Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3 Lag för Inrikes och Utrikes Vexelrörelse. Cap. Om Vexelbrefs beskaffenhet och egenskap. §. •. Vexelbref eller Vexel kallas en i viss form utgifven, vexelrätt medförande och emot valuta försåld skriftlig invisning å en summ apenningar, att lyftas hos annan person, inrikes eller utrikes. Vexelrätt kallas den strängare executiva talan och påföljd, som, under iakttagande af de vilkor denna Lag föreskrifter, åtfölja vexlar framför andra fordringsbevis. §• 2. En vexel bör innehålla, jemte uttrycklig sådan benämning: 1:0 Ort och tid, hvarå den är skrifven eller dragen; 2:0 Om den är ensam (sola) eller flerfaldig. I senare fallet utmärkes genom dess namn^^J tred]e, fjerde, ö prima, secunda, tertia, qvarta, etc., hvilken i ordningen den är. Alle vare i öfrigt lika lydande och galle för en, så alt när ett är inlöst de öfrige varda kraftlöse; 3:o Myntsorten och summan, utsatt både i siffror och med bok sträfver; 4:o Personens namn till hvilken den först blifvit utfärdad, kallad Vexeltagare (Remittent); 5:o Personers namn eller firma, hos hvilken vexeln skall inlösas, kallad Vexelgodkännare (Acceptant); 6:0 Orten hvarest Godkännaren bor, eller hvarest å annat ställe än der vexeln skall accepteras, densamma skall inlösas; 7:o Tiden, då den skall inlösas, hvilken kan bestämmas; «) Vid uppvisandet (anfordran) (å vista); 6) Från uppvisandet efter viss betalningstid (usance å viie) (uso efter sigt); c) brån utgifvandet (å dato) med eller utan uso; 8:0
Resultatet af denna undersökning har blifvit, att man föreslagit nedsättning icke blott i tiondetackjernet till hvad det var år 1844 utan äfven i hammarskatten till d.,v. s. raka motsatsen af hvad R. St:r afsågo med deras underd. skrifvelse. Egde man att betrakta jernhandteringen såsom en fristående näring utan jemförelse med andra, hvilka i vårt land äro underkastade beskattning, så kunde man visserligen säga, att jernhandteringen borde i dess skattebördor åtnjuta någon nedsättning, emedan vinsten af densamma icke är hvad man föreställer sig; men enl. min åsigt tillhör det hvarje representant att vaka deröfver, att, när skattebördor skola lyftas, sådant sker der de trycka hårdast, och jag tror icke, att jernhandteringen då kan i främsta rummet komma i fråga. Andra grenar af vår industri äro hårdare beskatlade, och jag nämner i detta fall kronoskatlejorden, hvars skattebördor äro vida tyngre än jernhandteringens. I K. M:s Propos. har dessutom blifvit visadt, att tionde-tackjernsafgiften årligen stigit, så att den år 1851 npgått ända till 12,615 S/eti äfvensom att hammarskatten stigit, hvaraf vill synas som näringen är i stigande. Ehuru således enl. min upfattning någon nedsättning af skatterne å jernhandteringen ej borde ifrågakomma vid denna Riksdag, så vill jag likväl, då till följd af de upgifter, som från Rergs-Colkm inkommit, K. M. ansett sig böra tillstyrka en nedsättning i tiondetackjernet till \ mot hvad det var vid sista Riksdagen, icke motsätta mig denna nedsättning, under erkännande deraf att då K. M. granskat alla upgifter, alla om, ständigheter blifvit af K. M. pröfvade, på ett sätt, som är vida öfverlägset den enskilde mannens.
Riksdag utgjorde denna fråga föremål för Rikets Ständers pröfning, och dåvarande Banko-Utskott hemställde i Utlåtandet N:o 42, att åt Banko-fullmäktige måtte uppdragas, att, derest de, efter föregången undersökning, skulle anse nuvarande Banko-husen vara behäftade med sådana olägenheter, att allmänhetens billiga anspråk på skyndsamhet och enkelhet uti expeditionssättet icke kunde med de uti dessa hus befintliga lokaler, eller ombyggnad och förändring af desamma, under bibehållande af nödig säkerhet för Banken motsvaras, för sådan händelse förslagsvis utse någon till Bank-byggnad lämplig tomt, samt derjemte låta upprätta och till Banko-Utskottet vid början af denna Riksdag aflemna ritningar och fullständigt kostnads-förslag till uppförande af en ny och ändamålsenlig Bank-byggnad; hvilken hemställan dock, i följd af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut, förföll. Under den sedermera förflutna tiden äro, på sätt Banko-fullmäktige uti deras vid Riksdagens början till Utskottet afgifna berättelse, jemväl anmält, till åstadkommande af ökad beqvämlighet för allmänheten, åtskilliga förändringar i Banko-husens inredning beslutade. Genom dessa numera verkställda förändringar, hafva för de af Bankens Afdelningar, med hvilka allmänheten har den tätaste beröring, nemligen Kassaoch Depositions-Afdelningarne samt Bankodiskontverket, hvilket sednare, enligt Rikets Ständers vid denna Riksdag meddelade förordnande, hädanefter kommer alt besörja äfven den utlåning mot pant af vågförda effekter, sorn hitintills ålegat Låne-Afdelningep, blifvit beredda ljusa och rymliga lokaler, hvilka, enligt Utskottets tanke, äro särdeles ändamålsenliga och endast sakna fördelen af att vara belägna på nedra botten — en omständighet, som Banko-Utskollels Utlåtande N:o 47. 5 likväl icke synes vara af så stor vigt. att anskaffande af nytt Banko-hus bör deraf föranledas, — särdeles som de af Under-Styrelsen, beträffande de större förvaringsrummens aflägsna läge, m. m., framhållna olägenheter, som anses ännu vidlåda nuvarande byggnader, torde genom lämpliga åtgärder än vidare kunna i väsentlig mån afhjelpas.
Uti underdånig Skrifvelse af den 25 sistlidue Februarii bär Doin-Capillet i Upsala lill Kongl. Majit öfverlemnat en af Wåldö Församling, genom dervarande Kyrkoherden, Prosten Magister P. Wallinder, i underdånighet framställd anhållan derom, alt ett, i stöd af vederbörande Härads-Rätls, af Lagmans-Råtten, fastställda och lagakraflvunna Dom, till Kongl. Majit och Kronan hemfallet Dana-arf, belöpande, enligt Bouppteckning, till 2,977 ^;,*r 9 8 rist Banco, efter aflidne Kyrkoherden J. }?, Hörners eflerlemnade och nyligen äfven aflidna Enka, Helena Catharina Hörner, född Hagström, hvilken i lifstiden varit inom Bihang till R. St. I’rot. , 1 Sami., 2 Band., 3:dje Häftet. t 2 Kongl. Maj.-ts Nå diga Skri/v. N.o JO. bemälda Socken bosatt, måtte af Kongl, Majit, i likhet med hvad år 1810 vid ett dylikt tillfälle i NorrTelje Stad skall hafva egt rum, i Nåder anslås till Fond för en Scholae-inrättning inom ofvannämnde Församling, som deraf vore i största behof, och hvarigenom densamma, hvilken nu icke bade någon Comminister, i händelse den blifvande Schol-mästaren derjemte borde vara Prest, äfven kunde vinna en behöflig tillökning i presterligt biträde, Hvilken framställda begäran Dom-Capitlet, under vitsordande af förenämnde uppgifna omständigheter, med dess underdåniga förord till Nådigt bifall beledsagat; hvaremot, uti serskild till Kongl. Majit ingifven skrift, Majoren G.
Lägges till det utländska priset fraktkostnaden för vara, från någon af de ifrågavarande platserna hit införd, hvilken fraktkostnad uppgifvits i medeltal utgöra 1 rdr 39 öre pr tunna om 6,3 kubikfot, blir prisställningen för landet ännu gynnsammare, i det att då det utländska medelpriset kommer att visa sig högre för år 17 gånger mot 8 samt för femårsperiod 4 gånger mot 1. För Råg visar sig månadspriset under Mars, April, Maj och Juni månader lägre flere gånger efter den utländska noteringen än efter den inom landet med 17 till 14 gånger af 25; under de öfriga månaderna åter tvertorn, med 15 till 13 gånger af 25. Men prisskilnaden till förmån för den utländska marknaden är äfven i förra fallet så ringa, att om fraktkostnaden, i medeltal uppgifven till 1 rdr 26 öre, medtages i beräkningen, det utländska priset ställer sig högre betydligt flere gånger äfven under nämnda fyra månader. Det utländska medelpriset för år deremot är visserligen lägre 14 gånger mot 11; men prisskilnaden är jeinnväl här så ringa, att om nämnda pris ökas med fraktkostnaden, förhållandet förändras derhän, att bemälda pris för de 25 åren stått lägre endast 5 gånger mot 20, som det varit högre än det inhemska. Efter femårsperioder räknadt, har det utan tillägg af frakt - 21 kostnaden varit lägre 2 gånger mot 3 och med tillägg af nämnda kostnad 1 gång, mot 4. För Korn visar sig det utländska månadspriset under 7 månader, nemligen under Januari, Februari, Mars, April, Juni, November och December, flere gånger underän öfverstiga det inhemska, hvaremot under de återstående 5 månaderna förhållandet är omvändt. Emellertid är äfven i förra fallet prisskilnaden till förmån för den utländska marknaden så ringa, att om det för denna noterade pris ökas med fraktkostnaden, i medeltal uppgifven tili 1 rdr 13 öre pr tunna, det utan undantag alla årets månader står betydligt flere gånger öfver än under det inhemska, nemligen från 23 till 17 gånger af 25.
Iängro eller kortare tid, till och med blott för dagen, friköper sig helst med penningar från ett arbete, som han icke lärt, för att tjena in dessa penningar och mera dertill genom ett annat arbete, till hvilket han förvärfvat en större skicklighet. Och å andra sidan lärer väl ingen hvarken enskild eller kommun i våra dagar vilja bedrifva sitt arbete med en sammanrafsad och för hvarje dag ombytlig personal, hvaribland blott händelsevis då och då träffas en person, som är van vid det arbete, hvartill han bchöfves. Med ett ord: servituternas tid är förbi och så väl församlingarnes, som hvarje enskild medlems fördel befrämjas genom att afskaffa den lag, som lägger servituter till hufvudgrund för fullgörande af gemensamma åligganden inom församlingen, och genom att istället bestämma såsom sådan grund den allmänna värdemätaren, penningen. På sin höjd torde vid en ny lagstiftning i detta hänseende ännu den omtanka böra iakttagas, att den, som både vill och kan utgöra sitt bidrag genom arbete, ej må derifrån blifva ovilkorligen förhindrad. Men hvilken grandval man än må lägga för denna vigtiga del af kommunallagstiftningen, alldeles nödvändigt lärer det väl befinnas att, — till förekommande af allt det trassel, osämja och rättegångar hvartill dels lagens egen bristfällighet, dels menighetens och menighetsstyrelsernas ganska förlåtliga okunnighet om alla dess reglor och undantag måste föranleda, — en ny allas skyldigheter tydligen bestämmande lag utfärdas. Behofvet deraf minskas icke af den gamla lagens hänvisning till öfverenskommelse på sockuestämma. En sådan stämmas beslut kan icke blifva bindande för dem, som der icke eger talan och rösträtt, Men då detta är händelsen med ganska många bland de till kyrkobyggnad dagsverksskyldige, så finnes ingen laglig utväg att förvandla deras dagsverkspligt i natura eller — såsom § 35 i Förordningen om kyrkostämma uttrycker det — deras “personliga tjenstbarheter“, till en billig penningeafgift, hvilken de långt lättare utgöra.
Den delen af Utskottens förslag uti 21'sta Puncten, som afser bestämmandet, att de Od lines - företag, för hvilka rättighet till låns erhållande skulle ega rum, egenteligeri borde vara riktade derhän, att åt den mark, som förut icke kunde anses Odlingsbar, gifva dea saknade tjenligheten till Odling, har likaledes icke blifvit af mer än ett Ssånd bibehållen, hvarföre ock detta vilkor för OdlingsLåns beviljande icke heller kommer att af Hikets Ständer, genom deras närvarande yttrande före* skrifvas. Och under iakttagande af al t detta, samt med ett i öfrigt lemnadt behörigt afseende å de smärre förändringar af Eedact ioner, hvilka af de särskildte EiksStånden blifvit godkände, hafva Utskotten trott sig finna, att en på efterföljande sätt sammandragen Bedaction af 2 irsta och. 2S:dra Puncterne skulle, ej allenast innefatta det sorn en verklig Pluralitet af EiksStånden beslutat, utan äfven motsvara de fordringar af bestämdhet och ändamåls-en - BuncomUtskottets Betänkande!!. 47 lighet i föreskrifterne, sorn föranlodt de vid* tagne ändringarne; nemligen: Odlings Lane Fonden bör från dess nu varande belopp förminskas till 300,000 R dr B:cot pd det sätt att hälften af de Capital - af betalningar, hvilka a Odlings -län fran och med nästkommande ars början inflyta, bör användas till utlåning emot pant af fastigheter pä landet under samma vilkor, som fas Iställa» för de fastig* hets län, hvilka i öfrigt komma att frän Banquen utgifvas, till dess alt Fonden icke utgör mera än berörde belopp/ hvaremot den andra hälften af dt ingående Capitalafbetalningarne, bör bibehållas och utgå i enahanda länsväg, som hittills, dock efter förändrade grunder, hvilka särskildt komma att bestämmas, till befrämjande och understöd i synnerhet för sådana större
Maj:is .Xäd. /‘roposi/ion -V.o 17. 3 | mantal krono-skatte, blifvit medgifvet endast på behaglig tid. samt någon förändring' härutinnan icke skett hvarken genom Kongl. Brefvet den 19 September 1809. hvilket allenast innefattar det förklarande, att himler icke mötte för utarrendering af Kroberga på sätt författningarne stadgade, eller i följd af Indelta Arméen* lönereglering år 18.'ifl, hvarvid bytes-alhandlingen icke varit föremål för Kongl. Maj:ts och Rikets Ständers särskilda pröfning, har Kongl. Majit ansett, på grund af 77 § i Regerings-forinen, Rikets Ständers yttrande böra inhemta* öfver ilen nu väckta frågan om förberörde boställsoell hemmans-utbytesbestånd för all framtid; viljande Kongl. Majit härmed föreslå Rikets Ständer, att utbytet af f. d. Förare-bostället Wreta j mantal mot hemmanen Kroberga, W östergården | och Östergården \ mantal, må för ali framtid ega bestånd, samt •att. i följd deraf de erhållna hemmanen Kroberga i Jordaboken införas under kronotitel, mantal såsom boställe, med räntan af Wreta hemman, och \ mantal såsom bohemman, med bibehållande af sin egen ränta, men Wreta åter såsom f mantal kronoskatte, med räntan, af \ hemman Kroberga, börande den Kroberga, enligt hvad Kollegierna upplyst, för ett mantal åliggande rotering derifrån flytta , när annat oroteradf men roterings-skyldigt hemman kan tili densammas öfvertagande uppgifvas. Handl ingamc i detta mål skola vederbörande Utskott tillhandahållas, och Kongl. Majit förbi ifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse väl bevågen. Datum ut Sujifu. J. M ■ Björn »tjerna. 4 kfrrtgl.
Utskottet har ock erkänt gagnet och fördelarne af det ändamåls vinnande, jag genom det begärda anslaget åsyftat. Det har likväl icke, vid referatet af min motion, vidrört de ekonomiska fördelarne af den stora tidsbesparing vid sjömätnings-arbetet, hvilka jag anfört såsom en gifven följd af användandet af mindre ångbåtar i stället för tunga roddbåtar vid utförandet af nämnde arbete. Jag skulle hafva öjiskat att Högloll, 44 Stats-Utskottcts Utlåtande N:o 85. Stats-Utskottet hade bevisat någon liten välvilja och uppoffring på fortskyndandet af ett för handelns och sjöfartens trygghet såsom vigtigt erkändt arbete, anskaffandet af sahra sjökort, ett arbete, som en gång väl uträttadt, eger bestånd och ej, såsom förhållandet är med landtkarte-arbetet, efter någon tid behöfver omgöras; ett arbete, hvarpå andra nationer årligen hafva uppoffrat millioner, under det Svenska Staten under vissa år ej ens för detta ändamål från Handelsoch Sjöfartsfonden, på hvilken fond kostnaderna för sjökarte-verket anvisas, kunnat anslå 10,000 R:dr.» Emot 21:sta punkten (angående pensioneringen af Flottans Embetsoch Tjenstemän): Herrar Björck, Gråå, Cedergren, Hierta, Berger och Hammar samt Riksdags-fullmägtige Anders Ericsson, G. Hultman, Per Nilsson och C. G. Sköldberg förenade sig om följande reservation: »Pensioneringen af rikets embetsoch tjenstemän har sedan längre tid tillbaka utgjort ett ämne, deråt Rikets Ständer välvilligt lemnat sin uppmärksamhet. Särskildt hafva Rikets Ständer måst anslå medel till upprätthållande af den pensionering, som från Arméens pensions-kassa utgår, ehuru grunderna för pensioneringen icke blifvit Rikets Ständer underställda, p-tan fortfarande ankomma på bestämmande af Arméens befäl. Dessa grunder äro dock så beskaffade, att då en allmän förhöjning i pensionsbeloppen vid sistlidne riksdag ifrågasattes, andre bestämmelser för rättigheten att åtnjuta den förhöjda pensionen funnos nödvändiga.
Jag anhåller, att StatsUtskottet måtte uppdragas att afgifva yttrande till Rikets Ständer, huruvida Rikets Ständers Beslut, angående vården och förvaltningen af Kjrkornes fastigheter och medel samt granskning af Redogörelsen derföre , blifvit i verket stäldt, och om den af Kongl. Maj:t under den 12 April i8i5 utfärdade Instruction, angående särskild Revision af KyrkoRäkenskaperne, blifvit upphäfven. I fall sådant ej skett, anhåller jag, att Utskottet måtte med förslag till ny Skrifvelse inkomma, och Rikets Ständer i detta fall utöfva Folkets rätt att sig allena beskatta, samt iakttaga Församlingarnes rätt, att om Kyrkomedlen disponera, och sjelfva genom Revisorer verkställa granskning öfver deras användande. Lades på bordet. Herr Hjerta, Gustaf, anförde skriftligen: Med Rikets Ständers beslutande rätt i allt hvad till Skatteväsendet hörer, torde det böra räknas till de missförstånd, sorn. man i sednare tider ganska ofta sett förnyas, att en deruti så ingripande åtgärd, som den Rikets Ständer sistlidne Riksdag 5 H. 8 Den «5 December f. m. vidtogo genom underdånig Kongl. Maj:t, angående ändring af Kongl. Förordningen den 22 Julii i8o3 om Tiondeoch Räntegifvaressamt tagares ömsesidiga rättigheter och skyldigheter, icke lärer föranledt någon Regeringens Kungörelse. Jag anhåller alltså, att StatsUtskoltet mätte derom till Rikets Ständer inberätta, samt ny skrifvelse föreslå. Skulle dervid förefinnas, att något Embetsverk vågat tillstyrka, att nämnde Rikets Ständers Beslut icke skulle i verket sättas; förmodar jag, att Höglofl. Utskottet, enligt sin pligt, föreslår Rikets Ständer den åtgärds vidtagande, som är förenlig med deras värdighet, såsom det sig sjelf beskattande Svenska Folkets Representanter. Lades på bordet. Herr Hjerta j Gustaf j uppläste följande:
Genom den af Riksens Ständers Ombudsman emot Stockholms RådhusRätt å bane bragte action harman blifvit underrättad, det de, på Helge Ands Holmen här i Stalén belägne Husen, Niris 3, 4, 5 och 6, sorn år 1816 för Statens räkning inköptes, år 1819 blifvit Kronan åter afhände medelst RådhusRättens åtgärd, att till följe af en, ntafStatsSecreterareo Ehrenborgh contrasignerad Skrifvelse till ÖfverSiåthåliaren, på Hans Majit Konungen omskrifva de år 1816 för Kronan i laga ordning utfästade faste-bref. En så vigtig omständighet hade, då den inträffat inom Revisions-åren bordt fästa Herrar Revisorers uppmärksamhet tili anmälande inför Riksens Ständer; flere än en anledning synas mig dertill förevarit och ibland annat, att medel blifvit använde, ifrån en till benämning visserligen okänd fond, men som just, i anseende till namnet lemnar all anledning för allmänheten, att tro den vara under allmänna medels förvaltning. Ofver dessa förhållanden, äfvensom äöfver den så kallade Rubelfondens uppkomst, Den 17 Februarii. 443 öden och närvarande tillstånd, har jag ansett Riksens Ständer genom sitt Statsutskott böra b gära nödge upplysningar. Med anledning af det redan anmärkta, torde det älven af StatsUtskottet böra observeras, att ingen anmärkning af Herrar Revisorer blifvit gjord i anseende till den förlust, sorn är allmänna Magazinslnrättningen tillskyndad, genom uppköp af Silfver och dess hitsändande, i stället att medelst växlar öfverstyra beloppet för den på utrikes ort försålde Hafre. Likaledes torde det med mycket skäl af Riksens Ständers Herrar Revisorer bordt anmärkas, huru det ifrån Allmänna MagazinsDirecnon anförde klagomål öfver ett betydligt lidande, oreakadt genom Herr Landshöfdingen Baron Nieroihs UTagtiåfenbet, att hörsamma en Directionens föreskrift, blifvit utan laga åtal lemnadt, och att således skadeersättningen uteblifvit, till förlust för Inrättningen.
Då discussionen uppstod, ingick den genast i frågan, huruvida nya förslag kunde såsom anmärknrr emot Utsk. framställas; och pluraliteten gillade, att så kunde ske. Visserligen protesterade åtskilliga ledamöter deremot; men gillandet utgjordes af en stor pluralitet. Det är således i consequens med min förut i frågan yttrade åsigt, som jag nu yrkar återremiss, på det R. o. Ad. icke må frångå sin redan förut tillämpade åsigt i afseende på formen. En ledamot har förklarat sig af consequens begära bifall till betänk. Jag får härvid blott erinra, att samma ledamot afgaf den nu åberopade protesten på e. m., sedan han likväl på f. m. afgifvit och fått under pröfning ett eget förslag af samma syftning sorn de, emot hvilka han sedermera protesterade. Man har sagt, att Constit.Utsk. är en väktare emot olagligheter och har i detta fall en magt, som ej äges af RiksStjn, Jag kan iqkg erkänna detta sednare mera än i ett fall, det nemi, hvarom 106 § Reg.F. handlar; och huru Utsk, tillämpar denna rättighet lära vi snart få tillfälle att bedöma. För öfrigt. 32 Den i December. och utan afseende å det olagliga i Utskrs handlingssätt, tror jag likväl giltiga skäl till återremiss förefinnas. Då skiljaktiga anmärkn:r vid Utsk:s förslag inora Stånden göras, skola nemi. dessa af Utsk. sammanjemnkas. Det förutsattes altså, att samtliga Stånden skola hafva tillkännagifvit någon tanka öfver Utsk:s förslag. BorgareSt. har nu deröfver icke yttrat något. Jag anser Utsk. hafva bort begära utlåt, öfver sitt förslag af BorgareSt.; hvilket altså är ett ytterligare skäl till återremiss. Gr. von Fersen: Anmärkn. har af en ledamot blifvit gjord i anledn. af min begäran om upplysning i en omständighet, hvilken jag trodde ledamöter af Constit.Utsk. vara bäst i tillfälle att utreda.
Då redovisning af lånen skett, mig tillgodoräknat ända lill f proc. af !ånesumman i kommisionsarfvode, Alt 25 Att jag varit Kommissionär, bestrider jag; men att jag. på anmodan af låntagare från min hemort, 7j mil från Malmö, på mina resor dit öfverfört deras låneansökningar till den person de velat sända dem, är sanning Att Kamrer Fogelklou i de flesta fall erhöll dessa kommissioner, härledde sig deraf, att han i egenskap af Kamrerare var till namnet känd. Kommissionären har påtecknat ansökningarna, ansvarat för deras riktighet, ingifvit dem till Diskontverket, och, på grund af lånesökandenas fullmakt, derifrån utqvitterat de lån, som blifvit beviljade, hvarefter han uppgjort liqviderna och dervid Sig tillgodoräknat kommissions-provision för sin befattning som deras kommissionär. Detta är inför protokollet hos Direktionen i Malmö Lånediskont erkänt och erfordrar ingen vidare bevisning. Jag hemställer nu till Höglofl. Kongl. Hofrätlens pröfning, hvilken det är af oss begge, han eller jag, som har utöfvat Kommissionärseller ombudskapet. Direktionen öfver Diskontverket i Malmö må nu hafva tolkat Banko-reglementet huru den behagat, 78:de § I mom. lyder dock: »Ledamöterne i samtliga Diskont-direktionerna vare det uttryckligen förbjudet att så»som Kommissionärer taga någon befattning med låneansökningar hos det Diskont»verk, i hvars styrelse de deltaga.» Det är således kommissionärskapet hos Diskontverket, som är förbjudet. För hvarje annan befattning med lånsökandes angelägenheter finnes intet förbud, och torde allraminst kunna ifrågasättas för en så oskyldig åtgärd, som att lill lånesökandenas kommissionärer i diskont-orten, å deras vägnar öfverlemna handlingar; kommissionären må nu vara någon af verkets tjenstemän eller icke, han står dock, i afseende på kommissionerna, utom Diskonlverket, der samma uppdrag skall utföras.