Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här har redan blifvit yttradt, att samma stadgande, som nu är i fråga att införas i Riksdagsordningen, redan finnes i RiddarhusOrdningen, och jag vill derföre utbedja mig att få upläsa Den 26 Februari i f. m. 185 följande ur 33 §. af nu gällande Riddarhusordning: Värker någon mundteligen en fråga , som på bordet lägges eller remitteras eller med de öfrige RiksStänden comjnuniceras; eller gör någon mundtligen sådane anmärkningar vid ett Utskotts yttrande, hvilka till samma yttrandes återförvisande verka; böra frågan, eller anmärkningarne, innan nästa Plenum skrifteliga till Protocollet af emnås. Mig synes således, att en votering lill förkastande af den ifrågavarande nya redactionen i Riksdagsordningen, innefattar en votering, huruvida 33 §. af nuvarande Riddarhusordning skall äga kraft af lag, eller icke. Jag hemställer derföre, om Ridderskapet och Adeln bör kunna hafva den minsta betänklighet att bifalla den föreslagne redactionen. Herr Lefrén: Jag får i anledning af den siste värde Talarens yttrande blott anmärka, att om Riksens Ständer besluta någon ändring i Grundlagarne, så får RiddarhusOrdningen rättas derefter; och alt något hinder i denna senare således icke ligger för hvilket beslut som hälst i förevarande fråga. Herr af Ekenstam: Sedan de öfrige RiksStänden, som icke hafva några StåndsOrdningar, hvaruti ett sådant stadgande kunnat införas, redan bifallit den nya redactionen, hemställer jag, huru det skulle se 186 Den 26 Februarii f. in. ut, att vi, som redan äga en sådan förbindelse, och ännu långt strängare, skulle afslå förslaget. Herr Cederschjöld: Jag har begärt ordet för att möta ett inkast af Herr Lefrén, att RiddarhusOrdningen skulle rättas efter Riksdagsordningen, eller rättare sagt, att när ett nytt stadgande införes i Riksdagsordningen, RiddarhusOrdningen måste ändras derefter.
Man skulle likväl först efter en längre tid kunna motse dessa årligen vevande arhetens öfverlemnande åt offentligheten, om icke ett större anslag blefve för deras gravering tillgängligt. Detta förhållande synes desto mer förtjena uppmärksamhet, som, genom de oafbrutet fortgående förändringar i afseende å bostäder, vägförbindelser, skogars utsträckning m. m., som landets framskridande odling och bebyggande medföra, kartor, som en längre tid förvaras innan do blifva utgifne, förlora en del af sin brukbarhet och derföre fordra en kostsam och tidsödande revision. Då dessutom, med särskildt afseende så väl på de i flere delar af landet påkallade undersökningar för jernvägars anläggande, som på de vigtiga geologiska undersökningarne af vårt lands beskaffenhet, tillgången på goda topografiska kartor måste i hög grad vara af bchofvet påkallad, har Utskottet, af dessa skäl, ansett sig höra tillstyrka, att till fortsättande af Topografiska korpsens arbeten samt kartegraveringen måtte beviljas en summa af 150,000 R:dr, att under åren 1861, 1862 och 1863 med en tredjedel årligen utgå. b) I följd af Utskottets uti 6 punkten, mom. litt. b) af detta Utlåtande gjorda hemställan, uppföres här till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för det militära karteverkets skyndsamma utförande, ett extra anslag af 3/200 R:dr för hvart och ett af åren 1861, 1862 och 1863 eller tillsammans 9,600 R:dr. Arméen* pensionering. 44:o. Då de från Arméens pensions-kassa utgående pensioner befunnits alltför otillräckliga för uppnåendet af de med pensioneringen åsyftade ändamål, hlef vid sistförflutna riksdag af Kongl. Maj:t framlagdt förslag till förbättrad pen - 54 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. sion ering för arméens befäl och tjenstemän i enlighet med tvänne tillika föreslagna pensions-stater, den ena för arméen i allmänhet ooh den andra särskildt för Gottlands Landt-beväring.
presentera kapten Björnklo, Gertruds fästman. Det gläder mig, att vi ändtligen få göra hvarandras bekantskap. Tante har så ofta och son, att jag lärt mig hålla af honom redan på förhand. OLOF (stelt). med så mycken tillgifvenhet talat om sin foster Herr kapten är allt för artig. Således, bort med titlarne! Herr kapten! Vi bli ju slägt, för tusan! OLOF. BJÖRNKLO. Jag är herr kapten mycket förbunden, men Olof är passionerad anhängare af ni-reformen, HILMA. men har förstånd nog att inte drifva den till sina yttersta konseqvenser. Eller hur, min gosse? (Klappar Olof på axeln). BJÖRNKLO. HILMA. Ah! Du således. (Herrarne skaka händer). Ja, nu få ni underhålla hvarandra en stund. BJÖRNKLO. (Går till höger 1. Herrarne sätta sig). nar du inympa ditt vetandes skatter? OLOF. Nå, på hvilken branche af vetenskapen äm jag mig mer tvehågsen än någonsin. Farbror vill att jag ska' bli estetiker. BJÖRNKLO. Jag vet inte ännu. Just för tillfället känner roll. Studera du läran om det fula, det är mitt. råd; den har framtid för sig. Dessutom: det fula, det är det sanna; det sanna är det sköna; du om mina fraser? Gammalmodigt! Det sköna har spelat ut sin sålunda är det fula det sköna. Nå, hvad tycker OLOF. Jag är ingen vän af fraser. Men det är jag. BJÖRNKLO. Hela verlden hvilar på fraser. Ryck undan dem, och du ska' få känna hur vi skola darra på våra grundvalar. Men se der ha' vi farbror och Gertrud. _________ Nionde scenen. DE FÖRRA. PROFESSORN. GERTRUD. Sedan PROFESSORN. Välkommen, välkommen! GlömGERTRUD (smeksamt). HILMA. de mig verkligen. Hos idealerna. PROFESSORN. Möjligt, möjligt. glömma sig. (Hilma kommer). BJÖRNKLO.
Återstoden af det för tillvägabringandet, af praktiska -skeppsbyg%eri-in~ 'StitiUer, -under iSifo och 184* års riksdag, beviljade anslag, hvilket anslags outtagna belqpp, vid nastlidne Juni månads slut, utgjorde 2Ö,5()3 r:dr 3b •sk., kommer att till Riksgälds-kontoret indragas, sedan deför skeppsbyggeriånstitutet i Carlskrona belöpande kostnader, sorn äf detta anslag böra för innevarande år 1848 bestridas, blifvit deraf godtgjorde; hvaremot, för lärares aflönande och underhållandet af elever vid‘ett sådant institut, en årlig anslagssumma af tretusen trehundra t re t io tre riksdaler 16 sk. skall, från oöh .med år (i849 och intilldess den vid nästa 'riksdag skeende ståts-reglering Stats-Utskollsts Memorial, Ko 2S0. träder i verkställighet, enligt Kongl. Maj:ts nådiga föreskrift, af Riksgäldskontoret utbetalas. § 55.'. Det extra stats-anslag af sextusen riksdaler, som vid riksdagen åren' 1840 och 1841 beviljades för uppförandet af kyrkor inom den Carlstads stift tillhörande Finnmark, äfvensom för inköpandet af boställe för en prestman derstädes, skall fortfarande af Riksgalds-kontoret tillhandahållas, för. att till dessa ändamål, enligt Kongl. Muj:ts nådiga disposistion, användas. § 56. Såsom ersättning till Garnisons-skolan 1 Christianstad för den afgift, som under namn af portpenningar tillförene lill nämnde skola utgått, skall1 äfven framgent ett belopp af tvåhundra fyratio riksdaler årligen utaf. Riks» gäldä-kontoret i vederbörlig ordning utbetalas. § Sylin understöd för rotehållårne vid Westerbottens f. d. Fältjägareregemente bör af Riksgälds-kontoret, efter Kongl.
Allmänna föreskrifter om Riksdagsmanna-val. 12— 14. Bestämmandet af valrätt och valbarhet för Ridderskapet och Adeln. §§. 15—17. ^lto Preste-Ståndet. §§. 18 20. Dito för Borgare-Ståndet. 21, 22. Dito för Bonde-Ståndet. §§. 23 — 26. Dito för Femte Ståndet. 27—80. Undantag från valrätt och valbarhet. §§. 31, 3a. Serskilda föreskrifter i afseende på valen. §. 33. Riksdagsm. Fullmagter. §. 34- Besvär öfver val. §. 35. Ansvar för uraktlåtenhet af val &c. § 36. Bestämmande af Riksdagsort. §. 37. Riksdagsmäns legitimation. §. 38. Utnämning af Talmän. §. 3p. Dito af Kamrarnes Secreterare och Betjening. § 4°. Riksens Ständers uppvaktning hos Konungen. §. 4i. Riksdagens öppnande å Rikssalen. §. 42. Konungens Proposition om Stats-Verkets tillstånd och behof &g. §. 43. Motionstid. §. 44* Frågors remitterande till Utskott. §§. 43—55. Utskottens antal och befattningar &e. 56. Tillsättning af Ulskotts-Ledamöter och Suppleanter. §. 57. Dito af Utskottens Ordförande. §§. 58—66. Serskilda föreskrifter för Utskotten. 44 Constitutions-Utskottets Förslag till ny Riksdags-Ordning. 67, 68. Talmännens rättigheter och åligganden i allmänhet. §§• %—72. Ordningsföreskrifter för ärendenas behandling i Kamrarna. §. 73. Förstärkta Utskotts rätt, i vissa lall, att å Riksens Ständers vägnar besluta. §§• 74—81. Ytterligare föreskrifter, med hänsigt till Representanternes anförande och Riksdagsärendenas afgörande. §. 82. Underdåniga framställningar i önskningsmål. §. 83.
Men det var ock en tredje partibildning i den andra kammaren, som vid första riksdagen kom till stånd, en formation långt betydelsefullare än de misslyckade försök, som nyss beskrifvits. Yi hafva här ofvan nämnt, att grefve Posse redan före utskottsvalen försökte en kontraoperation mot den ministeriella flockens partiexperiment, ehuru det icke under den allmänna förtjusningsfebern lyckades honom att samla flere meningsfränder än cirka 40. Men ur denna ringa början utvecklade sig snart ett stort och mäktigt parti, som genom sin fasta sammanslutning, sin stränga partidisciplin och sin förmåga att draga till sig kammarens bondeelement snart blef allena förherskande. Detta parti var det sedermera så ryktbara landtmannapartiet. På ett stort möte i nuvarande Berns salong, hvarest herr Key presiderade, konstituerade sig detta parti och antog sitt sväfvande program. Utom grefve Posse, som kan anses vara roten och upphofvet till detta parti, räknades dit godsegarne Kall-stenius, Key, Hedengren, friherrarne von Schulzenheim och Koskull, bruksegarne Indebetou och De Maré samt de egentliga bonderepresentanterna Carl Ifvarsson, Per Nilsson i Espö, Jan Andersson i Jönvik, Liss Olof Larsson m. fl. Man jemföre par curiosité samma partis ledamotsförteckning 10 år senare, ' då partiet växt till, om ock icke i visdom och anseende, så likväl i makt och i medvetande deroqi. Ett parti måste hafva ett program, om än aldrig så litet, och lotten att svarfva fraserna till ett sådant uppdrogs åt herr Key, som äfven fullgjorde detta sitt uppdrag. Men som alla dylika aktstycken är äfven denna politiska trosbekännelse af ett det mest sväfvande innehåll, af en beskaf-fenhet som gör, att man alldeles icke behöfver vara landt-m an u apar tis t för att underskrifva detsamma. De elastiska bestämmelserna lemna i sjelfva verket föga ledning för bedömande af hvad partiet vill och önskar.
Skogsoch Jägeri-Staten består för närvarande af 1 Öfver-Jägmästare, a:ne Öfver-Jägare, 16 Under-Jägare samt 1 Uppsyningsman på Kronoparken Furubacka, hvarförutom till bevakning af Allmänningarne finnas äldre Skogs-beljente, som innehafva boställen, dels på lifstid, dels till indragning nästa år eller först när Ållmännings-vården upphör och Alltnänningarne blifvit delade. Bränntorfs Måssar finnas väl på flera ställen i Länet, men begagnas föga utom på slättbyggden och äro i allt fall icke tillräcklige alt för framtida behof påräkna. Under de sednare åren hafva ej några till skogsbesparing ledande nya förbättringar i byggnadsoch stängselsätt blifvit allmännare begagnade. Stengärdesgårdar anläggas väl, men mindre allmänt, och lefvande Häckar, Yattengrafvar och varaktiga Jordvallar höra ännu icke till något vederlaget bruk. Bergsrörelsen: Ingen Grufva finnes inom Länet. Masugnar: 1 vid Igelbäcken och 1 vid Granviken i Wadsbo Härad. Jernbruk. I Wadsbo Härad: Skagersholm med n:ne Härdar och 4 Hamrar, 1,800 Sk:£C smide, 12 arbetare. Fredriksfors eller Sätra med 3 Härdar och 2;ne Hamrar, 1,100 Sk:&[ smide, 6 arbetare. 14 Forssvik med 2:ne Härdar, i Hammare, 9 arbetare, 982 Sk:#! smide. Ribbingsfors med 1 Härd, 1 Hammare, 3 arbetare, 4^0 Sk:#! smide. I Wartofta Härad: Tidaholm med 1 Härd och 1 Stångjerns-hammare, jemte 1 Knip-, 1 Räckoch i Spik-hammare, 10 arbetare, 5o Sk:#! Stångjernsoch 25o Sk:#! Manufactur-smide. Stångjernsoch 5 Sk:#! Manufactur-smide. Manufacturverkj alla i Wartofta Härad. Sätersfors med 1 Kopparhammare och 2 arbetare. Stora Gårhult med 1 Kopparhammare och 4 arbetare.
Befarar bördeman, att bland köpevilkoren för ärfd fastighet, som blifvit å offentlig auktion såld, några tysta förbehåll egt rum, må han sin bördef. alan lagligen instämma, och derest icke köpare och säljare gitta gå den i 5 Kap. 6 § Jorda-Balken föreskrifna ed, jemväl vara berättigad att vinna samma jord i börd, derest inga andra hinder häremot möta. Stockholm den 15 November 1862. A. Persson, från Örebro län. Af Ola Lasson från Christianstads län, om tullmjölqvarnars befrielse frän grundränta och åsättande i stället af bevillning. Vid sistförflutne riksdag tillstyrkte Höglolliga Stats-Utskottet, på sätt dess afgifna Utlåtande N:o 101 närmare utvisar, att all skattläggning å tullmjölqvarnar borde upphöra samt dessa qvarnar endast beräknas till bevillning. Då nu samma om - 116 Motioner i Bonde-Ståndet 1862.
Sparres framställning, så ber jag att fä fästa upmärksamheten derå, att StatsUtsk., såsom mig synes, med rätta utgått från den åsigt, alt då förvandling af någon räntepersedel till spanmål och smör ifrågakomme, borde, så vidt länets deputerade icke äskat någon annan proportion, hälften af den ifrägasalla räntepersedel förvandlas till spanmål och den andra hälften till smör, emedan dessa varor gemenligen icke på samma gång stiga och falla i värde, utan deremot vid prisförändringar utgöra en motvigt emot hvarandra. Gr. Sparre har sagt, att smör, som i Upland icke till någon större myckenhet produceras, icke vore lämpligt att såsom hufvndräntepersedel bibehållas; men jag her att få erinra, att det icke kommer i fråga, att smöret skall in natura levereras, utan att frågan endast är, att efter medelvärdet af de pris, som uti de 10 nästförutgångne årens markegångstaxor finnas för denna vara bestämda, kontant betala smörräntan, till dess för hvarje hemman utsatta belopp. Således är svårigheten för provinsen att anskaffa smör derigenom häfd. Beträffande åter priserna å de ifrågakomne persedlarne, så har Frih. von Kraemer redan uplyst, att på de sednare 20 åren dagsverksränlan ganska obetydligt ökat sig. Smöret har visserligen stigit från och med 1814 till och med 1S33 från 5 R:dr 12 sk. till 5 R:dr 36 sk., samt, från och med 1834 till och med 1853, frän 5 R:dr 16 sk. lill 6 R:dr 36 sk. pr LU, men jag skulle dock tro att, i samma mån som landthushållningen blir mera rationell och landtmannen söker att updrifva ladugårdsafveln, i samma mån komma smörpriserna alt jemna sig. För min del tror jag icke att det går an att för det ena länet fastställa en viss proportion vid ränteförvandling och för det andra länet en annan, i synnerhet då, hvad Upsala län vidkommer, dess deputerade icke behagat yttra sig i frågan.
Då Rikets Ständer år 1818 anslagit en bestämd summa af 3oo,ooo R:d. årligen, till Canalens byggnad, hade det val varit Bolagets skyldighet, att derefter uppgöra arbetsplanen med beräkning af de Ämbetsmän, Materialer m. m. som, i mån anslaget minskades, äfven minska antalet af Ämbetsmän och Verkmästare m. m. Om sådant på behörigt sätt skett, är det icke förenligt med det goda omdöme man hittills haft örn detta arbetets drift och planmässiga reglering, attén så stor summa sorn 6g3,523 R:d. kunnat på den korta tiden af 5 år, bortslösas uti så kallade fant fraies, af löner, arfvoden m. m. Enär erfa - Iietutikanden. renbeten af de kostnads-förslager, hvilka af Götha Canals Ämbetsmän hittills, så vid denna , som Hjelmare-byggnader , blifvit uppgjorde , vittnar att dessa förslag aldrig befunnits tillräckeliga, utan merendels beräknade, så att dessa arbeten skulle vara färdigé till en påföljande Lagtima'Riksdag, då åter nva ökande kostnads-förslag blifvit ingifne, ock större anslag begärdte, och det nu uppgjorde kostnads-förslag äfven i samma form inkommit, tycker jag mycken anledning visa sig, att de nu begärdte anslag skola till byggnadens fullbordan blifva lika otillräckeliga som de förra, och är jag inom mig fullt öfvertygad, alt om de nu begärdte medlen kunde tili fullo anordnas, nya anslag vid nästa Riksdag erfordras oell begäras, särdeles som Herr af Uhr trott sig med säkerhet kunna beräkna, att nära k af arbetet ännu återstår. Det är äfven anmärknings värd t, att ehuru, uti Herr Lagerheims ofvannämnde Redovisning, pag. a5, en missräkning af 10,000 R:d. påtageligen finnes, så har ändå Canalen kunnat på runstycket jemn t afslutas och hopjemijkas. Om dylika missräkningar skulle linnas å många ställen uti det nu uppgjorde köstnads-förslaget, så har man väl icke mycket skäl att detsamma, såsom ofelbart för Rikets Ständer framställa.
Yid de fleste Bergsmans-hyttor åtgå nemligen ännu 16 å 20 tunnor kol för hvarje skeppund tackjern, då deremot, vid de bäst inrättade större hyttorne, åtgången endast är 10 å 12 tunnor. Rikets Ständer hafva ansett sig jemväl böra till pröfning upptaga den frågan, huruvida den oinskränkta smides-friheten kan blifva så vådlig för den mindre Bruks-egaren, att dennes framtida bestånd derigenom hotas med undergång; egande Rikets Ständer härutinnan den öfvertygelse, att denna frihet måste vara förmonlig för hvarje någorlunda oberoende Bruksegare, som har lust och förmåga att tillegna sig senare tiders förbättringar. Den nu varande Bruksegaren har alltid, vid täflan med nya anläggare, det företräde, att hans verk redan finnes, att förlags-capitalet redan är lagdt och att han således kan använda till framsteg och förbättringar de medel, som hans medtäflare måste utbetala för den första anläggningen. Endast de mindre talrika Bruksegare, hvilka ej ega några egna rudimaterier, och derigenom ej synas kunna tillverka sin vara för det pris, som de mera oberoende Bruksegarne, skola måhända nödgas upphöra med sin tillverkning. Förr eller senare måste likväl sådant äfven under nu varande förhållanden inträffa, ty det skydd, som gaf värde åt sjelfva smides-privilegierne, utan afseende på en för öfrigt någorlunda oberoende ställning, upphörde redan genom 1803 års Författning, som beredde och började den öfvergång till ett fritt system, hvars slutliga utveckling utgör föremålet för Rikets Ständers förevarande underdåniga framställning. Den största vinsten för det hela af en allmän frihet förutse Rikets Ständer uti den möjlighet, som derigenom uppstår just för de smärre, hittills 764 Expedilions-ZJtskoltets Förslag till und.
Den förevarande frågan om Stats-Rådens benämning, som blifvit remitterad till Constitutions-Utskottet, hänger väl icke omedelbart tillsammans med de öfriga af Särskildta Utskottet behandlade ämnen. Likväl torde den ej böra särskildt från dem afgöras. Ty om Ridderskapet och Adeln nu skulle genast öfvergå till bestämmandet af Grundlags-§§:s redaction , så skulle, emedan den allestädes hänförer sig pä hela det system, hvarefter Constitutions-Utskottet gjort sina tillstyrkanden , Ridderskapet och Adeln nödgas genomgå hela systemet , innan den första §:ns ordalydelse bestämdes. Men denna §. antyder likväl icke allt, som sedermera kommer i fråga. Derföre, och på det intet må blifva förbisedt, tillstyrker jag , att Högloft. Ridderskapet och Adeln först må genomgå Utskottets motiver. När man sedan kommer till bestämmandet af Grundlags-§§:nes Redaction, så blifver den en lätt funnen följd af den mening Ridderskapet och Adeln fattat om det hela. I första §:n är fråga om Stats-Råds-L^damöterneg, Den 1 December f. m. aotal. Detta beror på, huruvida en Krigs-Minister skall komma att finnas för Landc-försvarets och en för Sjö försvarets ärender . eller en för begge gemensamt, hvilket åter hörer till den i ordningen stående 2 §. — Hvilken sammanblandning af olikartade ämnen skulle icke vållas , om man , vid öfverläggningen öfver en §, komme att ingå i pröfning af många liera. Jag anhåller derföre, att vi matte få fortsätta rliscussionen , på sätt den blifvit börjad , hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ridderskapets och Adelns mening , huruvida de gjorda anmärkningarne skola föranleda återremiss till Constitutions - Utskottet. Herr Hjerta: Jag inser äfven vigten deraf , att discussionen får fortgå, såsom Ridderskapet och Adeln en gäng beslutat. Dessa förelöpande punkter äro blott såsom motiver till de följande Redactions-förslagen.
Det bör visserligen medgifvas att detta förslag, så vidt det innefattar plan för fängelserna, ej afviker från de åsigter, Rikets Ständer tillförene i ämnet utta lat; men det synes lika ostridigt, å ena sidan, att planens genomförande på föreslagna sätt skulle blifva för staten så betungande, att fara är det sådant ej kunde ske, och, å den andra, att, om än samhället ville vidkännas derför nödiga oerhörda uppoffringar, det afsedda ändamålet knappast kunde vinnas. Hindret deremot ligger, efter Utskottets omdöme, synnerligast deruti, attjurisdiktionerne, likasom fängelserne, komma att blifva alltför många och inskränkte. Cellfängelsets företräde, såsom ransaknings-häkte, består deruti, att fången derigenom under ransakningstiden kan afhållas från all beröring med andra personer och yttre föremål; — kan helt och hållet isoleras och utestängas från sådane förhållanden, hvilka menligt inverka på den bättre sinnesstämning, som följer af en ensamhet, som ej störes af andra än dem, hvilka mana till det goda; och detta företräde har af de sednaste årens erfarenhet på det mest ojäfaktiga sätt blifvit bekräftadt. Den trotsige har snart blifvit vek; —den brottslige ångerfull; — och man har derföre oftare erfarit öppna bekännelser af dem, hvilka under ransakningen varit helt och hållet afskiljde, än af dem, som derunder varit j umgänge eller beröring med andra, hvilket, efter hvad man funnit, vanligen åter väckt till lif de lidelser och passioner, som ensamheten döfvat. En sådan beröring måste dock esomoftast inträffa så länge härads-rätterne fortfarande skola handlägga brottmål om häktade personer. Derest två domsagor hafva ett gemensamt fängelse och den anklagade begått brott i begge, kan man, med anledning af 1845 års förenämnde förordning, väl icke behöfva att förflytta honom; men då han, såsom ofta är händelsen, föröfvat brott i angränsande domsagor, så inträder nödvändigheten deraf.
Fortifications d:o • .. 5oo,ooo: Garnisons-Sjuk^ius-Byggnaden 97,000: Andra Gardets Casern-Byggnad . 55,000: 2,419,000 Hvarjemte Utskottet, af skäl, sora pag. n i samma Betänkande anföras, förklarade sig vilja, i sammanhang med granskningen af Förvaltningens af Sjö-Ärendena samt Flottornes Stationers Redogörelser för år 1831, afgifva berättelse om; de utaf ofvannämnde 2,820,000 R:dr för Försvars-Verket till Sjös anordnade 378,000: hvartill ock böra de för Kungsholms och Drottningskärs befästning anvisade 175,000: ? Bihang till R. St. 4 Sami, 1 Afd. 3 Bandit^ * 3usta Häftet. t' a Stais-Ut skottets V flätande N'.o 415. Och är det alltså angående användandet af desse 553,000 R:dr, sora Utskottet, efter anställd granskning at detail-redovisningen, nu får meddela dess yttrande. Förenämnde 378,000 R:dr, hvaraf Förvaltningen af Sjö-Ärendena upphurit år i83o R:dr 4°>ooo, år 1831 R:dr y5,ooo, år i83a R:dr 213,000 och år i833 R:dr 5o,ooo, hafva, genom Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 19 Februarii i83i och i hufvudsaklig öfverensstämmelse med de beräkningar för det reqvirerade anslagets nedsättning, som Rikets senast församlade Ständer antogo, blifvit sålunda fördelade: Till Nybyggnad af 2:ne Ång-Fartyg
29 ”rådplägning med delegarne, ega besluta ”angående, bland annat, Skiftesläggningen; ”och då i5 § i 12 Gap. lemnar delegarne ”ett ytterligare tillfälle, att i denna skif”tesläggning erhålla sådan jemkning, som ”för deras beqvämlighet kan vara gagnelig, ”kunna Utskotten icke inse hvad vidare i ”denna del kan vara att önska i Lagstiftnings, väg.” ”Deremot anse Utskotten den af Vice ”Talmannen Jon Jonsson yttrade förmodan, att större delen af de i denna § omnämnde tvister skulle förfalla, om det ”sätt för anhängigtgörandet bibehölls, som ”genom 17 § i 1812 års Enskiftes-Förord”ning är vordet bestämdt, icke sakna ali ”grund; hvadan Utskotten tro sig böra ”vördsamt föreslå den ändring i §:n, att ”den missnöjde skulle inom samma tid af ”14 dagar, som för handlingarnes insän”dande är bestämd, hos Skiftesmannen el”ler Ordföranden i Egodelnings-Rätten an”mälaj huruvida han ville missnöjet full”följa. Uteblef en sådan anmälan , skulle ”tvistefrågan anses hafva förfallit; skedde ”den, borde med saken förfaras enligt 18 ”Cap. 14 §j hvarom bestämd underrättelse ”borde af Skiftesmannen, vid tillfället med”delas; och Utskotten finna sig hafva egt, ”för tillstyrkandet af förestående ändring, destomera skäl, som i händelse den god - 3o Lagsamt Allm. Desv. o. Oec. Utsk. Det.