Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 9 slutar med följande ord: ”Slutligen och då uti den föreslagna bevilln:s-sladgan förekomma såväl bötesbestämmelser som åtskilliga föreskrifter i afseende på verkställigheten, hvilka äro af den beskaffenhet, alt de grundlagsenlig! erfordra K. M:s nåd. godkännande, har Utsk. i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid sednaste riksmöte blef af Bevilln.Utsk. föreslaget och af R. St. beslutadt, ansett sig böra tillstyrka R. St., att, vid öfverlemnandet af bevilln:s-stadgan, i tind. anhålla, att K. M. efter öfver - 62 Den 20 Maj. vägande af hvad i afseende såväl å bötesbestämmelser sorn Öfriga föreskrifter, hvilka äro af den beskaffenhet, att de grundlagsenlig! erfordra K. M:s nåd. godkännande, må täckas låta allmän författning i ämnet utfärda”. Nu har, på sätt af Utsk:s betänk. N:o 14 inhemlas, Utsk:s förslag blifvit bifallet af 3:ne Stånd, hvarföre Utsk. vidhållit sitt i ämnet fattade beslut. Hvad åter angår hufvudsaken, får jag på grund af Utsk:s anförda skål anhålla om bifall lill betänk. Hr von Hartmansdorff: Det förhåller sig verkligen så, som Frih. Raab uppgifvit; men hos mig återstår i alla fall den tvekan, huruvida ifrågavar. böter skola förvandlas såsom vitesböter eller icke. Mig synas stämmo-böler icke hafva annan egenskap än vitesböter, enär de icke äro annat än vitén för dem, som underlåta att infinna sig på uppbördsstämmor. Således lärer det vara svårt, alt få någon rättsgrund för de argumenter, Utsk. anfört. Enär Utsk. underlåtit att uti §in inrycka något bestämdt stadgande härom, så blifver, på sätt Hr Printzensköld anmärkt, bevilln:sförordn:n i denna del lika obestämd och underkastad olika förklaringar som förut.
Vidkommande sedermera det här ofvan omförmäldte förslag, om båtsmanshåilets indragning samt flottans förläggande till hufvudstaden; så få Utskotten i den förra frågan åberopa det af Utskotten under N:o 9 i samma ämne afgifna och af Rikets Ständer gillade utlåtande, samt hvad den sednare frågan angår endast yttra, att då farvattnet i Stockholms skärgård vanligen en längre tid af året än det vid Carlskrona, är isbelagdt, samt kostsamma dockor och andra inrättningar för flottans behof finnas i nämnde stad, men deremot saknas i hufvudstaden, till följe hvaraf den föreslagna förändringens verkställande skulle medföra högst betydliga kostnader, och dertill kommer att förslagets sättande i verket, skulle medföra den olägenhet, att rikets södra provinsers kuster under en stor del af året lemnades utan försvar, Utskotten Statssamt Allm. Besv. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, iV.o 28. 11 jemväl afstyrka bifall till förslaget i delta afseende. Slutligen och beträffande de jemväl väckta frågor, att flottan måtte »bemannas med förhyrdt sjöfolk» samt »linieskeppen utdömas»; så få Utskotten i afseende å förra frågan endast erinra, att Utskotten förut afstyrkt förslag om indragning af båtsmanshållet, som är afsedt för flottans bemannande, och hvad den sednare angår, hänvisa till hvad Stats-utskottet i ämne af enahanda beskaffenhet yttrat i sitt utlåtande JV2 74, angående regleringen af utgifterna under riks-statens femte hufvudtitel; och få alltså Utskotten tillstyrka, att dessa tvänne frågor ej må föranleda till någon Rikets Ständers åtgärd. Stockholm den 10 Juni 1848. Reservation anmäldes af Anders Persson från Örebro län. Ank. till Exp. Utsk. den 13 Juni, kl. 2 e. m. Utlåtande i anledning af vacht fråga om befrielse från eller lindring uti roterings-besvdret får komminister-bostället Kåreslätt i Wexio stift.
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, jemväl, i afseende pä sjelfva redactionen af ifrågavarande punkt, fullkomligen öfverensstämma; anser Utskottet sig böra inbjuda så väl Högvördige PresteStåndet som Vällofl. Borgare-Ståndet, att sig förena uti den af öfrige 2:ne Riks-Stånd antagna redaction: att, till förstärkande af metalliska Cassan, Banco-Fullmägtige bemyndigas, att, i den inon behof deraf göres, och äfven med användande af de till Bankens grundfond hörande Statsobligationer, förskaffa sig å utrikes ort credit eller creditiv till elt belopp, motsvarande högst 2,000,000 R:dr Silfver, efter 1664 års förändrade myntfot. Skulle, emot förmodan, denna redaction icke bifallas hvarken af Högvördige Preste-Ståndet eller Vällofl. Borgare-Ståndet, får Utskottet, under förusättning, alt ofvan föreslagne redaction till 2.'dra punkten an - Banco-Utskoltets Memorial N.o 3o. 3 tages, inbjuda Högvördige Preste-Ståndet att instämma uti Borgare-Ståndets redaction, dock med uteslutande af orden: "i händelse den genom stark utvexling någon gång skulle blifva så minskad, att densamma sjunker under nyssnämnde förhållande’', hvilken förändring blifver en ovilkorlig följd af öfrige 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut i a:dra punkten. Och komtner, i sådan händelse, omröstning sedermera att, i förstärkt Utskott, anställas öfver Höglofl. Ridderskapets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Ståndets redaction, å ena sidan, och Vällofl. Borgare-Ståndets sålunda förändrade redaction, å andra sidan.
Utsk. den 19 Juli, kl. 6 e. m, Memorial i anledning af från Bonde-ståndet erhållen återremiss å vissa delar af memorialet JM 239. (U. A.) Sedan Stats-Utskottet, uti sitt under N:o 239 afgifne memorial i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut rörande åtskilliga till regleringen af åttonde och nionde hufvudtitlarne hörande frågor, bland annat, dels förklarat, att, enär trenne Riks-stånd, nemligen Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-stånden, sammanstämmande beslutat, att för elementarläroverkens reglering i enlighet med hufvudsakligen enahanda grunder anvisa en tillökning af 90,000 r:dr i statsanslaget för nämnde läroverk, och Bonde-ståndet vore ensamt om sitt beslut att för en dylik reglering medgifva endast en tillökning af 30,000 r:dr, Utskottet vid sådant förhållande ansåge en förhöjning af 90,000 r:dr i nuvarande statsanslaget för elementarläroverken vara, i förening med endera lydelsen af de utaf Riksstånden beslutade vilkor för anslagets användande, af Rikets Ständer beviljad, dels och framställt förslag till voteringsproposition för afgörande medelst omröstning i förstärkt Stats-Utskott af de emellan Riks-ståndens beslut rörande omförmälde vilkor förekommande skiljaktigheter; så hafva, vid föredragning af dessa delar utaf förberörde memorial, desamma blifvit af Bonde-ståndet, på grund af gjorde anmärkningar, till Utskottet återremitterade; men som Utskottets ifrågavarande yttrande och förslag blifvit af de öfriga trenne Riks-stånden godkände, har Utskottet, med Stöd af 76 § och 49 § 4 mom. Riksdagsordningen, funnit återremisseu icke kunna till vidare åtgärd föranleda. Stockholm den 18 Juli 1848. Reserv ation: Af Nils Strindlund från Vesternorrlands län. / Bilt. till It. St. • Ank. till Eip. Utsk. d. 19 Juli, kl. '/, 6 e. m. Utlåtande, i anledning af Kongl.
Sådana lekplatser funnos i alla samhällen, så väl i städerna som på landsbygden, och de underhöllos på statens bekostnad. Folkförsamlingen beviljade till det ändamålet ganska stora summor, och om meningarne ofta voro delade i afseende på andra anslag, uppstod aldrig någon meningsolikhet i frågan om lekplatsernas nödvändighet. Man visste, att man icke kunde undvara dem, ty erfarenheten hade redan i några hundra år tillräckligt visat de fördelar de skänkte samhället. Långt innan staten tog saken om hand, hade Göteborg börjat anlägga sådana lekplatser, och dess föredöme följdes, om icke så snart, dock slutligen af Stockholm och några andra städer. Stockholms stadsfullmäktige hade visserligen behöft ett par hundra år, innan åsigterna hunnit riktigt mogna, men därefter arbetade man med stor ifver på företagets utförande, och i slutet af 2300-talet hade den gamle Mälarstaden många ocb väl vårdade platser för ungdomens lekar. Stockholmarne ansågo sina platser för fullt ut lika goda som Göteborgs, men den senare stadens invånare skrattade åt den åsigten. »Med Göteborg kan ingen täfla,» hette det i detta, liksom i alla andra fall. Ofvan nämde plats i den skandinaviska hufvudstaden hade namnet Rydbergs torg och var onekligen ganska ändamålsenlig, visserligen omgifven af mycket höga hus, men likväl, tack vare bolaget för temperatur-reglering, tämligen luftig, sval om sommaren och ljum vintertiden, utom på de dagar då de stora snöbollkastningarne företogos, då luften icke fick vara alt för mild. Men nu var det sommar och nu njöt man af svalkan på torget. Det var en af årets tretio fridagar, helgdagar skulle man i forntiden hafva sagt. En stor del af Göteborgs invånare hade gått till stadens uppbyggelsesalar, af hvilka det fans ett stort antal och i hvilka höllos föredrag, motsvarande forntidens predikningar, samt där man roade sig med samtal i allvarliga ämnen, öfverlade om åtskilliga frågor och i allmänhet sökte förströelser af betydelsefullare slag än de som bjödos i de hvardagliga förlustelseställena. Dessa tretio fridagar nytjades allmänt som hvilodagar. Alla andra helgdagar voro för länge sedan afskaffade. De gamle katolske annandagarne hade indragits redan i slutet af det nittonde århundradet, likväl icke förr än efter en ganska het strid på då varande riksdagar.
Härigenom skall Consumenten alltid få god vara, och våra Fabrik, r böra kunna hålla pris med utländningen. Och jag tror, att detta är enda och rätta sättet, att förekomma behofvet och fördelen af utländska Fabrikater. Vid granskning och bedömande häraf, ber jag den sanningen må tagas i betraktande, att en nation icke alltid förlorar genom bruk af utländska Fabriksvaror, ej heller alltid vinner på egen tillverkning. Likså litet en enskild person kan sjelf åstadkomma alla sina förnödenheter, likså litet bör man äska det af en nation, som lika med den förre, skall förlora vid 0- rigtigt användande af naturliga anlag, eller sysselsättning med saker, som ej öfverensstämma med dess fallenhet och natur-tillgångar. ” 3:0 Det lär ej kunna bestridas, att öfverflöd och Lux äfven har sin goda sida. Girigheten tadlas allmänt, ty den känslan är allmän, att man bör njuta det man förvärfvar, på det andra äfven må njuta. Om alla voro giriga, så behöfver ej öfverflöd förbjudas. Men så skulle ock Fabrikanter, konstnärer, många handtverkare, tusendtals arbetare stå handfallna. Alla vackra konster /[3 6 Be SV. och Ekon. JJtsk. Betänkanäen. skulle fly. Jag vädjar till sjelfva de klagande, att de ej villia hafva sina medborgare sådana. Är det ej vida bättre och lyckligare, att här och der en rik offrar åt 6in fåfänga, så att hans Rikedomar spridas, och andra få del deraf? Om sådant förbjudes, så skall han hopa skatter på skatter, och slutligen blifva farlig för Staten, hvarpå i Fädernesland ts Historia icke saknas bevis. Man invänder, att här blott ifra* mot utländskt öfverflöd, och man förgäter, huru nära det inhemska dermed står i samband. Man glömmer, att dat första som njutningen äskar — är frihet. Af alla menskliga känslor fr smaken den, som man mindst kan förlara eller tvinga. De rika och liberala, som är i landet : indras att lefva efter sitt sätt, skola söka främmande orter.
Någon anledning att drista begära de nu föreslagne bättre vilkor för Fält-Jägaren , torde kunna hämtas af följande uppgift. Af hela reguliera arméen tror jag ej något Regemente så litet betungar Staten som Wermlands Fältjägare. För en summa af icke fulla 5o,ooo Rldr, är en Öfverste, tvänne Majorer, en RegementsQvartermästare, tvänne Adjutanter, en Regementspastor, en Auditeur, en RegementsLäkare, 2 4 CompagnieOfficerare, en ringare Stab af 9 personer, samt 5ö Underofficerare aflönade Och j 2 Trumslagare jemte 600 man Corporaler och Fältjägare, aflönte, beklädde, bevarade Och i fullt tjenstbart stånd. Om man från förenämnde summa afdrager circa 10,000 Riksdaler till Befälets löner, återstå 20,000 Riksdaler att fördela på boo man, hvaraf foijer det resultat, att hvarje Fältjägare kostar Staten 35 Riksdaler 16 sk. Att jag ej på runstycket uträknat alla summor, är för att ej med onödiga detailler upptaga Högloflige Ridderskapets ech Adela# tid» Den i Martil» 69 Då jag nämnt ett Memorial uppläst i Välloflige BorgareStåndet; är jag skyldig förklara, att de fleste uppgifterne deruti äro mindre grundadé, någre öfverdrifne. Att Carlstads Borgerskap så strängt ifra mot FältJägarne förundrar mig så mycket mera, som så väl Herrar Handlande, som Handtverkare-classen betydligt förtjena på Regementet, ja flere tusende Riksdaler årligen. Äfven vill jag återkalla i Carlstads innevånares minne, att vid den eldsvåda sorn förliden vår hotade att förstöra Staden, var det i. synnerhet FältJägarne, som med det förakt de alltid visa för farorne, nied den o förskräckthet, hvarför de äro kände, hindrade de härjande lågorne att utbreda sin förstörelse.
Discont kommer att i någon märkbar mån understödja Handeln och den större Rörelsen. — Om man med ett Varde kunde framkalla alla de creditförhållanden, hvilka äro nödvändiga för etablerandet af en allmän Inrikes Vexeleller Invisningsrörelse; si torde denna Discont kunna blif va af fördel, äfven för den större Handeln; men då det troligen icke låter sig så lätt verkställas, att i verkligheten förändra de vanliga bruken i detta hänseende ■— de nemligen alt sälja varor på credit emot antingen skuldens reversering eller endast bokföring —■ lärer discontering å fingerade invisningar blifva den mest allmänna. Hvad åter beträffar disconteringen å reverser, så är den på ett orimligt sätt försvårad derigenom, att Lånsökanden, om han än erbjuder det säkraste papper till hypothek, samt sjelf anses vederhäftig, likväl måste skaffa sig borgen — hvarigenom han alltid ställer sig i förbindelse att återgifva en sådan, och följaktligen snart kan invecklas uti oredor. Följden häraf blir den, att de, som hafva credit och säkra papper, tillita heldre enskilda, hvilka ej fordra ytterligare io Den 11 December f. rn. caution, än Banken; och denna erhåller således endast flera namn, men sämre bypotheker. Jag får fördenskull å nyo reservera rnin i sista plenum yttrade tanka, alt lån emot hypothek af säkra reverser bordt tillåtas, utan annan ytterligare säkerhet, än Lånsökandeus, hvars vederhäftighet jemväl borde pröfvas, egen skuldsedel; — och jag befarar i allmänhet, att denna anstalt, om icke inrättningen undergår väsendtliga förändringar i Förstärkta BancoUtskottet, alltför mycket kommer alt locka till vingleri, samt endast blifva en upplaga i större format af vår gamla felaktiga Banco-Assistance-Discont. Upplästes till justering och godkändes följande ExpeditionsUtskottets insände förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse!’ till Kongl, Maj:t; N:o 277.
Höghet presenteras; och finge för öfrigt » Den 8 Maji. 65 öfrigt erindra, at nägon ä«iiberLtion nu icke mer kunde af Herr Landtmarstalken tillätas. Ropen förnyades. Friherre 8 tLel von I^ol8tein, Lorlltr UuäviZ, föreflog at de andra Standen mätte genom en Oepucauon underrättas om Ridderstapets och Adelns tänkesätt i det nu förehafde ämne. Äter rop. Herr L-u-on och Landt marskalken: Som Hans Kongl. Höghet ej befallt nägon öfwerläggning öfwer detta amne, och et formligt beslut deröfwer Medes ej kunnat fattas, sa kunde någon beskickning til de andra Ständen icke äga rum, utan önstade Herr Landtmarffalken at Ridderffapet och Adeln nu behagade ätstiljas. Härwid upkom ä nyo mycken oro; gansta manga talade pä en gäng, andra ropade: nägon yttrade at dä Herr Landtmarstalken enligt Riddarhus-Ordningen ägde rättighet at förordna Ridderstapet och Adeln tider och timmar til cliscurs och ctetiberation, -sä borde deN gjorda xroyositionen at stiljas ät, blifwa efterkommen. Sorlet och oron tiltog: mänga talade, men ropet hindrade, at nägot kunde til ^rocoeoiieL fattas. Omsider sick Herr von 8cbultLenbeim, vaviä, ljud, och anmärkte det han ej funne i sin ordning at yttrande til bifall eller afflag kunde ästas pä et ?rowcoUs Utdrag, hwars inne - 66 Den 8 Majk. liehäll war af Herr Landtmarffalken förklaradk icke wara et öfwcrläggnings-ämne; och ansä.g altsä ej för närwarande annat äterstä an at Herr Laron och Landtmarffalken behagade för Hans Kongl. Höghet frambära Ståndets nu uttryckta tanke. Herr Laron och Landtmarskalken:
Uti samma memorial af den 19 nästlidne Juni, hvari Öfverintendents-Embetet, enligt hvad ofvan är nämndt, anmält behofvet af löneförhöjning för åtskillige vid Embetet anställde embetsoch tjenstemän, har Embetet jemväl hemställt, att det å Sjunde Hufvudtiteln uppförda förslagsanslag till byggnader och reparationer i landsorterna, hvilket år 1812 bestämdes till 35,000 R:dr B:ko och på den långa tid, som sedan dess Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 23 förflutit, ökats med endast 8,325 R:dr R:mt, men under senare tiotal af år visat sig för behofvet alldeles otillräckligt, måtte förhöjas till 75,000 R:dr. Då en förhöjning af detta anslag är oundgängligen nödvändig, ehuru för närvarande måhända icke erfordras fullt så högt belopp, som Öfverintendents-Embetet föreslagit, får jag underdånigst tillstyrka, att Eders Kongl. Maj:t nu hos Rikets Ständer äskar allenast, att berörda anslag höjes till 70,000 R:dr, eller ökas med 9,175 R:dr. 9:o. Rörande öfriga anslag, som i nuvarande Riksstat äro å Sjunde Hufvndtiteln upptagna, finner jag någon annan förändring icke vara af behofvet påkallad, än att, för vinnande af jemnadt tal i hufvudtitelns slutsumma, förslagsanslaget till Skrifmaterialier och Expenser m. m. torde böra minskas med 38 R:dr 7 öre. Sammanställas nu de förändringar i anslagen under Sjunde Hufvudtiteln, som härofvan blifvit i underdånighet föreslagna, så blifver resultatet följande:
Ståndet ätt vänligen inbjuda de respective Med-Stånden att med Borgare-Ståndet sig förena uti hvad Ståndet, på sätt nämndt är, i afseende på BeviJlnings-Författnings-förslagets 11 §., antagit. §§. 12, 13 och 14. Antogos, enligt Bevillnings-Utskottets förslag. §.15. Inledningen, äfvensom bestämmelse af den bevillningsom bör erläggas af: Advocater och Sakförare. Aeteurer och Actricer, Musikanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare, zn. fl, som tillhöra de Kongl, spectaclernes stat. Utskottets förslag godkändes. Aeteurer och Actricer, Musikanter, Sångare, Sångerskor, Dansmästare, m. fl., som tillhöra öfrige spectade-trupper. Prol. TJtdr, d. 10 Oct. 184.0. €35 St;’lidet beslöt, alt, jemte de fyra classer, som, i afseende på sistnämnde personers bevillning, äro uppförda, skall bestämmas ytterligare en lemle dass, med en taxalions-summa af 3 R:dr. Arbetsfolk i städerna. Ståndet beslöt, att arbetsfolk i städerne, som icke äro lagstadda och ej alltid njuta ständig årslön, utan arbeta för dagspenning, eller efter serskild öfverenskommelse och beting, skola, i bevillning efter andra Artikeln, betala: mankön i Stockholm och Götheborg: ogifte och enklingar, samt gifta utan minderåriga barn 1 R:dr, samt gifte och enklingar med minderåriga barn 16 sk., samt i de öfriga städerna: de förre 32 sk. och de senare 12 sk. Föredragning af detta ärende fortsättes nästa Pleni-dag. S. D. Ånyo föredrogos, hvart efter annat, Lag-Utskottets följande fem Belänkanden och Utlåtanden, nemligen: N:o 133, i anledning af så väl Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, med förslag till Förordning emot olofliga folksamlingar, som ock serskilte i detta o o o o w ämne väckta motioner. Återremitterades.
Set.-de. ST. o /£ö. för det öfriga alntalet vida sämre inuti stycket, så att en köpare, då han handlar flere dylika stycken, till ex. io, deraf kan till bättre bruk begagna blott 2 å 3, som måste sammansättas af bitar utur hvartdera stycket, lillika föreslår det medel till berörde, i synnerhet inom en tid af 20 år, öfverklagade olägenheters afhjelpande, att, såsom orden lyda, hvar och en, som förfärdigar ifrågavarande vara, bör ovilkorligt tillförbindas sätta sin stämpel på det färdiga stycket, hvilken stämpel bör vara så tydlig, att tillverkaren af godset lätteligen upptäckes; med öppen rätt för köparen, i händelse han vid upprullandet af Bu(dansstycke t , hvilket jemväl vid innersta ändan bör vara på enahanda sätt stämpladt, skulle finna, att dess inre är sämre än dess yttre, att då, i likhet med hvad om stämplade liandtverksvaror stadgadt är, tilltala och få tillverkaren befordrad till böter för bedrälig vara; och som Buldanen till stor del tillverkas af Allmogen, hvilken det torde falla besvärligt att få varan stämplad, så kunde sådant verkställas af någon inom hvarje Socken dertill förordnad person. Herrarne Wahlström och Langenberg hafva till Vällofl. Borgare-Ståndets Protoeoll anfört, den förre, att han så mycket hellre instämde med Herr Leffler, som Bes v. och Oecon. Utsk. Bet.cle. JY.o jf.6. 27 han, Wahlström t önskade, att äfven utvägar måtte vidtagas till förekommande af foderväfs, blångarnslärfts, tältduks och bolsterväfs förfalskande, samt den senare, eller Herr Langenberg^ att han vore af alldeles enahanda tanka med Herrarne Leffler och W1ahlström.
På densamma utfraktades nemligen till Mälaren och vidare till Stockholm och andra orter, endast från Arboga, omkring 60,000 Skepp, diverse jernoch metall-effekter, utom andra varor, hvaribland betydliga qvanliteter åkerbruksoch ladugårds-produkter. På samma väg eller sjöledes till Arboga, hämtade jemväl den ofvanliggande Bergslagen eller norra delen af Örebro län sina mästa förnödenheter af spanmål, saltvaror, specerier m. m. Med denna trafik, som på sednare åren betydligt tilltagit, samt personförbindelsen mellan Arbogatrakten och hnfvudstaden sysselsatte Arboga ett icke ringa antal fartyg och med en del af dessa underhölls, genom Södertelje-, Göthaoch Trollhätte-känaler, förbindelsen emellan Arboga, Norrköping, Götheborg jemte andra vid kanal-liriierne samt de stora insjöarue belägne platser. Vid stranden af Arboga-åu, som på mer än 1 mils längd passerades af de fartyg, hvilka genom Hjelmare-kanal un derhöllo kommunikationen mellan Mälaren och Örebro samt andra vid Hjelmaren varande ‘hamnar, funnos laslageplatser vid Svarthäll, Reutersberg och Grafudden, från hvilka ganska stora qvanliteter tegel och skogseffekter afskeppades till huf vudstaden. Rörelsen å detta vattendrag vöre således högst betydlig och det var med stort bekymmer man emotsåg denna lärleds snart inträffande förfall, derest åtgärder till dess upprensning och fördjupning icke vidtoges, ty genom fällning ur vattnet af de jordpartiklar, som af höstoch vår-flödeiw, men ännu mer af ångfartygen, sattes i rörelse, hade segelrännan år ifrån år blifvit alltmer igéngrundad, särdeles vid åns utlopp nedanför Kungsöhr, så att den tid skulle med temlig visshet kunna beräknas, då, i fall nämnde förhållande finge fortfara, all sjöfart på Arboga å och följaktligen äfyen på Hjelmare-kanal blefve hämmad.
Delta förekommer i 10 § af Utsk:ns förslag, och först efter densamma synes stadgande om forum i concurs böra intagas. Att deremot bestämma forum för concurs, innan man förklarat, huru coucursen kan uppkomma, torde ej vara lämpligt. Gr. Frölich: Jag har på sätt och vis gjort mig förtjent af den anmärka., som den siste värde talaren framställt, men hade trott, att en hvar skulle finna, att om deri §, sorn bestämmer forum för privatbank, sättes på sitt rälta ställe, hehöfver icke c o noors omtalas på samma sätt, sorn nu skett i 11 §. Stadgande kan då blifva mera generell, och följden deraf vöre, att'sedan man absoiverat 10 §fi fings man hoppa öfver den utte. Deri 16 Mars c. m. Frih. Boye: Jag skall vördsamt anhålla, att vi må få följa §§ i Utsk:ns betänk, efter deras numerföljd. Vi vinna då samma ändamål, som Gr. Frölich söker, ty han kan ju sjelf underrätta oss, hvilken § i hans förslag svarar emot den § i betänk., som föredrages; men om vi skola hoppa, såsom han nu begärt, så confundera vi oss. Då 3 § af Utsktns förslag nu ånyo föredrogs, yttrade Gr. Frölich: 3 § af Utsk:ns förslag måste nödvändigt förbigås, emedan innehållet deraf redan finnes intaget i i §, som II. o. Ad. antagit. Hr Lefrdn: Jag instämmer deri, att 3 § måste utgå, såsom redan, fastän under annan form, antagen i i §, och anhåller att få yttra mig öfver 4 §> så snart den blifvit* föredragen. Frih. Cederström: