Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bref af den 17 Mars 1824 behagade K. M:t, som, i anseende till nödvändigheten af en varsam öfvergång från det dittills följda allmänna undsättnings-systemet, förbehöll sig att, i händelse af missväxt i något Landskap innan de föreslaglie DistrictMagazinen kunde hinna inrättas, disponera det befintliga Spannmålslag;et till behöfvande orters understöd mot återbäring af säd in natura, tillika i Nåder förklara, att försäljningen af Magazinslnrättningens Spannmålslager icke finge ske utan efter gjord underd. anmälan och lemnadt Nåd. tillstånd. Då emellertid åtskilliga underrättelser från Länen inkommit att Spannmålslagren voro af mask angripne, föranläts UtredningsStyrelsen till K. M:t den 6 April nämnde år ingå med underd. hemställan om försäljning af skadad säd i KronoMagazinen, hvarpå K. M:t uti Nåd. Svar af den 5 Maji täcktes medgifva, att de af Magazinslmättningens Spannmålslager, sorn funnos vara af 3s o Stats-Utskotlets mask iå angripne, att de icke utan ökad förlust för K. M:t och Kronan lunde ytterligare förvaras, borde, efter undersökning om förhållandet, genom Styrelsens försorg å öppen auction till den mestbjudande försäljas. Genom Nåd. Bref af den 3 Junii 1824 behagade K. M:t, i anledning af hvad Styrelsen uti underd. skrifvelse af den 6 förutgångne Maji rörande förhållandet med Spannmålslagren ytterligare andragit, Nådigst förordna, att, med undantag af en serskilt tillåten försäljning af Korn i Frösö Magazin, det i öfrigt lomme att förblifva vid hvad redan blifvit stadgadt och att således någon annan än skadad Spannmål tills vidare icke finge foryttras, innan ntsigterna till årets skörd blifvit tillförlitligen kända, hvarefter Styrelsen ägde inkomma med förslag, i hvilka Län och på hvad vilkor Spannmål kunde försäljas med bibehållande af det förråd, som för DistrictMagazinens formerande borde afsättas. tinder loppet af sommaren och början af hösten biföll K. M:t sedermera uti Nåd.
Vidare skulle HofRätternas fördelning blifva den fullkomligaste orsak till göroinålens ökade antal, och ostridigt verka ett fördubbladt antal af ledamöter, då, enligt hvad jag redan anmärkt, ett lättare Rättegångssätt vid HäradsRätterna gynnade äfven den trptgiriga att beqvämligen kunna fullfölja sin ifver inför HofRätten, och en god tillgång på Advocater å båda ställen skulle säkert icke lemna utur sigte sina egna dermed förenade fördelar 3 och om LagmansRätterne, efter projectet, voro upphäfne, samt Parterna blott skola begagna två instantier, måste Högsta Domstolens ledamöter i samma mon ökas, så vida annars än» damålet med ärendernas skyndsammare afslutande omöjligen kunde ernås. Efter den fördelning, som skulle befordra en likhet uti göromålen och närmast leda till Rättsökandes beqvämlighet, fordrades sju HofRätter, följaktligen sju Presidenter, sju Advocatfiscaler, sju Secreterare och lika många Actuarier och Registratorcr; enär jag nu härtill lägger ett vida större antal ledamöter, och beräknar kostnaden för inrättningen af fem nya HofRättshus, årliga underhållandet, fördelningen och transpor* Den 5 Maj. e. ni* ten af handlingar, så förefaller det, åtmind» stone för mig, tvätydigt, huru ett mindre Rike, hvarest nuvarande Kronoutlagor icke utan jämmer och klagan kunna utgå, och som på längre tider ej förmått att tillbörlig gen underhålla ett mindre antal Embetsmål!, skulle finna tillgångar att bestrida så ansenliga utgifter, hvilka icke höra till Statens bestånd; kanske att, om Rättegångs instan-; tierna nu anses skadliga, såsom för många, HofRätternas indragning skulle förorsaka mindsta kostnaden och hastigast leda till ändamålet; men det är ingalunda min afsigt att uppgöra nya förslag. Hvad jag om Lag* mansRätternas verksammare handläggning anmärkt, är alldeles icke någon förändring i orgänisationen, utan en utväg att göra denna Domstol mera användbar och nyttig. För öfrigt tror jag inga förändringar, af hvad beskaffenhet som helst, böra göras uti vår gamla vördnadsvärda
De, som ej känna denna näring, skulle kunna tro , att det vöre en obetydlig sak för fäderneslandet, om den lefver ellet dör, men jag åberopar , hvad kändt är, att en stor del af Lybecks innevånare lefva deraf, och draga stora summor ifrån andra länder för denna artikel. Jag tillhör ej dem, som önska itnportsystemet sådant , att fabrikerne aftyna. Frankrikes välstånd genom prohibitiv - syste. met är ett talande exempel för det, och våra fabriker hafva redan kommit till den höjd , att det ej kan vara oss likgiltigt , om da stå eller falla. I anledning häraf förenar jag n>ig med Grefve von Sehwerin, och anhåller om afslag å Betänkandet. Herr Lagerhjelm : Då jag vördar de grundsatser, som Grefve von Schwerin och den siste t3laren framställt , så i afseende på fabrikerne i allmänhet , som styrelsens förhållande till näringarne , och medgifver, att det är styrelsens naturliga åliggande , att vaka öfver de privilegiers helgd, som den gifver; så får jag Vördsamt fästa uppmärksamheten deruppå . att då i privilegium ej bestämmes något straff för öfverträdelscn , ingen Domare kan taga bort privilegium från dess innehafvare. Man kan Den 10 December f. m. val sägs , att ifrågavarande privilegium är gifvet för ett arnat ändamål, än föt att bereda brännvin.j men om det öfverträdes, tror jag ej att dst kan uppbäfvas. Derföre torde det tillägg böra inflyta , att vid privilegii förlust intet missbruk må äga rum. Herr Gref ven och Landt-Marskalken tillkännagaf, att Plenum komme klockan 6 i eftermiddag att fortsättas. Herr Grefven och Landt-Mar skalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln fann skäl, att, på sätt Beviilnings-Utskottet föreslagit, ined särskild afgift belägga de brännvinspannor, hvilka vid de privilegierade Ättikefabrikerne begagnas. Ropades Nej.
Bifölls; N:o 154, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet, K:o 51, rörande användandet af en, på Post-verkets räkning, i Rikets Sländers Bank innestående summa; Bifölls; N:o 155, med förslag till voterings-proposition för omröstning, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om infriande af Kongl. Krigs-Collegii Artilleri-Afdelnings skuld lill militise-boslällscassan i och för inköp af Mariebergs egendom: Ståndet vidblef sitt i ämnet fattade beslut, och gillade den föreslagna voterings-propositionen. Från Vä Hofi. Borgare-Ståndet. S. D. Fortsattes föredragning af Lag-Utskottets betänkande, N:o 62( i anledning af vackt motion, angående gemensam Lag för inrikes och ut rikes vexlar: Återremitterades; 3-o, Utskottets förslag, pag. 19, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse i ämnet: Ståndet beslöt, att uti omförmälda underdåniga skrifvelse må ut tryckas den underdåniga önskan, att Kongl. Majrt täcktes, genom serskild Författning, som, liktidigt med Vexel-lagen, kunde promulgeras, meddela de reglementariska föreskrifter, Kongl. Maj:t i -Nåder må pröfva nödiga, i stället för sådana, till Beursoch Mäklare-ordning hörande, lagbestämmelser, hvilkas upphäfvande blifvit föreslaget; hvaremot Ståndet ogillade det tillstyrkande af Utskottet, att Rikets Ständer må, uti denne underdåniga skrifvelse, till Kongl. Maj't öfverlemna att, utan afbidan på Rikets Ständers sammankomst, i afseende på den utrikes vexelrörelsen, vidtaga de ändringar uti ifrågavarande
Den framställning Revisorerne gjort, angående förlusten å de spannmåls-qvantiteter, som blefvo anvisade till Jemtlands Läns undsättning efter i832 års missväxt, men sedermera icke erfordrades, innefattar samma fråga, som fästade Rikets Ständers år i835 församlade Revisorers uppmärksamhet; men hvilken fråga Eders Kongl. Maj:t, efter Justitias-Canzlers-Embetets hörande, genom nådigt Beslut den 26 Maj sistlidet år, ansett böra förfalla, i hvad anginge det emot Landshöfdingen von Törne väckte ersättnings anspråk. Uti Eders Kongl. Majrts nådiga Bref af den 19 April 1834 de skäl omständligen upptagne, hvilka föranledde Eders Kongl. Maj:t att, med bifall till Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes i Vesterbottens Län underdåniga hemställan, tillåta Handelshuset Eric Forssells söner att få till Umeå Krono-Magasin lefverera, i afräkning å Handelshusets skuld, 3oo Tunnor Korn in natura, såsom en af nödvändigheten påkallad utväg, för att åt Länets nödställde inbyggare bereda tillgång på frösäd, hvilken de, i saknad af penningar att spannmålen betala vid det för banden varande beliofvet, annars svårligen kunnat erhålla. I afseende på liqviderandet af Grosshandlanden C. F. Liljevalcbs sammanräknade skuld, 90,553 R:dr 35 sk. 6 r:st för erhållen spannmål och penningar, i ändamål att undsätta Norrbottensoch Vesterbottens Läns behöfvande invånare, har Eders Kongl. Maj:t, genom nådigt - — 185 — digt Bref af den 10 Mars sistlidet år, meddelat Dess förordnande; och komma de härvid tagne åtgärder att blifva föremål för näst. härefter församlade Revisorers skärskådande.
V 67 ^ereöningndSommittcenn åtgärDer till ^watje ©odfen, för Silfen ändring egt rum, för att å f)3reDif[tolen behörigen fungöraO, Deln ocf att till Äonungenö SöefaUmngnbafvanDe uppgifva be tvärDen, forn blifvit Ipvarjc tefälle tvtD bc inom Sanct förlagDe fvegintenter od) dorpfer åfatte; ffolanbe Defe fifnämnDe §örtecfningår Deröfver af ^omtngenö 33tfallningnbafvanDe öfverfänDan till iveDerböranDe €befn»Smbet£n, att tillfällan 3tegimentn»©£rifn>aren eller Upp» börDnmannen tviD SRegimentet, forn Derefter fall påföra hvarje f>ögre odj lägre tjenfeman wiD Svegimentet Den S3etvillning, font, i od) för bofället famt alie auDre Sönednbomfter, bör erlägga^* folanDe, för behörig efterrättelfe, alla ofvannämnDe $jenfemän tviD Dvegimentet allttD aflemna fullftänDige uppgifter öfver fina Sönednfomfer. 3fegimetttn»frifvare eller UppbörDnman, font bör af Sönednfomferne innehålla De Deraf utgåenDe £3etvtllmngn»mebel, fall utan uppe» båll lefverera Defamuta t SanDt*3lättteriet od) veriftceraD bäfning Deröfver till SanDö»€ontoret afgifva; men annan Söetvillning få tväl forn anDra drotto» UtfplDer, font af Sftilitaire Smbetn» ocf> £jenfemän böra utgöran, Debitera^ od> uppbäran af tveberböranDe Uppbörbnmän å Den ort, Der perfonen är man» täln» ocf) fattfrifvett. §. 99.
Mattelen 8 Februarii 1814 i Nåder förordnat serskiidte Commiterade, att uppgöra förslag till en ny Reglering samt Löningsoch Utgifts-Stat derstädes; och hafva Cornmitterade om verkställigheten deraf afgifvit underdånig Berättelse, som upplyser, att de Hemman och Lägenheter, som tillhöra Ulricsdahls Kungsgård, finnas upplåtne och boi (arrenderade genom äldre Contracter, samt att för de samma till Stats-Verket nu ingå i Contant 1266 R:d 10 sk. 8 r.> utom Jordebok®-räntan af Sundby X Mantal och Kymlinge mantal, hvilken ränta, eller förvandling och Markegång år 1813, utgjort 158 R:d 9 sk. 7 r:st. samt uti arrendeSpannmål 203 Tunnor. För Slottets Lägenheter, som genom denne Reglering blifvit skiljde från de förenämnde, skall åter till SlottsCässan ingå serskiidte arrenden till en summa af 273 R:d; hvarförutan vore att ytterligare påräkna arrende af VaktkarlsBortäUei Gröndahl, som förmenes uppgå till om - Stats-Utskottets BetänJianden. kring 60 R:d och sammanlagt med förestående inkomster af Slottslägenheterne alltså lill SloitsCassan skall inbringa 333- 16 sk. samt afkastningeu utaf Orangeriet och Trädgårdarne, beräknad till - 3 >3- 16 — Summa ll:d li:ko bbb. 32 sk. Den af Gommiterade ptojecierade Löflingsoch Utgifts-Staten upptager till Löner och Arfvoden i Contant, utom serskildta förmåner af utfodring för kreatur rn. in. 3378- 32. och till Slotts-Byggnadernes underhållande, Arbetslöner, Ved-uppköp med flere utgifter - 3022. 40. 6401. 24. Och in natura 1200 Lispund Hö.
Enligt mitt förmenande kan den ifrågaställa boställs-uppskattningen icke undvikas, om en slutlig och på goda grunder byggd lönereglering skall åstadkommas, och då de indelta regementerne inom sig sakna medel att använda till bekostande af en sådan uppskattning och löntagarno icke kunna åläggas att af egna tillgångar godtgöra denna kostnad, så lärer det sökta målet omöjligt kunna vinnas utan att Rikets Ständer dertill anvisa penningar.” Af Herr Stjerngranat, sorn anförde: ”1 den, i motiverna till afslaget å det ifrågasatta anslaget 100,000 R:dr till förberedande åtgärder för verkställande af uppskattning af Indelta arméens boställen, angifne, af en motionär framställda, åsigt att, ”om med förvaltningen och afkastningen af arméens boställen skulle fortfarande tillgå på samma sätt som hittills, så bordo det tillkomma hvarje regemente enskildt att låta uppskatta de detsamma tillagde boställen,” — i hvilken åsigt Utskottet instämt — kan jag så mycket mindre förena mig, som en sådan bestämmelse ej allenast vore stridande mot 1836 års Militie-boställs-ordnings I Cap. 31 §, hvarest stadgas att: ”på det boställs-häfden må kunna handhafvas, skall säker karta finnas öfver hvarje boställes ego-område i åker, äng, betesmark och skog, jemte öfriga tillhörigheter, samt de boställen, som icke redan blifvit affattade, skyndsamligen läggas å karta och deras egor fullständigt till vidd, godhet - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 84. 77 het och beskaffenhet beskrifvas, och detta allt på Statens bekostnad;” — utan äfven vöre både orättvis och, i betraktande af de dryga kostnaderna, overkställbar. Yill man att en allmän lönereglering skall ega rum, och gillar man den åsigten att, för vinnande af ett sådant ändamål, boställenas läggande på karta måste föregå deras uppskattande, så finnes ingen annan utväg än att Staten bestrider de för ett sådant arbete erforderlige kostnader.
Men i nästföregrde mom. a, är delegare medgifvet, all icke erlägga mer än minst -J:del af leckningssumraan i mynt, och då de följaktligen kunna erlägga mera, så beror det på dem sjelfva, att rätta säkerheten efter det kreditiv, som de önska att få. Min mening är icke, att det vore önskligt, att dessa Ränker uttaga ett stort belopp som bär medgifves, men om de vilja göra det, .så skulle jag önska att de kunde få dessa medel såsom kreditiv. Gr., Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller få instämma med dep siste värde talaren. Genom hans förslag är ingalunda förbjudet att ju en Filialbank skulle kunna få ett lån som går upp till f af det belopp, som för Banken vore anslaget, samt ett kreditiv för den återstående tredjedelen, men enl. samma förslag vore det möjligt att en sådan Bank i st. f. den högre lånerätten, uttog större kreditiver, hvilket alltid skulle för Banken betydligen lätta en bättre och bankmässigare rörelse. Det är gifvet, alt om dessa Filialbanker skola kunna i stor skata drifva kreditivrörelsen med uppoch afskrifningsräkning, så måste de ständigt hafva att tillgå penningar, hvilket förutsätter större kreditiver, och att således ett bifall till den siste värde talarens förslag skulle bereda möjlighet för Filialbankerna, att bedrifva sin rörelse på det bankmässigaste sätt. Jag anhåller derföre, att R. o. Ad. ville antaga del af Hr Mannerskantz framställda förslag. Gr. Gyldenstolpe: Såvida jag fattat Hr Mannerskantz förslag, så gick detsamma derpå ut, alt högst ^ af det belopp, som för en Filialbank anslås, skulle utgå såsom lån och den återstående tredjedelen såsom kreditiv, så tyckte jag att Hr Mannerskantz yttrade sig. I sådant fall kan ju aldrig Filialbanken få större kreditiv än ^ af försträckningen. Vill icke Filialbanken taga ut § af summan såsom lån, så tror jag alt Filialbanken dervid gör förlust, emedan den får dessa penningar för 2 proc. och kan utlåna dem för 5 å 6 proc.
Det ar klart, at man här ej bör kunna tala annat an hwad som är rätt och lagligt. Jag hatar Scbissmcr och önskade, at hela denna obehagliga frägaförfölle, men Herr o^llensvaan treskas, han ser ej sit egit bästa, han hade kanske kunnat äterwunnit aktning, om han ätertagit sin motion och erkänt str fel. Det ar dock icke min mening, at han skulle utvoteras; Jag tror ej Lagarne denik gifwa oh rättighet. Men wal kunna wi befluta ar motionen war obehörig och owärdig. Härefter upkom mycken oro, och atskillige af Nidderssapel och Adeln samlade sig pä gängen och onv 76 Dm 2 Mars. omkring ffranket, och med förnyade rop bade mot och med afbröto dem som begynte ar tala. Herr Grefwen och Landtmarskalken anmodade Ridderffaper och Adeln at intaga bänkarne och lata hwar och en i sin ordning tala lil flut. Herr V. 8cbnltrenbeim, Oaviä, nprepade sit förra yttrande och begärde, at som Herr 6Men8VÄ3li ej welat erkänna obehörigheten af sin motion eller bedt om Ursäkt för sit upförande, Herr Landtinarffalken wille proponera Ridderskap per och Adeln, at förklara hans motion, at kläm dra fyra Ständs beflur, obehörig och owärdig. Herr von 8clnu1tr,.enbeim, Lo nr aä Ibeoäor, anhöll at det beslut af denna beskaffenhet Ridderffaper och Adeln nu komme at fatta, sedan med de andre Standen mätte commumcer^, pä det de mätte erhålla underrättelse huru Ridderffapet och Adeln beifra! et emot dem begängit förolämpande. Herr Grefwen och Landtmarskalken. Öfwer detta för der Allmänna föga wigtiga ämne, tyckes redan allt för mycket wara raladt, och jag anhäller, at Högloft. Ridderffaper och Adeln mätte läka oh dermed komma til flut.
Fullmäktige skola genom utsedt ombud deltaga uti de årliga revisionerna af liypotheks-förenings räkenskaper; 6:o Hypotheks-förening, hvarmed öfverenskommelse om fästighels-lånerörclses. öfvertagande kan träffas, undfår kreditiv i Banken till belopp af högst 100,000 r:dr,. mot skyldighet dels att för de å kreditivet dragna summor erlägga tre procent ränta, och dels att vid uttag å kreditiv, som icke må ske tili lägre belopp än 1000 r:dr banko, begagna handskrifna assignationer“. Den grundsats, som i detta förslag innefattas är icke nv. Vid 1834 och 1835 årens riksdag väcktes motion i enahanda syftning; I anledning luara! Utskottet då förklarade sig anse förslaget vara till princip, riktning och syftemål sådant, att dess upptagande framdeles, då hypotheks-föreningar inom flera provinser hunnit bildas och för sina afsedda ändamål kommit i verksamhet, bör kunna både för Banken och jordbruks-näringen blifva af gagnelig inflytelse. Nu äro sådana föreningar bildade och i full verksamhet, och tiden synes således vara inne att gifva tillämpning åt det gagneligt ansedda förslaget. Den kreditiv-rätt i Banken, som Utskottet velat inrymma åt Hvpotheksföreningarne befarar jag icke kan af dem begagnas på det dervid fästade vilkor att Banko^Utskuttets Betänkande, A’.o 24. 53 fåne-ritten skulle nedsätta» till ett minimum af 400 r:dr banko. Föreningarnes lånerörelse skulle utan tvifvel genom en sådan1 nedsättning ökas högst betydligt, och den derigenom uppkommande svårigheten alt tillfredsställa lånebehofvcn ingalunda komma att motvägas af den föreslagna högsta krediliv-rälten å ett belopp af 100,000 r:dr.
Om beväringsmanskapets uttagning till tjenstgöring samt örn dess skyldigheter och ansvar derunder. § 22. Från vissa områden af riket skall beväringsmanskapet uttagas för flottans och från vissa för arméens behof. Flottans områden utgöras af Blekinge län, Wester-Norrlands län med undantag af fjellsocknarna, Öland, Södra Möre fögderi af Kalmar län, samt de omedelbart till hafvet gränsande eller i skärgårdarna belägna socknar i såväl återstående delen af sistnämnde län, som öfriga kustlän, undantagandes Norrbottens och Westerbottens län; äfvensom alla städer vid hafvet, med undantag af Stockholm, Göteborg, Umeå, Luleå, Piteå och Haparanda; allt på sätt denna författning vidfogad förteckning närmare utvisar. Arméens beväringsområden åter upptaga alla delar af riket, som icke, enligt hvad här ofvan stadgas, skola lemna sjöbeväringsmauskap; dock att äfven inom Kongl. Maj.tn Nåd. Proposition M GI - SS 3rméens områden bosalte sjökapitener, styrmän och sjöfolk af handelsflottan samt maskinister 8 enskilda personers eller bolags ångfartyg tillhöra sjöbeväringen. § 23. Morn. / Beväringsmanskapet skall användas till förstärkande af arméen* och flottans så väl värfvade som indelta trupper, eller ock utgöra särskilda korpser under särskildt befäl; enligt hvad af Kongl Majit derom, i förhållande till regementenas och korpsernas styrka, särskildt i nåder förordnas. I arméens beväringsområden, der, jemte infanteri, äfven kavalleri, artilleri eller ingeniörtrupp finnes, bör vid infallande mönstring utses och bestämmas, hvilka bevärings-skyldige skola tilldelas kavalleriet, artilleriet eller ingeniörtruppen, hvartill dock i främsta rummet böra uttagas sädane, som sjelfve önska tjena vid det ena eller andra vapnet, såvida de i öfrigt äro dertill duglige. § 24- Mom. /.
Majits godtfinnande öfverlatit. att lör ekplantering helst i rikets sydliga, delar använda 25,000 tunnland dertill tjenlig jordegendom, hvartill företrädesvis borde väljas sådane kronoparken, kungsgårdar och kronoallmänningen, sorn uppfyllde berörde vilkor, samt vore eller blefve för Kronan disponible, har hos Utskottet likväl emot antagandet, af förevarande förslag förekommit flerfaldiga betänkligheter, hvilkas vigt desto hellre gjort sig gällande, som den ringa framgång, hvarmed ekplanteringarne i riket för Statens räkning hittills bediifvits, hos Utskottet stadgat den i allt fall riktiga åsigt, att gå med varsamhet till väga i en sak af förevarande beskaffenhet, der det, är fråga om att efter en tidrymd af icke mindre än tvänne sekler åt efterkommande bereda en förmån, samt att derföre med ali den noggrannhet,' som är det menskliga förutseendet möjligt, undersöka om det åsyftade ändamålet. hvarföre erfordras så långvariga uppoffringar, verkligen - eller åtminstone med Sials-Ulskollets Ullålande N:o 74. stor sannolikhet kommer att vinnas. Vid 011 sådan pröfning hafva — utom de betänkligheter, som uppstått i anledning af utmärkta vetenskapsmäns yttranden, att ekträden skulle vara i aftagande i Norden, som icke vidare vore för dess odling tjenlig,'en omständighet, som, om den besannas af erfarenheten och finnes vara grundad på naturförhållanden, skulle omöjliggöra utförandet af den år 1829 antagna plan för ekvirkes anskaffande för flottans behof samt föranleda landets Styrelse att, på annat sätt, än som då var afsedt, söka fä nämnde behof afhjelpt — llerfaldiga tvifvelsmål jemväl uppstått i fråga om lämpligheten af nämnde kungsgårds användande för omförmäide ändamål. Utskottet har nemligen ansett ifrågavande kungsgård vara så nordligt belägen att den till ekplantering icke kan vara särdeles tjenlig.
Hvad först beträffar frågan om de för Kammar-Rättens räkning prenumererade och inköpta exemplar af Statstidningen och Statskalendern, får Kammar-Rätten i underdånighet tillkännagifva, att de prenumererade Fjorton exemplaren af Statstidningen blifvit sålunda använda, att Kammar-Rättens President, Sex Kammar-Rätts-Råder, en för året adjungerad Ledamot, Öfver-Kommissarien, Tre Revisions-Kontor, Advokat-Fiskaien och Kammar-Rättens Kansli erhållit hvar sitt exemplar, samt att enahanda utdelning skett af de inköpta Kalendrarne, hvaraf vidare tilldelats dåvarande Revisions-Kontoret för allmänna Magasinsärendernas utredning, Sekreteraren, vice Advokat-Fiskaien , Aktuarie-Kontoret, Fyra Proto-Notarier och Registrator!! ett exemplar hvardera, samt ett exemplar särskilt hållits tillgängligt för KammarRätten i dess sessionsrum; och har Kammar-Rätten, sorn anser nödigt, att de numera så kallade Postoch Inrikes-Tidningarne samt Statskalendern äro på de flera till Kammar-Rätten hörande, från hvarandra alskiljda, embetsrum tillgängliga och jemväl tilldelas de embetsoch tjenstemän, hvilka äfven utom den vanliga tiden för sessionerna hafva befattning med ärendernas beredning och expedition, funnit annan besparing i detta fall icke lämpligen kunna äga rum, än att, jemte det minskning i antalet af prenumererade Tidningar och inköpta Kalendrar i följd af Öfver-Kommissarie-Embetets och Revisions-Kontorets för Magasins-ärenderna indragning redan blifvit iakttagen, Statskalendrar hädanefter icke komma att till Aktuarie-Kontoret och Registratorn härstädes utdelas. I afseende å det anmärkta antalet af extra Kammardrängar, får Kammar-Rätten i underdånighet förklara, att samma antal varit och ännu är oundgängligen beliöfligt.