Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Säker bot vinnes ej, förr än man lyckats upptäcka och undanrödja orsaken. Som tillfälligt lindrande medel kan man fursöka fuktningar med blyvatten, eau de Cologne eller en 1 % karbolsyrelösning (med sprit), gnidning med citronskifvor, karbad af cirka 30° temp. o. s. v. Ett godt medel är i många fall fortsatt bruk af atropin: Va — 1 milligram 2 — 3 gånger dagligen. Detta medel fäs dock ej utan läkares recept. Sjuklig fru. 1) Dessa äro afgjordt uyttiga, blott de ej tagas för varma eller för starka. 2) Helbad hvar tredje dag af 34° å 35° temp. under högst 10 min. med följande kort halfbad af 28° temp. 3) Behandlingen beror till stor del på beskaffenheten af ert hjertfel, som vi ej kunna känna utan undersökning. Försök emellertid en mixtur af 300 gram Digitalisinfusion och 20 gram bromnatrium, af hvilken ni bör taga en matsked 3 gånger dagligen. Lugn i psykiskt och fysiskt afseende är naturligtvis af största vigt. Elfrida S. På er fråga angående » slemafsöndring från luftröret » kunna vi ej lemna er något svar, då ni i öfrigt blott upplyser, att » magens funktioner äro något rubbade ». På hvad sätt äro dessa rubbade? Huru vet ni, att slemafsöndringen kommer från luftröret? En bekymrad moder. 1) Se svar till Fru på landet i n:o 9! 2) Låt lämplig läkare göra en underlifsundersökning, ty dessa rubbningar måste först och främst behandlas. Om ni kan, så använd återstoden af sommaren till en brunnsoch badkur. Har ni ej tillfälle dertill, så drick hvarje morgon på fastande mage två glas varmt Carls badervatten och strax före frukost och middag ett punschglas Porlavatten. Lef en tid bortåt blott af mjölkmat, löskokta ägg och litet fisk (utan fet sås). Orolig hustru. Något dylikt surrogat kunna vi tyvärr ej säga eder: hvad som än föreslås, blir antagligen utan effekt, om vederbörande ej sjelf kan besluta sig för att upphöia med detta missbruk. Dir — d.
Då det nu beror af Rikets Höglofl, Ständers beslut, om och under hvad vilkor Bankens samtlige Lån på hus, som varit brandförsäkrade i f. d. Stads-Fonden af Allmänna Brandförsäkrings-Verk et, och hvilka utgöra i antal emellan Tre och Fyrahundrade, framgent må bibehållas eller icke; har det i sådant afseende blifvit föremål för Baneo-Utskottets öfvervägande, huruvida rättighet att, under iakttagande af stadgade betalningsvilkor, fortfarande behålla sina Baneo-Lån må kunna tillerkännas: BancoUtskottets Betänkande N:e 36. 1:0 Innehafvare af Banco-Lån mot Pant af hus och byggnader i Städerne, utom Stockholm, som styrka, att deras Egendomar blifvit försäkrade uti Städernes Allmänna Brandstods-Bolag. Banco-Utskotlet har, vid genomgående af det Reglemente, som af Kongl. Maj:t d. 3o Junii 1828 blifvit utfärdadt för Städernes Allmänna Brandstods-Bolag, funnit, att denna Inrättning ej kan anses innefatta större, utan deremot läst mindre garantier för en Långifvare, än förra Allmänna Brandförsäkrings-Verkets Stads-Fond, hvilken dock, enligt hvad erfarenheten visat, icke medfört påräknad säkerhet. Såsom stöd för denna åsigt må endast åberopas den uti 1 Cap. i5 §. förbehållna rättighet för Delegare att, efter erlagde 3:ne års afgifter, när som helst från Bolaget afgå; en rättighet, som, i kända lse den af lillfällige orsaker blefve allmännare begagnad, ensam vore tillräcklig att åstadkomma den nya Inrättningens totala upplösning, äfven utan all inverkan af egentliga olyckshändelser.
Öfver Pehr Erik Anderssons vid sednasle Riksdag väckta förslag i enahanda syfte yttrade de förenade Utskotten, att inom skogsbygder i allmänhet stängselskyldigheten för en vidsträckt utmark emot en annan hys åkergärden och ängar för utmarkens egare skulle blifva synnerligen betungande, och att, ehuru det kunde anses billigt att, då skog och utmark vore af god och bördig beskaffenhet, egaren deraf finge vidkännas delaktighet i hägnadsbesväret, ett motsatt förhållande dock inträffade på de orter, der utmarken vore vidsträckt, men stenbunden, bergaktig och ofruktbar, och att det således syntes vara tvifvel underkastadt, om och till hvad del egare af utmark rättvisligen borde kunna förbindas att deltaga i en hägnad, deraf han i de flesta fall hade ringa eller intet gagn. Jemte det Utskotten nu ånyo åberopa dessa skäl, som af Rikets Ständer för giltiga antogos, få Utskotten dessutom anmärka, att, om äfven stadgades, att egare af utmark skail, då denna möter inega, deltaga i stängseln mot inegan, någon grund för denna skyldighets fördelning icke finnes att söka i nu gällande slängselstadga. Denna innehåller nemligen, att, då särskilda stängsel-lag mötas, deras hägnadsskyldighet bestämmes, om utmark gränsar till utmark, efter oförmedladt, och om inegor mötas, efter för - lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Uiskoltens Betänkande, N:o 24. 9 förmedladt hemmantal. Om således utmark skulle deltaga i hägnad emot inega, skulle narn maioi u iu. u^uuu w, jy" - antagen. Hvadan Pehr Erik Anderssons ifrågavarande förslag lärer vara lika litet antagligt i Westmanland, som i öfriga delar af Riket; och hemställa alltså Utskotten, att JÖrslaget härom må lemnäs tilan afseende.
Reservationer: af Herr Gripenstedtj J. J.j ”Mot Utskottets närvarande betänkande anser 4 Bevillnings-Utskottets Betänkandej No 22. jag mig pligtig att nedlägga min reservation, så vidt det rörer afstyrkan å Herr Grefve A. G, Gyldenstolpes motion, alt en accis-afgift af 2 sk. Banco måtte erläggas för hvarje kanna Bränvin, som införes till hufvudstaden. Såsom skäl till detta afstvrkande, har Utskottet anfört och ansett giltiga de inkast, sorn vid sistlidne Riksdag gjordes mot en nära. likartad framställning. Dessa skäl anhåller jag nu att punkt för punkt få upptaga, för att söka ådagalägga deras ringhaltighet. Man säger, att denna åtgärd vore första steget på en ny skattebana, hvars lätthet att beträda snart skulle föranleda ett yrkande af de öfriga städerne om enahanda rättighet, hvilket åter skulle hafva till följd ett förnyadt införande af de gamla landt-tullarne. Alt denna inre tullbevakning medför stora och öfvervägande olägenheter, är en sanning, och denna omständighet har lör mig varit tillräcklig orsak att instämma i förkastande af de förslag, som åsyftat accisens införande vid alla städer. Då fråga deremot endast är om Stockholm, så har inkastet ingen tillämplighet, alldenstund någon förändring i dess tullsystem fördenskull icke vore behöflig. Hvad de sä kallade ”tillskapade behofven” angår, hvilka Utskottet förutser i en framtid skola framställas af städerne såsom grund för sina fordringar, så lärer någon serdeles fruktan härför vara öfverflödig, enär något giltigt skäl till dessa fordringar icke ligger i ett sådant tillskapande, utan i ett på pröfning grundadt erkännande af de anförda behofven. Att åter blotta prejudicatet af hufvudstadens rätt i detta fall, skulle förläna en dylik äfven åt alla de öfriga, saknar ali rimlighet, då man besinnar de mångfalldiga öfriga förhållanden, hvarigenom denna redan står isolerad.
Gyllenhammar är 65 år gammal, har tjent K. Mit och Kronan på 5lista året och på 12:te vid fängelset, har deltagit i 3:ne fälttåg, deri förlorat fader och enda bror, fått tapperhetsmedalj. På grund af hvad jag haft äran anföra, vågar jag hoppas, att Major Gyllenhammar, efter så många års oro, faror och mödor i Kronans tjenst, måtte erhålla sin lön, 2,000 rdr rmt, i pension, hvilket torde vara förenadt med både rättvisa och billighet. Denna min motion torde till StatsUtkit blifva remitterad. Remitterades till StatsUtskit. Frih. Den 26 November f. m. 417 Frill. Alströmer, Carl Jonas Oscar, upläste följande motion : Då HandelsOrdningen den 22 December 1846 utfärdades, var handel med köpmannavaror städerna förbehållen och rättighet dertill å landet endast undantagsvis medgifven. Handelsfriheten å landet blef derföre i den nya Författmn begränsad genom bestämmelser, åsyftande att göra öfvergången mindre märkbar. Till dessa be stämmelser hörer stadgandet i § 6 mom. 1, att öppen salubod å landet icke må anläggas närmare stad, lin på tre mils afstånd derifrån, hvilket stadgande sedermera blifvit förklaradt ega lika tilllämpning för köpingar som för städer. Det härmed för stiiderna afsedda skydd mot medtäflan af landthandel lärer numera icke kunna tilläggas synnerlig vigt, sedan sanningen af den grundsats, att frihet i handel och näringar utgör den kraftigaste häfstången för ett lands utveckling och förkofran, vunnit ett mera allmänt erkännande. Af den vexelverkan, som upstår genom en lifligare varuomsättning på landet, tillskyndas städerna otvifvelaktigt större fördel, än af det skydd mot täflan, som de från landthandel fridlysta områden lemna. Också har den åsigten alltmer gjort sig gällande, att föreskriften om handelsbods aflägsenhet från stad lämpligen kan, utan någon menlig inverkan på städerna, helt och hållet borttagas eller åtmin stone jemkas, — en åsigt som KommerseColl., uti afgifvet underd.
Skrifvelse> N.o 224. fjerde grad, från fyra till och med sex år, femte grad, från två till och med fyra år, sjette grad, från sex månader till och med två år, sjnnde grad, från och med trettio lill och med etthundraåltatio dagar, c) att fängelsestraffen skola undergås i allmänna straffanstalter, inrättade dels till ensamhetsfängelse, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med det så kallade Philadelphia-systemet, dels till gemensamhetsfängelse, i hufvudsaklig likhet med det så kallade Auburn-systemet; att till en början och i den mån tillfälle dertill gifves, ensamhetsfängelse skall begagnas för dem, som dömas till fängelse i sjunde eller sjette grad; e) att, då de i lagen bestämda fängelstraff verkställas i ensamhetsfängelse, en viss del af strafftiden skall afkortas; /) alt böter skola i allmänhet i lagen bestämmas till ett visst minsta och högsta belopp, dock med förbehåll att för serskilda fall, der så pröfvas nödigt, härifrån göra undantag; g) att böter, vid saknad tillgång till deras gäldande, skola förvandlas till fängelse, som dock bör vara af lindrigare art, än det fängelse, hvilket såsom urbota straff ådömes; K) att utom föistnärnnda allmänna straffarter, vissa brott jemväl må beläggas med den serskilda påföljd, all den dömde ej må i allmänt värf brukas; if att härförutan serskilda straff för embetsman böra vara; 1. afsättning; 2. mistning af embete; Å) att Domaren skall ega att, inom vissa i lagen utsatta gränsor, mäta straffet efter brottets beskaffenhet samt dervid förekommande mildrande eller försvårande omständigheter; att denna åt Domaren lemnade latitud vid straffmätningen icke blott må gälla inom en viss straffart eller grad deraf, utan bör äfven, i de fall, der sådant pröfvas nödigt, i lagen utsträckas till mer än en straffart eller grad. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 Maj 1845. Expeditions-V t skottets Förslag lill u .d. Skrifvelse, N.-o n5 Go5 N» 225.
Utskottet har, efter öfwerwägande häraf, lika med Herr ^S8e.-,0ren Oabn funnit, ak 49 H:ens ordalydelse lätteligen kunde, genom en altför bokstaflig tolkning, misnydas, och Riksens Stander am tingen anses pliktige, at, utan allt ival afärstider samnrankomma pä en nästan til dagen förut bestämd sermin, eller ock berättigade ak upsijura Riksdagen - Den 24 Mars: rv79 M til 6, 7 eller flera ärs mellanständ frän den sist hällne, ar tillika, ivid jemnförelse af denna §., och hwad 6i tzmomBewillningens utgäende stadgar, den följd möjligtwis skalle dragas, at ätminstone för hwarannan Riksdag, er ar blefwe utan Bewillnings-afgift, fa wida ej Riksens Ständer til Urtima Riksdag kallades. Af dessa anledningar, samt för at afhjelpa all twerydighet och fullkomligen förena dr bada i fraga warande H. §., fär Utskottet wördsammeligen föresiä följande förklaringar deraf, för at wid nästkommande Riksdag af Konungen och Riksens Stander pröfwas och afgöras. Första ?UNÄSN af 49 §- komme at rt^Iiserss salunda: Riksens Ständer skola, i kraft af denna Grund-Lag, hwart femte ar sammankomma. Uti hwarje rc. Uti 6i §. ffulle första Momentet erhälla föl» sande KeäsÄion. Alla afgifter, som Riksens Ständer under de i föregående §. nämnde titlar beror!» -ar, stola utgöras »ntil slutet af det ar, under hwars topp den npa Bewillningen af Riksens Ständer faftställdt blifwit. Stockholm den 5 Martu i8ro. Pä constitnuonL-Utffoktets magnar Llaes kleming. L. von liorenstein. 1)3». Aberstein. 1-I^ck.ert. O. Valerius. Up - iOZo Den 24 Mars. Uplastes och kades pä bordet följande:
Den offentlighet dessa Handlingar, genom deras äfven partiella meddelande lill RiksStånden, ofelbart skulle vinna, (och som ej får äga rum), kan ej annorlunda undvikas, än genom ConstitutionsUtskottets rättighet att immediat underkänna de anmärkningsanledningar, för hvilka de i Protocollerna icke funnit fullgiltiga skäl. Åtgärden är således grundad på sund slutkonst. I politisk hänsigt torde jag ej behöfva framställa de vanskliga följderna, 0va alla anledningar till anmärkning, 33 H. 5 66 Den 17 Julli f. in. som det står hvarenda Riksdagsman öppet att framställa, och som börja med ett hemlighetsfullt konvolut, (hvilket redan antyder Lagstiftarens åsyftning af försigtighet], skulle, tvärtemot denna tendence, sluta med en öppen discussion öfver alla Regeringens Protocoller. — Öfverflödigt torde änteligen vara, att utbreda sig öfver moraliska betänkligheter; de växa vid hvarje afsteg från den länge beträdda banan, och inom den framtida möjlighetens gräns ligger omisskänbart vådan af partiförföljelser, så framt nuvarande skyddsformer öfverlräddes. Dessa hafva dessutom redan en tjuguårig häfd alltifrån Grundlagens stiftande; och en sådan häfd, om än otydlighet vore för handen, (som jag ingalunda tror], vore ensamt tillräcklig, att ej på något annat sätt, än det Grundlagsenliga, kunna brytas. Framställning derom skulle således vid den ena Riksdagen ske, för att i vanlig form behandlas, samt vid det nästföljande Riksmötet afgöras. Men otänkbart synes det mig, att in casu genom tolkning improvisera ingenting mindre än en ganska stor förändring i hela vårt samhällsskick; och jag tror icke, att Herr LandtMarskalken, till hvars vidsträcktare upplysning och rättvist förvärfvade högre förtroende denna förmodan i öfrigt hemställes, lärer anse sig befogad, att göra proposition lill en återremiss, grundad på upprifvandet af redan undanröjda anmärkningsanledningar. Jag
Det sades vidare, att om lönen skulle komma att nedsättas för häradshöfdingarne, så skulle hända, att den, sora nu har 5, o o o r: d r i inkomst, finge mindre. Det är verkligen hvad jag åsyftar, ty under det förhållande som nu är, nemi. att en Häradshöfding har 5,ooo r:dr, vilt icke han, den ringaste domaren, blifva den högste eller Justitieråd med 4°oo r:dr. Jag åsyftar, att aflöningen må ställas så, att domaren i första instansen önskar sig befordran till den nästa o. s. v., hvarigenom de, som inträdde i Högsta Domstolen hade förut genomgått de lägre graderna och vore mera erfarne. Nu händer, alt de som inträda i Högsta Domstolen, blott såsom extra domare förrättat domarevärf, hvilket icke måtte vara i sin ordning. Hvad åtgärden i det hela beträffar, så tror jag, alt om hon infördes, skulle hon medföra flera fördelar, än man nu kan förutse. Afskaffandet af expeditionslösen och cancelligebiihr inom Konungens Cancelli, hvilket vid sista riksdagen genomdrefs, har redan vid denna haft den goda verkan, att en ledamot kunnat föreslå upphäfvande af en så dryg och obillig beskattning, som lösen för fullmakter, transport-resolutioner m. m., hvilket varit ogörligt, om det gamla löningssättet qvarstått. Alta tjenstemän veta, huru tungt dylika afgifter falla sig; — jag har fått betala nära 3oo r:dr b:co för min sista fullmakt. Det sades, att notarierne i Hofrätlerna skulle möjligen blifva utan inkomster, om expeditionslösen afskalfades. I det fallet borde Staten anslå löner åt dem, hvilket ofelbart skulle kosta mindre än att anslå löner åt nya assessorer och hofrättsråd, eliel' liela nya divisioner. Derest man icke, som ord - D c o ii Mars e. m. 81 ordspråket lyder, vill stämma ån i bäcken; så nödgas man, i stället för att betala små löner, utgifva större för högre värdig beter. Hr Ribbing, Arvid:
— Jag tror derföre wl mä bäst wid att förblifwa t denna delen wid det gamla, och sträcka wär omtanka och bemödande till andra för Riket gaa-eliaare ämnen, och fär hänwisa de speciistttive och nitstke Patrioter till de Smäländske mästarne, och W stgöthe Ljunghedar, som genom fw oryggeliga espect länge uppmanat Swensta Mcdborgerijgheleu tsti deras merhamorphosercmde. <Srefwö körner, ^öolx k tkörgn: §det kon icke wara min kanka att mata mia med de Jurister hwilka kore mia talat r dttta ämne och hwilka jemte widsträckta kunst'per lsre-mt e» nödig ledighet för alt gransta Utskottets Betänkande och deröfwes för - Den 9 Januarii. 44 k författat sina tankar. Likwal dä dr grundsatser jag isrän olia häll hork anföras, äro sä mycket olika med min öfvertygelse torde mig tillatas akt äfwen i detta ämnet fä till Högloft. Ridderffapct och Adelns pröfning framställa nägra anmärkningar. Man har anfelt som en inskränkning of ägande rätten, etter ätmmdstone af Dstamenks-rältigheten, cm ej för ewerideliga tider kunna föranstalta om en sörwärld egendoms disposition. Jag erkänner ole dettS att det är af wigt för hwar>e enskildt säsom en belöning för dest nedlagda möda, och af wigt för Samhället, salom en uppmuntran för indalfinens kltikagande och förkofran, att enskillta icke biifwa uti stn dispositionsrätt öfwer ten egendom de sörwärswat. Men jag srägar, om af denna rättighet följer att deras stadgcsnben skola sträcka sig in inkniium, att de skola göra Lag för flera ärhundraden?
Vid hvilket förhållande, och under fästadt afseende å Regerings-formens 72 §. särn t med dén förutsättning, att Kongl. Majit, efter alt hafva afslagit Rikets sist församlade Ständers förslag, om Banco-Riksdalerns antagande till mynt-Gidiet, och anbefallt utmyntningen al Silfver efter 1 Rrdr Specie såsom enhet, icke lärer bestämma till allmän mynt-enhet 1 R:dr Banco, Afdelningen funnit sig föranlåten och befogad föreslå, att äfven, för den händelse Kongl. Maj:t later Svenska Silfver-myntet såsom hittills utp. räglas efter Rrdr Specie, och således icke stadfäster Rikets Ständers beslut, att lill allmän mylit-enhet må antagas Rrdr Courant, de nya Sedlar Banken, likmätigt derom serskildt gifne föreskrifter, liar att utfärda på Riksdalertal, röå ställas å Rrdr Courant, hvarje sådan Riksdaler jemt motsvarande i räkne-värde 1 Rrdr Riksgälds eller if/\ af Silfver-Specie-Riksdalern och dess nuvarande elier blifvande under-afdelningar, efter deli, med afseende å slagskattens beräkning i Myntet, af Kongl. Majrts och Rikets Ständers förändrade »664 års Myntfot. Ehuru Utskottet ej kunnat undgå inse, samt jemväl för Rikets Ständer redan i Meni. N:o 102 anmält de svårigheter, hvilka mota för uppgörande af reglementariske föreskrifter, angående Bankens nya Sedelmynt, innan Rikets Ständer erhållit Kongl. Majrts
De hufvudsakligaste arbeten, som i öfrigt vid det gamla huset förekomme, vore vattentakets förnyande med bättre takstolar och betäckning med jernplåt, läggandet af annan brandbotten, nya bjelkar och gipstak i museerna m. m. Utom de härtill erforderliga medel behöfdes äfven anslag för införande af värmeledning samt gasoch vattenledningar, äfvensom lör anbringande af åskledare, hvilket allt vid en byggnad, sådan som den ifrågavarande, icke syntes böra saknas, samt för skåp m. m. till uppställning af de i det äldre huset ingående samlingar, hade Akademien i anseende härtill anmält behofvet af följande anslag, nemligen för det gamla husets iståndsättande och förändring till yttre öfverensstämmelse med tillbyggnaden R:dr 64,712: 30. den inom sistnämnda byggnad aubragta värmelednings utsträckning till vissa lokaler inom den gamla skåp och hyllor m. m. för den botaniska och mineralogiska samlingen samt återstoden af den zoologiska, äfvensom för Akademiens bibliothek gasoch vattenledningar åskledare tillsammans R:dr R:mt 98,661: 30. Vid underdånig föredragning af detta ärende hade Departements-chefen anfört, bland annat, att då det kostnadsförslag, på grund hvaraf Vetenskaps-akademien begärt och Rikets Ständer år 1858 beviljat omförmälda 450,000 R:dr, äfven upptagit hvad till det äldre husets förseende med yttertak och åtskilliga såsom nödvändiga ansedda förändringar i samma byggnad erfordrades, hade, enligt Departements-chefens åsigt, icke af den uppställning, Rikets Ständers beslut erhållit, kunnat härledas något hinder för Akademien att använda de anvisade medlen till de förbättringar å det äldre huset, som vid kostnadsförslagets upprättande tagits i beräkning; men, enligt hvad Departements-chefen, genom infordrade uppgifter, erfarit, uppginge kostnaderna för sådana inredningsarbeten i det nya huset, hvilka icke varit afsedda att gäldas med det lemnade anslaget, men deraf nu komme alt liqvideras, till omkring 42,000
Med anledning af de utaf ITr Nordenfelt emot min motion rigtade anmärkningar, får jag äran nämna, att såsom Hr Nordenfelt sjelf påpekat, jag icke hegart att räntan skulle absolut bestämmas, — enär jag väl vet, att det är en stor skillnad mellan en sparbanks och en privatbanks verksamhet, — utan att jag framlagt min motion på det en väckkelse skulle gifvas åt sparbankerna att icke, såsom nu ofta är händelsen, genom beviljandet af en lägre ränta föranleda mindre bemedlade personer, som kunde hafva penningar insatta i sparbankerna, att föredraga att insätta sina penningar i företag, som, om de ock erbjuda en högre proc., likväl icke innebära tillräcklig säkerhet, och isynnerhet att icke förledas att med sin sparpenning öfva procenteri; hänvisande jag i öfrigt till den afgifna motionen med dess hufvudsakligen moraliska syftemål. Jag anhåller att min motion måtte till vederbörligt Utskott remitteras samt dessutom kommuniceras Med-Stånden. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. blef motionen jemte yttranderne till Allm. Besv.- och Ekon.- Utsk:t remitterad samt med de öfriga Riks-Stånden kommunicerad. Föredrogs och remitterades till Stats-Utsk:t Hr Bråkenhjelms, Per Reinhold, den 11 dennes bordlagde motion, N:o 34, om anslag för beredande af undervisning i modellritning vid folkskolorna. Efter föredragning af Frih, Cederströms, Rudolf, den 11 dennes på bordet lagde motion, N:o 39, om beviljande af ett anslag å 500,000 rdr till uppförande af en byggnad, innehållande bostadsvåningar för samtlige Stats-Råden; blef denna motion till Stats-Utsk:t remitterad. Föredrogs och bifölls Riddarh.-Utskits den 11 dennes bordlagde Utlåt. N:o 1, ang:de tryckningen af R. o. Ad:ns protokoll vid innev:de Riksdag.