å Betänkandet N;o 3o, angående gemensamma Nämnder för vården om Häradernas och Länens gemensamma angelägenheter. Hvad Utskotten i Betänkandet N;o 3o, föreslagit och i Utlåtandet N:o 74, förnyat, afslogs. N:o 75, med förslag till sammanjemnkning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående föreslagen lagstiftning om fattigvården i Riket. Utskottens hemställanden i detta Memorial blefvo antagna, med rättelse af tryckfel i 7 hvarest läses: ”utses sedan styrelse,” men bör vara: ”utses sådan styrelse,” och i de delar, der Memorialet endast innehåller anmälanden, lades delsamma till handlingarna. N:o 76, i anledning af väckt motion, att de af Kongl. Maj:t och Kronan afyltrade Kronoskogar och parker i Riket ej måtte få styckas 1 mindre lotter, än de blifvit af Kongl. Maj:t och Kronan försålde.
53 samt landsstats-tjenstemänneri i Wester-Norrlands oc!i Westerbottens län nu framställda begäran , att två både Landskanslister och Landskontorister måtte med aflöning å stat uppföras. Den föreslagna lönförhöjningen skulle i summa komma att utgöra I lönen för Landsgevaldigern i Stockholms län, som vid sednaste reglering bestämdes till 630 R:dr Riksmynt, har Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ej ifrågasatt någon förhöjning. De vid Landshöfdinge-embetet i nämnda län anställde 2:ne ordinarie Vaktmästare åtnjuta nu i lön hvardera 375 R:dr; hvaremot de 2me Vaktmästarne vid öfriga länsstyrelser innehafva, den ene 300 och den andre 270 R:dr. Jag anser mig böra i underdånighet föreslå, att länsstyrelsernas på stat upptagne ordinarie Vaktmästare måtte uppföras till lön i Stockholms län af 450 och i de öfriga länen af 400 R:dr Riksmynt hvardera; hvarjemte jag tillstyrker, att en på Stockholms läns stat med 120 R:drs lön uppförd extra Vaktmästare måtte, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreslagit, erhålla lönen förhöjd till 200 R;dr; — föranledande mitt underdåniga förslag, om det vinner bifall, en statsförhöjning för länsstyrelsernas Vaktmästare-personal af tillsammans 5,520 R:dr Riksmynt. För Kronofogdarne antogs, vid förra regleringen, såsom aflönings-minimum, extra inkomster inberäknade, ett belopp af 1,800 R:dr Riksmynt. Kammar-kollegium och Statskontoret föreslå förhöjning af detta minimum till 2,400 R:dr. —Jag hemställer, att sådan förhöjning må ega rum till 2,500 R:dr Riksmynt, och att dessutom de 29 Kronofogdar i särskilda delar af riket, åt hvilka boställen ej äro anvisade, måtte, till vederlag derför, förunnas ett särskildt anslag å stat å 150 R:dr samma mynt hvardera.
I öfrigt är Utsk:s förslag fullkomligt öfverensstämmande med Fullm:ges i det andra alternativet, och i det andra är em Kassör mindre, derföre att Utsk. föreslagit en serskild Kassör för Diskontverkel. Hr von Hartmansdorff: Frih. Tersmeden yrkade för en stund sedan, alt man icke skulle sysselsätta sig med DiskontKassören. Nu vill han likväl, att denne skall tagas i beräkning. Endast, för den händelse, att en sådan tjensteman icke kommer att finnas, skall Banken hafva 6 Kassörer. Fullm:ge hafva alldeles icke ifrågasatt någon Diskont-Kassör. Det är en öfverraskning, jag * säger del, för Fullnnge och jag tror äfven för Diskontens Styrelse, att en sådan tjensteman blifvit föreslagen. Utsk. har hittills, dä fråga varit om dylika förändringar, vanligen hört Diskont-Direktionen och Fulim:ge, men nu har Utsk. ansett sådant öfverflödigt, och derföre kunnat lättare misstaga sig, enär det icke haft ledning af vederbörandes uplysningar. Såsom Fullm. skulle jag icke hafva tillstyrkt en DiskontKassörs tillsättande, och kommer icke heller alt göra det, med mindre afgifna uplysningar från Diskontens Styrelse visa behofvet deraf. Då Fullmiges förslag icke afser en dylik befattnings inrättande, tror jag det böra antagas, så att utom 3 VexlingsKassörer skola 3 Expeditions-Kassörer finnas. Med ett mindre antal anser jag Bankens rörelse icke kunna vederbörligen skötas. Frih. Tersmeden: Att BankoUtsk. skulle utsättas för skarpa anmärkn:r, då det vågat frångå Fullm:ges förslag, det var i sanning icke oväntadt, men att det skulle gå ända derhän, att Hr von Hartmansdorff vill, att, innan frågan om tillsättande af serskild Kassör för Banko-Diskonten blifvit afgjord, man på förhand skall bestämma tillsättande af 6 Kassörer, äfven om BankoDiskonten icke erhåller någon serskild Kassör, synes väl icke lämpligt.
Jag bär nyligen haft exempel på alt kalkyler i Ilr Stiernsvärds motioner blifvit ändrade och rättade. Måhända skulle äfven i detta yttrande något sådant kunna blifva behötligl, hvartill lid torde vinnas om det får ligga på bordet några dagar. Hr von Hartmansdorff, Aug.: I det uplästa yttrandet säger Hr Stiernsvärd som oftast: ”jag yrkar”, ”jag föreslår”. Om vid alla dessa tillfällen nya motioner äro gjorda, så har han velat begagna en rättighet, som icke mera tillkommer honom. Jag hoppas således alt Hr Frih. o. Landtm, icke gör förslag tili Ståndet att remittera hvad som olagligt är, eller det som i form af motioner blifvit framstäldt, sedan motionstiden är förbi. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att Hr Stiernsvärds anförande, enlderom gjord begäran, komme att hvila på bordet. Föredrogs Statslltsk:s mern. N:o 18, med återlemnande af Anders Nilssons från Hallands län väckta motion, angalo vidtagande af sådane åtgärder, som kunna tillförsäkra åboer å s. k. stomhemman en tryggare besittningsrätt å dessa hemman; och ansåg R. o. Ad. denna motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsk:s behandling. Föredrogs och begärdes på bordet nedannämnde frän BankoUtsk. inkomne mern.: N:o 4, med återlemnande af Pehr Hanssons motion; och N:o 5, med återlemnande af en utaf Riksdagsfullm. Nils Jeppsson väckt motion. Vid föredragningen af BankoUtsk:s mern. N:o 6 med återlemnande af Petter Pettersons motion, ansåg R. o. Ad, ifrågavar. motion tillhöra Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s behandling. Föredrogs LagUtsk:s utlåt. N:o 2, i anledn. af väckt motion, ang:de förändring i lagstiftningen för Privatbanker. Frih. Cederström, Rudolf: LagUtsk. har i min tanke alldeles orätt i alt återlemna den ifrågavar. motionen. Då K.
Den 9 Julik. r44l händelse innchafwa och i förewarande fraga om byggnads - skyldighet den fördel förmedlade Hemman af alder hast och annu äro tillerkände, att uti skog och utmark erhålla lika andel efter oförmedlade Hemmantalet, med Hemman stin ingen förmedling njutit, sä mycket stängare warit lagd till grund för en sadan större skyldighet, som den större tyngd, hwilken manligen i fraga om byggnads-skyldigheter träffar Hemmans-Ägaren genom byggnads, matcrialiers anskaffande och framförande, wäsenteligen beror pä Skogs-tillgäng och större utrymme, samt i allmänhet öfwerensstämma mera ined möjeligheten för de Hemmans-Ägare som hafwa -vidsträcktare rätt t steg och utmark, och ä den andra sidan rösträttigheten wid Prestewal blifwit lika rättwist lämpad efter den pligt förmedlade Hemmans - Ägare i allmänhet äro älagde att bygga och underhalla wissa Hus ä Preste - Boställen; ty och som de serstilta händelser der förmedlade Hemman af naturliga eller locala orsaker icke hafwa något widstracktare skogsutrvmme, än a sadane Hemman i allmänhet är att förwänta, icke kunna föranleda till rubbning uti allmänna och pä goda grunder stadgade beslut; Altsa och dä ändring uti dessa skyldigheter skulle dessutom s werka till flerfaldiga stadeliga rubbningar utt stadgandet om Hemmans skyldigheter i allmänhet, finna Utskotten ej anledning tillstyrka någon ändring uti hwad Kongl. Brefwen den 4 Maji 1759 och den 2l October r?z6, rörande förmedlade Hemmans deltagande uti Kyrkooch Presiegärdsbyggnad, samt Prestewal i allmänhet stadga och förmå; Dock warder detta till Riksens Hö-lost. Ständers Bihang. N:o Ar. wi - 1442 Den sIJulil. widare ompröfwande »vördsammeligen öfwerlemnadt. Orebro den i Julii r 812. pä Lag - samt Allmänna Beswärs, och Ekonomie, Utskottens rvägnar: Pä Högloft.
Stirs beslut vid 1863 års riksdag. Då vi nu veta, att just på grund af detta beslut dels K. Mit redan utfärdat författningar om de Norrländska skogarne, dels inom vederbörande Dep. en allmän skogslag är under utarbetning, och således K. Mit i denna fråga i allo tillmötesgått R. Stirs önskningar, kan jag icke inse något 456 Den 23 Maj. skäl att nu återupprepa samma anhållan som 1863. Jag yrkar bifall. Hr Nordenfalk, Carl: Jag är i det väsendligaste förekommen af Gr. Björnstjerna. Då den förste talaren förklarat sig icke hafva något att anmärka hvarken mot lista punkten i sammansatta Statssamt Ekon.-Utsk:ts Betänk. N:o 7, eller i allmänhet mot 1865 års skogsförordningar, får jag blott tillägga, att de ledamöter inom sammansatta Lagsamt Ekon.-Utsk:t, hvilka närmare kände förhållandena inom Norrland, voro särdeles belåtna med berörde förordning, ibland dessa särskildt en af motionärerna Hofpredikanten Bosenius, som ansåg framförallt föreskriften om det utsynade virkets försäljning på auktion vara välgörande, emedan allmogen derigenom icke längre komrne att sysselsätta sig med trävaruhandeln, som blefve förbehållen sågverksegare, utan kunde egna sig åt jordbruket. Hvad frågan om återremiss af lista Sunkten i sammansatta Lagsamt Ekon.-Utsk:ts Betänk. :o 16 angår, så har redan Gr. Björnstjerna visat, att något rimligt skäl dertill förefinnes icke. Enligt hvad Utsk:t inhemtat, är en skogslag under utarbetning i FinansDep:tet, och det är då fullkomligt öfverflödigt att ingå till K. M:t med en anhållan i sådan syftning. Jag yrkar bifall till Utsk:ts Betänk. Hr Boij: Den omständighet, att regeringen redan erhållit många skrifvelser från K. St:r i denna fråga, torde icke varit orsaken till den lätta behandling sammansatta Lagsamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utsk:t egnat ämnet, utan fastmera torde anledningen dertill vara att man inom Utslct börjat blifva litet tröttare.
Ur denna känsla framspringer det för kvinnan särskildt utmärkande glada lefnadsmodet, utan hvilket en kvinna aldrig kan fylla sin egentliga uppgift, och som ej, om det saknas, kan ersättas af någon aldrig så hög själsoch karaktärsegenskap. Den som våldsamt ville utrota den kvinnliga fåfängan, skulle råka i fara att med ogräset utrota många sköna blommor. För öfrigt skulle försöket i de flesta fall vara lika få- fängt som oklokt. Den, som kämpar mot naturen, har en öfvermäktig fiende, men den som samverkar med naturen, en stark bundsförvandt. Den kloke uppfostraren skall därför icke söka undertrycka den naturliga instinkten. Hans uppgift är att begagna de till att förädla och hindra för öfverdrifter. Det friska lefnadsmodet och glädjen öfver det sköna äro ovärderliga gäfvor, om man blott vinnlägger sig om att gifva dem en fast grund och en ädel riktning genom förståndets och karaktärens utveckling. Har man väl sörjt därför, skola ej en oskyldig fåfänga öfvergå till dåraktigt prydnadsbegär och uppskattandet af det sköna icke till öfverskattning af egen skönhet. Må man blott bibringa flickan en verkligt sedlig lifsåskådning och en allvarlig sträfvan efter det goda och sanna. Må man lära henne inse, att det yttre icke bestämmer människans värde, och man har uppnått mera, än om man direkt motarbetat fåfängan. Jag måste i sammanhang härmed tala om ett fel, som många mödrar och uppfostrarinnor begå i den bästa afsikt. De säga till den uppväxande flickan vid alla tillfällen, att hon ej är vacker, utan snarare ful. Denna tro söka de sorgfälligt nära och anse sig därmed ha kväft fåfängan i dess frö och gjort flickan en viktig tjänst. Denna åsikt är helt och hållet oriktig. En vacker flicka kommer snart nog till det medvetandet, att hon är det, äfven om man alla dagar säger henne motsatsen. Och en ful flicka blir i medvetandet om sin fulhet i de flesta fall helt olycklig. Känslan af skönhetens höga värde är af naturen så starkt utpräglad hos hvarje kvinnligt väsen. En flicka, som är medveten om, att hon saknar denna fördel, blir därför ej likgiltig för densamma, utan öfverdrifver till och med dess värde för att så mycket djupare känna sin egen fnlhet.
Redan tidigt hade hon lagt i dagen ovanliga mekaniska anlag, och dessa uppmärksammades vid ett familjesamkväm af den utmärkte kronometerfabrikanten Söderberg, hvilkens många invecklade mekaniska konststycken, som trotsat så många af hans yrkesbröders djupsinnighet och konstförfarna grepp, hon genast löste med lätt, lekande hand. Detta väckte så lifligt den skickliga yrkesmannens beundran, att han därefter hos hennes föräldrar oupphörligt yrkade på, att hon skulle i hans yrke få utbilda sina mekaniska anlag. Och understödd af flickans egen håg vann han till slut sitt mål, så att Hilda Petrini vid tjugu års ålder, år 1858, inskrefs som » lärpojke » å hans kronometerverkstad i Stockholm. Här genomgick hon med utmärkelse de stadgade läroåren och förestod sedan en tid Söderbergs verkstad. Men hennes framstå- ende skicklighet fäste snart uppmärksamheten vid henne äfven i utlandet, och hon erhöll ett förmånligt anbud om anställning å kronometerverkstaden vid observatoriet i Greenwich. Hennes föräldrar ville dock icke tillåta henne att för en längre tid lemna hemmet, utan fick hon i stället löfte att, sedan hon genom studier i Schweiz och Frankrike ytterligare förkofrat sig i yrket, öppna egen verksamhet i Stockholm. Detta var dock lättare sagdt än gjordt. Våra handtverkerier hafva ' aldrig varit fallna för något nyhetsmaken, och det vällofliga urmakeriämbetet i Stockholm gjorde härifrån icke något undantag. Att tillåta en enka att med verkgesällens tillhjälp fortsätta mannens yrke, det kunde nog gå för sig, men att låta en ung flicka, som kände yrket, själf drifva det, stred allt för mycket mot gammaldags godt skick och sed. Och nu började en lång, segsliten strid med mycken debattering och långa inlagor, som slutligen resulterade däri, att ämbetet, då andra skäl icke kunde andragas, officielt förklarade, att Hilda Petrini vore för ung att utöfva det hedervärda urmakeriyrket. Hon lät dock icke nedslå sig af denna motgång, utan löstes tvisten på så sätt, att hennes moder ingaf ansökan att få drifva urfabriksrörelse, hvilket enligt lagen icke kunde förnekas henne, oaktadt hon aldrig i sitt lif tagit i en fil.
Att efter slutade mönstringar inom länet, konungens befallningshafvande må, — om antalet friköpte på det hela icke skulle uppgå till en femtedel af dem som blifvit till krigstjenst godkände, — intill detta antal medgifva befrielse mot stadgad afgift för dem, som vid mönstring deraf icke kunnat komma i åtnjutande, eller sedermera sig dertill anmäla; dock alltid med undantag för beväringssoldater. Att om ytterligare någon beväringsskyldig skulle önska mot stadgad afgift vinna befrielse från de för beväringen i allmänhet föreskrifne vapenöfningar, underdånig ansökan derom måste till Kongl. Maj:t insändas. Att byte mellan dem som genom lottning blifvit till beväringssoldater, och dem som blifvit till allmänna beväringspligten bestämde, må vid mönstring af mönsterherrn, och efter mönstring men före vapenöfning af konungens befallningshafvande medgifvas. Att beväringssoldat, som derefter önskar sådant byte ingå, må derom hos Kongl. Majit göra ansökan med anförande af de skäl, som kunna tala för bifall till bytet. Att de, som sålunda ingått byte, inträda i hvarandras skyldigheter och rättigheter i afseende på beväringspligten, dock så att beväringssoldat alltid skall genomgå ett 62 dagars möte och derefter 15 dagar under 3:ne år. Att den, som genom byte upphör att vara beväringssoldat, icke derigenom får ringare pligter än det öfriga beväringsmanskapet. Byte med beväringsskyldig, som ingått i reservklasserna bör väl icke i allmänhet vara medgifvet, men om beväringssoldat, som fullgjort sin pligt i krigsförstärkningen. vill ånyo ingå antingen såsom frivillig eller genom byte, kan detta icke vara annat än fördelaktigt och bör icke förmenas, såvida icke en längre tid förflutit sedan han upphörde att vara beväringssoldat. I öfverensstämmelse härmed föreslås: Att beväringssoldat som fullgjort sin pligt i krigsförstärkningen må, om han från denna tjenstgöring företer hedrande intyg, inom ett år ånyo ingå såsom beväringssoldat och be - 56 frias då från rekrytmöte.