Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att återremittera denna § i sin helhet, på sätt flere talare yrkat, dertill inser jag icke något skäl, utan kail sådant endast föranleda till en onödig vidlyftighet helst vid de flesta punkter ingen aumärkn. blifvit gjord; och att göra del derföre, att, som en talare upgifvil, BorgareSt. skall vara betänkt på att nedsätta en komité för ny tariffs upgörande, det synes mig vara att fästa nog mycket afseende å nämnde Stånds tilltänkta förhandlingar och tillgöranden, då man redan har detsammas prot.-utdr., som visar att detta Stånd redan bifallit §:n med högst få undantag. Jag tror alltså att återremissen icke bör sträckas till andra delar än deni, mot hvilka anmärknrn blifvit gjord. Hr Rosenblad: Jag instämmer aldeles med Frih. Palmstjerna deruti, att arbetsfolk bör helt och hållet befrias från bevillning och skulle, då jag förra gången hade ordet, sjelf hafva väckt fråga derom, i st. f. att yrka nedsättning lill hälften, om jag vågat förmoda att deruti blifva understödd; men då delta nu inträffat, förenar jag mig, som sagdt är, med hvad förbemälte Frill, yrkat. I anledn. af anmärkn. att det af mig varit obehörigt att tala om kapitalister vid öfverläggningen om denna § så får jag säga att jag lili stöd för de satser, jag i afseende på denna § yrkar, är fullkomligt oförhindrad anföra alla de skäl, jag finnér lämpliga, och då funnit eli af de mäst talande i den fullkomliga skattfrihet, som penningeförmögenhelen i de flesta fall åtnjuter. Jag får ytterligare tillägga viglen af att man handlar så, att den fattigare klassen ser, att den blir med rättvisa behandlad då hans tänkesätt icke blifva så afvoga mot den bättre lottade.
Det är visserligen lyckligt om man får en 3:dje man, som ger saken en vändning att den blir antaglig; men så vida detta ej förändrar dess verkeliga beskaffenhet, måste man ändock uppå densamma grunda sitt omdöme. Men om, såsom jag vill påminna mig, Herr Grönhagens Memorial, för att åstadkomma de rättelser han anser nödige i PoliceKammarens åtgärder-, innehåller en framställning, dels huru Hyrkuskar eller deras Drängar blifvit för hårdt bestraffade, dels huru vissa Fruntimmer blifvit för hardt Ridd. 0. Ad. Prot. II. B. 87. 690 Den io Januarii. bemötta, tror jag, att då 90 §. RegeringsForr men tydeligen innehåller att under Rikets Ständer eller deras Utskotts öfverläggningar icke må förekomma någon fråga om Regeringseller DomareMagternes beslut eller om verkställigheten af någon Lag, Författning eller Inrättning, kunna ej heller de ifrågavarande ämnen i Ridderskapets och Adelns Plenum upptagas eller Memorialet, som innehåller dem, till Remiss antagas. Friherre Cederström_, Ulricj föreslog att Herr Grönhagen måtte ur Memorialet utesluta allt hvad, som kunde anses innefatta klagan öfver PoliceKammarens åtgärder. Herr Grefven och Landt. Mar skalken hemställde, att Herr Grönhagens Memorial måtte hvila på Bordet till nästa Plenum samt Herr Grönhagen emellertid äga att omskrifva sitt Memorial samt dervid utesluta de delar, hvilka enligt go §. RegeringsFormen icke finge af Ridderskapet och Adeln upptagas. Bifölls. Herr Grönhagen: Då Riksens Ständer äro Lagstiftare och äga rätt att tillskapa nya och kullkasta gamla Lagar, äfvensom att inrätta nya Domstolar samt upphäfva gamla mindre tjenliga; så måste Riksens Höglofl. Ständer ännu mer äga den rätt att sätta en lägre Domstol under en högre. Den io Januarii. 691 Herr Grefven och Landt Mar skalken förklarade att Målet redan vöre af Ridderskapet och Adeln afgjordt.
Om jag vågade taga på mitt samvete att säga, att konungen beginge en dumhet, så skulle jag säga att han begick den allra största, då han skilde sig ifrån sin rättsinnige vän baron Armfelt. Kusin kan icke föreställa sig med hvilken hög grace denne store ädling kysste min hand, då vi träffades hos min svägerska majorskan Hay! Också ingick från den stunden det förträffligaste förhållande mellan generalen och mig, och jag hade det nöjet att för hans eget bord skicka honom de utvaldaste gödkalfvar, det yppersta färska smör och de förnämsta spanska ägg, som min egendom kan prestera. Hans tacksamhet var admirabel liksom han sjelf. Angående kommissionen om kokerska till Lena Dittmer, har jag nu lyckats få tag i en med blott ett öga, men det så skarpt och röjande så mycken ondsinthet att jag ville se den soldat, som skulle våga sig fram till henne med en artighet, vore han än så hungrig att han hade lust att bita sig i fingrarne. Enligt din önskan sänder jag det sista bref, jag erhållit från min syster Karin – det bär så väl till att det är alldeles nytt: jag fick det i går afton. Och det är onödigt att bifoga några kommentarier – dess vigt är af den art att den talar sjelf. Gud gifve sin nådiga hjelp åt oss alla, önskar din förtroliga vän Lovisa Apeltoft, född Hay. P. S. Jag är förtviflad, kära Johanna, att detta bref till dig åter blifvit liggande fjorton dagar, men jag hade så när tagit knäppen af förskräckelse, då, samma stund jag skulle försegla det, här kom en af de kringresande adjutanterna, som, när han låg här öfver natten, meddelade att Dalregementet, som blifvit draget åt Karlstad till, snart skulle komma att vara med i en farlig lek. Hvad sa’ jag om jordbäfningen! Ännu är mitt hufvud uppoch nedpåvändt. Men jag skickar dig nu Karins allra sista bref, som jag fick just i dag för en timma sedan. Gud hjelpe oss öfver mars månad! Densamma. Det innelyckta brefvet från Karlstad lydde så: ”Min älskade Lovisa!”
Af förestående jord är, före 1827 års utgång, disponeradt Till Kyrkor och fromma Stiftelser >• cc *r C era Till aflöning för Städernes tjenste* män Summa Tunnland Odisponerad jord att rie Båtsmanshåll till ordina* indelas Beducerad till i:aeller bästa gradens beskaffenhet - W 05 >r G CfQ - <t> o> C *-» C/Q 3. 5* 0 M C: *-» C/Q 01 tn n H CO 3- ro cr> 3 rr ä- 0 w q Ufl-» CJ cj: 3 CfQ °? 5! Haft. 5 T OCKHOLM, tryckt i Mar quar ds k 4 Boktryckeriet, 1829. Statssamt Öec.-tJtsft. Set. J|:o lii; K N:o in. Ankom till Exp. Utsk. d, *8 Dec, 1829. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om anslag af medel till Navigations-Scbolors inrättande. Samtlige Riks-Stånden hafvä till Statssamt Allmänna Besvärsoell Oeconomie-Utskottens gemensamma handläggning öfverlemnat Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, af den 19 November sistlidet Sr, om anslag af medel till NavigationsScholors inrättande.
Jag yrkar fortfarande återremiss af Betänkandet, och då jag visserligen är öfvertygad derom, att Högvördige Presterskapet i proportion betalar minsta skatterna, emedan deras inkomster aldrig kunna controlleras, är jag äfven böjd för något medel att få dem mera beskattade, men kan aldrig låna min röst dertill, att använda ett medel, sorn vore i högsta grad 3o Den 8 Maji. orättvist. Jag vågar äfven tro, att Utskottets beslut i detta afseende måhända just härleder sig från någon, vid delta tillfälle mindre väl använd håg, att, som man säger, komma åt presterskapet. Herr af Billbergh: Jag trodde mig i reservationen tillräckligt hafva utvecklat skälen för min mening, hvilken äfven delades af flere Ledamöter inom Utskottet. Men då man så ifrigt synes vilja bestrida återremiss, anhåller jag att, jemte det jag förenar mig med Grefve Cronhjelm och Ilans Excellence Herr Grefve De la Gardie, få tillägga, att Prostetunnorne i alla serskildte Författningar, som utkommit sedan 1719, varit undantagne från Bevillning; att de väl icke i de senare BevillningsFörordningarne äro specielt undantagne, men att de liksom ljuspenningar alltid ansetts i parite" med Tractamentspenningar, Respenningar, Inqvarteringspenningar och dylika inkomster, hvilka äro ansedde såsom ersättning för vissa bestämda utgifter i och för tjensten, och hvilka äro undantagne. Att Prostetunnorne tillkommit såsom en ersättning ej blott för resor utan äfven för Expeditionskostnaden, är så mycket säkrare, som Prostarne betala Postporto för sin ofta vidlyftige brefvexling, och begärt Fribrefsrättighet, men fått afslag, just på den grund att de hafva sin ersättning i Prostetunnorne. Någon behållning kan likväl icke Den 8 Maji. 3i påräknas, enär hela inkomsten gör 4» 5 eller 6 Tunnor Spannemål, efter Pastoraternes olika antal inom Contractet. Jag tror, att man bör vara någorlunda rättvis och icke på denna inkomst hvälfva en tunga, hvarifrån ålla andra af samma slag äro befriade.
TRETTONDE KAPITLET. Att familjen Hyne härstammade från Östern, anade man genast. Oaktadt alla eftergifter, som voro en följd af förändrade omständigheter och af luften i det kosmopolitiska västern, låg i tonen öfver det röda trevåningshuset på Blue Points fula Columbiagata något, som erinrade om de ålderdomliga, stolt anspråkslösa boningarna vid Filadelfias Walnut och Spruce – om dessa gammalamerikanska hem, dit tillträde kan vara lika svårt att vinna som till Englands herresäten. I kväkarstaden lefver ännu en rest af den Förenta Staternas gamla äkta aristokrati, hvilken ställde lika stora fordringar på sig själf som på sitt umgänge, strängt vakande öfver att medlemmarnas seder stodo i jämnhöjd med deras salongers fina, lugna ton. Måttlighet i njutningar och patriarkalisk omvårdnad om den talrika tjänstepersonalen utmärkte dessa gamla. De fostrade söner, som utträdde i lifvet verkligen obefläckade af laster, med hågen brinnande af verksamhetsbegär, med härdad vilja och med naiv tro på frihet och utveckling. De fostrade döttrar, som verkligen ägde stolthet nog att neka engelska pärer, betungade af synder, en dans – till och med en handskakning. Starka män och kvinnor, ofta med anor från åldriga holländska, franska, engelska och skotska släkter, lade grunden till republikens blomstring. Vare sig de voro kväkare, som hvitlimmade sina väggar och utestängde skönheten från sitt lif; som ansågo inåtvändheten vara tillvarons ändamål men dock kastade hela sin sparade kraft på sina egendomars fördubblande – eller de härstammade från puritaner eller de mer världsliga hugenotterna – så ägde de alla en brinnande tro på denna nya jord, dit deras fäder en gång flyktat undan gamla världens våld och förfall. Men den kärlek till frihet, som legat i de gamla flyktingarnas eget bröst, som födts och växt ut just af träldom och tvång, den ansågo många af deras efterkommande vara en princip, vuxen ur den nya, rika marken. De glömde, att i den gamla mullen hade hon dock spirat, denna längtan, som burit frukt under en ny, glad sol. De ville icke veta af annat, än att de voro amerikaner, detta faktum vore stoltare än något annat och förpliktade.
* En kvinnlig ättling af Georg Stjernhjelm, fru von Löwis, född Stjernhjelm, gästar för närvarande Stockholm i sällskap med sin man assesor C. von Löwis från Riga. Fru von Löwis är i rätt nedstigande led ättling af » svenska skaldekonstens fader », och hennes föräldrar inneha den i närheten af Dorpat belägna possession, som Stjernhjelm erhöll af drottning Christina, och hvilken lyckligen undgått så väl Carl XI:S reduktion som senare räfster. * Teater och musik. har nu åter börjat ett nytt spelar, denna gång dock under brydsammare utsikter för framtiden än kanske någonsin förut. Den ekonomiska ställningen är nämligen så betryckt, den gärna kan vara. Inga solistengagement äro uppgjorda, och att arbetena vid operan kunnat taga sin början, beror uteslutande därpå, att personalen, uppoffrande nog, beslutit stå pä sina poster, till dess någon klarhet i ställningen kunnat vinnas. Grunderna till det ekonomiska obeståndet torde nog vara flere. Särskildt har naturligtvis den omständigheten, att operan under det förra spelåret måst byta om lokal, inreda ny sådan och under tiden inställa sin verksamhet, vägt tungt i vågskålen. På ett eller annat sätt måste emellertid någon utväg göras, för att operans verksamhet skall kunna ostörd fortsättas. Hvad tjänar det eljes till, att en ny operabyggnad uppföres, ifall den redan befintliga operapersonalen, bland hvilken vi ju hafva synnerligen framstående förmågor, skall skingras? Måhända är dock redan, då detta nummer kommer inför våra läsarinnor, någon klarhet i situationen vunnen. KUNGL. OPERAN Svensk konstslöjd och rysk. Vid fröken Johanna Brunssons konstväfskola härstädes genomgå för närvarande fru Elisabeth Novossiltsoff, » directrice der Marien practischen Spitzen-Schule » i S:t Petersburg », samt hennes brorsdotter, fröken Natalia Novossiltsoff, en kurs i gobelin m. fl. konstväfoader. » Die Marien Schule » står under kejsarinnans af Byssland beskydd och omfattas af henne med lifiigt intresse. På hennes önskan vistas äfven nämnda resande här för att taga reda på fröken Brunssons väfmetod samt för uppköp af mönster. Arbetsåret har emellertid som sagdt börjat.
Denna strof gäller mig, endast mig; ty jag känner, alt man på allt sätt vill påtvinga mig en ursinnig ensidighet i afseende på linieskeppens bestånd, på bekostnad af roddfloltan. Om så vore, hade jag ej bort emottaga min Konungs förtroende att vara chef i dess sjöförvaltande verk; och hade jag vid detta embetes utöfning blifvit befunnen så ensidig, borde jag genast hafva förlorat K. M:s höga förtroende och embetet på samma gång; ty i sådan händelse hade jag knappt kunnat arbeta i enlighet med K. M:s af mig kända höga vilja, eller i likhet med gällande instruetioner. Efter detta yttrande vågar jag, oansedt J. O. H:s ordande om ”linieskepps-vurmare, " dristigt försäkra, att om jag är en vurm, så är det i den fromma önskan att se fäderneslandets försvar så sammansatt och ordnadt, alt Sveriges Konung och folk måtte stå enigt, starkt, fritt och aktadt bland Europas fria nationer. Uti detta vurmeri torde jag hafva många kamrater, både inom och utom militären. Det torde tillhöra mig, att genom jemförelse med andra länder söka utreda , huruvida det idkeliga skriket om vår flottas stora kostnad äger befogenhet, och jag skall vid denna jemförelse endast framdraga förhållandena, sådana sorn de äro. Frankrikes sjöbudget är mest detaljerad, således må den närmast tjena till exempel. Frankrike äger 33 millioner menniskor, eller 11 gånger så stor folkmängd som Sverige, samt har dessutom en belägenhet, som i afseende på landets sjelfbestånd ej så högt påkallar ett sjöförsvar, som Sverige. När Franska sjöbudgeten således förlidet år upptager ett anslag af 6G millioner francs, eller, efter 24 sk. per franc, 33 millioner r:dr Sv. b:co, så borde Sverige, för att hafva jemnt T*T så stor flotta, som Frankrike, äga en 4;de liufvudtitel af D o 11 13 Maj f. m. 3,ono,oo<> r:dr b:co.
Sedan jag hört de yttranden, som här af flere ledamöter blifvit afgifna, är jag fullt öfvertygad om att frågan här icke kommer att få någon framgång. Då jag likväl inom Stats-Utsk:t tillhört den majoritet, som bifallit den förevarande punkten, så torde det åtminstone tillåtas mig att inför K. o. Ad. söka visa såväl att det föreslagna stadgandet är öfverensstämmande med rättvisa och billighet, som älven att det, ehuru behäftadt med icke ringa svårigheter i tillämpningen, Den 9 Maj e. m. 179 likväl icke, enlipt min tanke, är omöjligt att verkställa. T)et har redan blifvit anmärkt att denna fråga har lörevarit vid föregående riksdagar, men alltid fallit. Då, vid 1854 års riksdag, fråga väcktes att på statens bekostnad anlägga stambanor, så koni den nu förevarande saken icke under öfvervägande. Den kunde det så mycket mindre, som frågan om jernvägars byggande var alldeles ny och sorn landets innevånare ännu icke kunde inse de stora fördelar en trakt tillskyndas deraf att en jernbana genomstryker densamma. Vid föregående riksdag hafva icke så få röster inom Riks-Stånrien höjt sig för att något sådant beslut skulle fattas, hvarigenom innevånarna i de kommuner, sorn jernvägen genomgår, skulle på något sätt få bidraga til expropriationskostnaderna för densamma. Jag påminner mig att vid 1856 års riksdag hade en del ledamöter från de fyra Stånden ett sammanträde på Börsen, der denna fråga ganska lifligt diskuterades. Den har likväl hitintills icke kunnat och icke bort kunna af R. St:r godkännas.
Angående den för jernvägsanläggningars bekostande eller understödjande beslutade upplåning emot fonderade Stats-obligationer § 192. Rikets Ständer, — som, lika med Kongl. Majrt, ansett de, för jernvägars anläggning på allmän bekostnad eller genom statens medverkan, utöfver härtill disponibla tillgångar erforderliga medel böra beredas medelst upplåning emot fonderade statsobligationer,— hafva i sådant hänseende meddelat de i nedanstående §§ 193 med 201 intagna beslut, å hvilka Rikets Ständer i underdånighet anhållit om Kongl. Maj:ts nådiga fastställelse; kommande alltså dessa beslut och stadganden att iakttagas och tillämpas vid verkställigheten af den, för sagde ändamål, ifrågakommande upplåning, hvarigenom, till en början och i mån af behof, medel böra anskaffas för de, enligt §§:na 143, 144, 145 och 146 af detta reglemente, till deruti omlörmälda jernvägsanläggningar, under innevarande Riksdag, beviljade statsbidrag. Genom upplåning för Statens räkning, enligt det här nedan angifna inhemska fondsystem, anskaffas de model, sorn, utöfver befintliga disponibla tillgångar, erfordras för bekostande eller understödjande af de jernvägsanläggningar, som af Rikets Ständer blifvit eller blifva beslutade, äfvensom de medel, hvilka för inlösen af dylika anläggningar, om sådan pröfvas böra ske, äro erforderliga. § 194. Denna upplåning sker genom fonderade, inom Riket utgifna, räntebärande obligationer, lydande å Svenskt mynt och utfärdade, på Rikets Ständers vägnar, af deras Riksgälds-kontor. § 195. Obligationerna ställas på innehafvar en, men äro å dennes sida icke uppsägbara. Deremot eger Riksgäldskontoret att dem uppsäga till inlösen efter Sex månaders förlopp. Sådan uppsägning sker medelst derom i Rikets officiela tidning införd kungörelse. För de obligationer, derför Riksgäldskontoret einottagit hela det förskrifna kapitalbeloppet, må Fullmäktige, under en tid af högst tio år, afstå från uppsägningsrättens begagnande. § 196. Räntan för den i obligationerna förskrifna lånesumma utgår med högst
Denna bragd, som utfördes af en löjtnant, utan att han deroin erhållit någon särskild ordre, och som i följdderaf, att han ej förde befäl, såg sig nödsakad att samla sina män och vapen på faltet, förskaffade Grant ett hedrande omnämnande i alla depescher, derjemte medförande hans andra fullmakt, utfardad endast fem dagar senare än hans första. Då kriget var slut, återvände han till Förenta Staterna, 1848 gifte han sig. 1852 blef han kommenderad till Oregon; vägen dit borde han taga genom Kalifornien. På den tiden var lifvet temligen rått på Pacifickusten, och det ansågs klokast, att hans hustru ej skulle följa med. Resan gjordes sjöledes till Panama; under färden öfver Näset bröt koleran ut. Grant tjenstgjorde äfven nu som qvartermästare. Panama-jemvägen gick vid denna tid ej längre än trettio miles ifrån Atlantiska kusten, och derefter fortsattes resan med båtar uppfor Chagres-floden, §å långt denna var segelbar. Från denna punkt måste trupperna marschera till Pacifie-kusten eller ungefär ytterligare trettio miles; genom kontrakt hade ångbåtsbolaget åtagit sig att anskaffa mulåsnor för de sjuka samt för soldaternas hustrur och barn. Men der fans också ñera hundra andra passagerare utom soldaterna, och när koleran började, utbröt en formlig panik ibland dessa. Passagerarne erbjödo infödingarne högre betalning för mulåsnorna än den, som bolaget var villigt att erlägga, hvaraf följde att hvarenda dragare förhyrdes af passagerarne och absolut ingen stod att få åt soldaterna och deras familjer. Trupperna marscherade vidare, men Grant lemnades qvar med de sjuka samt q vinnorna och barnen, som ej voro i stånd att medfölja truppen under tropikernas Julisol. Här stannade nu Grant en vecka och förde då oinskränkt befal han tog vård om de sjuka oeh döende, begrof de döda, och under allt detta måste han hålla ett vaksamt öga på de halft fiendtliga indianerna och derjemte anstränga hela sin förmåga att få några transportmedel.
IL Vid föredragning af Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Be svärsoch Ekonomi-Utskottets den 9 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 11, i följd af Riks-Ståndens olika beslut öfver Betänkandet N:o 9, i anledning af väckte motioner om dels post-hemmanens och de gästgifveriskjutsskyldiges befrielse från postforsling och dels åtgärder till beredande af lättnad i nämnda besvär, bifölls Utskottets deri till Ridderskapet och Adeln samt Borgare - Prot.-Utdrag den 16 Januari 1858. 787 och Bonde-Stånden stäilda inbjudning samt lades förevarande Utlåtande i öfrigt till handlingarne. S. D. Föredrogos och bifölios Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets den '.t dennes på bordet lagda nedannämnde Betänkanden. N:o 43. i anledning af väckta motioner om skyldighet att borttaga grindar ä allmänna vägar m. m.; och N:o 44, i anledning af väckt motion om inrättande af Handels-domstolar. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskoltets den 15 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 2 45, angående förhöjd aflöning för Rikets Ständers Justitieombudsman samt den vid hans kansli anställde personal. Frän Hdgo. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Sammansatta Stats-, Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottets Memorial N:o 42. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 31, angående åtgärders vidtagande för befrämjande af en förbättrad skogshushållning samt dermed gemenskap egande frågor, äfvensom med förslag till voterings-propo sitioner i Förstärkt Stats-Utskott. Lades till handlingarne. 4 punkten.
St. äfven för sin del godkänna, samt för öfrigt innefattande enahanda föreskrifter, som af R. år 1823 församlade St:r blifvit gillade och antagna, likväl med afseende å de förändringar, som, i följd af ett olika omdöme örn stadgarnas speciella lydelse, ansetts böra äga rum, funnit godt för sin del besluta följande instruction &c. — Kär jag då finner, att R. St. vid 1823 års riksdag, i anledn. of den nåd. skrifvelse, hvaruti K. M. framställt olämpligheten af en del af de uti instructionen af år 1812 föreslagna förändringar, godkänt StatsUtskrs uti memor. af d. i3 Dec. i8a3 gjorda hemställan att uti riksdagsbeslutet låta till behörig efterrättelse noggrannt intaga K. M:s nåd. förklarande; när jag sedan finner, att den nu gällande instructionen för R. St:s Revisorer utsträcker deras granskningsrätt, utöfver hvad 1812 ansågs vara dess föremål, till alla medel af hvad beskaffenhet som helst, hvilka genom allmänna bidrag tillkommit, eller genom tractater med främmande magter Riket tillfiutit hvarföre räkenskaperna med dertill hörande K. bref, protocoll och handlingar utan undantag utgöra föremålet för R. St:s Revisorers granskning; när, säger jag, handlingarna innehålla allt detta, kan jag ej fatta, huru det kunnat med något skäl läggas Statssecret. till last, att han icke, med sorgfällig are uppmärksamhet på R. St:s uttryckta opinion, i underdånighet gjort framställning oell erinran om dess stridighet med den upprättade nya instruetionens anda och syftning vid de yppade olika å si g te ma ang:de grundlagens rätta förstånd, då han skolat tillstyrka en nåd. propos. om ändring eller förklaring af 68 §. Riksd.-Ordn. Skulle då Statssecret. endast vara tolk af R. St;s eller en dels af dem vid ett riksmöte tillfälligt yttrade opinion?