Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I ytterligare afräkning å den till statsbehof) ens fyllande för år 1847 på Riksgäldskontoret anvisade summa, 1,325,360 R:dr, deraf, före medlet af September månad samma år, utbetalts tillsammans R:dr 700,000: hafva, enligt Fullmäktiges protokoller, nedannämnde belopp, uppå Kongl. Stats-kontorets reqvisitioner, blifvit utanordna de, nemligen: enligt protokollet för den 20 i sagde månad, „ 1'0Ö,0Ö0: enligt dito för den 8:de påföljde November, . „ 100,000: enligt dito för den 2 och 16:de December samma år, „ 425,360: Tillsammans R:dr 1,325,360: Den för år 1848 anvisade statsfylinadssumma har reqvirerats och anordnats, enligt protokollerna för den 2 och 23 Mars samma år, med . Rdr 400,000: enligt protokollet för den 13 Juli dito, „ 100,000: „ dito för den 31 Augusti dito, „ 200,000: — •— ., dito för den 14 September dito, „ 100,000: „ dito för den 15 December dito, „ 200,000: ., dito för den 9 Mars innevarande år, .. „ 200,000: ., dito för den 14 nästlidno September, „ 125,360: Tillsammans R:dr 1,325,360: Å den till fyllande af statsbehofven för innevarande år 1849 anvisade summa, 1,318,530 Rdr, hvilken efter ingången af Mars månad kunnat, till större eller mindre del, af Kongl. Stats-kontoret reqvireras, var vid nuvarande månads början icke något uttaget. Statsfyllnads srnnman. — 72 — Återbetalda kreditiv medel. Lyftade kredjtiv-suinmor.
Banco-Mffottets upplysta bepröfwande hörsammelrgen hemställa huruwida det Banco Full. mägtige mä upplätas, att jämte iakttagande af hwad i denna delen redan förut till deras nog. granna uppmärksamhet blifwit öfwerlämnadt, wid de tillfällen, dä af särskilde omständigheter. Sjöfarten wore hindrad, eller utskeppningen hämmad, under oafbruten omtanka för Banco. Werkcts säkerhet och Realisationens beställd, förlänga tiden till Junit mänads flut, för ifrägawarande Effecters beläning i Banquen, äfwcnsom att, sä widt det med nämde Werks fullkomliga säkerhet förenäs kan, »vidtaga sädane mätt och steg, som i möjeligaste mätto kunna lindra eller lätta Läntagarnes ffylldige bemödande till de förfallne Länens inbetalning. Slockholm den z October LLLv. gsn. O/llenborZ. Oiisrst bLurisj!. H. ^5gluvä. stok. ssc. ^ncl. kreäia. tll. Lckvsa. gsn /Lvrsoo. ?ebr ^nklerszov. L. bsnt Likheten med Originalet intygar O. blelsintzius. Utdrag af Högloft. Ridderskapets och Adelns Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro dm 8 Octob. igro. S. D. föredrogs ä nyo och bifölls Vewillnings. Utffottets den 6 dennes pä bordet lagda Memorial, af den 4 i samma mänad, angäendk eftergifter af Bewillning hwarom ansökningar för ätskillige landsorter blifwit gjorda, Ulr »upr». Lx krorocolla. A. L. 8illvsr8tolye. Utdrag af Högloft. Ridderskapets och AdelnS Protokoll wid Urtima Riks. dagen i Arebro den 8 Octob. rZio.
Öfvergående till ämnet skall jag, innan jag yttrar mig i afseende å den speciela punkt, hvaromkring öfverläggningen för närvarande hvälfver sig, först utbedja mig Ridderskapets och Adelns tillstånd, att få redogöra 43 H. 14 2io Den 3o September f. m. för de åsigter, efter hvilka jag uppfattat ämnet, och efter hvilka jag tänker i min mohn verka i alla frågor, som röra Rikets försvarsverk, frågor, som för mig alltid haft det högsta intresse. Jag hade då nemligen önskat, i likhet med hvad Herr Crusenstolpe, ehuru kanske något för sent, yrkade, att vi först hade fått disculerat de begärda, så väl årliga, som extra-ordinarie anslagen till materielen, och jag hade trott, att Rikets tömda förråder, att mitt fäderneslands sjelfständighet, beroende till stor del deraf, att Arméen sättes i tillstånd att kunna gå i fält; jag hade trott säger jag, att dessa starka bevekelsegrunder fordrade, att man i första rummet oafkortadt beviljade dessa anslag. I andra rummet bade jag velat bevilja de obetydliga anslag Kongl. Maj:t begärt till bidragandet af pensioner inom Arméen. Mina skäl härtill äro följande. Under dea korta tid jag tillhörde Arméen, äfvensom efler denna tid, har jag haft tillräcklig erfarenhet, för alt se, att inom den grad, der möjligtvis den största tjenstbarhet och vigilance fordras, jag menar Capitainsgraden, finnas många, som, må det tillåtas mig att rent ut säga det, äro otjenstbara. Dessa Officerare äro lika ledsna, att behöfva qvarstå inom Armeens leder, då de icke der kunna fylla de rum de innehafva, som de yngre Ollicerarne inom Arméen, att hafva Den 3o September f. m. 211 i vägen för sig personer, hvilkas duglighet de betvifla, och hvilkas tjensteförrättningar de ofta få bestrida. Men pensioner finnas icke, åtminstone till det belopp, att de försäkra deras innehafvare om bergning, och detta förhållande tvingar den otjenstbara Militairen att mot sin vilja qvarstå.
Hans spetsiga nästipp var rödare än förut, men med sin sedvanliga vattendroppe ytterst ute. »Hör I, pauga, nu går vi hän på gästgifvaregården och får voss ett glas bir!» skrek Håkan med en beslutsam gest. Han tycktes ha kommit riktigt i humör nu. »Lars, du kan väl se te ögen?» vände han sig till pojken. »Nä jäderen i me’, om ja’ de’ gör!» svarade pojken, icke mindre karlavulet, med sin gälla falsett. »Jens, hörde du på paugen?» sade fadern med ett leende af stolthet, »tror du de’ blir karl au den me’ tiden! Kom nu, så går vi.» »Ja’ passar ente ögen!» ropade den förhoppningsfulle unge mannen efter dem. Men hans hotelse lemnades utan afseende. Håkan gaf endast sin granne en vänskaplig puff och skrattade så han gick krokryggig. »Ja kan ente ...!» utbrast pojken halfgråtande af harm, men resten sväljde han, stälde sig bredbent i gatsmutsen med händerna i kavajfickorna, beredd på att vänta. Och vänta fick han. När karlarne kommo igen kunde man se, att de icke spilt bort tiden. De två yngre slingrade i gången, den gamle gick tyst och småmyste för sig sjelf, alltjemt med sin tagelsnärt i näfven. Alla tre hade cigarr i munnen och sågo vigtiga ut. »Sehär, mitt barn, här har du en peng te en kaga», sade Håkan faderligt och gaf sin son en slant, »se’n ska’ vi köra.» Pojken betänkte sig ett ögonblick, nappade så myntet och sprang ned åt bagarens till. När han kom tillbaka, hade fadern satt hästen för och lade just tillrätta i vagnen. »De’ va markelit ded, ja’ kan ente hitta min hökass», sade han. »Han ligger väl i vöjnen», svarade pojken, utan att göra sig omak. Håkan vände upp och ned på allt löst, som fans i vagnen. »Ih nej men ä’ der ej nå’n hökass», sade han förtretligt och kastade en misstänksam blick på de andra vagnarne.
Januari, har Kongl. Maj:t, som uti Dess samma dag aflåtne Nådiga Proposition om StatsYerkets tillstånd och behof, bland annat, föreslagit, att ett utomordentligt anslag af 100,000 R:dr årligen, i fem år, må varda anvisadt till lättade Vattencommunicationer och andra allmänna arbeten, serskildt fästat Rikets Ständers uppmärksamhet å det förhållande, att, sedan det i berörde ändamål vid sista Riksdag beviljade Anslag af 5o,ooo R;dr årligen, i fem år, med år i83q upphört, tillgång för närvarande saknades för de anstalter och arbeten al nämnde beskaffenhet, hvilka dels såsom påbörjade böra fortsättas, dels i öfrigt af nödvändighet påkallas; i anseende hvartill Kongl. Maj:t äskade, att, utan afbidan af StatsAnslagens allmänna reglering och oberoende af det anslag för allmänna arbeten, som då för den kommande tiden kunde bestämmas, en summa af 5o,ooo R:dr genast måtte till dylika arbeten för innevarande år 1840 blifva anvisad.
»Min räkning, som ni icke betalt, angår mig kanske icke heller!» utfor den andre, retad af hans lugn. »Hade ni uppträdt mindre pockande från början, hade den der studentskulden kanske varit betald nu.» »Jag skall lagsöka er.» »Var så god, ni har kanske skuldsedel på summan?» »Ämnar ni neka till att ni är mig skyldig åttioåtta kronor och nittiosju öre? Redaktören svarade icke, han ryckte blott på axlarne helt medlidsamt; det fans något af en teater-resonnörs trötta elegans i hela hans hållning, och den stack bjert af mot den obändiga vrede, som arbetade i den andres ansigte. »Om ni har mera att säga mig, så vill jag bedja att ni gör det kort», sade redaktören och såg på sitt ur, »jag har endast tio minuter qvar.» »Ja, jag kunde hafva lust att säga er något», sade arbetaren och steg helt in i rummet. Ett ögonblick såg det ut som hade han för afsigt att störta sig öfver redaktören, men denne förändrade icke en min, och i den kalla blick, hvarmed han mötte sin antagonist, låg lika litet vrede som fruktan. »Engberg, Engberg, gör dig icke olycklig!» varnade kamraten utanför dörren, till hälften gömd bakom den. »Var lugn, backhare, jag rör honom icke», svarade arbetaren med en röst som han tvang till lugn, »men sanningen skall han höra innan jag går, och det så sant som jag heter Kristoffer Engberg.» »Genera er icke, herr Engberg», sade redaktören i det han lade armarne i kors öfver bröstet och satte sig till rätta mot bordskanten, som om han vore beredd att stå der hur länge som helst. »Här har jag sprungit månad efter månad», började arbetaren; rösten lät dof, som om den hörts långt borta ifrån, och handen som höll mössan kramade henne omedvetet, »här har jag sprungit och i ödmjukhet tiggt det som är min rättighet, och herrn lefde i sus och dus medan jag skulle föda hustru och barn. – Rösten höjde sig som ett småningom uppdragande oväder.
425 seende till allmänna Magasins-För»valtningen funnit nödige, och för ändamäiet tjenlige. Öfwer denna Riksens Ständers strifwelse bar Kongl. Mast i Räder infordrat underdänigt utlåtande af Dest tillförordnade Stats Beredmng, htvilken dermed samt med Allmänna Magasins Directionens yttrande till Kgl. Maj.L nu inkommit Kongl. Maju, som har Sig bekant, alt inom Riksens Ständer flere frågor blifwit »väckte, hwilka röra Allmänna Magazkrs - Inrätt, ningen och dest föremäl, har i Räder »velat till Riksens Ständer öfwerlemna ofwannämndeHandlingar, innefattande upplysningar och Förslag, som i sammanhang med berörde frägor, kunna af Riksens Ständer pröfwas. Riksens Ständer lära derrvid finna, att örn allmänna Magasins Inrättningen stall, säsom Riksens S »der önstat, kunna bäde i bättre och sämre a bereda ett nägorlunda jemnr pris pä Spannema!, understödja behöfwande Orter, förekomma hungersnöd i mistivärt är, fylla Statens bebof utöfwer Stats-Werkets egna tillgängar af Spannetnäl, samt wid inträffande krig dermed förse Rikets Armäe och Flottor, sä mäste dest nuwarande Fond betydligen förökas, och denna Fond, för att icke borttäras genom Inrättningens 0- undwikeliga omkostnader, underhällas »ned nägon säker ärlig inkomst. Dä Kongl. Mast nu i Räder öfwerlemnar till Riksens Ständer att ytterligare öfwerwäga Magasins-Jnrättningens närwarande tiss, ständ 426 Den iz September. ständ och dest behof af medel till werksambek, om man will fordra att den stall werka till sin widsträckta och mängfaldiga bestämmelse, finner Kona!
Således hemställer jag, om det icke är skäl att höja tullen derå , då Kongl. Maj:t i alla fall äger rätt att nedsätta den , om han så vill. Jag får derföre anhålla om proposition att tullen å Ekbark måtte höjas till 25 procent. Herr Lefrén förenade sig med Friherre Wrangel. Herr Riben, Carl Wilhelm; Jag skulle förea na mig med Friherre Wrangel , om det vore mig bekant, hvar de stora Ekskogar äro belägne, som kunna fournera våra garfverier med tillräcklig Ekbark. Visst finnes väl i Skåne , Östergöthland, Blekinge och andra provincer något Ekskog , men ej förmå de tillsammanstagne att anskaffa det erforderliga qvantum till fyllande af behofvet. Jag tror således ej t>tn ig Augusti t. i»4 ##9 tiden nu vara inne, att uppdrifva tullen till den böjd Friherre Wrangel föreslagit, utan tillstyrker bifall å Utskottets förslag. Friherre CederJlrÖm: Visserligen skulle jag, Om jag kunde, instämma med Herr Tham deruti, att det är öfverflödigt bry sig om, att nedsätta artiklar, som äro orimliga, eftersom Kongl. Maj:t har rätt att nedsätta dem, äfven af samma orsak anse oskyldigt att uppsätta dem , så som Friherre Wrangel yrkat ; men min öfvertygelse är att Riksens Ständer icke böra afgifva ett orimligt förslag utan böra öfverlemna en framställning af hvad de önska , och att rättelse således förut bör ske vid allt, som befiones oriktigt. Af sådan anledning kan jag ej instämma med Friherre Wrangel. jag är öfvertygad, att vi snart kunna komma till den period, att vi ej behöfva införskrifva ekbark , men der äro vi ej ännu. Det är möjligt att vi nu icke voro långt derifrån, om ej förbud mot utförsel af Ekbark funnits, och derjemte vid ansvar ålagdt att barka fälde Ekträd , så att det varit ett verkligt onus att samla ekbark; men då detta upphäfves, så skall väl småningom industrien afven i denna väg tillväxa.
Den som är för sparsamhet i detta fall hör bifalla memorialet, ty antingen afslag å detsamma eller någon af de andra meningarne vinner, så uppstår alltid större latitud för utgiftens verkstäl-t lande. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken erinrade, att fråga nu blott vore om contra-propositionens beskaffenhet, och att i hufvudsaken bifall till me-, morialet skulle utgöra ja-propositionen. Herr von Hartmansdorff': Jag öfverlemnar åt Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken att uppställa propositionerna såsom honom godt synes, blott alla meningarne blifva pröfvade. Här äro nu fyra meningar, bifall till Memorialet, afslag å detsamma, afslag med antagande af Friherre Silfverskjölds reservation, och afslag med antagande af Herr Crusenstolpes förslag. Huru vi skola komma ifrån sakea 38 Den 8 Mars f. m. - lemnar jag åt Herr Grefven och LandtMarshalken att föreslå. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att då Irenne meningar sökt göra sig gällande angående contra-propositionens innehåll, nemligen dels enkelt afslag å StatsUtskottets Memorial, dels Herr Crusenslolpes och dels Friherre Silfverskjölds förslag, Liefve det nödvändigt att företaga tvänne voteringar om contrapropositionen, af hvilka den första torde kunna i Ja-propositionen upptaga enkelt afslag å StatsUtskottets Memorial samt i Nejpropositionen att särskilt lomme att afgöras, antingen Friherre Silfverskjölds eller Herr Crusenstolpes förslag borde antagas; hvarefter den andra voteringen kunde i Japropositionen innefatta Friherre Silfverskjölds och i Nej-propositionen Herr Crusenstolpes förslag. Skulle Herr Crusenstolpe behaga afstå från sitt förslag kunde contra-propositionens innehåll bestämmas genom en votering, hvarvid Ja-propositionen borde innehålla enkelt afslag å StatsUtskottets Memorial samt Nej-propositionen Friherre Silfverskjölds förslag. Grefve Frölichj David:
— Hvarföre skulle icke våra medbroder få njuta friheten ”att gemensamt med oss tillbedja samma Gud, när i våra städer, ”der vi vilja vägra dem att hålla gudstjenst, vi skulle tillåta Hed”ningarne att tillbedja Isis och Osiris, Musulmannen att åkalla ”sin Profet, Rabbinen att anställa sina bränneoffer?” Isnard svarar: ”Religionen är ett allsmäktigt verktyg. Presten, säger ”Montesqieu, mottager menniskan i vaggan och följer henne till ”grafven; är det någonting förvånande deri, att han eger så ”mycket välde öfver folkets anda, och att man måste stifta laggar, på det han ej må, . under religionens täckmantel, störa ”samhällets frid? Hurudan bör denna lag vara? Jag påstår, att ”det finnes blott en, som förmår uträtta någonting, och denna ”är: förvisning ur riket Lagen är min Gud, jag har ingen ”annan. Det allmänna bästa egnar jag min dyrkan. Hvartill ”behöfvas bevis emot presten? Om klagomål inkomma mot honom ”blott frän de medborgare, bland hvilka han uppehåller sig, så ”jagen honom bort i ögonblicket. Hvad beträffar dem, mot hvilka ”lagen skulle bestämma strängare straff än landsflykten, så finnes ”det blott ett sådant att tillämpa på dem: dödsstraffet.” Svaret mottogs med hänryckning och grundläde församlingens beslut. — Detta skedde, medan konungamakt och kyrka åtminstone till namnet funnos qvar i Frankrike. Hvem vet icke, huru, under den första Republikens tid, kristendomen der atlystes, lättfärdiga qvinnor framställdes i kyrkorna såsom föremål för det förblindade folkets tillbedjan — det ringaste tecken till Kristlig andaktsöfning betraktades som en förbrytelse och straffades med döden — och det förklarades, att ingen annan dyrkan fick ega rum, än frihetens, förnuftets och jemnlikhet ens. Sådana, M.
Om, på sätt Hr von Hartmansdorff antydt, någonting skulle åsidosättas för bildningen af dem, som hafva sina fem sinnen; så skulle jag äfven åtminstone tänka på, huruvida jag kunde biträda hans] sats. Bu deremot tror jag, att frågan om understöd för de blindas och döfstummas institut icke afser en summa, som kan komma i beräkning i fråga om understöd för undervisningsverken i allmänhet. Jag medger visserligen , att den bildning, som vinnes af de olyckliga varelser , hvilka tillhöra instutet för blinda och döfstumma , icke så egentligen kan blifva mycket fruktbärande för landet , men menskligheten krafvelockså sin rätt, och efter hvad jag sett och genom andra vet, gäldas ifrågavar. välgörenhet med största tacksamhet till Staten och den enskilda, som uttänkt inrältom, samt dem, hvilka nu vårda den. Kanske uppstår i ingens sinne en större tacksamhetsgärd, än hos de personer, hvilka vårdas i detta institut. Jag tror, att menskligheten bör vara glad att någon gång kunna bereda lyckliga och att återgäldas af dem med en tacksamhet, sorn icke alltid står att vinna. Jag tillstyrker således ökadt anslag för detta institut, och på det frågan må tagas i närmare betraktande af StatsUtsk. anhåller jag om återremiss. Hr Ribbing: Jag vill blott nämna, att jag, om mitt minne icke bedrager mig, vid a:ne föreg:de riksdagar varit bland dem, som tillstyrkt högre anslag för detta institut; men jag tror, att detta kan och bör hafva någon gräns, och att man ingalunda går från ämnet, som är statsanslag, då man beräknar och afser hvilket statsanslag är det angelägnaste, och jemför det ena med det andra.
Sedan Revisorerue till granskning af Norrbottens läns Filialbanks förvaltning och räkenskaper för år 1864 till Fullmäktige insändt den af dem afgifna berättelse, och Fullmägtige, den 6 sisth April, med anledning af det i berättelsen förekommande yttrande att de vid granskningen af lånehandlingarne och räkenskaperna samt förvaltningen förekomna anmärkningar blifvit i serskild skrift Direktionen delgifne, anmodat Direktionen att till Fullmäktige insända en afskrift af berörde skrift jemte den af Direktionen deröfver afgifna förklaring; så hade med skrifvelse från det till deltagande i berörde revision å Riksbankens vägnar utsedda ombud till Fullmäktige ingått, jemte revisionsberättelsen, ett exemplar af nyssberörde skrift, innefattande de utaf Revisorerne gjorda anmärkningar, nemligen: Inkassering genom Filialbankerna af diskonterade vezlar.
Detta är efter alldeles samma grundsats, som ligger till grund för ränlepersedlarnes utgörande efter medelpris af J O-årig markegång. Den skattdragande befrias derigenom ifrån att betala drygast i missväxtår. För Staten blir resultatet efter alla årens medeltal detsamma. Jag förnyar min anhållan om bifall till StatsUtsk:s i alla delar välgörande förslag. Hr Printzensköld: Jag lyckönskar Hr Rosenblad, att hafva ett så klart och redligt förstånd, och så djup eftertanka, att han kunnat på sätt som skett, omfatta innehållet af detta betänk. Jag erkänner villigt att jag icke kan mäta mig med honom i skarpsinnighet; men som jag anser mig pligtig att hålla mig till ordalagen i betänk., så har jag icke kunnat finna annat än, alt Utsk. tillstyrkt ett förslagsanslag, ehuru dervid tagits i beräkning att hvad, som enl. vissa grunder erlägges af rusthållarne, skall utgöra ersättning för detta anslag; men alldenstund nu rusthållarnes afgift är bestämd lill ett visst belopp, hvaremot förslagsanslaget kan med flera gånger dess belopp öfverskridas, så skulle jag för min del tro, det vara skäligen klart att Staten saknar all garanti, för ersättning af de utgifter, som möjligen komma ali öfverskrida hvad som vore att disponera, i händelse fourage-passevolancen utgick ock redovisades såsom nu är förhållandet. Jag vill visserligen icke, då jag är ensam, yrka afslag på betänk. men jag vidblifver hvad jag förut yttrat, alt det icke är någon räkenskapsförenkling, som StatsUtsk. föreslagit utan att orsaken till förslaget är att söka i den anledn., som Frih. Palmstjerna omförmält, och jag hemställer till en hvar, om icke man bör i StatsUtsk:s skrifvelse få veta de rätta skälen i st. f. dem, sorn icke äro använda eller ens användbara. StatsUtsk:s i afseende på fonrage-passevolanceafgiften gjorda hemställan, blef uppå härefter framstäld propos. af R. o. Ad. bifallen. c) Trosspassevolance-afgiften. Hr Rosenblad:
Ridderskapet och Adeln samt Hedervärda Bonde-Ståndet, under vilkor att Löne-anslagen för Uppbördsmännen till en del af Statens medel bestridas, ansett endast | procent, mea Högvördiga Prest och Vällofl. Borgare-Stånden en procent, höra härtill afsättas, hvilka alternativer derföre Rikets Högloft. Ständers upplysta pröfning vördsamt underställes. Då från Utskottes calculer, grundade på en vunnen erfarenhet, måst, med afseende å Landets brydsamma belägenhet och den allmänt öfverklagade nöden, afräknas större summor, så väl för en befarad nedsättning i Egendoms-värdet, sorn för, de afkortningar, hvilka kunde komma att äga rum, får det vidare underställa Rikets Högloft. Ständers pröfning, om icke, sedan första årets möjeligen blifvande öfverskott, till Calculernas betryggande för framtiden, åt Riksgälds - Contoiret blifvit öfverlemnadt, allt hvad de följande öfverskjuter 150,000 Rjdr, hvilka på enahanda sätt böra insättas , må , efter af Rikets Högloft. Ständers Fullmägtige i Banken och Riksgälds-Contoiiet gjord uträkning användas till nedsättning af vissa procent af all bevillning efter q Art., så att hvarken förlägen - Den t Juli, genheten ma okas genom större summors Indragning ur allmänna rörelsen, eller Medborgare nödgas tillskjuta mer, än Statens behof kräfver. Afven nu har Bevillnings Utskottet nogsamt insett, i hvad mån framtida arbeten af detta slag , genom vundna Statistiska upplysningar underlättas, och tillstyrker derföre sina Principaler, att inför Thronen visa vigten af all åtgärd, sorn den befrämjar. Vid redactionen af Författningen har Utskottet i synnerhet bemödat sig, att undanrödja motsägelser, samt med undvikande af onödig vidlyftighet, så bestämma alla föreskrifter , att ingen villrådighet rnå äga rum.
RättegångsBalken, torde Utskottet endast behöfva tillkännagifva, alt dessa förslag i de klandrade delarne tillhöra nuvarande lagtext, och att Utskottet saknar skäl att någon förändring deraf tillstyrka.. Genom Utskottets hemställan, alt till Kongl. Maj:t måtte i underdånighet öfvertemnas att meddela nödiga föreskrifter för Rådstufvu-RätlerneS organiserande och ordnande, anser Utskottet Herr Bagges i ämnet väckta motion hafva vunnit den handläggning, sorn det tillkommit Utskottet att deråt egna. Till följd af sådant allt, och då två af Riks-Stånden till alla delar bifallit Utskottets förra Betänkande, varder detsamma oförändradt till Höglöflige Ridderskapet och Adeln samt Välloflige Borgare-Ståndet vördsamligen ålersläldt. Stockholm den. 17 Augusti i84o. Reservationer: af Herr Friherre Cederström*. Anders::”Under åberopande af rainvid Utskottets Betänkande, N:o 56, fogade reservation, får jag införa de lagförändringar, hvilka af 1834 ärs Lag-Utskott föreslogos i 25 Cap. r, 16 och 17 §§. och 26 Cap 2 §. Rätlegångs-Balken samt 3 Cap. 5 §.