Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp.-Ufsk. d. 27 Febr. 1854, kl. 5 e. m. Memorial. Stats-Utskottet, som vid början af riksdagen antagit 2:ne extra ordinarie kanslister, får, i anseende till de mångå och angelägna göroniålen, härmed anhålla, att den ene af desse tjenstemän, som redan flere gånger, och under denna månad fortfarande från dess början, varit anlitad och hvars oafbrutna biträde vidare erfordras, mätte, från och med Februari månads ingång och tills vidare erhålla aflöning lika med ordinarie kanslister. Stockholm den 27 Februari 1854. STOCKHOLM, tryckt hos N. MARCUS, 1854. Slats-Uls’;ollels Utlåtande, JYs 56. 1 Jtä 56. Ank. till Exp.-Utsk. d. 2_Mars 1854, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift, till förmån får Carlstads stadsförsamling, af Kronans ratt till ett efter Nåringsidkerskan Jo hamia Emilia Hollander fallet dana-arf. (I. A.) Sedan af anledning, att Näringsidkerska!! Johanna Emilia Hollander den 18 Maj 1848 utan kända .arfvingar i staden Carlstad allidit, denna stads RådstufvuRätt, genom den 23 April 1849 utfärdad stämning, som blifvit tre gånger i Postoch Inrikes-Tidningar införd, kallat och förelagt Näringsidkerska!). Hollanders okände arfvingar att inom natt och år efter det stämningen varit tre gånger i tidningarne införd, sin arfsrätt efter henne, vid den i 13 Kap. 6 <§ ÄrfdaBalken stadgade påföljd, gällande göra, utan att inom den sålunda utsatta-tiden något arfsanspråk blifvit anmäldt, i följd hvaraf hennes qvarlåtenskap, såsom dana-arf till Kongl. Majit och Kronan hemfallit, samt härefter, enligt uppdrag af Carlstads stadsförsamling, Häradshöfdingen A. J.
Kyrkoplikten har från början ej varit ansedd såsom ett skamstraff, utan blott såsom en försoning med kyrkan; men då nu kyrkoplikten erhållit karakleren af ett skumstraff p och då man allmänt kommer öfverens derom, att skamstraffen äro mera skadliga och motverka det ändamål, hvilket lagstiftaren dermed afsett, så torde det också vara en gifven följd, att man ej bör, såsom Utsk. föreslagit, på något sätt bibehålla det. Della skulle likväl ske, om man från predikstolen kungjorde den brottsliges namn. Det är visserligen sanni, att hail slapp slå och skämmas, men sjelfva scandalen vore ändock skedd, och det dr den, man skall söka förebygga. På denna grund anhåller jag, att i allo få förena mig med Frih. Boye. På begäran af II. Ex. Ur Gr. Posse, Arvid, blef Hr Giinlhers vid betänk. Ar:o 26 fogade reservation nu uppläst, H. Ex. Hr Gr. Posse: Jag har anhållit 0111 uppläsning af Hr Giinlhers reservation, på det 11. o. Ad. må komma i tillfälle alt bedomina, huruvida ej, i händelse R. o. Ad. skulle Den 22 Juli e. nt. skulle för sin del besluta, att kyrkoplikten skall afsk a (las, det likväl vore skäl att bibehålla den för bestraffning af stöld, emedan i annat fall, på sätt Hr Gunther anmärkt, det icke vidare blefve urbota-straff för första resan stöld. Jag förenar mig således med Hr Gunther, och hemställer till R. o. Ad., om icke den uppenbara kyrkoplikten må borttagas för alla brott utom stöld, och att R. o. Ad. tillika, på sätt Frih. Boye yrkat, må förklara, att de vilja att den uppenbara kyrkoplikten bör förvandlas till enskild skrift, och att ej något kungörande från predikstolen må äga rum, emedan det vore nära nog detsamma, som att undergå kyrkoplikten. Frih. Cederström, Thure:
Just derföre, att jag bör förmoda, att en sådan auctorilet, sorn Förvaltningen af Sjöärendena pä goda skäl utlåtit sig afstyrkande i en fråga, som redan vid förliden riksdag inom RiksStm viickles, och dä, såsom nu, af StatsUtsk. förordades, har jag föreslagit denna afvikelse ifrån hvad Utsk. tillstyrkt, oell bar jag troll, ali en förändrad redaction, sådan jag nyss hade äran uppläsa den, vore måhända sältet att lättast befordra ändamålet. Sålunda har jag begärt cn gemensam undersökning, och icke uppförandet af en fyr på Understen. Det må af en gemensam undersökning bero, huruvida Understen är den lämpligaste platsen eller icke. I anledn. af Hr Rosenblads yttrande, får jag blott anmärka, att jag icke begärt ålerremiss. 422 Den 23 J a 11 u a r’i. Förmodligen har denna Hr Rosenblads uppfattning af min mening varit en följd af mindre tydlighet i mitt yttrande. Jag önskar, alt den redaction jag föreslagit, sådan som Frilerne Tersmeden och von K raun er tillstyrkt densamma, måtte af R. o. Ad. blifva antagen. Visserligen skulle det, såsom Hr Rosenblad föreslagit, (hvars bifall till mitt förslag dessutom ganska mycket fagnat mig, då han så väl känner dessa ärenden), visserligen, säger jag, skulle det kunna vara nyttigt, att vid delta tillfälle med Kejser!. Ryska Regeringen ingå i ett vidsträcktare aftal om beböfligheten af fyrar å ömse sidor, i helheten af hela systemet; men jag fruktar likväl, alt R. St. genom en dylik framställning skulle gå längre än behofvet fordrar. Här är fråga om ett speciell behof, \ i t sörda d t af (lere motioner: en fråga, som redan varit väckt vid förliden riksdag. Om R. St. då yttra en önskan till K. M. sä alfattad, som jag tagit mig friheteu föreslå, sfi tror jag att sådant är behörigt; men att gå ännu längre och föreslå ett allmänt aftal i detta hänseende med en främmande Regering, del tror jag vore att gå K.
Emedlertid och då Utskottet redan varit omtänkt att, genom ett föreslaget ytterligare tillägg i 98 § Regeringsformen och 63 § Riksdagsordningen, hufvudsakligen afhjelpa både olämpligheten och bristen, får Utskottet vördsamligen hemställa, om icke Högvördige PresteStåndst skulle täckas, i sammanhang med behandlingen af omförmälda, i Memorial N:o 73 framlemnade Project, förklara att de nu gjorda Anmärkningarne må för närvarande förfalla, och således 2 6 af JustiticeOmbudsmans-Instructionen intill nästa Riksdag oförändrad bibehållas. Stockholm den 15 November 1825. gio ConstitutionsUtskottets Betänkanclen, Constitutions-Utskottets betänkanden, 511 N.o 75. Ankom den 21 November 1823. Memorial till Riksens Ständer, rörande sättet för slutliga behandlingen eif Jrågan om inlösen af 1'ilialD scon■ ternus utelöpande Skuldförbindelser. Med bifall till Statsoch BancoUtskottens hemställan, i Memorial N:o 580, angående Resp. RiksStåndens skiljaktiga meningar, i afseende på mättet för slutliga behandlingen al frågan, om inlösen al f. d. FilialDisconternas utelöpande Skuldförbindelser, hafva högloft. Ridderskapet och Adeln samt "Vällofl. BorgaieStåndet, under der» 7:de, och Hedervärda BondeStåndet, under den torde dennes, benäget uppdra git ConstitutionsLtskottet att, i Riksens Ständers ställe och med Deras rätt besluta, huruvida frågan må antingen förfalla, elier öfverlernnas till Förstärkta StatsUtskottets pröfning.
Förordningen den 1 April 1845 angående prestval; 7:o Anders Jonsson från Skaraborgs län, om rättighet för församlingarne att kalla fjerde profpredikant vid tillsättande af koram in istraturer i regala pastorater; samt 8:o Pro t.-Utdrag den 26 November i859. 81 8:0 Nils Olsson från Malmöhus län, om upphörande af den åtskilliga landsförsamlingar i nämnde län ålagda tionde-skyldighet lill Landskrona kyrka. S. D. Elter föredragning af Friherre von Schwerins. Carl Julius, hos Högloft. Ridderskapet och Adeln väckta, Hederv. Bonde-Ståndet delgilna och af Per Tjernlund Irån Wesler-Norrlands län såsom egen upptagna motion derom, att köpmäns bokförda fordringar, äfvensom handtverkare-räkningar af äldre data än en månad skulle förlora rättigheten alt lagligen indrifvas, blef samma motion, jemte dervid afgifna yttranden, remitterad till Lag-Ulskoltet; till hvilket Utskott nu jemväl öfverlemnades Per Anton Nyströms från Westerbottens län den 23 dennes bordlagda motion om lörändrad grund för erläggandet af den s. k. faltigprocenten. S. D. Föredrogos och Indes lill handlingarne nedannämnde trenne hos Häglof!. Ridderskapet och Adeln väckta samt, genom utdrag af bemälde Riks-Stånds protokoll N:o 44, Hedervärda Bonde-Ståndet delgilna motioner, nemligen af: l:o Friherre von Schwerin, Carl Julius, rörande penningeväsendel; 2:o Grefve Adlersparre, Carl August, angående successiv indragning af biskops-embetena i Rikets samtliga stift, med undanlag af Upsala, Lunds och Hernösands; samt 3:o Sistnämnde motionär, angående bildande af en pensions-fond för prestmän utaf de tillgångar, som skulle beredas genom föreslagen indragning af åtskilliga biskops-embeten. S. 1).
Likaså kan Norbergs malm och tackjern, som i betydliga qvantiteter konsumeras inom Gestrikland, begagna denna bana i förening med delar af Norra stambanan och Gefle-Dala jernväg, då frakten från Engelsberg till Gefle, 12^ mil, torde kunna antagas till 40 öre per centner, och i proportion mindre till mellanliggande verkstäder. Sedan ombyggnaden af Strömsholms kanal inom kort är fullbordad, så att omlastning vid Strömsholm undvikes, skall utan tvifvel en del af de verkstäder som, 104 belägna på något afstånd från kanalen, förut forslat sina effekter landvågen till Westerås, bespara transportkostnader om de i stället begagna kanalen. I detta afseende bidrager föreningsbanan, sådan den nu blifvit utstakad, till stora lättnader. Den kan nämligen för aflastning vid Ennora sund upptaga de effekter, som produceras nära i dess grannskap nordost om kanalen intill Avesta, och möjligtvis högre upp efter Norra stambanan, såsom den statistiska kartan närmare visar. Då banan vidare korsar de vägar, som nedkomma norrifrån emellan kanalen och Hedströmmen, måste det blifva fördel för en stor del af de ofvan liggande verken, att låta sina effekter begagna jernvägen till kanalen. Längre i vester berör banan vid Nyhammar Ramsbergs bergslag i Örebro län, och vid Björkasjön ett vattendrag, som medelst tvänne slussar kan göras segelbart upp till Rossvalen inom Lindes bergslag, på hvilken sjö Nya Kopparbergs bergslags effekter nedföras, eller ock medelst en kort bibana sättas i förbindelse med nämde stad och sjö. Från Björkasjön är afståndet till Frövi lj mil från Frövi till Arboga, der sistnämda effekter till större delen afsättas, 2| samt till Örebro O 1 2j mil. För rörelsen på en möjligen blifvande bibana från Östanfors utmed Hedströmmen till Köping, hvarom fråga vid sistlidne riksdag förevar, måste föreningsbanan medföra betydande fördelar, emedan den i sådant fall kommer att tillföra bibanan effekter från båda sidor, hvilka i annat fall icke skulle finna fördel att deraf begagna sig.
Jag fäs derföre förklara, at nu'n mening är, dec nu tilaörande vfwerenekommelse ma först fortfara de 8 återstående arén ar der si1?st inganguaLONrrsÄsr, och sedan kil dess Kongl. Majit wid infallande Riksdag med Riksens Ständer annoclnnda öfwerenskomma. Grefwe Ickamilron, nelvig. Jag har i synnerhet fäst min upmärkstmihst pa Herr Stats-8LLrereraren dibars yttrande, ak det, som nu wore i fraga, anginge et LonrrrS emellan Konung och Ständer, der Konungen were Leir ena Lunkrakenrsn ocb Stäuderne den andra. Hvad Konungen angar, mcdgifwes, at han ar den, fem undfar asgifren, men ordet Ständer är här för obestämdt. Et sadant uttryck skulle kunna föranleda kil den oantageliga meningen, som om trenne-Stånds, eller, med andra ord, den sa högi ljudande Ständers röst har skulle äga rum, hwilket ar mot sakens natur, sa ival i Bewillningswagen, sorn ock om hwart Srand ansagS sam en särskilld Lonrrgbont. Afwen under denus synpunkt (hwilken llkwäl jag ej ril fullo bejakar) har hwart Ständ i sin magt, enär tiden inrraffar, ar afsäga sig ester fortfara med sit OonrrgÄ: En rättighet, som wid förr afsturna ashan,dlingar mellan Konung och sarDlda Undersåtare alltid nied fog bliswir jagtrågen. Grefwe lVIorner, (larl Ossirisl.
Dock vore mera önskvärd!, att landtmannen i denna ort, i stället för odling af ömtåligare sädesslag, lade sig vinn om den så ytterst vigtiga ängsskötseln och boskapshjordarnes deraf beroende tillväxt. Odlingen af lin och hampa motsvarar ej ortens behof. För att uppmuntra linodlingen har Länets Hushållnings-Sällskap anskaffat och emot billigt pris tillhandahållit tjenligt utsädes-linfrö, hvilket med begärlighet användts. Med laga skiften bar i förhållande till allmogens tillgångar skäligen raskt fortgått; och hafva de, der de ägt rum, haft ett välgörande inflytande på jordbruket. Det kan med visshet antagas att, i den mån laga skifte hinner öfvergå Jemtlands för odling i allmänhet tjenliga jord, stora, af mången icke anade, sträckor deraf, som ännu ligga i linda och såsom till en del bestående af myror, för det närvarande utan allt värde, komma att bearbetas 19 och lemna både utrymme och utkomst för en vida talrikare befolkning, än den som nu finnes; och i dessa, nu lill större delen oduglige ansedde jordvidder, ligger för framtiden en rikedom, sorn väl förtjenar att antecknas. Boskapsskötseln. Denna näringsgren står ungefär på samma ståndpunkt, som under tiden för förra berättelsen. Smör utföres till icke obetydliga partier, hufvudsakligen Lill Stockholm och Norrige; äfvensom ost och talg, dock i mindre qvantiteter, afyttras. Hela drifter af boskap utföras årligen till försäljning i Medelpad, Helsingland, Gestrikland och någon gång till Upland. Men som kreaturen äro små och i allmänhet illa underhållne, särdeles vintertiden, då boskapen så till sägande svältfödes, hafva de ett vida lägre värde, än som under andra förhållanden skulle vara händelsen.
Utskottet synes äfven hafva biträdt den af mig nu framställda princip, då det ej bifallit motionärens önskan, att mönstringarna åter skulle blifva hvart 3:djeår; hvarföre dock Utskottet ej utsträckt denna princip, utan stannat i en medelväg, förstår jag ej; emedan min öfvertygelse är, att då en princip är riktig, bör den ock till sin helhet utsträckas. Jag anhåller således om Betänkandets återremitterande. Grefve Mörner^ Axel: Grefve Brahe och Herr Hjerta hafva förekommit mig i hvad jag ämnade yttra. Jag får således blott förena mig i deras anhållan om återremiss. Herr Nordenanckars Gustaf: Jag instämmer uti Utskottets tanka, att frågan om Smålands HussarRegementes afsittning är ettcommandomål, som icke bör komma under Rikets Ständers pröfning. Hvad åter frågan om mönstringarne angår, får jag nämna, att ju längre tid förflyter dem emellan, desto flere blifva cassationerne, och i Småland, der brist verkligen är på målfyllige, duglige remonter, skulle en starkare cassation på en gång ej undgå att stegra priset på hästar, till Rusthållares verkliga förlust och skada. Deremot vore det kanhända en lindring, om hesigtningen hölls de dagar Regementsmötet påstår. Den 16 Februarii e-' m. Herr Liljenstolpej Carl Otto: Jag anhåller att, i afseende på den delen af Betänkandet, sora rör truppens beklädnad och förslaget, att i stället för kläde använda Vadmal, få anmärka: att det är föreskrifvit i 1795 års Beklädnads-Regleraente, att det skall ske med kläde. Jag tror att detta både i Militairiskt hänseende, och för Rusthållarnes bästa, är nyttigast, emedan klädet tål en större brukningstid. Rustliållarne kunna ju i alla fall enskildt afyttra det vadmal, som tillverkas i orten, och för hvilket afsättning icke saknas.
Dessutom anser jag ock, att då Constitutioliensanda tycks innebära, att Stats-Secreterarne ej böra endast vara tjenstförrättande, bör den blott tjenstförrättande erhålla Lönen utan Taffelpenningar, och desse sednare endast tillfalla den på Ordinarie Stat tjenande. Skulle Stats-Utskottets beslut blifva stridande emot min, som jag tror grundade framställning, anhåller jag ödmjukast att detta Anförande må till Stånden få åtfölja Utskottets Betänkande.” Herr Doctor Kölmark hade jemväl uti detta ämne till Protocollet, för den 5:te dennes, afgifvit sin särskilda tanke, af följande innehåll: ”1 anledning af min till Protocollet anförde reservation, angående Stats-Secretera 4 Sami, 2 IU 88 j3y2 Stats-Utskottets Betänkande/i. res upphöjelse till likhet i Löne-vilkor med Stats-Råden, enligt Höglofl, Stats-Verks-Afdelningens heslut, får jag nu i Plenum äran anmärka följandet ilo Att Stats-Secreterare skola erhålla större Löner än Presidenter, Justitias-Råd, samt Hof-Cancelleren och Justitiee-Cailcelleren synes mig hvarken vara enligt med dessa Ämbetsmäns vigt oell värdighet i Staten, ej heller nied rätts-grundel’ och dell princip af hushållning och sparsamhet, som Höglofl. Slals-Utskottet, under loppet af denna Riksdag, så troget följt och iagttagit, Jag kan derföre icke med begreppet af rättvisa och billighet förena, att Stats-Secreterare framför dessa skola upphöjas i parité med Kongl, Maj:ts Stats-Råd till Lönevillkor, 2:0
präktig blombukett samt intog därefter lunch med A x e l skyndade fram och klappade honom vändrottningen i en af hotellets salonger. Efter lunchens ligt på axeln, medan brukspatronen med fryntlig slut gjorde de en utfärd i vagn. ton svarade: du bara frisk och stark igen, som » Blif för närvamin gosse, så belönar du oss mer än nog. Men rande gästar Berlin, aflade i torsdags i förra veckan där hafva vi matklockan. Förlåt att vi lämna dig. ett besök hos drottning Sofia i Honnef. Vill du att vi skola föra dig in i ditt rum? » Oskar tackade och låg snart åter utsträckt på sin soffa. Axel lofvade att framföra hans hälsden furstliga sångarinnati,har ning till den öfriga familjen samt skicka in beskrifvit ett nytt band dikter, » Sånger vid hafvet ». tjänten för att hjälpa till med afklädningen. Och så sof Oskar Bäck för första gången under Finnsboda tak. Frågan Tillfrisknandet gick nu ganska raskt, o c h det om att införa allmän tjänstplikt för kvinnan i krigsdröjde ej länge, förrän jägmästaren kunde röra tid lär nu vara föremål för öfverläggning i ryska sig tämligen obehindradt med tillhjälp endast af regeringen. Det har föreslagits att i alla kvinnliga sin käpp. Man hade så småningom vant sig beläroanstalter upprätta elementarkurser i behandling af trakta h o n o m som en medlem af familjen och ej sårade. Redan nu meddelas i de kvinnliga gymnagöra större affär af h o n o m än af Axel. Då därsierna undervisning i anatomi. för denne ofta var ute på resor med brukspatronen eller sysselsatt vid bruket samt frun och Anna En ryktbarhet Furstinnor på visit. — Drottningen af Nederländerna, » Carmen Sylva », Kvinnans värnplikt i Kyssland. sig undan till sina rum, var det hufvudsakligen Siri och Elsa, som höllo invaliden sällskap. Noga taget, var det nästan uteslutande den senare, som var sjukvakt, ty Siri var nu s o m alltid Iiflig och rörlig. Än satt hon ett ögonblick på verandan, än kom hon med förklädet fullt af blommor, som ordnades i vaser o c h blomställningar, än musicerade, än målade hon, ty penseln hade nu åter funnit nåd.
Emedlertid befinnes det, alt desse medel uti Kongl. Maj:Is ofta åberopade nådiga proposition, angående statsverkets tillstånd och behof (pag. 13), för de kommande åren icke blifvit högre beräknade, än till ett bruttobelopp af 4,400,000 R:dr, hvaraf ”efter afdrag af utgifterne, förslagsvis beräknade till 800,000 R:dr,” skulle återslå för ”statsverket en nettoinkomst af 3,600,000 R:dr.” Af hvad förut blifvit anfördt, visar det sig, alt denna beräkning är för låg, samt att här gifves cn oberäknad tillgäng för statsverket af icke mindre än 500,000 It:dr ärligen. På 3:ne år gifver denna tillgång en sammanräknad summa af 1,500,000 R:dr, som, tillagd det lika stora belopp, hvilket Banken af sina vinstmedel kan lemna, uppgår lill 3 millioner, eller just den summa, hvilken Kongl. Maj: t anselt erforderlig för extra statsregleringens fyllande. Banko-Utskottets Memorial, N:o 12. 39 Här finner man således en lösning af de framkastade tvifvelsmålen, och en vederläggning af de uppställda farhågorna. Del visar sig nemligen, alt till gång gifvcs till bestridande af alla de statsutgifter, såväl ordinarie som extra, hvilka Kongl. Maj:t ansell vara under nästkommande 3:ne år nödvändiga eller för landet nyttiga, och att statsregleringen följaktligen icke kommer att möta svårigheter derigenom att Banken får bibehålla ungefär halfva beloppet af sina upplupna vinstmedel till konsoliderande af sin metalliska fond. Det visar sig ock, att den för krigsrustnings kostnadernas betäckande hitintills utgifna förhöjda bevillning, icke för framtiden är lagen i någon beräkning, såsom godtgörelse för den del af bankövinsten, hvilken erfordras lill Bankens konsoliderande, och att således intet hinder kommer att möta för upphörandet af denna bevillning, på sätt Kongl. Majit föreslagit.
Dl:o 6. (£>.) ©ammanbrag öfwer £a;reringg*£ängberne Dito 4 uti Dl. Dl. gög Dl:o 6. (6.) ©ammanbrag öfwer jSewitlningen efter 2 Strt. af 18.. åröSoewittningji 23itaga titt Dl:o 6. (g.) ©fwerbrag från ©amntanbragen öfwer £areringe! Säng b er ne Dltrié 1, 2 odj 3 uti Dl. Dl. gögberi, för år 18.. 23. Dl:o 7. ©ummarifft <g j*tr a c t öfwer beta 23ewittningen efter benna SBewittningS* ©tabga uti Dl. Dl. gögberi, för år 18. • 24. Säng b öfwer afgiftcn för be ffiränwinSpannor, bwitFa tift begagnanbe btifwit anmätbe wib DD?antaté Dl. gögberi, för år 18.. 25. Säng b öfwer afgiften för be 33ränwinépannor, fntrilfa btifwit anmätbe bob .Konungens 23efaffningSf)afwanbe tift begagnanbe uti Dl. Dl. gögberi, för år 18.. 26. Dl:o 10. ©a minan brag öfwer 23ränwiné>Bränning§ Dl. gögberi, för år 18.. 27. Dfwerbrag från 2tarcringS Dl. ©tab, för år 18.. 28. Sän, för år 18.. 32. ©ammanbrag öfwer £ayering$ DlSän, för år 18.. 33. ©ammanbrag öfwer £a,rerittg;OSängberne Dl:o 3 uti Dl. Dl. Sän, för år 18.. 34. ©ammanbrag öfwer $Eareringé
Råtta göra offentlig afbön och andra gången dertill plikta med ett halft års fängelse; att den, som för brott emot någon punkt i påbudet döines till fängelse, skall likaledes inför Råtta offentligen afbedja sitt brott; att då någon på hvarjehanda sått förebrår antingen den, som undergått straff för brott emot påbudet, eller den, som blifvit skymfad, skall en sådan dömas till samma straff; att Hof-Rått skall döma i mål af berörde beskaffenhet; och att ingen må hos Kongl. Maj:t fålla förbön för den, som emot förbudet sig förbrutit/’ I öfrigt år förordnadt genom serskilda Författningar, Lag-Utskottets Betänkande, N:o 172. 13 nemligen: ”Kongl. Resolutionen den 3 Januari i683, att hvad i duellsrnåi kan förefalla, ej sträcker sig till allmogen eller andre händelser ån de, som inträffa emellan Adeln och Krigsbefälet samt deras vederlikar inbördes; Kongl. Brefvet den i5 Mars samma år, att, om någon främmande kommer i Riket och förbryter sig emot Duellsplacatet, skall han dömas lika med Rikets undersåtare efter Lag och Förordningar; Kongl. Förklaringen den 19 November itigö, att med förgripelser, som i Förbudets 5 § omtalas och bestraffas, förstås då någon efteråt af långö väckt eller berådt mode söker sig sjelf att hämnas, men ej om någon, som, först retad och oförrättad af den andra, med hvarjehanda föraktliga ord och åtbörder, af hastig ifver i samma stund det med skymfliga eller oqvädinsord retorqnerar eller eljest laga nödvärn brukar, i hvilket fall han för straff bör vara fri; Kongl. Brefvet den 20 November i6g5, att om af två, som förbryta sig emot Duellsplacatet, den ene år i tjenst, men icke den andre, den senare skall för sin förbrytelse böta 3ooo daler silfvermynt och sitta 3 år i fängelse; Kongl.