Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sprengtportens förslag anmärkt, att hvad dessa förslag åsyfta, kommer endast alt förorsaka tidsutdrägt och att man således i det hela hade ingenting vunnit. Jag är likväl af motsatt tanka. Jag tror nemi. att det förslag till grunder för en ny Bevilln:sFörordn., som dessa tvenne talare afsett, skall af dertill lämplige personer kunna inom den begärda tiden upgöras, och jag är fullkomligt öfvertygad, att om än en sådan utredning skulle göras, hvilken den talaren önskat och hvilken utredning han föreställt sig komma att draga långt på tiden, kommer den att för Bevilln.Utsk. medföra ett ganska svårt och vidt omfattande arbete, som möjligen ändock icke kan fullt tillfredsställande af Utsk. verkställas. Det är två omständigheter man vid upgörandet af en BevillmsFörordn. måste taga i betraktande. Den ena och hufvudsakligaste är grunderna, hvarefter bevillningen skall uttaxeras, äfvensom krontrollen deröfver, att denna bevillning uttages lika af alla. Den andra omständigheten är, att något så när söka få kännedom af beloppet utaf den inkomst hvarpå bevillning skall läggas. Det är angeläget, att känna dessa förhållanden för att statsbristssumman må kunna fyllas, men detta är en secundär sak. På procent-beräkningen syftar Utsk:s förslag. Inom Utsk. motsatte jag mig icke detta förslag, som icke heller väckte någon strid. Man lät saken gå. Inom Utsk. framställdes åtskilligt, såsom t. ex. utredning af städernas onera och utskylder borde erhållas, men hvilket likväl icke har med bevillningen att göra, och såsom jag nämnt stannade det dervid och man lät saken gå. Utsk:s förslag åsyftar beräkning af verkliga beloppet utaf de skatt skyldiges inkomster, på det att man må kunna veta, hvilken procent bör bestämmas, äfvensom att minimi-tariffen för jordbruket må rättvist uppställas. Jag är öfvertygad att ett sådant arbete skall draga särdeles långt ut på tiden. Jag instämmer fullkomligt i Frih. Sköldebrands förslag. I fråga om Frih.
Att nu ingå uti en fullständig undersökning i detta ämne medgifver hvarken tid eller tillfälle; men jag anhåller att få fästa uppmärksamheten på en grundsats, som jag anser vid frågans behandling icke böra lemnäs ur sigte, den nemligen, alt, 'om Statens mellankomst skall blifva gagnelig, bör den förlägenhet, som skäll afhjelpas, vara ögonblicklig eller snart öfvergående, så att operationens framgång och verkningar kunna, åtminstone med någon säkerhet, bedömas» hvilket icke blir fallet, då en längre tiderymd är i fråga. Såsom exempel i delta fall får jag åberopa det understöd, som år i8a5, vid en hastigt påkommande förlägenhet, lemnades Bruksoch Sågverksägare i Wermland. Stålens mellankomst vid detta tillfälle tror jag att man allmänt ansett vara lämplig, och att den uppfyllde sitt ändamål. Men så snart fråga är att afhjelpa olägenheter, som i långliga lider fortfarit, då mäste man undersöka, om hjelper! kan verka mer än för Ögonblicket, Den ii F e b r u a r i i e. m. 347 och om icke, sä länge orsakerna qvarstå, följderna äfven skola blifva desamma. A11- ledningarne till Svenska jordbrukarens förlägenhet torde man då finna vara sådane, alt densamma icke med lån kan afhjelpas. Fastigbelerne äro belastade med 60 millioner Riksdaler intecknad skuld, utom hvad Landtmannen dessutom är skyldig utan inteckning. Huru kan man då säga, att Landtmannen icke fått låna? och huru kan en tillökning af 4 ä 5 millioner uträtta någon fortfarande lindring i förlägenheten. Vid sista Riksdag ökades BankoDiscontens utlåning med 3 millioner, men icke märktes deraf någon synnerlig förändring. Hufvudorsaken måtte vara den, att förtroendet man och man emellan är rubbad t, och att penningen saknar vägaratt, såsom förtjenst, återkomma i Land (mannens band, och så länge dessa olägenheter icke äro afhulpne, blir förhållandet detsamma, att de summor som utsläppas snart återströmma till bufvudstaden och trögt återvända till Landet. Delta hindras icke genom ytterligare lån. Dertill fordras andra utvägar.
Danska monarkien egde en raison d ’ etre endast så länge Oldenburgska dynastien förenade tyska och skandinaviska landsdelar under sia spira; men nu, när de förra afskilts och gått till Tyskland, böra, med samma och än större nödvändighet, de senare ansluta sig till det öfriga Skandinavien. Danska folket kan ej annat än vinna härpå. Sverige och Norge hvarken vilja eller kunna ingripa i Danmarks inre författningsförhållanden, som alltså finge fritt och ejelf-ständigt utveckla sig, på samma gång som Danmarks nationella ställning utåt blefve starkare skyddad. Det skulle alltså förlora intet, men vinna mycket. N: o 35. Från C. Rosenberg till E. v. Qvanten. Köpenhamn den 6 februari 1867. Jag kan icke annat än bestämdt afråda, att de närmare omständigheterna vid detta förslags tillkomst läggas i dagen. En annan sak är, att offentliggörandet af sjelfva förslaget, med fasthållande af dess upprinnelse från kung Carl, samt hvad derpi följde, kan vara nyttig, dock, enligt hvad mig synes, icke nu. Mot det du säger om sjelfva underhandlingarna den gången, om Monrads beteende vid det tillfallet, om kungens svåra ställning och om ministéren, har jag ingenting att invända. N.b. De national-liberale, Monrad inbegripen, skulle på konferensernas dd med största glädje hafva uppoffrat eller befriat sig från Holstein. Deri gör du dem orätt. Men de talade beständigt med Monrad om hvad man kunde få Kristian IX att göra, och läto sig skrämmas genom föreställningen om ett motstånd, som växte i styrkaju mer folket blef modf&amp;ldt, i stället för att man, d. v. s. Mon-rad, understödd af hela partiet, genast hade bort lära hem-tyskarne att lyda danskt kommando. Det var modet som fattades, då liksom mången gång förr oeh sedan. Slatligen voro de ieke längre herrar öfver situationen.
R:dr sk. r. R:dr sk. r. R:dr sk. r. Götheborgs Stift. Götheborgs Gymnasium. Löntillökning. Summa. Kantor St. Rektor 1 Lärare * Director Musices Calmar högre Lärdomsskola. Rektor 1 Lärare Transport: Hittills utgående lön. Löntillökning. Summa. — Carlstads Stift. Carlstads Gymnasium. 1 Lärare_ 1 Dito . Carlstads högre Lärdomsskola. Transport Hittills utgående lön. Löntillökning. Summa. Philipsstads Skola. Rektor 1 Lärare 1 Dito Kantor Löntillökning. Summa. St. Löntillökning. Summa. 1 Dito 240 — —. Löntillökning. Summa. Rektor 720 — 480 1,200 —. — 1 Lärare 480 — 520 — —• Ank. till Exp.-UUk. den 13 April, kl 1 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-statcns Nionde Uufvud-titel. (U. A.) Af nionde hufvudlitelns tvenne afdelningar fastställdes den ena eller pensions-staterna vid sistlidne riksdag till ett sammanräknadt belopp af i5o,5()9 r:dr 3a sk., deruti inhegripne indelda räntor, upptagna efter markegång på förslag till a4>,092 r:(*r 32 sk. och indeld spanmål till ett värde af 5,3o7 r:dr. Den andra .afdelningen eller allmänna indragnings-staten beräknades vid sednaste statsreglering förslagsvis till 3^3,860 r:dr 16 sk. Utskottet får till en början, i öfverensstämmelse med hvad uti dess afgifne förslag till reglering af utgifterna under riksstatens första, andra, fjerde, femte, sjette, sjunde och åttonde hufvudtitlar i likartade fall egt rum, hemställa, alt de under nionde hufvudtiteln förekommande indelningar ej må till upptagande i riksstaten definitivt fastställas förr, än Rikets Ständer pröfvat och slutligen afgjort den allmänna frågan om indelningarnes indragning till statsverket emot godtgörelse af kontanta anslag.
Det år af en vård Ledamot yttradt, att Grefve von 494 Den 11 Julii J. m. Schwerins ifrågavarande förslag vore en ny isolerad motion. Om så år, lärer den ej vara laglig; ty det år icke någon Riksdagsmans rätt, att efter motions-tidens förlopp väcka nya motioner, så vida de ej åga bestämdt samband med andra förut förekomna ämnen. Nu har fråga hår förevarit om ConstitutionsUtskottets Betänkande. Detta Betänkande kan ej upptaga annat, ån som tillkommit i följd antingen af de anmärkningar ConstitutionsUtskottet sjelf gör under låsningen af StatsRådets Protocoll, eller i anledning af dem som från Plena till Utskottet remitteras. Om den nu väckta motienen blott år en isolerad motion, så finner jag ej, huru det kan blifva möjeligt för ConstitutionsUtskotter, att behandla den i annan form ån alla andra dermed likartade frågor. Om Grefve von Schwerin ansett sig föranlåten att göra en motion, i anledning af det förlidne gårdag pröfvade Betänkandet, bör Grefven ock dervid följa den form, som år i GrundLagen föreskrifven. Då blir äfven Constilutions-Utskottet i tillfälle, att upptaga motionen, om den år laglig, och nedlägga den, om den ej förtjenar afseende. Hår har ock blifvit af en vård Ledamot frågat, om, då Utskottet anmält att StatsSecreterare ej blifvit tillsatte, sådant icke borde leda till någon åtgärd. Jag tror för min del, att UN skottet framstållt denna anmärkning, för att sätta Riksens Ständer i tillfälle, att, i händelse de funno den föranleda till en underdånig önskan om en eller annan StatsRådsLedamots skiljande Den 11 Julii /. nu 495 från Embetet, de då skulle kunna begagna denna rått, men jag hyser ock den öfvertygelse, att, sedan Riksens Stånder icke fåstat afseende å det anmårkta förhållandet, någon vidare åtgård till rättelse icke återstår. Den enda utväg Stån^ derne kunna begagna utstakas i 107 Friherre Cederjtråm:
I fråga om tjenstebetygs innehåll har Herr von Möller ifrågasatt, att husbonde skulle vara skyldig att i betyget införa uppgift om tjenstetiden och tjensteegcnskapen samt meddela vitsord om huru tjenstehjonet sina åligganden fullgjort, med rättighet att yttra sig öfver hjonets frejd, i sammanhang hvarmed motionären uttryckt den åsigt, att det skulle åligga tjenstehjonet anföra bevisning, när det öfverklagade i betyget meddeladt vitsord rörande oordentlighet, oskicklighet, lättja m. m., som uteslutande vore beroende på husbondens omdöme, hvaremot husbonde skulle vara skyldig i bevis leda de af honom i betyget införda beskyllningar, som skadade tjenstehjonets rykte, dock att bevisningen skulle anses nöjaktig, derest husbonde åstadkomine sådana upplysningar, som gåfve antaglig förmodan, att han haft tillräcklig grund för detgifna vitsordet. Vidkommande tjenstetiden har motionären yrkat, att lagen borde bestämma den kortaste tid, hvarom legoaftal finge slutas, med föreskrift att hvarje öfverenskommelse rörande arbete, som uppgjordes för kortare tid, ställde tjenstehjonet i samma kategori, som en vanlig daglönare eller dagsverkare. Härförutan har Herr von Möller föreslagit, dels att skilnad borde göras emellan tjenstehjon och sådane personer, hvilka inom familjen hade att utöfva någon bestämd befattning, som förutsatte ett större förtroende från husbondens sida eller innefattade någon öfveruppsigt i husbondes eller matmoders ställe, såsom Guvernanter, Inspektörer, Bokhållare, m. fl., hvilka, enligt motionärens förmenande, för närvarande voro ställda i samma kategori, som vanliga tjenstehjon ; dels att föreskrifter borde meddelas, bidragande till att framkalla förtroende till så kallade tjenstehjonsmäklare, hvilka skulle hos oss såsom i andra länder, vara till båtnad för såväl husbönder som tjenare; Sammans.
Då jag anser tiden framför allt dyrbar vid statsreglei:ns handläggande inom Stånden, så halmin afsigt varit att, först sedan E. o. Ad:s anmärkn:r vid en hel hufvudtitel blifvit afgifna, ingå uti det svaromål, hvartill jag kunde finna mig befogad; men då bär uppstått en ganska vidlyftig discussion om StatsUtsk:s motionsrätt, så har jag trott mig kunna åstadkomma en tidsbesparing vid öfverläggningen om en punkt i betänk., genom den enkla upplysning, att StatsUtsk icke har varit i behof alt begagna denna motionsrätt i fråga om Medieo-chirurgiska Institutet. StatsUtsk. har grundat sitt utlåt, i denna del på en handling, sorn blifvit detsamma lemnad af Regeringen. Utsk:s förslag är grundadt på institutets underd. anhållan lill K. M., hvilken, såsom bilaga till den K. propus, om statsverkets tillstånd och behof, blifvit till Utsk. öfverlemnad; och jag kan icke föreställa mig, att icke meningen varit, att Utsk. skulle äga rätt att handlägga sådana bilagor, som af Regeringen blifvit i behörig ordning lill Utsk. öfverletnnade. Då Utsk. trott sig finna, att icke något synnerligen vigtigt ändamål kunde vinnas genom den inskränktare del af institutets anhållan, hvarå K. M. sökt R. St:s bifall, men alt Den a Maj c, ra. 97 att deremot ett ganska stort och vigtigt ändamål kunde vinnas genom att till en betydligare del bifalla hvad institutet begärt; så tror jag, att det varit Utskts både rättighet och pligt, att sådant för R. St. föreslå. Äfven den särskilda förhöjning för en af institutets lärare, hvarvid Hr Rosenblad har fäst sig, innefattas uti institutets underd. anhållan till K. M.; ty den utgör fy linndén för denne lärare uti det belopp, som institutet begärt för sina samtliga professorer.
Här lärer det hafva lyckats Christian, att icke allenast besegra Gadds forna hat till danskarne och föreningen, utan ock att draga honom helt och hållet in i sina fördelar, så att han återvände till Sverige i konungens sällskap, uppträdde såsom hans partigängare och sökte på allt sätt, med sin vältalighet och sina underhandlingskonster, verka till hans förmån. Detta bedröfliga förräderi tros hafva varit vålladt af löftet om Linköpings biskopsstift, hvarmed han blifvit smickrad. Christian höll sina löften mot honom likasom mot alla andra, och lät halshugga honom på Raseborgs slott i Finland, den 11 November 1520. Han var då omkring 80 år gammal. Hemskast bland dessa förrädarenamn är dock Gustaf Eriksson Trolle. Denne man blef redan 1514, ännu helt ung, utnämnd till erkebiskop, och började straxt derefter af hat och afund mot Stureätten upproriska stämplingar emot landets rättmätige regent till befrämjande af danska konungens planer på Sverige. Slutligen af ständerna förklarad afsatt, insattes han i fängelse på Westerås slott, och hans slott Stäket blef af det förbittrade folket stormadt samt i grund förstördt. Efter Sten Stures fall återkom han, och blef på nytt erkebiskop, då han tillstyrkte konung Christians erkännande såsom Sveriges regent, samt utverkade af påfven en bannlysning emot alla sina motståndare. En verksam rådgifvare vid anställandet af det ohyggliga Stockholmska blodbadet, hvilket uppgafs ske till straff för det emot honom verkställda våld, måste han snart, belastad med folkets afsky och förbannelser, flykta jemte sin fördrifne konung ur Sverige. Ej långt derefter öfvergaf han denne konung, lemnande honom åt danska adelns hämnd samt krönande konung Fredrik. Utnämnd 1534 till biskop i Odense, egnade denne föga presterlige man dock ringa uppmärksamhet åt sitt stift; deremot deltog han följande året i slaget vid Oxeberget på Fyen, der han blef illa sårad och fången. Insattes sedan i fängelse på Schlesvigs slott, hvarest han i bojor slutade sin oroliga lefnad.
Mängden af de talare, som inom denna afdelning af Representationen i dag uppträdt för att understödja och försvara de föreslagna låneoperationerna, föranleder 111ig att öka det ringa antalet af dem, som härstädes höjt sina röster till bestridande af det beslut, en icke oförmodad pluralitet, efter all sannolikhet, kommer att fatta. Det är med verklig tillfredsställelse jag funnit mina åsigter uti nu förevar ämne, på ett förtjenstfullt sätt, utvecklade uti StatsUtsk:s med skicklighet författade, ehuru af Utsk:s ledamöter inom detta RiksSt. utan försvar lemnade utlåt., för hvilket äfven jag således egnar Utsk. min gärd af erkänsla. En af de talare, sorn ifrat för lånefrågans genomdrifvande, Hr Rosenblad, har också funnit sig föranlåten medgifva riktigheten af Utsk:s vederläggning af den envist yrkade satsen om det föreslagna lånets oskiljaktiga samband med den nu verkställda realisationen. Jag delar således denne talares öfvertygelse om realisationens bestånd, utan att den behöfver understödjas af något utländskt lån eller andra konstlade medel; men just derföre anser jag, tvärtemot den värde ståndsledamoten, att den ifrågavar. af behofvet ingalunda påkallade skuldsättningen, hvilken, enligt min åsigt, skulle blifva mera menlig än nyttig för realisationen, bör, särdeles under ntivar. tidpunkt, undvikas. Hr Rosenblad har vidare framställt åtskilliga anmärkn:r vid StatsUtsk:s rör:de denna fråga sednast afgifna betänk. Dessa anmärkn:r hafva dock förefallit mig dels oriktiga och dels till den grad obetydliga, att de icke förtjena att till besvarande upptagas, Utsk. har icke, på sätt den åberopade talaren uti sina anmärknrr anfört, yttrat, att räntan för utlånade medel i allmänhet numera nedgått till 5 proc. Utsk. har endast uppgifvit, att räntan för lån emot nöjaktig säkerhet i sednare tider visat en benägenhet att sjunka till berörde belopp; hvilket förhållande svårligen lärer kunna förnekas.
I anledning af deputerades underdåniga ansökning har, på sätt den nådiga Skrilvelsen vidare innehåller och de Rikets Ständer tillställda handlingar utvisa, E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län i underdånighet upplyst och anfört: alt vid Luleå eif ofvan Hedens forssar årligen tillverkades betydliga qvanliteter, eller omkring 60 lill 70,000 tolfter bräder, hvilka, i anseende dertill att båtfärden å elfven afbröts vid nämnde forssar, nu måste floltläggas och på sådant säit utför elfven till lastageplats vid Luleå stad lortskaffas, hvarigenom icke blott uppehåll förorsakades, utan äfven bräderna till värdet nedsatles; att dessutom årligen utefter elfven fraktades omkring 4,000 tunnor tjära, hvilka, sedan de från Edeforss blifvit flottade 6 mil till öfre Hedensforss, der mäste från vattnet upptagas för att förbi forssen rullas öfver Iand och derefter åter i flotta hopläggas, hvarigenom mycken både kostnad och tidsutdrägt för allmoge och trafikerande vållades; att vid upphemtning af spanmål och andra förnödenheter från sjökusten, Hedens lorssar utgjorde elt svårt binder, emedan varorne, om de bomme sjöledes, derstädes måste dragas eller bäras förbi forssa:na; men alt dessa olägenheter blelve afhjelpta genom den föreslagna jernvägen, hvilken för öfrigt, enligt É. K. Maj.Is Belällningshafvandes åsigt, skulle ä elfven framkalla en lifligare handelsrörelse, öka odlingar och bosättningar i ofvan liggande trakter samt i vä - 54 Expedilions-Utskottets Förslag till anderd. Skrifvelse N:o 188. sendtlig mån bidraga lill möjligheten alt tillgodogöra samma trakters rika malmtillgångar', med stöd af hvilket allt E. K. Maj:ts Befallningshafvande ansett sig böra på det högsta förorda den underdåniga ansökningen.
M:t, så att det icke är någon tillfällighet att de nu finnas eller i morgon kunde vara borta, och det är följaktligen origtigt att förutsätta att de icke finnas. Men om så äfven skulle vara, vore det ändock mindre rigligt, att, under något förhållande, ställa denna kassa under Pröfn.Komiténs förfogande. Pröfn.Komitén är nami. en auktoritet, hvilken finnes samlad en enda dag på året, och som består af, för hvarje år, ombytta ledamöter. En sådan Komité kan icke vara lämplig kassaförvaltare, hvartill fordras att vara en auktoritet, som har något fortfarande bestånd, hvilket Pröfn.Komitén minst af alla äger. Jag anhåller derföre, alt R. o. Ad. täcktes vidblifva sitt i ämnet fattade beslut och afslå Utsk:s förslag. Hvad åter angår Hr von Hartmansdorffs anmärkn. att Utsk:s förslag skulle vara olagligt, så kan jag sådant Den 7 Oktober f. m. 117 ingalunda finna. Det kan ganska väl låta förena sig med lagliga former, att i Bevilln:sFörordn. står att så och så mycket skall erläggas till Kronan i afgift för bränvinsminuteringen och att i bränvinsminulerings-författningen bestämmes, att en, så och så stor afgift skall erläggas till kommunen; och alt Serskildta Utsk. har rättighet att föreslå en kommunalafgift af krogarne, det kan väl svårligen betviflas. Jag anhåller derföre vördsamt att R. o. Ad. malte, med vidblifvande af sitt i ämnet fattade beslut, afslå Utsk:s förslag. Hr Printzensköld, Carl: Dé skäl, sorn Hr von Hartmansdorff anfört, för att ådagalägga det origtiga i Särsk. Utsk:s förfarande, att föreslå fördelningen af den blifvande bränvins-minuteringsoch utskänknings-afgiften, anser jag vara mycket väl grundade. Visserligen har det Särsk.
— Genom ett sinne fritt från braskande öfverdåd är hon särdeles lämplig till den styrande plats, som hon alltid intar, då basarer och soaréer äro af nöden för att i välgörenhetens tjänst fylla hvarjehanda behof, såsom hon ock i stadens skyddsförening med sin tankereda och lugna beräkning är en lika nyttig som nödvändig prydnad. Här svänger hon sina vapen, sax och nål, med en färdighet och omtänksamhet, som låta en förstå att hon äfven är hemmets förnämsta klipperska och sömmerska. Hemmet — ja, skulle vi våga oss inom denna helga tempeldörr, då förblekna kanske andra förtjänster, ty där är hon den mest helgjutna maka och moder, ett föredöme för hög och låg. Åt make och barn, som dyrkande se upp till henne, åt dem skänker hon sin kraft, sin rika, solljusa själ. Den allmänna sympati, som hon vunnit i residensstaden Hernösand, gaf sig uttryck då hon förlidet år fyllde 50 år, i det att hon då från stadens damer fick mottaga en subskriberad gåfva, åtföljd af en hyllningsadress. Följande lilla vers, vid en enskild festlighet tillägnad landshöfdingskan Ryding, tolkar väl hennes älskliga väsen: Värdes säg! Hvar fick du denna glans, som så vänligt strålar ur ditt öga? Denna blandning utaf skämt och sans, skattande åt världens äflan föga? — Ej jag vet. — Dock sällsamt lik du är Vätterns klara våg i sommarnatten, med en liten stjärna här och där, speglande sig i dess trollska vatten. Gossar och skjutvapen. » Mor, får jag ett gevär! Det är så många pojkar i min klass, som ha gevär. Säg ej nej, söta mor! » » Kära min gosse, hvad skall du med gevär att g ö r a? » » Skjuta till måls, förstås, och så ekorrar och gråsparfvar och kråkor. Ekorrarna ta fågeläggen, har magistern sagt, och mor minns ju, så tråkigt vi hade af gråsparfvarna i somras, som körde bort både bofinkar och trädgårdssångare och sedan spelade herrar på gården. Aldrig hörde vi annan fågelsång än deras enformiga kvitt, kvitt!
hvari förestindariiinan, m: lle Louise Aiidr6,. tagit. sifi bostad. E t t par pensionarer torde redan i i ~ i i heinmet blifva mottagna. s: ' 0, Kvinnan och tradg&amp;dssköfseln. I ' allt vidare kretsar, och det med ratta, tiar på de senaste Bren intresset för ~tritdgkdsdingen - spridt sig i vårt land. Hittills liar det dock förnainligast varit mannen, soi-ri ägnat, nigot allvarligare stiidinlp i t denna viktiga näringsgren. Flere. gånger har Dagny siikt att vacka kvinnans intresse för, trädgårdsoclling. Nu synes afven den tanken liafva upptagits af andra ti.iidg&amp;rdsodlingeiis vänner. Vid det i saiiiinanliang ined trädgårdsiitställnii~gen i Göteborg i höst samlade mötet frarnhöllo iiairiligen flere talare, att det först och sist gällde att f&amp; deii på landsbygden. bosatta kvinnan med i arbetet. ' I;: d,$ti: &amp; f&amp;e .,gnindlide * eda+ .år 1888, herr " R. n q ~ ~ n ~ e r s t ö a£ Uplands ' " l~~ish %~niii$ssällskap hag herr * &amp; bcfii satts i ståid att pettaga digra obeinecllade triidghase~ever ' för son~inarku~s&amp;. Afven bildade ' kvinnor få, som, be) ant, i ljerr Abelins trädgQdar tl111f211e.: .3. s ~ stilitsel: &lt;. : - .-2. ;: .f ' att närr@r$ siitsig9q i, t @ d ~ &amp; r d e n rätta Pl ' atsw ' finnas .+ii.nklediga till: d&amp; nya ' ' kars, ' son+ tog i i f i a böiian. den 1 oktober. Det vore glädjande om allmänheten ville visa hr Abelins triidgårdar det - intres,yi förtjäna.