Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Desideria beviljade hofansiag, icke böra af Rikets Ständer förvägras, helst nationen, i närvarande stund, höjer de mest tillitsfulla blickar till thronen för vinnande af kraftig medverkan till alla de nationalekonomiska förbättringar, som utveckla sig i en med nutidens kraf mera öfverensstämmande anda, och då för öfrigt en summa af 161,257 R:dr, utgörande återstående besparingen på nyssberörda höga bofhållningsanslag kommer alt till Riksgälds-kontoret ålerlevereras; vill jag för min del bifalla hvad Kongl. Maj.t på denna Hufvudtite! behagat i nåder begära. Vid Andra Ilufvudlileln kommer man genast in på löneförhöjningarnes område; man hade trott all de betydliga ökningar på högre och lägre embetsoch tjenstemäns löner, som under de tvänne sednare riksdagarne genomförts, skulle för den närmaste framtiden beJriat representationen från dessa ömtåliga tvisteämnen, men det vill i stället synas, som skulle man aldrig upplefva den tid, då Statens tjenare anse sig hafva sina mödor nog lönade; ty vid hvarje riksdag framkomma nya anBih. till H. St. N;o 295. språk i ilen vågen, och sällan, om ens någonsin, händer det att afslag löija på dylika framställningar. Emellertid och då löneförhöjningsanspråken i den nu framlagda statsregleringspropositionen äro mer ån vanligt .anspråkslösa, vill jag deremot icke framställa någon anmärkning, utan hoppas att Höglofliga Stats-Utskollet noga öfverväger hvad i hi arje förekommande läll må anses lämpligt. Vidkommande deremot Kongl. Maj:ts nådiga förslag ali samtlige Revisionssekreterarne skulle, i stället för alt såsom nu. genom lullmagter, utnämnas med lön på ordinarie stat, blifva beroende på tillfälliga förordnanden med arfvode; så vågar jag på det bestämdaste motsätta mig en sådan förändring, äfven 0111 den, på sätt i nåder uppgifvits, skulle medföra en besparing af, till en början fyra — och sedermera ytterligare Sjutusende Riksdaler.
Mycket behöfver således icke ordas för att visa underhaltigheten af de skäl, på grund hvaraf Utsk. afslagit dessa motioner. Då emedlertid Betänk, icke från början blifvit upliist, torde uti ett ämne af den vigt som detta det icke vara öfverflödigt, att i några punkter genomgå motionerna och upställa en jemförelse emellan dem och Utsk:s förslag. Dertill har jag dessutom en serskild anledning, emedan jag sedan 3 år tillbaka haft äran att vara ledamot i direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk och således haft en förpligtelse, som öfverensstämmer med min böjelse, att taga denna fråga i närmare betraktande, under hvilken tid jag blifvit öfvertygad om det stora beliofvet, att något åtgöres i det afseendet, ju förr desto heldre, såvida icke vårt undervisningsväsende skall råka i största fara. Till följd af det antagna föredragningssättet anhåller jag att få genomgå några af de väckta motionerne för att underställa Ståndets pröfning, huruvida anmärkn. emot nuv:de förhållande äro grundade eller icke, och jag är öfvertygad att Ståndet deraf skall finna, att Utsk. antingen svarat alldeles intet eller också icke gifvit svar på tal som 112 Den 17 Oktober. man säger, hvaraf följer att Ståndet, såsom jag hoppas, skall stanna i ett annat beslut än Utsk. gjort. Jag börjar med Hr Wahlströms motion, hvari han omförmäler, att författningen blifvit utfärdad utan att erfarne lärare och vederbörliga myndigheter lemnats tillfälle att i frågan sig utlåta. Ingen lär neka, att detta i och för sig sjelf utgör en högst vigtig anmärkn. Enär frågan angår icke mera eller mindre än hela rikets ungdoms undervisning, kunna vi, såsom folkets ombud, väl icke förbise giltigheten af denna anmärkn. och då Utsk. icke besvarat densamma, anser jag Utsk. ingalunda hafva fullgjort sitt åliggande och att återremiss bör beviljas.
Jag deremot önskade* att seminarii-skolan mer och mer kunde införlifvas med det öfriga läroverket i stiftsstäderna, der stiftsstyrelsen är stationerad och bör vara i tillfälle ha uppsigt öfver skolan. Konung och Ständer ha redan sökt förena gymnasium och lärdomsskola, och seminariiskolan borde, efter min tanka, ej blifva ett undantag från andra undervisningsanstalter, hvarföre jag tycker det vara origtigt, att nu föreslå åtgärder, som skulle ha till påföljd att skilja seminarium ifrån det öfriga läroverket inom stiftet. Jag anser således detta Utskottets förslag vore att lösrycka en del ifrån läroverken vid de flesta stift i riket. Dessutom tror jag, att en stor olägenhet skulle uppstå för en del orter, om seminarii-skolan skulle inskränkas till så högst få ställen inom riket, derigenom att unga personer från seminarium aflägsna orter, som hade håg och fallenhet alt ta examen, för att i sin hemort egna sig åt skolyrket, hade svårt för att komma till undervisningsorten. Då jag icke vill föredraga det sättet att annonsera i tidningarne efter folkskolelärare och få dem från aflägsna orter, utan tror det vara bäst att få till folkskolelärare personer, uppväxta inom orten och till uppförande och sinnelag kända utaf den kommun, hvaraf de såsom skollärare blifva antagna, bar jag icke kunnat biträda detta Utskottets förslag. Jag kan icke säga något om skillnaden emellan seminarii-skolan och det öfriga läroverket i stiftet, ty detta är någonting, som jag icke rätt känner, så att man gerna för mig kan ta bort alla seminarii-skolor i bela riket, men att få en yngling examinerad till folkskolelärare i hvilket stift som helst, det är någonting, som jag tycker man borde kunna fordra.” 4:o Af herr prosten Wallin. ”Emot Höglofliga Utskottets beslut får jag vördsamt anmäla min reservation i det afseendct, att enligt min tanke ett af afdelningen föreslaget tillägg i fråga om skollärare-seminarierne dervid bör göras.
Således, sedan nu visat sig, huru alla dessa, i ett godt ändamål, af Regering och Ständer utgifna stadganden på mångfaldiga vis blifvit uppfattade som ett täflingsämne för alla slags missbruk, synes klart, huru nödvändigt det blir för lagstiftarna att uppgöra så enkla författningar, hvilka i möjligaste måtto förhindra egennyttan att vidare uppfinna alla konstbrännerier till produetionens förökande eller drifvande i stort. Om man tager i betraktande till hvilken del af samhället hrännerihand■ teringen egentligen hörer, eller hvilken hushållningsgren har största behofvet deraf, så borde väl brännvinsbränningen densamma endast och allenast förbehållas; och som denna visserligen ej kan blifva någon annan än hemmansbrukarens eller landtbom, han må vara possessionat eller bonde, tyckes all rimlighet påkalla, att stadsbon måste afstå från sin hittills hafda bränningsrättighet. Ty ehuru dessa sednare visserligen hafva ett slags jordbruk, kunna de i alla fall ej för jordbrukare anses, emedan städerna från begynnelsen troligen ej fått sig deras jord lilldelt i ändamål af sädesodling, utan till lin och liampcultur, eller produetion af sådana växter, hvartill landtmannens jord i allmänhet ansetts mindre tjenlig, utom att stadsbons jordbruk i allmänhet måtte anses såsom bisak, då han dessutom har mång - 220 Den 2^ Februari i. faldiga anledningar att rikta sin industri åt andra håll; hvarförutan denna jord, fördelad relativt till en stads befolkning eller tomter, alltid skulle förutsätta ett jordbruk i den minsta scala, för hvars jordvärde knappast någon pannerymd kunde komma i fråga såsom tillåten. På grund af hvad nu anfördt blifvit, skulle min tanke vara den, att brännerihandteringen ej borde vara någon med stadsjord förenad rättighet. Den tid är visserligen, ej ännu ur mannaminne, då landthushållningen kanske bättre realiserade sig utan brännvinsbränning; men skillnaden på sädesproductionen då och nu är likväl högst betydlig, hvarföre ock denna handtering nu mera blir med hvarje dag allt mer och mer oumbärlig för landtbon eller den egentliga jordbrukaren, helst till underhåll af den största möjliga ladugård.
Hvad angår verkställigheten af de indelta lönernes indragning; så anse Comiterade helgden af enskildes rätt fordra, att, så vida icke något förbehåll i sådant afseende före eller vid tillsättningen skett, alla, som å tjenster, hvarmed dylika löner äro förenade, innehafva fullmagter, eller constitutorialer, då tjensterne äro af den beskaffenhet, att de endast derigenom tillsättas, få under siri tjenstetid, derest de det åstunda, vid nämnde löner bibehållas, samt att följaktligen i alla de fall, då efter dessa grunder dylik rättighet kan ifrågakomma och vederbörande vilja sig deraf begagna, hvarom hvarje löntagare bör sig yttra, indragningen af de indelta lönerne icke verkställes förr, än då varande innehafvaren från tjensten afgålt. Vid tillämpning häraf förekommer, i afseende å LandtStaten, att, enligt hvad i det föregående är vordet i underdånighet upplyst, vid tillsättning af en mängd beställningar redan finnes uti fullmagterne eller constitutorialerne intaget det vilkor, att innehafvarne äro skyldige underkasta sig ny lönereglering, hvadan i fråga om alla dessa hinder icke möter att genast tillvägabringa den förändring, som beslutas; och, derest Eders Kongl. Majit i Nåder .skulle föreslå samt Rikets Ständer bevilja anslag till en länge ifrågastäld förbättring af nämnde Stats löner, följer i 85 öfrigt deraf, att alla Tjenstemän, som dervid komma i åtnjutande af högre löner, än de nu innehafva, äro skyldige att dessa sednare frånträda. I fråga om Indelta Arméen eger det serskilda förhållande rum, att, på sätt ofvan är anmärkt, genom Kongl. Brefvet den 2 Februari 1833 i Nåder blifvit förklaradt, att den då vidtagne löneregleringen icke skulle utgöra hinder för dervid beräknade ränteoch tionde-anslags indragande emot anvisandet af contanta löner till då läststäldt belopp.
Herr Gref ven och Landt-Marskalken erinrade, att ehuru han förut , i likhet med hvad Herr Lagerhjelm yttrat, tillkännagifva sin enskildta öfvertygelse , att lämpligast vöre det serskilte propositioner gjordes ä de mot io §. rigtade anmärkningar; likväl och då en värd Ledamot Grefve von Schwerin förmodat, att den sist gjorde propositionen skulle vinna Ridderskapets och Adelns bifall, och af sådan anledning begärt dess framställande, hvilket icke eller blifvit af någon bland Ridderskapets och Adelns Ledamöter då bestridt, hade Herr Landt - 228 Den 3 December c-, m. Marskalken , som alltid ansåg både för sin pligt och sitt nöje, att i allt hvad på honom kunde lagligen ankomma , gå hvarje Ledamots af Ståndet önskningar till mötes , trott sig böta efterkomma Grefve von Schyerins nyssnämnde begäran. Enär nu åter Grefve von Schwerins berörde förhoppning icke lyckats, framställde Herr Landt-Marskalken endast proposition tili antagande af Herr Hjertås ifrågavarande'anmärkning, angående bibehållande ej mindie. af Allmänna Beredningen , än ock, i följd deraf, af nu varande Redaction af jo §. Regeringsformen. * Ropades åter starka Nej, blandade med Ja; hvarjemte ordet Votering hördes. Herr Cederschjöld: Jag utber mj'g blott att i Protocollet få förvarad min enskildta reservation emot denna proposition , såsom stridande emot meningen och ordalydelsen af 56 och 81 §. §. Regerings-Formen. Herr Lejren: Jag får lika vördsamt till Protocollet anföra , att Ridderskapet och Adeln icke mätte anses vara skyldig att yttra sin tanka alldeles i likhet med Constitutions-l/tskottets förshg. Herr Hjerta: Då det blott är fråga om att göra en gemensam anmärkning , kan jag deri icke finna något grundlags-stridigt. — Jig anhåller således vördsamt om votering, på det vi en ganp mi få tvisten sliten. Dea 3 December e. m. 229 Herr Danckwardt:
Ohersattning af Ernst Lundquist. Pris 1 kr. Denna lilla berättelse a r skrifven med Daudets vanliga talang och fina iakttagelseförmilga och ar rörande i all sin enkelhet. Den skall helt visst Iasas med nöje af ungdom frbn 16 hr. Ofversattningen &amp; r val gjord, och boken kan p&amp; det varmaste rekommenderas. Bara Flickor af Sarah Tytler, öfversattning af Mathilds Langlet. Vi f&amp; har göra bekantskap med fyra unga flickor, hvilka komna ut i verlden för att kampa för sitt uppehalle och en oberoende ställning. Man f6ljer med stort intresse cle lifliga skildringarna frbn de kvinliga " colleges " fran universitetet och frbn sjuksköterskornas lif vid det stora sjukhuset i London. Taflan a r malad med mycken sanning och i motsats till hvad ofta sker, ej endast i rosenrödt, utan man fAr verkligen göra bekantskap med de svbrigheter, som möta en ung kvinna, db hon skall kampa sig fram i verlden, svtlrigheter, som dock i berattelsen öfvervinnas genom karaktarsfasthet och friskt mod. Unga flickor omkring 15-16 br skola med mycket nöje och intresse följa de fyra systrarne Millars öden. Vid skymningsbrasan. Berattelse af Louisa LM. Alcott. Pris 2 kr. Alcott har en g h g för alla blifvit en af vbr kvinliga ungdoms favoritförfattarinnor, och detta ar ingalunda att förundra sig öfver. Hennes stil a r i hög grad fangslande, och innehbllet &amp; r roande, friskt och fritt friln all sentimentalitet, Hos oss har likval ett stort misstag blifvit beghget med Alcotts böcker, i det man ansett dem lampliga för barn af snart sagdt hvilken blder som helst, d&amp; i sjalfva verket en god del af dem &amp; ro skrifna för ungdom. Men afven om vi betrakta dem som ungdomsböcker ar innehbllet i en del aE dem stidant, att vi ej obetingadt vilja hanföra dem till hvad vi ega bast af ungdomslitteratur.
Sig, af skäl, söm innefattas uti nådiga Brefvet den 24 November 1837, icke kunna instämma i Rikets Ständers underdåniga åsigt, rörande Roteringsverket i Jemtland, behagade Eders Kongl. Majit derjemte förordna, alt Eders Kongl. Majlis Befallningshafvande i Länet borde höra rolehållarne och öfrige roteringsskyldige, samt derefter till Eders Kongl. Majit i underdånighet inberätta, huruvida de, emot det att Regementet än vidare förblefve nedsatt till 800 man, ville, från 1836 års början, fortfarande tills vidare utgöra den, genom Eders Kongl. Majits nådiga Bref den 21 November 1827, till bidrag i roteringen bestämda vakans-afgiften; i hvilken händelse det genom sistnämnde nådiga Bref fastställda Interims-Roterings-verk skulle fortfara att gälla, intill dess en definitiv reglering, enligt af Eders Kongl. Majit redan gillade grunder, kunde, — efter till Rikets Ständer aflåtande förnyad Proposition i ämnet, — hinna verkställas; hvarjemte Eders Kongl. Majit fann för godt medgifva, att det af Stats-Verket förut lemnade bidrag, 6,666 Ridr 32 sk., i hemmansräntor finge under tiden, från 1836 års början, utan afdrag för hvad deraf å de vakanta rotarne belöpte, till fulla beloppet fördelas emellan de effektiv soldathållning utgörande rotar, efter 8 Ridr 16 sk. för hel rote, som ock att, utom den för rusthålls-hemmanen fortfarande rättigheten att åtnjuta 40 Daler Silfvermynts ränta, på det sätt, att rusthållarne först innehölle räntan af rustnings-summan och sedermera uppbure ett emot den dittills i nne häfd a augments-räntan svarande penningebelopp utan förvandling, samt derefter undfmge ersättning för hvad som uti anordnade ränte-beloppet för hvarje Nummer bruste af dertill indelta och med förvandling utgående räntor i Medelpad, det belopp af 1000 Ridr, som förut, genom Eders Kongl.
Äfvenså tillkommer det Konungens Befallningshafvande att å landet sparsamt och efter noga ompröfvande, sedan vederbörande Pastor och socknemän, samt, der så anses nödigt, äfven Häradsrätt blifvit hörde, meddela tjenlige, ordentlige och 60 Bevittn.-, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N.-o i. välfrejdade personer tillstånd, under ofvannäninde vilkor, till enahanda försäljning af bränvin, på obestämd tid, men icke utöfver ett år, å ett eller annat ställe, vid segelled samt vid sommaroch vintervägar, som, utan att vara landsvägar, allmänt begagnas; äfvensom, der behofvet för forslande det synnerligen fordrar, vid allmänna landsoch farvägar; och ege Konungens Befallningshafvande derjemte att, vid förutvarande innehafvares afgång, eller då näringsrättigheten af desse förverkas, eller på derom af Pastor och socknemän gjord anmälan, efter omständigheterna, omflytta eller indraga öfverflödiga värdshus, spisqvarter och andra näringsställen. Pastor å landet vare pligtig att hvarje år, vid Valborgsmässo-socknestämma, inhemta socknemännens yttrande, huruvida något värdshus, spisqvarter eller annat näringsställe, med ofvannäninde minuteringsrättigbet, inom socknen bör indragas, och i sådan händelse göra anmälan derom hos Konungens Befallningshafvande. Om vid grufvor, större bruk och herregårdar samt manufakturier värdshus för resande erfordras, och rättighet åstundas att under förutnämnda vilkor der utminutera bränvin, skall tillstånd för inrättande af dylika värdshus sökas hos Konungens Befallningshafvande, som, efter Pastors och socknemännens hörande, derom förordnar. Genom de i denna Förordning gifna stadganden om bränvinsförsäljning afses icke någon rubbning af den försäljningsrätt, som distilleringsbolaget i Stockholm, enligt kontrakt, tillkommer. § 44.
Uti en inom Borgare-Ståndet (under N:o 146) väckt, till Ståts-Utskottet remitterad, motion, har Herr G. C. Witt, bland annat, anfört, att Carlskrona samhälle frän äldre tider tillbaka helt och hältet, pä egen bekostnad, inredt och underhällit stadens publika skolhus. När elementarläroverket, till följd af i näder anbefalld utvidgning från 4 tiil 8 klasser, hehöfde en utvidgad lokal, ifrågasattes det att begära statsanslag till en storartad byggnad, men motionären och flere med honom, som ansett Statsverket nog betungadt, hade dä yrkat förändring och påbyggnad af det äldre huset, hvilket ock skedt. Förändringen hade kostat 33.702 R:dr, hvartill 10,000 R:dr erhållits af stiftets byggnadskassa, men för det öfriga hade staden blifvit skuldsatt. Ytterligare hade staden fått åtaga sig en ärlig beskattning af 500 R:dr till hyresersättning åt rektor, som förut haft bostad i skolhuset. Nu erfordrades likväl för laboratorium, bibliotheksrum och samlingar af naturalier m. m, en tillbyggnad, som, enligt uppgjord beräkning, komme att kosta 23,618 R:dr 50 öre, hvilken sistnämnda summa motionären föreslagit att Rikets Ständer måtte af statsmedel anslå. Af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående anslag till åtskilliga elementarläroverk inhemtas, att Kongl. Maj:t ej funnit anledning hos Rikets Ständer förorda Carlskrona stads Drätselkommissions underdåniga framställning om anslag för läroverket derstädes, hvilken framställning äfven, såsom synes af Utskottet tillhandahållna handlingar, blifvit i underdånighet alstyrkt af Domkapitlet i Lund, som vid handlingarnes granskning dels funnit hela saken ofullständigt utredd, dels ansett de framställda anspråken på ett anslag af 23,600 R:dr till lokaler för laboratorium och bibliothek, hvilket sednare år 1861 bestod af endast 234 band, vara allt för högt tilltagna.
Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtanden: N:o 19, i anledning af ett utaf Enkan Carolina Löfgren gjordt ackordsanbud; N:o 20, öfver ett af Enkan A. W. Holmberg framstäldt ackordsanbud; N:o 21, i anledning af ett utaf Kanslisten Fr. W. Bonté gjordt ackordsanbud; N:o 22, i anledning af ett, å förre Ryttmästaren F. A. Björkenstams vägnar, framstäldt ackordsanbud; och N:o 23, i anledning af ett utaf Handlanden i Göteborg, C. A. Dahlgren, gjordt ackordsanbud. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Utlåtande N:o 26, i anledning af återremiss af Lag-Utskottets Betänkande N:o 15, i fråga om giftomannarättens upphörande. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 88, i anledning af väckt motion, i fråga om rättighet till fri försälj ning å landel af hembrygdt öl och svagdricka. Bifölls. N:o 89, i anledning af väckt motion om förändrade bestämmelser, huru kostnad vid laga skifte skall af boställe utgå. Bifölls. Prot.-Utdrag den 2 Juni l8t>0. 447 N:o 90, i anledning af väckta motioner om ordnande af Militär—undervisi Riket, samt om införande af passande kroppsölningar vid Rikets alla offentliga undervisnings-anstalter. Första och andra hemställandena bifölls, men det tredje yttrandet återremitterades. N:o 91, i anledning af väckt motion om utgifvande af ett sammandrag utan gällande författningar, rörande Rusthållares åligganden samt deras och manskapets vid indelta Kavalleriet ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, och om planpenningars utgörande för Kavalleri-torpen. Bifölls. och N:o 92, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 29.
Lag-Utskottets Betänkandeti, i mät tagen och dag till försäljning dessförinnan utsatt, borde likväl försäljningen uppskjutas till dess inställelsetiden förflutit; i sammanhang hvarmed järn val såsom nödigt blifvit fratr.stäldt, att uppgifven fast egendom alltid värderades, och att denne åtgärd till tidens vinnande före in-» stäUelsedagen af gode männen föranstaltades. För Utskottet har ingen anledning sig fö« xetedt, att föreslå andning uti hvad Lagprojectet i öfverensstämmelse' med 3 §. s Morn. af 17g8 års Kongl. Stadga örn Cörtcourser och 1 Morn. af Kongl. Förklaringen deröfver den 15 Jan, t8ob i förstberörde afseenden bjuder; men* då det ofelbart måste bidraga till en fördelaktig försäljning af fast egendom, om densamma varder beskrjfven och lagligen värderad, samt en Större säkerhet derigenom äfven vinnes, att Borgenärernes och Gäldenärens förenade rätt varder iakttagen, har Utskottet icke kunnat undgå att fästa uppmärksamhet vid framställningen i sistberörde ämne och hemställer derföre om ej ifrågavarande §. kunde på följande sätt rättas; TJnder anslagstiden låten Gode Män fast egendom lagligen värderas. Ej må dock sådan egendom förr än inställelse-dagen framflutit säljas, utan så är, att den före Concourssens början $Cc, Då det skulle leda ( till besvär både för Gode Männen och för Domaren, om Depositionsattester, som från Banquen eller Uandt-Ränteriet erhöllos å Concours-massäns derstädes insatte medel, ovilkorligen skulle i Rättens vård aflemnas ochjemväl ofta blifva hinderlig^ för den friare tillgång till begagnande af samma medel, som omständigheterne kunde fordra, har Utskottet så mycket mindre LagrZJts&ottets Betänianden.
Betänkande N.o 33. pehälle genom idkandet af hvilken slöjd eller handtverk, han helst önskar; 3:0 att handtverksidkande i verkstad eller med biträde af andra personer, äfvensom anläggning af fabriker i städerne och på landet må, efter skedd anmälan hos behörig auctoritet, vara tillåtet hvar och en, som hunnit stadgad -ålder och eger god frejd; under vilkor, så vida näringen i stad eller pä dess område vill drifvas, att, efter ådagalagdt prof på insigt i skrifoch räknekonsten och dess elementer, i staden söka burskap och ställa borgen för fullgörandet af borgerliga utskylder under vissa år; 3:o att för guld-, silfver och lennarbeten, jemte andra tillverkningar och handtverk, hvilka ega ett större inflytande på afnämares ceconomiska välstånd, nödiga inskränkningar med afseende på controler, måga iakttagas; 4:o att allmogens producter och slöjdealster, äfvensom alla handtverkeri-, manufacturoch fabriksvaror, sorn inom Riket tillverkas, må fritt och obehindradt föras till upplag och försäljas öfver hela Riket, på enahanda sätt som hittills skett i afseende på handel med spanmål och victualievaror; 5:o alt idkande af utrikes handel, liksom handeln 1 allmänhet uti stad, icke må tillåtas andra än dem, som vunnit borgarerätt, hvilken rättighet det skulle stå hvar och en öppet att erhålla, som eger stadgad ålder och god frejd, samt förmår aflägga prof pä nödiga insigter i de kunskapsgrenar, som kunna anses erforderlige. Hvarefter Kongl. Maj:t täcktes vid nästkommande Riksdag i Nåder lemna Rikets Ständer del af de utarbetade nya författningsförslagen i deras helhet, eller i de delar deraf, sorn kunna föranleda till ändringar i Civil-Lagen. Jag anhåller, att denna min reservation må bli Betänkandet följaktig till de respective Riks-Stånden.