Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom detta, i sakens natur grundade, förslag undgår jag att närmare -yttra mig om beloppet, hvartill skjutslegan, efter min tanka, nu genast bör förökas, såsom likaledes beroende af olika locai-förhållande; men obestrid. igt synes mig vara, att en dylik förhöjning i raun af öfriga varuprisens betyde] i ga stegring i senare tider nödvändigt bör äga rum; utom betalningen för Hästar, Ridsadel och den skjutsandes abedon, eller egentliga skjntslegan, håller jag före, att en ny och serskild afgift till den skjutsandes förmon bör stadgas för sjelfva skjutsbodet, så att hvarje resande, som hädanefter undgår att uppehållas och vänta på skjuts, bör för Skjutsbud ningen serskildt betala minst 4 sk* Banco för hvar häst, och den, som vill nyttja mer än 2:ne Hästar, ovillkorligen vara förbunden att skicka förbud. Sedan de Skjutsandes villkor sålunda blifvit förbättrade, tror jag Hållskjutsen öfver allt kunna afskalFas och indragas, och reserveskj utslå gen deremot utvidgas och förstärkas, samt med skäl åläggas, att efter den åtgång erfarenheten gifver vid handen städse hålla 2:ne eller flere så kallade Courirhästar Besv'. och • Enort* Utsk. Betänk anden. 7)9 framme vidGästgifvaregårde.n till den resandes och skjutsandes samfällda beqvämlighet. Här» igenom vinnes den dubbla förmon, att skjutsfärder alltid börjas med hvilade Hästar, och att onödigt uppehåll i det närmaste förebygges. Den enda Forvagns-inrättning, sorn i värt land möjligen skulle kunna bära sig, och i betydlig måtto komma allmänna skjutsinrättningen till understöd, vore, att i förening med Post-förseln tillåta 2:ne sä kallade dubbla Postvagnar med Jtne Hästar hvardera, från och till hufvu<Jstaden afgå hvarje vecka pä de 2:ne stora stråkvägsrne, Söder ut till Linköping, och, Vester ut till Örebro.
«Pappa har låtit förgylla upp ramarna, och satt upp dem i salongen,» svarade Emma. Hastigt såg gumman sig omkring i «spökkammarn» och vexlade en leende blick med Leonna. Inkommen i salongen drog friherrinnan schalen omkring sig, som om hon tänkte på höststormarna och dessa tunna väggar. Sedan hon liksom helsat på de «kära bilderna,» jemförde hon dragen hos modren, med den medaljong hon bar om halsen. Hon hade burit den sedan hon var tolf år, sade hon. Nu kom Anton, och tillsade modren att «vikarne» voro helt nära. «Du väntar väl inga gäster?» frågade tanten. «Jag trodde att få tillbringa en treflig afton med dig och barnen.» «Så önskar äfven jag bästa tant,» försäkrade lagmanskan, «men efter hvad gossen säger, lära våra grannar komma hit, inviterade äro de ingalunda, men nog begriper jag saken. När tant kom hit i dag, var assessorskan R—s huspiga här i ett ärende; hon har väl talt om hvilket rart besök vi fått, och nu komma de, nyfikna att göra tants bekantskap.» Hon skyndade ut, följd af Jeanette, som leende hviskade: «Ack den fintliga mamma!» Värda läsare, månne detta är «savoir vivre?» Grandtanten presenterades med en viss högtidlighet för «grannarna»; när kaffe var passeradt, arrangerades spelbordet. Friherrinnan tog väl kort, men icke road deraf, lemnade hon dem åt Renata, och gick ut i salongen till flickorna. Jeanette satt vid instrumentet, och lärde under upptåg och gyckel Bina Möllerstedt att spela «gubben Noak.» De andra stodo omkring, med undantag af Eva Strutz, Emma och Leonna, som vid ett bord framför soffan, voro upptagna af Åbo Tidningar, som lagmannen hemtat dit för tantens räkning. Först vände hon sig till fröken Eva och frågade hvad hon läste. Eva visade på verser, enkla, men fulla af behag, undertecknade med M. F—n, äfven andra af Stjernstolpe. «Fröken Eva är road af poesi, och skall som jag hört ¯äfven¯ skrifva,» sade friherrinnan vänligt.
N:o 92, i afseende på begrafningshjelps aftjenande och uppbärande qvartalsvis, finner jag för min del ingen anledn. att vidblifva något af 12 H. 8 58 Den i3 Augusti. livad Utsk. i denna del föreslagit. Då Utsk. i dess sednare betänk. ansett de nnvar. författningarna böra förblifva gällande i afseende på utbekommande af begrafningshjelpen genast efter dödsfallet, så följer naturligtvis allt det öfriga af sig sjelft. Den sorn tillträder en tjenst, aftjenar begrafningshjelp, och den kominer vid bans död hans sterbhus till godo; men den sammanblandning af nådårsoell liggetids—besparingarna med pensions-cassorna, som Utsk. i sednare betänk, gjort, skulle kunna medföra tvistigheter, som kunna undvikas, om de hittills gällande författningarna förblifva oförändrade. Jag tillstyrker derföre afslag å denna punkt, så väl i förra som sednare betänkandet. Hr von Hartmansdorff instämde med Frih. Cederström. Hr Frill. o. Landtm, hemställde, om R, o. Ad. behagade bifalla 6:le punkten. Ropades nej. R. o. Ad. ansåg derefter, uppå framställd propos., att, 1 hvad 6:tc punkten angår, borde förblifva vid hvad hittills stadgadt varit. 7 ;d e punkten. Hvad Utsk. i denna punkt yttrat, ansågs icke erfordra någon åtgärd. Lades på bordet nedannäranda från Utsktn inkomna betänka) och ullåttn, nemi. från Lagutskottet: N:o 88, i anledn. af vackt motion om förändrade föreskrifter, angrde sättet för stämnings delgifvande ; N:o 89, i anledn. af vackt motion om skyldighet för köpare af fast egendom på landet att, i händelse säljaren innebar förmynderskap, tillse att derför genast varder redovisad! ; A:o go, i anledn. af väckt fråga om ändring i sista mom. i 5 §:n af a3 cap. Ärfda-b:n; N:o gi, i anledn. af väckt motion om tillägg till 12 cap.
För att vara conseqvente hade vi, i sådant fall, utan voteringar, och 52 H. 6* 84 D e n 2 December e. m. utan att ingå i sjelfva systemet, bort genast öfverlemna afgörande! åt BancoFullmägtige. Jag förnyar min anhållan om votering. Grefve af Ugglas > Gustaf: Det synes nära omöjligt, att i en voterings-proposition afgöra så viii räntan, sorn den väsendtliga omständigheten, om Obligationerna skola vara å vista, eller med uppsägningstid. Jag hemställer derföre, om vi ej först kunde få proposition, huruvida Obligationerna böra vara å vista eller på tid; vi kunde sedan latt komma öfverens om räntan. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMarskalken yttrade, att då votering redan blifvit begärd, ansåg Hans Excellence sig böra föreslå följande Voterings-proposition: Den, som bifaller, att de Obligationer Banken kommer att utfärda må ställas å högst 3 procents ränta och minst 3 månaders uppsägning, samt med förbehåll att räntan upphör å förfallodagen, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses Ridderskapet och Adeln väl bifalla, att ofvanberörde Obligationer må ställas å högst 3 procents ränta, men tillika besluta, att åt BancoFuIlmägti - Den a December e. m. 85 ge må öfverlemnas, alf. antingen liestämma Obligalionerne till inlösen viii anfordran, eller efter högst aine månaders uppsägning, då räntan å förlallodagen upphör. Friherre Cederström: Ordet högst 3 procent är alldeles detsamma, som bestämdt 3 procent, ty när det i Reglementet stadgas, att man kan erhålla 3 procent för sina penningar, lärer ingen sälta in penningar i Banken, derest han icke erhåller 3 procent. Om BancoFulIruäglige endast bjuda 2 procent, erhålla de icke några penningar. För min del anser jag 2 procent vara alldeles tillräckligt, och är öfvertygad, att samtelige Cassör skola insätta sina penningar mot 2 procent. Ännu är icke summan bestämd. Om räntan blir liten och rörelsen stor, bör summan icke bestämmas, och då är ej farligt, alt räntan är låg, ty Banken vinner blott mera deraf.
LittA. General Sammandrag af Rikets skuld, enligt an» komnes upgifler och de inom Slars» och Riks» gäldS, Werten warande handlingar. Riksgälds»Conkoret§« Utländska ssuld efter pari Courier Obetalte primer för ären 1328 er 1809. , » Obetaldte räntor för samina a 766,784-26 1 hwarifrän afgär Con» toirets rörliga tillgängar i Utländskt mynt » 226,862 — 7 och Återstoden mföres med Baneo sverre i ^,887,981 24,490 26 6 5^9'Y2/ Tranopo. jio,452,Z9sl4Ziio 2"- Z4-6 Den 7 December. Transport-,!io,4s2,;95'4Z io Imikcsgälden sedan fordringarne ä' ro a^dragne , 192,708 5 Utelöpande Crebitsedlar, som Contoirer szelft vör inlösa 6/261, §87: 28- 6. cllcr. devalverade 4,l74/Z9i 35 Skulder L och för Lriget. Banquens fordran för Credit!v,länet 1,020,220 Ditto Vikto för Ve enligt Riksens Skan» ders Vestm gjordr öfrige sörskotter för kriget. 6,020,002 R:dr 7,202,022 dan sam StatsContvirctcrhältitsf RikSgälds Cont. är >8c>8 till krigets fortsättande. 2,;;Z')zz AikSqälds-Conr toiretS fordran för bristande ersättning
Vet ni, hur det slutade? — Ja. — Säg mig först hur stod hon er nära? Var hon en släkting till er? — Hon var min sons fästmö. — Åh, kärleken kom ändå, som jag förutsade. — Ja — stackars Dagny! Och när den kom, när hon inte mer kunde fly — Ni får inte glömma, att jag känt henne, sade jag, i det jag lade min hand på fru Melbys arm, att jag haft och fortfarande har ett djupt intresse för henne, att det ni talar om för mig är ett förtroende, som jag skall respektera och som aldrig skall skada henne hvad det än må vara. — Ni har rätt. Det jag har att säga, kan inte skada henne. Jag förstår nog, att edra förmodanden rörande hennes »hemlighet» gingo i samma riktning som mina gjorde i början. När jag först fick höra, att min son fäst sig vid en ung flicka, som förde ett full komligt själfständigt, själfrådigt lif, som reste ensam, var excentrisk, — kort sagdt, allt det där ni nu talat om, trodde jag liksom ni, att det låg något bakom; och det gjorde det också, fast icke i den mening vi trodde. Det måtte varit strax efter hennes sammanträffande med er, som hon vistades i Rom i samma familjpensionat som min son. Han idkade arkeologiska studier där nere. De voro mycket tillsammans, som ni vet man är det i utlandet, besökte museer och kyrkor och gamla Rom, gjorde utflykter tillsammans med andra skandinaver och långa promenader ensamma. Han blef genast förtrollad; och genom hans bref förstod jag det snart. Jag förstod det, långt innan han i några osammanhängande rader underrättade mig om att han friat till henne och fått afslag och att hon, när han ej velat nöja sig med ett nej »sans phrases» hastigt lämnat Rom, »flytt från honom», som han uttryckte sig. Han följde efter henne till Florens, dit han af flera skäl förmodade, att hon rest. Hon hade varit där, men lämnat staden samma dag han kom; troligen hade hon fått reda på hans ankomst. Det var inte det enda försök han gjorde för att återfinna henne; men allt var förgäfves. Hon hade gifvit honom ett så bestämdt afslag, att han ej kommit sig för att fråga efter skäl; det hon gifvit honom, att hon aldrig tänkte gifta sig, ville han ej nöja sig med.
Deras uppdrag är hvarken att åtala eller att bestraffa förbrytelser; de äro endast kallade att afgöra, huruvida den anklagade är gerningsman eller icke lill det brott, som honom tillvitas.” Jag anser lagförslaget bryta mot flera sunda juridiska grundsatser, och jag röstar för dess förkastande. Förslaget i 18 punkten blef af R. o. Ad. förkastadt. Förslag till ändrad rcdaction i afseende på stadsdomstolarnes benämning. Tryckfrihetsförordningen. i L 6:o. Förbrytelser emot denna lag upptagas vid allmän underrätt i den stad, der boktryckeriet, ifrån hvilket den åklagade skriften utkommit, anlagdt är, eller, på sätt 1 § innehåller, vid anläggandet anmäldt blifvit. I Stockholm sker detta upptagande vid första allmänna underrätt; i öfriga städer, der första och andra underrätt finnes, vid den sistnämnda; acadcmicrnes jurisdictionsrätt —- Frosteoch DorgareSt:n hade bifallit detta förslag. Frih. Cederström, Jacob: Den föreslagna förändringen innefattar aldrig ett grand i förändringsväg, ty, efter det nu gällande stadgandet, skall i städerne, Stockholm undantaget, jemväl der kämnersrätter finnas, förbrytelsen upptagas vid rådstufvurätterna. Så är jemväl här föreslaget; det heter nemi.: ”1 Stockholm sker detta upptagande vid första allmänna underrätt; i öfrige städer, der första och andra underrätt finnes, vid den sistnämnda.” Detta förslag är sålunda, lindrigast sagdt, öfverflödigt, och jag röstar emot dess antagande. Hr von Troil: Frih. Cederström har visserligen rätt i sin premiss, att den föreslagna § icke innefattar ändring i sak, men måhända torde dock finnas att conclusionen är oriktig, om man tager i betraktande en mellankommande omständighet. Vi hafva nemi. sedan lång tid tillbaka ett förslag till lagbok, som upptager andra benämningar å domslolarne. Const.Utsk. har med den föreslagna förändringen blott velat åstadkomma, att när det nya lagförslaget komme til R. St-.s pröfning, desse då måtte af grundlagen vara oförhindrade att, efter som de finna skäligt vara, detsamma antaga eller förkasta.
Lag och klara skäl samt ändtligen i 24 Capitlet 3 §. berörde Balk, att ’ ali Dom bör fästas på. skäl och Lag och ej pd godtycke', och skall sjelfva saken och målet, ther i tvisten består, med thes nådiga omständigheter, tydeliga theri utsättas, sd ock the hufvudskål och then Lag, ther d slutet grundas;" så, enär dessa stadganden, efter Utskottets omdöme, ej allenast äro så klara och bestämda, att något förtydligande deraf ingalunda är behöfligt utan ock, så vidt Utskottet förmått uppfatta Motionairens mening, I sjelfva verket innehålla allt hvad Motionairen i den äskade förklaringen vill hafva £öreskri£vet> finnér Ut - 32 LagUtskottets Betänkande Ntris 82 och 83. skottet, som anser några närmare lagbestämmel» ser, i afseende på Domars och Utslags form och uppställning, i allt fall vara både öfverflödig ga och olämpliga, otn ej omöjliga, sig salena all anledning alt Motionen understödja, oell får derföre vöidsamt tillstyrka , att något afseende S ifragavaran? de förslag ej må göras. Stockholm den 23 Julii 182g, N:o 8j* lÄnkom til] Exped. Utskottet den 30 Julli 1819; Betänkande, i anledning af Herr Friherre Fredrik RidderstoU pes Motion, om stadgandei hit* vida Charta Si g i llatce~för säljning sm an är att anse såsom Uppbördsman, eller ej, •Af den anledning; att 4:dé punkten I 13 z{ Kongl. Förordningen om Stämplade Papper^ af?
Gyldenstol105. 77 pe, Anton Gabriel; af Ugglas, Ludvig; — 107. 77 Klingspor, Mauritz Staffan Philip; — 20. Frih. Leijonhufvud, Axel Gabriel; 249. 77 Adlersvärd, Elik Seth; 389. 77 von Kriemer, Robert Fredrik; 393. 77 af Schmidt, Carl Johan Georg; — 37. Ilr Rosenstråle, Fullm. Hr Tornerhjelm, Rudolf; — 1703. 77 Blomcreutz, Fullm. Hr von Hofsten, Sten Erland; — 1712. 77 von Nachreij, Fullm. Gr. Sparre, Johan 2018. 77 Alexander; af Forselles, Adam Magnus Philip; — 2002. 77 af Dittmer, Fullm. Hr Adlersparre, Rudolf. 338. Frih. Banko-Utskottet: Tersmeden, Wilhelm Fredrik; — 2082. A. Hr Mannerskantz, Carl Axel; — 1038. 77 Bogeman, Carl Adolf; — 1370. 77 Stjernblad, Jules Edvard; — 1413. 77 Råfelt, Anton; - 1030. 77 Reutersköld, Carl Leonhard, — 1917. 77 Berg von Linde, Johan Albrecht, — 2017. 77 Björnstjerna, Oscar Magnus Fredrik; — 2320. 77 Akerman, Fredrik. 381. Frih. Lag-Utskottet: Hjerta, Fullm. Gr. Sparre, Erik; — 100. Hr Uggla, Fullm. Hr Cederschiöld, Robert Theofron; — 1877. A. „ Carleson, Edward Henrik; — 1115. 77 Gyllenhök, Fullm. Hr Weidenhjelm, Ernst Allm anna August. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: — 120. Gr. Liljencrantz, Gustaf Fredrik; — 140. 77 Björnstjerna, Carl Magnus; — 133.
S. D. Vid förnyad föredragning af Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskoltets ytterligare Utlåtande, N:o 72, i fråga om vissa dagars undantagande fran auctionsförrättningar, beslöt PresteStåndet, att samma Utlåtande gilla ^ likväl under vilkor, att hvad af Utskottet blifvit föreslaget örn vissa dagars undantagande från auctionsförrättningar \ så val uti dess Betänkande Nio 4 , som uti ifrågavarande Utlåtande , endast borde gälla för auctioner ä landet. S. D. Bifölls vid förnyad föredragning StatsUtskottets Utlåtande, N:o 88 öfver de hos Högvördige PresteStåndet samt Välloflige BorgareStåndet gjorda anmärkningar vid Ut-' skottets Betänkande, N:o 48, angående aflöhingen vid innevarande Riksdag för RiksStåndens och deras Utskotts Secreterare, Cancelliet och Vaktbetjente. S. D. BancoUtskottets Memorial, N:o 19, i anledning af 1827 års Revieions-Berättelse, rörande ändring uti 3 Ari, 2 §. 2 Mom. af det Reglemente för Odlingglån, som genom Kongl. Majus Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 1824 blifvit till ali? män efterrättelse utfärdade. 54 Prut. Utdrag den 11 Mars i8?g. N:o 52o, rörande eftergift och afskrifning fö/ 6oa> R:dr B.co, sorn bt 1825 genom inbrottsstöld fr>rk om mit utur ett i SmåsedelsComm ssaiie lummer inom Banken befintligt skåp ; och N:o 21, om eftergift och afskrifning för 200 R:dr B:co, utgörande värdet af en i VexelBmken år 18^7 bortkommen inlöst transportsedel , hvilken måst för andra gången infrias, bIefvor, viii nu förnyad föredragning, äf PresteStåndet bifallne. Från Vallöf]* BorgareStåndet* S. D.
Hon har rest upp för att rådfråga läkare. Hon är sjuk, men ligger dock klädd på soffan.» Jag beklagade hjertligt detta förhållande men begrep ingenting vidare. »Skulle det icke göra fru Carlén ett nöje att bli bekant med kusin-författarinnan?» »Det tror jag, upprigtigt sagdt, icke – man har ofta sina intryck om författare, som förlora sig då, man lärer känna dem.» »Det är möjligt, men här blefve det utan tvifvel tvärtom. Och om jag får presentera eder för hvarandra, så skulle det vara mig ett stort nöje. Fru Knorring och jag äro mycket gamla bekanta.» »Säg då så godt ärligt», svarade jag, »att det är fråga om en liten ambassad. Friherrinnan Knorring vill väl ha en visit af mig, för att se huru jag tager mig ut, men å andra sidan skall det icke vara hon utan jag som haft idén om visiten.» »Nå väl, hvarför skulle den äldre författarinnan icke kunna önska att se den yngre. – Tro mig, hon gör det.» »Då hade den omständigheten bort framställas genast. På en begäran af fru Knorring skall jag genast komma. – Men hennes åsigter äro kända, och jag vill ej anses vara påflugen.» Frågan vreds och vändes ännu några minuter. Men då jag förblef vid mitt beslut, resolverade sig mamsell Röhl för att erkänna det hon erhållit som uppdrag, hvad hon dock förstått att fru Knorring helst sett skulle kommit till stånd genom en anhållan från min sida. Andra eftermiddagen blef utsatt till visiten, som skulle ske en timme före spektakeldags, ty den tiden och långt derefter brukade jag ännu besöka teatrarne, och jag hade stämt möte med min man nära friherrinnan Knorrings bostad. Marie Röhl hemtade mig, och nu var det stora ögonblicket inne då jag skulle framträda för Sveriges mest qvicka, mest talangfulla, mest satiriska och mest högmodiga författarinna, att säga sanningen, kände jag mig långt mera berörd af oro, än då jag första gången kallades till drottning Josefina. – Den senare skulle visst icke önskat sätta mig i ringaste bryderi, men jag var fullt förvissad att den celebra litterära damen icke skulle skona mig, som tidningspressen så ofta skonat. Hon låg på sin soffa och höll ögonen slutna.
Ett århundrade hade snart fullristat sina tal å murarne af kristall. De voro ofördunkladt klara, dessa murar, orubbade, utan fläck: härskare-handen, härskareordet hade hvilat of ver dem. — Då hopa sig tjocka moln i öster. Himlens stjärnor skymmas. Dånande nalkas stormen. Han bryter sig mot murarne. Det mörknar, det brusar, marken skakar. Dar, långt bort i köldens, morkrets rike, vredgas den mäktige härskaren. Bergsvandrarne, jättarne, som stå omkring tronen, hviska onda råd i hans öra. De rikta hans blick mot den gröna dalen. De fråga: » Hvarför skall just dm dalen bevarasisom en ögonsten? Dess murar aro blott glas i din starka hand, o konung! Se, där lyser blott det bleka himlaljuset. Icke ens våra sköna, mångfärgade lampor brinna där. Härskare, låt icke en usel mur af glas skilja dalen från ditt öfriga rike! » Och harskare-ordet, — namnet, som at ålder stått inristadt på murarne, plånades ut. Den skyddande handen drogs tillbaka. Vinterstormen släpptes lös. Han for fram isande, dödande kall. Han andades öfver tusendetal blomsterknoppar i dalen — de stelnade. Han dref fram en lavin; den slungade en sten mot kristallmuren och denna bräcktes, krossades. Nu låg dalen öppen — utan skydd. Bergsandarne, jättarne le mörkt, hotande. Dalens inbyggare förskräckas, bäfva. T A EN SOM ser den hvita hvalen, hans kär&gt; JL J lek vinner ej svar. » Så hade gammalt folk sagt, folk, som ännu trodde på allt slags skrock, som sett hvita -. • • •;; PP hafvet midfc pa ljusa dagen, Allt det där trodde han inte på. Han var n blek ung man, som just nu låg utsträckt öfver två tofter och styrde sin hvässing med ..., _, „, „ „ °g tandens pekfinger och långfinger, for en fin liten sydvästlig bris, ut, till Gungflyskä- a, där han satt sina backor kvällen förut. f • ... «,.
10 mom. i Banko-Reglementet, fått sig ålagdt alt tillse, ingalunda blifvit befrämjadt, ulan fastheldre motverkadt; hvarförutan, då Fullmäktiges merberörda beslut till iakttagande meddelats Direktionen öfver Stockholms Handelsoch Närings-Diskont, men icke Låne-lionlorens Direktioner, Revisorerne skolat fästa uppmärksamhet derå att en önskvärd likhet i föreskrifter för samtliga Diskont-Verken blifvit åsidosatt. 63 §• 80. Till sådana Filial-Banker, som, utan ändamål att ersätta upphörd Privat-Bank, kunna inrättas, hafva Rikets sednast församlade Ständer enligt Banko-Reglementets 211 §. anvisat ett belopp af 1,500,000 R:dr, hvilket belopp skulle hildas dels af de 500,000 R:dr, hvarmed fonden Por belåning af publika papper blifvit förminskad, dels af äldre odisponerade vinstmedel samt dels af den från och med 1851 års början till och med innevarande års slut inflytande behållna vinst. Med stöd af de i åberopade Reglements §. intagna föreskrifter, hafva Fullmäktige till nedanuptagna Filial-Banker, bildade utan ändamål att er sätta upphörd Privat-Bank, beviljat försträckningar å följande summor, nemligen : Till Filial-Banken i Gefle, som trädde i verksamhet den 1 November' 1852 * 500,000. Till Filial-Banken i Christianstad, hvilken i slutet af Juni månad delta år började sin verksamhet 300,000. Till Blekinge Filial-Bank, som öppnades samtidigt med denna sistnämnda 180,000. samt till Skaraborgs Läns Filial-Bank, hvilken under näst lidne Oktober månad är vorden öppnad 375,000. S:gr R:dr 1,355,000. hvadan endast 145,000. af hela anslaget R:dr 1,500,000. icke äro anvisade.
Uti 6:e morn. infördes orden: "tvåhundra riksdaler riksmynt eller femtio riksdaler silfver specie,” i stället för ”fyrahundra riksdaler riksmynt eller etthundra riksdaler silfver specie;” 4:o. Uti 7:e morn. infördes dels orden: "Fem procent" i stället för ”Fern och en half procent;” dels orden: "så att minst en half procent å den förskrifna lönesumman årligen må kunna användas till länets återbetalande," i stället för orden: ”så att lånet må kunna vara återbetaldt under en tidrymd af högst 40 år;” dels ock ordet: ”föreskrifter” i stället för ”bestämmelser.” Hvarjemte Ridderskapet och Adeln i fråga om den sanktion, som borde hos Kongl. Maj:t i underdånighet begäras, biföll Riksgälds-afdelningens uti Herr Bildts vid förevarande Utlåtande fogade reservation upptagna förslag. S. D. Föredrogs och bifölls Expeditions-Utskottets den 3 dennes f. m. på bordet lagda Memorial, N:o 13, angående medels anvisande till gratifikationer åt extra biträden vid Utskottets kansli. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Banko-Utskottets Memorialer, N:o 74, med yttrande och förslag till sammanjemkning af Riks-ståndens beslut, i anledning af Betänkandet N:o 61, angående förändrad organisation af Banko-verket. Voterings-propositionerna godkändes, det andra yttrandet, pag. 3, samt anmälanden, vid slutet af pag. 6 och vid slutet af pag. 8, lades till handlingarne; vid tillkännagifvandet å början af pag. 6, lut Ståndet bero, och i öfrigt gillades Memorialet, N:o 74 och N:o 75, i anledning af erhållen återremiss å Utskottets Memorial N:o 62.