Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ytterligare Utlåtande, IV 1. s 876 — 891, bif. af Adeln, IX s 260, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s 254, af BorgareStåndet, IX s 264* Förslag till sammanjemnkande af Ståndens olika beslut, IV 2. s 1000—ioo4t bif. af PresteStåndet, IX s 309, af BorgareStåndet, IX. s3i2, afBondeStåndet, IX s 316, af Adeln, IX s 325. — om sättet att bestrida, etc. BevillningsUtskottets Betänkande, V 1. s 355, 356, återremitt. af Adeln, IX s 577, lagdt till Handlingarne af BorgareStåndet, IX s 587, återrem. af PresteStåndet, IX s 690. Ytterligare Utlåtande, V 1. s 4*7 — i58 421, bif. af PresteStåndet, IX s 740, af BondeStåndet, IX s 795, af Adeln, IX s 84o. Beslutet i afseende på etc. Förstärkta StatsUtskottets Memorial, om anstäld Votering, IV 5. s 1—-3, öfverlemnadt till Bevilln. Utskottet, af Adeln, IX s 1070. Underd. RiksdagsBeslutet, §. 5. Kostnaderna, om förskotts anvisning å etc. StatsUtskottets Utlåtande, -IV 1. s 527 — 529, lagdt till Handlingarne af PresteStåndet, IX s i38, bif. af BondeStåndet, IX s 141, af Adeln, IX s 146, af BorgareStåndet, IX s 151. Underd. KrigsAkademien, om upphörande af; Motioner, remitt. till Statsoch Ekon. Utskottens Betänkande, IV 3.
Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. Herr Hierta har, med erinran om de förändringar lagstiftningen rörande jordafsöndring under de sista 30—40 åren undergått, och med åberopande af de motioner, som vid sistlidnc riksdag skulle blifvit väckta af Herr Friherre Alströmer, J., Herr Thomée, Anders Ericsson från Elfsborgs län, Anders Persson frän (örebro län samt Anders Gudmundsson från Halland, hemställt, det måtte obegränsad frihet medgifvas ägare af hemman, att för alltid eller pä viss tid derifrån afsöndra huru stor eller liten jordrymd sorn helst, äfvensom innehafvare af för alltid afsöndrad lägenhet vara tillätet att. klyfva densamma eller derifrån afsöndra jord till annan, utan hinder af hemmanets ägare eller jordens beskaffenhet, så vida ej särskildt kontrakt dertill föranledde: men i händelse betänkligheter uppstode att åt jordägare medgifva en sådan fri disposition öfver deras egendom, har bemälde motionär alternativt hemställt, att ägare af jord, belägen inom en mil frän stad, mätte få för alltid afhända sig, på sätt honom godt syntes, hvilken och huru stor eller liten del som helst, på det arbetare i och omkring städerna måtte beredas den fördel att kunna för en besparad penning förvärfva sig plats för egen bostad. Ola Jönsson och Anders Ericsson deremot hafva föreslagit, att, enär den pröfning af tillräckligheten utaf den för afsöndrad lägenhet bestämda afgäld, sorn, Bih. till R. St. Prot. 1859 & 1860. 7 Sami. 2 A/d. 13 Haft. 1 2 Sammansatta Lag*arnt Allm. Besa.- och Ekon.-Vtskottets Betänkande N:o 25. genom Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853, varit uppdragen åt en s. k. Under-, söknings-nämnd, men, efter npphäfvandet af denna författning, åter, i likhet med hvad förut genom Kongl. Förordningen den 10
S. D. Vid fortsatt handla ggning af Constitutions-Utskottels memorial, JVo 26, med förslag till JNTational-represenlationens ombildning, och deraf följande grundlags-ändringar hlef samma memorial till Utskottet återförvisa dt, med förklarande, att Ståndet, såsom dess gemensamma tanka i ämnet, an toge ett af Bengt Gudmundsson från Hallands Län afgifvet förslag; dock med den af Bengt Gudmundsson medgifne och i förslaget genast verkställde and ring, alt antalet af städernas representanter skulle minskas från Fyratiofem (45) till Trettiofem (35) och att represenlanterne för landet i stället för Ett hundrade femliofem (155) skulle blifva Ett hundrade sextiofem (165). S. D. Vid föredra gning af B erilin in gs-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 7, i anledning af gjorda anmärkningar vid betänkandet, N;o 3, angående Tullförfattningarne, biföll Ståndet, med. frånträdande från dess i ämnet förut fattade beslut, hvad Utskotten uti deras ofvanberörde utlåtande föreslagit. S. D. Föredrog os Stats-Utskottets följande utlåtanden: N:o 206, i anledning af väckt motion om anslag till nykterhetsskrifters utgifvande, jemte ett från Högv. Preste-Ståndet ankommet protocolls-utdrag, med inbjudning till Med-Stånden att förena sig uti det beslut, hvaruti Preste-Ståndet i denna fråga stadnat: Ståndet biföll utlåtandet samt afslog Preste-Ståndets ofvanberörde inbjudning; och N:o 211, angående beredandet af en ny local för Riksgälds-Contoret, i stället för det härtill nu begagnade hus: Återremitterades. S. D. Föredrogos följande Stats-Utskottets utlåtanden: Prot.-Utdrag, den i3 Mars 1845• 711 N:o 2i3j i anledning af väckt motion om ett lån för tillvägabringandet af en pensions-förening inom Jönköpings Län:
Utskottet hade uti l^de punkten af Betänkandet N:o 81, i afseende på sättet för Beväringsmanskapets beklädnad, tillstyrkt, att, såsom nu tillgår med anskaffning af strumpor och skor åt Beväringsmanskapet, till de Beväringsskyldiges fria val må öfverlemnas att, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfva äfven anskaffa sig rockar och byxor. Detta förslag är bifallet af Presteoch Borgare-Stånden, men afslaget utaf Ridd. och Adeln samt Bonde-Ståndet; och som samma förslag, enligt SialsUtskottets Memorial N:o 25o. i5 Utskottets tanka, i väsendtlig mon inverkar på tillräckligheten af det anslag, som göres för Beväringsmanskapets beklädnad, anser Utskottet äfven frågan, såvida icke Ridd. och Adeln eller Bonde-Ståndet skulle, Då sätt Utskottet nu får föreslå, vilja förena sig om godkännande af Utskottets tillstyrkande, höra komma under omröstning i Förstärkta Stats-Utskottet, i hvilket hänseende följande Proposition loide antagas: Den, sorn bifaller, att, såsom nu tillgår med anskaffning af strumpor och skor åt Beväringsmanskapet, till de Beväringsskyldiges fria val må öfverlemnas, alt, emot en afpassad lämplig vedergällning i penningar, sjelfve äfven anskaffa sig rockar och byxor, voterar Ja; Den del ej vill, Nej; Vinner Nej, anses berörde fråga böra förfalla. 17:0 Då Ridd. och Adeln samt Preste-Ståndet bifallit den äskade tillökningen i anslaget för Exercice-Escadroner med 17,000 R:dr, men denna tillökning blifvit afslagen af Borgareoch Bonde-Stånden, får Utskottet först föreslå, att något af sistnämnde Stånd biträder Utskottets förslag; men skulle sådant icke bifallas, bör frågan blifva af Förstärkta Stats-Utskottet afgjord genom omröstning öfver följande Proposition:
8 äggulor blandade med 375 gr. pudersocker, saften af 2 citroner och det rifna skalet af en J citron, vispas till hårdt skum, därpå upplöses 15 gr. gelantine i en liten kaffekopp med varmt vatten och röres afkyldt i massan, tills denna börjar tjockna. Nu tillsättes hastigt skummet af 8 ägghvitor, och alltsammans hälles i en form. Redan om | timme kan krämen slås upp och serveras. Äppelknyten. Små astrakaner, pipping eller andra små äpplen af lös och god sort skalas, och kärnhuset tages ur med en smal äpplepipa af bleck. Då alla äpplena äro i ordning, kaflas smördeg så tjock som en speeieriksdaler, och däraf skäras med en uddhvass knif fyrkantiga bitar, ungefär 12 cm. stora. Ett äpple, fylldt med stadig hallonsylt, ställes på hvar fyrkant, alla fyra snibbarne sammantryckas midt uppä äpplet, icke öfver hvarandra utan så, att alla snibbarne stå upp; kanterna smörjas förut med vispad ägghvita och tryckas tillsammans, så att de bilda stående kanter, hvarefter äppleknytena ställas mycket glest på rena plåtar och gräddas i något svagare ugn än annan smörbakeise. Då de ha färg öfver och under och en vispkvist går lätt igenom äpplet, så äro de gräddade. Olga. Jästpulver-kaka. hvetemjöl blandas i ett kärl med 3 teskedar jästpulver. I ett annat kärl vispas 4 ägg med något mer än 3 hg. socker, ett par matskedar smält smör, litet rifven mandel. Det hela blandas tillsammans med en kopp mjölk, sedan insattes det genast i ugnen för att gräddas i en halftimine. Adéle. Ris å la Pompadour. risgryn kokas väl i mjölk, sedan vispas 3 dl. söt grädde till hårdt skum med något vanilj och litet socker. Detta röres i de kalla grynen tillika med 5 blad upplöst hvit gelatin, slås i en form och ställes att kallna. Den ätes med safteller vaniljsås. Adéle. Engelsk plumpudding.
N:o 148, angtde Hospitalernes förbättring och underhåll; N:o 149, ang:de förklaring och ändring af 5 § 25 kap. R. B.; och N:o 150, om inskränkning af den genom K. Förordn. d. 22 Dec. 1846 beviljade frihet att å landet idka handel. Företog H. R. o. Ad. val af 14 ordinarie ledamöter och 6 Suppleanter uti Förstärkta Const.Utsk.; och befunnos, vid valförrättningens slut, hafva blifvit utsedde’: i Si Den !) Augusti. Till Ordinarie Ledamöter: N:o 8. Gr. Oxenstierna, Fullm. Gr. Hamilton H. med 24 röster. — 55. 5? Gr. A. „ Strussenfelt, Fullm. Frih. Hr Rosensvärd J. 11. nied 22 röster. — 1940. Frih. Silfversparre, Fullm. Frih. Frih. Hjerta, Fullm. Gr. Sparre E 99 21 99 efter anställd lottning om den ordning, i hvilken de Suppleanter, som erhållit lika röster, egde att inträda. Ut supra L. Herm. Gyllenhaal. Carl Lagerfelt. F. W. Rehbinder. Ludv. Platen. F. A. Funk. F. Grönhagen. C. A. Lind af Hageby. Anställdes val af 2:ne Revisorer för innevar. års granskning af Stats-, Bankooch Riksgäldsverkens tillstånd, styrelse och förvaltning efter Frih. Funk, Fredrik Alexander samt Hr af Forselles, Adam Magnus Philip; Och befunnos, vid valförrättningens slut dertill hafva blifvit utsedda; Hr Uggla Carl Gustaf, Brukspatron med 26 röster. Den 9 Augusti. 185 Hr von Troil, Samuel Gustar, Öfverste-löjtnant, R. S. O med 17 röster. Ut supra L. Herm. Gyllenhaal. Carl Lagerfelt. F. IV. Rekbinder. Lud. v. Platen. C. A. Lind af Hageby. F. A. Funck. F. Grönhagen.
Majlis nådiga proposition vid Riksdagen under åren 1840 och 1811, beslöto Rikets Ständer den 29 Mars siststnämnda år, att de vid fångvården anställde, uti 1840 års stater för korrektions-inrältuingarna upptagne, tjenstemän och vaktbetjente, med undantag af kommendanter, predikanter, läkare, orgelnister och klockare, skulle tillerkännas rättighet att, sedan do minst tio år tjenstgjorl vid nämnda inrättningar och i öfrigt under samma vilkor, som för civila embetsoch tjenstemän voro stadgade, uppföras till pensioner å allmänna indragningsstaten. beräknade efter de arfvodesbelopp, som uti omfönriälda allöningsstaler funnos bestämda; och detta beslut blef af Kongl. Majit i nador gilladt samt genom bref den 24 Maj 1841 Styrelsen öfver fängelser och arbetsinrättningar i riket till iakttagande meddeladt. Då likväl bland de vid fångvården anställde, men från pensionsrätt sålunda uteslutne, tjenstemän, läkarne syntes lika, med de dertill berättigade, vara förtjente att, efter nitisk tjenstgöring, på sin ålderdom komma i åtnjutande af enahanda underhåll af det allmänna; och då, på fångvårdsstaten^ icke funnes uppförd mera än en kommendant, hvilken icke med denna befattning förenar den af föreståndare vid korrektionseller arbetsinrättning och derföre är pensionsberättigad, nemligen Öfversten, Riddaren af Kongl. Majits Svärds-Orden Carl Johan Ström, som på Malmö arbetsoch fästningsfängelses stat i egenskap af kommendant uppbär årligt arfvode af 333 Ridr 16 sk. banko, och numera uppnått 71 års ålder, har nyssbemälda styrelse, uti skrifvelse den 8 sistlidne April, underdånigst hemställt, om icke Kongl.
Maj:t uttalat den åsigt, att ifrågavarande tjenstemän, med här ofvan nämnda undantag, icke äro i behof af annan förbättring i deras vilkor än den indirekta, som vid sistlidne riksdag i allmänhet beviljades medelst löne-anslag för Läns-notarien och lönetillökning för Lands-kanslisterne, samt jemväl fästat uppmärksamheten derå, att om än, å ena sidan, i anseende till utsökningsmålens aftagande antal, Lands-sekreterarnes inkomst af expeditions-lösen för närvarande minskats, hvilket emellertid snart kunde förändras, det å andra sidan mäste medgifvas, att den nya expeditions-taxan berett Lands-kanslierne icke obetydliga fördelar. Under sådant förhållande och då för öfrigt, med afseende å beskaffenheten af Lands-sekreterarnes inkomster, bestämd ledning för Utskottet saknas att kunna bedöma, om och i hvilka län en ytterligare löneförbättring för Landssekreterarne möjligen må vara behöflig, anser sig
Uti grundsattsen med Herr Cederschjöld; men Statsoch BancoUtskotten hafva i sitt förslag boredt ett medel, att använda Silfver, genom insättning i Banken. Således är i detta afseende en utväg öppen, i fall Riksens Ständer dertill samtycka 5 annars har Herr Cederschjöld visserligen rätt , att man ej äger utväg att använda Silfvermynt till annat, än till spelmarker. Derföre tror jäg att man icke bör sätta annat än låg tull, Och att man Xunä de stanna Vid ungefärligen samma norm, solli för kopparmyntet; Friherre Cederjiröm: Den sfednarb delen af Herr Hjertås yttrande är hvad jag ämnade anföra, att sedan man beslutat en tull på kopparmynt , bör man äfven lägga enahanda tull på Silfvermynt. Hvad beloppet af denna full angeck, h3r jag ej med Ståndet deruti instämf, utan ansett den för hög ; men då den blifvit fastställd, tror jag att enahanda tull på Silfvermynt bör äga rum, på det ej olikhet mätte finnas vid samma art vara. Herr Cederschjöld-, I anledning af hväct Den 20 Augusti j\ m, tfren siste talaren yttrat får jag erinra , att Silfver ej är mynt i Sverige tor det närvarande. Således, till deSs en realisation blifvit verkställd , kan jag ej anse det för annat än ert vara. Jag kan aldrig anse såsom en förlust för Staten, att det utföres, hvilket kunde vara förhållandet med Kopparslantar. Herr Hjera ta har anmärkt, att Statsoch BancoUtskotteti varit orntänkte på att bereda en möjlighet , att med fördel göra sig af med silfverrnynt 5 jag hemställer då, om icke denna artikel bör hvila, till dess Ridderskapet och Adeln kommit i tillfälle att fatta sitt beslut rörande det ämne, hvarom Herr Hjerta talat, nemligen om insättning af Silfver i Banken. Grefve Cronhjelm: För min del finnér jag det icke vara Staten tillständigt, att säga åt enskilte, att den eller den utvägen skall du taga för att afsätta dio vara.
Aromasia tänkte däremot så mycket mera på riksdagsvalen, men i främsta rummet på möjligheten att åter upprätta den konst som genom gårdagens tilldragelse otvifvelaktigt lidit ett ganska svårt nederlag. För der. saken ansåg hon sig kunna bäst verka i Stockholm, där hon ännu aldrig mötts af annat än framgångar, och från Stockholm ville hon sedan inverka på Göteborg och det öfriga Skandinavien. Hon älskade Oxygen och trodde sig aldrig kunna komma att känna samma tillgifvenhet för någon annan. Till den gamla böjelsen hade nu tacksamheten för hennes räddning undan en säker död kommit. Men med dessa känslor trodde hon sig dock icke öfvertygad om att ett äktenskap mellan henne och Oxygen skulle föra till någon varaktig lycka. Giftermålen på 2300-talet ingingos visserligen icke ständigt för lifstiden, utan ganska ofta på obestämd tid, men Aromasia hade för hög tanke om äktenskapets stora betydelse för att våga ett försök under någon tid. Hon önskade ett äktenskap för lifstiden och hade i den åsigten funnit fullkomligt understöd af Oxygen. För att vara fullt säkra på sina känslor och kunna fullständigt lära känna hvar andras sinnelag, hade de underkastat sig det profår som då nästan allmänt brukades och som skulle motsvara forntidens förlofningar, men åt minstone i de flästa fall var af vida allvarligare och för ändamålet verksammare betydelse. Detta profår var nu för dem i det närmaste till ända. Oxygen hade icke stått profvet så som Aromasia önskat. Hon kände sig olycklig där öfver, men ville ej göra olyckan större genom att gifta sig med den man som oaktadt hennes aldrig vacklande kärlek misskänt och misstänkt henne samt sökt motarbeta hennes bästa afsigter. Om kvinnan verkligen måste försaka, såsom Aromasia läst i den gamla boken, så kunde den försakelsen icke sträcka sig så långt, att kvinnan gifte sig med en man hvilken hon visste icke skulle bereda henne någon lycka och ej häller därmed göra sig själf lycklig. Om hans åstundan att på vetenskaplig väg söka tvinga hennes vilja, hade hon ännu icke någon kännedom. Försöket skulle af rent deltagande för vetenskapen kanske hafva vunnit hennes bifall, ehuru hon sannolikt ej önskat sig själf vara föremålet samt må hända äfven vredgats på den hvilken på detta sätt sökte böja en människas vilja.
Jag vill ej bestrida, att ordalydelsen i 79 §. Riksdagsordningen kan lemna rum för olika tolkning, men jag är olycklig nog, att ej vara till fullo öfvertygad af Herr Lefrén» och Herr von Hartmansdorffs yttranden. I 79 §. Riksdagsordningen förekomma de ord, som Herr Lefrén redan uppläst, att nytt val till UtskottsLedamot genast skall förrättas. Jag tycker mig i denna ordalydelse se en förutsättning, att den Ledamot, efter hvilken valet skall ske, bör vara för alltid gången från sin plats. Så länge valen skedde Ståndsvis, kom denna sak icke i fråga. GrundLagen skrefs, då all votering var Ståndsvis, och det torde vara orsaken, hvarföre man ej sä noga afvägde orden. Herr Printzenschöld: Det är visserligen för mig likgiltigt, om det af Utskottet föreslagne stadgande, att Ordföranden skall äga rätt att bevilja högst 3:ne Ledamöter permission, hlifver antagit, eller ej. Jag vill blott anföra, att det fall, som Herrar Cederschjöld och von Hartmansdorff befarat, att med denna permitteriugsrätt Den Q April e. ni. 95 möjeligen alla Ståndets Ledamöter i ett Utskott skulle blifva frånvarande, svårligen kan inträffa, emedan i intet Utskott, mera än i ExpeditionsUtskottet, finnes blott 3 Ledamöter. Nu stadgar GrundLagen , att en af Ridderskapets och Adelns Ledamöter skall vara Ordförande. Skulle då alla tre vara borta, så hade Ordföranden permitterat sig sjelf. Jag kan ej förutsätta möjligheten deraf, att ett Utskott, på sådant sätt, skulle komma att sakna den Ledamot, som derstädes, enligt Grundlagen, bör föra ordet. Herr Ribbing s Arvid: Ora än så förhåller sig, som Herr Printzenschjöld yttrat, tror jag dock, att det vore bra, om tvetydighet kunde undvikas. Då 79 §.
» Hvad ä ' det för ett tokprat, stumpan lilla. » Elise fortfor att snyfta, men mamma upplät sin mun och sade: » Elise har fått alldeles för mycket känsla, det stackars kära barnet, sådana der varmhjertade naturer får man allt vara litet varsamm med, eller tror du inte det, Säger? » På den samma dagen och i dagarna tre hemsökte fröken Elise med mamma hvart enda bättre kappmagasin, i hela Stockholms stad, och, hvar de gingo fram, lemnade de hela berg af nedrifna kappor efter sig, utan att det kommit till någon handel, tills fröken ändtligen vid fjärde besöket hos Klädströms fattade ett afgörande beslut. Mamma hade visserligen sin mening för sig om tygets godhet, men det tyckte nu Elise var kälkborgerligt att fästa så mycket afseende vid — kappan var cllic och hvad ändå mer var: » satt som om den vore gjuten », detta var hufvudsaken. skulle den kosta, men efter öfvermänskligt prutande lemnades den för 75. När den unga damen strålande glad promenerade i sin nya vinterkappa, hände nog, att hon mötte stackare i sin väg, hvilka gingo och huttrade i paltiga själar eller tunna regnkappor, och som skulle skattat sig lyckliga, om de varit i stånd att lösa ut vinterplaggen, hvilka sen i våras stodo på assistancen; men för Elise var detta icke något möte — endast förbiskymtande skuggor, från en verld, som hon icke kändeDen gamla kappan skickades till en damgarderob, der Elise fick 11 kr. och 50 öre för den, som på otroligt kort tid festades upp i damkafeér, fruktbodar och konditorier. Nej, inte allt. En liten blåfrusen flickunge räckte en gång Elise en bukett litet frostbitet löfkojsris med ett par gulgöna blad; henne gaf hon den begärda tioöringen och lät henne behålla blommorna. och Den fröken Elise, hon hade ett så varmt känsligt hjerta! Elsa. v s. 1) För den bästa uppsats i något ämne, som berör qvinnans lif och verksamhet i eller utom hemmet, hemmet sjelft eller barnens uppfostran, utdelas ett pris af 25 kronor.
Erfarenheten har bevisat huru odlingar och uppröjningar hafva en mildrande kraft på klimatets hårdhet; här, hvarest redan växer Korn , Potatoes och till och med något Råg, samt i synnerhet Öfverflöd på Hö, kunde, genom en väganläggning, kanske inom en mansålder, beredas tillfälle för en mängd innebyggare, att nedsätta sig och förvandla denna ödsliga 10 mils sträcka emellan] Öfver Torneå *38 Den 6 Februarii, och Kengis till ett lika så odladf, bebyggt och härli ut land, sc>m trakterna emellan Hparan~ da och Mttaräugi satuna jlund" tillägger Herr Z nerstedt, "/kulle völ också Kengis bli/va ett vigtigare fledie för Sverige och ä ven å draga sig uppmark san het såsom en li n g lig ort Jör en Bergslag . i fall öfriga onjliindigheter lika höst sorn de rika J ernmalmsbetgen i Juckasjärvi, här på. kallade ett sådan inrättning. Så många förenade fördelar kunna icke annat än påkalla Riksens Siänders uppmärksamhet, och såsom jag med glädje förutser, beslut till en väganläggning på Statens bekostnad emellan nämnde ställen. Jag tror icke att de vägar man påkostat i Härjeådalen och Jemtland kunna tillskynda mer nytta eller hafva varit påkallade af flera skäl, än denna, hvartill man ganska lämpligt kan hänföra det sköna uttrycket icke af en stor Skald, såsom Herr Zetterstedt, säger, om mitt minne ej bedrar mig, utan af en stor man eller åtminstone nyttig Statsman och medborgare: ”Att den okar Sveriges land, som edlar Sveriges jord.” Ja den o?vifvelaktiga följden blir, om den af mig nu vördsamt föreslagne väganlåggningen be* viljas till snar verkställighet, att Staten, innan korrt, kan tillräkna sig to mils iöiökade gränser &f odlad, fruktbärande jord Och deraf sig närande och åt Samhället skattande idoga och lyckliga innevånare.
Efter att sålunda hafva utvecklat de skäl, hvaruppå jag grundar min öfvertygelse, att förlägenheten bör afhjelpas genom andra medel än en utvidgad lånerörelse, anhåller jag tillika att få undersöka, huruvida en dylik åtgärd, i händelse den af Ständernes majoritet skulle bifallas, verkligen nu är af behofvet sä högt påkallad, som man tyckes vilja tro. Mig synes dä, att förhållandena af sig sjelfva redan betydligt förbättrats. Vår export, både af jernoch trädvaror, har denna sommar och höst varit högst betydlig. Importen har deremot, just till följd af penningebristen, minskats, och verkan deraf är, att vi haft och ännu hafva en så ymnig tillgäng på vexlar, att innehafvarne länga tider klagat öfver svårigheten att afsätta dem. Men hvad är vexlar annat än tillgång på silfver? Och hvarthän tager delta silfver sin riktning, om det en gång i landet inkommer? Jo, till bancoluckan, för att utbytas emot sedlar. Pä sådant sätt, och endast sä, åstadkommes i min tanke en naturlig tillökning af sedelstocken. Ingen anledn. är för handen att nästa år befara en minskad export af vår förnämsta bytesvara med ntländnängen, jernet, sedan bruksägarne mäst beqväma sig att afyttra detsamma till ett pris, som, om äfven för dem sjelfva föga fördelaktigt, likväl ät landet inbringar högst betydande summor. Sädesskörden, ehuru dålig till sin beskaffenhet, har likväl varit ganska ymnig. Upphörandet af Finska handelstractalen kommer troligen, lill båtnad för jordbruket, att medföra en betydligt minskad import ifrån detta häll. Varuprisen hafva redan börjat sälla sig. Bruksägaren, som för sitt jern erhåller en betalning, som mångenstädes understiger tillverkningskostnaden, har till följd deraf nedsatt priset på tackjern och forslor; tackjernstillverkaren likaså på malmer och kol, och grufbrylarcn pä dagsverkslönerne.