Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under den själfständiga verksamhet, sSm härvid tillkommer kavalleriet, har det kunnat|tillgodogöra sig de förbättrade eldvapnen. För att erhålla ökad styrka i sammandrabbningen har Tysklands kavalleri nu mera återtagit den nästan allestädes bortlagda lansen, riddarnes vapen, fast än dess verkliga värde är ganska omtvistadt.12 MODERNA VAPEN. Utom i fältkriget göra vapnen sig gällande på flera andra områden, såsom i kriget om fästningar eller befästa ställningar och i sjökriget, på hvilka båda områden stora förbättringar med afseende på vapnen äfvenledes blifvit gjorda. Dessa kunna icke nu bringas till tals, utan må vi för denna gång nöja oss med att hafva kastat en blick på de vapen, som äro verksamma i striden på land och på jämförelsevis öppet fält. Må vi nästa gång taga själfva striden i betraktande. C. N — n. For sent. Jeg stod blandt Pompejis Ruiner, Da feiredes der som bedst Om Napolis blomstrende Strande, En brserndende Sommerfest. Jeg sad i de tause Gårde, Og gik i de Dödes Gade, Men ' s alle Neapels Studenter Gav Dronningen Serenade. Og medens jeg stod og beskued Pompejis begravede Gåde, Gled hen over Golfens Vande En lysende Trylleflåde. Forgæves jeg stod og grundet, Men da jeg fik Vognen vendt, Var alle Både forsvundet, Og alle Raketter bræn&amp;t. Jeg mödtes af leende Spörgsmål: Hvorfor jeg havde mig gjemt, Da alle Fakler var tændte, Og alle Strenge var stemt? Ja, I har ret i at sige, Det var en Synd jeg begik, At glemme for Dödens Rige Det lysende Öieblik. Mens Livet og Sommeren jubler Om Jordens skjönneste Hav, At stå med.sænkede Blikke Og stirre ned i en Grav! Helena Nyblom.Viktor Rydbergs filosofi.
Med afslag å Ulskottets utlåtande i denna del, beviljade Presle-Ståndet det af Kongl. Majit, till underhåll för Instruelions-eompagnicr vid indeldta infanteriet äskade anslag af tillsammans 37,500 K:dr ärligen ; Litt. e.) och f.) samt 3 och 4 punkterna, lules till handlingar ne-, 5 punkten, litt. a.), lades till handlingar ne med förklarande, alt Preste-Ståndet vidblef sitt, angående anslag för Förs vars-verket i allm linhel eller Krigs-Collegii Departement fattade beslut. Litt. b.—f.) samt sjette punkten, a., b. och c. Indes lill handlingar ne; Litt. d.). livad Utskottet under denna littera, rörande reseoch 11 aclamentskostnader för städernas magistratsperson^- och borganvid besigtningar föreslagit, blef af Ståndet bifallet; Litt. e.), f.), g.) och h.), lules lill handlingarne; Sednare Afdelningen: l:a punkten bifölls med det förklarande,' att Kongl. Majit må vara obetagat att af anslaget för inslructions-compagnier vid det indelta Infanteriet för det första året använda hvad som erfordras till anskaffande af materiel för dessa compagnier; 2, 3, 4, 5, 6 och 7 punkterna lades till handlingarne; 8, 9 och 10 punkterna lades Lill handlingarne, med det förklarande alt Ståndet vidblifver sina i afseende på dessa punkter förut fattade beslut; 11 punkten lules till handlingarne', 12 punkten lules till handlingarne, med förklarande, alt Prcsle-Slåndrt vidblef sitt, rörande der ifrågasatta anslag, fattade beslut. S. D. Föredrogs ånyo Stats-Utskotlets utlåtande, Nio 72, i anledning 422 P, 'ot.-Utilrag, den 11 December i844' af erllållne ålerremisser å betänkandet, N o 38, angående utgifterne under Riks-Stalens Femte Jlufvud-Titel. Förra Afdelningen:
Gästgifvaren icke bör vara skyldig att utlemna sina egna hästar emot den lägre legan, så länge entreprenad-hästar äro att tillgå: dels ock, att, på det äfven från Gästgifvare-gårdarne afiägsnare hemman må kunna tillslås reserve-lagen, hvart och ett, på sätt i Elfsborgs Län redan lärer vara verkställda må delas i 3'ne lag, det ena, bestående af de Gästgifvaregården närmast belägna hemman, för obådad skjuts, hvarigenom allt för långt dröjsmål med skjutsens inställande för resande utan förbud undvikes, och det an - Allm. Besvoch Occ.-tJtsh. Bet. Ar.o Sjf. 29 dra, af de aflägsnare hemman, för elen skjuts, sorn genom förbud eller annan tillsägelse förut tingas, och hvilken, innan den resande anländer, både kan hinna efterskickas och till utsatt tid inslällas. Sedan Utskottet, som, i afseende på den af flere Motionairer yrkade fördelning af Gästgifveri-skjuts-skyldigheten på alla slags hemman, utan afseende på deras olika natur, ldifver i tillfälle att derom yttra sig i sammanhang med afgifvande Utlåtande öfver de flere, till Utskottets handläggning, remitterade frågor om reglering och jemkning med jorden, å landet i allmänhet, åliggande onera, på ofvanberörde sätt utlåtit sig öfver de motioner, som kunnat hänföras under ofvanstående frågor i ardra , 3:dje och l\:de punkterne, återstår nu för Utskottet, att, i afseende på de framställningar, som med dessa icke slå i det sammanhang, att de på en gång dermed kunnat besvaras, yttrande afgifva. Ibland dessa förekommer först Friherre Anckar sv ur ds , C. H., förslag, att ett maximum af hästar borde fastställas för de förnumas hof-fly Ilningar från de södra provincerna. j hvilket Friherren ansett i allmänhet böra inskränkas till 4 eller högst 6 hästar för en person eller familj; så att, 3o Allm. Besv.- och Occ.-Utsk. Bet.
Med gravitetisk mine, framräckte hon nu nämnde kist-inventarium till Rosa, hvilken skälmskt bitande sig i den runda läppen, redan längesedan under tillbakahållet skratt, gifvit mig en och ann förstulen blick; och nu framkom, kryddad med sina behagliga fransyska stropher, den länge väntade till presenten hörande harang, hvarunder den välmenta mostren ordentligt lät sitt hjerta öfverflöda; och af hvilken vi ganska tydligt funno, huruledes nämnde mobille redan uti öfver tjugu år florerat, nemligen uti Mamsell Amarinthas kistbotten, af orsak (hvarifrån gud dock nådigt måtte bevara hennes chére petite Rosa), det endast och allenast genom des mauvais langues hennes eclaterade partie, om intet gått. Sedan hon såleds härigenom förklarat orsaken till dess något gulaktiga färg, aflägsnade hon sig åter högst tillfredsställd, med ärmarne ännu högre uppskörtade än de vid hennes ditkomst befunnos. Men nu kunde också hvarken Rosa eller jag längre utstå med tillbakahållandet af det hjertligaste skratt, jag åtminstone under all min lefnad minnes mig yttrat. Under det Rosa, med fram och baksteg, roade sig att framför spegeln betrakta sin nya eröfring, insteg plötsligt faster Stin-Lovis; jag hade omöjligt kunnat ana hvad som så oförmodadt denna tid på dagen, ledt hennes steg till oss, om hon icke genast framdragit med en, af väl trenne pappers-arkslängder hopskarfvad rimsa, derur hon nu högtidligt för den hulda brorsdottren, började uppläsa otaliga sorter marätter, spritpuddingar, à la dauber, roulader, pasteyer, ragouter etc. etc, för att sluteligen erfara hvilka af alla dessa uppräknade, Rosa på sitt blifvande, så väl lysnings-, som bröllopsbord, helst önskade se använda.
Restauranter: Alphyddan, Stadshotellet samt pensionat. Musik: fullständig orkester under anf. af dir. W. Neumann. m e d e l! Ett nationalverk för Sveriges och Enda åkta engelska För att öfvertyga sig, att Salubrin är ett Finlands folk. det bästa toalettmedel, behöfs endast förpröfvacl o c h g-odltänöl af suxi&lt;lh.etsltollegiu.m .. söka det. I Salubrin har man därjämte Denna balsam är: 1) Ett oupphunnet verksamt botemedel mot ett utmärkt medel mot yttre skador och ett alla, sjukdomar i lungor ocn, bröst, lindrar katarrh, stillar giftfritt, kraftigt antiseptiskt medel, om det slem-afsöndring, lindrar den smärtsammaste hosta och boanvändes på ett ändamålsenligt sätt. tar till och med gamla lidanden. 2) Verkar förträffligt vid alla halssjukdomar m. m. 3) Fördrifver grundligt hvarje feber. 4) Helår öfverraskande alla sjukdomar i lefvern, magen och tannarne, i synnerhet magkramp, kolik och värk i underlifvet. 5) Borttager smärtorna och botar hämorrhoider. 6) Verkar lindrigt afförande och blodrenande, renar njuren, är enligt en mängd köparos omdömen och utlåtanden den bästa (patenterade). borttager hypokondri och melankoli och stärker aptiten och matsmältningen. 7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i munStor isoleringsförmåga, 50 % lättare än de nen och vid alla tandoch munsjukdomar och borttager uppstötningar. Vackra och hållbara från och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, Tranås Snickerifabrik, Tranås samt i förhållande till elegans &amp; hållbarhet den prisbilligaste.
Maj:ts Nådiga pröfning, måtte med möjligaste skyndsamhet afgöras; och hafva med motionärerne sig förenat Riksdagsfullmägtige Mats Pehrsson och Pehr Sahlström från Stockholms samt Fredric von Zweibergk från Skaraborgs Län. Utskottet anser sig till en början böra upplysa, att fråga om portofranco samt åtföljande nederlags-rättighet för Gottland senast väckts vid 1823 års Riksdag och att detta Utskott, till hvars handläggning ärendet äfven då remitterades, uti serskildte ULlåtanden 8 Sami. 2 Bandet N:is i52 och 200, af der anförde skäl, i det förra Betänkandet tillstyrkt Rikets Höglofl. Ständer, att, till porto-franco-frihets erhållande, i underdånighet anmäla 2:ne ställen på Gottland, ett på vestra och ett på östra sidan af ön, nemligen Wisby stad och Slitö redan då varande landthamn, sorn till stad borde uppbyggas och erhålla stapelstads privilegier; men efter erhållen återremiss af nämnde Betänkande från Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördiga Preste-Slåndet och Hedervärda Bonde-Ståndet, uti Betänkandet N:o 200, med frångående af sitt ofvananmärkte tillstyrkande, ansett, att någon portofranco-inrättning för Gottland icke borde komma i fråga, hvilken senare åsigt jemväl vunnit dåvarande Ständers bifall. Derefter har, på sätt moiionärerne äfven uppgifvit* underdånig ansökning om transitooch nederlags-rätt för Slitö i enskild väg blifvit till Kongl. Majit ingifven. Handlingarne i detta underdåniga ansöknings-ärende har Utskottet i vederbörlig ordning begärt och erhållit samt deraf inhemtat: att sedan Handlanderne i Wisby N. Eneqvist L:son, C. J. Chasseur och L. NEneqvist å det såkallade Slitö-Compagniets vägnar den 3o October
Domstolar, böra hos sig låta gorå anslag om anmälda köpafhsndlingar, såsom jemväl ledande till den allmännare kunskap om förhållandena, som åsyftas med ofFentliggörelsen; och anser Utskottet kungörandet i Sockenkyrkan böra försiggå den söndag, näst efter köpslutet, då Gudstjenst inträffar, samt att först derefter afhandlingen, med åtecknadt bevis om skedt kungörande, bör uppvisas för Kronofogde å landet eller vederbörlig auktoritet i stad inom åtta dagar, hvilken ordning Utskottet ansett nödig för att vinna visshet derom, att kungörandet ginge för sig, innan afhandlingen genom dess aflemnande till Kronofogden eller Domaren ikläddes full giltighet. Beträffande åter öfriga ifrågaställa två bestämmelser; så äro de till en viss del öfverensstämmande med Utskottets förra förslag; men härvid anser dock Utskottet den väsendtliga skiljaktighet böra ega rum, att icke den, som på grund af uppvist köpafhandling söker undantaga gods vid utmätning, utan fordringsegarey bör vara pligtig stämma, derest tvist om bättre rätt till godset uppstår. Då nemligen en i behörig ordning upprättad och kungjord afhandling anses innefatta bevis om verkstäldt köp till binder emot utmätning, synes den, som beropar sig på handlingen, ej eller vara skyldig sjelf påkalla Domarens åtgärd för handlingens pröfning. Enligt Utskottets förra förslag medförde en dylik handling icke bevisning, utan måste köparen på annat sätt styrka sin rätt, oeh derföre ansågs han sjelf höra gorå tvisten anhängig. Förhållandet är numera omvändt; men älven nu anser Utskottet tvisten böra genom stämning vara anhängiggjord inom tre månader efter utmätningen. Emot användandet af edgång i förevarande frågor har väl en och annan talare gjort erinran; men då verkligheten och redligheten af nu ifrågaställa af handlingar icke lära kunna på annat sätt utrönas, kan Utskottet icke frångå sin i denna del yttrade, inom Riks-Stånden i allmänhet jemväl gillade åsigt.
Det finnes emellertid intet, som hindrar, att ett på en ännu outvecklad känsla bygdt äktenskap, som Erik Granes, kan utvecklas till denna högre rang. Det är ej heller häri den an * Vi hafva icke velat ulöfva censur på den ärade författarinnans mening, men vi tro dock icke att kiirleken kan så noga specificeras eller reglementeras — den skulle då icke vara hvad skalderna kalla ett fjords och himmels under. » Red: * anm.tydda orätten ftr begången. Men det finnes ett stycke i Erik Granes slutbref, som, i fall man utdrager dess konseqvenser, står i strid med hela bokens syfte i öfrigt. Det är följande sida, der Erik Grane omtalar sitt förflutna lif för sin ffestmö: » Och jag kom till henne och darrade på målet och sa ’, att mitt lif nog inte hade varit i alla stycken — hm! — rent, och att det var min största sorg, nu, när jag älskade henne. Sanningen att säga, så var det en missräkning för mig, att hon inte blef arg ellec sårad. Hon hvarken grät eller stälde till spektakel, utan hon sa ’ bara att det var lika när med alla karlar. Och mig kunde hon tro om litet af hvarje, sa ’ hon. Jag frågade henne, om det inte pinade henne. — Néj, sa ’ hon. Jag känner ingen svartsjuka mot det förgångna. Ja, det var inte heller det jag menade. Svartsjuka. Inte kan man vara svartsiuk på så ’ nt. Nej, men indignation, förtrytelse. Då slog hon armarne om halsen på mig och sade: — Hvad vill du, att jag skall göra? Skall jag skilja mig ifrån dig som i romaner och pjeser, derför att du har fel? Eller skall jag spela komedi med dig och ställa mig oförsonlig, faat jag vet, att jag aldrig kan lefva utan dig, vet jag. Sedan den stunden har jag aldrig försökt väcka hennes indignation emot mig. » De qvinnor, som så upptaga en dylik bekännelse, äro icke de, som kunna medverka att lösa de egentliga utvecklingsuppgifterna inom äktenskapet. De kunna kanske l \ jelpa sina män » att bära hvardagslifvet utan att förkrympas ».
Hare det ock Rättens åliggande, att vaka deröfver, att Förmyndaren sin redovisningsskyldighet icke försummar , och att den tredskande vid vite dertill hålla. Uppå anmälan af den omyndiges fränder, eller af de utsedde Gode Männen, att Förmyndaren den omyndiges egendom icke rätteligen förvaltat, eller ock, om Rätten eljest af den ingifne redovisningen finnér anledning till klander emot Förmyndarens förvaltning, åligge det Rätten tillse, att den omyndige rätt sker, och prof ve af omständigheterna, om annan Förmyndare förordnas må. Jr omyndig till de är kommen, att han sjelf kan finna, det Förmyndaren ej väl dess egendom förestår, stånde ock honom fritt det has Rätten att angifva och sin sak utföra. Till följd häraf anser Utskottet förfalla sådane, i anledning af Betänkandet N:o 70, gjorda anmärkningar, som icke kunna anses härigenom besvarade; och må slutligen erinras, att hvad angår Utskottets i samma Betänkande framställde förslagderom, att Förmyndare-förordnande, som hädanefter utfärdas, bör innefatta fullständig underrättelse om hvad Förmyndaren, enligt 23 Cap. i§. Ärfda-Balken, har att iakttaga, någon påminnelse deremot icke förekommit. Flere Ledamöters serskilda yttranden bifogas. Stockholm den 29 Julii i834. Lag-Utskottets Utlåtande N:o tog. 7 Reservationer i af Herr Strussenfelt: ”Lika med Herr Holm, anser jag behofvet högt påkalla strängare control, än som nu finnes i afseende på Förmyndares förvaltning af omyndigs egendom; men jag kan icke med Motionairen och Utskottets pluralitet dela den öfvertygelse, att detta ändamål bör sökas genom att hvälfva nya skyldigheter på Domaren. Man har föreslagit, att honom skulle åläggas genom vitén tillhålla Förmyndare aflemna redovisning. Om jag också medgifver möjligheten att fullgöra detta åliggande, kan jag dock ej förbise de svårigheter, sorn härvid möta, och hvaribland jag äfven räknar anskaffandet af fullständiga uppgifter på de under hvarje Domstol lydande Förmyndare, hvilka ej i följd af förordnande, utan Lagens bud, innehafva sådana befattningar.
Utskottet, som af tillgängliga handlingar inhemtat, att med Kronoinspek torstjensten i Avesta är förenad en årlig uppbörd af koppar till ett värde af öfver 30,000 r.dr, hvarför Kronoinspektoren åligger redovisningsskyldighet, anser ifrågavarande tjenstebefattning icke vara utan vigt och hemställer alltså, att motionärens i ämnet gjorda framställ ning icke måtte till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 17 Februari 1848. \:o 7É. Ank. till Exp.-Utsk. d. 18 Febr., kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion, att ett eller två Kronohemman må åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad åt Skol-lärare samt uppförande af fattig husby q qnad.
Den Svenska skeppskaptenen, som lemnar hemstränderna för att med sitt skepp besöka de aflägsnare delarne af jordytan, måste oftast först ställa sig i beröring med något af de stora handelshusen i England eller Frankrike, för att få ett sorts rekommendationsbref i en eller annan form, för att ej komma alldeles vildt främmande till den aflägsna hamnen, men äfven detta rekommendationsbref är ofta af ringa nytta. På de få aflägsna orter, der Svenskt konsulat finnes, bestrides denna befattning mestadels af utländske köpmän, som i allmänhet ej äga den ringaste kännedom om det lands beskaffenhet, hvars representanter de äro, hvilket förorsakar att vid tillfällen, då penningetransaktioner äro i fråga, de låta ärligheten vika för egennyttiga beräkningar, och då det icke torde behöfva någon vidare bevisning, för att hvar och en skall kunna se de stora svårigheter och vådor, för hvilka en skeppare blir utsatt på en ort, der konsul finnes, huru mycket farligare skall det icke vara att på ställen, der sådan icke finnes, nödgas kasta sig i armarne på den första mäklare, som antingen före eller vid hans ankomst blifvit honom rekommenderad. Hans flagg och hans namn af Svensk är honom af föga nytta; de Svenska relationerna äro så få, att mången äfven betydande köpman på andra jordhalfvan behöfver kartan för att påminna sig hvad han i sin barndom hört om vårt fosterland, hvars tillgångar och behofver äro för honom alldeles obe - Den 3 December e. m. 173 kanta, hvarför han Sfven känner föga kallelse att knyta några förbindelser med detta terra incognita, hvars lagar och författningar m. m. må vara kanske ganska bra, men såsom okända ingenting att förlita sig på.
Begagnandet af detta creditiv bör likväl ske försigtigt och, enligt hvad jag ofvan framställt, icke kunna af ett eller annat börsinteresse framtvingas genom en, så tillsägande, factice silfveruttagning, d. v. s. en sådan, som ej påkallas af handelns behof af metallisk vara. 6:0 Föreskriften, att Banken bör begagna första inträffande förmånliga cours för att betacka den del af credilivet, Banken å utrikes ort begagnar, tror jag icke böra vara kategorisk, utan en större latitud lemnäs Bankstyrelsen. Ett coursfall för en eller annan postdag kan vara lika tillfälligt som en coursstegriug, och om t. ex. vid sådant förhållande Banken begagnade det första tillfallet att concurrera om vexlar, så motarbetade den sig sjelf och skulle förlora, i stället för att vinna på operationen. Riktigare synes mig, om det läte sig göra, att så arrangera, att de utländska hus, till hvilka Banken vore skyldig, directe ställde sina trattor på Banken eller något Banken representerande handelshus härstädes, att betala dem till härvarande handelshus för genom de utländska handelshusen reqvirerade varor. Detta möter visserligen svårigheter och blefve måhända något dyrare för Banken; men det afhölle Banken från direct beröring med börsen, och detta anser jag vara af vigt. 7:0 Jag hade önskat, att de förespeglingar af ett möjligt strypsystem eller förminskning af rörelsecapitalet, hvilka innefattas i denna punkt, icke fått sin plats i Utskrs betänk.; och lika visst sorn jag tror, att om det, i min öfvertygelse, principvi,driga stadgandet af ett orubbligt förhållande mellan silfverfond och sedelstock borttages, någon minskning af rörelsecapitalet eller indragning af lån aldrig kommer att behöfvas, lika onödigt uppskrämmande och öfverdödiga anser jag ifrågavar. sfadganden vara.
Herr Grefven och Lan dt Mar skalken föreslog, att BevillningsUtskottet måtte anmodas till Riksens Ständer inkomma med förslag till sådana grunder, hvarefter Kongl. Majit, till förekommande af öfverflodiga utländska varors införsel i Riket, må, vid sig företeende omständigheter, hafva rätt, att tullafgifterna, i lämplig män, förhöja, Bifölls. Widare föreslog Herr LandtMarskalken att Särskildta Utskottet måtte anmodas , att med frånskiljande af hvad som hörer till öfversigt af orsakerna till allmänna föllägenheten, samt de åtgärder som bero af Riksens Ständers egna beslut, i en. Dm 7 Juli e. m. 491 kort framställning upptaga de oeconomiska mål som arnes böra i underdånighet till Kongl. Iviaj-.ts Nådiga pröfning och åtgärd Öfverlemnas. Bifölls. Herr Flach, Carl, anhöll, att sedan Grefve Mörners yttrande till denna dagens, Protocoll blifvit hegardt till trycket, äfven Herr Munck af Rosenchöld matte anmodas att låta trycka sitt. Denna anhållan blef, uppå af Herr handt Mar skalken gjord proposition , af Ridderskapet och Adeln bifallen. Herr Stjernstedt, Carl Gustaf, upp», läste följande: De discussioner, sorn sednast här före-, varit, rörande Permanenta Domstolar på Landet, med hvad mera i sammanhang dermed Lag-Utskottet föreslagit, har stadgat min enskilda öfvertygelse, att någon total ändring i utöfningen af Domare-Em» betet förbereder flera olägenheter, som åtskilliga af Ridderskapets och Adelns värda Ledamöter framställt och hvilka Herrars yttrande jag åberopar. Mig torde tillåtas, att. %nutärka, huru det i Lagstiftningen är och 49s Den 7 Juli. e. nv blir en fast princip, att man icke utan i sammanhang med det hela vidtager partiella Stadganden.
Derjemte bar bemälde Friherre yttrat, att ehuru betydlig nyssberörde kostnads-summa vore, uppginge den dock icke lill en tredjedel af hvad anläggningen af en lika lång jernväg kostade, samt att hvad beträffade nyttan för orten, hvilken hade att afsätta tunga och skrymmande varor, en kanal-led, hvarigenom hvarje punkt af de vidt utgrenade sjöarnes stränder sattes i direkt beröring med afsättningsorlen, syntes vara alt föredraga en jernväg, af hvilken jemförelsevis lä punkter skulle beröras och å hvilken transport-koslmidén måste blifva betydligt högre. Med begagnande af de flera nära hvarandra liggande och nästan sammanhängande saint hufvudsakligen i samma riktning sig sträckande sjöar, hvilka söder om den midt i Östergöthland belägna sjön Roxen genomskära denna provins och en del af norra Småland, synes visserligen en både naturlig och ändamålsenlig kommunikationsled genom och mellan nyssnämnde landsorter bora åstadkommas, och Stals-Utskoltet tror sig kunna antaga, att denna konnnunikations-led inom en föga aflägsen framtid skall vara både öppnad och allmänt begagnad för transporterandet af samma orters natur-produkter. Utskottet tager alltså för gifvet, att Rikets Ständer, som under sednaste riksdag beviljade ett ingalunda obetydligt bidrag af allmänna medel för att, jemte den sedermera påbörjade sänkningen af några bland ofvan uppräknade sjöar, bereda en båtled mellan dem, framdeles icke skola vägra att med ytterligare statsbidrag understödja samma kommunikations utsträckning till dess nu uppgifna ändpunkter.