Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
min lycka och olycka, hvart Han vill, och jag sedan flitigt ber Honom, s i ger Han mig väl allt godt med, och om det inte sa vore Guds vilja och mig intet nyttigt till att blifva rik, s9 sköter jag det ratt inte om och aktar denne verldenes rikedom slätt intet, ty hon ar s8 förgängelig och oviss, att rattor kunna draga bort den för mig, eller ock s i skall jag bort och dö, d i har jag intet der af utan omak, och en annnn, den jag aldrig har tänkt, skall träta om min rikedom; men ar jag inte rik sa är jag inte rädd derför. Jag skall ock inte annat bedja Gud om, allenast Han af n&amp;i ville gifva mig hrad mig arbnyttigt. Jag sofver och skall jag sofva rätt roligt tlerföre i denna natt, ty jag vet, att Gud later ingen svälta ihjäl, och inte sörjer jag gerna fiinit, ty sorgen är stor nog, nar hon kommer. Gud har ännu aldrig förlatit nigon, som har hoppats $ Honom, i hvi skulle han sa förlita mig, ty jag har ock mitt stadiga hopp till Honom; SS vet jag, att Han larer inte heller förskjuta mig. l&lt;laka k r i i r s11S mig illa, dem ger jag tokm och Iiiiiidame, ty jag har inte I n A dein SDS niig hvarkeii ondl eller go&amp;, derföre aktar jag det intet, ty jag kan aldrig lida sidatta sil \; lllerk5ringar i mina dagar, utan jag vill säga: hvad Gud hafver mig unnat, det kan hixrkeii skam sjelf eller hans sänningabud tagn i f r h mig och inte nkgon annnn hdler, sotn unnar inig ondt. Niir C; ud vill, s % f5r räl 130 rkiniipels och mera godt nicd. i \ gneln lade sig sedan att solva och roi hell lugn1 utan att tönk. p i d l ondl. rom man s p h henne. PJ.
Därför hade han gjort kavaljererna till traktens herrar, därför hade han låtit Broby-prästen utarma folket, därför hade han framkallat torkan och hungersnöden. På Broby marknad skulle det afgörande slaget hafva stått. Hetsadt af olyckor skulle folket hängifvit sig åt mord och stöld. Sedan skulle rättegångar kommit och utarmat folket. Hungersnöd, upplopp och alla slags olyckor skulle härjat. Så styggt och förhatligt skulle till sist landet blifvit, att ingen kunnat bo där, och allt detta skulle varit Sintrams verk. Hans glädje och stolthet skulle detta varit, ty han var ond. Han älskade öde trakter och obruten mark. Men denne, som vetat att dö i rätta stunden, hade fördärfvat allt för honom. Då frågade honom Gösta, hvartill allt detta skulle tjänat. »Det skulle hafva behagat mig, Gösta, ty jag är ond. Jag är slagbjörnen på fjället, jag är snöstormen på slätten, jag tycker om att mörda och förfölja. Bort, säger jag, bort med människor och människors verk! Jag tycker ej om dem. Jag kan låta dem löpa mellan mina klor och göra sina krumsprång – det kan också vara lustigt för en stund – men nu var jag mätt på lek, Gösta, nu ville jag hugga till, nu ville jag döda och fördärfva.» Han var galen, helt galen. Han började för längesedan på lek med dessa helveteskonster, och nu hade ondskan tagit öfverhand, nu trodde han sig vara en ande från afgrunden. Nu hade han närt och fostrat det onda inom sig, så att det tagit väldet öfver hans själ. Så kan högmodet göra människor galna liksom kärleken och grubblet. Han var rasande, den elake brukspatronen, och i sin vrede började han rycka i kistans kransar och krusflor, men då ropade Gösta Berling: »Rör inte kistan!» »Se, se, se, skall jag inte röra den! Jo, jag skall kasta min vän Lennart på marken och förtrampa hans kransar. Ser du ej, hvad han gjort mig? Ser du ej, i hvilken fin, grå kalesch jag kommer åkande? Och Gösta Berling såg då, att ett par fångkärror med länsman och häradstjänare stodo och väntade utanför kyrkogårdsmuren.
141 l afseende å den förra afgiften, som förut erlades ifrån fyllda femton år, biel' för vinnande af öfverensstämmelse med den sednare, som utgick ifrån fyllda sjutton år, vid 1840—1841 årens Riksdag den förändring vidtagen, att densamma likaledes borde ifrån sistnämnde ålder utgöras; men genom ett sedermera vid samma Riksdag fattadt beslut förordnades, alt personella bevillningsafgiften ej skulle påföras förr än ifrån fyllda aderton år, hvilken beräkningsgrund derefter fortfarit och hvarigenom den med förstnämnde förändring åsyftade likhet försvann. Denna hade likväl, äfven om det sednare beslutet ej tillkommit, endast gällt tiden, hvarifrån afgiften skulle vidtaga, men icke för dess upphörande, emedan i allmänhet mantalspenningarne erläggas till och med sextiotre års ålder, då deremot personella bevillningen upphör med fyllda sextio år; varande serskildt stadgadt i hvilka fall dessa afgifter äfven efter nämnde ålder fortfarande böra utgå. Då berörde olikheter, ulan att i någon väsendtlig mån inverka på Statens inkomster, föranleda större vidlyftighet i mantalslängderne och således mera besvär med deras upprättande, än som erfordrades, derest öfverensstämmelse i föreskrilterne angående ifrågavarande likartade afgifter egde rum, synes skäl vara för handen att en dylik öfverensstämmelse bereda. Enär mantalspenningarne utgöra en ordinarie utskyld, men bevillningsafgifterne deremot till sin grund äro tillfällige och beroende af bestämmelserne vid hvarje Riksdag, synes lämpligast vara, att de sednare rättas efter de förra. Men, då det svårligen torde kunna ifrågasättas att förändra beräkningen af bevillningsafgifterne, så att de skulle komma att utgöras vid en tidigare ålder, än vid sednare Riksdagar blifvit antaget, samt då befrielse ifrån mantalspenningarnes utgörande efter sextiotre års ålder endast tillgodokommer sådane personer, sorn icke af egendom eller visst yrke ega sin bergning, vore det icke obilligt, om den förändring vidtoges, att för deras upphörande i allmänhet stadgades samma ålder, som för personella bevillningen, eller fyllda sextio år.
Den i8 Iulii> handande mätte iagrtagas, akt kronan ej blrr ali för mycket lidande, hwarföre dä detta ärende, selan det sä långt lidit pä Riksdagen, nu mera icke kan behörigen afhandlas, Riksens Sländer ätmim sione mätte taga den författning, att inret laga ständ ä sädane refwade och stättlagde lägenheter matie meddelas förr än Riksens Ständer wid näst em, Mande Riksdag antingen den dä blir lagtima eller Urtima, sär detta ärende widare pröfwa och undersöka täta, huruwida i ett eller annat fall illusion af den utkomne författningen ägt rum, elier ock Man begagnar de rättigheter som ädlare werk äro tiltagde, utan att nägot sädant existerar eller anledning gifwes att något sädant skulle kunna blifwa sä lönande, att det kunde swara emot den förlust Kronan skulle lida genom afhändandet af 60 a 70, 000 tunneland, som bör säkerligen rigtigr anwände kunna i Stats-Cassan inbringa 22 a Zo,oOo R:dr. Detta mitt Memorial anhgller jag fä med de an. dra respectide Ständen communicera, fann ril! Stats Utskottet bli remitterat; i öfrigt har jag mot bifall till Oeconomiä Utskottets betänkande ä Rikdags. Mannen långbergs memorial intet akt inwända, i alt hwad der ej kan wara stridande emot denna nu af mig gjorde motion, men deremot protesterar och förbehällcr Ständers rätt öppen, ifall emot rätta meningen af vfwannämnde Riksdags beslut någon jord skulle Kronan frängä. Friherre Staal yttrade sig derefter ark han ival i der nu upläste dictamen begärt detfammas hänwisang till Stats-Utfkottet, men dä, i anseende lill Riksdagens nalkande till sikt stur, Utskottet ej tord?
Utan afvaktan häraf, var emellertid l:a klassen vid Carlberg redan indragen, inträdesfordringarne i följd häraf betydligt höjda och behofvet af privat-uudervisning för beredelsen till inträdet med deraf följande, ofvan antydda olägenheter alltså nu ökade i stället för minskade. Bland dessa olägenheter var den numera betydligt ökade kostnaden för den längre förberedande undervisningens erhållande ej den minsta. Talrika improbationer vid inträdes-examina och minskadt antal elever voro följderna deraf. Andtligen utfärdades 1856 en ny stadga för Rikets elementarläroverk för att tjena till efterrättelse från oell med höstterminen det följande året. Uti ett d. 10 Juni 1857 till K. M. stäldt memorial yttrade Krigsskolans styrelse, med anledn. af andra deruti förekommande frågor, att »tiden snart vore inne att underställa K. M:s pröfning ett vid läroverket länge påtänkt förslag i afs:de på tillvägabringandet af ett sådant samband emellan Statens Krigsskola och de öfriga elementar-läroverken, som emellan dessa allmänna bildnings anstalter kunde och borde ega rum. Om nemi., 222 Den 3 December e. m. genom en lämplig jemkning af kunskapsfordringarne, dessa, vid inträdet till Krigsskolan, kunde blifva desamma, som vid afgången från någon viss klass inom de allmänna elementar-läroverken, skulle bland flere fördelar äfven den vinnas, att en yngling vid hvarje af nyssnämnde läroverk kunde beredas till inträde vid Krigsskolan, och således ej behöfde bestämma sitt vitae genus förr än vid afgången från det ena läroverket till det andra, emedan ingen tidigare anordning af särskild undervisning i och för beredelsen till inträde vid Krigsskolan då behöfde ske. I sammanhang härmed skulle äfven blifva nödigt att föreslå förändrade bestämmelser i afs:de på inträdande ynglingars ålder m. m.» Då detta memorial till K. M. ingafs redan innan den nya skolstadgan ens börjat vid läroverken tillämpas, synes åtminstone att intet obehörigt dröjsmål i detta afs:de vid Krigsskolan egde rum. De allmänna läroverken började nu, från och med hösten 1857, att arbeta efter den nya skolstadgan.
Alldeles nödvändigt, om ni inte vill vara oar KAMMARJUNKAREN. Farväl! Hustrun i det han går; men hans hälsning blir obesvarad.) (Kammarjunkaren gör en kort bugning för Ture och Tredje scenen. DE FÖRRA, utom Kammarjunkaren. AXEL. länge sen i världen! Och där är hustrun! Välkommen ! Välkommen! Se! Är det du, gamle gosse! Det var något 77 din långa resa! Tack bror! Och välkommen själf tillbaka efter TURE. i tidningarna, kan jag tro Ja, det var också en resa Du har väl läst AXEL. hälsa från far! Ja då, hvad jag har läst! (Paus.) Jag skall TURE. Nå, är han ond på mig ännu? TURE. AXEL. om bara du inte varit med på den expeditionen, skulle han ha ansett den som ett af världens sju sammans bara humbug. Du känner ju gubben och hans sätt! Ser du, underverk. Men därför att du var med, så är allt son, så duger ingenting af hvad jag företar. Den är åtminstone inte egenkär! Nå! Det är så det! Men hur har du det ställdt nu för tiden? TURE. Han är sig lik alltså! Därför att jag är hans AXEL. Inte som värst bra! Det där gamla banklånet... AXEL. Ja, det var ju sant det! Nå, hur gick det med det? 78 Jo, det gick så att jag fick lof att betala det. AXEL. TURE. vi nog arrangera vid första tillfälle. Det var ju fasligt ledsamt det. Men det ska KYPAREN (in med en frukostbricka). AXEL. Hvad är det? en smörgås... Å, det var jag som tog mig friheten beställa TURE. ett glas vin med svägerskan, efter som jag inte fick vara med på bröllopet. Det var förståndigt! Men vi skulle väl dricka AXEL. Tack så mycket! Nej tack, inte för oss! Inte på förmiddagen! TURE. AXEL (ger en vink åt Kyparen, Jag skulle egentligen ha bjudit er på middag, som går). men jag skall bort själf. Kan ni gissa hvart? TURE. Du skall väl aldrig på slottet heller? AXEL.
Öfver Götha Canal-Bolags samt Malmö Disconters utredning föras serskilda Böcker och Räkenskaper, så att de hvar för sig, utan ringaste sammanblandning, utredas; likasom serskildte Protocoll hållas öfver ärenden, hvilka angå den ene eller andre af dessa Disconter. §■ I09- Derest, mot all förmodan, vid utredningen af Götha CanalBolags samt Malmö Disconter, något öfverskott skulle uppkomma, sedan Skulderne, på föreskrifvet sätt blifvit betalde samt ersättning för utredningsomkostnaderne innehållen, skall ett sådant öfverskott tillhandahållas, i första rummet, Borgenärerne till ersättning af förlorad ränta å deras blott till Gapitalet i flere terminer betalde fordringar, och derefter ActieEgare, allt i den Discont, der öfverskottet uppkommit. §. 110. Granskningen af f. d. Disconternes utredning förrättas af de Revisorer, hvilka till Stats-, Bancooch RiksgäldsVerkens öfverseende förordnas. Angående Lånet till Malmö Stad. §. m. I likhet med beslutet vid 1823 års Riksdag, hafva Rikets Ständer befriat Staden Malmö intill nästa . 1 ( GS ) Riksdag, både från Capital-afbetalning och rtintas erläggande på återstoden 48,000 R:dr af det Lån, som Staden, åren i8i3, iSi4och i8i5, af RiksgäldsContoiret erhållit till byggnaders uppförande för Garnizonen derstädes. Angående CanzliStyrelsens HandCassa. 5. 112. Jemlikt Rikets Ständers vid 1828 ars Riksdag fattade och vid innevarande Riksdag hos Kongl. Majit i underdånighet anmäldte Beslut, skall, i händelse af CanzliStyrelsens upplösning, till RiksgäldsContoiret förflyttas och derstädes förvaltas den i 2 J. 9 Mom. af Kongl.
Herr Grefven och Ordföranden lät uppläsa 81. §• i Regeringsformen samt förklarade, det Friherre Anckarsvärd ägde att uti Constitutionsötskottet anmäla de af honom förut omnämnde Förslag till ändring i Grundlagarne j hvarjemte Herr Grefven och Ordföranden hemställde, om icke Ridderskapet och Adeln, med anledning af Friherre Anckarsvärds anhållan , behagade anmoda Constitutionsötskottet, att så fort sig göra låter till RiksStånden inkomma med Utlåtanden öfver de flere från samtelige RiksStånden till Utskottet remitterade anmärk? ningsmål. Bifölls. Grefve Mörner-, Carl Stellan; Tåg utbeder - Den 19 Martil. der mig få anmäla, att Allmänna Besvärsoch Oeconomiaeötskottet, hvarest jag har den äran Vara Ordförande, för närvarande mäst slutat sina arbeten, samt att af tvåhundrade till detta Utskott remitterade mål endast 2 eller 3 återstå. Åtskillige Betänkanden, ehuru af Utskottet redan afgifne, hafva likväl ännu icke inkommit till RiksStånden, af den anledning, att de förmodligen icke hunnit blifva tryckte. Jag har trott mig böra anmäla detta, så att det inträffade dröjsmålet icke må Oeconomimötfikottet tillskrifvas. För min del fruktar jag, att genom Riksens Ständers Beslut, angående tryckning af Utskottens Betänkanden, innan de till RiksStånden ingifvas, mycken långsamhet och tidsutdrägt, samt måhända äfven Riksdagens förlängning torde uppkomma. Fri herrö Stael von Holstein förnyade sitt förut gjorde anhållan, om en erindran till Starsoch Oeconomifeötskotten, att med första afgifva Utlåtande öfver dell till dem remitterade fråga angående TullVerkets Organisaiion. Friherre Cederström:
Vid beräknandet af Riksgälds-kontorets behof eller de tillgångar, som erfordras för att sätta detta verk i tillfälle att under tiden intilldess nästa Riksdags Stats-reglering vidtager, bestrida detsamma åliggande utgifter, kunna dock frände nu uppgifna utbetalningarnes nyssberörde belopp, R:dr 14,239,729: 22. 11. följande summor afdragas, nemligen: a) de Stats-bidrag, som för jern vägs-anläggningar blifvit beviljade, hvaraf skola utgå såsom lån R:dr 1,833,333: 16. — och såsom anslag utan återbetalnings skyldighet 5,000,000: enär dessa medel, såvidt de öfverstiga befintliga och till sagde föremål disponibla tillgångar, enligt Rikets Ständers beslut, skola anskaffas genom upplåning emot fonderade Stats-obligationer. b) f: delar af det till utgående under 5 år, med 20,000 R:dr årligen, beviljade anslaget för en kanalledning från Eskilstuna till Mälaren c) 1857 års bidrag till Arméens pensionskassa, för fullgörandet af dess pensionerings-skyldighet, hvilket bidrags utbetalning icke kan ifrågakomma förr, än efter samma års slut, 40,000: 36,000: Transport — 14,239,729:22.11. Sedan dessa suminor blifvit afräknade med tillsammans 6,909,333: 16. — utgöra de återstående anslagsoch lånebeloppen, hvilka under innevarande eller nästpåföljande 3:ne år skola utbetalas i den ordning Riksgälds-kontorets reglemente föreskrifver, och för hvilka nödiga medel alltså böra då finnas att hos detta verk tillgå, R:dr 7,330,396: 6. 11.
Staten och enskilda medborgare hemtat af det llerfalldiga tjenstarbete, hvilket blifvit framkalladt och vedergäldt genom de oss till last beräknade anslag å besparingar, dem Grundlagarne och åtskilliga beslut af Rikets Ständer medgifvit Konungen rättighet att, inom RiksStatens Hufvudtitlar, fritt disponera. Kostuaderne för detta Statens arbete, förrättadt under fem förflutna år af dess tjenare, till ett icke ringa antal, fordrar Hr Justitieombudsmannen, Svenska Folkets vårdare af Lag och Rätt, att vi skola, af våra egna medel, gälda!!! Men ännu mera: Han fordrar ock, att vi skola ersätta sådana Statsverkets förmenta förluster, som icke vi, men hans principaler, vållat. Han har nemligen i sin räkning upptagit oss till last de suramor, hvilka, efter Rikets Ständers vid 1834—35 årens Riksdag egna anordningar å de of vanberörda besparingarna, utgått ej till endast temporära atfvoden utan till permanenta löner; och dessa hade likväl kunnat i bestämda siffertal uppfattas. Utan att ens antyda tillvaron af sådana anordningar, har han vidare påstått, att vi likaledes skola betala byggnader och materialier m. m., som för Statens räkning blifvit anskaffade och dem Staten har i behåll eller lill sin nytta förbrukat! Men vi må icke längre uppehålla oss vid den påtagliga oriktigheten af den ersättningsräkning, hvarmed Hr Justitieombudsmannen gifvit denna rättegång sin yttersta märkvärdighet. Å vår sida skulle vi kunna ega skäl att framställa anspråk på något mera, än frikännelse från de anklagelser, hvarmed vi blifvit besvärade. Om Hr Justitieombudsmannen icke varit deras upphof, har han dock tillegnat sig dem, genom ihärdigt utförande deraf och slutligen genom sina lagvidriga ansvarspåståenden. Dessa har han väl sökt ställa bakom värn af det mot all rekonvenlionstalan skyddade Konstitutionsutskottet, hvars ”föreskrifter” han idkeligen åberopat.
I anledning af' gjorde Anmärkningar vid Utskottets den 10 sistledne Martii afgifne Utlåtande, angående förändiing af de innom BancoVerket gällande Befordringsgrunder , enligt hvilka tredjedelen af Bsnquens Commissarie! vid inträffande ledigheter tillsät. tas endast af Frälsemän; anmälande Utskot* Den 19 Maji. 5 tet sig icke hafva funnit skäl, att Frångå hvad dess förra Betänkande i ämnet innehåller. Fi •ån Allmänna Besvärsoch Oecono/niceUlslolUt: Af den 24 sistledrie April: i:o Öfver yrkade TabellFormuIairer för Herrar Landshöfdtngars B-rättels^r om årsväxten m. in.; och har Utskottet föreslagit, att hos Kgl Maj:t måtte i underdånighet anhållas om befallning till Allmänna MagazinsDirectionen, att i. sammandrag af Trycket utgifva Herrar Landshöfdingars sista Berättelser om årsväxten för hvarje är, på det sätt, som Direcbonen finner för ändamålet lämpligast; varande flere Ledamöters särskilte tankar och Förslag uti ProtocollsUtdrag bifogade. Af den 28 sistledne April: 2:0 I anledning af de innom PresteStåndet gjorde Anmärkningar vid Utskottets der» 13 sistlidne Martii aflåtne Betänkande, angående föreslagen ändring uti Tjenstehjons flyttningstid anmälande Utskottet, att sistnämnde Betänkande redan blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit. 3 0
; ty c/ucestio au hade då varit, huruvida slussen borde ombyggas, museum inrättas etc. Men motionen angick verkligen åstadkommandet af en viss afgift för åtskilliga behof i allmänhet, och med hvilken utgift motionären icke ville, att statscassan skulle betungas. Derföre skedde remissen till Bevilln:sUtsk.; och jag hemställer, hvartill det väl skolat tjena att utmåla en hop af behof, dem Stockholms stad kan äga, då likväl resultatet blifvit det, att det föeslagna sättet, att fylla dessa behof, icke kunde godkännas. Man hade dermed endast skadat saken, enär man då stängt utvägen att genom Statseller Oecon.Utskm få frågan anhängig och pröfvad, hvilket nu står öppet utan af 75 j Riksd.Ordn. i förväg lagdt hinder. Finnes behofvet, i sådan väg pröfvadt, nödvändigt, så är det gifvet, att medel dertill måste anslås, fast icke att utgå genom accis å brännvin, som till Stockholm och Rikets större städer införes, hvilket 3:ne Stånd redan afslagit. Jag vill nu icke vidare yttra mig i afseende å Hrr Thams och af Ekenstams strid om företräde, hvar för sin föreslagna propos., utan föreslår, för min del, till sammanjemnkning af meningarna den propos. , att R. o. Ad., med afslag af Utsk:s betänk. JNlo 4> må lägga det ml förevar, till handlingarna. Hr Hjärne, Harald: De liesta talare hafva yttrat sig om frågans behandlingssätt. En ledamot har öfvergått till sjelfva saken. För inin del tror jag, att discussionen nu endast bör omfatta formen, emedan sjelfva ämnet icke är utredt. Gr. v. Fersen har ansett, att motionen bort remitteras till StatsUtsk. Jag får påminna derom, att sådant af motionären begärdes, och att en vidlyftig discussion härvid förevar, som likväl slutade med ärendets remitterande till BevillmsTJtsk., under förutsättning att BevillntsUtsk. i alla fall skulle gemensamt med StatsUtsk. handlägga frågan.
Hvad Herr von Hartmansdorffs anmärkning beträffar, så enär det är gifvet, att den, som Konungen i Adeligt stånd och värdighet upphöjt, äger rätt att söka introduction, när han behagar, och inför RiddarhusDirectionen emellan Riksdagarne, bar Utskottet ansett det vara tillfylleslgöraiule, att i InstrucLionen för RiddarhusDirectionen infördes, hvad i afseende på vinnande af introduction iakttagas bör. Herr von Hartmansdorff: Jag vill för dem af Ståndet, hvilka ej voro tillstädes vid sista Riksdag, tillkännagifva, att ett sådant beslut, som Herr Cederschjöld omförmält, ingalunda af Ridderskapet och Adeln fattades, och att uppgiften derom således är ett misstag af denne min värde vän. Hvad sjelfva rättigheten angår, hvarom Grefve Mörner talat, så står det i 5o 42 Den 9 April f. m. §. med klara ord att läsa: Under Riksdagarne må likväl introduction ej beviljas, förr än Riddarhus Dir ectionen hos RiddarhusUtskottet tillkännagifvit, och RiddarhusUtskottet hos Ridderskapet och Adeln anmältj det vederbörliga prcestanda blifvit fullgjorda, samt Ridderskapet och Adeln derefter till introductionen in pleno tillstånd gifvit. Jag vill nu ej vidare uppehålla Ståndet med detta ämne; utan får tillfälle att tala derom, när Utskottets svar på återremissen inkommer, och skall då söka att gifva min mening en vidsträcktare utveckling. Genom denna anmärkning är emellertid tillfälle lemnadt för RiddarhusUtskottet, att fästa uppmärksamhet vid saken. Friherre Boije, Fredrik: Jag vill endast, i anledning af hvad Herr Cederschjöld nämnt, upplysa, hvartill det skall gagna, att en introducerad Ätt aflemnar en fullständig genealogie. Inom 100 år är det nödvändigt för RiddarhusDirectionen att veta, hvilken varit Stamfaderns andra, 3:dje 4:de eller 5:te Son. Man har redan varit i behof af sådane upplysningar. Grefve Posse:
Nto 48. i anledning af väckt fråga om prygelstraffets afskaffande, m. m. XXI. B. 58o. XXIII. 158. A. 411- — N.-o 49- ' anledning af väckt motion 0111 ståndrätt för afdömmande af vissa förseelser, som af krigsman i fredstid blifvit begångna. XXI. B. 58o. XXIII. A. i58. — N:o 5o. i anledning af väckt motion om upphäfvande af ali verkan utaf Kongl. Brefvet d. 12 Juni tSåq, angående iakttaganden vid skatteköp. XXI. B. 581. XXIII. A. 160. XXIV. U. 514. XXV. A. 24. — N:o 5t. i anledning af väckt motion 0111 bestämmande af den tid, hvarifrån författningar, som uppläsas ifrån predikstolarne, skola anses gällande. XXI. B. 581. XXIII. A. 160. XXIV. u. 514. XXV. A. 24. — N:o 52. i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Placatet den 12 Januari 1726, samt Kongl. Brefvet den 2 Maj 1 y51, angående olofliga sammankomster i enskildta lius till Gudstjensts förrättande, m. m. XXI. B. 58.. XXIII. A. 161. N:o 53. i anledning af väckt motion om öfverseende af instruetion och taxa för justering af mått och vigter. XXI. B. 58.. XXIII. A. 16.. XXIV. E. .44. fy7,o 54. i anledning af väckta motioner rörande Jude reglementet. XXII. B. 208. XXIII.