Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den 4 Maji. Rcmitzcr kill Vewillningssamt allmänna Beswärö- och Oeconomiä-Utskotten af Borgmästaren I-Mcles memorial om branwinsbränningen och af, gifters erläggande derföre, samt af Grosihandlarcn 8eigren8 memorial am>äe»de bränwinsbränningen i stäverne jemte Borgmästarne L^Zes , ströms och kkambrn-i instämmande i samma mo« tion; till allmänna Beswärsoch Occonomiä-Utfkoktet as Handelsmannen ^ströms motion, om förbud moc införsel af utländskt bränwin. Bifall till Constitutions-Utskortels betänkan, de, rörande styrelsen af Swensg ultramarinska hesiltningar; Wran? Den 3 Iunii - 459 yttrande af Borgare-Standet alt det icke fia. ner sig hafwa någon widare åtgärd wid Banco» UtjVottetö betänkande om werkets styrelse under det de fleste Fnllmägtige wistadeö wid Riksdagen, enär Slänter redan den 21 April antagit ari weckel kunde styraS pa det sätt Utskottet förestår; Bifall li.l Expeditions - Ulffotkeks anhällan - akt fä antaga eli tillökt antal Cauhliebcrjcning samt om tidigt erhållande del of de till bihanget till Riks.Srändens protvcoller hörande handlingar. Af den 12 Maji.
Skrifvelse N:o 64. § 3. Under sex månader hvarje år skola båda afdelningarne tjenstgöra; öfriga sex månader tjenstgör en afdelning i sönder: och ega Justilie-råden att, med iakttagande häraf, sig emellan tjenstgörings-skjddigheten fördela. Rikets Ständer hafva tagit delta nådiga förslag i behörigt öfvervägande och funnit den ifrågavarande åtgärden af behofvet högeligen påkallad och stadgandena sådana, som enligt § 17 Regerings-Formen erfordras, samt i följd deraf bifallit E. K. Maj:ts ifrågavarande nådiga förslag; hvilket i underdånighet anmäles. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 12 Maj 1860. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Maj 1860. Presle-Ståndet den 2 Juni — Borgare-Ståndet den 2 Ronde-Slåndct den 6 — -— Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående fortsatt utförande af jernvägsarbeten för Statens räkning och anvisande af dertill erforderliga medel. (Stats-Utskottets Utlåtande N:o 86.) S. A. K. Under den 17 November sistlidet år har E. K. Maj:t behagat till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition angående fortsättning af Statens jernvägsbjggnader samt an - Expr.dition.s-U 113 anvisande af dertill erforderliga medel, hvilken nådiga Proposition, tillika med de rörande denna fråga särskildt gjorda framställningar, Rikets Ständer nu till pröfning förehaft och fa härmedelst i underdånighet anmäla de beslut, som härutinnan blifvit utaf Rikets Ständer fattade.
Visserligen hafva meningarne äfven länge varit delade i afseende på lämpligheten att förändra äldre endast för segelkraft byggda skepp, så att de kunna förses med ångmachin, men äfven häruti hafva de theoretiska beräkningarne och de praktiska försöken slutligen lyckats lösa alla svårigheter, så att en sådan förändring numera kan ske med jemförelsevis ringa kostnad, utan att fartyget förlorar något Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 1853, 11 särdeles af sina egenskaper, hvaremot fartyget i den större förmågan af rörlighet vinner mångdubblade fördelar, särdeles med hänseende till de farvattens beskaffenhet, hvari våra skepp i allmänhet kunna komma i fråga alt begagnas, vare sig alt man afser skeppots förmåga att hastigare, i det närmaste oberoende af vinden kunna förflytta sig från en oit till en annan, att bibehålla sin plats ilinie, att vid eller efter strid draga sig ur en ofördelaktig position, att kryssa och röra sig i skärgårdar och trånga farvatten, eller inlöpa i hamnar m. m. Efter de undersökningar, sorn skett, och de kalkyler, som blifvit uppgjorda, anser jag en så beskaffad förändring med fördel och utan allt för dryga kostnader kunna och böra ifrågakomma lör det under repaiation varande linie-skeppet Carl XIV Johan samt. det ännu ofullbordade linie-skeppet Stockholm. I afseende på det förstnämnde har Eders Kongl. Majit, väl inseende behofvet af skyndsamhet, i händelse dess rustning nästa år blifver af nöden, redan anbefallt icke allenast dess aptcrande till skrufskepp, utan äfven pä de skäl, som mitt underdåniga anförande till Stats-råds-protokollet för Finans-ärenderue den 21 sisth Oktober gifver vid handen, anskaffandet af en auxiliär-ångmachin af 300 hästars kraft. Sedan Eders Kongl. Majit, af i underdånighet bifogade förteckningar och uppgifter (bil. Nio 3.) täcktes inhemta, huruledes under loppet af åren 1852, 1853 och 1854 en betydlig del af Eders Kongl.
Den 3o Octo ber e. m. grundcmc för Taxan böra intagas i Förordningen; men jag hemställer, om icke detta heldre bör ske i underråttelserne, än i sjelfva Taxan. Friherre Åkerhjelm: Jag finnér intet hinder, att införa de allmänna grunderne i sjelfva Taxan under artikeln trädvaror, inom columnen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Mar skalken gjorde proposition lill bifall å Utskottets förevarande förslag. Ropades Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann för godt, alt, i stället för den af Utskottet föreslagne tullprocent A de 5 artiklarne bjelker och bräderj gilla det af Friherre Åkerhjelm framställda ofvanberörde förslag. Bifölls. Herr af Billbergh anhöll, att det af honom anmärkte skriffel, mätte, utan afseende på det beslut Ridderskapet och Adeln nu fattat, rättas, enär det i annat fall skulle kunna hända, att Rikets Ständers slutliga beslut i ämnet, genom de öfrige RiksStåndens bifall till Utskottets felaktigt framställde förslag, blef oriktigt, och icke öfverensstämmande med hvad åsyftadt varit. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMar skalk en erinrade, att då Ridder - Den 3o October e. m. 483 skåpet och Adelö redan för dess del afslagit Utskottets förslag, erfordrades å Ståndets sida ingen rättelse eller vidare åtgärd dervid.
B. 73. A. 86. ( 20 ) Banko-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: -— N:o 33. i anledning af Mjölnaren Isak Forsells ansökning om eftergift af straffränta samt rättegångskostnads-ersättning till Banko-discontverket. III. B. 73. A. 86. — N:o 34. i anledning af Kommers-Rådet B. II. Santessons ansökning om eftergift af öfverräntan af åtskilliga discont-lån. III. B. 73. A. 86. — N:o 35. i anledning af Vaktmästarnes vid Banko-discontverket ansökning om löneförhöjning., lil. B. 5. A. 83. — N:o 36. i fråga ora afskrifning af f. d. Riks-discontverkets utestående fordringar. III. B. 5. A. 83. — N:o 37. i anledning af erhållen återremiss å Memorialet N:o 19, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1845 års början upplupna banko-vinst erfordras för Bankens consoliderande. lil. B. 5. A. 84. U. 313. A. 374. — N:o 38. med förslag till sammanjemkning af Rikets Ständers beslut i fråga om tiden för den behållna vinstens aflemnande från Banken. III. B. 313. A. 374. •— N:o 39. i fråga om det för Registratorn vid Banko-diskonten Adolf von Ehrenclou tills vidare uppförda personella arfvode. III. B. 313. A. 396. — 40. i fråga om löneförhöjning för Vaktmästaren vid Malmö låne-contor. III. B. 313. A. 396. — N:o 41. i anledning af erhållen återremiss å Memorialet N:o 31, med hemställan, att ett tillfälligt förskott måtte meddelas åt fonden för belåning af fast egendom.
Den, som underlåter att lill försegling anmäla innehafvande redskap, då sådant ske bör, efter hvad i § 36 sägs, böle från och med 25 till och med 250 Redr. § 77. Har bränvins-tillverkningseller dislillerings-redskap blifvit förseglad, och finnes sedan, under tid, då redskapen ej får begagnas, förseglingen vara brulen, skall innehalvaren eller, i hans frånvaro, den, som i hans ställe satt är, inom tvä dagar efter erhållen kunskap att brytning skett, sådant anmäla hos den, som öfver förseglingen tillsyn eger, och betala kostnaden för redskapens försegling ånyo. Uraktlåtes sådan anmälan, eller varder innehafvaren öfvertygad att hafva utan våda brytningen verkställt eller verkställa låtit; böle han från och med 30 till och med 300 R dr, och vare derjemte redskapen förverkad. Varder annan öfvertygad att, utan innehafvarens vetskap och samtycke, hafva utan våda förseglingen brutit; bote som sagdt är och gälde redskapens värde, så ock kostnaden för dess förnyade försegling. 20 Bil. lill Bevill//, vi. Jl. Utsi'. Bet. Vägrar man den, sorn i afseende å förbrytelser mot denna förfall ning eger undersökning anställa, tilli rädt; lill rum eller byggnad, der, enligt § 92, undersökning ske må; böle frän och med 75 till och med i,500 Hulr. § 79. När förbrytelse mot denna författning åtalas, ansvare bränvins-lillverkare eller distillerings-idkare för hustrus, barns, tjänstefolks och vid bränneriet anställde arbetares gerningar, i läll bötesansvar eller förlust af redskap eller tillverkad vara eller kärl, hvari den förvaras, ifrågakommer, derest.icke omständigheterna visa, att förbrytelsen skett ulan hans vetskap och vilja.
R:dr af fastighetens värde; 3:o att morgongåfvobref, som nu erlägga stämpelafgift till J procent af gåfvans värde, måtte befrias från afgift, helst den Staten deraf tillfallande inkomst lärer vara särdeles ringa : 4:o att skuldebref af alla slag, godkända räkningar m. m., äfven då de för domare eller exekutor uppvisas, måtte vara fria från stämpel, enär dylik afgift, som i öfrigt icke ifrågakommer när berörda handlingar i konkurs bevakas, ofta nog drabbar nödlidande gäldenärer; 5:o att testamenten, då på grund deraf lagfart meddelas å fast egendom, måtte bära samma stämpelafgift som gåfvobref å dylik egendom, nemligen 60 öre för hvarje fulla 100 Rdr af värdet, beräknadt efter nästföregående års taxeringsvärde; och bör — i händelse detta godkännes — såsom följd deraf ändring äfven verkställas i § 7 i fråga om »testamentariska förordnanden»; samt 6:o att — på samma sätt och af samma skäl som i fråga om morgongåfvobref — äfven den äktenskapsförord åsätta stämpelafgift af 3 Riksdaler måtte upphöra. Beträffande slutligen de »allmänna föreskrifterna vid författningens efterlefnad», synas giltiga skäl vara för handen att helt och hållet befria underdomare från den dem i afseende å handlingars stämpelbeläggning nu åliggande, men för domare-embetet temligen främmande tillsyn och redovisning. Under förutsättning af bifall till min här ofvan i 4:de punkten rörande skuldebref m. m. gjorda framställning, skulle upp - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865.
Bijouteri varor, derföre böra lika med dessa tullbehandlas, hafva de ock bort hemställa, att den nedsättning i nu varande tullen, 75 öre pr skålpund, å Etuis, som blifvit ömsesidigt antagen till 25 öre, må inskränkas till 35 öre skålpundet och öfvergångsvis inträda med 50 öre år 1865 samt med nyssberörda 35 öre år 1867. Såsom beskattning anse komiterade 10 procent i tull å varuvärdet innefatta ett för den enskilte ganska drygt bidrag till statsbehofvens fyllande, och såsom skydd för inhemska näringar bör denna afgift, lagd på sammanslagna värdet af varans inköpspris samt transport och öfrige kostnader i utlastningsorten, otvifvelaktigt också vara fullt nöjaktigt; och då berörda tullsats blifvit erbjuden och antagen för ej specificerade Slöjdevaror samt för Varor, mer eller mindre arbetade, som ej till någon taxerubrik kunna hänföras, hvilka artiklar nu draga 20 procents tull å uppskattningsvärdet, hafva komiterade, utan någon erinran vid sjelfva det sålunda föreslagna afgiftsbeloppet, likväl, af den varsamhet vid öfvergången från högre till lägre tullsatser, som komiterade för näringarnas och i viss mån äfven för statsinkomstens skull trott vara nödvändig och här ofvan jemväl ådagalagt genom tillstyrkande för flere i begge dessa hänseenden betydande artiklar af de föreslagna tullnedsättningarnes inträdande endast successivt, äfven bort se sig förhindrade att annorlunda förfara med de nu ifrågavarande, samt hemställa derföre, att sagde tullsats icke må blifva tilllämpad förr än år 1869, utan nedsättningen komma att vid den tid, då traktaten blir gällande, eller, såsom komiterade förutsatt, med år 1865, inskränkas till endast 15 procent å varuvärdet.
Vid behandlingen af förevarande fråga, hafva Utskotten tagit kännedom om hvad derutinnan af föregående Stander blifvit beslutadt, och dervid inliemtat, att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 17 Maji i835 anmält sig hafva funnit antagligt ett då framstäldt förslag, att den förut i November månad varande uppbördsstämma skulle upphöra och krono-uppbörden framflyttas till Januari, Februari och Mars samt sednast den 5 April ; hvarefter Kongl. Majit uti Nådig Skrifvelse lill Kongl. Stats-Contoret, med hufvudsakligt bifall till Ständernas framställning, anbefallt de stadganden, Kongl. Stats-Contorets ofvannämnde kungörelse innehåller. Då de tillförene brukliga, till tiden vidt åtskiljda uppbördsstämmorna, utan att för de skattskyldige medföra några fördelar, endast försvårade uppbörden och redovisningen af krono-utskylderna, samt Rikets Ständer, af sådan anledning, genom dess ofvanberörde underdåniga framställning, föranledt de förändrade stadganden, Kongl.
Majit och Rikets Ständer uttalade åsigter, underdånigst hemställt, att det stadgande, som i berörde hänseende kommc att meddelas, måtte, utan undantag, omfatta alla anmärkningar i sådana omständigheter, som af jordeboken berodde, helst många andra förhållanden kunde förekomma, deruti rubbning efter längre tids förlopp skulle medföra lidande och osäkerhet för enskilde; hvaremot Kommitterade hållit före, att, om än Staten på detta sätt skulle medgifva viss preskription för efterräkningar å dess sida, någon sådan inskränkning likväl uti de enskildes anmärkningsrätt icke skäligen kunde ifrågakomma, utan ansågo Kommitterade dem böra bibehållas vid rättigheten att vinna ändring uti alla sådana felaktigheter, som till deras skada bevisligen egde rum, allenast framställning derom gjordes inom den tid, som kunde blifva bestämd; att Kongl. Majit derefter, uti Dess den 20 December 1847 till Rikets då församlade Ständer aflåtna Nådiga Proposition, förklarat hvad Kommitterade i underdånighet föreslagit och hemställt angående upprättande af ny jordebok med flera ämnen vara i allmänhet lämpligt och ändamålsenligt samt alltså böra bringas till verkställighet i den mån sådant kunde linnas förenligt med den plan för skatteväsendets ordnande i öfrigt, som blefve fastställd, för hvilket ändamål Kongl. Majit till Rikets Ständers bifall föreslog, att vid upprättande af ny jordebok måtte, i fråga om vidden och verkan af dervid förekommande granskningsåtgärder jemte tiden för anmärkningars framställande å de skattskyldiges sida, förfaras i enlighet med hvad Kommitterade i underdånighet hemställt, samt att, i sammanhang med afgifvandet af ofvanberörde förslag till formulär för de nya jordeböckerne, Kammar-kollegium, uti skrifvelse den 14 Mars 1856, underdånigst anfört, hurusom
Derefter förde han en signalpipa till munnen och frambragte dermed ett skarpt ljud, liknande en nattfågels skri och mångdubbladt af klippornas eko. Straxt derefter besvarades hans signal af en alldeles dylik, som kom nedifrån klipporna närmast hafsstranden. En person i slokig hatt och kavaj dykade upp bland dessa och klättrade raskt upp till den höjd, på hvilken den obekante befann sig. – Äro förberedelserna träffade? frågade den sednare, då den nyss ankomne stod framför honom och ödmjukt blottade ett väderbitet af ärr och skråmor vanstäldt ansigte. – Ja, svarade denne, – men jag vågar ännu en gång bedja er betänka, kapten, att ... – Allt väl öfverlagdt, vän Ruys, inföll den så kallade kaptenen med en otålig rörelse. – Har du undersökt djupet? – Det är tillräckligt, svarade Ruys. – Och hela besättningen är samlad ombord? – Hvarenda man. – Och ingen har varit i land, sedan de ankrade här? – Ingen, kapten. Men jag har haft stor möda att hålla den från landbacken, må ni tro. De ha nu pengar fullt upp och vilja, såsom naturligt är, förströ sig efter resan. Missnöjet är stiget till det yttersta, och jag har dagligen fruktat myteri. Emellertid har jag gjort hvad jag kunnat, för att lugna dem: jag underrättade dem, att ni skulle komma ombord i natt, och att vi derefter genast skulle segla in till Stockholm. – Godt. De begge männen lemnade höjden och klättrade nedför klippan, som skilde dem från hafvet. Vid stranden låg en julle, som Ruys begagnat, då han lemnade fartyget. Ruys satte sig vid årorna. Allteftersom man nalkades skonerten, tycktes stojet på dess däck tilltaga i styrka. Dryckessånger, svordomar och alla slags oljud, som en menniskostrupe är i stånd att frambringa, blandades med hvarandra till en symfoni, som skulle förekommit sjelfva Beelzebub odräglig. Jullens framkomst åstadkom ett kort uppehåll i oväsendet. Väderbitna skäggiga ansigten blickade fram öfver relingen, och fallrepet nedkastades.
B:ko, jemte derunder inbegripen spanmålsförhöjning, nu i allmänhet utgående belopp, till 900 R.dr Riksmynt för hvardera; i hvilket afseende, enär för desse tjenstemäns aflönande sålunda blifver erforderligt ett belopp af 21,600 Rtdr R:mt eller B:ko 14,400: och nuvarande Andre Landtmätare-löner deremot uppgå till endast : oindelt . 7,808: 42. 8. 672 tunnor sp.-mål under lönerna 672: bör uppföras ett förhöjdt anslag af 5,919: 5. 4. eller Riksmynt 8,878: 66. alltså för Förste och Andre Landtmätarne tillsammans 27,332: 40. och anser Kongl. Maj:t, såsom vilkor för ifrågavarande löneförhöjningars tillgodonjutande böra stadgas, att ljuspenningar och spanmål under lönerna komma att försvinna; att General-Landtmäteri-Kontorets embetsoch tjenstemän, i fråga om förbud mot emottagande och samtidigt innehafvande af andra publika tjenster, skola ställa sig till efterrättelse hvad Kongl. Maj:t i sammanhang med förevarande Statsreglering funnit i detta hän - B:ko R :dr 8,480: 42. 8. 34,989: 90. Hill. till 7f. Sl. Prat. IS Sfi if i 837. i Sami. i Afd. 1 Haft. Prop. N:0 -I, om SiaMerhtl 1886. Transport seende böra i allmänhet förordnas; att tjer.stemännen, utan anspråk på ersättning, underkasta sig den sportel-minskning, som kan blifva en följd af den nya Förordningen angående expeditionslösen; saint att de indelta löner, hvilka tillhöra en del Förste Landtmätare-befattningar, böra indragas och mot penningeanslag utbytas, med rättighet likväl för nuvarande, med indelt lön eller bohemman försedde Förste Landtmätare, att varda dervid bibehållne, om de hellre än att tillträda den nya aflöningen, sådant föredraga.
När nu härtill lägges, att vanligast dylike små testamenten tilläggas personer bland den mindre bemedlade classen i samhället, till äldre tjenstehjon, hvilka testamantsgifvaren velat belöna för långvarig och trogen tjenst och derunder uppoffrad tid och arbets-förmåga, eller till värnlöse behöfvande, hvilka måhända genom lestamentsgifvarens bortgång förlorat det enda stöd de baft, synes det mig både vara en hårdhet och ett orätt begagnande af magten, att beröfva desse ännu ytterligare en god del af hvad en bortgången vän eller välgörare, i ädlaste afsigt och med tillfredsställelsen af en god gerning, på sitt yttersta gifvit. — Jag öfverlemnar detta ämne till Rikets Höglofl. Ständers öma behjertande, och tillstyrker vördsamt, att den Bevillning s~Ut skottets] Bet. N.o 5j. 27 4o § i Bevillnings-Förordningen måtte, livad minimi-beloppet beträffar, oför ändrad bibehållas. Slutligen får jag jemväl reservera mig emot Utskottets förslag i 17 §, att Huspredikanter hädanefter skola åläggas en bevillning af 33 R:dr 16 sk. •Jag anser densamma orimligt hög, och icke af Utskottet tillfredsställande motiverad.” Uti denna reservation instämde Herr Grefve von Fersen, Herr Friherre Boije, Herr Friherre Kantzow och Herr Majoren Odencrantz, till alla delar, samt Herr Doctor Grevillius och Herr Prosten Hallbeck i hvad som rörer beslutet i 4° § af Bevillnings-Förordningen; af Herr Prosten Hylander: ”Emot Höglöfl. Utskottets behandling af frågan om lindring och befrielse i bevillningsväg, till förmon för de nödställde invånarne i Bohuslänska skärgården, måste jag reservera mig.
Om Rikets Ständer skulle anse sig kunna uppskjuta anslagen till försvaret, och först anslå medel till Götha Canal; så skulle det äfven synas, som omen skyldig aktning för Stånden sjelfve fordrade, att man ingår i någon granskning, huruvida de begärda anslagen kunna vara tillräckliga för Canalens fullbordan, och om någon säkerhet derför är att vänta. Då jag har med mig en detta ämne rörande handling, som icke i dag blifvit åberopad, torde det tillåtas mig, att till någon del ingå i granskning deraf. Man har sagt det vara omöjligt att ingå i någon säker beräkning af ett sådant företag, som det närvarande, och man har kastat alla svårigheter härutinnan på naturvidrigheter; men ehuru vigtigt detta beräkningssätt än är, och ehuru det icke saknar all grund, hvad man om okända naturhinder anfört, bardet likväl icke alltid blifvit följdt, ej ensafCanalDirec-tionen sjelf. Uti en skrifvelse af den 10 Sept. 1817 till Rikets Ständers Revisorer, förmäler CanalDirectionen: ”att en ”ökad erfarenhet endast ökat och till full ”visshet hos den (”Directionen nemligen”) ”stadgat den öfvertygelse, att inga svåra hinder för det återstående finnas, men att ”tvärtom utföringen blir hvarje dag lätta”re genom en nogare kännedom af så väl ”utföringssättet, som den mängd lyckliga ”medel, tillgångar och natur-belägenheter, 132 Den 26 Mars e. tn. ”hvilka finnas liksom slösade på denna förunderliga Canalsträcka.” Delta yttrande åtföljdes af ett annat utaf Directionens Ordförande, till Ridderskapets och Adelns Protocoll den 9 Februarii 1818, der han tillkännagaf, att f:delar af hela arbetet redan voro utförde. När man likväl nu måste erkänna sådane ofullkomligheter i alla beräkningar, som samma Ordförande i dag tillkännagifvit, torde Rikets Ständer haft skäl att vänta, att Utskotten, i händelse af hufvudsaklig pröfning, äfven undersökt den säkerhet, som, för närvarande, erböd sig i delta hänseende.
Hofrätten utfört. Uti ofvanstående utslag fann jag icke någon grund anförd för det antagande, att Friherre L. ej kunde anses vid nämnda tillfälle hafva häftat i uppbördsbrist. Det under skriftvexlingen i hos Kongl. Hofrätten uppdagade förhållande, att jemlikt gällande föreskrifter ett belopp af 1,447 Riksdaler 41 skill. 4 r:st. Banko kunnat, vid afgifvandet af Dalarö Tullkammares uppbördsförslag för nästförutgångna September månad, få innehållas till bestridande af kända utgifter, syntes nemligen icke utgöra grunden för berörda antagande; enär de tullmedel, som vid berörda förslags afgifvande blifvit af Friherre L. innehållna, väl skulle förvarats i kassan, intilldess de utbetaltes, och derefter verifikationer å utbetalningarne vara att tillgå, men det blifvit utredt, 21 att viel ifrågakomna tillfälle uti Tullkassan funnos hvarken penningar eller verifikationer, motsvarande det belopp, som enligt månadsförslaget skulle utgöra kontant behållning. Af denna och i öfrigt här nedan omförmälda anledningar syntes Kongl. Hofrättens nyssanförda utslag icke tillfredsställande, hvarföre jag i skrifvelse den 3 Juli 1863 anmodade Advokatfiskalsembetet i Kongl. Hofrätten att hos Kongl. Maj:t i underdånighet fullfölja talan i saken. I berörda skrifvelse åberopades ej allenast de omständigheter, som i min förra skrifvelse till bemälda Embete framstäldes, såsom liäntydande på uppbördsbrist hos Friherre L., utan synnerlig uppmärksamhet fästes på det förhållande, att Friherre L. ögonskenligen haft uppbördskassan sammanblandad med sin enskilda kassa. Detta styrktes deraf, bland annat, att, vid Tullkammarens öfverlemnande till vikarien, Friherre L. uppgaf sig icke veta, huruvida uppbördsförslaget för nästföregående September månad vore riktigt eller icke, hvarom visshet lätt kunnat erhållas genom tullkassans uppräknande, derest en sådan funnits särskildt förvarad; hvartill komme den omständighet, att annan person sedermera inbetalte det belopp, som vid nyssnämnde tillfälle bort finnas i Tullkassan.