Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag kan således icke annat än vidblifva min anhållan om afslag å punkten, utan att jag dervid fäster det aldra ringaste afseende på Hr Montgomeries framställning om den inkonseqvens, som skulle ligga deri, att R. St:r vid förra Riksdagen fattat ett likartadt beslut, ty vi se vid hvarje Riksdag exempel uppå att R. Stur besluta raka motsatsen till hvad de förut beslutat, samt att det sednaste beslutet varit klokare än det första. Efter härmed afslutad öfverläggning yttrade Hr Gr. o. Landtm., att då i det af StatsUtsk. tillstyrkta anslagsbeloppet 341,088 Rdr 90 öre Rmt äfven ingingo de anslagssummor, i fråga hvarom R. o. Ad. beslutat återremiss, proposm till bifall å förev:de mom. borde framställas med förbehåll om den rättelse i nämnde belopp, som kunde blifva en följd af R. o. Adis återremiss; hvarjemte Hr Gr. o. Landtm, efter framställning att, i afs. på ifrågavide mom. blifvit yrkadt af tvenne talare bifall och af Hr Printzensköld äfven bilall, men med uteslutande af det vilkor för löneförhöjningarnes åtnjutande, som StatsUtsk. föreslagit, hemställde om R. o. Ad. med förenämnde förbehåll i afs. på anslagsbeloppet behagade bifalla förevarande mom. Ropades Ja. Uppå härefter framställd propos. upskjöts förevide Utlåtandes pröfning till nästa plenum. Hr Printzensköld, Carl: Jag får till protokollet anmäla min reservation emot R. o. Adis nu fattade beslut, beklagande, att man ansett sig böra vidhålla ett förut fattadt beslut, ehuru nu blifvit upplyst om detsammas orättvisa verkningar. 368 Den 24 September.
Som efter de af R. o. Ad. fattade H. IX. 12 178 Den 18 Augusti. beslut, det af Hr Tersmeden framställda förslag till underd. skrifvelse icke lärer kunna ifrågakomma, emedan den hufvudsakliga delen af denna skrifvelse innefattar ett bifall till Frih. Creutz’ motion, anser jag att endast Utsk:ts förslag återstår att af R. o. Ad. antagas eller förkastas. T)å H. Exc. härefter framställde propos. å bifall till Utsk:ts i 3:dje punkten gjorda tillstyrkande, blef densamma besvarad med många ja, blandade med nej; och förklarades ja haft öfvervigten. Föredrogos, man begärdes af flere Ledamöter ånyo på bordet, Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ts nedannämnde, d. 15 d:s bordlagde Betänk:n, nemi.: N:o 146, i ani. af väckt motion om förändring i sättet för uprättande af de statistiska tabeller, som nu i JustitieStatsExpeditm upgöras; N:o 147', i ani. af väckta motioner derom, att qvinna må kunna förordnas till bestridande af vissa för henne passande tjenstebefattningar; samt N:o 148, i ani. af RiksStåndens skiljaktiga beslut öfver Betänka N:o 61. Föredrogs och bifölls samma Utsk:s d. 15 d:s bordlagde Betänk. N:o 149, i ani. af väckta motioner om ändringar i Militieboställsordmn. Föredrogos och lades till handlingarne samma Utsk:s d. 15 d:s bordlagde Mern.:
Utsktn hafva nemi. föreslagit, att den om brott oöfverbeviste, icke ens för brott tilltalade fredlige medborgaren skall vara förbunden att öppna sitt hus, sina innersta gömmor, för en kanske nyfiken eller kitslig tullbetjent, sorn skall äga rättighet att förolämpa honom genom förutsättningen att han vore en lagbrytare, och för hvilken han i underd. skall öppna hvarje lås oell uppvisa hvarje persedel till granskning och bedömmande. Försvararne af denna sats hafva hänvisat till ansvarspåföljden. Jag åberopar hvad jag log mig den friheten yttra dä de sammansatta Utsk:ns betänk. N:o 11 utgjorde föremål för Ståndets öfverläggning. Kan ansvarspåföljdeti uppväga obehaget af efterforskningen; kan man utplåna den fläck, som genom blotta misstanken örn lagbrottet blifvit satt på den redlige medborgarens ära; kan väl denna fläck aftvås med några få lumpna r:dr? Man säger, att den oskyldige medborgaren äger tillräcklig upprättelse genom sitt egel samvetes vittnesbörd om sin oskuld och alt han derför icke kan lida något af en orättvis opinion. Är det då nog att veta med sig sjelf att man är oskyldig? Bör man icke hafva medmenniskors opinion derom? Då jag gått lill grunden med orsaken hvarför husvisilationerne hädanefter skulle blifva strängare, än de hittills varit, så har man inom Utsk:n svarat mig, att de beliöfvas för att skydda våra inhemska fabriker och näringar. Blifva då några fabriker oell näringar skyddade genom dessa husvisitationer, enär det i beslag tagna godset på öppen auction försäljes och sedermera inom landet fritt får förbrukas? Äfven säger man. att husvisitationen leder till lagbrytarens upptäckande och bestraffande.
Jag förmodar äfven, det ingen yrkar, att; den ena provinsen skall komma i åtnjutande af denna förmån, utan att gerna se den äfven komma alla andra provinser tillgodo; men då det ej är tänkbart, att enskilda hy-, potheksföreningar kunna uppkomma i alla provinser, åtminstone ej inom en alltför aflägsen tid, vågar jag derföre påstå, att en allmän hypotheks in rättning, uti en stor och vidtomfattande plan, utgör det bästa och tillika enda rätta sätt att kunna hjelpa jordbruket i hela dess vidd så kraftigt, att det ej allenast kan bestå, utan äfven göra framsteg till välstånd och förkofran. Detta förslags antagande och utförande skall således be-> främja ej allenast jordbrukarens, utan i och med detsamma alla samhällsclassers, d. v. s. hela nationens välfärd. Til) undvikande af missförstånd anser jag nödigt förklara, det jag ej åsyftar lägga något hinder för att, obehindradt af den allmänna h vpotheksinrättningen, det må vara förbehållet hvarje provins, som vill ingå i enskild förening, att sådan stifta på sådana grunder, sorn garantera allmänhetens säkerhet och erhålla Regeringens sanction; emedan möjligtvis iocala förhållanden kunna någonstädes göra enskild förening fördelaktigare, än begagnandet af Statens allmänna in» rättning, såsom om t. ex. en enskild förening i Skåne skulle kunna erhålla en fond för lägre ränta genom begagnande af utländska capitaler, m, fl, möjliga Jocala orsaker. Nog af, rättigheten för hvarje provins att stifta enskild förening vilt jag hvarken bestrida eller inskränka. Men när denna frihet lemnäs ostörd, måtte då hvarje vän af de enskilda hypotheksföreningarna, så framt lian förnämligast afser jordbrukets understöd i hela dess vidd, ej underlåta att medelst tillstyrkan befrämja inrättandet af en allmän hypotheks» inrättning, sorn alttid förbiifver högst nödvändig för de orter, der inga enskilda föreningar kunna bildas, och för alla, som ej i dem kunna inträda, isynnerhet då, enligt authentika handlingar, såväl Rikets Rank som varande och blifvande privatbanker blott kunna uppfylla en del af samhällets behof.
Blekingska hemman deltaga i båtsmanshållet i raon af deras grundräntor, men för öfrigt efter hemmanens vid indelningstiden befunna beskaffenhet, så att bättre hemman rusta för lägre, men sämre hemman för högre rustnings» daler-tal af hemmanens räntor; att dessa dalertal variera emellan 16 och 21} att endast ett mindre antal hemman hafva räntor jemnt motsvarande rustnings-daler-talet, hvilka hemman hvarken betala Öfverskottseller erhålla tillskotts-räntoratt liqvider deremot inträffa för de öfrige hemmanen sålunda, att, der räntan utgör 24 daler, men rustnings-dalertalet blott 18, prassterar hemmanet båtsman för desse 18 daler, hvaremot ränte-öfverskottet, 6 daler, erlägges till uppbördsmannen; att, om åter förhållandet är omvändt, så att räntan är mindre än rustnings-daler-talet, får hemmanet af uppbördsmannen ett, skillnaden emellan grundräntan och Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse N.o a5i. 44^ rustnings-dalertalet jemnt motsvarande tillskott; att öfverskottsräntorne länge liqviderats efter den primitiva grunden och endast förhöjts år 1776 efter allmänna valvationen af 3 daler silfvermynt på Riksdalern; samt att ränta och rustnings-kostnad, hvilken senare för hel båtsman, vid indelningstiden, utgjorde 24 daler, då voro hvarandra nära motsvarande, hvarföre det var jordegaren likgiltigt, om han, i stället att betala öfverskottsränta, praesterade för denna ränta motsvarande effectiv rustning, men att sedermera, genom myntets försämring, ett högst ojemnt förhållande emellan räntor och effectiv rustning uppkommit, så att öfverskottsräntorne under nu för tiden uppstegrade pris utgöra allenast en ringa del af verkliga rustnings-kostnadem. I denna del har E. K. M. ock, genom Skrifvelse till Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kammar-Collegium af den 26 April 1814» i Nåder förklarat den sökte rättelsen uti Blekingska indelningen vara af rättvisa påkallad, hvarföre E. K.
För att nu kunna befordra den rätt betydliga varutrafiken å kommunikationsleden måste ångbåtarne ständigt hafva i släp med sig minst en, men oftast flera pråmar; och som blott en och en af dessa små farkoster i sender kan inrymmas i slussarne, och det dertill ofta händer, och hvilket icke lär kunna förebyggas, att två ångbåtar, hvardera med flera pråmar, mötas vid slussarne och uppehålla hvarandra i flera, stundom i hela fem timmar, så framstår tydligt, dels huru litet belåtna och betjenade lör sina egna personer landets innebyggare kunna vara att färdas på denna så beskaffade, af sjö, kanal och jernväg bestående kommunikationsled, dels hvilken stor olägenhet det är för den snabba jernvägstrafiken att vara afbruten, innan den nått sitt mål, Dellstranden, och att vara fastlänkad med och beroende af den till tiden oftast obestämda och tröea kanalfarten. Dessa till sin natur så olika kontrahenter, O jernvägen och kanalen, kunna i längden icke med fördel hålla tillsammans. Antingen måste kanalen med sin hinderliga slussning öfvergifvas och jernvägen få framsträckas till sjöarne med sitt rymliga och fria vatten, eller också skall jernvägen, nutidens yppersta, tidsbesparande kommunikationsanstalt samtidigt med orten, som anlagt och behöfver densamma, lida och förhindras i sin utveckling af det tidsödande fortskaff - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. N:o 26. 63 ningssättet på kanalen. En särskild olägenhet med kanalen är också den, att kanalen fryser en månad tidigare hvarje vinter, än Dellsjöarne, hvarigenom trafiken på kommunikationsleden måste afbrytas en månad tidigare än hvad händelsen skulle vara, om jernvägen gick ända fram till Dellstranden; och härutaf följer, att jernvägen årligen förlorar en månads trafik, och landets innebyggare afstängas en månad tidigare ifrån kommunikationsleden.
S. D. Föredrogs å nyo Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtande: N:o 120, i anledning af väckta motioner, rörande grunden för beräknande'af planpenningar, eller det bidrag stam rota me böra af strörotarne erhålla, samt flyttning af soldattorp från ett till annat hemmans egor; 1 sammanhang hvarmed ock företogs till handläggning samma Utskotts Utlåtande N:o 48, Å anledning af vickta motioner derom, att spridda Eoteandelar måtte i möjligaste mön sammandragas; Ståndet lät vid desse Utlåtanden bero. S. D. Föredrog-os å nyo Statssamt Allmänna ''-Besvärsoch Oeconomic-Utskuttens, sedan dea i3d denna månad på bordet livdaiide, följande Utlåtanden: p , N:o 20, i anledning af gjorda anmärkningar dels vid sistnämnde Utskotts Betänkande N:o 36, dels ock vid de förenade Utskottens^ Betänkande Wto 3; Lades till handlingarne; 3N:o 24, i anledning af väckt fråga, dels o>n upphörande af Kronobrefbäl ingsskyldigheten; dels om ersättning för samma onus; Bleb. fdagdt till handlingarne; och N:o 2 5, i anledning af åter remiss å Betänkandet jy:o 20-, rörande ny indelning till ordinarie knektekåll af oroterad jord m. m,; Ståndet lii t vid Betänkandet N:o 20 bero. S. D. Stats-Utskottets Utlåtande Wto i anledning af erhållen å terrorn iss å Betänkandet i\:o 174, i fråga om anslag lill Orthopediska Institutet, föredrogs nu å nyo, äfvensom, i sammanhang dermed, Högvördig® Preste-Ståndets Protocolls-Utdrag af den i3 innevarande månad, med inbjudning att instämma i Preste-Ståndets beslut, att under vissa vilkor bevilja för Ortopedisk» inrättningen ett årligt anslag af 6(5-6
Huru nu förbudet att häkta annorlunda än vid misslankans sannolikhet skall kunna sammanslå med den åt hvarje bofast angifvare öfverlåtne rättighet, att på sitt ansvar äska häktning af den han, möjligen endast för att få densamma för någon lid häktad, funnit sig föranlåten att angifva, synes mig icke lätt alt förklara. Icke kan meningen vara att embetsmannen på egen ansvarighet skulle kunna häkta endast då sannolika skäl för misstankan förekommit, men deremot inga skäl behöfva efterfrågas, då bofast angifvare äskade häktning på dess ansvarighet, som likväl icke komme att sträckas högre än till bevisningsskyldigheten, och således ej någon särskild sådan ansvarighet kunna äga rum för olaga häktandet, annorlunda än genom det förökade ansvar för falska angifvelsen då någon blifvit i följd af sådan häktad, som 19 cap. 5 § uti strafflag-förslaget afser. Om åter sannolikheten af de uppgifne skälen i alla fall måste pröfvas under embetsansvar, hvartill båtar då hela tillägget? För de fall, då ett hastigare häktande kunde vara af behofvet påkalladt, är ändå sörjdt genom staganderne i 10:de punkten. För de fall åter_ då tvifvel om behöfligheten deraf kan uppstå, är väl den personliga frihetens, samhällsmedborgarens vigtigaste rättighet, beroende endast af statsmakten och dess embetsmäns ansvarighet, som hvar och en ändå i så många fall måste känna sig underkastad, vida mera tryggande, än vissheten alt ett om också vida betydligare ansvar kommer att drabba den som vill åtaga sig sådant, utan att ingreppet, såsom till sältet för verkställigheten fullt lagligt, kan afvärjas. För den sansade samhällsmedlemmen kan det aldrig finnas svårt att bero af offentlig myndighets lagliga åtgärder, men då han underkastat sig detta beroende, har det hufvudsakligen skett för att icke bero af andra medborgares godtyckliga. Jag afstyrker alltså införandet af det ifrågaställa tillägget; anhållandes att hela detta mitt anförande måtte varda lill LagUtsk. remitteradt, för att komma i öfvervägande i sammanhang med hvad K. M. i nåder framställt.
Stats-Contoret anser sig böra härvid i underdånighet anmäla, att ifrågavarande fåne-understöd i Nåder meddelats icke allenast för Boställets återuppbyggande, utan äfven för återupphjelpande af boställets jordbruk, hvilket i allo lärer varit i ett till ödesmål nära gränsande skick. (25) — 194 Något annat så ovanligt förhållande med ett till Civil-Stalen anslaget boställe, erinrar sig icke Stats-Contoret hafva inträffat under senare tider; och Stats-Contoret förmenar det hafva varit en åtgärd till det allmännas sannskyldiga båtnad, då Eders Kongl. Maj:t genom meddelande af ifrågavarande lån utaf de till Eders Kongl. Maj:ts Nådiga disposition samt Jordbrukets Handelns och Näringarnes upphjelpande anslagne medel, kunnat befrämja ett så nyttigt ändamål, sorn det ifrågavarande, utan att det allmänna derigenom bör komma att vidkännas någon verklig kostnad eller utgift. Revisorerne bafva uti 18:de puncten omnämnt, att, ehuru å 8:de Hufvud-Titeln finnes uppfördt ett årligt anslag till häst-afvelns förbättrande, Eders Kongl. Maj:t likväl, genom serskildte Nådiga Bref anvisat, af 9:de Hufvud-Titelns anslag, medel till Stohållningen i Skåne samt Stuteri-liingstars kringförande. Enär Hästafvelns förbättrande är ett ämne, som synes stå i nära sammanhang med Jordbrukets förkofran, förmodar Stats-Contoret, att det varit på sådan grund, som Eders Kongl. Maj:t under åren 1835 och 1836 likasom vid flere föregående tillfällen för så beskaffade behof anvisat medel af det å Riks-Statens 9:de Hufvud-Titel till Åkerbrukets, Handelns och Näringarnes upphjelpande uppförde anslag.
endast bestämt rösti altigheten och nu ägde besluta om grunderna för afgifternas erläggande; så skulle jag för min del icke tro, att någon inconseqvens läge i detta, då troligen många ledamöter, lika med mig, icke kunnat föreställa sig, att, i samma stund de afslogo Hrr von Hohenhausens och Gripensledls förslag, all rättighet var afskuren ali yttra sig 0111 afgifternas erläggande; och nu skulle jag, ifall Hr Landtm, täckes göra afseende på denna framställning, vördsamt föreslå den slags grund för dessa afgifter, som jag tror mig veta att PresteSt. antagit, nemi. att alla afgifter, som på sockenstämma beslutas, utgå, såvida ej särskildt derom blifvit stadgadt, eller fi ivillig öfverenskommelse derom träffad efter de grunder, som om rösträtt i 6 §:n bestämdt är. Gr. af Ugglas: Jag är Frih. Cederström mycket förbunden för den upplysning, lian gaf oss, om hvad som passerade då jag för en stund var fränvar. under sista plenum, nemi. att Hr von Hohenhausens förslag innefattade bestämmande af afgifter lill just samma föremål, som i dag blifvit utsatta. Det blef således i förra plenum afslaget, men R. o. Ad. har i dag, genom antagande af Hr von Ilartrnansdorffs förslag, bifallit samma sak. Då således nu finnas 2:ne stridiga beslut, skulle jag anse det. vara bäst att fatta ett 3:dje beslut, som modifierade det beslut, som står i strid nied det sist fattade, och satte hela lagstiftningen i sammanhang. Jag delar icke Frih. Cederströms farhågor för de stora afgiflerna, hvarpå skulle följa omöjlighet att betala, samhällets upplösning etc., enligt hvad Frih:n förespeglat ; men det, hvarom jag är bestämdt säker, är, att gifves icke någon grund för afgifters erläggande, så upplöser sig communen, och då vore det bättre att icke uppgöra någon communal-lagstiftning, emedan man i sjelfva denna lagstiftning lade ett frö till dess upplösning. Jag har ingenting emot [fr Lagergrens förslag och tror det innefatta detsamma sorn mitt.
(Se Bilagan N:e \].) Friherre björnstjerna, Magnus? anförde skrifteligen: Den 24 Febril ani, (Se Bilagan N;o 18,) Friherre Björnstjerna tilläde derefter nrnnH teligen; Sedan jag, i anledning af Herr Monfgomtneries motion, och med Hoglcfl. Ridderskapets och Adelns benägna tillstånd, haft åran utveckla den våckta frågan i hela dess vidd, nödgas jag nu, att särskildt besvara de af Herrar Lehnberg och von Francken dervid gjorde anmärkningar. Herr Lehnbergs hufvud-argument mot Arméens nuvarande organisation, är att Arméen under sednare fälttågen, förutan denna, kunnat skörda lagrar, hvarföre hän ansåg den såsom öfverflödig. Skada blott att organisationen gjordes den 25 Mars 1810, således före kriget, hvarunder Arméen alltid tjenstgjorde på Divisioner och Brigader, så att argumentet, i stället att tala för, talar emot den varda Ledamoten. Herr von Franfeens hufyudsakeligen åberopade skäl mot den ifrågasatte organisationen, är det stora antalet General-Stabs-Oificerare , anställde vid General-Adjutants-Expeditionen för Arméen, hvaraf efter hans tanka blott 2:ne borde bibehållas, emedan General-Adjutanterne, den tiden vi ägde Finland, ej hade flere än detta antal. Den värda Ledamoten ihogkommer, då icke, att Stats-Secreterarne den tiden förenade de genom vår nuvarande Grund - Den 24 Felruarii. 645 lag delade göromålen. De ifrån General-Adjutants-Expeditionen utgående Expeditioner upp. gå vanligen till nara 2000 om året, oberäknadt förslag, protocolJ, öfversättningar, Circulairer, Memorandum , Mötestableauer m. m.
Del i fäteégårD eller annan jörb, Den ej mai fan Delas? eller flpfmaO, l>afvr>e Då, om Delarne äro lifa, broDer eller Den, forn ärfroer broDerS lott, rättighet att fpfterö lott till fig löfa; t öfmerenSftämmelfe ^toarmeD 9SSi beftu» tat upphäfmanDe af 3, 4, 5 och 6 §§ t 10 fap. ®iftermålS*$3alfen, famt änDring af 3 § i 9 fap., 2 § i 10 fap., 2 och 7 §§ i 11 fap. af nämnDa £3a!f, äfmenfom af l § i 2 fap. ÉrfDa»S3alfen, af 3 fap. famt af l § i 9 fap. och 7 § t 12 fap. af famina Q3alf, allt på fätt, forn innefattas i mår, mcD anmälan om Detta bejlut, till ^ongl. 5ftaj:t Den 12 ftfll. februari aflåtna unDerDåniga jfrifmelfe, Den <3Bi här åberope; Och har Äongl. 9ftaj:t, unDer Den 19 innemaranDe månaD, hroaD Qjöi fålunDa bejlutat i nåDer fanf* tionerat. §. 41. ^eD antaganDe af .ftongl. $ftaj:ts till Dg Derom aflåtna nåDiga ^ropo» fttion hafme ^Si bejlutat: l:o att l § i 23 fap. Érfba»$5alfcn må erhålla foljanbe föränDraDe Ipbelfe: ^örmpnDare jfall, för hvarje år, afjluta väfning öfmer allt Det, han om hänDer hafser, att Deraf jfönjaS må, huru han Den ompnDigaS egenDom för» maltat.
Deraf beräknades vid sista Statsreglering en inkomst utaf 28,000 R:dr, men, enär den åren 1847—1851 i medeltal årligen uppgått till 30,371 R:dr, utföres under ofvanstående titel 4,137,033: 16 35,000: - 148,333: 16 15,400: — 4,000: — 30,000: — Transport R:dr 4,369,766: 32 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 6i. Rotevakans-afgift af utsockne frälsehemmanen i Halland, beräknad vid sista Statsregleringen till 10,000 R:dr, har i medeltal under åren 1849, då denna afgift började utgå, till och med 1851, utgjort 11,161 R:dr och är nu af Kongl. Maj:t föreslagen att beräknas till 11,000 R:dr. Då emedlertid Utskottet, uti särskildt denna dag afgifvet, härhos fogadt utlåtande Litt. G. hemställt, att ifrågavarande afgift mätte från och med 1855 nedsättas till hälften al hvad vakans-afgiften för en båtsman i länet uppgår eller med en fjerdedel af hvad Rikets Ständer vid 1847 och 1848 årens Riksdag bestämt, torde således, derest Rikets Ständer till berörde hemställan lemna bifall, denna inkomst jemväl böra minskas med en fjerdedel och i följd deraf nu beräknas endast till 18:o. Fourage-afgift af indelta kavalleriet beräknades vid sista Statsreglering till 32,300 R:dr. Härvid har Utskottet tagit i öfvervägande ett af Herr Garl af Geijerstam i hans omförmälda motion framstäldt förslag, att, då det vore att förvänta att beviilningen å bränvins-tillverkningen vid innevarande
Skulle alla i vredesmod utstötta kungliga eder, alla befogade eller obefogade yttranden och hotelser, med ett ord, alla dessa sjudande rörelser, hvilka hafva ingenting af höghet, men allt af mensklig svaghet, hvarifrån de härflyta, föras till protokoll och, en dag afklädda de anledningar, som uppväckt dem, helt nakna kastas ut för allmänhetens ögon, vore sådant ju ett af de svåraste missbruk, hvartill begäret att framträda med grundliga hofanekdoter kan föranleda. Segern öfver de onda lidelsernas utbrott är från den vackra kristliga synpunkten konungslig hos hvilken som vinner den, individen må stå på samhällets högsta eller lägsta trappsteg; men att en mensklig natur, derföre att den föddes till purpurn, äfven skulle vara född till mästare öfver alla de svagheter, som kunna fläcka densamma, det är ej att antaga. Likväl tyckes som om detta antages för synonymt, enär hofkrönikans samvetsgranne berättare anse dessa utbrott värdiga att framdragas i häfderna såsom bevis på ”skamliga förolämpningar och exempellösa yttranden.” Minnen af denna hemliga art borde vara gömda på oskrifna blad och framför allt icke erhålla lof att i egenskap af svartvingade anekdoter ge sig ut på den förrädiska hviskningsresan kring verlden, ty intet fordon, vore det än en luftballong, kommer upp emot detta. Och hvad uträtta de ej för stora ting, dessa bevingade anekdoter! De bilda först den flygande opinionen, men en dag sätter sig denna opinion i all stadighet, omgifven af så många trosartiklar att dess trovärdighet är öfver allt tvifvel. På det sättet intraslar sig i den allvarsamma historiens väfnad, der konungarnes gerningar oväldigt skola inslås med rödt och svart garn, en tråd af falskhetens gula färg, hvilken utan tvifvel gör väfvaren stor möda att rangera bland de andra – men den gula trådens spole sitter i en förtrollad skyttel, som löper af sig sjelf.
400 250 Dito Sophia Magdalena Ehrengranat 400 250 Ofver-Kammarherren och Commendeuren af Kongl. Nordstjerne-Orden Friherre A. L. Stjerneld 1,000 1,000 Kammarherren Grefve Gyllenborg 250 250 Dito Friherre Eric Ludvig Manderström 250 250 Dito Grefve Ad. Julius Cronstedt 250 250 Högstsalig Hennes Majus f. Sd. Hand-Secreterare, Bidda. ren af Kongl. Nordstjerne-Orden, En af de Aderton i Svenska Acadeinien A. G. Silverstolpe 450 450 F. d. Secreteraren vid Hennes Majus Hof.Expeditiou Andre Secreteraren i Cabinettet för Utrikes Bref{ vextingen Carl Hochschild 0 in Cl Lif-Merlicus och Biddaren af Wasa Orden Doctor Ad. Fred. Wedenberg 3°° 300 Öfver Hof-Predikanten m. rn. Doctor C. C. Lilljenwalidh 166 32 Hof-Predikanten And. Ad. Sebell, till dess han den j Maj 1815 tillträdde Pastorat 150 50 Hof-Predikanten M. J. Hagberg likaledes 150 50 Pagen, Lieutenanten, Grefve E. J. G. Oxenstjerna intilldess han, utom hvad han vid Arméen uppbär, erhåller motsvarande förmoner 150 84 Pagen , Lieutenanten J. U.