Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A banan mellan Wårgårda och Falköping voro vid 1858 års ingång terrasseringsarbetena i det närmaste fullbordade och de broar, som leda jernvägen öfver Nossaoch Lida-åarne, öfver den förra vid Herrljunga, öfver den sednare vid Snipebro, färdigbyggde, hvarjemte ballastningen mellan Wårgårda och Snipebro, eller å en sträcka af 2j mil, var utlagd. De arbeten, som utfördes före trafikens öppnande å denna bandel, voro således: ballastning emellan Snipebro, eller gränsen emellan Elfsborgs och Skaraborgs Län, och Falköping, nedläggning af sliper och räler å liela sträckan emellan Wårgårda och Fal - af enskild person nära stationshuset uppförd. Mellan denna station och Falköping är under sistlidet år äfven en mindre station vid Särby inrättad. Falköpings station har till följd af tekniska förhållanden måst anläggas omkring 4000 fot vester om staden af samma namn, vid foten af Mösseberg. Stationshuset, af trä, kommer att innehålla tre afdelningar, nemligen en midtelbyggnad i två våningar, innehållande expeditionsrum, biljettkontor och boställsrum för Stations-inspektoren, och tvenne flyglar, af hvilka den ena, innehållande väntningssalar, restaurationslokal och boställsrum för Konduktören, redan vid banans öppnande var färdig. Den andra flygeln deremot kommer icke förr än vid banans från Jönköping fullbordan att, om då skulle så påfordras, uppföras. Utom nämnde byggnader och de vid nästan alla stationer behöflige godsmagasiner äro vid denna station äfven lokomotivstall, en mindre reparationsverkstad och vattenstation anordnade, af hvilken förstnämnde byggnad tvenne rum vid trafikens öppnande voro färdige. Vid Falköping, eller rättare sagdt j mil sydvest derom, vid Redberga, har vestra stambanan nått sin högsta punkt emellan Stockholm och Götheborg, hvilken ligger 760 fot öfver hafvets yta. Det torde vara skäl att här i ett sammanhang meddela uppgift å stationerna mellan Götheborg och Falköping samt deras afstånd från förstnämnde stad och de klasser, hvartill de, med afseende å deras närvarande vigt för trafiken, kunna hänföras. Stationernas namn. Klass. Afstånd från Götheborg.
I händelse en för öfrigt oförvitlig tjensteman finnes ega mindre fallenhet eller icke vara tjenlig och passande för den syssla, till hvilken han erhållit befordran, skola verkställande Direktörerne förhållandet anmäla hos Fullmägtige, som angående tjenstgöringen förordna på sätt de för Verkets och allmänhetens betjenande nyttigast anse och lämpligast ske kan, utan att Banko-Utskottets Memorial N:o 44. sr någons tur och löningsrätt förnärmas eller Verkets förvaltningskostnad förökas. Ändamalet med den omflyttning af extra-ordinarie tjenstemännen mellan Bankens särskilda kontor och afdelningar, som 62 § omförmäler, att de nemligen må inhemta kännedom om samt färdighet i de olikartade göromålen och förrättningarne, vinnes genom de förordnanden till förrättande af ordinarie sysslor inom än en, än en annan afdelning, hvilka åt extra-ordinarie tjenstemännen uppdragas, utan att någon allmän jemkning af placeringarne behöfves; och Utskottet hemställer, med anledning häraf, att berörda föreskrift såsom obehöflig och under sednare åren icke tillämpad, 28:o. må ur Reglementet utgå. Uppställningen af Irsta mom. i g 63, om huru med uppehållande af tjenst vid sjukdomsförfall för ordinarie innehafvare förhållas skall, erfordrar förändring i följd af Under-styrelsens upphörande, hvarförutan genom försvinnandet af nuvarande olika sätt för tillsättning af vissa tjenster, 2:dra stycket i nämnde mom. bör utgå; äfvensom dels ordalydelsen i öfrigt kan lämpligen förkortas, dels den summa, som för vikariatet får af Bankens medel användas, bör till siffran bestämmas, sedan olika löner inom lägsta tjenstegraden komma att finnas. Den förändrade uppställningen af 3:dje momentet härflyter deraf, att då tjensteman, som söker ledighet i och för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eller Revisorer, för sådan tjenstgöring uppbär särskildt arfvode, bör han ock vidkännas den utgift, som i och för uppehållandet af hans tjenstebefattning erfordras.
Utskottet, som icke vunnit några upplysningar om tillvaron af en transito-trafik mellan Upland och Södermanland, måste i motsats till komitéen antaga, att en sådan af någon betydenhet icke finnes, och att alla anledningar saknas för dess uppkomst, ty med en stigande ladugårdsskötsel i norra delen af Sverige, torde de i komiterades betänkande omförmålda transporter af boskap från Småland icke blifva att i någon betydligare mån påräkna, och hvad beträffar artiklarne: ”lin, lärft och fågel", så har komitéen icke uppgifvit, till hvilka qvantiteter dessa kunna ingå i de genom sammanbindningsbanan emotsedda inkomsterna af en transito-trafik. Deremot tror Utskottet, att en transito-trafik på jernvågarne från det inre af landet mot Sveriges östra kust och utlandet skall uppkomma öfver Stockholm såsom sjöstad, och Utskottet upprepar derföre, att det ansett vara af stor vigt, att bangårdarne i Stockholm må anläggas vid Saltsjön, på det icke landets exportrörelse må för all framtid betungas med onödiga kostnader i Stockholm. I afseende på de befarade olägenheterna hafva komiterade i viss mån erkänt, att den nuvarande sjötrafiken kommer att af sammanbindningsbanan lida. Denna sjötrafik år dock så betydlig, att de mest lifliga förhoppningar om en blifvande järnvägstrafik på nämnda bana ej gerna kunna med denna våga en jemförelse. Bifogade officiela uppgift (Litt. X) utvisar, att cirka 7,500 fartyg årligen passera slussen. Dertill kommer det antal af flera tusen fartyg, som årligen anlöpa Jernvägen och Kornhamn. Alla dessa skulle nödgas, i hvad väder som helst, passera jernvågsbron öfver Riddarfjärden, hvilket icke lärer kunna jemföras med passerandet af en bro -ofver Södertelje eller Göta kanaler. Antingen blir jernvägstrafiken öfver Riddar - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 45 fjärden en obetydlighet, och då år frågan om denna banbyggnad för tidigt vackt, eller också blir den liflig, och då möter det uppenbarligen stora olågenheter att låta en liflig jernvågstrafik vinkelrätt skåra en annu lifligare sjötrafik.
Den )8 November. 821 Antons med följande ordalydelse: Tjenstgörande StatSMnistrar. Statsråd, IustiträUad, ZofCantzler, IustitiäLantgler. IustitiäVm' dudSman, samt StatöSecreterare, da de enligt hwad hwarje GtändS särskilda ordningar stadga dertill berättigade äro, lunna ej Gäte och Stämma i sitt GtändS plena förnelaS, de särstildta fall för StatSUädetS Ledamöter äro undantagne da dcm enligt RegeringsZormiN. updraget är, att med Lonungflig magt och rätt styraI Utskott eller tvål till Utskotts Ledamöter ma icke nägon af förenämnde personer deltaga: och skulle derjemte sista meningen innefatta: a t i mäl stin personligen röra en Ledamot af ett RiksSländ, ma han i Plena eller Utskott öfwcrlaggmngarne men icke bestuten öfwerwara. §- 42. Gillades med detta innehåll: Kuner Utskottet sig behöfwa af nägon Konungens Embetsman eller af något publikt lVerk inhämta mundteliga eller Ikrisieliga uplySningar, begäre genom sin Grdförande hoS ZofCantzleren Konungens nådiga befallning till wederbörande om de ästade underrättelsers meddelande: gäpe likwäl ej detta stadgande i afseende pä StatSLontoirct. hrvilket likasom Barn cooch UikSgäldswerken, bör i frågor om fjelsiva 822 Den i8 November. sjelfwa redowisningen af medlen, alle äffade upplysningar omedelbarligen meddela. §. 45. Bifölls med följande ändring i sista raden:
1 § af bifogade förslag, uti hvilken § Riksgälds-kontorets föremål uppgifvas, är likalydande med nu gällande reglementes 1 §. 2 § innehåller samma stadgande, angående inlösandet af Riksgälds-kontorets obligationer, som 2 § i nyssnämnde reglemente; men det der införda tilllugg i afseende på den preskriptionstid, hvilken vid sednasle riksdag af Rikets Ständer fastställdes för några gamla obligationer, har blifvit uteslutet, emedan detta beslut, vid det i 7:de punkten af Utskottets utlåtande N:o G'l uppgifna förhållande, måste anses hafva förfallit, och Riksgäldskontorets inlösningsskyldighet för nyssberörde obligationer således lärer komma att oförändrad fortfara under tiden intill nästa riksdag, om också något nytt beslut, angående bestämmandet af en serskild preskriptionstid för samma obligationer, skulle af Rikets nu församlade Ständer varda meddeladt. 3 §, angående utbetalningen af det årliga ränte-anslaget till Hans Majit Konun gen; 4 §, angående räntan för det vid 1779 års riksdag afsatta så kallade hemgifts-kapital; 5 §, angående de af Riksgälds-kontoret utgifna obligationer för statsverkets skuld till Rikets Ständers Rank; och 6 §, angående Bankens fordran för de till Riksgälds-kontorets utgifter af Banken tillförene försträckta medel, ega samma lydelse, som de i 1848 års reglemente under dessa nummer intagna §§, endast med ändring af antalet och sammanräknade beloppet af de återstående obligationerna för statsverkets i 5 § omförmälda skuld. 7 §, angående invexlingen af de från Riksgälds-kontoret utgifna kopparskilje mynts-polelter, motsvarar nu gällande reglementes 7 § och innefattar Rikets Ständers vid nu pågående riksdag, genom bifallandet af Banko-utskottets utlåtande N:o 46, vidtagna beslut; varande denna §, till följd af hvad Instruktionen för Banko-utskottet stadgar i afseende på föreskrifter, som skola gälla gemensamt för Banken och Riksgälds-kontoret, justerad inför både Statsoch Banko-utskotten. 8 §, angående den af Götha kanal-holag i Riksgälds-kontoret insatta repara tions-fond; 9 §, angående de för återstående hamnbyggnadsarbeten vid Siats-Utskottets Memorial, N:o 308.
Ledamöters vagnar Carl De Geer. På Vällofl. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Hdgv. Prest-Ståndets Ledamöters vägnar C. v. Rosenstein. På Hederv. BondeStåndets Ledamöters vägnar And. Sandstén. C. Tunelius. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ari. den 17 Juli, Högvörd. Prest-Ståndet den 16 Vällofl. Borgare-Ståndet den 17 Hederv. Bonde-Ståndet den 16 Riksens Högloft. St cinders Stats-Utskotts Betänkande i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition, angående utbetalningen af de efter Högstsalig Hennes Majit Enke Drottningen, /. d. Kongl. Famillen i arf tillfadne summor. Sedan Stats Utskottet genom Betänkande a£ den 30 sistlidne Juni , rörande de vid Boutredningen efter Högstsalig Hennes Maj:t EnkeDrottningen fortkomna och af Kongl. Maj:t genom Nådig remiss till Riksens Sränders åtgärd öfverlemnade frågor , bland anna* ansett det af Hennes Majtt Lån Danmark till Sverige införde - Den 17 Juli. de Brudskatts capital af 100,000 R:dr Hamburger Banco, ej mindre än det deremot utfäste vederlag af en lika summa, böra f. d. Kongl. Famillen i a f tillfalla , med tillsam mans 2 00,000 B: r Svenskt Banco, hvilka likväl komma att bos Stars Verket innestå och rentan derå 12,000 B:dr årligen afdragas på clet tillskott af 30,497 R:dr 45 sk. 3 r. , som till fyllnad uti f. d. Kg!. Fasmi 11 ena bestämde underhålls-summa 66,666 R.dr 32 sk , komme att af Stats Verket årligen Utgilvas; så har Kongl.
Derest vi öfverenskomma om olämpligheten af en sådan åtgärd, torde all anledning till återremiss äfven förfalla. Hvad särskildt beträffar frågans återremitterande till BancoUtskottet, har BancoUtskottet redan, med godkännande utaf den föreslagna belåningsrättighetens nytta, såsom skäl till afslag å Motionen anfört saknaden af erforderliga lånemedel samt bristen af tjenliga magaziner i stapelsläderne. Härvid tyckes likväl BancoUtskottet gått något för långt i sina bekymmer för framtiden, då ingen fråga varit att Banken skall 53 Ii. 2 iS Den ii December f. m. afsätta någon skilling till reservfond för denna nya låneinrättning, och ingen förlust derpå lärer vara att befara, då städerne finna sin fördel vid att anskaffa muga7, iner och lorkanstalter, men en lifligare afsättning snarare hör förekomma större summors ofrugtbarhet. Jag finner derföre allt skäl till bifall å Motionen vara förhanden. Den enda anmärkning, som nu återstår obesvarad, är den af Herr Munck af Rosenschöld, att lånerättiglieten, utsträckt till alla Rikets stapelstäder, skulle medföra brist på tillgångar lill lån; men jag hemställer lill honom sjelf, om icke industrien bäst utvecklar, och sjelf utreder, hvilken ort är förmånligast till varuafsältning, samt om det icke är skadligt att, genom inskränkning häri, vilja agera förmyndare för näringarne. Jag skulle förmoda, att i alla de städer, der icke HandelsSocieteterne finna någon fördel af denna belåningsanstalt, der uppkomma icke heller några Magaziner eller Tork-inrättningar, hvilka deremot visserligen icke uteblifva, der man kan bedrifva spannemålshandeln någotistort, och uppfattar vinstén af att 4> 5 å 6 gånger om året kunna begagna ett och samma Capital. Det torde Vara angeläget alt en gång taga första steget till menniskoförmågans fria utveckling, och erkänna alt man bäst sjelf inser hvad som är en nyttigt.
Han drog henne in under löfhvalfvet i en berså, dit de svaga ljusstrålarne endast sparsamt banade sig väg och spridde ett mystiskt skimmer öfver de purpurfärgade drycker, som i silfveroch guldkannor voro placerade på ett bord. Inca fyllde en pokal med den skummande drycken. »Drick, Yelva, drick, och fortare än tankens flykt skall din fruktan försvinna och mina känslor finna genklang i ditt hjerta! Denna dryck förjagar allt svårmod. Din skål, Yelva!» Han förde bägaren till sina läppar och lemnade henne den sedan, men hon ställde bägaren orörd på bordet. Inca betraktade henne ett ögonblick med en blandning af förvåning och beundran. Han bjöd henne med en handrörelse att taga plats bredvid sig, men hon förblef stående vid ingången till tältet. Hennes figur med den rikt draperade klädningen aftecknade sig skarpt mot det matta dagsljuset derute. »Hvarför denna tystnad säg, huru skall jag få glöden att lysa i dina ögon? Du svarar ej! Vägen till din och din stams lycka går ju endast öfver dig sjelf nu, glöm icke detta, barn. Men derpå var du ju beredd, då du satte foten innanför min tröskel. Ser du ej att jag har dig kär hvad begär du mera?» Inca drog henne intill sig och tvang henne att taga plats bredvid sig. »Visste du, hur brinnande mina känslor äro för dig», hviskade han; »ack, välsignad vare solen för den dagen, hon sände dig till mig!» Inca tystnade och betraktade den darrande kvinnan med ett frågande uttryck, liksom väntade han svar. Efter några ögonblick fattade han med båda händer hennes hufvud, smekte hennes hår och vände det nedböjda hufvudet upp mot sig och blickade in i ett par ögon, hvilkas uttryck kom honom att tvärt draga sina händer tillbaka. »Det var ej svaret på min fråga, som jag läste i din blick. Ja, du har blifvit en annan, sedan jag sist såg dig i klostrets trädgård förskrämd flykta för mig. Hvad har händt! Svara mig» upprepade han häftigt »hvad döljer sig bakom detta besynnerliga uttryck i dina ögon?» »Din bild» hviskade hon med glödande blickar.
Och har Herr Tottie, uti ett ytterligare anförande, tillagt några få' hufvudgrunder för verkställigheten af nämnde idee, utan att dock ingå uti det egentligen reglementariska, öfvertygad, att allt dithörande säkrast ofverlemnades till Utskottets bedömandeoch utarbetning, i händelse sjelfva ideen med bifall antoges Den af Herr Tottie framställda åsigt har inom Vällofl. Borgare-Ståndet blifvit delad af Herrar Rydin och Waern, hvilken sistnämnde till besvarande upptagit åtskiliige redan inom Ståndet väckte tvifvelsmål'om? det framsta llda förslagetsverkliga gagnelighet och någrederemot gjorde vigliga inkast.. Ej mindre sannolikt och troligt, än Herr Tottie ansett det vara, att icke längekan dröja förrän ögonblicket är inner då hela* disponibla redbara tillgången be lin nesmedtagen och Banco-Styrelsen nödsakas börja de så kalladestrypnings-operationerne, ej mindre sannolikt och troligt'Ar det, enligt Banco-Ulskoltels åsigt, att, innan ännu Bankens redbara-fond hunnit i ut vexling s-väg efféctivt förminskas med det bär ofvan uppgifna' beloppet af 3,3oo>,ooo R:dr, hvilket, ehvad begärlighet man än må förutsätta, . icke-, enligt Sveriges nuvarande penningetillgångar, låter sig. verkställa på blott någre få veGkor eller månader, vexelcursen åtminstone vid något tillfälle sjunkit lill* deri punkt, att antingen införskrifning: af ett eller annat hundrade tusende R:dr Silfver Specie, mot transportkostnadensersättande skulle blifva af vexelinnebafvare med begärlighet ombesörjd, helst oro dermed förenasförmonenaf räntefiitt förskott, på sätt hittills skett, eller ock Bänco-Siyrelseu sjelf finna sig i tillfälle' att d’er•m gå> i författning.;; hvarigenom* ej} allenast dleiv befaradeindragning^» 'Banco-Utskoltets Utlåtande Ako 16. aflägsnades, utan äfven förstärkning i någon mon åt sedelcapitalet bereddes.
Föredrogos och biföllos Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 2 dennes på bordet lagda betänkin: Nio 16, i anledn. af väckt fråga om köpings privilegier för Grebbestöds fiskeläge, och Nio 17, i anledn. af väckt motion om upphörande af Kammarrättens anmärkningsrätt vid taxeringsoch pröfningscomiteers åtgärder att befria utfattiga från bevillning. Vid föredragning af Allm. Besv.- o. Ekon.Utskis d. 2 dennes på bordet lagda betänk. Nio 18, i anledn. af väckt motion om befrielse för rotehållare från skyldigheten att för regits-officerare förevisa rekryter, innan de antagas, samt om vidtagande af åtgärder emot befälets dagliga inblandning vid uppgörande af contract emellan rotehållare och knektar, blef detta betänk, ånyo lagdt 24 Den 5 October. på bordet, på begäran af Hr Råfelt, Anton, och Hr af Sillen, Wilh. Gideon. Föredrogs Allra. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 19, i anledn. af väckt motion om en köpings anläggande vid Wrigstads gästgifvaregård inom Westra härad af Jönköpings län. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag anser, för min del, otjenligt att R. St. gä till K. M. med en så ringa framställning som den, att Han ville låta undersöka lämpligheten af en köpings anläggande vid Wrigstad, och sedermera, pä grund af de vunna upplysningarne, efter omständigheterna nädigst förfoga. Om innevänarne pä en ort önska en köpings anläggande, så hafva ju de likasom andra undersåter vägen öppen till K. M. Konungen lärer icke underlåta, om en sådan ansökning inkommer, att höra vederbörande, eller rättare sagdt, vederb. Departementschef lärer icke underlåta sådant, och dä behöfves ingen ansökan derom ifrån R. St. En sådan önskan skulle likasom innebära ett tvifvel derom, att vederb. embetsman gjorde deras skyldighet och en förutsättning, att K. M. icke ville lyssna till sina undersåtares billiga önskningar, utan R.
Örn man underrättade en utländsk affärsman, att staten vill ingå borgen för en viss niedborgareclass, för att höja dess egendomsvärde, utan ens någon föregående pröfning af vilkoren, hvarunder denna borgen skulle gifvas, hvilka först framdeles, efter hvad man vill, skola fastställas måhända till och med oberoende af Representationen, så fruktar jag, att den Dan 3 Februari c. m. utländske affärsmannen skulle säga, att den Representation; sorn härpå ingått, oaktadt mycken välvilja för enskilda, ej afsclt nationens interesse, och att Styrelsen ej bevakat landels sannskyldiga bästa. Slutligen får jag äfven till H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt särskildt hemställa, om icke Frih. Klingspor redan uppfyllt hans uppmaning till en förklaring af sina uttryck, då Frih. till stöd för dem åberopat sitt instämmande nied det Utsk., sorn låtit anställa riksrätt emot Konungens rådgifvare för förment grundlagsvidrigt förfarande i afseende på den nu ifrågavar. K. proposm; och jag hemställer, om ej detta må anses som tillräcklig förklaring och ursägt för de anmärkta uttrycken. Starka rop å propos. hördes från flera håll af salen. Hr von Qvanten: Då jag yttrade mig i ämnet förra gången, hade jag mig icke bekant, hvad PresteSt. beslutat, och ingen hade då ännu upplyst härom. Nu, sedan Frih. Åkerhjelm yrkat instämmande i PresteSt:s beslut och Hr af billbergh gjort detsamma, vill äfven jag afstå från mitt förslag till contrapropos., och förenar mig med Frih. Åkerhjelm, genom antagande af hvars förslag frågans afgörande kan mycket lättas, En annan ledamot yttrade härtill sitt bifall. Gr. Posse, Arv.: Det är med verklig och djup bedröfvelse, jag afhört den öfverläggning utom ämnet, som här uppstått såsom följd af Frih. Klingspors yttrande.
Prot.-utdrag den 23 December 184-7. 99 Banko-utskottet: l:o Lars Larssons från Elfsborgs län motion om stadgande för tjenstemän inom Rikets Ständers bank och dem, som derstädes söka syssla på stat, att, såsom vilkor för erhållande af befordran eller tjenst, afsäga sig alla i Kongl. Maj:ts och Rikets embetsverk, elier bos städer, korporationer och andra allmänna stiftelser egande tjenste-befattningar, samt hvad dervid blifvit mundtligen yttradt; 2:o Bengt Petter Skantzes från Hallands län, angående återbetalning till hemmansegaren Hallanders sterbhus af ränta m. m., å ett i Gö theborgs låne-kontor upptaget diskont-lån. Lag-utskottet: l:o Sven Svenssons från Elfborgs motion om förändradt stadgande i afseende å bördeskillings nedsättande; 2:o Jonas Petterssons från Calmar län, Sone Pehrssons från Skåne och Ola Perssons från Blekinge motioner, angående vidtagande af åt gärder för förbättande af exekutions-väsendet, och den förstnämndes motion, i fråga' om grunderne för beräkning af arfvode och skjutsersättning för utmätningar, jemte dervid afgifne mundtliga yttranden. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet: l:o l^ars Olssons från Stora Kopparbergs län, motion om förvarande af soldaLmunderings-persedlar; 2:o Lars Wenanders från Bohuslän motion om anskaffande af ett exemplar utaf de i Kongl.
Diskont-Fonden till Götha-Canalbyggnad , soni nu visar en skuld af omkring ljioojooo R:dr, anser jag mig böra erindra, att 7 §. uti Diskont» Reglementet af den 11 April 1810 innehåller,1 det Diskont-Contoiren i Stockholm; och Götheborg skola, uppå anordningar, undertecknade af Ordföranden i Ganal-Directionen och en Cassa» Directeur, till Canal-byggnaden aflemna nödige medel, i penningar eller Assignationer. Någon: pröfning af de reqvirerade medlens belopp, kunde icke af Diskont-Contoiren bero, och oemotsägeligt är alltså, att Reglementet medgifver, men icke förbjuder, nödige medels aflemnande till Ca« nal-byggnaden, af de under Diskont-Contoirens föivalltning ställde Fonder. Man bör ej för-1 glömma, att detta vidlyftiga Verks hela Financeväsende var concentreradt i dess Diskont. Allar tillgångar insattes der; alla utgifter disponerades derifrån, och öfverflyttades successive, efter be-j hofvet, till Arbets-Cassorne. Om Diskontens affairer kunnat bibehållas o^ rubbade, och Canal-arbetet med de tillslagne fonder galt till sin fullbordan; så hade ju ock, pa sätt Rikets Ständer det vid förra Riksdagen i deri generella Finansoch Arbetsplanen för Canalen äfvenledes beräknat, Diskontens förskott till byggnaden blifvit ersatt ; och all fråga om den mer eller mindre vidsträckta tillämpningen af förutnämnde 7 §. uti Reglementet förfallit. Kostnads-förslaget öfver hela Canal-arbetet^ ech till hvart års verkställighet för sig, har blif» vit af Riksens Ständer till grund för alla be» läkningar, antagit; och det under uttryckligt vili hor och förbehåll, ali Bankens årliga byggnads» 352 JBanio-T/tskott&ts Betänianden, biträde icke skulle få utgå för det följande året, derest, det nästforflutne, icke blifvit efter planen arbetadt.