Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V. U. i34. A. 153. P. U. 282. E. 634. — angående, till Kronofogdarne för Utmätnings-Resolutioner. lil. B. 809. IV. Å. 68. P. U. ii7. V. U. 3o3. A. 509. P. U. 519. 64 Lösen angående, för Protocolls-Utdrag vid Kämners-Rätterne och om skyldighet att utlösa Protocoller och Utslag, som der hållas och utfärdas i tvistemål. IY. B. 191. A. 36i. P. U. 383. V. E. 5. — angående befrielse från erläggande af, för Taxeringsoch Tjenstemän för de Utslag i anmärkningsmål, som af Kammar-Rätten utfärdas. IV. B. 664. V. A. 108. P. U. i43. E. 54i. Löwenhjelms, Gustaf, Grefve, yttranden. M. Magazins-Directionens, Allmänna, förvaltning, berättelse om Revision af, år i8i3. I. 4.9* R* 99- V. B. 1331. Yl. A. 4* P. U. 5i. P. U. 242. — Inrättningen, om kostnaden för tryckning af Betänkandet angående. VI. B. 180. A. 189. P. U. 190. Ma - 65 Magazins-Inrättningens förvaltning och närvarande belägenhet angående. II. 232. V. B. 133r. VI. A. 4. P. U. 5i. Magistrater, Städernas, om fribrefsrättighet för. V. B. 1156. A. 1249. P. U. 1203. E. i346. Magistraterne, i de Städer der Landshöfdingar residera, om rättighet för, att utfärda resepass. III. B. 184- A. 326. P. U. 448. Malmö Discont, om fortfarande och utvidgande af. III.
Vid pröfning af detta ärende har Kongl. Maj:t, som gillat hvad Öfver-Intondents-embetet sålunda hemställt och tillstyrkt, i nåder föreslagit, att Rikets Ständer — i likhet med hvad som egt rum i afseende på kostnaderna för vid magthållande såväl af dammen vid Runna qvarn som af loftsbyggnaden vid ör näs samt kungsladorna vid Rankhyttan och Isala — måtte, från och med näst instundande statsregleringsperiod, för nu ifrågavarande ändamål bevilja en emot ofvannämnda belopp, Fyrahundra Sjutiofein (475) R:dr R:mt, svarande årlig tillökning i statsanslaget för byggnader och reparationer i landsorterna. Det varma deltagande hvarmed förslaget att vid byn Utmeland i Dalarne uppresa en minnesvård öfver Gustaf Wasa omfattats af landets alla samhällsklasser, från de högsta till de lägsta, företagets fortgång, dess utveckling och fullbordan, berättiga till det antagande att den å ifrågavarande plats uppförda monumental-byggnad bör blifva en allmän egendom, hvilken, likasom öfrige i detta landskap befintliga byggnader af historisk märkvärdighet från denna store Konungs tid, bör af Staten underhållas; och då af Kongl. Maj:ts nådiga Pro position samt öfrige för Utskottet tillgängliga handlingar inhemtats, att de för sådant ändamål erforderliga utgifter icke kunna bestridas, med mindre ett bestämdt årligt anslag dertill af Rikets Ständer beviljas, finner Utskottet sig ega skäl tillstyrka, att Kongl. Maj:ts härom gjorda nådiga framställning må vinna Rikets Ständers bifall, samt att det för underhåll och värd af ifrågavarande monument äskade belopp må af Rikets Ständer anvisas, utgående på sätt Kongl. Majit föreslagit. Stockholm den 5 Mars 1863. Slats-Ulskollels Ullålande N:o 64, 9 MO 64, Ank. till Exp.-Utsk. don 6 Mars 186 3, kl. lif. ni. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af Ljusne stora kronolaxfiske i Gefleborgs län. (I. A.) Uti en till Kongl.
Ull kan variera i värde från ta sk. till 3 R:dr Banco per #, och mig synes då svaret icke kunna vara svårt att finna på den frågan, om någon billighet talar för den satts, att bägge dessa ullsorter skola draga lika tull? af denna omständighet, att ett vida större qvantum grof, än fin ull blifvit förtulladt, har velat dragas den slutföljd, alt underslef egt rum, grundadt på svårigheten att uppdraga gränsen emellan hvardera sorten.’' ”Att skillnaden vid sjelfva gränslinien kan vara svår, finner jag onekligt, men ett misstag der är icke af serdeles betydenhet, då det mindre ofta måste förekomma ; och i öfrigt tror jag ingen vara så fåkunnig, att den ej förmår skilja ull af 12 sk:s värde från den af 3 R:drs värde. Skulle således underslef egt rum vid förtullningeh af ull, åtminstone till någon betydenhet, ligger orsaken annorstädes, än i svårigheten af sortering; och då lära hvilka stadgar som helst dela ett lika äfventyr; men jag tror mig finna en enkel och naturlig orsak dertill, att mera grof än fin ull blif - 86 Bil. till Bevillnings-Utskottets Uti. N:o 44- yit införd, ligga förvarad i den kända och erkända sanning, att våra Fabrikörer tillverka ett vida större parti grofva och medelfina kläden, än af finare beskaffenhet, oheräknadt hvad husfliten an vänder mera af ena än andra sorten. Jag anser således tullen å ull bordt förblifva vid hvad derom hittills varit stadgadt, hvilket jag äfven tror mera närma sig omvårdnaden förvåra inhemska Schäferier, dem Kongl. Maj:t i DessNådiga Proposition funnit förtjente af hägn.” ”Ett lika förhållande eger rum med tullen å god Hampa, denna för våra Skeppsrederier oumbärliga rudimateria, hvaraf tillräcklig tillgång ej finnes inom landet.
Och på Wille! Herre Gud, på lilla Wille, som har så lång hals och så kort hår. Ja men, det tycker jag om dig för. (Tar honom i famn.) WALTER (värjer sig). Hvad går ät dig? Hvad väsnas du för? HANNA (skrattande). går på sned som en flundra. Gör han? HANNA. Hufvudet till reds att köra i väggen. (Stannar Med högra axeln i förväg. Så här (visar.) Du ä' bra rar! Lilla Wille, som alltid WALTER (intresserad). Säg mig inte det! Du ä' litet svartsjuk. tvärt. Allvarligt.) Men det ä' en snäll gosse, en riktigt präktig gosse, en så'n som man får leta efter med ljus och lykta. Både intelligens och bara inte vore olyckligt kär... (Sätter handen för munnen.) WALTER. I dig? gnista, ser du! Och arbetskraft med! Om han ­ 24 ­ HANNA. inte ha sagt. Nej då! Nej då! Men det där borde jag WALTER. Hemligheter? HANNA. tiga. Det förstås ändå. Jag vet inte, hur jag Visst inte. Vi lofvar hvarann aldrig att kunde komma att säga det. (Slår om.) Men för resten ä' det ingen skam att vara olyckligt kär, snarare en heder. WALTER (småleende). hederspojke. Det har du rätt i. Han ä' verkligen en WILHELM THORIN (från tamburen). Får man stiga på? HANNA. när man talar om dig? Troll ringer inte. HANNA. Ringde du. Det hörde vi inte. THORIN. Kanske jag störde... WALTER. skulle just gå in till mig. Nej, för all del. Sitt ner, gamle vän. Jag Hvad ä' du för ett troll som står i porten, THORIN. ­ 25 ­ HANNA. vi ha pratat i tio minuter. Det var det längsta på en hel månad. WALTER (skakar hand med Thorin). stannar väl till middagen? Pliktens martyr, ser du... Sitt ner! Du THORIN. Restauranten, där vi fodras. Tack du, jag ä' väntad på högkvarteret.
Motioner i Bonde-Ståndet 1865. Af Johannes Andersson från Elfsborgs län, om ändring af lagens stadganden i fråga om skyldighet att nedsätta revisionsskilling, m. m. Det både urgamla och orimliga lagstadgandet uti 30 Kap. 1 § RättegångsBalken, att deri, som önskar att Kongl. Majit må pröfva Hofrättens dom, skall nedsätta revisionsskilling med 100 R:dr, torde nu hafva framlefvat sin tid, såvida man med all sträfvan vill framåt och ej gå tillbaka eller stadna uti de förhållanden, som egde rum år 1734, då ifrågavarande lagrum statuerades; besinnar man derjemte, med afseende på föreskriften i 17 § samma Kapitel, att, “Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle Kronan do tvåhundrade daler, som i Hofrätten nedsatte äro“, huru mycket penningar alla sådana rättsökande äfventyrat sedan den tiden, så torde det icke förefalla någon besynnerligt, att jag anser det vara, som sagdt är, orimligt att, om man vill söka sin rätt i ett civiliseradt land, skall man på förhand insätta en så betydlig penningesumma, helst för den mindre bemedlade, den Kronan nu gerna håde kunde och borde afstå, helst som alla böter enligt nya strafflagen komma att tillfalla Kronan i stället. Jag vågar derföre vördsamt föreslå, att orden i 30 Kap. 1 § Rättegångs-Balken : “Och sätte der tillika in tvåhundrade daler, eller så mycket i guld eller silfver, som deremot svarar", äfvensom i 17 § nämnda Balk: “Ehvad parterna förlikas eller Konungen gillar Hofrättens dom, tillfälle Kronan de tvåhundrade daler, som i Hofrätten nedsatte äro“, måtte helt och hållet utgå. Om remiss till Höglofliga Lag-Utskottet af denna min motion anhålles. Stockholm den 11 November 1865. Joh. Andersson, från Elfsborgs län. 188 Motioner i Bonde-Ståndet 1865.
Riddarhus-kapitations-afgiften samlade fondens behållning icke utgör mer än omkring 40,000 R:dr B:ko, samt, enligt hvad en af Utskottet från RiddarhusKontoret infordrad kalkyl öfver Riddarhus-kassans inkomster och utgifter för innev. år utvisar, något tillskott för ifrågavarande extra utgifter från nämnde kassa destomindre torde kunna påräknas, som kassans Bilaga till Höglofl. Ridd. och Adelns Prat. vid 1S57 års Riksda g 2 Uiddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 17. öfverskott icke, enligt samma kalkyl, för i år utgör mer än omkring 1,274 It:dr B:ko, återstår troligen ingen annan utväg, än att medelst upplåning anskaffa det bristande beloppet 60,000 E:dr B:ko. I följd häraf blir det nödvändigt att årligen afsätta en summa som betäcker ränta och amortissement å det upptagande lånet, hvartill icke torde kunna beräknas mindre än 4,000 lt:dr B:ko årligen. Nu och enär Utskottet i Memorial N.o 15, angående reparation af grunden under Riddarhus-byggnaden, förbundit sig att till Ridd. och Adeln inkomma med yttrande öfver sättet att fylla den brist, som otvifvelaktig! komme att yppa sig för bestridandet af den dryga kostnaden för nämnde reparation, har Utskottet, lika med Hr Ehrenhoff, funnit någon lämpligare utväg för insamling af erforderliga medel till ränta och amortissement å det för reparationsfonden nödiga lån för närvarande — och då Ridd. och Adeln redan fattat beslut om kapitations-afgiftens fortfarande med endast 1 R:dr B:ko för hvarje Adelsman, sora för lön eller förmögenhet betalar bevillning — icke erbjuda sig, än att en afgift för samma ändamål erlägges af hvarje Ståndets ledamot, som bevistar Riksdagen, och derigenom begagnar det enda privilegium af något värde, som numera är för Ridd. och Adeln öfrigt.
Anledningen, hvarföre Utskottet tillstyrkt bestämmandet af 3 månader efter Riksdagens slut, inom hvilken Räkenskaperne öfver RiksdagsomkostHaderne böra vara till StatsContoret öfverlemnade, har varit, att Utskottet befarat, det inom någon viss tid efter Riksdagens slut Riksdagskostnadsräkningen skall i SfatsContoret vara afslutad, och att således RiddarhusCassan kunde komma att vidkännas förluster derföre, att räkenskaperna icke inom dell tiden härstädes voro uppgjorde. Hvad åter beträffar Herr von Hartmansdorffs anmärkning, att RiddarhusUtskottet påbördat Kamereraren, hvad som tillhört RiddarhusSecreternren, så medgifves väl, att den sednare kan emottaga och öfversända Documenter, Räkenskaper och Penningar från eller till StatsContoret eller RiksgäldsContoret; men detta kan ej hindra Ridderskapet och Adeln från att föreskrifva sin Kamererare, att räkenskaperne öfver en viss förvaltningsgren böra inom någon viss tid vara afslutade* Den 3o Jun i i f. m. Herr von Hartmansdorff: I anledning af den anmärkning Herr Bråkenhjelm gjort, tillstyrker jag, att det måtte införas i föreskriften : att RiddarhusSecreteraren inom den tidj som Rikets Ständer bestämma för afgifvandet af de till Riksdagskostnadsräkningen hörande verificatioer, skall till vederbörande af emna alla dithörande räkenskaper, Derigenom vore man säker, att beslutet stöde fast. Men om Ridderskapet och Adeln för sin del afgjorde, att det vore RiddarhusKamereraren, och de öfrige Stånden, att det borde vara StåndsSecreterarne, som skulle dermed befatta sig, så måste RiksgäldsContoret utan tvifvel rätta sig efter 3 Stånds beslut, och ej efter Ridderskapets och Adelns. Herr Riben: Jag måste erkänna, att Herr von Hartmansdorffs anmärkning förtjenar uppmärksamhet, och anhåller att denna punkt måtte blifva återremitterad.
Det är icke likgiltigt, hvilka sidor, som betonas af den stora frågan, ett urval bland allt det, som kan sägas, måste göras, ämnet måste grupperas för att få en fäst form och en bestämd begränsning. I stället har förf. sammanhopat en kaotisk mångfald af stoff, pjesen suckar under materialets tyngd, och skäl och motskäl defilera i en brokig bland-ning, samma brokiga blandning, som möter oss i ett vanligt samtal, der slumpen regerar så godt som enväldigt. Björnson skrifver på samma sätt som han talar på folkmötena, han går öfver från det ena ämnet till det andra allt efter som anden ingifver honom, och sedan han letat fram en djupsinnig och glänsande paradox eller en fyndig aforism, lemnar han den saken för att öfvergå till något annat. Hans fantasi behöfver ingen betänketid, intet andrum, ur dess grufva af infall öser han med fulla händer och bländar med sina skatter åhörarne och sig sjelf. Men att ställa ögonblickets infall vid rodret, kan iöra till målet i ett tal, der man kan sluta, när man vill och der man icke behöfvér hålla sig till ämnet, betänkligare är förfaringssättet i ett dramatiskt stycke med dess kedja af sins emellan afhängiga situationer, der lider man lätt skeppsbrott, innan man hunnit fram. Slutscenen är föga bättre än ett dylikt skeppsbrott i sjelfva hamnen, och det sista samtalet mellan Alf och Svava är verkligen så svagt och meningslöst som vore det sammanskrifvet för att tillfredsställa tryckeriets be-hof af manuskript, medan tryckeripojken väntar i farstun. Samtidigt med denna pjes har diktaren släppt ut en annan, som han kallat Over evne. Den innehåller mycket, som är gåtfullt, och mycket, som helt enkelt är omöjligt, men den innehåller tillika saker, som tillhöra det bästa, varmaste diktaren känt och ställen, som täfla med det djupsinnigaste, som han tänkt. Den är glädjande, derför att den slående visar, att Björnson ännu är i sin fulla kraft, men å andra sidan reser den just derigenom en anklagelse mot honom, ty när man kan skrifva så, bör man också taga vara på sina gåfvor. Svava och Alf äro nyförlofvade.
Till åstadkommande af sistnämnde vara äfven i större utsträckning, än det egna behofvet deraf afser, hafva under sednare tid i flera delar af landet anläggningar blifvit gjorda, och då Utskottet anser det vara af synnerlig vigt att icke verksamheten vid dessa nyttiga inrättningar inskränkes genom en underlättad utförsel af råvaran, men å andra sidan, ehuru önskvärdt bibehållandet inom landet äfven af den förarbetade artikeln Benmjöl kunde vara, likväl icke finner giltigt skäl alt tullbeskatta utförseln deraf, får Utskottet hemställa: 2>4 Bevillnings-Utskottcls Betänkande M 10. Blodiglar. Jern. Jcrnskrot. att en den nu gällande motsvarande utförsels-tull af SO öre per centner mä oarbetade Ben, andra slag än Elfenoch Hvalfisk-, åsättas, samt att krossade och förmalde Ben eller s. k. Benmjöl må vid utförsel vara tullfria. I öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts förslag tillstyrker Utskottet att Blodiglar må vid utförsel vara tullfria. Kommitterades af Kongl. Maj:t godkända förslag rörande utförsels-afgiflen å vissa slag Jern samt Jcrnskrot innefattar att för Jern gjutet:
M. och begära någon nåd, utan att det skulle vara hennes rättighet att blifva myndig då hon sjelf sådant önskade: hon behöfde blott för domaren gifva denna sin vilja tillkänna; och den qvinna, som är till den grad oskuldsfull och blygsam, att hon icke kan framträda inför domaren med ett sådant tillkännagifvande, henne råder jag att afstå från alla dylika anspråk, ty med myndigheten är förenad skyldigheten att svara inför rätta när sådant påkallas; och då hon icke kan för sin blygsamhets skull göra en skriftlig anmälan hos domaren och helt Den 30 September t. m. enkelt gifva tillkänna att fion vill blifva myndig, vore det ju en grymhet att ålägga benne sådana skyldigheter, som med denna rättighets utöfvande äro förenade. Jag vill åtminstone icke göra mig skyldig till ett sådant våld emot qvinnokönet. Vidare säger samme talare, att förändringen är nyttig, emedan många verksamma krafter derigenom skola tunna tillgodogöras. Detta är visserligen ganska sannt, men samma fördel vinnes ju i alla fall, då det står hvar och en öppet att inträda i myndighetsståndet, som känner sig ega förmåga. Inkastet, att hon snart kunde förstöra större delen af sin förmögenhet, har han bemött dermed, att hon sannolikt skulle använda den återstående delen så mycket bättre; men, långt ifrån att inse någon nytta deraf att hon förlorade en del af sin egendom, skulle jag vilja anse fördelaktigast för henne sjelf, att hon finge behålla den i sin Itel het, och att således ingen annan blefve myndig än den som sjelf ansåg sig ega förmåga att sköta sitt gods. 1 likhet med Ilr Nordenfelt har äfven den siste talaren påstått, att genom antagandet af detta förslag skulle åstadkommas en förändring i qvinnornas upfostran. Men äfven denna fördel vinnes ju i alla fall, ty, om en lag stadgar att hvilken qvinna som helst kan vid 25 års ålder blifva myndig, om hon så vill, så måste ju föräldrarna skaffa sina döttrar en upfostran lämpad derefter. Qvinnans jemlikhet med mannen torde också vara fullt erkänd, då man ger henne rättighet att blifva myndig, utan några derföre i förväg lagda hinder.
N:o 358 och N:o 369. — angående anslag till anläggning af en sådan ^emellan Köping Hultsbanan och Lindesbergs Bergslag. II. 172. III. R. 22. Se vidare Slats-Utkotlets Utlåtande 264. Litt. F. XI. B. 373. XII. 314, 63. A. 316. — om anläggning af en sådan mellan Fahlun och Gefle. II. 304. II. R. 70. Se vidare Stats-Ulskottets Utlåtanden N:ris 274. Litt. ( 97 ) Litt. H. XI. I). 373. XII. 63. Jernväg, om anläggning af en sådan emellan Köping-Hulls-jernvägen samt Christinehamns jernbana. Se Stals-Utskoltels Utlåtande N:o 274. Lill. E. XI. 373. XII. 63. A. 314. — om dels anslag, dels lån af Slatens medel lill anläggandet af en jernväg emellan sjöarna Wessman och Barken i Slöra Kopparbergs Län. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 274. Litt. G. XI. B. 373. XII. 63. A. 317. -— angående anläggning af en sådan emellan Wenersborg och Uddevalla. Se Stats-Utskollels Utlåtande N:o 274. Litt. B. XII. 311. — emellan Köping och Hull, om förlängning i arbetstiden för. — Norbergs, angående hegardt understöd för fullbordande af densamma. Se Norbergs Jernväg. — om Statsbidrag till åtskilliga föreslagna jernvägs-anläggningar. XI. 373. XII. 63, 289. A. 317. XIV. U. 48/168. A. 259. — angående sältet för utgörande af ränta och amortering af jordegares bidrag lill anläggning af. II. 263. III. R. 34. •— angående skyldighet att afstå jord för anläggning af. II. 221. III. Ifö sjö, om Statsbidrag till sänkning af.
Hans verksamhetslystna ande lider af den sysslolöshet, omständigheterna påtvingat honom. För hans inbillning hägra redan mångahanda fruktbärande idéer, som han borde förverkliga, och mångahanda lyckobringande förändringar, som han känner sig kallad att åvägabringa. Ännu föresväfvar honom allt detta blott i dunkla och abstrakta bilder, som fördomar att utrota, orättvisor att afskaffa, okunnighet att skingra. Hans verksamhetsbegär, som för närvarande icke finner afledning i någon praktisk sträfvan, tynger hans själ som en mara och alstrar fantastiska drömmar. Gent emot denna småvuxna nation, som han i grunden ringaktar, känner han sig som en beskyddare, därför att han själf är barn af ett större folk och af en rikare kultur. Han älskar icke det främmande landet, men han hyser ett allmänt mänskligt deltagande för dess bebyggare, och han förnimmer ett oemotståndligt begär att göra dem delaktiga af den moderna kulturens välsignelser. Hvad allt skulle han icke kunna uträtta här, om han hade makt! Och makten är honom så nära! Hans inflytande öfver monarken är i ständigt tilltagande, aldrig står han ansikte mot ansikte med majestätet utan att förnimma sin starkare andes makt öfver den svagare. Men kungens vilja är slapp och intrycken utplånas alltför fort. Gällde det att genomdrifva någonting af vikt eller att arbeta för en bestämd plan, behöfde han alltid vara i envåldshärskarens närhet. För närvarande har han icke ens obehindradt tillträde till konungens person. Etiketten och rangförordningen stänga hans väg. Endast när han kallas i egenskap af läkare får han sätta sin fot i de kungliga gemaken Haglen piska nu icke längre mot rutorna. Det har ljusnat i luften och en blå flik skiner fram bakom Nikolaikyrkans spetsiga torn. Struensees blickar vändas mot slottet. Så högt som en konung står öfver allt folket, reser sig Sophie-Magdalenes stolta och praktfulla Kristiansborg öfver alla stadens hus. Detta är maktens symbol och brännpunkt, där ligger målet och dit går hans väg! Öfver marmorbron kommer just nu en löpare med konungens befallning till hofmedikus Struensee att ofördröjligen inställa sig på slottet. I mezzaninen strax nedanför trappan till konungens privata våning, väntar Warnstedt som nu öfvervunnit sin förskräckelse.
Själfva äro de dock ofta okunniga och obildade och hafva kanske kommit till Spanien blott därför, att de i Frankrike, där staten, som bekant, öfvar en sträng kontroll öfver klosterundervisningen och af nunnor fordrar samma examina som af andra kvinnor, innan de tillåtas att öppna en skola — icke kunna tänka på att uppträda som lärarinnor. Det väcker ofta förargelse hos de mera tänkande bland spanjorerna, att hvilka munkar och nunnor som helst, huru olämpliga eller obildade de än må vara, opåtaldt i Spanien kunna öppna uppfostringsanstalter och få dem fyllda. På senare åren hafva engelska nunnor uppträdt i flere af de större städerna för att öfvertaga klosterskolor eller själfva inrätta nya, och denna från engelska katoliker utgående rörelse tyckes hafva en framtid för sig. Dessa nunnor hafva nämligen visat sig vara verkligt bildade och kunniga kvinnor, hvilka söka införa mycket, som hittills varit fullkomligt okändt uti spansk uppfostran. I dessa s. k. » engelska kloster » undantränges naturligtvis det franska språket af det engelska, hälsolärans fordringar inskärpas och iakttagas, gymnastik och långa promenader utåt landet införas, hvarjämte eleverna inhämta ett större mått af allmänt vetande. Dylika kloster äro dock jämförelsevis få, och den stora mängden spanska flickor får så godt som ingenting lära. Icke förty finnas och ens intresse att genom räntans läggande till kapitalet drifva upp besparingarna till ansenliga summor. Extra utgifter 165 kr. Däri inbegripes litet af hvarje, såsom stärktvätt, veduppbärning, tidningar, gåfvor till barnen och tjänaren vid jul och midsommar, något tillägg i julmånadens hushållskonto, kafferep eller annan traktering vid erhållna besök, en skärf åt de fattiga, brandförsäkring (50 öre pr 1000 kr. årligen) och hvad mera kan förekomma. Sommarvistelseort: en stuga i skärgården (önskemål för barnens skull, då de nått skolåldern) kan åstadkommas för en summa af 80 kr., förutsatt att husfaderns verksamhet skulle medgifva honom att under sommarmånaderna helt och hållet egna sig åt familjelifvet.
Lakeradt arbete alla slag Lin} ohäckladt och häckladt, finare och gröfre Prot. Utdr. d. 25 Aug. iö23- *d O O a a r o 1-31 s ?i L Ljuskronor, alla slag . *5° Läder, sämskade Hudar och Skinn • 30 M. Mandel och Mandelskal, alia slag . 25 Mineral vatten .20 Modeller > 25 men till allehanda Inrättningar eller prof på Utländska redskap och tillverkningar efter erhållit serskildt tillstånd Tullfrie N. } Näsdukar af Linne och Bomull . 50 O. i Ost, Hoilsteinsk, Kummin, Frieslands samt all annan Surmjölksost . • i Alla andra slag . - SO Fröt. Peppar, hvit, svart, kry cl d, och lång eller Pimente och Semen A momi . Perlemo arbetad Perukmakare arbeten alla slag Pipskaft alla slag Pomeranser Pomeransknopp ar och skal torra Q. Qvar-Citron Bark R. Rhabarber Pulfver S. Utdr. d. 25 Äng. iö23- Sadeljordar . • • Salt Kokmed bibehållande af det i na gällande TullTaxa utsatte värdet En Rd. Hamburger Banco Tunnan Sandel malen Segelduk eller Bulldan af alla slag Sigtduk af alla slag Sirap, Socker, brun, hvit, gröfre 0. finare Skildpadd arbetad Sko/lar, alla slag Shrubbor. alla slag Spannemål I den mening som innehål ler, att derest Kongl. Maj; skulle finna för godt att, in kommande Spannmål någon afgift påföra, bör den, ifrån o H o £ ct> £ cr 50 25 25 50 15 fo 25 50 So Prot. TJtdr. d. 25 Aug. TO23. 783 hvad ort som helst erläggas, förändras orden; ”någon af gift, till: någon serskild afgift. Sten Qvarnstenar, Rhenska Alla andra slag . Slipstenar ' ' . i] Stål, gjut Socker Candi och Confect Rädt, krossadt, Lump Topp . Tågvirke nytt .