Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu finnas i behåll åtskilliga små näpna miniatyrer i möblemangsväg, som Kristina Nilsson under sin första vistelse i Stockholm snidat for hand med en liten pennknif. I Berwalds familj egnades henne all omvårdnad, så väl i intellektuelt som musikaliskt hänseende. Man tog henne med på teatrar och konserter, och hennes sinne och smak utbildades. Hon fick till och med vara med på de musikaliska hofsoaréema i slottet, ej endast som åhörarinna, ty violinen och sångnoterna fingo då alltid göra sällskap. Hvarje söndagsförmiddag fick hon åhöra qvartettföredragen hos musikhandlaren Edv. Josephson, der såväl klassisk som modem kammarmusik utfördes af framstående ledamöter af hof-kapellet, Ludvig Norman m. fl. Den lilla uppmärksamma åhö-rarinnan var alltid trogen på sin post och försummade aldrig något af dessa bildande musiknöjen. Franz Berwald sökte för öfrigt hos en mängd personer intressera sin lilla elev. Till grefve Malcolm Hamilton, egaren af Husaby gods i Småland, yttrade han vid ett tillfälle med sin vanliga rättframhet: » Herr grefve, en stjerna har ' runnit upp der nere i Er socken ... Ni kan gema bestå flickan en snygg klädning. » På detta sätt fick Kristina Nilsson sin första siden-klädning, som, i parentes, kostade hundra riksdaler. Emellertid blef nu fråga att låta den unga novisen framträda offentligt inför hufvudstadens publik. Denna märkvärdiga händelse inträffade den 28 februari 1860 i De la Croix ’ salong vid Brunkebergs torg, den på sin tid så flitigt anlitade musiklokalen. Konsertsalen var fullsatt till sista plats. Ända ut på torget stod en kö af menniskor — ett betydelsefullt omen för framtiden —, som yrkade att komma in, fast det var » lapp på luckan ». Bland dem befunno sig ett par riksdagsgubbar från Kristina Nilssons hembygd, och de förklarade bestämdt, att de knapt vågade resa hem, utan att havarit och hört den redan namnkunniga landsmaninnan. Man måste till sist gifva vika för deras enträgna yrkanden. Nu anlände de kungliga: drottning Lorisa, enkedrottning Josefina, hertigen och hertiginnan af Östergötland samt prinsessap.
Dec 592 21 iS3g d:o d:o 665 — Ökad balancc 1839 731 — 20 Frih. Cederström, Jacob: De af Ulsk. andragna skäl för afdag af K. I\I:s nåd. propos. äro redan af Ivänne talare upptagna; jag vill således ej åter upprepa dem för R. o. Ad., men ingen af dessa talare har fästat Ståndets uppmärksamhet derpå, att en naturlig följd af ett ökadt antal menniskor i Staten, är, alt rättegångarna ökas, och att det då faller af sig sjelf, att ett större antal ledamöter fordras i rättegrs-verken. Detta är ett sådant axiom för dem, som följt historien, att det ej bort vara främmande för StatsUtsk., så framt ej StatsUtsk. utgått äfven i detta fall från principen att göra närvar, statsskick omöjligt genom regleringen, och således vilja skapa missbelåtenhet hos allmänheten. Jag tillstyrker bifall till hvad K. M. proponerat, såsom oundgängligen nödvändigt, och begär att, så framt Utsk. blir i tillfälle bevisa med verkliga facta, att llofrätterne, med den personal som finnes, kunna medhinna sina göromål, de då böra ställas under tilltal för tjensteförsummelse; men eljest böra de erforderliga anslagen ofelbart uppföras på stat. Gr. [lorn, Claes Fredr.: Jag hvarken kan eller vill ingå i någon vederläggning af de anmärkn:r, som blifvit gjorda emot betänk, i denna punkt. Jag tror lill och med, Den a M aj e. m. 87 att (lere af (lein hafva skäl med sig, men i anleda, af hvad en värd ledamot anfört, anhåller jag få yttra några ord. Här är sagdt, oell en tillvitelse gjord StatsUtsk., att det öfverskrida sin grond lagsen liga rätt, då Ulsk. i visst fall upplrädt med förslag till il. St., som ej haft sin grund, hvarken i Konungens propos., eller enskilda motioner.
År 1844 Rdr 35,316: „ 1845 35,863: „ 1846 35,865: „ 1847 40,407: „ 1848 37,349: hvaraf medium är 36,960 Rdr; Och synes denna, till sin beskaffenhet obestämda, inkomst böra fortfarande utföras till 35,000 14:o Kavalleri-Regementcrnes Häst-Vahans-spannmål är, enligt Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 5 Maj 1841, bestämd att utgå: vid Lif-Regemeutet till och med år 1871, för 500 N:r å 7^ tunnor ,••■••••••••••••• t.r 3,7a0. —™ ■ 1 yid Smålands Kavalleri till samma tid likaledes för 500 N:r å 7 tunnor t:r 3,500: samt, enligt Kongl. Brefvet tiil KrigsochKammar-Collegierne af den 8 Augusti 1844, till och med år 1870: Vid Östgötha Kavalleri för 1,000 N:r å 7£ tunnor t:r 7,500: och vid Vestgötha Kavalleri jemväl för 1,000 N:r å 7£ tunnor 7,500: ^5 qoq. s tillsammans tunnor 22,250 —• — Transport Rdr 4,056,520 Kongl. Najts Nåd. Prop. om Statsv. 1850. Och upptages denna, på de mellan Kronan och Ruslhållarne upprättade Kontrakter grundade och således under den tid, för hvilken nästa Statsreglering blifver gällande, någon rubbning icke underkastade, inkomst, 2250 tunnor spanmål, här, likasom vid förra Statsregleringen, efter statspriset, 6 rdr tunnan till 133,500: 15:o.
De flesta af dem voro nöjda nog att kunna förtjäna sitt uppehälle under de tvunget sysslolösa vinterdagarna, så att David fick en massa arbete utfördt. Han och Lehtinen hade huggit ned skogen för en rätt stor, ny åker, så att där fans virke tillräckligt. En badstuga växte upp inom några dagar och därnäst en ria samt en lada, dit männen flyttade hans höstack för att få bekvämare nattläger. Nybygget började till sin egares stora belåtenhet arta sig till en riktigt prydlig gård. Nästan ännu belåtnare var Katie, som igen hade sällskap och omväxling dagen lång. Och blef bortskämd i nästan lika mån af alla. Hon kommer att få ledsamt, då här blir tomt igen, anmärkte David aftonen före uppbrottet till storskogen. Nå, någon gång kommer man väl hitåt också under vintern, förmodade Korhonen om ej annat så för att gå i badstun. Det har inte beståtts förut i de här trakterna. Han gillade i allo Lehtinens förslag beträffande stocksläpning. På det sättet kan det bli riktig karl också af dig, sade han, mera öppenhjärtligt än smickrande isynnerhet om du låter Anttila taga hand om pengarna för er båda. Bäst vore det till och med om du sedan blef här öfver sommaren, fast du inte förtjänar mera än maten. De tre år jag känt dig har du förstört hvar dollar, så du ingenting har i behåll, fast du är nog så duktig i arbetet. Nå, man får se då vintern är slut. Nog kunde det ju gå också på det sättet, medgaf Lehtinen. Den närmaste tiden därefter sysslade han mest med att underhålla Katie, som tycktes känna sig helt borttappad, då där med ens blef så tyst och tomt. Men redan inom ett par veckor blef där stadigt vinterföre, så att han kunde börja köra. Därefter kom han blott till söndagarna till nybygget och hemtade ordentligt hvar likviddag i det närmaste hela förtjänsten till David, som aldrig kunde förvåna sig tillräckligt öfver huru mycket pengar det blef. Redan före jul kände han sig så förmögen att han skickade Lehtinen ned till bygden efter en andra ko, ett par grisar och ett och hvarje smått till hälgen.
Derpå kommer ordningen till folksångerna från Karl Johans tid, bland hvilka främst märkes den famösa » Karl Johan vår kung », med dess visserligen mycket lyckade musik (af Dupuy), men alldeles erbarm-liga text (af H. A. Kullberg). Så frambröt en formlig störtsjö tff svenska folksånger vid Oscar I: s tronbestigning. Man ovilkorligen studsar vid anblicken af den väldiga Leporello-katalogen af lojal patriotmusik från anno 44. Citationen af ^François Rouel » * kommer här verkligen till pass: » under milt vistande i Stockholm grydde hvar dag med en ny folksång: hvar och en som kunde föra en stråke försökte sig deri », hvarvid dock bör erinras, att yttrandet är bra mycket saftigare, i fall det citeras fullständigt, hvilket den grannlage notförf. tycks ha dragit sig för: Under mitt vistande i Stockholm grassei ' ade der ett rasei ' i för komponerande af \ folksånger ’. konserter à la Mmard gjorde folksånger * till sin musikaliska hufvudbe-ståndsdel. Det var icke fråga om att sjunga som folk; endast om att ajunga — folksångerhvilket ju låter riktigt drastiskt! Det enda beståndande af hela denna folksångsliteratur blef St rand-berg-Lindblads » Ur svenska hjertans djup », om hvilken notförf. meddelar åtskilliga historiska notiser. Att det finnes bref från Beethoven, som ännu icke varit öfverlem-nade åt tiycksvärtan, är någonting ganska sällsamt. Hr Cronhamn framdrager emellertid ett par dylika epistlar, som legat förborgade i Stockholm under en mansålder. Begge brefven, skrifna på franska och dat. I82d, äro i hög grad karaktäristiska. I det ena tackar B. Musikaliska akademien, som med ett ledamotsdiplom hedrat hans » mediocres (! ) mérites ». * Jemfor Arv.
Juni 1841 stadgade påföljd af nio dagars fängelse vid vatten och bröd, i stället att fängelsestraffet bordt i ett sammanhang uträknas och bestämmas samt den sakfällde sålunda undergå endast aderton dagars så beskaffadt fängelse, hemställt, om och hvad påföljd för ifrågavarande förfarande borde tillförordnade Domhafvanden ådömas, då Häradsrätten derigenom icke förmodades kunna anses hafva öfverträdt något tydligt lagstadgande, Kongl. Hofrätten likväl funne tillf. Domhafvanden hafva uti anmärkta hänseendet så felaktigt förfarit, att han derföre icke kunde undgå laga ansvar, och förthy dömde honom, med stöd af 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, och Kongl. Brefvet den 11 December 1766, att för hvad han sålunda under domareembetets utöfning låtit sig till last komma, böta tio R:dr banko till treskiftes samt ersätta ej mindre Kongl. Maj:t och Kronan kostnaden för den sakfälldes utspisning med vatten och bröd i Ostergötlands läns cellfängelse tre dagar längre än vederbordt, med tolf skillingar, än äfven den sakfällde hans lidande med fordrade två R:dr allt banko. Och har ändring i detta utslag icke blifvit sökt. En Skeppare var af Rådstugurätten i Westervik genom utslag den 17 Febr. 1844 förklarad skyldig att, i saknad af tillgång till ådömda böter för brott emot tullförfattningarna, undergå ett års fängelse med arbete, och hade för sådant ändamål blifvit af Magistraten i nämnde stad insänd till länshäktet i Calmar samt der intagen den 15 Mars 1844 men hos K.
Hvad som särskildt vare sig berättigar eller uppmanar atl afkunna ett så strängt domslut öfver dem, som genom den höga plats de bekläda måste hafva förvärfvat framför mängden större bildning och mognare erfarenhet i allmänna värf, det är för mig oförklarligt. Förment alltför beroende ställning antager jag ej som ett gällande skäl; ty begreppet derom är något för mycket relativt att åtminstone här böra tjena till grund för någon bestämmelse. Fruktar man deremot för stor inflytelse på valen af de personer man sålunda vill utesluta; då måste det ej kunna vara de jemförelsevis så få röster desse hafva att afgifva, som man dervid afser; det måste vara den moraliska inflytelse de anses kunna utöfva, som man då tager i betraktande; men naimo - Den ig April f. m. molivet är sådant, dä tyckes vata vida conseqventare att, i stället för att förneka dessa personer att vid valen tösta, blott förbjuda dem alt der närvara. Vidare tror jag icke någon skilnad böra göras, i afseende på den rösträtt, som derföre skall erhållas, emellan inkomst af lön eller pension och inkomst af lofligt yrke. I båda fallen utgör den högre inkomsten i allmänhet det säkra kännemärket på en utvidgad verksamhelssfer; och det är ju denna, som hör få högre rösträtt, säger Utsk. sjelft; och äfven jag instämmer deri. Jag gör detta så mycket hellre, som i allmänna lifvets vanliga förhållanden embetsmannens verksamhets-sfer åtminstone icke tynger mindre på vågen än näringsidkarens; men bland hufvudfordringarna af hvarje representation, som skall uppfylla sitt ändamål, bör väl beräknas att den återger verkligheten så nära som möjligt. De elementer, som ute i samhället drifva sitt fria spel, böra derföre alla uppfångas, för alt, sådana de äro, blott mera concentrerade eller potentierade, om ettdera uttrycket tillätes mig, inom representationen inrymmas; endast så skall en folkombudsförsarnling såsom sig bör föreställa en folkförsamling.
Hjelmare-Canaloch Sluss-Verks-ombyggnad, angående bidrag till utförande af. I, s. 783—791. R, d. B. § 14; Hjelprotar, i anledning af väckt fråga om utbyte af. II, s. 2qj, 298. R. d, B. §. 44. Hjertås, G, i anledning af Öfverste Lieut, underd, ansökan om återfående af försuten tid till betalning för Register. åtskillig» GöthaCanalBolags samt Götheborgs f. d, Discont-Verks Obligationer. II. 2. s. 70. R. d. B; §. 19; IIof-Ratten öfver Skåne och Blekinge, rörande tidell för bevakande af mål sorn i, göras anhängig». I. s; 4Ö0—■ 403. R. d B.. tj, 28. — Stallets utfodring, om ersättning föf en brist i Kongl* f. s, 504—5o6* Hospitais-Inrättningarne, rörande eli förändrad reglering af* i Riket, T. s. 896—899. Svar till Högloil, Ridderskapet och Adeiri å återréinisscn. II. 2* s, I92.. R; d* B; §. 44. Husby klosters Krutbrnk* örn ersättning för de af inféressenterne i, åren 1814 & 1815 erlagde Bevillningsmedel för krut; underd, Skrifvelse* 1* s* 101-—103* R. d. B. J. I9* *—; vafnaders stämpling* Om upphäfvande af Kongl* Commerce-Collegii Kungörelse angående. R. d, B. 44; Hållkarl, rörande förändring af straffet för* Sorn fordra! drickspengar. Häradshöfdingars skyldighet* öm* att vid hvarje Tings élut, meddela förteckning på dem, sorn blifvit dömde eller under framtiden stälde; I. s. 175* 176. R* d, B. $• 29.
liiibensou, Joseph, grossliaucllwe, StockSederholin, H., frii, Sto (: kliolin. Regebntleii, von, Giist., 1: ngeniös) Stocltliiibiii, Tliyra8, Erölteii, Stoc.l; l ?oliii 110l111. lCucl; innn, hiarin, frökeii, B Segcsstetlb, J-lelmiiia, friikeii, Liiucl. Xiidback, B~igiista~, frilierriuim, 3Larie. Segers tröiii, 4111.1 n, ' frölteii, S tockh o1 iii. I~erp, Tuio bil. 8 Settervall, Sopliie, frn, Stiiiirlherg. Gerda, fröken., Faliiii. Siberp, E ' nniiy, fru, Söcl~: r1ioiiiii. Riiiiclgreii, C.Ii: irlotte, frn, T&lt;arlstnd. fiitluer, ' I-redvig, friiken, Sto~: klioliii. Sienriii, A.iinn, frtili.eii, Mnriestncl. Siniiclstedt, I ra ii ii: ^., frökeii, Norrköping. S i l f v e r s t ~ l ~ hug., e, geilci:: ilinajor, StockRiinsted t, Freclriqne, fröken, Vrigsttacl. l Silfverstolpc, Angiista, frci,Stocl; holiii. Siydberg, Susnii, f rii, Djiirslioliii. Silfverviird, C11, frn, Skfir! : &gt;y, Söder.itgdberg, Victor, prof. B te1 je. I&lt;ycli.ini; niiinr, A. E., lektor, Noi.rk~piiig. Silow, Mt~tliildn, fröken, 8tockliolm.
3:o att, till erfättanbe af be förlufter, tnbelntngS* od) ränteunnefiafmarc, genom ifrågaloaranbe qmarnräntorö upplförattbe, funna fontina att mibfättnaö, ett förflagö* auflag af 30,000 9i:br 9t:mt om året ffall för åren 1864—1866 å tRifögälbs ålön tore t ftallas till ötoitgl. 9Jtaf:t3 itåbiga biapofitiou, för att, i mån af bel;of, tilt berörba åitbamål utgå; £)d; t;afme 2Bi, meb anmälan om betta bcflut, i mtberbånig ffrifmelfe ben 11 ftftlibne Steril anl;ållit, att Jlottgl. 93taf:t måtte mebbela itåbig föreffrift om be åt* gärber, font för merfftälligl;et af be forånbrtngar i affeeube å beffattningcn af mjöl» o^ fågqmantar, l;milfa 2öi, för 2öår bet, beflutat, funna luara af nöbett. § 12. 3 mtberbånig ffrifmelfe ben 7 fiftlibne
Jag ber att få omnämna hvad jag såg för några dagar sedan i en utländsk tidning, att nemi. i Belgien, som icke är något stort land, är den i jorden intecknade skulden icke mindre än 800 mill. francs, och likväl anse vi Belgien för ett ganska rikt land. I detta land har likväl Regeringen framlagt tili kamrarne ett förslag, som går derpå ut, att Staten måtte öfvertaga högsta ledningen och ansvaret för Hypotheksföreningarne i riket för att underlätta jordbruket genom räntans ytterligare nedsättning, ett förslag, som hufvudsakligen öfverensstämmer med hvad jag i förra plenum tog mig friheten föreslå, då jag yrkade fastighetsbelåningens öfvertlyttande till Riksg:s-kont. Hvad åter beträffar beloppet Den 14 April. 393 af skuldsättningen i Preussen, så visar sig i de provinser, som längre tid haft hypolheksföreningar, att i Schlesien steg skulden från 1770 till 1805 från 10 mill. till 24 mill. thaler, samt ytterligare från 1805 till 1835 till 40,500,000 thaler, sedermera har den fallit, så att den år 1848 endast var 35,000,000. I Kuroch Neumark var den år 1848, 12,800,000 thaler, i Westpreussen år 1805, 9,897,000 och 1848, 10,727,000 thaler, samt vidare i Ost-Preussen år 1805, 9,000,000 thaler, steg 1835 till 11J mill., men har sedan fallit, så att den år 1848 utgjorde 11,000,000 thaler. Om H:rr:ne täcktes taga i betraktande detta skuldebelopp hvarmed jordbruket är behäftadt i andra länder, hvilka äro rikare än vårt land, och der jordbruket blifvit mera utveckladt än hos oss, så torde H:rr:ne finna att de summor, hvaröfver vi här förskräcka oss, såsom varande så bål-stora, likväl utgöra en obetydlighet mot skulderna der.
Domaremagten äger och bör äga, synes göra angeläget, att beroendet af Lagen så mycket sorgfälligare handhafveg och att detta vigtiga Embete, genom dess förvaltning af värdige män, bibehålies i Den 12 Maji e. m. >37 den helgd och det anseende, sorn det af ålder ägt och Samhällets väl påkallar; så hade jag önskat, att Lagutskottet tillstyrkt en underdånig anhållan hos Kongl. Maj:t om upplifvande af gällande Författningar i detta ämne och om HofRätternes tillhållande att dem efterlefva. Den åtgerd till controll härå synes ock utan svårighet kunna åstadkommas, att hofRätterne för hvarje under dem lydande Domsaga förde en Förteckning eller Tabell, hvarå Tingsterminerne antecknades och derjemte anmärktes, när och på hvilka skäl Domaren erhållit ledighet från förrättande af något utaf ordinarie Tingen eller ock särskilte förrättningar, samt åt hvilka Vicarier samma Ting eller förrättningar blifvit uppdragne, äfvensom att dessa Förteckningar insändes vid hvarje års slut till JustitiaeCan leren och JustitiaeOmbudsmanen att granskas, hvarefter desse Embeismän hvar i sine berättelser ägde anmäla, huru förhållandet dermed befunnits. Till förekommande af allt missförstånd om anledningen till denna min framställning, utber jag mig att öppet få förklara, att i det Län, hvars Styrelse blifvit mig i nåder anförtrodd, anledning nu mindre än kanske någonsin förr finnes till den slags klagan, som Motionerne innehålla. DomareEmbetena förvaltas nemligen för det mästa af kunnige och allmänt aktade ordinarie Domare och deras Förslag till Vicarier, då de någon gång hafva förfall, bestämmes af urskiljning och omtanka för ortens väl. Men tider hafva varit då ett mot - Den 12 stoji e. m, satt förhållande inträffat och orter torde ännu linnas, der det äger rum. De verkeiiga olägenheter, som deraf härledt sig och det missnöje det äfven alstrat hos menigheten hafva gjort mig till pligt att icke förtiga sanningen; och jag anhåller att
En omständighet kan sågas vara hinderlig, den nemligen, att LagComitéen ej är statlig varande. Men LagComilén måste dock förblifva, åtminstone till dess Lagen hinner fullbordas. Det vöre då väl, om de Författningar, som emellertid utfärdas, blefvo granskade, så att de fullkomligen öfverensstämde med förslaget till den blifvande allmänna Lagen. Detta kan ej varda pröfvadt förrän vid nästa Riksdag, och då hafva Riksens Ständer, om dem så nödigt synes, tillfälle att besluta LagComiféens fortfarande. Jag vågar således underställa Ridderskapet och Adeln, om icke denna åtgärd, som molionairen föreslagit, är riktig, och om icke Betänkandet bör återremitteras. Friherre Cederjirdm, Jacob: Då LagCo mittéen är en anstalt, som blott ar temporair och för ett bestämdt ändamål, kan jag ej inse något skäl att afvika från de former, hvilka redan äro föreskrifne, och tror det ej vara med ord. ning och nytta öfverensstämmande, att föreskrifva, det Kongl. Majit i alla frågor af en viss beskaffenhet skall höra LagComitéen, hälst den tid kari emotses, då sådant icke blifver möjligt, när nemligen LagComitéen upphörer. Herr Grefven och Landt Marskalken frå» ven 27 Maji f. m* gärle, om R i cidersirap et och Adeln ansåg Lagoch OeconomieUtskottens ifrågavarande Betänkande böra, i anledning af de utaf Herr von Hartmansdorff dervid gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitteras. Ropades Ja och Nej. I anledning hvaraf Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde proposition till bilall af Betänkandet. Ropades äfven Ja och Nej. Hans Excellence Herr Grefve Mörner; Adolph Göra/i: Jag tror visserligen, att det kan vara tämmeligen likgiltigt, hvilket som be. slutes, antingen bifall eller återremiss, men jag hemställer, hvad ändamålet skulle vara med en återremiss. Betänkandet, efter hvad jag kunnat fatta, innehåller: i)
LagUtskottets Betänkande, VII 1. s 282 — 284» bif. af PresteStåndet, IX s 3oq, återrem. af Adeln, IX s 318, bif. af BorgareStåndet, IX s 320, återrem. af BondeStåndet, IX s 324. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s 1293, 1294» lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s io83, bif. af Adeln, IX s 1090, af BondeStåndet, IX s iio3. IntendentsÄmbetet, Öfver-, ställes under Ecclesiastik-FörvaltningsChefen. Särsk. Utskottets Förslag, XI s i5i, jfr 184, i85. InteresseMedel, I 1. s 841. Inventarium å Sundbyholms och Ribbingelunds Kungsgårdar, rättighet för Arrén - 14.9 delnnehafvarén att begagna, II s 5n, 512. Invisningar, om enskild* personers rättighet alt utfärda och i anledning deraf om tillägg i 6 §. 4 CaPUtsökningsBalken. Motion, remitt. lill Stats-, Bancooch LagUtskotten, II s 1197. Utskottens Betänkande, IV 3. s 79 — 94, återrem. af PresteStåndet, IX. s 578, af BondeStåndet, IX s 590, af BorgareStåndet, IX s 693. Ytterligare Utlåtande, IV 5. s 4*4 ““ 438, bif. af PresteStåndet, IX s 1206, af BondeStåndet, IX s 121 o, af BorgareStåndet, IX. S 1234» Underd. Nytt Utlåtande, med anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Svar å den underd. skrifvelsen, IV 6. s 6o5 — 608, bif. af PresteStåndet, IX 3.
KAN MAN SJÄLF FÖRFÄRDIGA VASER AF PAPPER ELLER NÅGOT ANNAT ÄMNE, OCH HUR SKALL DET TILLGÅ? Ellen. HVILKET ÄR DET BÄSTA MEDEL FÖR HÅRVÄXTENS BEFRÄMJANDE. Ellen. Passa på gamla Frimärken Jag betalar för: 3 sk. banko-märket pr st. kr 4: — 6 sk. i » 1:50 8 sk. » » 0: 50 24 sk. » » 4- 4: 5 0 allt i felfria begagnade exemplar. Afven andra svenska märken om anbud lemnas till H. LICHTENSTEIN, [1708] Stockholm. * V i ha tvungits till denna inskränkning, dels emedan ej förut alla förtjänstfulla täfiingsskrifter godt hunno inflyta, dels emedan våra finska prenumeranter klagat, att den tröga postbefordringen hindrade dem deltaga i täflingarna, då de anställdes i hvartannat eller hvart tredje nummer. Red. [1469] Öfverthuns omtyckta Hönsgårds A g g, fina Löskokningso. Matägg. Äggaffären Gallina, MÄSTERSAMUELSG '. ALLM. TELEF. Stärkelse, Angenäm och vederkvickande hvila efter arbetet erhålles uti Hjalmar Peterson &amp; C:nis Nya Den äkta, världsberömda " HJÄLM-PUTS-POMADAN " tillverkas endast hos oss, och torde kö- pare tillse, att askarne äro försedda med vår firma Adalbert Vogt &amp; C:o. Underhaltiga och värdelösa efterapningär bör tillbakavisas. General-Depoter för Sverige: Wilh. TECKTONIUS, STOCKHOLM. AXEL BERGMARK &amp; CM., GÖTEBORG. [1606] a s a f _ ö] r.