Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Anmälte Herr Grefwen och Landtmarstalken att bada Herrar k-u-gol nu uppsyidt de dem af Ridderffapet och Adeln till Jmroductions minnande förelagde wilkor derigenom att den yngre Brödren älwen erlagt osgifterne till Riddarhus-Catzan, Adeliga Cadette, Schvlan och Adeliga Jungfru Stlfrs, Cctzan, hwaröfwer qwino nu iörekeddes, i anledning hrvaraf Herr Landtmarstalken proponerade att Majoren Olok ^scob irsntzel och Capilainen Lsri ^xel mätte i föl-e as Kongl. Maj.ts Nädiga Adoptronö Resolution blifwa under Adeliga Akten von ?olts namn och nummer 687 pä Riddarhuset introducerade. Bifölls. Zu - Den ro Januarlk. 467 Justerades Protocollerne för deli 20 de December^ 2l December För och Eftermiddagen, jamt 28 och 29 December. Upplästes följande: Utdrag af Protokollet häsilt hos Riksens Högloft. Ständers Banco - Utskott, den lo Januarii i8l». S D. Riksens Högloft. Ständer hafw« wid 1800 ärS Riksdag förordnar, Let ffusie Riks DiScom-Werkets sörwalcning, sedan samma Werk tagit sin början, hwarje är undergä behörig rewision; hwarull, lemle arne R?wisorer för de priwate Lelägarne, ä Bnikrns wägnar, en Rewisor af hwardera Riks - Srändct borde utses. Till de, i likstämmighet dermed, pä de ft msarna ören förrättade Newisioner, haswa Stånds - Re« wisorerne blifwit walde, för Högloft.
Men sedan de rörik, Llt, i anfall mot dem, minsta srägan warit om sanning, hos och bewis; sedan de tillräckligt fält öfwertyga sig, arr hwarken den största skicklighet och förtjenst, eller ens den märkbaraste odugligheteller nägon grad deremellan, skulle mer kunna frälsa dem frän tttt gemensamt förnedras, dä dristar jag fraga: sst brukad, kunna de wörda tryckfriheten? Kunna de i Henne frukta en wig bewakare, en rättrådig domare? Kan hon hos dem wäcka andra rörelser, an owilja, ledsnad eller åtlöje? Också inwändec man nog allmänt, till en gränslös tryckfrihets förswar: "Hwad gör det, att embetsman smädas och 756 Den -6 Iuntt. förnedras? De skratta ju derät!^ — Men är dek att skratta ät, ar det att föraktas, man stiftade tryckfrihetslagen? Dä likwäl sädant nu werk ligen händer, och mäste handa; —, dä embetsman sig emellan nödgas anse, snart sagt, för en smickrande distillation, au bli skamlösast angripen i publika »veckoblad, — dä, »nine Herrar, wärdens besinna, om nu »varande tryckfrihetslag werkligen leder till sitt ändamål, vm den är författad med nödwändig vishet? Nej, mine Herrar? förbätt rom den sä, att tryckfriheien blir, hwad hon verkligen bör wara: en »varnare och kontroll pä embetö»uän, ej ert illsket och smädeligt larm, som de hafna rätt att förakta; __ att hon kan »väcka sörhaga hos den försumlige eller egennyttige, ej förnedra och beskymfa alla; — att hon mä kunna anklaga inför allmänhetens domstol, men aldrig matt ätföljande lagliga benus.
Och för att ytterligare undanrödja all anledning till en sådan tydning af detta Rikets Ständers pröfning nu ånyo understälda förslag, har Utskottet ansett sig böra gifva åt detsamma följande, något förändrade, lydelse Banco-Fullmägtige berättigas på räkningen ”Obestämda SupplementarStateri” disponera ett arfvode af högst 3oo Rdr Banco årligen, att användas såsom ersättning till den person uti Banken, som, uppå* Banco-Secreterarens hemställan, blifver af Banco-Fullmägtige för*- Banco-TJ'tskottels Vt låtande, N-o yk'. $ ordnad att vid räkenskaps-göromålen inom Banco-Fullmägtiges Expedition Secreteraren biträda. Oell skulle, i händelse af Rikets Ständers bifall härtill, det uti Åflonings-Staten, under rubrik: ”Serskilda löner_, anslag och arjvoden för personer, som icke tillhöra någondera af ofvan upptagne tjenstegrader"utförda arfvode, 3oo Rdr, ”till den person, sorn biträder vid räkenskaps-göromålen inom Öfverslyrelsens Expedition”, komma att ifrån berörde Stab uteslutas. Hvad åter den förmodade obehöfligheten af Notarie-sysslan vid merairämnde Expedition angår, så och med fästadt afseende ej mindre å den tillökning, göromålen inom denna Expedition, som under senare åren uppkommit, än äfven derå, att Archivarie-ljensten blifvit indragen och de densamma tillhörige åligganden på Notarien öfverflyttade, anser Utskottet, uppå desse med de flere i Utskottets Betänkande N:o 36 anförde skäl och omständigheter, ifrågavarande Notarie-syssla icke kunna undvaras.
Enär ofvanberörde Betänkande, som är vordet bifallet af Bonde-Ståndet, men återremitteradt från de tre öfrige Riks-Stånden, innefattar flere serskilde hemställanden, har Utskottet ansett lämpligast att punktvis upptaga och besvara de deremot inom sistbemälde Riks-Stånd gjorda anmärkningar; i hvilket afseende Utskottet först, med anledning af den erinran, som blifvit gjord 6 Banco-Utskottets Utlåtande , IV,-o 1ig. ■vid Utskottets tillstyrkan, rörande circulatiöns-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom, att nemligen Utskottet bordt föreslå, det berörda circulations-capital bestämdes till 6 millioner R:lr, ansett sig böra förklara, att Utskottet framdeles vill, i sammanhang med frågan om bestämmande af creditivens belopp för Bankens andra Jåne-rörelse-grenar, afgifva yttrande, om och huruvida Utskottet för sin del finner någon förhöjning uti creditivsumman för lån mot inteckning i fast egendom vara behöflig och ändamålsenlig; och då någon vidare anmärkning emot Utskottets Betänkande uti ifrågavarande del icke blifvit framställd, får Utskottet förnya den tillstyrkan, att circulatiöns-capitalet uti låne-rörelsen mot inteckning i fast egendom förökes med 220,000 R:dr af den för skiftesoch odlings-lån bestämda circulations-summa 300,000 R:dr, hvilken, tillföljd deraf, nedsättes till 80,000 R:dr,samt att berörde 80,000 R:dr komma att användas till utlåning efter enahanda grunder, som finnas stadgade uti 195 §. af nu gällande Banco-reglemente. Vidare och i samband härmed hade Utskottet uti Betänkandet N:o 84 hemställt, ”att, af det sålunda till 5,000,000 R:dr Banco förökade circulations-capitalet för utlåning pä fast egendom, 4^6,000 R:dr hållas tillhanda för inteckningar i egendom å landet och <764,000
och, i följd deraf, också hade af nöden ett större understöd; att det uti j mom. föreslagne stadgande dels icke kunde tillämpas, enär det ej funnes några medel, hvarigenom det, i händelse af motvilja och gensträfvighet, kunde, med någon båtnad för skolan, bringas till efterlefnad, och dels vore obilligt, då man icke skäligen borde fordra af en lärare-elev, alt han för ett stipendium af 5o R:dr B:co skulle förbinda sig till trenne års tjenstgöring såsom folk-lärare, hvarföre ifrågavarande stadgande ansetts böra gälla endast för den, som af någon församling blifvit vid seminarium underhållen och fått på dess bekostnad inhemta de för folklärare-kallet nödige kunskaper; att den uti 8 morn. införde föreskrift, att nemligen hvar och en, som vill anses behörig att söka lärare-befattning vid folkskola, skall minst ett år hafva begagnat folk-lärare-seminarium eller annat motsvarande läroverk, mätte utgå, enär mångå, som hade håg alt egna sig åt folklärare-kallet, tilläfventyrs redan kunde innehafva lillräcklige kunskaper, och om de ej lill fullo egde desamma, möjligen kunde inhemta dem på betydligt kortare lid än ett år, i hvilka fall berörde föreskrift således endast skulle medföra onödiga hinder och kostnader; alt fordringarne hos folk-läraren blifvit alltför högt upptagne och större, än behofvet kräfver, samt att man i allt fall ej kan påräkna att erhålla lärare med det bestämda kunskapsmåltet för den ringa lön, som Ut - 12 iStatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:0 128. skollen föreslagit, och att derföre det stadgande borde i stället meddelas, att den, som liar större kunskapsmått, eger företräde till de bättre lärareplalserne framför den, som eger ett mindre; samt slutligen, att det ej, såsom i g mom. finnes föreslaget, borde förbjudas det yngre presterskapet, såsom Gomministrar, Arijuncter, ra. fl., alt antaga ordinarie lärare-plats vid folkskolorne, hvilket, utan att medföra några olagenheter, skulle dels verka förmonligt på folkbildningen i allmänhet, dels vara nyttigt för dessa ecclesiastike tjenstemän sjelfve, i så måtto, som de derigenom vunne mera erfarenhet och vana vid undervisningen, samt dessutom på delta sätt blefve i tillfälle att erhålla en tillräcklig bergning.
Uti vår tids stormiga dagar finnas väl dock dylika försök i dessa otaliga pappers-konstitutioner, hvilka som svampar, omvexlande i de flesta länder, uppstått ikring oss med sina parlamenter, der folkväldet påbjudit ständiga ministérombvten omkring en bunden konungamakt. Uti den oro, den jäsning, dessa länder ännu förete, borde vi, i stället att derifrån hemta ett föredöme, snarare se en af försynen oss i vårt lugn gifven varning. Detta förslag prisas dock just för sin tidsenlighet. Härmed torde väl syftas på förhållanden äfven utom oss i vår tid. Denna samma egenskap kan man med full rätt ock tillägga alla de nyssnämnda i våra dagar störtade konstitutioner, de många ej ens undantagna, hvarmed Frankrike sedan några och 70 år varit hugnadt. De haf - 122 Den 18 Mari f. m. va alla varit ett uttryck, hvar oell en af sin tids anda, äfven som de varit en följd af ett genom allmänna val uttryckt för troende. Det ligger ett djupt sjelfförtroende hos vår tid och dess nya statsförbättrare i att anse dess nya begrepp om samhället utgöra måttet af all politisk visdom. Ungdomen hemtar ej gerna sina råd från de äldre. Så tycks ej heller den nya tiden lyssna till de gamla tidernas eller historiens röst. Detta förslag synes nemi. bereda en i vår tid hotande demokrati en ökad utveckling; och man tyckes blunda ända nedifrån upp tili samhällets höjder, der förslaget har sitt upphof, för de möjliga, att ej säga vanliga, följderna häraf för vår konungamakt. Man inser visserligen behofvet af en återhållande kraft och tror sig kunna skapa densamma i en skickligt och fyndigt uttänkt väfnad; men dess blifvande skaplynne hvilar blott på föreställningar och förhoppningar, deni just detta utvecklade folkvälde, hvilket gemenligen tror sig bäst ensamt kunna leda samkällets öden, då det göres behof, nog skall finna utväg att fullkomligen kullslå. Till slut ber jag blott att få fästa uppmärksamheten på ännu en omständighet. Här är offentligen framstäldt att frågan blott rörde en förändrad form af vår representation. Jag fruktar dock att det snart kunde gälla vida mera.
Motionären förmenar alt de ä Stockholms station uppfordrade båtsmän i st. f. att användas vid flottans arbeten endast biträda i de Kongliga köken och vid hofvets möjligen inträffande flyttningar. Om så förhölle sig, vore sannerligen behofven i de K. köken och för hofvets flyttningar ganska stora, enär bätsmans-uppfordringarne i Stockholm i medeltal utgöra omkring 400 man; men verkliga förhållandet deremot är, att det endast är ganska sällan och vid mera utomordentliga tillfällen som några båtsmän begagnas till handräckning för hofvet. I H. *5 546 Den 29 December e. m. Motionären säger vidare, att, då Konungen liar en bestämd liofhållningssumma sig anslagen, så bör ock af densamma alla hofvels utgifter bekostas. Så sker också hvad båtsmännens handräckning beträffar, emedan då de till sådan äro kallade, undfå de af K. M. 16 sk. b:co hvardera för dag, eller ungefär dubbelt emot hvad dem af Kronan bestås. Räcker handräckningen utöfver dagen, undfå båtsmännen 32 sk. per man. Ehuru motionären icke nog tydligt sådant antydt, lärer dock meningen vara, alt Kronan genom denna handräckning skulle lida någon förlust. Detta är icke förhållandet, ty håtsmännens aflöning och bröd innehälies dä de göra handräckning vid hofvet. Jag anhåller att dessa upplysningar må jemte motionen till vederbör. Ulsk. varda remitterade. Remitterades till Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk. Då härefter föredrogs Hr Reutersvärds, Per Adam, d. 23 dennes e. m. på bordet lagda motion, angule indragning af s. k. ordonnanser eller stuguvaktare hos befälet vid K. M:s flotta, upplästes följande af Frih. Gyllen gra na t, Carl Äng. Burchard, inlemnade anförande:
Beträffande åter den af Utskottet föreslagne förhöjning i lönerne för samlelige HofRätternes Embefesrriän och Betjente; så bar Utskottet funnit det en Ledamot inom Ridd. och Adeln, yrkat, att lön och taffelpenniugarne åt HofRättsPresidenterne måtte bestämmas till 55oo R:dr Banco för hvardera, samt att de anmärkningar, sorn i öfrigt i denna del blifvit gjorda inom H. Ridd. och Adeln af H:r Grefve Gyllenborg, Joli. Henning, Friherrarne Rudbeck, Alexander, Ridderstolpe, F. och Boije, Ludvig, samt Herr von Hartmansdorff, August; inom H. PrästeStändet af ContractsProsten Agrell och Prosten Kjellström; samt hos Välofl. BorgareStändct af Hrr Noreus, Eckerman, Lundgren, Landegren, Gezelius, Helsingius, Cron och Montan hufvudsakligen åsyfta ådagaläggandet utaf behofvet af högre lön för Presidenten i Svea HofRatt , än för de öfrige HofRättsPresidenterne, hvilket dock blifvit motsagdt af andre Ledamöter inom Stånden , H:rr Ribbing och Crusenstolpe ,■ Biskoparne af IVingär d, Wallenberg, Tegnér, DomProsten Heurlin och Betänkande!], N:o lin. Prosten Grevillius ; samt fl:rr Santesson, Lindqvist, Rydström j Cronius och Trinberg.
Äfven Friherrinnan delgaf jag allt, så väl den hos henne sist passerade aftonen, som innehållet af hans bref, samt mitt svar derå, hvilket sistnämnde, öppet och henne till genomläsning medföljde. Att hennes bref i dag, till största delen, angick denna angelägenhet, kan du väl förmoda. Hon tyckes verkeligen vara högst öfverraskad af det förtroende jag lemnat henne, samt beder mig noga öfverväga det steg jag tagit, föreställande mig med ömhet, hvad jag medelst afslående af C s hand förlorar. "Utgrunda", yttrar hon, "i djupet af din själ, om icke der möjligtvis den varma vänskap, hvilken du lofvar honom, ännu kan uppblossa till en öm låga; lek icke bort dåde din, och en redlig mans välfärd genom ett förhastadt beslut, hvilket du i en kallare moment, ja väl, i en mörkare framtid kunde ångra. Vet, att en hederlig, reel karl kan älska, ja, ända till ursinnighet, men, aldrig krypa, och det gjorde han, om han uppå ditt engång gifna afslag, kunde förnya sitt anbud. Betänk hvilken ljus framtid hans förmögenhet, förenad med ett kärleksfullt hjerta, kan bereda dig; och sedan du ännu yttermera och alfvarligt öfverlagt allt detta, först du svara mig, ty endast derefter icke förr, afsänder jag ditt till honom adresserade bref." Att ett moderligt älskande hjerta förestafvat henne allt detta, finner jag med innerligaste tacksamhet; men, att mitt beslut härvid icke af envishet, nej, långt derifrån, men under det lugnaste öfverläggande, och tolkadt af min innersta själ, icke kan blifva annorlunda, det upprepar, och känner jag äfven.
Ehuru någon egentlig uppassning hos Utskottet icke tillhör Banko-Diskontverkets Vaktmästare, hafva de likväl, under revisionen af Diskont-verkets räkenskaper, fått i så måtto vidkännas ett ökadt besvär, som deras biträde varit nödigt vid inbäring och afhemtning af böcker och verifikationer, hvilka dagligen varit behöfliga uti Banko-Diskonten; vid hvilket förhållande och då upplyst blifvit, att Banko-Diskontens vaktmästare, vid näst förutgångna 2:ne Riksdagar, i och för lika beskaffadt besvär, blifvit tillagda en gratifikation af 40 R:dr, Utskottet finner sig böra hos Rikets Höglofliga Ständer vördsamligen tillstyrka, att ett lika belopp, eller 40 R:dr Banko, må, såsom gratifikation, från Banko-Diskont-verkets omkostnads räkning få utgifvas, till lika fördelning emellan verkets 6 vaktmästare. Stockholm den 22 Juli 4851. Ank. till Exp.-Utsk, d. 28 Juli 1851, kl. 11 f, tn. Utlåtande, i anledning af väckta motioner, angående decimalsystemets införande i afseende å mått, mål, vigt och mynt. Från Hedervärda Bonde-Ståndet äro uti detta ämne till Utskottet hänvisade 2:ne motioner, af hvilka den ena, väckt af Riksdagsfullmäktigen David Andersson Bih. till R. St. Brot. 4850 & 1851. 6 Sami., 1 Afd, £7 Haft. 1 2 Banko-Utskottets Utlåtande, Jt? 70. från Hallands Län, och jemväl remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, som ock, uti Utlåtandet JVJ 118, yttrande deröfver till Rikets Ständer afgifvit, innefattar följande förslag lill ett nytt system för mått, mål, vigt och mynt, nemligen: l.sta Art. Om grunderne. l:o. Tiomilliondelen af jordens qvartmeridian är grundenheten för måttet och kallas aln; 2:o.
Hvad afsättningen af en viss summa beträffar, hvaraf räntan skulle användas för detta arbete, så tror jag visserligen att en sådan afsättning vore öfverflödig; ty om Ständerne åtaga sig en förbindelse i detta fall, så lära ej kommande Ständer, efter hvad jag hoppas, upprifva vårt beslut, utan torde detsamma vara bindande så väl för dem som för oss; men då en sådan åtgärd är vidtagen af 2:ne Stånd, äfvensom att en af Riksg.eonCs Hrr fullmägtige skall hafva controll öfver medlens rätta användande, så anser jag det vara bäst ali i dessa beslut instämma, hvarom jag anhåller om proposition. Hr Frill. o. Landtm, tillkä nnagaf, att plenum lomme att fortsättas på e. m. kl. 6. Gr. Frölich, David: Om den värde ledamoten nu vore här tillstädes, sorn för några veckor sedan befarade att samma splittring vore ibland oss för handen, som splittrade det fordna Carthago, så skulle han (inna, att sådana frågor, som dessa, just äro af den art att, de åstadkomma splittring, då det nu visar sig att personer, sorn eljest närmast förena sig med hvarandra, isynnerhet då fråga är örn anslag af allmänna medel, nu skiljas i sina åsigter. Emedlertid är det icke utan en hög grad af tillfredsställelse, som jag erinrar mig att 2tne ledamöter, åtminstone in abstracto, hyllat den af mig framställda grundsatsens riktighet, att stora canaler böra byggas för Statens räkning, men ej af enskildta bolag. Jag vill nu icke i allmänhet tala om denna princip längre, jag finnér la force des choses vara den, att man mäste lemna principer och endast söka huruvida man kan få något att vidhålla i den riktning, som tyckes komma att utgöra majoritetens beslut. Jag tycker mig finna, att It. o. Ad. har mycken penchant för PresteSt:s beslut, och jag vill, med anledn. af denna min förmodan, tillse om icke i detta beslut skulle kunna inläggas ett och annat villkor, som öfverensstämde med min princip. Frih.
Då all annan i Riket befintelig Rotering underkastad, Jord nf KronoSkatteoch Frälse-Natur, enligt Riksens Ständers Beslut, borde vara till Kneckte och Båtsmans-håll indelad, men hemman eller hemmansdelar likväl gifvas, som ännu ej kommit att vidkännas ett sådant onus, utan att riå^ot motsvarande dem FevillnnigsUtskottets Betänkanden685 a lagdt är, skola desse, för en sådan frihet, sä länge de den åtnjuta, årligen betala Tolf Rtdr för helt hemman och y lika förhållande för mindre delar; äfvensom RegementsOfTicers-StabsBo» ställen, så länge de ej utgöra^ Extra Rotering, skola i krigstid vidkännas en lika afgift , hvaremot Säterier, Rjoch Rörs saint öfrige privilegierade hemman och lägenheter, så väl som Mil itai re och andre Boställen, som åtagit sig Extra Rotering, ifrån ofvanstående Bevillning under fredstid frikännas. 6. Mom■ Arrendatorer och Hälftenbrukare betala fern procent af den inkomst de ega, sedan Arrendesumman blifvit afdragen, hvilken afgift dock ej tnå dem påföras till mindre belopp, än en åttondedel af FastighetsBevillningerj, och icke till högre belopp, än den Bevillning egaren sjelf erlägger för Egendomens värde. Eandtbönder och de, som bruka arrenderad jord, erlägga Bevillning till hälften emot dem, »örn arrendatoren blifvit påförd, eller minst en sextondedel af egarens 7 Mom. I öfrigt betala efter denna Artikel: Arbetsfolk, som ej innehafva Torp, meri vunnit tillstånd , alt utan ständig årstjenst och lön arbeta för dagspenning.- Mankön ogifte samt gifte och Enklingar, utan minderårige R:lr Sk. barn 1' —- Gifte samt Enkl ingar med minderårige barn — 16, Qvinkön, ogifta eller Enior utan minderårige barn . .— is, 684 Bevillnings-Utskotlcts Bctankanden. JLovocater och de som med laglig rätt utföra Parters rättegångar, i Fem Classcr:
Rikes val, missbrukar icke ett slikt förtroende: tvärtom den befordrar Bankens välgång och stadga , såsom medelpunkten för Rikets penningeväsendey och en genom erfarenheten bepröfvad pålitlig tillgång enär olyckligtvis Rikets försvar fordrar hastigare och större hjelpmedel , än ifrån andra häll kunna anskaffas. Hvarje Svensk synes böra nitälska för Bankens förkofran. Ar den icke Nationens gemensamma egendom? Kunna icke dess tillgångar af Riksens Ständer, i stilla och lyckliga tider användas till allmänt nyttige Företags utförande; till Eandtbrukets och alla andra Narir.gars understöd och förkofran: i farans stund äter, antingen till afböjande af ett hotande olycksfall, eller till lindring af dess följder. Måtte Fäderneslandet aldrig hädanefter behöfva anlita - Den j 9 Juni. 17, 5 3' fa dess Bank om biträden i sistnämnde afseende» men måtte ock Riksens Ständer aldrig vidtaga Författningar, som i behofvets stund gjorde den oförmögen att lemna nödfallshjelpen sorn fordras! Sedan Banco-Utskottet 1 det föregående troe sig hafva ådagalagt: ätt. Bankens
Pelle hade nemligen fått ett märkbart intresse för den lilla blifvande studentskan fröken Johnsson; och som hon var oskiljaktig från den äldre kusinen hade de fyra kommit att sluta sig samman och bilda kotteri, under den döfva tantens moraliska hägn. Mötesplatsen var Pelles motiv nere i Bansvik hvarje middag mellan 12–2. Vid dessa exkursioner var tanten i början med; men sedermera, när kotteriets medlemmar hunnit bli något mer bekanta, lemnades hon hemma. Hon hade den för ett förkläde ovanligt lyckliga egenskapen att icke ha någon annan vilja än den unga brordotterns; och snart kom derför hennes tjenstgöring att inskränka sig uteslutande till de tillfällen då ungdomarne uppträdde så att säga mera officielt: på soaréerna, då hon placerades i ett hörn med sitt handarbete, och vid de allmänna promenadtimmarne, medan de unge trafvade af och an i menniskoströmmen på badhusbryggan. För öfrigt hade de unga tillfälle att träffa hvarandra när som helst på dagen: och de träffades också allt oftare och oftare. Pelles intresse för de bussiga gastarne vid Bansvik aftog märkbart i samma proportion som hans intresse för den lilla skånskan med de snobbiga rrr’en tilltog; och Williams hvita pappersark blef dammigare och dammigare utan att hans penna någonsin kommit i beröring dermed. En dag då han i sällskap med fröken Hagberg kom att gå förbi den lilla bokhandelsfilialen i societetshusets källarvåning proponerade han att de skulle gå bort och se på hvad nytt som utkommit. Förestånderskan, som kände honom från gammalt, helsade honom med ett vänligt: »goddag herr Zimmermann!» och William började mönstra de på disken framlagda böckerna. Der låg bland annat hans egen gamla novellsamling vid sidan om Resebilder af Kate Zimmermann. »Har ni sålt många exemplar af min bok, sedan jag kom hit?» frågade han. »Tre exemplar», svarade förestånderskan småleende. »Till damer – väl?» »Naturligtvis.» »Hör – fröken – säg mig till hvilka. Det kan ha sitt intresse att veta.» »Fröken har köpt ett», sade förestånderskan med en gest till fröken Hagberg. William smålog. »Så-å. Hvilken ära för författaren!»