Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uti detta memorandum framställdes beskaffenheten af de emellan stormakterna uppkomne förvecklingarne; — öfverensstämmelsen emellan Skandinaviska Rikenas ställning, i läll dessa stridigheter öfvérgingo lill fiendlligheter; — Kongl. Maj:ls afsigt att, derest hoppet om enjfredlig biläggning aflägsnade sig, låta tillställa vederbörande makter en neulralilets-förklaring under uttryckt önskan alt densamma matte erkännas; — lämpligheten och lördelarne deraf att, i händelse Hans Maj:ts Höge Vän och Granne, Konungen at Damnark hyste samma afsigt, båda Konungarnes särskilda förklaringar erhölle en i möjligaste måtto lika lydelse, i anseende hvartill öfverenskommelse borde träffas om det begrepp, som vitl neutraliteten lastades. Tillika angåfvos de grundsatser, hvilka Hans Majit ansåg böra i neutralitets-förklaringen till erkännande upptagas, nämligen: afbållande, så länge fiendtlighelerne varade, från allt, vare sig omedelbart eller medelbart, deltagande deri till förmån för den ena af de stridande maklerne och till skada för den andra; — tillåtelse för båda sidornas krigsoch handelsfartyg att inlöpa i de förenade Rikenas hamnar under iakttagande af brukliga inskränkningar i antalet af de förra uti krigshamnar, äfvensom lör hvad beträffade de sundhetsåtgärder, som omständigheterna kunde hafva gjort eller komme att göra nödvändige; — rättighet att sälja till de krigförande makterna alla de varor och gods, hvaraf de kunde vara i behof, med undantag af sådane, som hemföllo under benämningen krigskontraband; —fortfarande åtnjutande för de förenade Rikenas fartyg och deras laster af fullkomligt skydd i dessa Rikens handelsförhållanden med de krigförande länderne, dock med skyldigt afseende å allmänt stadgade och erkända bestämmelser vid de särskilda lallen af förklarade och i verkligheten lillvägabragte blokader; samt rättighet och skyldighet att från de förenade Rikenas hamnar utestänga införandet af uppbringade fartyg i annat än bestyrkt läll af sjönöd, — deras dömande såsom lörbrutne eller deras försäljning.
Rhodin, A. angående ersättning till Kronofogden för medel, frånröfvade en krono-brefbärare och af Rhodin återguldne. 21 4 i 10 — b. 17 Dec. b. 17 Dec b. 17 Dec. b. 17 Dec. 6 25 ddaretorp, om ersättning, för utgående roterings-afgift, till innehafvaren af Komministerbostället — 4 i 43 b. 1 Febr. b. 1 Febr. b. 28 Jan. b. 28 Jan. Riddarhus-salen, om kostnaderne för inredning af — 4 i 138 b. 20 Juli b. 18 Juli b. 20 Juli b. 18 Juli — 67 — w 2 0 & Wcj co cj pr ' 05 co i-1 pr CO p» > (Si B & etP° Riks-Ståndens Beslut. pr ö B Pj ftj' P 05 2. y ö B ra EL o ra p" pr p" P 0 0 0L, ra Sa po cn b W R ra "3 Sr1 ° ra J2. V ö" 05 0j ra ra “ ra ti. * Cf5 c1 etRidd. o. Prés teBorgareBondeN:0 N:o Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. N:0 § Ridhus, se Lifregimentets Husarkorps. Rikets Ständers hus, om utvidgning af östra flygeln å 4 1 191 — b. 8 Okt. b. 28 Sept. b. 8 Okt. b. 2 Okt.
4 äggulor, 3 hvitor, | " S socker, | " 8 smör, 1 &amp; mjöl, | tesked hjorthornssalt och litet cedroessence. — a — d. Smörkransar. 2 skedblad grädde till hvarje skedblad saltadt smör; mjöl så att degen kan handteras. — a — d. Goda pepparkakor. J kanna sirap och 1 qvarter stött socker kokas upp tillsammans; | " 8 osaltadt smör tillsättes. I detta röres 1 matsked pomeransskal, 1 thesked nejlikor, 2 dito ingefära, 2 dito kanel. Då det svalnat iröres 5 ägg, 1 matsked pottaska och 1 thesked hjorthornssaft. Så mycket hvetemjöl att degen blir hård. God ugnsvärme. Dessa pepparkakor bli möra. Mimmi. Pepparkaka. 2 * B farinsocker, 6 ägggulor, 6 skedblad smält smör, 2 qvarter god grädda, 2 theskedblad kanel, lika mycket kardemumma, 3 skedblad het soda samt mjöl så att degen kan kanas. Finska. annonser som beröra familjekretsen. — Annonser mottagas endast genom S. Gumselius annonsbyrå och hes redaktionen. Abonnentsamlare antagas. VI vilja särskildt fästa uppmärksamheten på Iduns lämplighet för platssökande och platsutbjudande annonsÖrer, äfvensom för alla Öfriga slags Kaffetårta. 4 hela ägg blandas väl med 12 lod mjöl, Vå lod skirdt smör, \ ® socker, gräddas i en väl s m o r i form. Fru Elin Långa pepparnötter. 3 ägg, 8 lod sötmandel, 2 lod bittermandel, | &amp; mjöl — vispas väl. Fru Flin. Vanilj-bröd. 7 äggulor, 2 hvitor, 1 &amp; socker, 1 &amp; mjöl, för 25 öre vanilj — massan uttages med form. Fru Flin. Fina kanelbröd. 6 ägg och 1 © socker vispas 1 timma, sedan iröres 1 © mjöl, utbakas i långa bitar samt rullas i socker och kanel. Fru Flin. Spritskransar. 20 lod väl urvattnadt smör arbetas, tills det blir smidigt; 7 lod socker, 2 lod rifven bittermandel samt 30 lod hvetemjöl inblandas.
Dä utgifterne i och för MinisterStatens aflöning, pensioner m. m. äro så betydliga, att, utöfver det för nämnde ändamål å RiksStatens Andra IlufvudTitel uppförde årsanslag af 100,000 R:dr Hamburger Banco samt det från Norrige ingående årliga bidrag, å Extra Utgifts-anslaget till CabinetlsCassans behof disponerats för år i83a omkring 5o,000 R:dr och för år r833 omkring 4°>000 R:dr Banco, hvarigenom detta senare anslag jemväl blifvit mindre tillräckligt för dess egentliga föremål, kunna Revisorerne icke undgå finna den, Kammarherren B. Rosenblad genom högstberörde nådiga Bref tillagde Expectance-lön såsom f. d. Legationssecreterare, vara alltför hög, serdeles då man tager i betraktande den underordnade befattning lian bestridt, den korta tid han tenstgjort och de pensionsbelopp, som för så beskaffade fall förut blifvit bestämda. Börande Revisorerne derjemte upplysa, alt omnämnde ( Då likväl Resepenningar äro för Landshöfdingen å Stat uppförde, anse Revisorerne den Lagman Möller, för utförandet af nämnde uppdrag tillerkände ersättning 38 R:dr a3 sk. 6 r:st., ehuru till beloppet obetydlig, hafva rätteligen bordt utgå af sistnämnde Resepenningar, i stället för att, i sin mån, öka bristen å förstnämnde allmänna anslag. c) Under den 20 Januari i832 har Kongl.
Hon lade handen på dörrlåset till hans rum, sakta och försigtigt. Ack, om han nu vore ensam! Hur det kära ansigtet skulle ljusna i glad öfverraskning, och han skulle sträcka armarne emot henne Dörren gick upp. De vände ryggen åt henne, och äkta mannen hade icke en aning om, att hustrun åsåg de smekningar, han slösade på städerskan. Först då denna med ett litet anskri ryckte sig lös och skyndade ut genom andra dörren, vände han sig om för att se, hvem som skrämt henne. Deras ögon möttes. Var det verkligen hans hustru, denna qvinna med det förstenade ansigtsuttrycket, de förfärade ögonen? »Ebba, Ebba!» utropade han och störtade fram, med en afbedjande åtbörd sträckande händerna emot henne. Men hon höjde afvärjande sin hand och vek tillbaka, ljudlöst, som om hon nalkats en död. »För Guds skull förlåt mig!» utropade han med skälfvande röst. »Tala icke, rör mig icke», svarade hon rysande, och med samma liflösa uttryck i sitt askgrå ansigte vände hon sig om och gick. Gick med svigtande steg, utan att han vågade stödja henne, och morgonrockens mjuka veck gledo längs mattan, draperande sig kring den magra gestalten, ohyggligt lik en svepning. Och så försvann hon och slöt till dörren utan buller. Fåglarne sjöngo och qvittrade derute i solskenet, men hon hörde det icke, det susade för hennes öron, och hufvudet kändes tungt. Då barnen kommo hem, möttes de af fadren, som hejdade dem på tröskeln. »Barn, gå in i matsalen», sade han, »jag vill tala några ord med Erik.» De lydde, och äldste sonen stannade ensam qvar, med någon förvåning betraktande fadrens upprörda ansigte. »Gå in och se om mamma», sade han utan att se sonen i ögonen, »jag fruktar, att hon blifvit sämre.» »Hur har det kommit?» »Hon har varit uppe», svarade fadren, ännu undvikande sonens blick. »Nå, än sen!» »Det råkade sig så olyckligt att Nå, du är icke något barn; försök att ställa tillrätta. Vid dessa ord flög en brännande rodnad öfver den unge mannens ansigte.
Reservation: af Friherre Cederström, R.i »Då, på sätt Ekonomi-Utskottet i sitt betänkande N:o 12 uttryckligen erinrat, förslaget om prebendepastoratens upphörande innebure ändring i presterskapets privilegier, som, enligt 114 § Regeringsformen, erfordrade samtycke af alla fyra Riks-Stånden, men Högvördiga Preste-Ståndet, hvars rätt förslaget berör, vägrat dertill bifalla, anser jag, (utan att nu vidare ingå i utvecklande af önskvärdheten deraf, att något tillgörande i ämnet kunde, med iakttagande af nödig varsamhet, ega rum), det Utskottet, i stället för den högst obetydliga jemkning, i ordalagen af sin förra hemställan, nu vidtagits, hade egt anledning inskränka sin nu utlåtande framställning i ungefärlig öfverensstämmelse med Ridderskapet och Adelns beslut, hvarigenom kollision icke behöfde uppstå med Utskottets egen åsigt om frågans grundlagsenliga beskaffenhet, men ändamålet ändock, ehuru i en mindre vidsträckt grad, möjligen kunnat ernås, då deremot nu tyckes vara att emotse föga eller intet annat lagligt resultat, än det som ligger i redan dels gifvet, dels yrkadt afslag.» . Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o il. 3 K so 47. Ank. till Exp.-Utsk. den 14 Febr. 1866, kl. 12 roidd. Betänkande, i anledning af väckt motion om utfärdande af en Ordningsstadga för städerna i riket.
Hvad angår kostnaden för redskapens försegling; så finna Utskotten, smed afseende på den större inkomst, sorn den redan fastställde högre beskattning å bränvinsbränningen kommer att .till Staten inbringa, skäligt tillstyrka, att berörde kostnad, ehvad liela den tillåtna tiden eller endast endera terminen deraf till bränvinsbränning begagnas, må af Kronans medel ersättas; dock att reseoch tractamentspenningar ej få af Kronobetjeningen beräknas. Vidare få Utskotten anmäla, att då samtlige Riks-Stånden bifallit Memorialet N:o 7 i den del, sorn angår Riks-Ståndens beslut vid Utskottens förslag om åbyggnads beräkning i det egendomsvärde, hvarföre bränvinsbränning utöfvas, och i följd deraf samma förslag kommer att förfalla, samt i delta ämne förblifva vid hvad förut varit stadgadt, har sådant blifvit iakttaget uti förslaget .till Förordning om bränvinsbränningen. Sedan Förstärkta Stats-Utskottet numera afgjort frågan om bränvinsbränningens beskattning, har Tariffen på pannerymds-afgiften samt beskattningen i öfrige delar, i öfverensstämmelse dermed, blifvit ändrad. I öfrigt är anmärkt: Vid usta a) att senare momentet af denna §. är otydligt i orden ”för dem, sorn till bränvinsbränning äro berättigade ” då skillnad sedermera göres uti 10, 3i och 87 §§. emellan hemman, som till bränvinsbränning äro berättigade, och dem, som anmält sig vilja utöfva denna rättighet; b) att rättighet till distillering med sex kannors panna bör utsträckas äfven till dera, sorn icke .bränna bränvin, och få utöfvas under hela året. Vid 2: dr a $. «a) att denna §., i afseende på minimi-Yärdet, är stridande emot 7 Bew-, Lagsamt Allm. Bes v.- och Oecon.- Utsk:s Utlåtande N:o 8. §., och bör sålunda rättas, att vid slutet uttryckes: ”utom i de händelser 6 och y <§'§■ upptaga.”
N:o 82, 183 lenhet för studier, anses fullt lämpliga att ingå i de tekniska anstalterna, hvarigenom, om den får fortfarara, lätteligen ett misstroende mot de tekniska anstalterna kan uppstå, dä man finner sina förhoppningar i detta hänseende gäckade; ocdi då de lärokurser, som förekomma i fjerde klassen af den reala linien uti elementarläroverken, böra af hvar och en, som vill göra anspråk att i en tiilämpningsskola inhemta högre kunskaper i en viss rigtning, med lätthet vara genomgångna vid fjorton å sexton års ålder, får jag vördsamt föreslå, att Rikets Ständers ville till Kongl. Maj:t aflåta underdånig skrifvelse med begäran om en revision af stadgarne för Teknologiska Institutet och de tekniska elementarskolorna i riket i den syftning, att vilkoren för elevs antagande i dessa skolor måtte, hvad beträffar kunskapsfordringarne, så förändras, att elev skall hafva godkänd insigt i de ämnen, som tillhöra lärokurserna i den reala liniens fjerde klass uti rikets elementarläroverk, dock med det undantag, att för inträdessökande, som visat prof på ovanliga anlag, må på Styrelsens pröfning ankomma, huruvida undantag frän sagda vilkor må kunna medgifvas. Stockholm den !ö November 1865. C. H. Rundgren, N:o 82. Af Doktor Limdberg: Om pension åt Notarius Publicus Svante Jacob Callerholm. Hos det Högvördiga Ståndet anhåller jag att få göra en framställning, för hvilken, oansedt åsyftande ett statsanslag, jag likväl hoppas att kunna vinna ej blott Högvördiga Ståndets understöd, utan äfven Rikets Höglofliga Ständers bifall. Jag ber att få föreslå beviljandet af en pension till belopp af Fyrahundra Riksdaler Riksmynt om året, att utgå ifrån Allmänna Indragningsstaten, till nu merj ur tjenst afgängne Notarius Publicus Svante Jacob Callerholm, räknadt ifrån början af nästkommande statsreglering och så länge han lefver.
PolisFörfattningar ingå äfven deruti, hvadan målet ofelbart kommer att, på sätt Konungen tjenligast finner, lämpas efter TullFörfattningarne. Jag kan då icke anse framställningen från Rikets Ständer vara annat, än ett uttryck af deras io8 Den 23 Februari i e. ni. önskan. Du målet är så beskaffa cl t, och derest icke något i förslaget förekommer, sorn skulle uppenbarligen strida emot Ståndets beslut, vore det kanske tjenligast att Ridderskapet och Adeln antoge jemkningsförslaget, på det att målet derefter finge, utan vidare uppehåll, till Konungen afgå. Skola vi deremot rösta om saken i ett Förstärkt Utskott, som ännu icke är valdt, så är det troligt, att bon ej slutas under Riksdagens lopp, och följagteligen desto vissare blifver utan all påföljd. Konungen kommer då att afgöra saken utan att ens inhemta hvad Rikets Ständer önskat; ty att de gamla författningarne skulle bibehållas, sedan grunderna blifvit förändrade, kan jag icke antaga. Jag tillstyrker således vördsamt, att Ridderskapet och Adeln måtte godkänna jemkningsförslaget. Herr Tham: Till hvad Herr von Hartmansdorff yttrat får jag endast lägga, att alla ekonomiska och lagfrågor förfalla då 2 Stånd stanna emot 2, och gå ej till Nämnd. Det är endast då 3 Stånd afgöra dem sammanstämmande, som beslut blir fattadt. Sålunda lära icke dessa frågor, såsom icke varande beskattningsfrågor, komma till Nämnd. Det är just på det att icke dessa frågor må förfalla, som jag förnyar min anhållan, att Ridderskapet och Adeln måtte bifalla jemkningsförslaget. Afslås det, så komma Rikets Ständer cj alt yttra sin tanke i ämnet. Den 23 Februari i e, ni. ion Herr Crusenstolpe, Magnus Jacob:
Den små-sill, som i öfrigt fångats i Bohuslänska skärgården de sednare åren, hade äfven befunnits vara af samma slag, som den år 1808 och föregående åren fiskade slor-sill och den skillnad, som i individernas storlek inom serskilda stimmar visat sig, syntes endast härröra från stimmarnes ålder. I afseende på orsakerne der Lill, att den stora sillen vid nämnde tidpunkt från Bohuslänska kusten försvunnit och sedermera icke, åtminstone ej till någon betydlig mängd, återvändt, har man genom de anställda vetenskapliga undersökningarna ansett utröndt, att dessa förhållanden till en del härrört derifrån, att det vid trankokningen uppkommande trangrums och afskräde utkastats i vattnet, hvarigenom detsamma blifvit grumladt och orenadt samt hafstång och andra växter, bland hvilka fisken vanligen lade sin rom, förstörde, äfvensom att den tystnad, sillen under lek tiden anses fordra, oupphörligen blifvit störd genom det huller, uppsättning af byggnader för trankokning och insaltning samt andra för fisket begagnade anstalter medförde, men hufvudsakligen föranledts deraf, att man brukat s. k. vadar till sillens fångande. Denna redskap, hvars enda nytta visat sig vara, att man dermed inom kort tid kan fånga en stor mängd lisk, men som, detta oaktadt, icke nyttjas af Holländske fiskare, ej heller i Norrige, på de ställen, der sillfiske idkas, eller i Halland eller Skåne, har i så måtto skadat sillfisket i Bohus-skären, att, då dylika redskap begagnats, ej allenast den större fisken, utan äfven till och med det.minsta sillyngel medtagits, i anseende dertill, att, då vaden blifvit sträckt, maskorna, om än någorlunda stora, båldt sammandragits, hvarförutan vaden förstört hafsboltens vextlighet, jemte den fiskrom och det yngel, som der samlat sig. Yadarne hafva funnits vara af olika storlek, med större eller mindre maskör, och man har begagnat vadar af 120 famnars längd och 13f famnars djup, hvilkas skötande fordrat hvardera 15 till 16 man.
Organisationen af Folkskolor, i följd af Rikets sist församlade Ständers anslag dertill och den derom utkomne författning, är under beredning och folkskole-lärare äro danade och utgångne ifrån det för Stiftet dertill inrättade Seminarium här i Westerås. Vid Westerås Gymnasium har år i843 antalet af de studerande utgjort 34. Westerås högre Lärdomsskola bevistades 1843 af 144 lärjungar, ibland hvilka 61 studerade i Apologistkiasserne. — Om den i Sala under detta qvinqvennium inrättade högre Apologistskola får jag tillfälle att anföra under artikeln Sala Stad. — Angående den lägre Landtbruksskola, som år 1S43 öppnades vid Hägervalin i Skultuna, åberopas hvad under artikeln om jordbruket redan är anmäldt. For öfrigt är någon annan Slöjdskola ännu icke i Länet tillkommen, mer än Flickskolan i Westerås, inrättad 1842. I denna skola undervisas flickor uti de qvinnoslöjder, som inom tarfliga hushåll förekomma. Hälsovården i Länet besörjes af en Provincialläkare med station i Westerås, förutom Regementsoch Bataljonsläkare, Stads-läkare, Bergslagsoch Bruks-läkare samt en särskild Läkare vid Strömsholms Stuteri. Examinerade Barnmorskor äro i alla städer och för nästan alla socknar anställda. På Länets Lazarett och Kurhus, inrättadt i Westerås, har patienternes antal år 1843 u'gjort tillsammans a38. Af dessa voro för venerisk smitta å Kurhuset intagna 81. De öfriga för chroniska sjukdomar, yttre I 24 skador m. ra. på Lazarettet intagne 157. Vid årets slut qvarliggande å Kurhuset iq och å Lazarettet n3; under året aflidne i3. Apothekens antal är oförändradt 6. Ibland Hälsobrunnar i Länet är Sätra Brunn, belägen i Kilda Socken, den äldsta och bäst ordnade. En Brunns-Intendent ifrån Medicinska Fakulteten vid Upsala Akademi styr denna inrättning, hvarest under brunnsterminerne hålles ett särskildt. Apothek, som icke är inberäknadt i förenämnde antal.
lo. Genomsågos förledna årets räkenskaper för kyrkan och fattigcassan som befunnos riktiga, och underskrefvos. 2o. Proponerades val af ledamöter till berednings Committeen för detta år. Församlingen kallade enhälligt utan val till ledamöter i denna committee de samme, som vid den sistvarande, neml(igen): Av Riddar-skapet och Adeln Kammarjunkaren Välborne Herr Carl Uggla på Stora Djula — så som stånds person församlingens Comminister Herr Carl N. Brunberg — och af Bonde Ståndet Olof Jansson i Ändebohls Stugan, Georg Körner i Ändebohl, och Sven Larsson i Jälksäter. 3o. Uplästes den deln af denna församlingens älskade och saknade lärares afledne contract prostens Herr Magister Carl Fredric Manecks testamente, hvarigenom han, före sin död, förärat denna församlings fattic cassa tretie tre Riksdaler 16 skillingar Banco, och upvistes penningarne samt räknades. Frågades, om några inhyseshjon utan vederbörligt tilstånd inflyttat i församlingen. Sexmännen svarade, att något sådant icke vore dem bekant. Efterfrågades, huruvide brofogden gör sin skyldighet medelst svin-ringningen. Soknemännen sade, att den af honom väl i vår blifvit verkställd, men behöfde förnyas, hvartill han förmanades. 60. Ingen anmältes, för att blifva upförd på listan ibland insoknes tiggare. Tillkännagafs af pastor, att 2ne fattigdelar voro lediga: En uti första classen utan husrum i fattigstugan, och en uti 2dra classen. Som ofvan intagne herr prosten Manecks testamente till fattig-cassan innehöll det villkor, att gamla ofärdiga pigan i Prästgården Brita Olsdotter skulle få full fattigdel, hvari församlingen enhälligt ingick; så beslöts nu äfven, att hon nu strax skulle få den lediga fatiggdeln uti första Classen. Undertecknad
Man bär visserligen trott, att olägenheterna skulle afhjelpns, derest en större offentlighet gåfves åt afhandlingarne, medelst deras kungörande i tidnrngarne samt från predikstolarne och uppspikande vid domstolarne och andra offentliga samlingsrum, dels emedan det vore att förmoda, att personer som icke afbåtlas från svekfulla aftal genom den redan påbjudna offentliggörefsen, skulle frukta för ett allmänt kungörande af åtgärder, om hvilkas ärlighet skäliga misstankar förefunnes, dels oek enär sådane aftal äfven derigenom skulle i betydlig mån försvåras; men häremot bör et - n Lag-Utskoltels Betänkande, N.-o 69. inras: alt då det föreslagna allmängörandet skulle åligga så väl bedragaren, som den redlige köparen, den förre cj har större anledning att blifva misstänkt, än den sednare; — att föreställningen om en dylik misstanka sannolikt icke skulle afhålla bedragaren från omförmälde åtgärder, derest han deraf kunde hoppas fördelar; — samt alt dessa åtgärder ingalunda försvåras af ett vidsträcktare kungörande af den föreskrifna handlingen, enär sjelfva formen, under skydd hvaraf åtgärderne kunna vidtagas, förblifver i grunden oförändrad. Såsom en fördel af författningen har jemväl blifvit räknadt: att den, som innehar lös egendom, den han till annan person afytlral, ej skulle kunna genom en sådan skenbar tillgång bereda sig en kredit, som han icke vunnit, i händelse borgenären kännt verkliga förhållandet; men om än detta skäl förtjena!- någon uppmärksamhet, bör dock icke förgätas, att en gäldenär kan innehafva annans gods, såsom lån, såsom anförtrodt, såsom legdt ni. in , utan att sådant behöfver offentliggöras, och dymedelst tillnarra sig kredit, samt att, så vidt förekommande deraf varit författningens sj'ftemål, detsamma blott till eu obetydlig del vunnits.
Der sådana förhållanden ega rum och der bostället är så stort, att från detsamma författningsenligt kan afsöndras en lägenhet tillräcklig att förse Pastor med hans behof af jordbruksalster, der torde ock en dylik afsöndring böra få ske och återstoden af bostället under vanliga vilkor utarrenderas åtminstone i alla de fall, då Domkapitlet, vid inträffande kyrko-ledighet, derom uttrycker sin önskan och församlingen åtager sig bestridandet af de med åtgärden förbundna kostnader. 7) Ali pastoraten, antingen för hela riket eller stiftsvis hänföras till tre klasser med några få lönegrader inom hvarje klass, så väl klasserna som lönegraderna inom desamma lämpade efter pastoratens storlek, folkmängd, besvärlighet m. m., och att detta äfven må gälla för komministralurer. Då det ordinarie presterskapets inkomster blifvit närmare än hittills bestämda och kända, kan och bör pastoraternas klassifikation ske med större säkerhet och noggranhet än måhända någon gång varit fallet. Huruvida något annat sätt för denna åtgärd än det redan anbefallda, må vara behöfligt, är en fråga, till hvars besvarande Rikets Ständers underdåniga framställning icke lemnar ledning; så vida man kan antaga, att den måste ske i sammanhang med löne-regleringen, för att tjena till grund vid tillämpningen af följande punkt så lydande: 8) Ätt lönerna för det ordinarie preslerskapet så beräknas, ali det extra ordinarie, såsom hittills, aflönas af det ordinarie, men ali dervid tillika bestämmes minimum af det aflöningsbelopp, som, förutom bostad och fri föda, bör vice Pastorer Kongl. Maj:ts Nåd.