Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
t, måtte sa n ycke: hellre förunnas frihet, att om den så åslundar, vid närmaste KronoMag. izin få utgöra sina Krono-contributioner för året, uti vissa Landtrnanna-varor ef er Länets stadgade Markegångs-pris, såsom i alla fall måste af Kronan uppköpas till den i Carlskrona förlagde Örlrgsflot ans ständiga behof, som utan denna lindring, jordbrukaren, särdeles i den vestra delen af Länet måste digna under sina bördor. Stat s - Utskott c ts Be tänhanden. 7g Hvad först angar den för jordbrukare inom Blekingen yrkade rätt, att i varor afbörda sigsi. re Krono-Uilagor; sä oell enär Statsoch Bevillningsutskotten vid föredragningen af Pehr Pehrssons derom väckta motion erinrat sig, det de till gemensam handlägning med HögloftAllmänna Besvärsoch Ekonomi-Uiskottet fatt emottaga H:r Montgomerys, Fab. och Riksdngs-Fullmägticen Gustaf Gustafssons särskilde memorial, om en lika beskaffad rättighet för alla Landtman, och redan den 16 sistl. Julii, utlåtande deröfver afglfvit, anse Utskotten sig nu endast böra detsamma, såsom egande ett nära sammanhang med det förevarande ämnet, åberopa. Rörande åter frågan om nedsättning i Fevillnirgs-Procenten för Blekinge Län, och hvar. om det tillkommer Eevillnings-Utskottet att sig ensamt utlåta, får detsamma, under förklarande» att det icke Unner något skäl, att i afseende på nämnde Län särskildt, frånträda de för jördens leskattnirg i allmänhet föresligne och godkände grunder, nu hänvisa ti'1 hvad dess den 7 sistl. Juhii afgifne utlåtande i ämnet vidare innehåller. Likväl varder detta allt Riksens Höglofl. Ständers v.daie omprufvande underställt Stockholm den 12 Augusti 1823. 8o Sta ts * U tskott se t Betan kandern N:0 411. Ankom den 18 Au&. 1813.
Rådet förde protocoll varit ålagd, Utskottet uti skrifvelse till Riksens Ständer, under öfverlemnande af sin vördsamma förklaring, att det ej finnes någon anledning till anmärkning emot Stats Rådets Ledamöter, Föredragande eller Konungens Rådgifvare i Commandomål, anmäler att det sålunda förrättat den granskning,' som enligt 76 § Riksdags Ordningen och 11 §n i den af Riksens Ständer stadfäste ansvarighets lag för StatsRådets Ledamöter, Föredragande och Konungens Rådgifvare i Commandomål frikallar bemälte Höga Embetsmän från all ansvarighet för deras Embets utöfning intill den dag då närvarande Riksdag tagit sin början hvilken enhälligt bifölls och skulle expeditionen i enlighet dermed upsättas. Uplästes Första Afdelningens förslag till ändringar i Tryckfrihets Lagen, hvilket efter begäran blef hvilande på bordet, Herr Öfverste Schönström anmälte det Herr Öfversten ämnade bortresa, hvarföre han nu finge förklara att han för sin del tillstyrker ovillkorligt bifall till Kongl. Majts Nådiga Proposition rörande Tryckfriheten. Utskottets Ledamöter åtskiljdes kl. 1 , 8 e. m. In fidem Carl Ant. Kock. 1 Stycket fr. o. m. orden Uppå af Herr Grefven etc. t. o. m. orden dermed upsättas återfinnes i C. U. M. 1810—1815, sid. 266. 204 Den 18 Juni 1812 51. Justerat d. 19 Junii 1812. A. G. Mörner. Thorsdagen den 18 Junii, Kl. 1 „ 10 föremiddagen, sammanträdde R. H. S. Constitutions-Utskotts nedsatte Beredning öfver Tryckfrihets mål, då dess samtelige Ledamöter voro närvarande.
Måhända går det ej an att till de öfriga RiksSttn expediera prot.utdraget så att R. o. Ad. skulle hemställa till dem att föreslå inoch utförselstull på dessa varor, utan det torde förmodligen böra beta, att de ville bestämma denna tull. Likaså torde ordalagen i slutet af Hr Prytz’s motion, der det står: ”eller ännu må anses böra bibehållas” etc. böra förändras. Orden ”eller ännu må anses” hänsyfta på den första delen af motionen, deruti Hr Prytz föreslagit, att prot.utdraget skall innefatta en inbjudning till de öfriga Stånden att jemka sig efter R. o. Ad:s beslut i afseende på förbuden. Enär R. o. Ad. ej bifallit den första delen af inbjudningen, torde det således äfven blifva nödvändigt att utesluta dessa ord: eller ännu må anses. Om R. o. Ad. godkänner detta sätt alt uppsätta prot.utdr, som jag vördsamt tagit mig friheten att föreslå, så skulle det komma att lyda sålunda: Derefter upplästes prot.utdr. med de af Undeit. Ridd.- Secret. deruti föreslagna redaclions-jemkningar. Hr Prytz, Lars Adolph: Alt jag användt ordet föreslå, härrör deraf, att då R. o. Ad. utsatte lull försl ags - Den 16 Januari e. m. 2I7 slngsvis å sådana artiklar, hvarå förbud mot införsel bibehölls, ansåg jag, alt de öfriga Stånden borde inbjudas alt likaså föreslå tullbeslämmelser; men jag vill på intet sätt bestrida riktigheten deraf, att ordet’’b e s t ä m in a” torde vara ändamålsenligare än föreslå, och således förenar jag mig derom. Attåler orden ”eller ännu må anses’’ uteslutas, är en tydlig följd deraf,att den första delen af mitt inbjudningsförslag ogillades. Således får jag för min del instämma uti den af Hr Ridd.Secrettn föreslagna redactions-förändring. Uppå derefter framställd propos. blef prot.utdr. godkändt, med iakttagande af de föreslagna redactions-jemkningarna.
Sedan Hr Gr. o. Landtm., i anledn. häraf tillkännagifvit, att prot.-utdr. i ämnet frän PresteSl. ankommit och skulle blifva uppläst sä snart det blefve ifrån Ridd.-cansliet inhemtadt, hemställde Hr Landtm, om R. o. Ad. ansåge ifrågavar:de punkt böra momentvis företagas till pröfning. Ropades ja. lista momentet. Efter uppläsningen af detta mora., upplästes det från PresteSt. ankomne prot.-utdr., om hvars innehåll upplysning blifvit begärd, och inhemtades deraf, att PresteSt. ansett sä väl det nu förevar-. de lista sora 2:dra mom. förfalla, i följd af R. St:s beviljande vid denna riksdag af ett årligt anslag af 90,000 ridr till elementar-läroverken och de med detta anslags beviljande fästade villkor, men deremot bifallit 3:dje till och med 6:te momme af ifrågavaride punkt Litt. C. Den 5 Augusti. 167 Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer för min del att R. o. Ad. mätte fatta samma beslut som PresteSt., så väl i denna punkt som i de påföljande, på det att öfverensstämmelse i besluten må komma att äga rum. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge förevar:de mom. hafva förfallit, till följe af R. S(:s beviljande vid denna riksdag af ett årligt anslag af 90,000 r:dr till elementarläroverken och de med detta anslags beviljande fästade villkor. Ropades ja. 2:dra momentet. Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge äfven detta mom. hafva förfallit på enahanda skäl som i afseende på det l:sla mom. blifvit åberopade. Riföllos. Upplästes till justering och godkändes följande från Exp.- Utsk. inkomne förslag till R. St:s skrifvelser till K. M.:
Jag skyndade med prenumerations-sedlar, för att draga fördel af det bästa i nationen. Men detta eländiga så kallade Folk, som icke hade förnuft, behöfde ej snille. Man gapade derpå117. Nu fortsätter jag dessa arbeten, för att hafva en resesumma härifrån till England: och att, såsom jag valt mig en Gud, en Tro, en Sällhet, också välja mig ett Fädernesland. Svenska folket vaknar icke på denna sidan Domen. Och, om det vaknar, är det, enligt Historien, likasom det sofve. Jag har icke brytt mig om att forcera prenumerationen förr, än jag har Tacitus färdig; som är gjordt om tre månader. Detta är orsaken, hvarför jag ganska litet skickat omkring sedlar. Också äro dessa arbeten dyra. .. De äro dryga, af oändlig möda, och stort förlag. Men denna dyrhet är ingen verklig. Priserna äro långt under Boklådornas; efter hvilka Ossian kostar sju plåtar, och Tacitus lika mycket. Detta gör fjorton plåtar. Mina – blott nio; ergo, en tredjedel mindre. Belöningen för en sådan möda skall jag ju taga af – mitt fädernesland! Hoc pretium vitae: – sine fruge solum! (Ovid.) Jag har icke svårt att tro M. N. Herres anmärkning, att min styl icke är fullkomlig. Jag vågar blott utbedja mig en egentlig kritik af dess brister. Det skall vara mig ett nytt ädelmod. Näst en god rad, är ingenting ädlare än dess goda granskning. Jag är icke Vestgöte: men Bohuslänning. Då jag sannolikt reser ner genom landet nästa sommar, skall jag icke dessmindre hafva den sista glädjen, att i mitt fädernesland se en ädel och fri Man. Stockholm den 1 Mars 1787. Nådige Herre! — Hädanefter är min adress på Upsala. – Det är icke eld, mod, en sann vilja, som felats mig. Men ”styrka” är icke en trälaktig uthärdighet. Man deklamerar icke mot Svenska bergen, för att väcka och röra dem. ... Men den sanning, som här gör inga rörelser, eller ock de dåraktigaste, skulle i ett annat land vara helig och välgörande; och den sanning, som finnes hos en nation, är förlorad för ingen.
Uti nvssnämde begge Kyrkors kassor hafva visserligen ej sällan , enligt Räkenskaperna, funnits kontanta penningar till belopp af 4 ä 5oo Rdr; men det har äfven handt, att utlåningen s-å medtagit behåli 53 - — 414 — ningen, att Pastor haft ad annna exponenda endast några få Riksdaler. Vid de tillfällen, då behållningen sjuts så betydlig, liar olla förhållandet varit sådant, att större delen vid Räkniugarnes uppgöiande varit utlånt, ehuru efter den i Maj, då i äkenskapsåret utgått, hvadan reverserne ieke kunnat upptagas uli Räkningarne för föiflutna året. En och annan gång har någon större reparation förestått, för hvilken medel blifvit innehållna, ehuru Auktor ileterne då ännu icke hunnit anlitas om beslut till dess företagande Då händelsen varit den, att penningal ne re vera innestått uti kassorna, har anledningen till underlåten utlåning varit den, att låntagare, hellre än att, för 6 procent och emot helst sökt inleekuingssäkerbet, emottaga kyrkomedel, anliLa nyare tiders låueanslalter, emot lägre ränta och säkerhet af borgen. In veu tu rieme äro, hvad angår Hårslöf och Bodarp, införda uti sjelfva Räkningarne, och sådant med en noggrauhet, som lemnar oss den förhoppning, att anmärkningen i denna del icke är rigtad emot oss. Anmärkningen om underlåtenhet att uti Räkenskaperna anteckna och verificera utgifterna till aflöning åt Pastor, Skollärare, Orgelnist, Klockare, Orgeltrampare och Barnmorskor, besvaras underdånigst sålunda : Aflöning'n till Pastor består uti den ringa penning af 2/j sk. från hvarje Kyrka, som under rubrik: ”Pastors Notariat” årligen afskrifva». En sådan afskrifning har skett så långt Kyrkornas Räkenskaper gå tillbaka.
Det ett inveckladt flatarbete, ntfördt af iiro de knzctna 7~~~~zcldzck: sfra~~sa~~~za, en vallkulla från Värinland (däraf benämningen vallk kulle trä^). Dylika knytarbeten, vid Zivilkas istadkommande arbeterskan begagnar sig af den efter väfvens nedtagande vidlzangande varpen, förekomma afven bland bonclkvinnorna i flere af vara provinser utoni TTarn~land, sasom 81nålaiid, Da.larne, Bestergötland och Skåne. Bland alla vackra handaslöjder har äfven spetsknypplingen kominit till sin frilla, rätt. Främst bland » svensl&lt;a spetsar, stå af gamnia1 liiifd vaclstenaspetsarn~c. Cliicagoutställningen koiiimer af ven att uppvisa särdeles vackra prof p i denna vår inhemska spetsindustri i tvenne inontrer, utstälda af j3-u Rnndel och flöken Azwore Iq~gelotz, de två företagsamma dainer, som inlagt s i stora förtjänster om den grur&amp; vadstenaknypplingens bevarande och utveckling. Pk tal on1 spetsar må vi ej förbigå Hand. Van: s spetsalbzon, iiineliållande knypplade spetsar från Skåne och Dalarna, en spetstekiiik, afvikande fran vadstenaspetsariies, smakfullt uppsatta i små profver pli blad af röd atlas inon1 ett silkesbroderadt oinslag. Till de spetslikiiandb arbetena kunna vi afven inrangera dem, soul gå under namn af Jilet-gzcipwe. Några utsökt fina prof af denna vackra liandaslöjd förekoinina ock i form af dukar, öfverkast och gardiner, utförda af fiïc Å7wberg från Upsala. Ltiderplastiken hör till en art konstslöjd, soin både kan kallas ytterligt gaiiiinal och ultra modern. Vi tro oss nämligen ej taga miste däri, att det först är på cle senare h e n det af &amp; Ider till så stor konstnärlighet uppdrifna läderarbetet, blifvit återupptaget.
Stadens invånare aflöna en läkare för sjukvården, och är dessutom läkare alt tillgå vid norra länets här förlagda lazarett och kurhus. Fattigvården är för staden högst kännbar. Visserligen finnas några donerade mindre fonder, hvars räntor dertill användas; men hufvudsakligen bestrides fattigvården med de medel som årligen uttaxeras å stadens invånare. Staden äger särskildt fattighus, hvari 15 personer 1847 voro inrymde, och för många hyrdes husrum. Till 27 äldre fattige utdelades penningar hvarje vecka, och 27 andra fattige erhöllo dagligen middag på fatligkassans bekostnad. Med beklädnad försågos 20 personer af stadens fattiga, och 12 barn voro utackorderade. Åtskillige, borgerskapet enskildt åliggande, utgifter bestridas genom dels årliga, dels tillfälliga sammanskott; men i underhållet af hus till pastor, komminister, klockare, samt i aflöning åt stadens läkare och barnmorska, med flere dylike utgifter, som icke ensamt åligga borgerskapet, deltaga samtlige stadens invånare. År 1847 uppgingo stadens inkomster till 2,648 R:dr 26 sk. 5 rst. Banko, deraf de betydligaste voro: arrendemedel för stadens publika jordar 681 R:dr 23 sk, tolagsmedel 540 R:dr 21 sk. 10 rst. och ränta å ullånte allmänna medel 901 R:dr 5 sk. 4 rst. ELt inom sladen bildad t bolag bar lålit uppföra eli nytt, mera ändamålsenligt badhus, och sedan dess hafva badgästernas antal år efter år okats. Den inkomst, staden af de badsökande hemtar, är ingalunda obetydlig. Falkenberg. Staden är belägen på högra sidan af Ätliran, hvars strand den följer på en sträcka af 2,100 alnar, men upptager i medelbredd endast 200 alnar. En enda långgata genomlöper staden från norr till söder, och bildar, med de korssande tvärgatorna, öfverallt sneda, olikformiga qvarter, tillsammans innehållande 117 tomter, i allmänhet illa och glest bebyggda, särdeles i södra delen af staden.
Allmänna Magazinslnrättningens verksamhet har i de sednare åren lått en dubbel rigtning, att göra upphandlingar af spanncmål till span — nemålsprisets upprätthållande, samt att afsätta och till behöfvande såsom lån utdela denna spannemål. Utan tvifvel ligger orsaken till inrättningens undergång inom någondera a£ dessa linier, eller kanske säkrare inom båda, och det hade säkerligen för Riksens Ständer varit ganska nyttigt, att genom sine Herrar Revisorer fått sig en framställning förelagd om upphandlingames, så väl som om undsättningarnes historia under de sista åren; 436 Den 17 Februarii. Riksens Ständer skulle derigenom säkrare kommit att sjeiive inse orimligheten af inrättningens sålunda, under de sednare åren vidgade verkningskrets, sorn blifvit att tillfredsställa 2tne hvarandra rakt motsatta interessen; det ena, sorn är den större spannemålsproducentens, possessionatens; och äret andra, som är den mindre bemedlade allmogens, såsom gpannemålsköpande; för att tillfredsställa det förra, måste inrättningen uppköpa spannemål till det högjla möjliga pris: och för att kunna gå det sednare till mötes, måste denna spannemål till de behöfvande undsättningstagare kunna lämnas till det möjligt Ulgjla pris. En jämförelsetabell öfver upphandiingsprisen 1818* 1819, 1820 och 1821 med de priser till hvilka undsättningstagare fått liqvidera sina spannemålsskulder åren 1820, 1821, 1822, skulle utan tvifvel ådagalagt huru man också ömsom sökt att gynna producent och consument intresset: om uti en sådan tabell äfven blifvit uppfört, så väl beloppet af den för hvarje år upphandlade, som den utborgadespannemålen, så skulle man troligen uti det deraf härflytande slutförhållandet funnit anledning att framvisa orsaken till den största af de förluster, som drabbat inrättningen.
Såsom skäl för yrkandet har Carl Dahlgren uppgifvit, att ifrågavarande stadgande, såsom enligt mångens förmenande otydligt och obilligt, skall hafva gifvit, och, derest det blefve qvarstående, säkerligen allt framgent komme att gifva anledning till rättegångar. Otydligheten skulle bestå deri, att af stadgandet ej kunde slutas, huruvida detsamma vore tillämpligt äfven vid förändring af sådan stängseldelning, som upprättats innan nu gällande stängsellag börjat tillämpas, eller endast vid frågor om ny delning af stängsel, som en gång blifvit i enlighet med nämnda lag uppgjord. Till en tolkning i öfverensstämmelse med den sednare åsigten gifver författningens ordalydelse ej någon anledning, utan utvisa tvärtom de i paragrafens nästföregående punkt använda ordalag otvetydigt att lagstiftaren syftat på alla de orsaker, som kunna föranleda till »förändrad grund för stängselskyldigheten». Den förmenta obilligheten, hvilken skulle bestå deri, att den, som en gång upprättat stängsel, skulle nödgas utan ersättning afstå densamma, hvarigenom eganderätten blefve kränkt, torde ock bortfalla, örn man utgår från den rigtiga synpunkten att betrakta hägnad mindre såsom den jordegares egendom, som uppfört densamma, än såsom en prestation, hvilken en annan kan påfordra, hvarföre befrielse från hägnadens framtida underhåll synes utgöra tillräcklig godtgörelse för hägnadens värde. Förevarande stadgande är sålunda, enligt Utskottets åsigt, hvarken otydligt eller obilligt och de olika åsigter, motionären uppgifvit i sednare hänseendet förefinnas, gifva äfven vid handen, att detsamma är väl be höfligf. Långtifrån att dess uteslutande, på sätt motionären förmenat, skulle förekomma rättegångar, finner man lätt att en sådan åtgärd just skulle komma att framkalla dylika, enär den subjektiva uppfattningen om billigheten eller obilligheten att erhålla ersättning för den hägnad från hvars underhållande hägnads - 6 Satnmant. Lagtamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskottets Belänkandt N:o t. skyldig till följd af ny delning befrias, då kotnme att lemnäs fritt spelrum.
1 Riksdaler Riksmynt ( 1 Tunnland ( BIDRAG TILL SVERIGES OFFICIERA STATISTIK. SAMMANDRAG AF Kongl. Maj;ts Befallningshafvande® femårsberättelser FÖR ÅREN 1850-1800. Såsom bilaga till femårsberättelserne på Nådigste befallning ntarbetadt och utgifvet AF STATISTISKA CENTR AL-BYRÅN. Stormägtigste, Allernådigste Konung! Sedan genom Kongl. Brefvet af den 17 April 1821 innehåll och form af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes så kallade femårsberättelser hufvudsakligen bestämdes, hafva dels flera bland de Centrala embetsmyndigheterna blifvit anbefallde att afgifva och offentliggöra underdåniga berättelser af statistiskt innehåll, dels i öfrigt förändrade förhållanden af den beskaffenhet inträdt, att fråga bordt uppstå jemväl om en sådan förändring af Läns-Styrelsernes femårsberättelser, hvarigenom dessa ställdes i närmare samband med de bidrag, som andra myndigheter lemna till kunskapen om fosterlandets tillstånd och utveckling. Denna fråga har ock utgjort föremål för öfverläggningar inom Statistiska Beredningen, och sedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande härom blifvit underrättade genom ett Cirkulär från Stats-Rådet och Chefen för Civil-Departementet af den 25 Januari 1861, afgafs, jemlikt Statistiska Beredningens beslut, af Chefen för Statistiska CentralByrån den 29 Juni samma år »Förslag till förändradt formulär för Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelser».
Banco*Utskottets den 22 dennes aflåtne Memorial, deruti, ej mindre i stöd af den Banco-Utskottet tillhörande befattning att pröfva Herrar BaocoFullmägtiges åtgärder, än med anledning af åfskillige från Borgare-Ståndet till Utskottet remitterade Memorial, Utskottet af anförde skäl ansett sig föranlåtit, att upphäfva Herrar Banco-Fullmägtiges vidtagna åtgärd, innefattande föreskrifter både till Malmö och Götha Canals Discont-Verk, att, vid fråga om inbetalning af hvardera Verkets egna Reverser eller Assig. nationer i Liqvider för Lån och Omsättningar, deras emottagande väl ej kunde vägras, men att dylika Papper tills vidare ej borde annorlunda anses än såsom Hypothek för en framdeles blifvande Slut-liqvide, till befrielse under tiden från Verkets fordrings-kraf, hvadan SkuldSedlarne tills vidare kommo att hos Directionerne qvarblifva; i följd hvaraf Utskottet försatt saken i det skick den var innan samma Beslut af Herrar Banco*Fullmägtige vidtogs; i sammanhang hvarmed det likväl blefve oundgängeligt, det Herrar Banco-Fullmägtige tillika finge sig ålagdt, att i det stället, genom vidtagande af alla lagliga steg, söka förvara Banquens rätt och säkerhet; hvarvid Utskottet fördenskull funnit det tillägg vid föreskriften härom till Herrar Banco-Fullmägtige, vara af nöden att, i händelse, derest blott förfallne Lån, och deraf endast de som Gäldenärerne vilja till fulla beloppet infria, finge till Slut-Liqvide med Discont-Verkets egna Papper komma i fråga, Fullmägtige då uti de återstående tillgångarne Den 8 7 December. skulle anse sig äga säkerhet för Banquens försträckningar, sä beskaffade
M.>j:ts Nidiga stadfästelse kunnat erhållas, samt någon anledning ej eller syntes vara för handen, att berörda villkor hädanefter blefve uppfyldt, ansåge Under-Styrelsen den i nu gällande Banko-Keglemente meddelade tillåtelse att i Banken belåna de uti 'G ilheborgs Brandstods-Iurättning af år 1813 försäkrade fastigheter, lämpligen böra utur blifvande Bauko-Reglemente uteslutas. Utskottet har, med afseende å dessa framställningar, uppgjort förslag till föreskrifter, motsvarande mom. 3 af ofvan omlörmälde §, på sätt af puukt. 18 mom. 3 närmare inhemtas. Efter hvad punkt. 19:o och 2<):o morn. 2 litt. a utvisa, äro stadgandena uti 175 § och 177 § mom. 2 lilt. a af 1841 års Banko-Reglemente med endast några föränd i ingar i redacliouen bibehållna; och förskriften i litt. c• af samma § och inom. är uti sistnämnde puukt endast i så måtto förändrad, att deri blifvit upptaget 1843 års taxeringsvärde i stället för det af år 1839. Föreskriften i 179 § har et hållit en förändrad redaclion, såsom punkt. 21 :o utmärker. Under åberopande af hvad Ut ålandet N:o 44 pag. 40 innehåller, får Utskottet upplysa, att de i § 183 förekommande orden: med ändatmUsen - i6 Bnnco-Uts/rottcts Memorial, N.o 64• liga stadganden försedde blifvit i punkt 22 o utbytte emot er Jen: med af Kongl. Maj:t i Nåder stadfästade stadgar försedde, äfvensom all (brask rilleo i samma punkt, angående creditiv åt Wisby Sparbank, grundar sig på den af Rikets
Tiden är ond, den teologiska smittan går som en farsot genom världen; men vi åkalla icke de gudomliga maktema förgäves om hjälp i nöden. Mina vänner, jag bär till eder en underrättelse av stor vikt. Det har behagat Försynen att hädankalla det heliga majestätet, vår kejsare och herre, Konstantius Augustus, till gudarnes och cesarernas himmel. Fäderneslandet har en ny fader. I dag är Roms och världens härskare Julianus. Allmän tystnad följde dessa ord. Yttrade någon timme förut, av vilka läppar som helst, skulle de varit högförrädiska och medfört döden. De ljödo djärva, förfärliga även nu, från Annжus Domitius' läppar, även här bland människor, åt vilkas innersta önskningar de gåvo verklighet - som av dem hade att vänta liv och räddning undan en överhängande fara som i den händelse, de förkunnade, sågo mer än sin egen lycka: en borgen för romerska rikets fred, mänsklighetens välgång, sanningens seger. Det var, som om varje enskilt hjärta i denna församling känt med hjärtat i hävdernas barm betydelsen av detta skifte. Men när den första häpnaden var överstånden, skyndade man, envar på sitt sätt, att giva luft åt en känsla, som ej förmådde uttrycka sig i ord. Krysanteus och hans dotter gjorde det sinsemellan med en blick, en handtryckning; andra omfamnade varandra, andra jublade högt. Prokonsuln sade till Krysanteus: - Jag äskar nu ditt verksamma biträde till ordningens återställande. Du är icke förgäves atenarnes arkont. Låt oss genast skrida till verket! Dina trosbröder äro ju till betydligt antal samlade på Akropolis? - Ja. Vill du, att vi väpna dem? - Du uttalade min tanke. - Jag ansvarar för deras värdiga och sansade uppförande. De hava oförrätter att hämnas, men skola överlämna hämnden åt gudarne och Julianus. - De skola följa dig, sin ledare ... det är nog. Det passar just förträffligt, att det finns en vapensamling i Pallas Atenas' tempel ... - Och att jag har nyckeln till opistodomen, där vapnen förvaras. Jag står till ditt förfogande. Skall jag genast gå dit upp? - Vi följa varandra.