Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I Starka och vackra strumphälar hoptagas på följande sätt: sedan man sticbat, så långt hälen bör vara, sticbas 6 masbor, de 2 följande tagas i hop, de 2 sista masborna på sticban tagas ocbså i hop. På nästa sticka hoptagas de 2 första, så stickas, tills 8 maskor äro qvar, de 2 första af dem hoptages. — Hoptagningen sker endast i det räta hvarfvet. — Sedan man på samma sätt tagit i hop, tills sex masbor äro qvar på hvar sticba, vändes stickningen, och hälen hopsticbas på af vigsidan så, att alla masborna komma på en sticka. Dessa hoptagas, att 1 maska blir qvar. Hälen är då färdig. Trefliga schalar kunna stickas med hvarannan maska afvig, hvarannan rät. 1 nästa hvarf sticbas den afviga maskan öfver den räta, sä att de komma i zigzag öfver hvarandra. Blommor i rum trifvas bra, om de någon gång vattnas med svagt tvålvatten. Murgrönor växa bättre, om man i stället för att vattna dem lägger på litet snö hvarje dag. T v ä t t e n. I 18 kannor, nära till kobning varmt vatten vispas (om man vill, medan grytan står öfver elden) 2 sbålp. såpa, 2 matskedar ammoniak och 1 matsbed terpentin, men det får ej boba. Nu har man i ordning en så ell. balja, hvari alla hvita kläder läggas utbredda; vattnet hälles öfver dem, och baljan öfvertäckes. Sedan kläderna stått på detta sätt 2 a 3 timmar, gnuggas de i vattnet, tills de blifva rena. Derefter läggas de pä bykkaret som vanligt med tvättkläder. Ärrakspudding. 1 stop gräddmjölk uppkokas med litet socker — 12 lod stärkelse (Colmans) upplöses i § qvarter mjölk. Denna blandning vispas i mjölken och får koka en stund under ständig vispning. Nu ihälles 1 | jumfru arrak. Massan upphälles i våta formar. Då den kallnat, uppstjelpes puddingen och serveras med brynt socbersås. Matlagning ". Sillpudding.
Emedlertid är det icke emot ordalydelsen af sjelfva §, som jag gjort anmärkn., utan mot motiverna till denna förändring, de må nu vara hemtade från Landshöfdingens i Östergöthland utslag, eller hvarfrän som helst. Gr. Posse, Erik Arvidsson: Fullkomligen instämmande i Gr. Lagerbjelkes åsigt, får jag fästa uppmärksamheten derpå, alt desse frälseräntor till det mesta tillkommit deraf, att ofrälse män skulle kunna komma i besittning af frälsejord. Mången gång har det inträffat, alt den ränta, som betingats af säljaren, blott varit en formalitet, och således bestämd till ett ganska ringa belopp. Jag har sjelf varit försäljare af en frälse - 582 Den 30 November e. m. ränta, hvarå jag nu icke kan uppgifva siffran bestämdt, men jag kan säga, att rusttjenstmarkcrne gå lill nära lika belopp med räntan. Jag föreslår således, att om den föreslagne förändringen skall ske, så må i § tilläggas: ”såvida icke särskild öfverenskommelse förut är träffad”, af det skäl, alt hvad som nu bestämmes 1844, kan anses som en lag, hvilken upphäfver den föreg:de, och att icke den gamla regeln, förord bryter lag, vidare kan appliceras. Frih. Palmstjerna: Till hvad Gr. Posse yttrat, ber jag att fä lemna den upplysning, att jag har varit ägare#lill frälseräntan af ett halft hemman Fallagärdet, hvarå denna ränta utgår med 3 r:dr b:co utan förvandling, ulan skyldighet ali ansvara för rustljensten. Jag anhåller således, på grund af hvad förut af mig och andre talare blifvit nämndt, om tillägg i § af dessa ord: ”der ej annorlunda mellan honom och hemmausinnehafvaren öfverenskommet är”. Gr. Cronhjelm:
Björnen återtog: »om du vill vara mig trogen, skall jag hjelpa dig.» Ja, härtill samtyckte flickan, och björnen gaf henne en pipa af gull, i hvilken hon skulle blåsa hvar gång hon ville tala vid honom. Det gick så en tid bortåt, och den lilla begynte längtas hem. Som hon nu kom till sin styf-moders gård, vardt käringen ännu värre än förut, och sade: »ja så, du kommer igen, din stygga unge! Jag tänkte du hade svultit ihel för länge sedan; men det var inte så väl heller.» Flickan svarade att hon fått hjelp af sin bästa vän, så det hade ej gått någon nöd på henne. »Hvad är det för en vän du har?» sporde käringen. ’Jo,’ sade mön, ’det är ett stort hvitt djur, som kallas björn.’ »Ja så,» återtog styf-modern, »det var bra jag fick veta det.» Hon lade så råd med sin dotter, att de skulle sätta ut giller och fånga björnen. Men när den lilla märkte deras anslag, gick hon ut i skogen, satte sig under eken, och blåste i sin pipa. Straxt kom björnen fram, och flickan varnade honom för käringens försåt. Björnen sade: »sörj inte för det, du! Jag skall nog se mig före.» En dag sade björnen: »nu skall du följa med mig bort, så du slipper vara längre hos din elaka styf-moder. Men ett skall du lofva, att du lyder mig i allt som jag säger dig.» Flickan jakade härtill, hvarefter björnen tog henne uppå sin rygg, och så drogo de åstad öfver berg och dalar. Ändteligen kommo de till en stor, stor skog. Men den skogen var inte som andra skogar, utan hvart enda litet löf, som satt på träden, var af klara silfret, så det lyste vidt omkring. Då sade björnen: »här får du inte röra vid någonting, för då bli vi olyckliga, både du och jag.» Ja, flickan lofvade hon skulle icke röra vid någonting. Men när de kommo midt i skogen, glimmade löfven så fagert omkring henne, att hon glömde sitt löfte och bröt ett litet silfver-blad.
Under sådana förhållanden skulle det förefalla mig besynnerligt, om man afvisade de krafter, genom hvilka vår industri skulle kunna höjas, något som endast en nation med materielt öfverflöd skulle kunna göra. Man kan visserligen säga, att den nya näringsförfattningen medgifver Danskar, likasom andra utländningar, näringsfrihet i Sverige; men denna frihet är dock förenad med inskränkningar, som kunna inverka hämmande på lusten hos främlingar att hit öfverflytta. Då jag i detta förslag icke kan se annat än en uppmaning till Sveriges och Danmarks näringsidkare, att göra sig de fördelar, hvartdera landet erbjuder, tillgodo, får jag för min del anhålla om bifall till Utskds förslag i denna del. Hr af Klint, Erik Magnus: Efter min uppfattning måste såsom allmän grundsats antagas, att R. St:r icke böra ingå till 232 Den 31 Januari e. m. K. M:t med underd. framställningar i andra fall än, då behofvet ovilkorligen fordrar ändring eller jemkning i gifna föreskrifter eller då man, genom utverkande af nya stadganden, tror sig kunna vinna något för fäderneslandet stort eller nyttigt mål. Om denna grundsats, såsom jag för visso tror, är gällande i afseende å frågor, som röra våra inre förhållanden, huru mycket varsammare böra vi icke vara med de framställningar, som röra förhållandet till utländska makter, helst jag lör min del ännu icke fått den frågan riktigt besvarad, huruvida det kan anses ligga inom R. St:rs befogenhet, att i dylika frågor taga initiativet. Men detta hör icke hit, och jag vill derlöre inskränka mig till att yttra några ord i det ämne, som nu utgör föremål för vår öfverläggning, nemi. alt tillse, huruvida det är behöfligt och nyttigt, att vidtaga den åtgärd, som af Utsk:t blifvit föreslagen och af flere talare här förordats. För mig är det tydligt och klart, att Danmark är i förhållande till oss »utlando och att således hvad som gäller för utländska makter i allmänhet, det gäller och bör gälla äfven för Danmark.
skall gå på högra sidan som är förnämligast. här har Du min hand och jag följer Dig! Men Du Hon drar sig åt venstra sidan om Den Osynlige och räcker handen; derpå vänder hon sig om mot Algotson. TREDJE AKTEN Det är inte farligt att dö; Gud är god! Går ut. BLANCHE. Hvad betyder detta? ALGOTSON. Hennes själ lefver i en annan värld. BLANCHE. Har Du skuld? ALGOTSON. Du hörde sjelf. BLANCHE. brännt soporna. Hvarför har Du icke talat om detta för mig? Men vi som lefva i denna värld ha ännu icke ALGOTSON. Jag ville icke bedröfva Dig. BLANCHE. fall detta spöke mellan oss som det onda samvetet. Jag kan icke tänka mig Dig utan henne. I tu ären ett vordna, och intet kan skilja Er. Det var brist på förtroende. Men nu står i alla FOLKUNGA-SAGAN. ALGOTSON. börjar jag att dö. Tänk att denna kyss på pannan vigde mig åt döden! Allt mitt gamla hat lossnar som kokt kött från benen; alla de trådar som Men vi äro skilda, Blånche, och därmed din kärlek bundit äro klippta; mina ögon se Dig, men som i fjärran, genom ett töcken och din röst en lång landsväg ut, ut; och det går någon framför mig som jag måste följa, därför att jag icke kan underlåta det; men någon är två, och jag ser bara den ena; hon är gjord af linjer som röra sig klingar främmande; dessa golftiljor sträcka sig som likt musikens toner, och trampet af hennes små fötter ser ut som fingrarnes lek på lutans stängar; hennes kjortel veckar sig som vingarne på en nykläckt der sig om; hon nickar, som endast en dronning kan, och hennes ögon släpa mig med sig jag är här! jag kommer! Ut som om han släpades. BLANCHE. fjäril innan den kan flyga; nu stannar hon och vän Hvad Gud förenat kan människan icke upplösa! BRIGITTA in. BLANCHE. Du har icke rest, fränka? TREDJE AKTEN BRIGITTA. det tredje inseglet skall brytas. Och jag såg,
— På begä- ran, hambopolka af Holt-: .. — När hvar tar sin, hambopolka af de Wahl. — Vinterblommor 1 8 9 1, nyaste valser, polkor, fransaise, galopp och mazurka för piano, arr. af Isidor Lundström. — Barnbalen 1 8 9 1, nyaste samling af omtyckta danser för piano; lätt arrangerade m e d fingersättning. — L a Gracieuse, vals för piano, af John Öländer. — Marsch-album, 50 marscher för flöjt, utg. af Hj. Rosendahl. Gehrman sikhandel: &amp; C:o, f. d. Julius Bagges m u - Den gamia visan, säng vid piano af Aug, Edgren. — » H y d d a lill ', tyst och still », serenad för en röst vid piano, af J. Besehnitt. — Rigoletto-polka, tillegnad grefve Clarence von Rosen, af John Öländer. — Gnistrande stjärnor, vals af Waldteufel. — Bagatell, polka af Waldteufel. — Loin du bal, intermezzo för piano, af Ernst Gillet. — Santiago, spansk vals al A. Oorbin. — » Napoli », mazurka af Otto Fttehs. — Baltimore-marsch, för piano, af A. Willibald. S ö n d a g: Puré på jordärtskockor; Grisfilet; Oxfilet med grönsaker; Darmstädter-nudlar; Gräddskum med chokolad; Frukt eller glace. M å n d a g: Buljong med selleri; Ugnstekt gädda med kaprissås; Kastaniekroketter. T i s d a g: Puré på morötter; Stekt fårlår; Stekta äpplen. O n s d a g (julafton): » Dopp i gryta », under den svenska medeltiden kallad » Mölia ». Till aftonen (eller middagen, där så brukas eller önskas): Hors d ' oeuvres: Sandwichs med ost och sill, I vinner i elegans. A f mindre skinneller dylikt.
N:o 262, i anledning af Herr Norins motion, angående förnyelse af den förut väckta frågan om delegare-rätt uti Civil-statens pensions-inrättning för Borg - Trot. XJtdr. d. 29 Aug. 1840. 56i Borgmästare i Rikets städer, med undantag af Stockholm, samt för dessa embelsmäns enkor och harn. Bifölls. N:o 263, i anledning af erhållne återremisser å Utlåtandet N:o 107. Ståndet godkände hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 107 tillstyrkt och i N:o 263 vidblifvit. Nio 266, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 135, rörande väckt fråga om Kungsgården Halltorps på Öland återvinnande till Kronan. Ståndet biföll hvad Utskottet i Utlåtandet N:o 135 tillstyrkt och i N:o 266 vidhållit. N:o 267, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande N:o 165, angående väckt motion om afskrifning af 1836 års spanmål-arrende för Ryda Kungsgård eller nedsättning i arrendets belopp. Ståndet godkände hvad af Utskottet i Utlåtandet N:o 165 blifvit föreslaget och hvilket Utskottet äfven vidblifvit i N:o 267. N:o 268, i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskottets Utlåtande J\T:o 166, och N:o 269, i anledning af erhållen återremiss å Stat-Utskottets Utlåtande N:o 167. Lades till handlingarne. N:o 271, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 149, angående åtgärder till Ull-culturens befrämjande.
Organisations-medel. Det ar denna behållning och besparing, som nu ar föresiagen att Hemnäs till RiksgäWs» ii68 Den 2z Zebniarii. Merkel, hwaremot de personer, hnnlka hittills as Organisations-Caflans medel innehaft löner, blifwit tili åtnjutande af desamma flyttade pä JndragningsStaten. Grefwe körner, ^Zolk Oöran, Uplyste, att Utskottet föreflagit, akt defla medel mätte till Niksgälds-Contoirek inga och de nödige utgifrecne deraf, af Stats-Werkek bestridas, hwilket närmare af Utskottets sörsta Betänkande kunde inhämtas. Härefter uplästes Artikeln VrganisationS - Lastan utur Bilagan till Stats-regteringen Litt. E. Zerr Grefwen och Landtmarffalken gjorde propvsttion pä Siais-Ulskottels Betänkande, hwilken Bifölls. Uplästes g:dje Puncten angående Arkillerie-Exercice-medels-Caflan, jemte hwad Utstottek uti Bilagan Litt. E. derom anfört och tillstyrkt, sann ett särskilt yttrande af Herr Silfverstolpe, I.ar8, bifogadt till Stats-Utstotlets sednare Memorial. Grefwe Uövenligelm, Larl ^xel. Det kan wiflerligen icke bestridas, att dä Taflan är uppkom, men utaf Stats Medlen, kan densamma ock till Stars.Werket återgå, men huruwida ett sadant be. flut more nyttigt, hemställer jag ödmjukeligen till Ridderskapets och Adelns eget ompröfmande. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Protocoll, hållna hos Högloflige Ridderskapet och Adelil, I vid J Urtima Riksdagen i Stockholm, År 1834. Femtonde Häftet. STOCKHOLM. Tryckta hos Johan Hörberg, i835. Thorsdagen den 16 October 1834- Plenum kl. io f. m.
Hr von Hohenhausen har talat om behöfligheten oell nödvändigheten att bibehålla1788 års förorda. Sådant skulle dock ske i fullkomlig strid med grundlagens bud i 16 §:n Reg.F:n. Det må vara den värde talaren öppet, att tro det sådant behöfves. För min del kan jag icke förbise, att bibehållande af detta stadgande medför den massa af rättegångar, som för närvar, äga rurn rörtde förflyttning af personer från en socken till en annan, ehuru de öga egna hus, hvilka måste nedrifvas och förskingras. Man förderfva!1 enskild Svensk mans egendom, innan han af någon domstol blifvit förvunnen och dömd för något brott, som till sådan behandling kan gifva anleda. ; man betager socknens jordägare tillfället att begagna personers arbetskraft, för att frambringa jordens alster till egen och andras fördel; man skapar tiggare i stället för arbetare till frambringande af behöfliga producter; man påstår, att de, sorn vilja alt menniskor må kunna få begagna sig af andras erbjudna tillfälle alt genom arbetsförtjenst bidraga till eget och andras underhåll, handla efter en idee, som står på sidan om samhället. Jag påslår att andra landers erfarenhet bjuder oss att akta oss för ett sysleme, som snart skall leda till branten af en afgrund för samhällets bestånd, då de fattiges antal ökas till en massa, som Staten ej mäktar föda, och som derföre ej heller skall kunna styras, och som derföre på laglöshetens väg skall förskaffa sig hvad den behöfver; ty då massan af behöfvande individer i ett samhälle blir så stor, att Staten ej förmår föda densamma, mäklar den ej heller styra den, och då är det denna massa, som kommer att förgöra den förmögna delen af samhället. Men för sådana omhvälfningar önskar jag se mitt fädernesland förskonadt, och jag önskar derföre, att lagstiftningen icke måtte inskränka Svenska medborgares uti 16 §:n Reg.Ftn förvarade rättighet, alt icke, utan eget begifvande, kunna förflyttas från en ort till en annan. Enligt detta grundlagsbud bör en hvar äga rättighet alt få mottagas, der han visar sig äga laga försvar, eller egendom, eller hyrd bostad.
För att få utredt, huru i sjelfva verket sig härmed förhåller, har Utskottet gjort sig närmare underrättadt om sättet, ordningen och tiden för behandlingen och afgörandet af frågorna rörande ej mindre verkställigheten af Rikets Ständers beslut om den utaf dem beviljade räntegaranti, än omförmälda oktrojs utfärdande samt öfriga dermed gemenskap egande ärenden. Då de, på officiella handlingar grundade, upplysningar, Utskottet härvid erhållit ostridigt ådagalägga, att det skäl för arbetstidens förlängning, som velat hämtas från det af Direktionen uppgifna förhållandet, saknar all grund, har Utskottet också trott sig nu böra jemväl meddela hufvudsak liga innehållet af dessa upplysningar, helst desamma röra ett ämne, som särdeles vid närvarande tidpunkt i hög grad ådragit sig allmänna uppmärksamheten. Vid slutet af sistlidne riksdag anmälde Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 2 September 1851, sitt då fattade beslut: att, derest för utförandet af en jernbana, mellan Köping, Örebro och Hult ett holag sig bildade, åt hvilket Kongl. Maj:t funne detta företag kunna med säkerhet anförtros, och samma bolpg, enligt arbetsplan, som af Kongl. Majit i nåder fastställdes, år 1832 påbörjade och inom 1853 års slut fullbordade nämnde jernvägsanläggning samt derefter fortfarande underhölle densamma i fullt ändamålsenligt skick,4 Svenska staten skulle förbinda sig att, i händelse under ett eller flera af de 40 år, som förflyta näst efter jerribanans fulländande och öppnande för allmänna trafiken, jernvägsbolagets årliga nettoinkomst skulle, erdigt vederbörligen granskadt bokslut, befinnas understiga 5 proc. å den till 5,000,000 Rdr beräknade anläggningskostnaden, erlägga till bolaget fyllnaden i denna inkomst, hvilken ansvarighet dock ej i något fall komme att utsträckas utöfver 250,000 Rdr för äret, hvaremot om anläggningskostnaden icke skulle uppgå till den förslagsvis beräknade summan, omförmälde ansvarighet komme att 6 Sluts-VlskoUcts Ullålande, JY2 241. inskränkas till ett belopp svarande mot 5 procent å den verkliga utgiften.
Uti sitt betänk, säger Utsk.: ”lika med kam.- colbm och öfrige förenämnde embetsmyndigheter, hvilka i ämnet sig yttrat, anser StatsUtsk. skolorna i ofvan uppräknade städer uti Lunds stift äga rättighet att af kringliggande landtförsamlingar inom ett afstånd af 2 mil uppbära helgonskyldssäd, emot förbindelse alt förse dessa församlingar med lämpliga klockare såväl lill tjenstgöring i kyrkan, som för barnaundervisnings besörjande, till fullo ådagalagd. ” Della har skedt genom K. Danska kyrko-ordningen af d. 14 Juni 1539 och K. hr. d. 23 Mars 1568. Del är visserligen sannt, att, genom dessa K. Danska författningar, tillerkändes denna helgonskyld skolorne, men delta skedde på ett sätt liknande ett ömsesidigt ingånget kontrakt; men om alla vore öfverens eller icke, kan jag icke upplysa; nog af, uti kam.-collegii till K. M. uti ämnet afgifne utlåt, säges det: ”Skolornas rätt till denna helgonskyld är, efter kam.-collegii åsigt, ostridig och kan icke vara tvist underkastad. Den grundar sig i allmänhet och i första rummet på K.
Salpeter till verkningen, år 1810 ganska ringa och ej svarande mot Rikets hellof, har, i följd af fogade anstalter i senare åren betydligen tilltagit, så att af inhemsk Salpeter blifvit lefvererade: för år 1827: Gärd » \ i i .. 1,266 Lf8 5 fg 5-f lod. Salu-Salpeter 23,148 , 4 » 16 „ Lega för Krono-Pannors begagnande 38 „ 18 „ 2f „ Summa 24,450 Lffi 7 f§ 26 lod. och för år 1828: Salu-Salpeter . 2ö,560 , 18 „ 24y „ Lega för begagnandet af Krono-Pannor 56 „ 16 „ 2 „ Summa 24,660 L© 19 © 25f lod. Af sistnämnde års Gärd och Salu-Salpeter in natura har ensamt ifrån Westerbottens Län lefvererats 6,781 Lffi 17 ©, samt dernäst de största qvantiteterna influtit ifrån Kronobergs, Calmarej Upsala, WesU manlandsChristianstads, Jönköpings och Östergöthlands Län. De för Fondens utlånta Capitaler afgifna låneoch säkerhetshandlingar hafva vid anställd granskning funnits riktige och Fondens säkerhet derigenom betryggad. ( *42 ) Lappmarks Ecclcsiastique-Fonden, hvars räkenskaper icke förr än vid sistförflutne Riksdag, då densamma för år 1826 granskades af Rikets Ständers Statsutskott, blifvit af Rikets Ständer eller deras Ombud reviderade, liar, enligt de till Revisorerne aflemnade redogörelser för åren 1827 och 1828, visat sig sålunda: Tillgångar vid 1826 års slut: Behållning i Cassan och Ränterierne 4,634: 45* 10. Utlånta Medel 39,227: — g. Ordinarie Ränta KronoTionde Lappmarks räntan Bevillning till Skolorne Lycksele Skole-Directions ränta Arnäs Kyrkoherberge Colleet-Medel .. Interesse-Medel
Emellertid stördes förhållandet mellan redaktionen och medarbetaren snart genom ekonomiska stridigheter. Tardif hade fått löfte om honorar, men honoraret uteblef, trots trägna påminnelser. Indignatio fecit versus – man kan i berättelsen Folkvännen läsa förf:s harm öfver att löftet sveks. Ännu en berättelse med samma motiv – »Vid ett glas champagne» – finnes bland Ernst Ahlgrens efterlemnade papper, vittnande om hur djupt rättskränkningen gått förf. till sinnes. Viktoria Benedictsson sökte nya utvägar och kom till Fyris. I denna tidning, som på den tiden hade sin literära blomstringsperiod, fick hon ändtligen den uppmuntran och den hjelp hon behöfde. Literaturafdelningen redigerades då af nuvarande docenten Frans von Scheele och han räckte nybörjaren en vänlig hand till hjelp. Flere af Ernst Ahlgrens småberättelser publicerades i Fyris; och det var genom d:r Scheeles bemedling, som det lyckades debutanten att få förläggare till sin första bok, Från Skåne. Dessförinnan hade Ernst Ahlgren högtidligen presenterats inför publiken af en medarbetare i Fyris. Denna presentation gaf anledning till nedanstående lyriska utbrott. Hörby den 27 juli 1883. Jag kan icke arbeta, icke vara lugn, och jag tror att jag marteras lika mycket af obändig glädje som af ängslig räddhåga. Det är som om jag gick och väntade på en olycka, och ändå är det icke hot utan i stället beröm som framkallat denna känsla. Det är dessa ord i »Fyris» för den 25:te dennes (n:o 86). »Under signaturen Ernst Ahlgren framträder en ny författare, som det är mig ett nöje att få presentera för publiken. Redaktionen skall inom kort införa en längre berättelse af honom i följetongsafdelningen, samt nu närmast en i mitt tycke förträfflig verklighetsskizz. Hvem denne nye författare är har man icke velat betro den sqvalleraktige Punkt.» Nu först, vid fyllda 33 års ålder tager jag steget fullt ut och inträder i »de ungas» leder.
Utsk:t har således i fullföljandet af sitt förslag gjort sig skyldigt till en inkonseqvens, då Utsk:t hemställer, att, af de närmast kringboende, endast den närmaste eller den, öfver hvilkens egor jernvägen kommer att sträcka sig, skall vidkännas vissa utgifter. Det är enligt mitt förmenande icke mer än billigt, att alla de i närheten kringboende, hvilka, fastän jernvägen icke öfverkorsar deras egor, likväl af densamma hafva lika stora, ja mången gång större fördelar än de, hvilka för detta ändamål uplåtit sin mark, och ingen olägenhet, skola i någon mån bidraga till kostnaderna för jernvägens anläggning, i stället för att, som nu föreslaget är, gå alldeles fria från alla utbetalningar i detta hänseende. Hvad beträffar Hr Nordenfelts framstälda förslag att §:n i så måtto skulle förändras, att man skulle hos K. M:t i underd:het anhålla O en 2K April. 417 anlinda derom, att 5O-proc.-förhöjningen mätte ur expropriationslagen bo: l tagas, kan jag ej finna, hvarför expropriationslagen skall upsUilias annorlunda för det ena, än för det andra ändamålet. Är då anläggandet af jernvägar det enda, som kan tillskynda en ort fördelar. Tillskyndar ej anläggandet af en landsväg, öpnandet af en kanal Ufven stora fördelar för kringboende egendomsinnehafvare. Jag för min del skulle således önska, att förhöjningen i allmänhet borttages ur expropriationslagen. Hr von Koch, Nils Samuel: I likhet med den siste värde talaren anser äfven jag. att Utslct i fullföljandet af sitt förslag gjort sig skyldigt till en inkonseqvens. I motiveringen säger Utsk:t nemi. att, i anseende till de dryga omkostnaderna för jernvägars anläggande, det vore billigt, att de närmast kringboende i så målto bidrogo till deras anläggning ete. etc.