Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vissa onera, såsom kronoskjuts, inqvartering, brefbäring, snöskottning, leverering af kronoräntorna med mera, äro visserligen här, såsom i andra orter, icke för alla hemman lika tryckande, men oberäknadt hemmanens olika natur, äro dessa skiljaktigheter föga beroende af annat, än hemmanens större eller mindre afstånd från allmänna farvägarne och räntelevereringsställena. Bland de onera, som hvila på jordbruket, intager rustningsoell rotering sbesvär et första rummet. Länet har följande indelningar, för försvarsverket, nemligen: 1. till det från kavalleri afsutna Bohusläns infanteri-regemente 904 nummer, hvaraf 802 effektive; 2. till Elfsborgs regemente, a) 9 soldatrotar; b) en vid ny ordinarie rotering tillkommen soldatrote, jemte i! rote i spridda rotedelar; c) 2 vid extra rotering tillkomna rotar; 3. till Westgöta regemente ett rusthållsnummer; 4. till Göteborgs stad anslagne 44 rotar i Säfvedals härad, för utgörande af effektive stadsvakts-soldater; Göteborgs och Bohus län. Indelningsverk. Skjutsning. Politi. 23 5. för Sjöförsvaret, a) 2 kompanier roterade båtsmän om tillsammans 477 nummer, utom 90, under fredstid vakante, nummer för städerne; b) vid tillökt ordinarie rotering tillkomna 33 nummer, jemte 6R{ji i spridda rotedelar; c) vid extra rotering tillkomna 69 rotar jemte 1 i spridda rotedelar för landet och en rote jemte i spridda rotedelar för städerna. Af Bohus läns regementes 904 nummer utgöra 400 rusthållsoch 504 rothålls-nummer, fördelade i 2:ne bataljoner. Redan år 1776 fick norra sqvadronen af regementet afsitta och förvandlades till lätt infanteri, i afseende hvarå vissa vilkor bestämdes genom Kongl. Brefvet den 15 Augusti 1777, och kontrakt med rote o hällarne stadfästades den 20 September 1783.
Robsahm, Ut - 4 Prot, Utdrag d. 26 Nov. 181 ?♦ Utdrag af Protocollet, hållet hos Plogvärdiga PrestStändet vid Urtima Riksdagen i Stockholm , den 26 November 1817. 8. D. Uti ProtocoIlsUtdrag af denna dag tillkännagifver Vällofl. BorgareStåndet, att det anmodat sin Secreterare , att genast gå i författning om tryckning af Ståndets Protocoller , samt ansett Upplagan kunna bestämmas till 500 Exemplar; med bifogad hemställan, att så väl tryckningen af samtelige RiksStåndens Protocoll, sora det till detsamma hörande Bihang, måtte af de för Allmänna Riksdags-kostnaderne anslående medel bestridas. PrestStåndet, som redan nästlidne gårdag anmodat dess Secreterare, att genast gå i författning om tryckningen af detta Stånds Protocoller, beslöt för sin del, att frågan om medlen till tryckningen af samtelige RiksStåndens Protocoller, med dertill hörande Bihang, bör remitteras till Riksens Höglofl. Ständers blifvande Statsutskott ij som 1 sammanhang dermed torde upplysa, huruvida de under 1815 års Riksdag, af StatsVerket, till tryckning af Regpect. MedStåndens Protocoller, förskutne Medel ännu blifvit behörigen redovi* »ade 'öek StatsCassan godtgjorde. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almquist, Ut - Prat. Utdrag d. 26 Nov. 18x7. Utdrag af Hederv. BondeStåndets Protocoll vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 26 November 1817. S. D. Ankom och upplästes Utdrag af Vällofl.
Götheborgs och Bohus Län. Enligt Kongl. Brefvet dea ii September 183^, har en Länsman blifvit anställd i Säfvedals Härad, för hvilken Kongl. Majrt äskat uppförande å Stat af lön till i oo R:dr. Med afseende så väl å denna fråga, som å de efterföljande af enahanda beskaffenhet, får Utskottet upplysa : att Utskottet, på grund af Kongl. Maj:ts serskilda Proposition rörande Landtstaternes lönereglering, ansett Sig böra tillstyrka uppförande å Stat af hela det anslag, som erfordras för en allmän reglering af Länsmans-lönerne i Riket, samt att, då Utskottet, oafhängigt af hvad Rikets Ständer kunna komma att besluta, i anledning af Utskottets framställning i denna del, icke dess mindre tagit i betraktande det alternativa förslag, sorn i Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition rörande Slatsregleringen förekommer, Utskottet dervid afsett, att nödv.ändigheten af det mindre anslaget i alla fall qvarstår, äfven för det fall, att Rikets Ständer ej skulle finna skäl bifalla hela den summa, som för en allmän lönereglering är erforderlig; hvaremot, i den händelse ett sådant anslag beviljas, detta då kommer att minskas till ett belopp, som motsvaras af de i Slatsregleringen i och för detta ändamål uppförde summor. Utskottet föreslår alltså till uppförande å Götheborgs Läns Stat, de i Kongl, Propositionen äskade ioo Rrdr till en Länsman i Säfvedahls Härad. Elfsborgs Län.
Ridderskapet och Adeln den 31 Mars, hvaruti, efter uppräknande af d« förnämsta orsakerna till penningebristen, såsom medel till dess afbjeipan de - Den 8 Juni. de, i första punkten föreslås, att bränvinsbränniugen hädanefter må ställas på en friare fot, på sådane grunder, att dess utöfning må medföra väsendtliga fördelar för Landtbruket, samt att det inom fäderneslandet tillverkade bränvin säkert må kunna påräknas, att så fylla behofvet deraf, att införsel af alla slag utländskt bränvin må af sig sjelf blifva alldeles öfverflödig, och denna näring således sättas i full eller nära jern likhet med flera af våra öfriga inhemska; samt att, i sammanhang härmed, utförsel af bränvin ma tillåtas utan all tullafgift; men att tillika, utom de författningar vi redan åge, alla lämplige utvägar vidtagas, samt med nit och verksamhet liandliafvas emot fylleriet, så af bränvin, som af andra drycker; f) Riksdagsmannen Bengt Svenssons rån Östergöthland, remineradt från Hedervärda Bonde-Ståndet den 4 April, i hvilket Memorial, utom många andra utvägar till afhjelpande af närvarande penningeoreda, hämmade rörelse och slocknade industrie, föreslås, att utländskt bränvin måtte ovillkorligen förbjudas till införsel; och g) Herr Isac af IJareilis, remitieradt från Ridderskapet och Adeln den 13 April, deruti bland annat yttras, att brånvinsafgiften icke kunde utan Orättvisa föras till Artikeln Allmän Bevillning, emedan manga Jordbrukare icke begagna bran vinsrättigheten. Allt hvad så val uti dessa ofvanberörde Me: moiial blifvit anfördt, sorn hvad öfrigt rörande ifrågavarande ärende förekommit Utskottet af någon - Den C JunT. 199 gon vigt och allmän nytta, har Utskottet noga, granskat och öfvervägt, och får i anledning deraf härmedelst vördsammeligen öfverlemna sin uti målet fattade mening. Utskottet har harvid tagit för regel, att icke föreslå några andra ändringar uti ICongl.
Landet må helt och hållet öfverlemnas till den enskifte speculationen; 2:0 att priset å Krut vid Inrikes försäljning > till uppmuntran för Handeln och Näringarna, måtte i den mon Kongl. Mai:t finnér nödigt nedsättas. Jag instämmer med Utskottet i den första delen, eller att Krutförsäljningen utom lan-< det bör öfverlemnas ål enskildta speculationen, hvilket ock öfverensstämmer med den princip, som i sednare tider allt mer gjort sig gällande, att Staten ej bör inblanda sig i sådane handelsspeculationer, hvilka af enskildta kunna verkställas. Hans Excellencö Herr Grefve Löfvenhjelm bar väl anmärkt, att detta förslag ej vore verkställbar^ till följd af de dryga omkostnader som med Kruthandeln äro förenade; och Hans Excel-* lence har till stöd derför anfört, att det för krutets transporterande fordras serskild inredning af fartygen. Utskottets Utlåtande Upplyser likväl, att inredningen af det fartyg, som för Kronans räkning afgick tned krut lill Madera, kostade blott ()55 R:dr; och jag tror icke, att en sådan omkostnad kan blifva afslu äckande för den enskilta speculanten, särdeles då han får köpa krutet till det pris det gäller här, hvilket för närvarande är 26 högst 28 R:dr; mert deremot, såsom Utskottets Utlåtande visar, I •174 Den 7 September f. m. priset på det krut, som Contant försåldes, uppgått ända till 47 § R-'dr. Jag tror således, att en speculation på krut verkeligen skulle löna sig, och att denna handel kan bedrifvas af enskilta. Men dessutom måste en annan omständighet här äfven komma i beräkning, nemligen att Staten ej vidare bör utsätta sig för nödvändigheten att sysselsätta sig med kruthandel. Anledningen till de 2:ne företagen af denna art har varit, att, enligt det antagna systemet för kruttillverkningen* Staten fick mera krut än den behöfde, och såg sig derföre tvungen att på något sätt skaffa sig af med det öfverflödigt, samt derföre taga emot hvad den kunde erhålla.
Det uti Bränvinstillverknings-förordningen befintliga stadgande, att bränvinstillverkaren skall insätta skattebeloppet för det bränvin lian ämnar tillverka, uti landtränteriet, innan lian får börja sin tillverkning, afser, enligt mitt förmenande, att tillförsäkra Staten, hvad den tillkommer, men kan ej betraktas såsom föreskrifvet, för att lägga binder i vägen för utöfvandet af den lagenliga industrien. Då derföre samma säkerhet kan vinnas med mindre omständigheter, förmodar jag alt Statsmakterna ej hafva något emot, att så ordnas. Under nuvarande förhållanden nödgas bränvinstillverkaren, antingen att sjelf resa den olla länga vägen till residentsstaden i länet, eller anlita kommissionär derstädes, livar och en kan linna, huru detta, i förra fallet åstadkommer besvär och tidspillan oell i andra fallet utsätter honom för risken, att blifva besviken i uträttandet af ärendet, vare sig genom kommissionärens försumlighet eller måhända oredlighet. Ja, omständigheter kunna förekomma, under hvilka hela uppdraget förfelas, ehuru hvarken försumlighet eller oredlighet hos kommissionären varit orsaken; då t. ex. kommissionären träffas af något olycksfall, som gör det omöjligt för honom, att fullgöra uppdraget. Emellertid tror bränvinstillverkaren, alt han fullgjort sin lagliga skyldighet, och ser sig först i sista ögonblicket, då han skulle begagna sitt insättningsbevis, i saknad af detsamma, samt, oaktadt alla vidtagna anstalter och kostnader för tillverkningens bedrifvande, utan rättighet att begagna den noga bestämda tiden. Ett sådant obehag kan lätt afhjelpas, om det bifalles, hvilket jag här föreslår: all Dikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att afgiften för bränviristillverkning finge erläggas hos kronofogden, eller att afgifteu ansåges erlagd, då bevis från Kongl. Postkontoret företeddes, alt beloppet blifvit under öppen rekommendation på Postkontoret aflemnadt, för att insändas lill Uandlränteriet, eller, om detta icke anses lämpligt, till Landshöfdinge-embetet. Om remiss häraf lill vederbörligt Utskott anhålles. Stockholm den 22 November 1862.J Jöns Persson, från Blekinge län.
Det är förgäfves att man åberopar, det de nya göromålen äro ett tjensteåliggande, ty det står dock ostridigt qvar, att dessa göromål icke tillhöra fogdetjensten, utan blifvit till densamma från en annan tjenst öfverflyttade. Jag anser derföre, att motionären haft synnerligen goda skäl för sin framställning och måste således anhålla om återremiss af denna punkt, på det att StatsUtsk. må komma i tillfälle att bedöma, till hvad belopp den ifrågasatta ersättningen bör bestämmas. Jag tror icke att Staten kan sägas komma att härigenom göra någon förlust, ty Staten har ju i stället genom Bergsfogdetjensternas indragning kommit i besittning af dermed dem förenade löner. Om ock någon del af dessa löner komme alt utgå såsom arfvode till dem, som fått Bergsfogdarnes åligganden på sig öfverflyttade, så är detta dock icke annat än hvad som är med billighet och rättvisa öfverens stämmande. Hr Prytz: På de af Hrr Akerman och Printzensköld anförda skäl anhåller jag att få instämma i begäran om återremiss, på ,det att afseende måtte fästas fi det ökade besvär, åtskillige Kronofogdar fått genom Bergsfogdetjensternas indragning. Hr Fåh rseus: På sätt Hr Akerman redan omförmält, hade vid frågan om Bergsfogdetjensternas indragning af BergsKoliegium föreslagits ersättning åt de Kronofogdar och Häradsskrifvare, som skulle öfvertaga Bergsfogdarnes åligganden. Jag är skyldig att uplysa, att öfver detta förslag inhemtades StatsKontorets Utlåt, och att detta embetsverk afstyrkte förslaget, K. M. fann godt låta frågan hvila under afvaktan deraf huruvida vid den allmänna Statsregleringen förbättrad aflöning för ifrågav:do Landtstatstjenstemän kunde blifva B. St:r föreslagen, hvilket nu mera, såsom vi veta, gått i verkställighet. Hr Åkerman: Till de skäl jag förut anfört, vill jag lägga 358 Den 23 September e. ra. ännu ett.
Jag vet att jag mångfalldiga gånger förordnat 3 å 4 personer och fått dessa förordnanden tillbaka, med afsägelse till befattningens emottagande. För det andra stödjer jag mig derpå, att hvarken i Stockholm eller Götheborg några Konungens Bef:h:des ombud vid dessa förrättningar finnas, och jag har icke sett, att det i Götheborg går mera oordentligt lill än annorstädes. I Stockholm vet jag icke huru det går, men jag har icke hört att der går sämre än på andra ställen, der Konungens Bef:h:de hafva ombud. Gr. Hamilton: I förmodan att Hr Landtm, ännu icke förklarat öfverläggningen ronde 3g §:n vara slutad, får jag äran tillkännagifva, att jag är förekommen af Hr von Rosen och instämmer med honom. Frih. Nauckhoff: Uppstår någon betänklighet genom den farhåga, att Konungens Bef:h:de, i saknad af ombud vid Den 10 October f. m. i85 vid mantalsskrifningarna , ej skulle få veta huru der tillgår, så måste jag säga, att det skälet är temmeligen svagt. Jag har icke föreslagit, att vid dessa förrättningar någon af Konungens Def:h:de särskildt utsedd person må saknas. Tvertom har jag ansett, att der borde vara en sådan, som förrättar mantalsskrifningen, och det är dennes egenskap, att vara i landshöfdingens stad och ställe, som jag velat borttaga. Då landshöfdingen förordnar en person, som förrättar mantalsskrifningen, så måste han kunna välja en person, som afgifver nödig berättelse om hvad dervid passerat. Hvad åter pastor beträffar, så har jag tagit i betraktande, att han ej må sättas i någon obehaglig ställning. Det finnes ganska många exempel derpå, alt icke någon annan person än kyrkoherden funnits att tillgå för ifrågavar. befattning att vara landshöfdingens ombud, och jag har ansett ganska olämpligt, att han uppträder i sådan egenskap, på samma gång som han har egna tjensteåligganden att uppfylla. Jag tror derföre, att ett klokare sätt bör antagas för att ordna dessa förhållanden, och kan således ej finna mig på något sätt vederlagd genom de skäl, som sednast blifvit anförda.
Men, sorn sagdt är, vi hafva inga hydropathiska läkare, som verkligt lefva för sin idé och i den dagliga praktiken densamma utöfva, hvarför den menniska, hvilken älskar vattenbehandlingen, nödgas i kritiska fall, om ock, emot sin vilja, underkasta sig den vanliga läkekonsten, om han ock inom sig anser den föråldrad. Mången, som kommit till insigt om vattenbehandlingens företräden, använder den ock uteslutande som husmedicin, och, ehuru inseende vigten deraf, att hvarje menniska bör vara sin egen läkare i allmännast förekommande fall, och kan det med en läkekonst, som hvar och en bör begripa, så inträffar dock fall af svårare art, der vetenskapens idkare i denna väg äro af högsta nöden, såväl som i stunder då sjukdomen gör tankekraften och handlingen oförmögen till en nödvändig sjelfverksamhet. Som nu hydropathiens anhängare icke mera äro ett ringa fåtal och denna läkekonst vunnit auktoritet i hela den civiliserade verlden, så är det icke för tidigt i vårt land att fästa Ständernas upmärksamhet derpå, för att genom beviljande af anslag höja denna välgörande läkekonst till det anseende och den utvecklade verksamhet i det allmänna lifvet, som den förtjenar och på det att icke den orättvisa måtte ega rum, hvilken bereder de största fördelar åt den ena riktningen med uteslutande af den andra. Jag får derföre vördsammast föreslå : att R. St:r bevilja ett anslag af 10,000 rdr rmt till inrättande af en hydropathisk klinik i hufvudstaden, der Beli 23 November e. m. 308 studerande, som vilja uteslutande egna sig åt denna riktning, kunna utbilda sig till praktiserande hydropathiska läkare, oell der sjuka kunna intagas oeh vårdas elter rent hydropathiska grunder. Då, såsom under förra Riksdagen, homöopathien icke lärer underlåta att göra sig hörd, och om K. St. skulle finna för godt att skänka understöd till densammas utveckling i jemnbredd med allopathien, så hemställer jag, huruvida icke en polyclinik för de tre läkekonsterue tillsammans, lämpligast kunde inrättas och komma till stånd.
Stilblifva i tillfälle att fatta ett på fullkomlig sakkunskap grutidadt beslut, om vestra stambanan bör dragas söder eiler norr om Mälaren. Gr. von Platen, Baltzar: Jag hade redan vid de gemen samma öfverläggningarne tillfälle att yttra mig om de åsigter, dem jag ansåg borde ligga till grund för R. St:rs beslut i denna fråga. Omständigheterna föranledde mig då att göra detta yttrande så sammanträngdt som möjligt, och min mening är att göra det ännu kortare denna gång. Jag uttalade då den åsigt jag hyste, att det finnes tre olika systemer, enl. hvilka R. St:r kunde i afseende på anslagen tillvägagå i denna fråga. Jag förutsatte alltid såsom ett oafvisligt sine qna non fullbordandet inom tre år af vägen emellan Götheborg och Örebro. Med stöd häraf nämnde jag äfven, att jag ansåg ett sätt för R. St:r vara att anslå 35 millioner till alla de banor StatsUtsk. under nästa statsreglerings-period föreslagit. Ett annat var att anslå 18 millioner till fullbordandet af banan mellan Örebro och Götheborg, och det tredje, att, med förbigående af alla kortare vägsträckningar, endast fullborda de banor som redan vore påbörjade. R. o. Ad. har nu afgjort frågan genom sitt beslut att välja den sistnämnda utvägen. Under sådana förhållanden erkänner jag att det icke kan falla mig in att yrka bifall till StatsUtsk:s förslag i afseende på den nu ifrågav:de vägen. Det har visserligen blifvit sagdt, att de anledmr till upskof som kunde vara för handen till följd af bristande undersökningar, icke här foretin - 120 Den 10 Juni f. m. nas; och icke blott derföre att jag hyser fullkomligt förtroende till den persons trovärdighet, som npgifvit detta, utan äfven emedan jag sjelf känner förhållandet, är jag öfvertygad att så är fället. Men det finnes ett annat skäl för afslag å punkten, och det är, att så tänge bansträckningen söder om Mälaren ännu icke är bestämdt afgjord, tror jag att ett bifall skulle kunna föranleda en bestämning på förhand i detta fall.
— Att inköpet för kronans räkning af de nyhemman, som å nämnde skogar kunde finnas, skulle medföra någon skada för Staten, kunna Utskotten ej medgifva, utan förmena, att då desse användas till Boställen för nödige skogsbevakare och andre nyttige ändamål, kronan skall genom skogarnes sorgfålligare vård och skjötsel, i framtiden ersättas för de utgifter, som härvid kunde ega rum; och dertill medel genom de öfrige skogarnes försäljning ej kan saknas. — I af - 478 Siats-Utskottets Betänkahden. seende på den skattläggnings Method sorti blifvit föreslagen för räntans utgörande af öfverloppsmarkerne, fortfara Utskotten att anse markens beskaffenhet vara den råttsenligaste grund, och om Statens vinst, genom högsta anbudet å Auction * någon gång skulle kunna i större mån beredas* torde likväl oftare derigenom inträffa, att lågenheter förfölle till Skattevrak, och Kronan såmedelst sluteligen gick miste' om all inkomst deraf. Utskotten hafva vål* å ena sidan, befarat, att derest den hittills åtnjutne mullbetsrått å kronoparken som icke grundas i Skattläggningar, Contracter eller särskilde Resolutioner, skall* enligt Kongl. Maj:t Proposition hädanefter försvinna, sådant kunde leda till rubbning af många förhållanden, som på grund af nämnde förmån tillkommit; Men Utskotten hafva likväl å andra sidan, icke i detta hänseende föreslagit någon förändring af den Kongl. Propositionen, utan endast fästat sin tillförsigt vid Kongl. Maj:ts Nådiga förklarande, att om någon menighet eller enskildt hemman icke skulle kunna undvara nämnde förmån utan verkligt lidande, de för densamma skulle godtgöras genom upplåtelse af lämplig andel utaf parken * samt att undantag ifrån de allmänna grunderne borde ega rum i de fall, då desam-' Stats-Vtskotlets Betänkandert. ^79 ma icke, utan enskildes lidande och ändamålets forfelande, skulle kunna tillämpas.
Då nu omsider uti rummen icke mer ett fjun stod att upptäckas, barnen putsade och fina, middagsbordet med mjellhvit duk försedt, stod färdigt-serveradt, sågos småningom tvenne slupar med sina allt tätare och tätare, i vattnet doppade glänsande årblad, närma sig stranden; kort derpå förmärkes lif och rörelse i alléen, och nu under nigningar och bugningar, kyssningar, skrapningar och complimenteringar inträda: först den långe vänlige Pastor H., jemte sin lilla runda ännu vänligare fru, samt ett par de täckaste brunlockige kärleksplantor; item desse, den lilla stadens högtärade Herr Borgmästare med sin, som det tycktes af tidens fåfänga anda något smittade fru, samt tvenne svägerskor, hos hvilka tvenne sistnämnda personer kjortlarne redan synbart kunde upptäckas innehålla väl tre alnar i vidd, samt ett qvarter mera i längd, än den lilla pastorskans. Likaledes skiljde sig Borgmästarinnans moderna dubbla kring negligéen gående burr, och bjerta storrosiga snilj-shawl, hvars bakhörn vördsamt kysste sista snuten af den moderna kjortelfållen, betydligt ifrån Pastorskans urmodiga spetshufva, samt lösbårdade hvitbottniga långshawl, hvilka hvardera anspråkslöst vittnade om redan längesedan passerade tider. Men vidare i texten, eljest tröttna verkeligen under uthållande bugande Postmästaren samt Postmästerskan A., jemte deras fullvuxna dotter och tvenne långluggade herrar söner, hvilka redan länge stått och väntat på tillfälle till presentation. I deras sällskap ses ännu den sista men icke oumbärligaste af de nyss anlände. Enkefru Cornetskan Hagelbom, hvilken äfven boende i den lilla staden, har sitt såkallade observatorium, ett litet trefönstradt vindsrum, liggande så förträffligt afpassadt, med utsigten åt de fyra, mest freqventerade gator, så hon derifrån kan upptäcka, icke allenast hvart steg eller företag af vandrande menniskobarn, men äfven hvartenda hopp eller språng af den aldraminsta hund eller katt.
Personernes enskilda förmö» genhct angär, sä anftr Stakö^Utskottet, att ivid nägonderas afgäng, dermed bör sörhällaS efter Lag, sa akt de efteneswande ärfwa den afgängne, men berräfsande dst tillskott, som af Slats-Wrket mäste Usgä till fyllnad i underhälls summan, sä är Stats,Urskottet af den tanka, att det bör emellan Dem pä följande sätt fördelas, alt 10,020 R:d. beräknas för f. d. Konungen, 10,020 N:d. för f. d. Drottningen, samt 10,497 R:d. 4Z sk. 6 nst för de Kongl. Barnen, 06) att, när någondera med döden afgär, Doft underhälls suni» ma till berörde belopp till Stars Weckel genast indra» gas och befpareS, likwäl pä det sättet, alt sä länge något as de nmvarande f. d. Konungens Barn leswa, osw-nberörde för dem bestämde 10,497 R:d: 4; sk. 6 r:st. urgä lill fullt belopp as Slars»Merkel och u» kan uägon minskning. I anseende till tiden, dä ten förestagns underhälls summan bör taga stn början, sä anser Utskottet sadant icke böra ske, förrän det underhäll och bewakning, hwarkill kostnaderne af Statsmedlen un bestridas, uphöra, men rantorne ä capiralerne emedlertid löpa och beräknas, dock akt hwarken de eller SratöWcrketS tillskott i underhälls summan utbetalas eller de f. d. Kongl. Personcrne beräknas förr än ifrån den dag, da nu warande bcwakning och miderhällssätt uphöra. Sä wäl de f. d. Kongl. Personcrne tillhörande Capitaler, hwarä ränta bliswir