Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
L:o Om inrättningen af en Lag - och HusHallnings-Beredning, hwilka bägge frågor lika såsom' stedt med de anmärkningar, som af serstilte personer, under vent, lunonen, wid Regeringsformen blifwit gjorda, aleri-emun,-,.. >; stil eonstitutlon8 Utstottet, at under innewarande Riksdag äter til stärstädande uptaaas, för at wid den nästkommande kunna til slutelig! afgörande af Riksens Ständer företagas Z:o Rörande Herr I.s^on8lo!pe8 förstag til inrättande af Förliknings-Domstolar. ^emitteraäss til Lag Utstottet. ^!ro Om dlutionLl urmerinA, sadan den af Friherre vonplaten blifwit föreslagen. Herr Grefwen och Landtmarst-lken tilkännagaf wid detta tilfälle, det Hans Maj t Konungen updragit honom at förklara stn nådiga önstan, at Riksens Ständer ej matte uptaga til öfwerlaggning något förstag om utskrifning til Rikets förswar under narwarande wädeliga ställning, innan Hans Maj t sjelf funne den af nöden och derom med Nrk ens Ständer wiste rädsla; hwad äter Friherre v»n lllaten8 förstag til en blational arinerinA. säsom en allmän oststbestandigt gällande inrättning anningeansäg Herr Landtmarstalken, at det af Högloft. Ridderstaxet och Adeln berodde at detta ämne til öfwerläggning och afgörande uptaga. Friherre I^i1Ijenci'ant2, soban willielm, förnyade härwid en önstan, hwi-lken han redan Den 12 Junit. 671 redan förut hade yttrat, at, da detta ämne more af största wigt, och gansta fa more beredds at deröfwcr stadga och yttra sina tankar, emedan de ej känt at det i dag skulle förekomma, det stuteliga afgörandet deraf til en annan dag »rätte fa hwitå.
1 § Tryckfrihets-förordningen boktryckare ålagda skyldigheter, röraitde aflemnande af visst antal exemplar af tryckpressens alla alster till åtskilliga, i samma lagrum bestämda, offentliga bibliotheker och embetsverk, varit uriderkastadt, i följd af de flerfaldiga förtydningar och försök att undandraga sig uppfyllandet af nämnda skyldigheter, som en och annan, boktryckare låtit komma sig till last, har Herr Professoren E. Fries, till förekommande deraf för framtiden, uti motionsväg framställt åtskilliga förslag, som Konslitutions-utskottet uti behörigt öfvervägande tagit. En af de anmärkta punkterna består deruti, att, då den tid, Tryckfrihets-förordningen af år 1812 utarbetades, stentrycket och andra den nyare lidens uppfinningar för afdrag och spridande af handskrift och biidteckning ännu ej bär i landet voro kände och ulöfvade, den följd deraf under tidernas lopp uppstått, att, sedan dessa teckniska anstalter äfven i Sverige blifvit allmänna, idkarena af deni ansett sig icke af Tryckfrihets-förordningen vara förpligtade att till der nämnda bibliotheker och verk aflemna exemplar af de skrifter och bildteckningar, som från deras officiner i tryck och afdrag utgå. Tryckfrihets-förordningen föreskrifter nu, att, om ”något arbete är ålföljdt af kostsammare plancher, sådane dock endast ovilkorligen må för Kongl, bibliotheket aflemnas." I betraktande af det nyss anmärkta är det uppenbart, att under de här nämnda plancher endast koppargrafstikelns alster afsågos, emedan väl egenteligen de, ehuruväl ock trädschnittet då var en af gammalt känd konst, hörde till kategorien af de "kostsamma” bildteckningsafdragen. Motivet till denna inskränkning af den allmänna skyldigheten i afseende å kostsammare plancher låg således uti lagliih. till fl. St.
Den utaf Lotteri-vinsterne, år 1826, innehållne Bevillning har uppgått till R:dr 8,368: 17. 3.; och ii6 StatsUtskottets hvilken bevillning för de 3:ne första Qvartalen af berörde år blifvit, tillika med Bevillningen för de 2:ne sista Qvartalen af år 1825, till RiksgäldsContoiret lefvererad med en sammanräknad Summa af R:dr io,858: 24. 7. 2 §. Räkenskapen öfver den sä kallade BrudgäfvoFondcn. Hvarifrån afgå Utgifter: Utbetalde Brudgåfvor 2,633:16. Utlåtande, i anledning af R. St:rs, år i8a5, församlade Revisorers hemställan, i afseende på ÖfverStyrelsen af Nummer-Lotteriet och dess öfverflyttning till Fullmäktige i RiksgäldsContoiret. (R:gs-A.) Af den anledning, att, enligt 1823 års Ständers Beslut, NummerLotteriets Tillgångar, utöfver livad af Lotteriets Inkomster, blifvit Staten godtgjordt, borde, med undantag af den så kallade BrudgåfvoFonden, till RäksgäldsContoiret aflemnas; hvaremot ifrån och med år 1824, skulle uti RiksgäldsContoiret hållas LotteriInrättningen tillhanda allt hvad, till förefallande Utgifters bestridande, erfordrades, i den oförmodade händelse, att Lotteri-spelet, ett eller annat år, med förlust utfölle, hade R. St:rs, år 1825, församlade Hut Revisorer, uti deras om RiksgäldsContoirets granskning afgifne Berättelse, hemställt och tillstyrkt, att, enär Lotteri-spelet komme, att, på sätt berördt är, bedrifvas på RiksgäldsContoirets räkning och på dess äfventyr, den Öfverstyrelse af NummerLotteri-Inrättningen, som föres af en utaf K.
Under freden är en militairs egentliga pligt alt undervisa i sitt yrke; hvarföre skulle han ej äfven vara färdig att meddela kunskaper af andra slag, om lian ägde dem? Mångfaldige flere utvägar till nyttig sysselsättning finnas för duglige och fördomsfrie militairpersoner, utan att de behöfva förmås att blifva jordbrukare. Hafva de annars sjellve lust och förmåga därtill, finnas allid lägenheter att arrendera elier köpa. Friherre Ehrenborgh, Casper Wilhelm: Det är emot åtskilliga yttranden af Herr Tham, som jag anhåller få göra några anmärkningar. Jag bar gjort mig till en lag alt aldrig yttra mig i andra ämnen än sådana sora ligga inom kretsen af mitt yrke; och då Den 8 Deceraber f. ra. 91 detta dertill hörer, kan jag ej underlåta att anföra något. Här har blifvit jttradt, att verkställigheten af sådane beslut, som Rikets Ständer begärt, skulle gifva anledning lill en juridisk oreda. Rikets Ständer hafva vid alla Riksmöten sedan Regementsförändringen begärt, att Kongl. Majrt måtte utse Comite'er, för att från de administrativa verken flytta de saker, som hörde till Domstolarne. Det är detta Kongl. Maj:t nu, ehuru varsamt, gjort, genom upphäfvande af JustitiaeDivisionen i CommerceCollegium, och genom flyttning af åtskillige mål ifrån Bergscollegium till Svea HofRätt. Erfarenheten tror jag blir rälta domaren, om man häruti handlat rätt eller orätt. Att på förhand säga, att det skall bereda en juridisk oreda, tror jag, åtminstone för min del, vara förhastadt. Jag suspenderar viddetta tillfälle mitt omdöme om sjelfva saken, men min enskilta förmodan är att det snarare skall leda till reda än oreda. Då erfarenheten hittills visat, att enahanda examina bereda inträde till de juridiska ÖfverRätterne sorn till CommerceCollegium, kan jag omöjligen inse någon fördel deraf, att målen afgöras i CommerceCollegii hus snarare än i Svea HofRätts.
Det omtalades allmänt inne hos la Croix, der jag drack mitt kaffe i morse! Och till yttermera visso hörde jag det af häradshöfding Hjelm, fröken Claras kusin, som jag träffade för en stund sedan se så der ja, nu tror jag att flickorna kunna gå in i spelrummet! DE ANDRA FLICKORNA (för sig). Ack så bra! så bra åt tante! (de gå, andra dörren till höger). CLARA (afsides). Min kusin! M:LLE PALMÉN. Det är inte sannt! ALMA (afsides). Jag är säker om att baron Valter inte var med! (går efter de andra). CLARA (till Anna). Ack Anna, hvad jag är glad att du fick en försvarare! (afsides i det hon går) Hvad skall kusin Edvard tänka! (går efter de andra). Åttonde Scenen. M:LLE PALMÉN (afsides). Den gemena pedanten! (högt) Jaså, magistern ämnar ställa till uppror inom pensionen genom att taga en sådan der uppstudsig varelses parti? BRUUS. Jag tar inte parti för någon ... jag bara säger hvad som är sannt ... och det bör väl inte mamsell vara emot, som uppfostrarinna. M:LLE PALMÉN. M:LLE FLORIN. ANNA. BRUUS. 41 M:LLE PALMÉN. Men att i barnens närvaro komma med en så nedrig beskyllning... BRUUS. Beskyllde ni inte mamsell Anna i deras närvaro? Det är en annan sak. Det är min rättighet att vaka öfver att det går moraliskt till i min pension... MILLE PALMÉN. Hvad menar magistern med sitt: hm! BRUUS. Åh, jag tänkte bara på huru många sorters moral det egentligen finns här i verlden. Först finns det en politisk moral som är helt och hållet olik den religiösa eller sociala sedan finns det en filosofisk moral som är helt annat än sunda förnuftets : och så finns det en pensionsmoral, men det är visst den sämsta af dem allihop. M:LLE PALMÉN (stammande af förtrytelse). Magister ...
Ständer att till pröfning företaga lagförslaget i sin helhet, och då jemväl öfvergå till ett annat beslut. I följd af denna mening, anhåller jag om propos., att med afgörandet må anstå intilldess nya lagförslaget förekommer. För det fall att Ståndet icke dertill samtycker, bör jag hufvudsakligen yttra mig. Jag är då af den tanke, att menniskonaturen likmätigt, har föräldrakänslan i allmänhet alltid varit lika varm för doltren, sorn för sonen; och då man likväl vet att, från fornåldren, har i Sverige inom de jordägande classerna så väl arfsrätten, som giftorätten, varit olika könen emellan; så undgår man icke att inse, det denna olikhet ingalunda haft sin grund i en orättvis föräldrakänsla, eller fördomar, utan dels i samhällets omsorger för sitteget bestånd, och dels i könens olika förhållande till samhället; hvartill äfven torde hafva kommit ett icke oskäligt afseende på det större behof af tillgångar, för att framkomma till ett enskildt sjelfbestånd, hvari den unge mannen befinner sig, än den unga qvinnan, som, i silt ogifta tillstånd, har blott inskränkta behof, och sorn, då hon gifter sig, har rätt alt förlita sig på mannens i alla tider erkända förbindelse att försörja hustrun. Det gafs en tid, då i Sverige känslan för fäderneslandet stod framför känslan för egna barn; och man trodde då, att kärleken till fäderneslandet ägde sin grund i kärleken till fadrens jord, samt att hågen och förmågan till yttre försvar och inre uppoffringar var att påräkna såsom större hos den större jordägaren, än hos den ringare. Man ansåg då politiskt angeläget att, så mycket möjligt var, sammanhålla jorden, så att den ägdes af en, icke i fattigdom och skulder fördjupad, utan välmående, eller åtminstone besutten allmoge. Samhällets representanter voro förnämligast jordägare, och då de, i ändamål att gifva samhället en garanti mera i sjelfva arfsfördelningen, gåfvo olika fördelar åt de olika könen, afpassade efter deras olika förhållande till samhället, låg deri, efter min tanke, icke heller någon orättvisa. Qvinnan deltagei icke i samhällets försvar, och bidrager icke till dess politiska bestånd.
Hvad först beträffar Herr Stuarts motion, så, enär uti Kongl. Förordningen om fribref af den 27 April 1756, till förekommande af missbruk vid fribrefsrättighetens utöfvande, bland annat, radan är stadgadt: att hvarje Embetsverk, eller den embetsman, som kommer att njuta bref*- frihet, skall årligen förses med serskild, under vederbörligt sigill auctoriserad, Fribrefsbok; att Rikets Hofoch Öfver-Rätter, Col legiér, Konungens Befallningshafvande, Consistorier och Regements-Chefer, m. fl., sora postfrihet åtnjuta, hvar för sig, skola utse någon tjensteman, den dem uti. deras å Embetets vägnar förande brefväxling tillhandagår, hvilken är anBih. till R. St.
Dessa Samlingar blifva följande•" i;sta Samlingen, Kongl. Maj:t» Nådiga Propo. fitiolioner och Skrifvelfer till Rikfens Ständer eller deras Ut/kott, äfven/om, på Kongl. Maj;ts Nådiga befallning aflemnade Betänkanden m. ni. Då den vigtigaste och vanligen äfven (ill arktalet betydligaste delen af dessa Nådiga Propositioner in. m. öfverlemnas tryckt till utdelning bland RiksStåndens Ledamöter, så kunde hela den dryga kostnaden af dubbet sättning undvikas, om Riksens Ständer hos Kongl. Majit utverkade, att den person åt hvilken tryckningen af de till utdelande ämnade handlingarne finge befallning, att i en nummerföljd ombesörja tryckningen af aila till denna Samling hörande handlingar, oehmedåliggani de att låta afdraga utom de exemplar, som skola utdelas, det för Bihangen bestämda antalet, hvilket genast öfverlemnas till Expeditions-Utskottets disposition. Om än ett och annat hvitt blad mäste lemnäs vid vissa ark, svarade dock denna olägenhet ej mot vinsten af att bespara den dubbla sättningskostnaden. Äfven den läsande Allmänheten drog ej ringa fördel, genom den vin6t i tid, som erhölls, derigenom, att denna Samling på detta sätt blafve vida förr föxpreauroeranterne tillgänglig. 122 Ren 27 Qctober f ni, 2.'dra Samlingen, Rik fern Ständers Reviforers och JnjliticeOmhudsmans till Rikfens Ständer a/gifne Birätt elfer*, tued flere dtjlika Handlingar. De förut i denna Samling införda RiksStåndens Protocollsutdrag, som innefatta remisser till Utskotten, kunna gerna uteslutas, då icke 59 Riksdagsordningen anbefaller deras tryckning i Bihangen, då de förut finnas tryckta i Ståndens Protocoiler, och då i denna isolerade sammanfogning saknas allt interesse. De här bibehållna handlingar deremot, ehurti icke uttryckligen nämnda i 59 §.
Det lärer då icke vara för mycket att beräkna, det ett fat, som sjövägen sällan kan hilkomma förr än nästa vår elter vinskörden, förlorat vid ankomsten hit två proc. genom leckage. Hvad här då bör förtullas utaf inköpta 228 liter blir 223.44 å 83 proc. Men låtom oss räkna 225 liter och öka styrkan till 85 proc. Vi erhålla då 86,15 sv. k:r ä 85 proc. alkohol eller 146,46 sv. k:r å 50 proc. Tullen derå a 0,75 rmt utgör 109,84. Ränta å 103,03 i 2 månader å 6 proc, pr anno 1.03. S:ma rdr 213.90. Handelsvinst och risk säga mig köpmän å så beskaffad vara beräknas till minst 15 proc. Men om den endast beräknas till 5 proc. eller 10 proc., så uppstår det resultat, att äfven under ett s. k. »année fabuleuse» eller fa hela k tigt rikt år, då priserna sjunkit lill vanvärde å vin och sprit, kosta 146,46 sv. k:r bränvin, utspädda af densamma, här i Stockholm vid ankomsten, elter förtullning rdr 213,90, så att, om fatets värde aldrages med 6 rdr, återstå 207,90 eller för 1 svensk k:a 1,42 rmt; att härtill mäste läggas l:o handelsvinst, hvilken ökar priset, beräknad å 5, 10 eller 15 proc. till respektiva 1,49 —1,56 eller 1,63, samt 2:o ränta, afdunstning, leckage och magasinshyra från lossningsdagen lill den dag varan säljes och betalas. K isken att icke lå betalning af bränvinshandlare torde ock vara någon. Den 7 Februari e. rn. 393
På grund af hvad sålunda blifvit anfördt, får Utskottet, med hänsigt till behofvel af fullständigare och mera bestämda föreskrifter rörande skolhusens och skolsalarnes ändamålsenliga inrättande än dem, hvilka, enligt hvad ofvan är nämndt, uti nu gällande skol-ordning äro meddelade, samt enär, enligt Utskottets lanke, inseendet öfver skolrummens behöriga beskaffenhet uti ifrågavarande afseende äfven bör, med tillämpning af den princip som ligger till grund för 12 § i Folkskole-stadgån af den 18 Juni Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, i\:o 78. 7 1842, utsträckas till enskilda undervisnings-anstalter, vördsamt tillstyrka Rikets Höglolliga Ständer, att hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Makt mätte i nåder anbefalla: 1:° ;itt ändamålsenliga luftvexlings-anstalter blifva anbragta uti aila allmänna fasta skolor, äfvensom att, vid uppförande af nya skolhus, skolrummens storlek så bestämmes, att ett visst minimum af utrymme, beräknadt efter maxirni-antalet af lärjungar, blifver att tillgå; 2:o att noggrann tillsyn skall, genom kommunens skolstyrelse, med biträde af läkare, hållas deröfver, huruvida uti de enskilda skolorna, der barn mot betalning till undervisning emottagas, utrymmet och luftvexlingen äro öfverensstämmande med helsovårdens fordringar, samt att, i motsatt full, förhållandet skall af skolstyrelsen till beifran hos vederbörande polismyndighet anmälas; samt 3:o att sakkunnige personer skola, efter inhemtad kännedom af de foibättringar i skol-lokalerne, som i andra länder blifvit vidtagne för vården om ungdomens fysiska utveckling, utarbeta och i tryck framlägga ritningar och planer, som kunna tjena lill ledning vid uppförande samt inredning och möblering af särskilda slugs skolhus, i ändamål att bereda sä väl tillräckligt utrymme och nödig luftvexling, som i öfrigt behöflig vård om lärjungarnes helsa. Stockholm den 3 April 1854.
Hilda Maria Elisabeth, Clara Hedvig Sophia och Constance Carolina Charlotta, att utgå från och med nästkommande års början. llih. till /{. St. Prestbetyg angående Fröknarna von Hohenhausens ålder, äfvensom och då bouppteckning efter deras fader icke ännu hunnit verkställas, intyg angående boets ställning efter honom, skola af mig till Stats-Utskottet inlemnas. Stockholm den 25 April 1866. Gust. af Ugglas. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1866. 3 herti A öfver Motioner hos Ridderskapet och Adelil vid 1865 och 1866 års Riksdag. A. Adjunkter inom de verldsliga fakulteterna vid Upsala universitet, om uppförande på ordinarie stat af ett anslag å 4000 R:dr till löneförbättring åt. Motion N:o 61. Stats Utsk. Utlåt. Adlersparre, Rudolf, Motion N:o 48, om ett tillägg till 1 mom. i 2 § af Kongl. Förordningen angående fattigvården i riket den 13 Juli 1853. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. R. St. underdån. Skrify. Afrads-afgift, angående dess upphäfvande för tillverkning af de s. k. ädlare metallerna, eller åtminstone för koppartillverkningen. Motion N:o 122. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 22, Litt. B. R. St. underdån. Skrifv. Afvelsdjur, om ett anslag å 5,000 R:dr till inköp af sådana utaf ädlare kreaturs-racer. Motion N:o 147. Stats-Utsk. Utlåt. Alströmer, Friherre Jonas, Motion N:o 129, om utsträckt pensionsrätt för aflidne Konrektor Jon Eberhard Lyths söner. Stats-Utsk. Utlåt N:o 74. R. St. underdån. Skrifv. Anckarsvärd, Theodor Wilhelm, Motion N:o 71, om beviljande af ett anslag å 44,000 R dr till Diakonissanstalten i Stockholm. Stats-Utsk. Utlåt.
Jag vill icke bestrida att de §§, som här äro upptagna i ett särskildt kapitel, skulle kunna försvara sin plats i kap. »om fridsbrott», men jag svarar på den framställda anmärkningen detsamma, som lagkomitéen yttrade i anledning af en likartad anmärkning, eller att »de i en allmän lag förekommande straffbestämmelsernas ordning, allenast icke all ordning blifvit åsidosatt, kan vara temligen likgiltig.» Emellertid ansåg lagberedningen den af lagkomitéen företagna sammanslagning af kapitlen om fridsbrott och religionsbrott icke vara lämplig, och denna åsigt har vid sedermera skedda granskningar af strafflagsförslaget blifvit vidhållen. Att nu Den 13 Juli. 433 nu åter företaga en förändring i berörda hänseende, skulle föranleda rubbning i kapitel-följden och påkalla förändringar af en mängd hänvisningar. Sådana rubbningar medföra mycket arbete, som i detta fall icke synes vara af behofvet påkalladt, och jag anhåller derföre om bifall till Utsk:ts förslag. Hr Ribbing: I)å redan en återremiss i afseende å detta kap. blifvit beslutad, tror jag att det vore lämpligast, om R. o. Ad., för att förena de skiljaktiga åsigterna, äfven återremitterade denna fråga. Hr Dalman: Då, på sätt H. Exc. Frih. De Geer yttrat, del kan vara likgiltigt i hvilken ordning ett ärende förekommer, skulle jag visserligen anse det vara af ringa vigt, om den här föreslagna rubriken nu antoges eller ej; men jag har den föreställning, att, om ifrågav:de förseelser flyttas under det kap., som handlar om fridsbrott, den rätta uppfattningen af dessa brotts egentliga natur skall göra sig gällande. Ur denna synpunkt och emedan jag icke anser s. k. brott emot religionen och det Högsta Väsendet vara föremål för statens straffbestämmelser, hvilka städse måste vara rigtade mot yttre bestämda handlingar, kan jag icke annat än tillstyrka antagande af Gr. Hamiltons förslag. Gr. Sparre: Att nu, sedan riksdagen är så långt fram skriden, antaga det förslag till ändring, som här blifvit gjordt, vore att ytterligare fördröja lagen.
Utskottet får alltså vördsamligen hemställa, att förslaget i denna del må lemnäs utan afseende. Beträffande derefter motionärens förslag att den fattigvårds-inrättningar medgifna rättighet att till afsalu åstadkomma alla slags tillverkningar, måtte upphöra; så kan Utskottet ej eller i detta fall dela den af honom yttrade mening. Då någon jemn sysselsättning för underhålls-hjonen svårligen torde kunna påräknas endast för inrättningarnes egne behof, så skulle detta förslag otvifvelaktigt leda derhän, att dessa välgörenhets anstalter urståndsattes att på ändamålsenligt sätt tillgodogöra sig underhålls-hjonens möjligen egande arbetsförmåga, hvilket åter korame att i grunden motverka dessa inrättningars syftemål och skulle tungt återfalla på kommunerne sjelfve, hvilka derigenom finge vidkännas eå mycket drygare afgifter för dessa inrättningars vidmakthållande. Dessutom synes någon täflan emella» sådane inrättningars, merendels orkeslösa, underhållstagare och den i full utöfning af ett handtverk varande mästaren, lika litet vara att hädanefter befara, som någon sådan hittills egt rum; och får Utskottet alltså afstyrka motionärens förslag äfven i detta afseende. Hvad slutligen angår frågan om inskränkning af den i författningen medgifna arbetsfrihet inom fängelserna, så får man härvid icke förbise angelägenheten deraf att tillfälle ej må saknas, att till nyttig verksamhet hålla brotts - Allm. Besv - och Ekon.-1 Iskof/e/s Betänkande, N:o 128. 13 lingar oell andra personer, som äro 'ä fångvårds-inrättningarne intagne. Oberäknadt att derigenom i någon män kan beredas ersättning för de stora kostnader, staten för sådana personers underhåll får vidkännas, är fånga nies sysselsättande ej blott ett nödvändigt vilkor derför, att desse, då de efter slutad fängelsetid till samhället återvända, må kunna befinnas åtminstone i den mån förbättrade, att de blifvit vande vid arbetsamhet och ordning, utan äfven af yttersta vigt för ordningens upprätthållande inom fångvårds-inrättningarne.
Den tvist, som upstått mellafi tvänne talare, ang:de omfånget af Styrelsens verksamhet, samt i hvilken man anfört ganska många och viii grundade skäl, ådagalägger, enl. min tanke, omöjligheten för R. o. Ad. att nu, utan ledning af någon från Regeringen afgifven propos., fatta sitt beslut i denna grannlaga fråga. Men härom handlar det ej heller; frågan är nu om att tills vidare bevilja 25,000 Rdr för en Styrelse, under hvars förvaltning skogarna skulle komma att stå. Huru vida denna Styrelses makt kommer att sträcka sig, beror på ett blifvande reglemente; men att nu på förhand, innan K. M. häröfver uttalat Sig, ingå i pröfning af sferen för detta embetes verksamhet, synes mig olämpligt. Jag tror således, att R. o. Ad. icke bör göra någon anmärkn. vid denna punkt. — Hvad formen för beslutet angår, så anser jag det vara alldeles detsamma, antingen R. St:r tillkännagifva sig hafva funnit en af K. M. uttalad åsigt till ingen anmärkn. föranleda, eller R. o. Ad. godkänner densamma. Till stöd för den af mig framställda mening kan jag emellertid åberopa ett prejudikat. Jag minnes nemi., att vid förra Riksdagen, då jag i LagUtsk. deltog i behandlingen, bland annat, af ett från K. M. afgifvet Förslag ang:de ny GrufveStadga, R. St:r förklarade, att detsamma ej funnits till någon anmärkn. föranleda. Då således detta sätt att uttrycka sig har häfd för sig, och i öfrigt synes mig passande, får jag anhålla om propos. derå. Hr Åke rman: I anledn. af de siste talarnes yttranden må ste jag göra några tillägg till mitt förra anförande. Deras förskräckelse för den stora personalen kan jag lugna. Det är naturligt att Komitén, för att fullgöra sitt updrag, måste upgifva hvad som erfordrades, för att allt måtte komma i ordning; men det är också klart, att man till en början hvarken behöfver eller kan erhålla hela denna personal.