Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu vill StatsUtsk. lägga denna pröfning i Kronofogdarnes händer, hvarigenom naturligtvis månget misstag kan upstå, ty med allt det förtroende jag eger för Kronofogdarne, vill jag likväl icke tilltro dem den erfarenhet i dylika saker, som jag bestämdt for - Den 2 Augusti. 63 drar af Landsb. Följden deraf skulle blifva att många ersättningar nian behof utbelaldes och fogden skulle till och med kunna föranledas att hellre utbetala ersättning, än göra sig mödan att efterforska om den, som blifvit ådömd ersättningen, kan ega förmåga alt densamma gälda. För alt undvika besväret med denna undersökning, kan han förledas alt utbetala medlen af det förskott, han erhållit och Kronan får således vidkännas utgift, som icke borde falla henne till last och från hvilken han skulle blifvit frikänd om pröfningen tillkommit K:s Bef:h:de. Jag vet alltför väl, att man kan häremot göra den anmärknm, att Kronofogdarnes räkenskaper sedermera ingå lill Kammarrätten för att der granskas och att således i anmärkningsvåg ersättning kan tillvinnas Kronan, men jag hemställer till hvar och en, om det icke är bättre, att låta dylika saker, som dessa och många andra gå sådana vägar, hvarigenom i första hand pröfningen sker på ett sätt, att några anmärkmr icke behöfva upstå och all icke öfverlemna denna pröfning till tjenstemänneu, hvilka lättare än de, som nu hafva handläggningen af dessa saker, äro blottställda för misstag till Kronans skada och förlust. Jag önskar, att man må vederlägga dessa mina anmärkmr. Kan man icke det, så blir följden den, att den lättnad man vill bereda åt individerna sker på bekostnad af Statens säkerhet att icke mera utbetalas än soni instämmer med K. M:s och R. Sits mening. Jag fortfar att tillstyrka afslag å betänk. Då härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, semställde om R. o. Ad. behagade bifalla StalsUtsk:s uti betänk.
Min mening är icke att ogilla sjelfva uttalandet, så vida nemligen detta grundar sig på skäl, som äro fullt tillräckliga för den öfvertygelse, man vill uttrycka; ty jag hörer icke till dem, som sky att uttala sanningen, när sådant kan anses af behofvet påkalladt. Men för min del eger jag icke deri kännedom om speciella förhållanden, som kan berättiga mig deltaga i majoritetens strängare omdöme, och har derföre ansett mig förbunden att rösta för afdelningens mildare ordalag, som inskränka sig endast till en uttalad öfvertygelse om behofvet af ådagalagdt “mera förutseende“ hos direktionen.” Häruti instämde Herr Lagerhjelm * P. ? samt Doktorerne Gumwlius och Annerstedt. af Prosten Tellbom: ”Såsom inledning till det tillstyrkande, hvarmed detta utlåtande afslutas, har Utskottet afgifvit en opinions-yttring rörande ‘‘orsaken till den missgynnande 14 Stats-Utskottets Utlåtande, N:a 214. ställning, hvaruti Strömsholms kanal-bolag sig för närvarande befinner^, och förklarat, att denna orsak "icke ensamt är att söka uti framlidne öfverste-löjtnanten Edströms beräkningar". Efter detta förklarande, hvars riktighet jag icke vågar förneka, har man bort kunna antaga, att Utskottet vetat, hvaruti denna orsak för öfrigt bestått. Härom har Utskottet dock ej meddelat mera, än att orsaken (ltorde hafva kunnat till icke ringa del förekommas, derest bolaget iakttagit mera förutseende och bättre vakat öfver arbetets ut förandet Det klander, som i detta yttrande mot bolaget uttalas, hade, åtminstone hvad den bristande vaksamheten öfver arbetets utförande angår, bort på några likaledes meddelade sak-upplysningar grundas, för att skäligen kunna anses befogadt. Den Utskotts-afdelning, som behandlat frågan, har i sitt förslag till utlåtande yttrat endast, att orsaken “torde hafva kunnat till någon del förekommas, derest bolaget iakttagit mera förutseende"; men detta yttrande har af Utskottet blifvit skarpt på det sätt, som af utlåtandet inhemtas.
Det visade sig dock snart att denna beräkning icke var tillförlitlig, ty redan i Augusti månad 1859 fästade byggnadschefen Kongl. Majits nådiga uppmärksamhet deruppå att, hufvudsakligen till följd af de under några år stegrade prisen å arbetskostnader, utom förut anslagna medel ytterligare 450,000 R:dr för byggnaden behöfdes och anhöll, af anförda skäl, att detta belopp måtte af Rikets Ständer äskås, hvarefter och sedan dels Kongl. Majit, efter det genom Öfver-intendents-embetets försorg besigtning å det då verkställda arbetet egt rum, hos Rikets Ständer gjort nådig framställning om beviljande af sistnämnda anslagssumma, dels Statsutskottet, med anledning häraf, meddelat åtskilliga upplysningar rörande orsaken till den högst betydliga tillökning, som då ansågs erforderlig i de förut beräknade återstående kostnaderna för oftanämnde byggnad, Rikets Ständer enligt dess underdåniga skrifvelse af den 28 Oktober 1860 och på sätt i Kongl. Majits nu afgifna nådiga Proposition jemväl förmäles, anslogo 380,000 R:dr, att under innevarande statsregleringsperiod i mån af behof, enligt Kongl. Majits disposition fråin Riksgälds-kontoret utbetalas; i sammanhang hvarmed Rikets Ständer hos Kongl. Majit underdånigst anhöllo att åt sakkunnige män måtte uppdragas att utarbeta fullständigt, förslag i afseende å de återstående arbeten, som erfordrades ej mindre för byggnadens inredning och försättande i fullständigt skick, än för samlingarnes inrymmande och omgifningarnes ordnande; Och utgör således summan af de för National-museum hittills beviljade anslagsbelopp 1,730,000 Ridr. Uti det betänkande ofvanbemälde af Kongl. Majit, till följd af Rikets Ständers begäran, nådigst förordnade komiterade under den 18 December 1862 afgifvit och hvilket sedermera lagts till grund för Kongl.
R:dr, sorn af mindre Creditivet äro disponerade till understöd för brandskadade städer. Det är ju ganska klart, att om 8000 R:dr äro oriktigt anvisade pä en Titel, och bordt utgå af extra utgiftsmedlen, så, om ej den utgärd vidtages, som Herr von Hartmansdorff föreslagit, bör emedlertid icke rättelse uteblifva , och det enda återstående sättet derför, är att vid den näst påföljande regleringen gifva ersättning till den lör hårdt anlitade Titeln utaf Extra Utgiflsmedlen; der uppstode således en brist för de kommande åren, men det blefve dens skuld som sådant vållat, och på något sätt måste felet låta känna sig. —■ I fråga om de LagfartsChartor, angående hvilka Herr Hjerta gjort framställning, att man borde vara angelägen om förekommande af missbruk, så om än, på sätt Herr Tham anfört, det skulle vara förenadt med svårigheter för köpare och säljare att skrifva på Charla, tror jag dock, att man ej så hastigt sorn Herr Tham bör afslå ett godt förslag. Det är andru åtgärder man kunde för 1 ä64 Den 5 Mars f. m. dess utförande påfinna, till exempel föreskrifva att uppbördsbevisen, hvilka nu vanligen skrifvas på köpebrefven, skulle teknas å de Chartar, hvarmed köpebrefvet skall vara belagdt, eller alt originalköpebrefvet ininfästades och insignerades i LagfartsProtocotlet i stället för att det der nu afskrifves,. samt utlemnades i form af ProtocolIsUtdrag, skrifvit på behörig köpebrefsCharta j man bör ej så hastigt lemna å sido denna framställning, som ej torde kunna sägas allmänneligen vara utan skäl. Jag anhåller, att den måtte komma under vederbörande Utskotts närmare pröfning. Hans Excellence Herr Grefven ock LandtMar skalken frågade, om Ridderskapet och Adeln ansås de vid StatsUtskottets Utlåtande gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 3 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J.
Visst ha vi, som alla andra, haft dumheter för oss, men jag försäkrar, att jag kunnat utföra dem på egen hand, och hon hade nog redt sig mig förutan, så dumheter och odygder och fel komma nog af sig själtva, utan att våra vänner behöfva skyllas därför. Mer har j ' ag ej att säga, men jag hoppas, att en annan vill fortsätta försvaret, och på ett mer öfvertygande sätt, än jag kunnat göra. SOFIA-SYSTERN. B L Ä N D H V 1 T mössa, fjärilslätt, Bomullsklädning, enkelt skuren, Solig blick o c h vänligt sätt, Kosten s o m af kärlek buren. » Dag ». Blid o c h lugn o m k r i n g du går, Tröstar sorg o c h lindrar smärta, Smeker kind o c h torkar tår, Ger det bästa ur ditt hjärta. D SKULLE HAN M. Med ofvanstående rimmade lilla inlägg förklara vi nu meningsutbytet i denna sak afslutad. SVARA? i ängsligt val och kval, emellan lögn och sanning uppå sin piedestal. Där fann han sig så väl vid sin frus tillbedjan Och smidde därför hop hela lögnekedjan. ÄR STOD den äkta mannen Vid » prästens » inkast ljög han först denne full, att det var helt och hållet för hustruns skull. Han sorg och hjärtekval vill ej henne vålla: sin tro på idealet hon må behålla. - K Ä R A S T E Och med en lögn han drog sig ur spelet nu så kvickt. Om ungdomsvännen satte han hop en liten dikt: det var ej h a n, som,fått utaf henne korgen, h o n var det, som drog hädan med hjärtesorgen. D Å NU en JULEN, som ju ungdomens för dörren, och för vilja öfrigt vi en framför högtid, står Och gammal kärlek hade nu åter väckts till lif. — Med skäl hon borde härvid ha sport, hans unga vif, om han då aldrig hade tillkännagifvit s i t t g i f t e r m å l f ö r K a r i n — när dock han skrifvit.
Som denna fråga red in förevarit vid föregtde riksdagar, så hade ock commendanten i Götheborg i god tid varit betänkt på nödvändigheten att fästa K. M:s höga uppmärksamhet på ämnet, för alt freda dess underhafvande från det hårda öde, att se sina redan knappa utkomslvillkor betydligt nedsatta af den anleda., att statsverket skulle öfvertaga den inqvarteringsskyldighet, som hittills ålegal Götheborgs stad, åt hvilken man måste göra den rättvisa, att densamma i en lång följd af år, med afseende å olika hyrespriser, med sådan billighet uppfyllt sina inqvarterings-åligganden, att inqvarterings-tagarne dermed varit Delålne. Det är beklagligt, att de af vederbör, auctoriteter afgifna und. utlåltn kommit att förbises vid uppställningen af den i detta ämne vid denna riksdag afgifna nådiga proposm; hade icke detta skei t, så skulle troligen Götheborg icke kunnat af de H. Ulsk:n sättas i samma calheaori som de öfriga Rikets garnisonsorter, då hushyrorna der endast äro jemförlig:) med hufvudstadens för detta fall. Jag anhåller vördsamt, alt de H. Utsk:n täcktes noga behjerta de nu uppgifna förhållanden, som bestyrkas af de redan vid remissen af den K. propostn från f. d. Krigs-expedm uttagna och till Ulsktn aflemnade handlingarna, hvarjemte jag lika vördsamt anhåller, alt de II. Utsk;n benäget täcktes afböja det möjliga resultat, att Götheborgs garnison blir så obelåten med den nu föreslagna inqvarterings-regleringen, alt den vid första kännedom derom måste söka ändring deri, som troligen ej skulle kunna a (slås, enär ändamålet med den nya regleringen alldeles förfelades, då jag förutsätter alt meningen dermed ej kan vara att så förnärma inqvartcringstogarne, ali desse ej ulan enskild uppoffring kunna anskalfa sig nödiga rum.
Om egenskapen af Samhällets ägande rätt till jord, har jag gjort mig det begrepp, att den tillhör icke ensamt en generation, utan alla, att af alla begagnas, så fördelaktigt som möjligt; men af ingen säljas. Jag bestrider ej den rätt, som 77 §. i RegeringsFormen ger Ständer och Konung; men då Ständerne sjelfve gifvit sig RegeringsFormen, sä vore det ej omöjligt, att styrkans rätt kunde motsägas af moralitetensSäkert är, att om våra förfäder också tänkt, som man nu tänker, så hade vi nu icke haft, hvarken IndeiningsVerk att begagna, eller K.rono-arrenden att uppbära, eller Skogar att'sälja. Några betänkligheter gifvas, som tidepunkten särskilt ger vigt, och som synes mig, att vi ej böra glömma. Försäljningens ändamål, köpeskillingarnes upptagande utur allmänna rörelsen, synes skadelig i en tid af penningebrist: dä rörelsen icke har de penningar den behöfver, och ännu mindre något att umbära; och antager man, att pengame borde återlemnas i rörelsen, så hvad har man då gjort annat, än förvandlat Statens Egendom ifrån ett alltid redbart i jord, till ett alltid vanskligt i penningar. Att använda penningar till Flottan är att, för en tids behof, tillgripa hvad som borde vara att påräkna för alla tider/ Dessutom kunna vi Den 29 Maji, 625 vi ej dolja för oss, att, i följd af våra Finance-, beslut, har jorden fallit, och mäste falla ännu mera 3 och då fruktar jag, att vi särskilt ådraga oss förebråelser af våra efterkommanj de, ej allenast för det vi såldt, utan särskilt för det vi till försäljningen valt just den tids som var c.en minst tjenliga.
Summa till pennoner ener nädegäfwor för deffe Embecsmans Enkor och Barn. trodde jag, och förmodeligen flere med mig, att, utaf sistnämnde anslag, den såkallade Benesiciioch Benädnings - Staten skulle bestridas, sam^ kunde, wid sadanr förhastande, icke hafwa att påminna derwid, det mätte, uppä Konungens Nådiga pröfning och godtfinnande, warda öfwerlemnadt, att, efter de sökandes till befinnande behof och omstan, digberer, i Näder stadga och förordna, om besagde Anftags-Summas anwandande. Men jag har nu sedermera icke allenast, utaf Högloft. Kongl. StatsContoireks tryckta Förflag, öfwer Stats-Werkeks inkomster och utgifter för ar ,809, funnit: akt deruti under rubrique af Pcnsions-Slaren, bllfwit uptagnei:o 10,000 R:d. för Embetsmans pensioner: 2:0 15.000 R:d. för Enkor och Barns dito; samt deruröfwer z:o En Beneficiioch Benädnings-Stat af nägo' öfwer 55,000 R:d., alt Banco: utan ock af den, ifrån Högloft. Stars - Utskottet, list Riksens Högloft. Ständer aflemnade personelle upgiften pä fistnamnde Siat för Lnnewarande är 1810, inhämtar, att den samma upgär kill någor mer än 55,000 R:d. Wid betraktelsen af den myckenhet behöfvande, som nödgas anropa Konungens Nädebewisningar, inser jag lätteligen att ofwannämnde Summa 15,000 R:d. icke ar deremot swarande:
Detta är eli helt annat förhållände än det 104 D e n 8 A p r i 1 e m. af Hr Kock omförmälla, innebärande en s(or gravation för aktieägarne, hvilken borde hafva kommit under beräkning. Jag bekänner att jag är mycket villrådig, hvilken grund för bevilln., man bör bestämma för privatbankerna. Haele Ulsk. i den lilla fråga, som jag väckt rör:de nedsatt bevilln. för vissa kanalbolag m. fl., som njuta en högst ringa inkomst, följt den billiga grundsats, som jag föreslög, och lemnat en lindring i deras bevilln. genom densammas bestämmande i proportion af utdelningen, så hade en grund varit gifven, hvilken äfven nu kunnat tillämpas på de bolag som njuta en ovanlig afkastning men nu finnes icke, utan mannamån, någon annan utväg, än alt för ifrågavar. bolag följa samma grundsats som för alla andra väl eller illa lottade och bestämma bevillnm till 5 procent af utdelningen. Men ett särskildt förhållande af mycken vigt talar äfven emot den föreslagna höga bevillnm å privatbankerne. Den kunde föranleda begagnandet af deras rätt att, titan afvaktan af oktrojlidens slut, inställa sin rörelse och att upphöra. Om andra bolag skulle besluta en dylik inställelse, blefve i allmänhet följden för det stora hela föga känbar, men bär blefve förhållandet olika. På sätt Hr Aminoff anfört, är det icke osannolikt, att tinder de farliga kreditförhållanden som hota att komma, (lere af dem finna sig föranlåtna att upphöra och efter underrättelser, sorn kommit mig tillhanda ifrån en ganska god kälta, skulle verkligen ganska många delägare i vissa af dessa banker satt ifråga deras upphörande för den händelse att R. St. godkänna den föreslagna bevillnm å deras utdelningar. Den kris, som nu botar våra handelsförhållanden och vår penningerörelse, är i afseende tilt sitt ursprung af vida betänkligare art än de, som förut öfvergått oss och likväl då kändes ganska tryckande.
I afseende på § 23 får Utskottet föreslå att, med bibehållande af sakinnehållet oförändradt, redaktionen må blifva följande: 5:o. Beträdes någon Fullmägtig med förseelse i den honom anförtrodda vigtiga befattning med Bankoverkets förvaltning, ställes han af Rikets Ständer eller deras Revisorer, genom Justitie-ombudsmannen, till ansvar inför Kongl. Svea Hofrätt, och dömes enligt den af Kongl. Majit och Rikets Ständer fastställda ansvarighetslag. Rikets Ständers år 1860 församlade Revisorer hafva i 6:te § af deras Berättelse angående Bankoverket hemställt, att ljuspenningar hädanefter ej måtte utgifvas till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank; och som ljuspenningar numera upphört för embetsoch tjenstemän i allmänhet, anser Utskottet sig, lika med Revisorerne, böra föreslå: 6:o. att ljuspenningar till Fullmägtige i Rikets Ständers Bank icke för framtiden böra utgå. Deremot får Utskottet, med upplysning att berörda ljuspenningar de sednare åren uppgått till 80 R:dr årligen, hemställa att, till ersättning för derigenom uppkommande minskning i godtgörelsen till Fullmägtige, det genom Banko-reglementets § 24 till 1,500 R:dr ärligen fastställda honorarium må höjas med ett nämnda minskning ungefär motsvarande belopp, eller till 1,600 R:dr, och att sålunda reglementets 24:de § må erhålla följande lydelse: 7:o. Såsom honorarium åtnjuter hvarje Fullmägtig 1,600 R:dr R:mt årligen; hvarförutan Fullmägtig, som ej är i Stockholm bosatt, eger att för en resa ärligen till och från hemorten uppbära kostnadsersättning, beräknad efter skjuts för två hästar.
Men enär emedlertid den tillförene vid Låne-Contoren antagna grund, alt den person, som å dit inlemnadt Låne-reversal tecknat ansvarighet för Documentets vigtighet, borde anses vara af revers-utgifvaren auctoriserad att det sökta lånet uppbära och qvittera, blifvit genom Kongl. Maj:ts Nådiga Domar i ofvanomförmälde 3:ne mål ogillad, och föga hopp synes återstå, att, emot de sålunda lemnade prcejudicaten, utgifvarne af de återstående reverserne, emot hvilka jäf yppats, skulle blifva betalnings-tkyldighet ålagde; så och då, i händelse alla öfrige likartade frågor skulle lill Kongl. Maj:t i underdånighet fullföljas, en kostnad af omkring 10,000 R:dr Banco troligen skulle Låne-Contoret tillskvndas samt öka dess slutliga, genom f. d. Kamereraren Lindstedts bedrägerier, lidna förlust, hvilken, efter den utdelning Lindstedts Concursmassa lemnat och den ersättning Contoret undfått, i följd af den borgen Lindstedt, vid Kamererare-tjenstens tillträdande, ställt för sin uppbörd, derförutan redan uppgått till omkring 28,000 R:dr, finner Utskottet, i öfverensstämmelse med den af så väl i832 års Revisorer öfver Malmö Låne-Contor, som äfven åtskillige af Banco-Fullxnägtige yttrade åsigt, sig böra tillstyrka, att, när de af Låne-Contoret lagsökte Gäldenärer, hvilka genom förre Kamereraren Lindstedts åtgärd blifvit lidande, efter instämning af deras, i Konungens Befallningshafvandes Utslag medgifne åter - B anco-Ut slottets Utlåtande N:o /fy. 9 ålervinnings-talan, varda af behörig Domstol ansedde berättigade till återvinning, eller ock vederbörande Domare, hos hvilken saken på sådant sätt göres anhängig, förklarar en omtvistad revers icke vara betalningsgild, Låne-Contoret må ega att vid första
— En af de största olägenheter, som i landtbrukaren minne förknippar sig med året 1860, var dock, att höstsådden i anseende till jordens uppmjukade tillstånd ända till den tid, då frost inträffade och gjorde all sådd omöjlig, icke kunde behörigen verkställas. Föga råg och än mindre hvete blef utsådt, hvaraf verkningarne förspordes följande året 1861. Sedan Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande nu allmänneligen och i korthet redogjort för landthusliållningens ställning samt åkerbruksförhållandena under hvarje år i perioden inom länet, återstår nu att i enlighet med i nåder anbefalld t formulär afgifva nödige ansedda detalj uppgifter i den mån de kunnat erhållas, dervid Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i afseende på sättet för insamlandet af primäruppgifterna bör i underdånighet tillkännagifva, att enahanda förfarande ägt rum, som det i senaste femårsberättelsen omförmälda, nemligen att Länsmännen, med tillkallande af sådane om hvarje särskild orts förhållanden kunnige personer, de der för en landtbruksstatistik visat intresse (och några dylike personer finnas inom hvarje ort), uppskattat och beräknat hvarje hemmans och brukningsdels utsäde och afkastning m. m. samt aflemnat uppgifterna till vederbörande Kronofogdar, hvilka granskat desamma och öfver dem fögderivis upprättat sammandrag. I städerna hafva uppskattningar och beräkningar skett af Magistraterne med biträde likaledes af derinom boende erfarne personer. Några med verkligheten fullt instämmande uppgifter hafva, i saknad af erforderlige medel för tillförlitligt bedömande af jordarealen, dock icke kunnat anskaffas. Emellertid vågar Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande föreställa sig, att primäruppgifterna i allmänhet äro med urskiljning insamlade och att resultatet någorlunda närmar sig verkliga förhållandet. De afse i allmänhet och der annorlunda icke är särskildt uttryckt tillståndet år 1860 och innefatta på intet sätt någon öfverskärning af detsamma.
Yid underdånig föredragning af detta mål yttrade StatsSekreteraren, det han ansåge Herr Friherre Lagerbjelke ovilkorligen vara berättigad att, under den tid han aftjenade begrafningshjelp å StatsRådslönen, bibehålla den af honom innehafde KontreAmiralslön, men deremot icke äga någon i författningarna grundad rätt att derjemte få uppbära de till samma lön hörande tjenstgöringspenningar och fyllnaden uti Yice Amiralslön med tjenstgöringspenningar, enär han å dessa aflöningsdelar icke aftjenat begrafningshjelp, och det af Herr Friherren åberopade prejudikat ingalunda vore tillämpligt på honom, som blifvit befordrad icke till annan lön inom samma stat och med samma tjenståligganden som förut, utan till Embete på annan stat, hvilket gjorde det omöjligt för honom att fortfara i utöfningen af hans förra embetsbefattning. Men då Herr Friherren, under nådårsbesparingsticlen å StatsRådslönen, sålunda skulle komma att vidkännas en betydlig minskning i förut innehafda inkomster, samt den serskilda af honom såsom Befälhafvande Amiral i Carlskrona uppburna lönfyllnad i Yice Amiralslön med tjenstgöringspenningar allt sedan från och med Juli månad icke utgått och ej heller vore till något bestämdt ändamål under vakanstiden afsedd, på sätt fallet vore med tjenstgöringspenningarne, hvilka så väl under permitterings som vakanstiden för ett annat nyttigt ändamål skulle besparas; trodde StatsSekreteraren sig kunna så vida understödja Herr Friherre Lagerbjelkes underdåniga ansökning, att Kongl. Majit, med afseende å hvad härvid serskildt förekomme, täcktes i nåder tillåta honom att för den tid, han aftjenade begrafningshjelp å StatsRådslönen, få uppå Fjerde Hufvudtitelns besparingar, jemte sin förra KontreAmiralslön, uppbära den af honom tillika innehafde lönfyllnad 1500 R:dr i Vice Amiralslön med tjenstgöringspenningar, hvilken lönfyllnad för sex månader utgjorde 750 R:dr.