Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hr doctor Grafström och riksdags-fullmäktigen Lars Olsson från Stora Kopparbergs län hafva instämt i denna reservation; samt Af hr P. J. Lagergren: “Uti Utskottets förslag att bestämma den största summa, som af någon hypotheks-förcning får begagnas såsom kassa-kreditiv till 100,000 r:dr banko, har jag icke instämt. Jag har ansett detta maximum böra sättas till 150,000 r:dr; och skälen till denna min åsigt äro följande: l:o Då vilkoret för beviljandet af kreditiv-rättcn är, att hypotheks-föreningarne skulle nedflytta låne-rätten till ett så lågt minimum, som 400 r.dr, i ändamål att dermed befrämja mindre jordägares inträdande uti dessa föreningar, synes mig att den fördel, som deremot erbjudes hypotheks-föreningarne borde, så långt den för ändamålet anslagne total-summan för dessa kreditiver mcdgifver, någorlunda lämpas efter den utvidgade hypotheks-utlåningen; 2:o För närvarande äro endast tre hypotheks-föreningar i verksamhet, och, i följd häraf, skulle af den anslagna kreditiv-fonden allenast •§.delar kunna göras disponibla, och de |:tedelarne ligga overksamma hos Banken, hvilket, efter min tanka, under vuvarande förhållanden icke är tjenligt eller ändamålsenligt; 3:o Det skäl, att en sådan disposition lemnade frihet att äfven åt de hypotheks Bih. till R. St. Prot. 1S50 f tS.U. 6 Samt. i A/d. S Hafi. 8 58 Bnnko-Vtskolteft Betänkande, IV:o 24. föreningar, som nu sägas vara på väg att bilda sig, medgifva kreditiv—rätt, kan jag ej finna giltigt, först emedan dessa föreningar icke ännu i verkligheten existera, och sedan derföre, att fastställandet af den högre maximi-summan 150,000 r:dr ingalunda utesluter möjligheten att vid nästa kreditiv-reglering fördela hela anslaget emellan de existerande föreningar, som vilja underkasta sig det af Utskottet föreslagna vilkor.
på hopplöshet, mig gryr ett hopp. GUBBEN. Åt nympherna en fest han redde: tyckte jag. ORESTES. För barnens fostring, eller för en väntad son? GUBBEN. Ett vet jag blott: med oxars slagt bestyrde han. ORESTES. I månges sällskap, eller blott med eget folk? GUBBEN. Argeier fanns der ingen, utan slafvars hop. ORESTES. Är någon, som mig röja kunde, gamle man? GUBBEN. De äro tjenare, som dig ej nånsin sett. ORESTES. Ifall vi segre, äro de bevågne oss? GUBBEN. Ja; sådan är ju slafvars sed, dig gagnelig. ORESTES. Hur i all verlden kunde jag den mannen nå? GUBBEN. Du vandrar dit, dän, offrande, han varsnar dig. ORESTES. Invid den vägen, som jag tror, han hagen har. GUBBEN. Och när han ser dig, dig till gäst inbjuder han. ORESTES. Till bitter bordskamrat, allenast gud så vill. GUBBEN. I öfrigt, hur det faller sig, tag ditt beslut! ORESTES. Förträffligt sagdt! och moder min hvar vistas hon. GUBBEN. I Argos; och till mannens fest ej kommer hon. ORESTES. Hvi reste icke modet min med giljaren? GUBBEN. Hon fruktade byfolkets prat, och hemma blef. ORESTES. Begriper! misstänkt hon hos staten känner sig. GUBBEN. Så ungefär; en gudlös qvinna hatad blir. ORESTES. Hur kan jag dräpa båda två i samma hugg? ELEKTRA. Jag sjelf bestyra vill om modrens nederlag. ORESTES. En sådan sak skall slumpen visst utföra väl. ELEKTRA (visande på gubben). Då två vi äre, denne ock bör tjena oss. GUBBEN. Så blir det; men hur reder du din moders död? ELEKTRA. Gå, gamle man, ock till hos Klytaimnestra säg, Att jag i barnsäng ligger med ett gossebarn. GUBBEN. Att längese'n du födde, eller nyligen? ELEKTRA.
Bemödandet att från hufvudstaden förse Westerås med en laddning salt, har misslyckats genom fartygets sjunkande i den sedermera äfven tillfrusna Mälaren; så att saltbrist äfven inne i landet är att befara. Priset på varan har, efter tullnedsätlningen och en eller annan saltladdnings liitkomst i stället att falla, stigit till 32 sk. rgds, och i somliga hökarbodar lärer begäras till och med 36 sk., hvilket så mycket mera bevisar att åtgärden är fruktlös och förfelad. Då Stockholms och öfrige stapelstäders skeppsredare och handlande endast tillsvidare blifvit befriade från skyldigheten att införa vissa saltbelopp, samt att hålla ständiga saltuplag; sä hade det blott behöfts några penndrag af Regeringen för att, genom befrielsens återkallande, nedsätta priset på salt, för rikets samtelige innebyggare till hvad skäligt vara må, utan någon förlust för Statskassan. Prisnedsättningen hade väl i alla fall, icke kunnat ske, förr än sjöfarten nästa vår öpnats. Saltpriset hade naturligtvis icke då kunnat falla lägre än de allmänna fraktprisen medgifvit, emedan köpmännen väl äro skyldige att anskaffa salt, men icke att frakta det för underpris. Varan hade emellertid erhållits för hennes rätta värde; rikets innebyggare hade blifvit för framtiden betryggade mot brist, eller saknad derå, Regering och Ständer hade fått se, om några andra åtgärder, än de gamla goda författningarnes återställande, verkligen behöfts. Att stapelstädernas skeppsredare och handlande, hvilka f. n. enl. deras Götheborgska och Stockholmska yrkesbröders föresyn, påyrka antagandet af frihandelns grundsatser, skolat sätta sig emot ett undantag derifrån, i detta hänseende, borde icke hafva befarats, sedan man, af deras underd. framställningar om frihandeln, sett, huru mycket våra begge största städers köpmän nitälska för den Deni Januari e. m. 83 fattiges bästa. Reitan i början af sistl. Nov. månad, då Götheborgs handlande gjorde sin underd. ansökan, omtalade de bland skälen derför, stadgan i priset på lifsmedel.
För öfrigt och i händelse den vid §§ 2 och 3 af mig yttrade åsigt, angående nedlagde grufvors jemförlighet, hvad ny inmutning angår, med icke inmutadt fält, godkändes, skulle sista punkten i § 8 från och med orden: ”meddelas mutsedel å sådan öfvergifven eller sönad grufva” etc., komma att utgå, hvartill destomera skäl synes vara för hand, som stadgandet åsyftar ett förblifvande vid förra utmålet, men den fordna grufverörelsen kan hafva afsett helt annat mineral, än hvad nu kommer att utgöra - Kongl. Muj:ts Nåd. Proposition, Nx> 92. 41 göra föremål för eflersökning, och, i allt fall, en sednare tids erfarenhet kan påkalla förändrade grunder för ulmålets bestämmande. § 12. Enär, enligt min tanke, hvarje inmutning af sådant som ej utgör föremål lör denna författning, t. ex. en åker, skog, dytägt, torfmosse eller dylikt, måste vara ogild, anser jag första momentet, om det ej kan få utgå, endast böra åberopa § 2; och då ogiltigheten af en för äldre grufegare förnärmande mutsedel ej lärer behöfva stadgas, isynnerhet som, enligt § 8 mom. 1, mutsedel alltid skulle utfärdas under förbehåll ”af den rätt jordegare tillkommer och annan inmutare hafva kan,” har jag trott 2 morn. i § 12, hvilket börjar med orden: ”är mutsedel meddelad för inmutning ”ånyo” eLc. böra uteslutas. § 13- I enlighet med hvad här ofvan blifvit yttradt, ville jag för min del utesluta orden; ”å någon fyndighet, för hvilken visst utmål ej finnes ”gällande.” § 14- Jag anser afgift och ersättning, i brist af åsämjande, kunna, med mindre omgång och kostnad för parterna, bestämmas af domaren, än på sätt hiir föreslås, hvadan denna §, likasom åberopandet deraf på andra ställen i förslaget, af mig uteslutes. § 15.
Till Eders Kongl. Maj:ts Canzli „ Kammar-Collegium — 170 och då derjemte i betraktande tages, att 2:dra Hufvud-Titelns besparingar fått vidkännas de brister, som uppkommit å det på SundhetsCollegii Stat uppförda anslag till farsoters och smittosamma sjukdomars hämmande, (hvilket anslag Rikets sednast församlade Ständer förklarade vara förslagsanslag > hvadan derå uppkommande brist bör från och med 1835 af Riksgälds-Contoret ersättas), nemligen: år 1828 R:dr 0,000: 1829 5,000: 183 1832 „ 6,000: 1833 3,000: 183 så finnes, att de medel, som sålunda blifvit å 2:dra Hufvud-Titelns besparingar anvisade i och för Embelsverkens reglering, 112,798 R:dr 4o sk., samt nämnde 28,000 R:dr till ett ändamål, hvilket för 2:dra Hufvud-Titeln är främmande, enär anslaget, till följd af sin beskaffenhet, rätteligen tillhör 8:de Hufvud-Titeln, men kommit att uppföras å Staten för detta Verk, hvilket öfver detsamma för det närvarande disponerar, tillsammans icke obetydligt öfverstiga den brist, som vid i834 års slut förefanns å 2:dra Hufvud-Titeln med 113,186 R:dr 3 sk. 2 r:st; anseende Stats-Contoret den brist som å samma HufvudTitel serskildt visat sig efter det nya Stats-regleringen vidtagit, eller för år 1835 med 3,71b R:dr 17 sk. 8 r:st, desto mindre såsom sådan här böra tagas i beräkning, som densamma godtgöres af förenämnde, 2:dra Hufvud-Titeln tillkommande Vacanceoch nådårs-besparingar, hvilka af Civil-Statens Pensions-Cassa borde blifva och äfven nu mera blifvit åter ersatta.
et är om firman Riigheimer &amp; Beckers halmflätningsoch hattfabriksutställning vi denna gång vilja tala, men för att Iduns läsarinnor skola hitta dit, är bäst att först påpeka, hvar den lilla vackra och pikant inredda paviljongen ligger. När man går fram till industrihallen, viker man af till höger, just där trapporna föra upp till den första viadukten, och här i förförsänkningen har man den lilla konstnärligt sirade paviljongen, hvars motstycke man icke sett på någon utställning. Det är en nästan rund byggnad, i någon japansk eller kinesisk stil, och hela dess yttre är dekoreradt med en massa olikfärgade halmflätor, som bilda de vackraste mönster. På taket finns en spira, som uppbär en s. k. mercuriehatt, äfven af halm. Det hela ter sig högst originelt. Till det yttres dekorering lär ha åtgått omkring 4000 meter flätor, hvilka ha tillverkats af flickor vid slöjdskolan i Munka Ljungby i Skåne. Planen till monteringen är uppgjord af vår skicklige dekoratör hr H. von Rijswik. När vi träda in i paviljongen, öfverraskas vi af den smak och elegans, hvarmed den är inredd. Öfverallt glada färger; se blott på taket som tycks vara af silke i blått och grönt och guld! Alltsammans är endast litet halm, sammanflätadt till fina flätor. Speglar med stora blanka glas finnas öfverallt. Till yttermera 2) 278 prydnad har vår skicklige konstnär hr Viktor Andrén målat några präktiga akvareller, framställande unga flickor af olika nationalitet, sysselsatta med halmfiätning, och hvarmed afses att gifva en föreställning om de olika arbetsmetoderna. Blicka vi så från den eleganta inredningen på montrerna, så finna vi snart att deras innehåll är ovanligt instruktivt. Här rinna vi råmaterial från olika länder, från Japan, Italien, Schweitz och Sverige. Här ser man det mogna axet med sitt strå, den urtröskade halmen i olika stadier under förarbetet, dess färgning o. s. v., ända tills den fina vackra halmflätan är färdig till hatttillverkning.
Det är at befara, at wid en tillagande b ist pä bränsle, men fortfarande Branwins-silwerkning, Ve nära Städer belägna skogstrakter löpa fördubblad fara för sädana tillag, och en annan mans egendom ofta kilgripes för Branwinspannans n"derhällsnde. För at hälla illasinnade tilbaka, och för ak ytterligare freda Medborgares under Lagens synnerliga wärd och hägn ställda egendom, som genom sin beskaffenhet det i synnerhet behöfwer, nämligen steg, wägar jag stresiä, at, om någon, hwilken Branwinsbränning sig Mi Städerna atagit, beträdes sjelf eller desi tjenstefolk, med desi dragare försedde, idka olofligt skogshygge eller weds afföring, mätte, utom de i allmänna Lagen stadgade böter söp skogsäwerkan samt de särskillda witen, hwilka kunna wara äsatta, anses skyldig til et wike af mindst Zo R:dal., med ftarpning i straffet för nprepade förbrytelser. Utvm den säkerhet, sonr genom sä ansenligt wites utsättande torde kunna winnås för euskilld egendom, kunde kanske äfwen derigenom den sörman erhällas, at omtanka» af dem, hwilka i Städerna känna bristen af bränsle sä til Bränwinsbränning, som andra behof, kunde mackas at nyttja torf i stÄlet för wed, hwilken kan med ringa kostnad ä siesta orter erhällas eller tittedas, och r synnerhrt nyttjas med förmän til Bränwinsbrämsing, 11Z För öfrigt och dä Högloft.
249 utgifter bestrida, skall Riksgälds-Contoiret ega, att, ifrån och med år 1824, uti Rikets Ständers Bank begagna behöflige räntefria förskott; hvilka dock böra godtgöras, i mån de sålunda anticiperade Inkomster Riksgälds-Contoiret tillflyta. Angående uppbörden af Allmänna Bevillningen m. m. samt hvad dervid iakttagas bör. * §• Uppbörden af Allmänna Bevillningen i Landsorterne besörjes på lika sätt, som hittills, af Kronans vanlige UppbördsBetjente, hvilka för denna uppbörd äro till redovisning förbundne utan särskild vedergällning eller arfvode. Men LandsKaminererare, Kronofogdar och Häradsskrifvare samt andre vederbörande, hvilka med Bevillnings-Taxeringen ega befattning, åtnjuta härföre arfvoden, på sätt Bevillnings-Förordningen stadgar; äfvensom Uppbördsmännen i Landsorterne samt Lands - Contoiren bibehållas vid det Arfvode af Två (2) Procent, som genom Kongl. Kungörelsen af d 28 Janu - j25o Stats-Utskottets Betänkanden. arii i8o4, är dem tillagdt för deras befattning med uppbörden af, samt redovisningen för den Bévillnings-afgift, som skall erläggas af testementerad Egendom Oo <~J samt behållna förmögenheter i Sterbhus. 2 §. Samtelige Landt-Räntmastare i Länen få för de medel, hvilka, innevarande år i8a3, till Riksgiilds-Contoiret levereras, sig till godo beräkna Tre Åttondedels (jidels) Procent Remisslage, med undantag af Landt-Räntemästaren i Stockholms Län, som får afföra blott En Åttondedels (|:dels) Procent, såsom Remisslage. Deremot kommer Remisslaget å de Riksgälds-Contoirets medel, hvilka, efter 1823 års slut, från Landt-Ränterierne afsändas, att beräknas och afföras med En Åttondedels (|:dels) procent. 3 §.
7) Tjänar förträffligt vid tandvärk, ihåliga tänder, skörbjugg i muni matlagning, bak, söm, handarbeten, kan undervisa i finska o. musik har förem. m. Ordentlig, arbetsam. Svar » Villig nen och vid alla tan.doch munsjukdomar och borttager uppstötningar träde. Godt hem, god lön o. fri resa. Rehjälpreda », Iduns exp. f. v. b. och dålig lukt. 8) Är ett godt medel mot mask, binnikemask och vid (122) flekterande torde vara god insända afskrift Bruksanvisning medföljer hvarje burk. epilepsi. 9) Tjänar såsom ett underbart utvärtes botemedel för alla sår, af betyg o. rekommendationer med snaraste friska och gamla ärr, ros, hettblemmor, fistlar, vårtor, förfrusna lemmar, klåda, ÖR en ung, barnkär, bildad flicka sökes AKTIEBOLAGET till Frk. A. Wager, Strand o. Sundsvall, utslag, spruckna, sträfva händer m. m. och förtager hufvudvärk, susning, reumatism, gikt, plats till den 1 eller 15 augusti för att som äfven lämnar närmare upplysningar. örvärk m. m. Detta medel bör, såsom första hjälp, icke saknas i någon familj, i synhafva tillsyn till ett eller två mindre barn, C95) _ nerhet under influensa-,., koleraeller andra epedemier. Ett enda prof öfvertygar bättre samt vara behjälplig med inomhus förefalän någon kungörelse. Äkta är denna balsam endast, om hvarje flaska är tillsluten med lande göromål. Någon lön önskas, samt en silfverkapsel, som bär min firmastämpel: Apotheke att blifva ansedd som medlem af familjen. EN EXTRA LÄRARINNETJÄNST och är försedd med ofvanstående gröna skyddsmärke. Svar märkt » jST. i? » till Svenska Telefinnes vid sökes hos skolans grambyrån, Malmö. GUSTAF ADOLFS TORG ar 1 4, Franko hvarje postStyrelse före den Undervisningsstation i Skandinavien kosta 12 små eller 6 dubbelflaskor kr. Mindre sändas icke. och ör å sparkasseräkning — 5 %.
Och ehuru endast finare och dyrbarare bomullsväfnader kunnat ifrågakomma till införtullning, samt värdet å dylika väfnader under de senare åren af kända orsaker varit utomordentligt högt, hade likväl flere anställda undersökningar och profvägningar gifvit vid handen, att tullafgifterna uppgått, för blekta och färgade från 23 till 55 procent, samt å tryckta eller pressade från 30 till mera än 50 procent af hela varuvärdet. Oaktadt Komiterade, med anledning af hvad sålunda blifvit upplyst, funnit en ännu betydligare nedsättning af hithörande afgiftsbelopp påkallad, ansågo sig Komiterade, för att icke göra den inhemska lagstiftningen beroende af förhandlingar med en främmande makt, böra tillstyrka antagandet af följande, vid traktatsförhandlingarna ifrågakomna, tullsatser för merabemälda väfnader, nemligen för »oblekta och ofärgade» 25 öre, samt, med föreslagna öfvergångsafgifter under åren 1865 och 1866, för »blekta eller färgade» 40 öre och för »tryckta eller pressade» 50 öre pr skålpund. Afven här hafva Komiterade i taxeförslaget uppfört dessa tullsatser, hvilka genom nämnda Traktat vunnit godkännande. Men i enlighet med hvad Komiterade redan i sitt underdåniga Betänkande ofvan omförmält, äro Komiterade för sin del af den mening, det sagda tullsatser böra, så snart det undantagsförhållande i afseende på bomullsindustrien, som på senare tider uppstått och ännu kan anses fortfara, lemnat rum för en bättre och fastare ställning i detta hänseende, ytterligare nedsättas till de belopp, som jemnväl blifvit angifna. Vidkommande väfnader af Bomull, med blandning till större eller mindre del af Lin eller Hampa, är Bolstervar, som bland dessa först förekommer, för närvarande belagdt med en afgift af 40 öre pr skålpund. Då, enligt hvad Komiterade inhemtat, medelpriset å denna artikel utgör omkring 1 rdr 80 öre pr skålpund, uppgår sålunda nämnda tull till mer än 22 procent af detta pris, hvadan densamma, efter de grunder, som i öfrigt härutinnan blifvit följda, bort nedsättas åtminstone till hälften.
På sådana grunder tror Utskottet sig böra tillstyrka, att den i Länen, på föreskrifne sätt, stadgade Markegång bör för hvarje Län orubbad blifva gällande, och ej af någon Auctorité kunna förändras, samt att i följd häraf, Kongl. Majus och Rikets KammarCollegii befattning, med Markegångs Taxorna hädanefter må komma att upphöra i alla andra fall, än då fråga är om Riksmarkegångens upprättande, eller upptagande och afdömande af de besvär, som antingen af enskilda Rentegifvare och Rentetagare, eller å fromma Stiftelsers vägnar, eller af Kongl, KammarCollegii AdvacatFiscal, till iakttagande af Kongl, Majus och Kronans rätt, kunna anföras; hvarföre Kongl. Colleginm, i sådant afseende, på vanligt sätt bör erhålla del af Comtnitterades åtgärder. BeS v. och Ekon. Utsk. Betänkanden* Vidkommande ater det gjorda yrkandet» ätt tiden för Markegångssättningen må framflyttas till Januari manad, så får Utskottet härvid erinra, att flera Ekonomiska Författningar äro af den beskaffenhet, att de i vissa fall måste tillskynda mindre olägenheter» hvilka, om de genom nya stadganden rättades» ostridigt skulle medföra ännu större svårigheter, än dem man velat undvika. Ur denna synpunkt torde äfven närvarande fråga böra betraktas. Det hufvudsakligaste skälet, som för Marke gångssättningens framflyttande till Januari månad anföres» är att alla varupriser vid denna tid kunna vara mera stadgade, än tidigt på hösten, då Allmänheten icke hunnit Uttröska sin Säd, eller afyttra sina Victualievaror.
Enligt Kongl, Förordningame om Skatteköp af d. 19 Sept. 1743 och d. a x Febr. 1789', erlägges i allmänhet, såsom skattelöse-skilling, 10 års ränta i penningar, hvarförutan, vid ofvanberörde förhållande rrn d Rörstrand, en summa , hvarpå 6 procent årligt Interesse svarar mot den å dess fordna hemmantal stadgade ränta af 4g D:1 3 öre Silfverm:t, förvandlad efter innevarande års markegång, bpr till Suts-Verket Underdåniga Skrifvelser. 555 inbetalas; uppgående -efter dessa grunder, köpeskillingen för denna egendom, sådan den nu befinnes, enligt uträkning, till följande belopp, nämligen: Skatte-köpe-summan af 10 års ränta, jemte Vadstena Krigsmansbus-afgilten, till 176: 35. 9. Och det emot den årliga räntan svarande Capitalet, till 2,160: 15, 10, Tillsammans R:dr 2,337: 3. 7. Skulle åter Intressenterne i Röistrands Porcellgines-bruk icke antaga nu fastställdte villkor för upplåtelsen af Kronans egande-iält till ifrågavarande .Lägenhet, anse Riksens Ständer det böra förblifva vjd de örn dispositionen af Lägenheten nu gällande Förordnanden, Detta få Riksens Stander, lill svar å J5, R. RLts Nådiga Proposition, i underd, anmäla; och Riksens Ständer framhärd» etc. N:« 103, Uppl. p. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. *1 Julii 18 2 J* Preste Ståndet d. 22 Borgare-Ståndet d. 22 Bqude-Ståndet d, 29 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande en Fyrbäks anläggning vid Söderarm. S, A. K. Hos Riksens Ständer har fråga blifvit väckt nödvändigheten af en Fyrbåks anläggning, 256 Underdåniga Skrifvelser. till förekommande af de emellan Söderarrrien och Svenska Högarne, vid inloppet lil! Alands
Ej må Ledamot af Rid darhusDirectionen derjemte kunna vara Full - Veil 18 Augusti e. m. 299 rnågtig i Riksens Ständers Bank , eller i deras Riksgälds-Contoir, eller Revisor öfver dessa Verks samt StatsVerkets tillstånd, styrelse och förvaltning. §• 49- Har RiddarhusSecreteraresysslan blifvit emellan tvenne Riksdagar ledig, och tjensten af Riddarhus-Directionen tills vidare tillsatt på sätt den för Directionen gällande instruction omförmåler, då bör inom 8 dagar efter andra anteckningen, Ridderskapet och Adeln genom allmän omröstning afgöra, om valet af Ridderskapet och Adeln gillas eljer ej. Emellertid före den af Directionen förordnade Secreteraren Protocollet vid Ståndets sammankomster, utom vid den öfverläggning som, rörande detta ämne, kan uppstå ; och den i (Ny §.) 300 Den Ig Augusti e* sammanhang dermed skeende omröstning. Skulle Directionens val ogillas, eller blifverRiddarhus - Secreteraresyslan under påstående Riksdag ledig, fylles ledigheten på sätt Ståndet lämpligast finner. Är RiddarhusSecreteraren genom laga förfall hindrad, föres Protocollet af förste RiddarhusCancellisten , så framt RiddarhusSecreteraren ej är i behof af tjenstledighet på längre tid ån 14 dagar, i hvilket sednare fall Ridderskapet och Adeln åger pröfva, huruvida särskild vicarius bör för honom tillsättas eller icke. §. 5o. Yåckes fråga in Ple; Svarar mot 5a §, no om ändring uti den^ na Riddarhusordning, bör en sådan alltid remitteras till Riddarhus-* Utskottet, som med sitt t Den 18 Augustii e. m, 301 Belänkande deröfver till Ridderskapet och Adeln inkommer. Besluter Rid» derskapet och Adeln, i anledning deraf, någon ändring eller tilläggning till RiddarhusOrdningen, Öfverlemna3 samma beslut till Konungens Nådiga stadfästelse, och blifver, derest en sådan vinnes, genast efter slutad Riksdag, gällande.
Tyvärr dock ha mina dubier om tesen tagit öfverhand öfver allt hvad det lojala förnuftet och den öfre moralen hade att invända. För min räkning ville jag derför kunna frammana all den öfverseende mildhet som med säkerhet finnes hos ett äradt publikum. Se saken är den, att professor Ljunggren i sin akademiens historia gjort en upptäckt, för Akademien en riktig Amerikaupptäckt. Ända hitintills hade allmänheten på god tro antagit att Akademiens ändamål var att befordra » svenska språkets renhet, styrka, och höghet », och att medlen härför skulle vara ordbok, grammatika, pristäflan, minnesteckning o. d. Men nu förklarar professor Ljunggren att så ej är, att hela denna uppfattning varit ett olyckligt misstag, en sekelgammal villfarelse, i dag ändtligen, genom en vänlig skickelse, rättad. Ej längre är Akademiens ändamål svenska språkets förädling — det är en bisak; ej hädanefter må man orda om grammatika och ordbok — det ock är en bisak, och har så alltid varit: se exempelvis den tragiska historien om bokstafven A.Men, må man väl häpen spörja, hvart då gäller färden och hvad är nu Akademiens syfte? Jo, häpna och hör, så lyder den vittre mästarens ord: (Svenska Akadamiens historia; I: 68) » Svenska Akademien skulle sålunda icke vara främst och förnämligast ett språkinstitut, fastän hon erhöll uppdraget att utarbeta grammatika och ordbok; icke heller skulle hennes egenskap af vitter täflingsdomstol vara företrädesvis bestämmande för hennes verksamhet; hon skulle först och sist vara en vårdarinna af fosterlandets stora minnen ». Alltså, först och sist en vårdarinna af fosterlandets stora minnen! Hvad säger ett äradt publikum om en sådan upptäckt, är den icke stor, härlig, öfversvinnelig? Och Akademien, hur skall den icke vara glad! Låt oss glädjas med den! Glädjas åt att rättvisans sena dag till sist dock kommit, att oskulden, snart 100 år förföljd, nu ändtligen är bevisad oskyldig. Skola vi icke jubla, hvad?