Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
«DUN IOC 1897 I lifvets skola, dit vi blifvit satta, Guds under k u n n a vi blott barnsligt Den lärt sig minst, s o m t r o r att mest han v e t; V å r sanna bildning är v å r ödmjukhet. W. två vintrar gästade han Ikas h e m, till dess d ö - ägnat sig åt denna den beröfvade som vän, som henne också med sin elev. denne gode lärare och hade alla skäl att vara n ö j d » H o n studerade så snällt, » brukade han på sitt som bekant allt utom kruserliga sätt ofta säga åt henne. kall, om det uppfattas djupt ofvan anlag genom uppgift och hon har, så- påvisats, utvecklat dessa sina samvetsgranna stående lärare. studier för framMest har hon tills vidare gjordt sig känd genom sina arbeten inom pianomusiken och Men liksom öfriga uppgifter i lifvet kräfver j u familjemoderns här solosång-facket klingat i våra och flere af dessa konsertsalar. af sångmusiken, » Fjäriln » Dit hafva höra t. ex. o c h » N i n a la lavandaja » samt balladerna m e d obligat violin » S t r å - D e t k o m nu också en tid f ö r I k a, då plikterken » och na m o t h e m m e t och familjen måste skjuta anromanserna: dra geland och ur A. och allvarligt, insatsen af hela intressen modern själf läroverken åt sidan. den för personligheten. Sina tre söner inträde i de förberedande gaf offentliga undervisningen. De äro nu uppvuxna och ägna sig åt skilda banor K. » Tonernas lif. » Bekanta äro ock » M e d en b u k e t t » till text af V e r - » Signes » Melins med samma text » Humleplockningen », visa » som Ludvig Norman tonsatt. V ä r d att vinna allmännare spridning är äfven den nätta sångberceusen samt hafva i arf fått musikalisk begåfning, hvil» I d y l l », ett af Ikas senaste arbeten. ket gör, att familjens medlemmar själfva kunna ut nämnda tonstycken, som utförts af en del orarrangera musiksoaréer i hemmet.
Kronnbetjeningen måste således sedermera resa omkring i hvarje district nästan till en hvar, för att uppbära dess Kronoutskylder. Jag känner hela härader, der knappt någon infinner sig vid uppbördsmötena; men då Kronobetjenten sedan kommer hem till deni, hafva de penningarna, jeinnt afräknade, liggande i beredskap att betala med. Jag tror således, att detta försök misslyckats, oell förmodar, att Hrr Landshöfdingar förena sig i denna min åsigt; hvadan jag hemställer, att något vite eller ersättning för Kronobetjeningens resor i nämnde ändamål måtte åter upplifvas och stadgas. Jag anhåller, att denna motion må till Bevilln.Utsk. blifva remitterad. Gr. von Rosen, Axel: Jag instämmer till alla delar i hvad Hr Nordenanckar anfört rörande misslyckandet af det ändamål, man sista Riksdag åsyftat medelst borttagande af de förut stadgade 12 sk. böter för uteblifvande från uppbördsstämmorna. Jag har också uti min 5-års-berätteIse ådagalagt, att följderna häraf inom Götheborgs och Bohus Län varit desamma, som Hr Nordenanckar omnämnt. Jag anhåller, att hvad jag nu haft äran upplysa får, vid remiss af motionen, medfölja till Utskottet. Ilr Nordenanckar motion lades på bordet. Gr. von Fersen, Hans, uppläste följande: Mycket har så inom som utom detta rum, synnerligast sedan Riksdagens början, blifvit ordadt, för att fasta representantens uppmärksamhet å det tilltagande begäret till fylleri hos nationen, och botemedel mot detta onda hafva på flerfaldigt sätt redan blifvit föreslagna. En utväg, ledande till detta ändamål, har dock ännu lemnats ovidrörd. Utan att i någon mån vilja förringa värdet och ändamålsenligheten såväl af skärpta straff och lagbestämmelser, som ock af öfriga prohibitiva åtgärder i detta afseende, torde mig likväl tillåtas att yttra den öfvertygelse, att allt dock dermed ej är gjordt och att slika åtgärder ej uteslutande böra antagas såsom de grunder, hvarpå hoppet oin folkförbättringen bör byggas.
JEdelbergs Memorial, om underhåMande af Landscrona Stads Hamn; samt 4:0 angående samma RiksdagsFullmägtiges Memorial, om Arbets och Correctionshus inrättning i Malmöhus Län, S D. Bifölls StatsUtskottets den 27 Dec. på bordet (agde Utlåtande i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss på StatsCommissarien Widegrens ansökning om vidare förskott på Arfvodet i och för RiksHufvudbokens upprättande och afslutande; hvarjemte till Utskottets Utlåtande remitterades Herr Settervalls jemte flera Ledamöters nu gjorde anföranden, angående de från några 3 än uteblifne Räkenskaper och upplysningar, derigenom hinder och uppehåll uti RiksHufvudbockernes afslutande inträffat. Från Hedera. BondeStandet. S. D. Vid ytterligare föredragning af Statsutskottets den 4 i denna månad afgifne Utlåtande, i anledning af RiksdagsFullmägtigen för Lands; 2 5 JProt. Utdrag d. 30 T)st. 1817. Landscrona Stad Herr L. L. Edelbergs Msmo. ria!, örn underhållandet af nämnde Stads hamn, fann Bonde Ståndet , som ej var i tillfälle att pröfva nyttan elier nödvändigheten af hvad Herr Edelberg föreslagit, sig således ej kunna med detta ärende taga någon befattning; hvarom Respective Med.Stånden skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning, biföll Hedervärda Bonde Ståndet Stats Utskottets afgifne utlåtande, angående Riksdags Fullmägtigens för Landscrona Stad, Hr L. L. Edelbergs, Memorial om Lån af allmänna medel i och för Stadens Kyrkobyggnad. S. D. Vid förnyad föredragning, biföll Hedervärda Bonde-Ståndet Stats Utskottets afgifna utlåtande i anledning af Riksdags FulImägtigens för Landscrona Stad, Hi L. L.
Herr Hegardt, Christian Bernhard: Enligt min Reservation, och de grunder jag deri utvecklat, yrkar jag det förbehåll, att BankoStyrelsen må blifva berättigad, att inställa nya låns beviljande, i händelse en sådan åtgärd anses nödig för uppfyllandet af Bankens förbindelse, att oafbrutet fortsätta utvexling af Silfver mot BancoSedlar. Ett alltför starkt ålitande af Bankens Silfverfond kunde blifva följden af en genom lånerörelsen öfver höfvan Ökad Sedelstock, och det enda rätta medlet, att afhjelpa denna olägenhet, vore då, såsom jag tror, att .tills vidare inställa utgifvan - Den 21 October e. ni. det af nya lån; hvarföre jag anhåller, att delta vilkor måtte fästas vid bifallet till 2i punkten. Herr Skogman: Jag vill blott åberopa mitt yttrande vid åtterremissen af Utskottens första Betänkande, nemligen, att jag anser den grundfond jag då yrkade, hafva det dubbla ändamål, att förstärka Bankens reela fond, och att undvika en för hastig minskning af lånerörelsen. Herr Tham: Genom det beslut Ridderskapet och Adeln samt två andra Stånd fattat i afseende å i3:de punkten, tror jag Bankens säkerhet vara förvarad. Dessutom har jag tyckt mig finna, att Banken snarare borde öka, än minska, lånerörelsen. Jag anhåller om bifall till Utskottens förslag i förevarande punkt, samt tror, att de andre 3 Stånden äfven bifallit detsamma; hvarom jag dock af Herr RiddarhusSecreteraren torde få utbedja mig närmare underrättelse. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: Förevarande punkt är af de öfrige trenne RiksStånden bifallen. Herr Ribbing: Jag får blott fästa uppmärksamheten derpå, alt här ej är fråga om att afslå denna punkt, hvilken af de öfriga 3 Stånden blifvit bifallen, utan blott alt göra det tillägg Herr Hegardt föreslå - Den October e. m. git. Har man å ena sidan hindrat, att Lånerörelsen minskas, är väl intet billigare, än att man äfven hindrar dess för stora ökande. En obegränsad
1 anledning häraf, ålåge det väl Utskottet, att till Rikets Ständer nu afgifva förslag till de förändringar i Sedelsystemet, som blifva erforderlige; men enär, inom den för Riksdagens slut bestämda tid, det icke är Utskottet möjligt, att medhinna upprättandet af detta förslag, har Utskottet, på sätt af punkten 25:o här nedan inhemtas, tillstyrkt, att det åt BancoFulimäktige måtte öfverlemnas, att i tid vidtaga alla, i förrberörde hänseende nödiga förberedande åtgärder, samt att om det förändrade myntsystemet - Banco-Utskottets Memorial, N.o 68. 17 systemet skulle komma att före nästa Riksdag till verkställighet befordras, då föranstalta, att ett nytt sedelmynt varder från Banken utgifvel. Som emellertid nu gällande föreskrifter angående Bankens sedlar torde böra oförändrade bibehållas; har Utskottet föreslagit, att 129 och följande §§ i Banco-Reglementet fortfarande måtte få gälla till efterrättelse, med de mindre jemkningar i redactionen, som af punkterne26, 27 och 28 vidare inhemtas. Som Rikets Ständer bifallit Utskottets dels i Utlåtandet N:o 44 gjorde framställning, angående befrielse för Associationer och Privat-Banker för Spanmåls-belåning från erläggande af folii-afgift, och dels i 14 och 17 §.§. af Berättelsen N:o 27 afgifne förslag, har Utskottet ändrat 139 §. i BancoReglementet, enligt hvad punkten 29 utvisar, samt uppgjort det nya stadgande, som förekommer i punkten 30, och slutligen såsom af punkten 31 inhemtats, omredigerat 142 §. i Banco-Reglementet. Stockholm den 15 Maj 1845. Reservationer: Af Herr Friherre Stjernstedt, J.
Yisserligen hafva, enligt hvad Utskottet delgifna handlingar ådagalägga, åtskilliga reparationsarbeten, i anseende fill brist på medel, fått från ett till annat år anstå, men då något längre uppskof icke synes hafva ifrågakommit, torde det angelägnaste behofvet kunna anses uppfyldt äfven med en mindre betydlig förhöjning än don nu af Kongl. Majit föreslagna; i följd hvaraf Utskottet tillstyrker, att ifrågavarande anslag må från 90,000 till 100,000 Ridr förhöjas. b) Sedan Kongl. Majit, genom nådigt Bref af den 24 Maj 1864, förordnat, att vid Norra Skånska infanteriregementet 183 och vid Södra Skånska infanteriregementet 202 soldatnummer, hvilka allt ifrån regementenas uppsättande stått vakanta för Statsverkets räkning, skola från och med innevarande år rekryteras, har Kongl. Majit, som på sätt hår nedan under 47:de punkten förmäles, för första uppsättningen af materiel för omförmälda 385 soldatnummer äskat anvisande af ett extra anslag, begärt att till underhållet af omförmälda materiel måtte beviljas följande, förslagsvis beräknade årliga anslag, nemligen: för kapotter, personela utredningssamt remtygsoch trosspersedlar 1,540 Ridr samt för lifoch släpmunderingspersedlar 5,317 Ridr 23 öre, eller i rund summa 5,320 R:dr; och får Utskottet, som här nedan tillstyrkt anvisande af medel för uppsättning af omförmälda materiel, jemväl hemställa, att för underhåll af kapotter, personela utredningssamt remtygsoch trosspersedlar för 385 nummer vid Skånska infanteriregementena må beviljas ett årligt belopp af 1,540 Ridr, att, anslaget för “Försvarsverket i allmänhet" tilläggas. Viljande
På sid. 3 af Betänk:t säger Utsk:t: — «I)et måste erkännas, att för den oförmodade händelse att det numera öfver hela landet utbredda nätet af enskilda banker drabbades af en allmännare olycka, som vållade deras obestånd, den direkta förlust statsverket såsom fordringsegare hos dem kunde göra af flere eller färre innestående ränleri-kassor, vore obetydlig i jemförelse med den, som hela landet vid en dylik tilldragelse skulle lida, och som utan tvifvel skulle framkalla statens mellankomst till hela folkets och allmänna rörelsens hjelp.» Man kan icke vara naivare än Utsk:t här varit. Om det äfven är en pligt för staten att vid kritiska tillfällen taga privatbankerna under armarne och söka förhindra deras fall, kan jag dock icke gilla att de olyckor, här förutsättas, skulle ökas med några millioners brist i statskassan. En föregående talare har redan ådagalagt huru obetydlig den genom antagande af motionärens förslag uppkommande räntevinsten skulle blifva. Jag ber att få upplysa huru det förhöll sig med härvarande ränteris behållning vid slutet af sistlidne år. Den uppgick till 81,000 rdr, deraf 50,000 voro bränvinsmedel, hvilka, enligt föreskrift, böra, så fort de inflyta, till Statskontoret öfversändas. Af återstående 31,000 rdr voro 28,000 rdr an - Den 27 Januari. 191 slagna till diverse ändamål, såsom kurhus m. m., och borde vara tillgängliga när som helst. Af resten 3,000 rdr voro hälften, 1,500 rdr, statsmedel och hälften riksgäldsmedel, om hvilka sednare här ej torde vara fråga. Statens räntevinst torde således i allmänhet blifva ganska ringa och privalbankerna skulle säkerligen icke vilja för deri vinst de kunna påräkna mottaga medlen, helst de för den förökade skriftvexlingen och räkenskapsföringen sannolikt måste anställa en särskild tjensteman. Inblandningen af statens och de enskilda bankernas affärer är derför å ingendera sidan önskligt. Jag anhåller att någon skrifvelse till K.
Men, enligt lagen för all mensklig utveckling, lågo ej genast de rigtigaste grundsatserna för öppen dag, så att den nyvaknade lifligare handelsverksamheten med ens kunde efter deni ordnas, utan, innan dessa ännu hunnit efterforskas och utletas, bildade sig en routine, hvarvid syftet blef efter mera tillfälliga och ögonskenliga fördelar bestämdt. Såsom statshushållningens hufvndsakliga, ja! uteslut-nde uppgift sattes till en början att så mycket, som möjligt, öka landets penningekapital, summan af reda penningar. Om de varor, hvilka genom handeln kommu i omlopp, voro bättre eller sämre; om större eller mindre insigt förvärfvades, rörande tillgångarnas förmånligaste användning och tillgodogörande; om de fördelar, som genom handeln vunnos, kommo några få eller nationen i sin helhet till del — deråt egnade man ej synnerlig eftertanke, derpå lade man ej stor vigt. Penningekapitaiets förökande och penningarnas qvarhållande inom landet, detta utgjorde länge enda målet, och för dess ernående utgåfvos höga tulltariffer, ja! utlärdades rent af förbud för åtskilliga artiklars uteller införsel. Då nu, trots dessa hinderliga mått och steg, handeln gick framåt och nådde en ej ringa grad af blomstring, fick det häfdvunna en magt, som gjorde det för de efterhand framträdande friare idéerna svårt att vinna insteg. Det närvarandes förmånlighet hade man sjelf erfarit; att inse, hvad gagn de ifrågasatta förändringarna skulle komma att lora med sig, dertill fordrades både vilja och förmåga att vidga blicken utöfver det närvarandes trånga synkrets. Men icke äro de fördelar alltid, eller ens merändels, de största och väsendtligaste, hvilka först träda i dagen. Får ej ofta det träd, hvars rötter tränga ned på djupet, och som derföre ej så hastigt hinner sin fulla mognad, i sin tid både fastare stam och rikare krona, än det, som skjuter upp ganska snart efter det dess frö blifvit nedlagdt i jorden! Så småningom måste de rigtigare prin - 398 Den 7 Februari e. m. ciperna segra.
Behofvet deraf erkändes vid sista riksdag; och jag hade hoppats, att ifrån något annat hål! finna förslag dertill framstäldt. Sådant har likväl icke skett; oell ehuru ogerna jag ökar antalet af de vid denna riksdag väckta motioner, har jag dock ansett mig pligtig att taga till pennan för att framlägga ett förslag i ämnet. Jag hade önskat alt på förhand kunna härom samråda med flere andre kunnige personer och underkasta mina tankar deras pröfning; väl vetande, att det är öfver en mans höfva att ensam uppgöra ett antagligt lagförslag; men tiden har varit för kort, och jag anhåller om undseende för hvad sorn kan finnas bristfälligt. Det vid sisth riksdag af Bancooch LagUtsktn utarbetade förslag till lag för enskilda banker kom till afgörande hos KiksSttn så nära riksdagens slut, alt förslaget med möda hann att genomgås och med flera förändringar antagas; men K. M:s sanction uteblef. Likväl har K. M. sedermera utfärdat privilegier för 4 provincial-banker och reglerntn för 2 hypotheks-föreningar; hvarvid K. M., i afseende på bankerna, hufvudsakligen begagnat de föreskrifter, som uti lagförslaget voro upptagna, och afvikelser hafva egentligen endast ägt runi i hvad som rörde grundfondernas belopp och dylika reglementariska frågor. Mången skulle således kanske tycka, att vidare lagstiftning i detta ämne kunde vara öfverflödig; men 3:ne omständigheter synas mig isynnerhet vara af den vigt, att de påkallade förändrade lagbestämmelser mot de som nu finnas. Dessa äro: 1:0 Frågan om rättigheten att utgifva tryckta eller graverade sedlar, hvilka löpa såsom mynt i landet. K. M:s förhud afdon 22 Oct. 17(36, upplifvadt genom K. kungörelserna af den 24 Mars 1790 och 2 Augusti 1792, innehåller föi bud för enskilde personer alt utgifva koppar-polletter, skrifna eller tryckta sedlar på skillingtal eller s. k. valutor, tryckta assignationer eller invisningar på andra enskilda män, innehållande större eller mindre summor.
På den punkt saken f. n. befinner sig, blir det alltid staten som får sitta emellan, ty i händelse någon hypoteksförening skulle sköta sig så, att densamma komme på balans, så blir grundfonden, till det belopp, som kan ifrågakomma, anlitad för att fylla bristen, medan de andra hypotheksföreningarne icke komma att härutaf hafva någon olägenhet eller vidkännas skyldighet att med ringaste tillskott bidraga. Jag vill således hoppas att åtminstone någon ändring kommer att vidtagas vid detta moment, på det att hypotheksbanken ej må kunna företaga sina låneoperationer under den förutsättning, att risken är ingen för låntagarne, ty staten får slutligen »betala fiolerna». Dtslct resonnerar äfven så, att grundfonden bör förefinnas för att stärka krediten på den utländska marknaden. Denna förevändning kan jag ej finna vara annat än ett svepskäl, ty för den utländska långifvaren måste det väl vara tillräcklig säkerhetatt veta, att hela den Svenska jorden, som är delegare i denna bank, häftar för återbetalningen, och att denna blott till l/2 eller högst till 2/s af sitt egentliga värde blifvit intecknad. På grund af dessa anförda skäl, anhåller jag om afslag å ifrågav.de g. Hr Stuart, Carl Gustaf: Jag delar hufvudsakligast de åsigter, som i afseende på denna § blifvit af Gr. Mörner uttalade. Lika med den värde Gr:n erkänner äfven jag, att grundidéen, som genomgår hela detta förslag, är ganska riktig och förtjenstfull, — ty hvem kan annat än gilla den principen att de särskilda hypotheksföreningarnes låneoperationer, så snart som möjligt, måtte blifva sammanförda på ett håll — men, hvad jag ej kan godkänna, är den tillämpning af förslaget, som i åtskilliga gg blifvit gjord. De största betänkligheterna hyser jag dock mot det i denna g framställda förslag, att staten skulle lemna hypothetsbanken en grundfond af 8 millioner rdr. Jag skulle tro, att genom ett sådant förslag mycken oreda skall upkomma, hvarjemte farhåga ovilkorligen - Den 8 September e. m. 81 ligen måste upstå derför, att staten en gång komrrie att för denna inrättning betala fiolerna.
Gyllenborg efter inhämtade underrättelser fran Hof-Canzleren, tillkännagifwit, hwad äfwen Herr Bistoppen och Commendeuren Doctor Weideman, wid detta Memorials föredragning uti Högwördige Prest-Standet, enligt Prvtocolls - Utdraget, da anfört att, sedan den af Kongl. Majit i Nader tillförordnade Committee till öfwerscende af Enskiftes - Författningarne, nu mera flum des uppdragne Befattning, Kongl. Majus Nådiga Beslut i detta ämne uti dehe dagar blifwer utfärdadt; hwadan ock Utskottet trvdt sig ej böra lägga widare hand wid Herr Prosten Thoselli ofwanberörde Memorial; Hwilket dock till Riksens Högloft. Ständers widare ompröswande Utskottet får »vördsammeligen öfwerlemna. Orebro den 8 Julli 1812. Pä Högloft. Ridd. Adelns Pä Högw. Prest-StänLedam. wägnar, detsLcdam. wägnar, ^sob. H. O) Ilenbo rZ. 0 v. klo sensrein. Pä Wällofl. Borgare-StänPä Hederw. Bonde»Stän« dets Lcdam. wägnar/ dets Ledam. wägnar, Olok Ljösteät. O. K. LcbLrs. Hfter. i,L§or§r^o« * * 1444 Den 9 Julii.' I^li twanne till Wällofl. Borgare - Ständet den 2o:de ststl. Junii ingifne, och samma dag till Riksens Haglöf!. Ständers Allmänna Bcswärs - och Ekonomie-Utstött remitterade Memorialer, hafwa Herr Borgmästaren Ornberg och H:rGrosshandl.
Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 5, Mern. R. St. underdån. Skrifv. N:o 208. om obegränsad rätt till. Motion Nio 241. Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 5 och Mern. Nio 34. R. St. underdån. Skrifv. Hermelin, Friherre Carl Samuel, Motion Nio 58, angående anslag för utvidgande af Norrtelje Elementar-läroverk till femklassigt. Stats-Utsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Hermelin, Friherre Claes Fredrik Samuel, Motion Nio 91, angående skyldighet för Postverket att ansvara för s. k. löspost-väskor. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Nio 33. R. St. underdån. Skrifv. Nio 36. Motion Nio 92, angående anslag till inrättande af en särskild profession i Nationalekonomi vid universitetet i Upsala. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 139 och Mern. Niis 170 och 207. Motion Nio 219, angående anvisande af medel till byggande af en jern bana från den af Kongl. Majit föreslagna norra stambanan till Upsala, öster om Sigtuna-fjerden. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 87 och Mern. St. underdån. Skrifv. Herrljunga och Uddevalla, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Hertigen af Östergötland. Se Oscar. 19 Hessleholm och Christianstad, angående jernväg mellan. Se Jernväg. Heurlin, angående pension åt Elisabeth Heurlin, född Liljewalch, enka efter Biskopen, f. d. Statsrådet, Doktor Christoffer. Motion N:o 205. StatsUtsk. Utlåt. R. St. underdån. Skrifv. Heykenskjöld, Carl Johan Edvard Motion Nio 102, angående fördelning af kostnaderna för sjösänkningar, der qvarnverk icke finnas att ändra eller utrifva. Sammans.
Denna fråga ingriper så i nästan alla våra ekonomiska förhållanden, att, i fall ett särskildt Utsk. blefve nedsatt, skulle för tidens vinnande en mängd andra dermed gemenskap ägande enskilda motioner och K. propos:r liänskjutas till detta Utsk.; och då tror jag, att största delen af de mål, som ansetts tillhöra Ekon.- Utsk:s behandling, skulle blifva derifrån förvista, och enär det likväl skulle tillhöra det särskildta Utsk:t, att i ämnet höra Ekon.-, Lagoch Bevilln.-Utsk:n, skulle derigenom bestämdt en omgång förorsakas. Det är blott denna åsigt af saken jag velat uttrycka, och hänskjuler jag för öfrigt frågan till R. o. Ad:s afgörande. Hr Lefre'n, Johan Pehr: Gammal riksdagsmannaerfarenhet har visat, att mål af den omfattande beskaffenhet som detta, vanligen blifvit väl och redigt afhandlade, då ett särskildt Utsk. blifvit tillsatt för deras behandling. 336 Dea ia Februari f. m. Orsaken dertill är lika enkel som naturlig. Dä nian ej har mer Un ett hufvudföremål för sin omtanka, använder man all sin omsorg derpå; men då man har flera saker att tänka på, eller flera jern i elden, såsom vanligen casus är, måste man dela sin uppmärksamhet, och har man icke tillfälle att så bestämdt egna sig åt ett håll, som nödvändigheten fordrar, då frågan är af den omfattande beskaffenhet, som den nu förekommande. Jag tillstyrker således ett särskildt - Utskts tillsättande, emedan jag hoppas, att dess betänk, skall blifva sådant, att det kommer alt ligga till grund för en definitiv åtgärd, hvilket sannolikt ej blir möjligt, om ämnet behandlas på samma sätt sorn hittills. R. o. Ad. torde icke anse nödvändigt, att göra en så vigtig och så neutral fråga, sorn denna, till en tvistefråga och partisak. Jag säger neutral, emedan hvilka politiska tänkesätt man än må bekänna sig till, den är så utom dem och rörer så nära bestämda intressen för hvarje'husfader och icke husfader, att den kan väl behandlas, utan att behöfva inpressas i en politisk labyrint.