Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Värfning i qvareller på hvad sätt sorn helst, vare strängeligen förbjudet. t€ren förbiudes j§. 34 (36) Har någon klagomål öfver den inqvarterade att anföra, bör han sådant hos Befälhafvaren öfver den corps, till hvilken den inqvarterade hörer, angifva; åliggande Befälhafvaren att, Huru förhäilas derest förbrytelsens ringare beskaffenhet medgifver extra efver ”d^inqvarjudiciel bestraffning, den felaktige genast dertill, likrnä- terade anmäles. tigt Krigs-Lagen, befordra; i annat fall, om truppen ligger i garnison eller inqvarteringen eljest fortfar längre tid, skall den brottslige inställas för Krigs-Rätt, hvilken bör målet inom högst 8 dagar afgöra. År åter truppen under march, förhålles enligt 112 §. i Förordningen om truppers fortskaffniug och persedel-transporter. Har skada skett, skall den sökande genast, på sätt Krigs-Lagen och ij4 §• af nyssnämnde Förordning stadgar, njuta behörig ersättning. 30 Statssamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Om llagandc förSkulle den klagande förmena sig vara af Befälhafva re alutitVedcrbörren uppehållen eller förnekad sin rält, anmäles målet hos lig upprättelse. Landshöfdingen, sorn då har att vidtaga deri laga åtgärd omständigheterna fordra. §. 36. (38) Mål och tvister, rörande inqvartering, sorn ej, enligt Krigs-Lagen, lyda under Krigs-Domstol, upptagas sch afgöras af Lands Om laga forum i höfdingen, och den med dess utslag missnöjde eger, att tvister rörande in, r ° , . , . , . °, • i qvartering. bos Kongl. Majit besvär i underdånighet anlöra inom den titl, som för ändrings sökande,* i andra oeconomiaoch politie-mål, enl. Förklaringen den 20
Det är också endast uti den dagligen vitsordade beskaffenheten och sammansättningen af Svenska folkets representation, som det är för mig möjligt att finna en förklaringsgrund dertill, att, vid en Riksdag, till hvilken Nationens Representanter blifvit sammankallade, för att bringa realisationen till verkställighet, just det Utskott, som det ålegat att föreslå de för detta ändamål erforderliga åtgärder, sedan de föreslagna besluten blifvit af Rikets Ständer fattade, tillstyrker desammas upphäfvande. Sådana föredömen, lemnade vid sjelfva Realisations-Riksdagen, komma sannolikt icke att sakna efterföljd vid framtida Baneo-Utikottets Betänkande N.o 13o. p framtida Riksdagar, då den naturliga omsorgen för upprätthållandet af det egna Verket icke, såsom nu, kan hos Rikets Ständer påräknas. Man har vidare inom Utskottet sökt framställa det ifrågavarande Creditivet såsom ett lån af Banken, hvilket Rikets Ständer ämnade att i föreskrifven ordning låta återbetala. Samma föresats har äfven tillförene vid hvarje tillfälle, då någon plundring af Banken varit i fråga, blifvit af Rikets Ständer offentligen uttalad. Till godtgörande af de Stals-Verket utaf Banken lemnade försträckningar, anslogo visserligen Rikets år 1809 församlade, i många fall verkligen ärliga Ständer, ganska betydliga skattebidrag i förhållande lill Fäderneslandets dåvarande högst betryckta och utblottade belägenhet. Men sedan Sveriges fortfarande sjelfständighet var fullkomligen betryggad samt freden å alla sidor återställd, och sedan Rikets hela utländska skuld blifvit dels afskrifven och dels på annat sätt liqviderad, funno Rikets Ständer vid 1817 och 1818 årens Riksdag öfverflödigt att vidare bekymra sig om den, uti Regeringsformens 66 dem ålagda skyldighet att bibehålla och vårda Rikets credit. I sammanhang med öfriga financiela beslut, hvarigenom sistnämnde Riksdag på ett så ofördelaktigt sätt blifvit utmärkt, stadgades derföre då, att den årliga afbelalnings-summan å Stats-Verkets skuld till Banken skulle nedsättas från 720,000 till 5oo,ooo R:dr.
Och nu skall jag säga dig, att den dagen då far jordades, och då mor inte hade så mycket hon kunde luta sitt hufvud emot, och då de kommo hem från tinget och berättade att Jonas, som de ånyo haffat, hade slitit spöstraff, då gick jag bort till en stor, djup brunn, som vi hade, och der stod jag en lång stund och gapa ner i brunn, för se! jag hade intet gått och läst då ännu, och Gud förlåte mig de tankar jag då hade, ty de va’ intet go’a, och när jag intet då häfde mig i brunn, så gör jag det väl icke nu, när jag har bättre vet’, utan trökar me’et hur svårt det känns och tycks. – Kors! – sade Bengt förvånad – den paschasan har du aldrig talat om för mig förr. Nog har jag väl hört att det brände för er, och att du hade en skälm till bror, som se’n blef död, men intet visste jag hufvert16 allt der gått till. – Åh nej – genmälte Gunnar – det var minsann ingenting roligt att tala om, och jag hade intet talt om det nu heller, om det intet varit så längese’n, alltihop, och om jag intet velat bevisa dig, att sjelfspilling blir jag aldrig, när jag inte blef ’et då. – Var det då verkligen di’ mening, att vräka dig hufvestupa i brunn – frågade Bengt förvånad. – Ja, kontant min mening. – Nå hvarför gjorde du ’et intet då?
Bland sådana vill jag endast nämna Christianstads län, der man funnit att taxeringsvärdet kan höjas 4 ä 5 gånger, för att motsvara egendomens verkliga värde. Om man skulle, på sätt Gr. Mörner föreslagit, upskjuta tillämpningen af denna förordning till 1863, då kunde vara lika godt att nu lägga förslaget till handliugarne, emedan, dä icke någon tillämpning kan ifrågakomma, innan 11. St:r nästa gång sammanträda, jag icke vet hvarföre samtlige Stånden ingått, i den noggranna granskning af författnms bestämmelse, som skett. Jag får för min del på det högsta yrka bifall till Utsk:ts förslag, som jag anser särdeles välgrundad! och som letnnar tillfälle åt såväl taxeringsman som skattskyldige att taga kännedom om förordnm. Hr Printzensköld: I fall den grundsats antages, att man skall genom verkställande af ilrågnv.de författning utröna dess följder, för att sätta R. St:r i tillfälle att bedöma, om dea iir nyttig eller icke, så synes det mig, som om Utsk:t icke hade handlat riktigt välbetänkt, då det framflyttat verkställandet af densamma från 1861 års början till begynnelsen af år 1862, ty ostridigt måste väl vara, att tillämpningen af denna förordning under 2:ne års tid blir en säkrare grund för bedömandet, huruvida den till sin beskaffenhet är sådan att den bör bibehållas. Således, och då Utsk:t ansett nödvändigt, att erfarenhet bör vinnas för kommande R. Sl:r 2fi2 I)en 25 Augnst! e. m. i afs:de på bedömandet af författningen, synes det mig hafva varit oklokt af Utsk:t att frångå sitt första beslut, nemi. att författningen skulle tillämpas, såsom alltid sker, från oell med början af den statsregleringsperfod, som blifvit bestämd af nuv:de riksdag.
Skrifvelse N:o 9. den egentliga Krono-parkens jord, komme att upptaga 2§ kappland för rörstockarnes nedläggande, äfvensom för samma ändamål å Krono-parkens väg från Skogvaktare-bostället Askeslätt 14£ kappland, samt ytterligare under fortgången genom detta boställes mark 12£ kappland, eller tillsammans ett tunnland 16 kappland af kronans mark; varande för öfrigt, hvad skogvaktare-bostället Askeslätt beträffade, genom samma handlingar upplyst, att den tillämnade rör-nedläggningen öfver en del af dess egor, hvarest rörstoekarne komme att ligga på 2£ alnars djup, icke kunde tillskynda innehafvaren af bostället något mehn; — och som E. K. M:t, efter inhemtande af Dess och Rikets Kammar-Kollegii underdåniga yttrande i ämnet, funnit godt ofvanberörda ansökning på det sätt i Nåder bifalla, att staden Lidköping skulle vara oförhindrad att, i enlighet med omförmälda, af Ingeniören J. A. Ahlin uppgjorda förslag, anlägga ifrågavarande vattenledning från Kronoparken Råda-ås genom Skogvaktare-bostället Askeslätts egor samt för ändamålet tills vidare begagna den, enligt samma förslag, erforderliga mark af Krono-parken, har E. K. M:t, i följd deraf, Nådigst föreslagit, det Rikets Ständer måtte för sin del medgifva, att denna del af Kronoparken Råda-ås finge till staden Lidköping Öfverlåtas, att för vattenledningen allt framgent begagnas, med förbehåll likväl alt, derest vattenledningen antingen blefve ofullbordad eller ock upphörde att nyttjas, den afstådda marken genast skulle af staden afträdas och till Krono-parken åter utläggas.
När dessa inkomster äro af pensionärer upptagna, så måste de, som derefter söka afsked och pension, såsom nu är händelsen, vänta tilldess tillgång, genom andre pensionärers dödsfall, inträffar; och finnas för närvarande pensions-ansökningar inkomna till ett belopp af 18,7(50 R:dr B:ko, som måste afvakta pensions-tillgång, hvilken för dem alla, under vanliga förhållanden, ej kan inträffa förr än om 7 ä 8 år. Detta kan likväl icke af räkenskaperna synas, således kan kassans behof af statsbidrag icke på detta sätt, med någon grad af säkerhet, utrönas. Dertill bör läggas, att en af pensions-fondens betydligaste inkomster, nemligen afoch tillträdes-afgifter, blifvit indragen till statsverket och, jemte andra, derifrån ersatt med en vida mindre summa årligen, än hvartill denna afgift under de sednare åren uppgått. Kassan har visserligen erhållit sin ersättning för skHInadsbeloppet, men denna ersättning inflöt på en gång år 1855 för 3:ne föregående år. Derigenom måste räkenskapen för detta år (18551 komma att visa ett betydligt öfverskott, helst endast tredjedelen af summan kan till pensioners utdelande användas, enär de andra två tredjedelarne måste betäcka utbetalningen af samma pensioner under de följande tvänne åren, då kassan är i saknad af denna ersättning, som först efter hvarje riksdag på en gång kan för 3:ne år erhållas. Sålunda torde de 2me år, som följa på 1855, komma att utvisa brist i tillgångarne, som dock får anses vara betäckt med den redan erhållna ersättningen, men den gifna följden måste blifva ojemnhet i räkenskapen; hvilket lätt kunde föranleda hos Rikets Stan - — 294 — der eller deras Revisorer slutsatser om kassans mer eller mindre behof, hvilka ingalunda Mefve tillförlitliga.
Hr Stats-Commissarien Tauvon med egna ord följande: ”Sorn Herr Prosten Ödmann, oaktadt de, såsom jag hoppas, fullständiga upplysningar, hvilka af mig i afseende å ifrågavarande förskotts upptagande i Räkenskapen blifvit meddelade, förmenat att medlen bilf - — 200 — vit af Kongl. Slals-Contoret i Räkenskaperne afförde, i stället att fortfarande balanceras, så anser jag mig pligtig att, under åberopande af hvad jag i ämnet anfört, än vidare bestämdt förklara, att hvad Herr Prosten Ödmann i detta afseende anmärkt, innefattar ett misstag, och att de af mig uppgifne omständigheter lätteligen kunna utaf Riks-Hufvud-Boken med tillhörande bilagor inhämtas.” Herrar Revisorer beslöto likväl, att, såsom Herr Prosten Ödmann föreslagit, hela lörhållandet med omförmälda förskott borde i Revi^ionsBerättelsen till kännedom meddelas, på det Rikets Ständer må blifva i tillfälle att i ämnet vidtaga de åtgärder, hvartill omständigheterna kunna föranleda; äfvensom att anmärkning emot Kongl. Slats-Contoret i berörde hänseende skulle göras. In (Idem sibr. Kict. Koch. Utdrag af Protocollet, hållet hos Rikets Ständers Revisorer den 29 November 1839. S. D. Föredrogs den på bordet hvilande frågan angående Grundeller Reserv-fonden. Herr Stats-Commissarien Tauvon anförde härvid med egna ord följande: ”Någon grundfond har, mig veterligen, ieke för Stats-Verks-förvaltningen varit afsedd eller blifvit anvisad. Den ifrågavarande tillgången har successive, under äldre åren, bildat sig, och varit oundgängligen nödvändig att hafva i reserv för att i vederbörlig tid och ordning kunna bestrida äfven de årliga Stats-Utgifter, hvartill tillgång i annat fall skulle saknas, till dess den del af Stats-Verkets inkomst, som icke inom året uppbäres, hunnit inflyta.
De två hade bedt mig stanna inne och jag visste att det var dem kärt att jag satt der med mitt strålande ansigte och min muntra röst, färdig att vrida föredraget rätt igen hvar gång det kom in på allt för kinkiga afvägar.) Ja, så kom föredraget då till sist in i det sentimentalas fåra. Ingen frågade efter honom, han skulle öfvergifvas af alla, ingen vänlighet och ingen välvilja fans det för honom. Jo det fans, om han bara sjelf ville låta bli att stöta den tillbaka. Der fans det ju till exempel en, som stod så förväntningsfull, bara väntande på tillåtelse att få vara vänlig och snäll och inte längre betraktas som en främling. Ja, egentligen visste han hvarken hvad han skulle säga, eller hvad man begärde af honom eller hur han skulle ta det hela. ”Bara som om du fått en ny son, ingenting annat.” Gubben gick och klippte med ögonen, grimaserade och halfgrät. Pysen strålade och friaren såg mindre förlägen ut. Så vände gubben sig om och sade med mera raskhet än jag trott honom om. ”Jag erkänner att jag burit mig åt som en stor drummel emot ingenören.” Nej för all del, det hade han visst inte gjort, protesterade den artige friaren. Men det funnos andra två som skrattade och tycke att nu kom sanningen fram. Jag jublade högt. ”Bravo Christian! Det hade jag aldrig trott dig om. Det var det bästa jag har hört! Tack för de orden! — Tag mig i näfven! — Seså, tag mig i näfven, det var bra gjordt.” Jag skrattade med tårar i ögonen och skakade hans hand, som han endast motvilligt räckte mig. Men så trillade föredraget vidare. Han kände inte ingenören vidare, man finge ju se tiden an, man etc. ”Nej det duger inte Christian! Man skall inte lägga band på sina varmare känslor. Du ser ju hur han står der och ser så rar och snäll ut. Och när de två hålla af hvarandra, så är det alldeles nog af. Gör nu inga omständigheter mer. Låt oss vara glada och känna oss som en familj. Åt skogen med alla formaliteter! Tag hvarandra i famn och så punktum. Det är det enda lämpliga.”
Med Herr Doktor Nordström hafva Herr af Geijerstam, Carl, Herr Biskop Gettberg och Herr Professor Agardh sig förenat. STOCKHOLM, tryckt hos ISAAC MARCUS, 1854. Tali. t Lån på guld Och silfver §, d:o på jern, koppar in. m. 169 ‘ i Stockholm i Götheborg silfver d:o på Landtegendom §. 174 d:o på Stadsegendom d:o på fast egendom och återbetalning d:o till skiften och odlingar §. ISO Kreditiv till Fahlu Bergslag §. 186 d:o Sparbankerna Lån till Filial-Banken i Gefle §. 211 d:o d:o i Christianstad d:o d:o i Blekinge d:o d:o i Skaraborgs Län BS attlioO i s f; ontVerket. Utlåning med omsättning § Diskontering och utlåning Kassa-Krediliv åt enskilde §. 209 Belåning af aktier och publika papper Sjåne-tiontoret i t»Ulliebor g. Utlåning med omsättning §. 201 Diskontering och utlåning för handel och näringar i Kassa-Kreditiv åt enskilde §. 209 Belåning af aktier och publika papper §. 196 . JLune-Iiosttorel i Malmö. Utlåning med omsättning §. 201 Diskontering och utlåning för handel och näringar Kassa-Krediliv åt enskilde §. 209 Belåning af aktier och publika papper §. Anvisadt förlag. Utestående. Oanvåndt. Anvisadt förlag. Diskontering och utlåning för handel och näringar §. 205 Kassa-Krediliv åt enskilde §. 209 Kreditiv till Riksgälds-Kontoret §. 181 d:o d:o d:o d:o d:o d:o Kommerse-Kollegium §. 182 Jern-Kontoret §. 183 . Filial-Banken i Gefle §. 211 d:o d:o d:o Christianstad Blekinge Skaraborgs Lifn Summa Den 31 December 1853. Anvisadt förläs. Utestående. Anvisadt förlag. Utestående.
Det är just hvad jag yrkar och på sådan grund anhåller jag att R. o. Ad. måtte lägga inbjudningen till handlingarna och vidblifva sitt beslut. 326 Den 18 December. Gr. Sparre, Erik: Lika med en värd talare anser äfven jag, att R. o. Ad. i allmänhet bör vidblifva sina beslut, men omständigheter kunna dock påkalla ett afvikande från denna regel, såsom då förut icke tillgängliga uplysningar meddelas. Så är väl icke händelsen i förev:de fall. Om hufvudfrågan upstod på detta rum ingen discussion, och hvad jag nu är i tillfälle att uplysa var icke kändt här på Riddarhuset. Hr Förberg tillerkändes af R. St:r en pension af 200 Rdr, och ehuru hans hälsa var försvagad, kunde han likväl bibehålla en liten tjenst, hvaraf han hade att påräkna ett pär hundra Rdr. Hans hälsa är numera så försvagad, att han icke ens kan bibehålla denna befattning utan måste lefva på sin pension. Ingalunda kan det vara R. St:rs mening, att en embetsman, som erhåller en pension, skall få den bestämd till det belopp, hvarmed en dagakarl aflönas. Pensionären är gift och har hushåll att försörja. På grund af allt detta anhåller jag, att R, o. Ad. ville antaga inbjudningen. Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Jag lägger mycken vigt dervid att en gång fattade beslut vidblifvas, men fall kunna likväl inträffa, då jag anser rättvisa och billighet fordra ett frångående af redan fattadt beslut. Man bör icke förbise den väsendlliga skillnaden emellan beslut, tillkomna efter en längre discussion i ämnet, och dem som tillkommit utan någon sådan. Den förev:de inbjudningen afser just ett beslut, som R. o. Ad. fattat utan någon discussion och jag anser densamma böra antagas, emedan jag är fullt öfvertygad att saken ej fått en sådan utgång derest discussion i frågan upstått då den första gången förevar. Jag tillstyrker derföre inbjudningens antagande destoheldre, som frågan angår förhöjande af en pension från 200 Rdr till endast 300
A afgifna förslag,' angående förändradt sätt för uppbärande, genom förhöjning i stämplade pappers-afgiften, af åtskilliga Wadstena krigsmanshusoch Amiralitcts-krigsmans-kassan hittills anslague afgifter, beslutat att till Bevillnings-utskottet öfverlemna dels att med förslag till närmare bestämmelser i och för verkställighet af omförmälde beslut till Rikets Ständer inkomma, dels ock att, vid kalkylerande af beloppet af karta-sigillata-inkomsten, taga i beräkning de deruti sålunda uppkommande tillökningar. Efter hvad Utskottet inhemtat, hafva emedlertid öfriga Riks-stånden till Stats-utskotlet återremitterat den del af omförmälde utlåtande, på grund hvaraf Borgare-ståndets nyssnämnda beslut tillkommit»; och som frågan, i hvad mån förändringar i författningen, angående stämplade pappers-afgiften, må af Stats-utskottets berörda förslag föranledas, således ännu är oafgjord, samt Bevillnings-utskottet ansett sig, i afvaktan på nämnde frågas slutliga afgörande, icke böra fördröja behandlingen af grunderna för den bevillning, sorn under namn af stämplade pappers-afgiften utgår, så får Utskottet, med anledning af Borgare-ståndets berörda beslut, nu endast förbehålla sig att framdeles och sedan sig visat, huruvida Rikets Ständer besluta någon förändring i enahanda riktning, få afgifva serskildt förslag till de rättelser och tillägg i författningen angående stämplade pappers-afgiften, som af ett sådant Rikets Ständers beslut må finnas påkallade. Stockholm den 8 Maj 1851. ir, Hevillnings-Utskotlets Betänkande, N:o 6. Reservationer: af hr grefve Gyldenstolpe, Anton, emot förändringen af 17 §, 1 mom. af hr vice talman Halling: Vid 10 §.
Det kan ej vara min mening att söka förmå Herr Grefven och Ordföranden till förändrande af den förklaring, han afgifvit. Jag respecterar åsigten, men jag tror mig kunna uppfatta den så, att den har afseende på det liela af Memorialet och ingalunda på sådane propositioner, hvilka kunde blifva en Den 3 Februarii f. ra. följd af sönderdelandet. Skulle jag hafva misstagit mig, och Herr Grefven och Ordföranden äfven anser sig hafva besvarat dem, så vill jag ej yrka på en sådan proposition, utan får förena mig i den Herr Tham föreslagit, öfvertygad alt det ej tjenar till något, att fortsätta en discussion, endast för att söka förmå Herr Grefven och Ordföranden till en proposition, som han förklarat sig ej kunna framställa. Herr von Heynne: Jag har tyckt mig finna, att det egentligen är orden, att stadgandet skall intagas i RiddarhusOrdningen, hvilka väckt den söndring i tankarne, sorn här nu äger rum. Jag öfverlemnar lill Herr Grefven och Ordföranden alt bedöinma, om icke samma ändamål vinnes, utan alt nämna de orden, i fall Herr Grefven och Ordföranden biföll framställande af proposition å principen, tinder förbehåll att framdeles sättet och vilkoren skola bestämmas, Då blir fallet det, att äfven frågan om dess införande i RiddarhusOrdningen är inbe gripen under detta förbehåll. Grefve Spens, Carl Gustaf: Jag har begärt ,ordet, ej för att öka antalet af deni sorn yttrat sig i ämnet, utan för att anhålla, alt den proposition, som göres, må, enligt 3g §. RiddarhusOrdningen, af RiddarhusSecreteraren skriftligen författas och af Ståndet justeras. Utan detta iakttagande kan denna discussion ej slutas. Den 3 F e b r u a r i i f. m. "9 Grefve Frölich: J;< g öfverensstä ramer nied Herr
N:o 15. samina rnon BeläggningsCharlorne Införas, till ett allmännare nyttjande , måste påkalla försäljnin^smännens omtanka , att derefter lämpa reqvisitionerna af dessa Chartor, sorn ock hafva den fördel med sig, att dertill åtgår mindre papper, och de äro lättare att förvara.” ''Att, vid 3 §. 6 Morn., införa, det Skrifchartor skola , då skriften ej går öfver på andra sidan , vara lörsedda med anteckning, till hvilken handling de blifvit begagnade, är i min tanka alldeles öfverflödigt och o* nyttigt , enär hvarje charta , hvarå skrift finnes, i och med detsamma utvisar, huru Chartan blifvit använd.’’ ^Uti 3 §. 9 Morn. förordnas, att, om, vid handlingars chartering eller till lysningssediar, högre charta, än föreskrifven är, af enskild person frivilligt begagnas , ege åtal derå ej rum. Detta Moment synes innefatta Stadgande för en casus , som ej kan inträffa. Icke skulle åtalet kunna väckas af den enskilde , som frivilligt charterat , icke eller kan det göras å Kronans vägnar, som genom den högre charteringen fått sin rätt fullt ut; dessutom finnes i författningen ej någon påföljd bestämd för nyttjandet af högre charta, än vederbör. Det är endast för underslef och sådan origtig chartering , hvarigenom Kronan förlorar, som Böter blifvit utsatte. Bil. till Bevilln. Utskot. Betänk. 43 ’’Utskoltet liar i 3 §, ii Mom. föreslagit , att den handling , sorn en gång blifvit med stämpladt Papper försedd , icke erfordrade ytterligare chartering, om samina handling, vid annan Domstol eller myndighet, sedermera företes och chartan dervid då ännu finnes bilagd.
Ständers Serskildta Utskotts Betänkande angående föreslaget antagande af ett ökadt antal Betjening vid LandsCantzlierne och LandsContoiren. U"ti ett från Höglofl. Riddcrskapet och Adeln den 24 sistlidne Februari till Särskil - gi6 Serskildta Utskottets Betänkanden. ta Utskottet remitteradt Memorial, har Friherre Fock, Berndt Wilhelm, på skäl, som det förut, den 5te Januari, rörande samma ämne uppläste och till StatsUtskottet remitterade Memorial innehåller, förnyat sin af sistnämnde Utskott afslagna begäran, att utvägar måtte sökas till aflöning för ett öfcadt antal betjening vid LandsGantzlierne och LandsContoiren; anseende Friherren, genom de i senare årets, af flerahanda anledningar» mer än dubbelt ökade göromåleti vid dessa Verk, hafva blifvit nödigt, att tvenne LandsContoirsskrifvare och en LänsNotarie med Löner på Stat och befordringsrätt antagasj hvarförutan det förmodas blifva omöjligt att, med den drift och ordning, som vede.rbör, sköta de ärenden af mångfalldig art och angelägenhet, som på Landshöfdingarnes afgörande ankomma. Särskilta Utskottet, som ansett sig böra med besvarandet af denna Remiss uppskjuta, till dess det allmänna Betänkande, hvilket tillhört Utskottet att afgifva, rörande grunderna för en ny reglering af Statens Embeten och Tienster, blifvit öfverenskommet och affattadt, får, sedan nyssnämnde Betänkande numera blifvit till Riksens Höglofl. Ständer vördsamligen öfverlemnadt, härmedelst äran att öfver Friherre Focks förslag yttra följande: