Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
som fäller vrång dom; hvaremot 6 § af Ansvarighetslagen förmådde, att om Statsråds Ledamot eller Konungens Rådgifvare i kommandomål uraktläte att öfriga dem i grundlagen uttryckligen föreskrifna, men i Ansvarighetslagen icke särskildt uppräknade pligter och föreskrifter iakttaga och fullgöra, det ankomme på Rikets Ständer att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill 107 § Regeringsformen dem berättigade, med iakttagande af de vilkor, samma paragraf i dess sednare moment innehåller; fördenskull och som af dessa stadganden i Regeringsformen och Ansvarighetslagen, med hvarandra jemförda, uppenbart vore, att fråga om förment öfverträdelse af grundlag icke kunde komma under hufvudsaklig pröfning hos Riksrätt i andra händelser, än der, om öfverträdelse skulle hafva ägt ruin, Riksrätt må kunna i enlighet med Ansvarighetslagen fälla till ansvar; alltså och emedan Åklagaren icke gittat åberopa någon paragraf i Regeringsformen, hvilken Statsrådets nu tilltalade Ledamöter vid ifrågavarande ärendes behandling skulle hafva öfverträdt eller uraktlåtit iakttaga, eller hänvisa^ till något stadgande i Ansvarighetslagen, som å den förmenta grundlagsöfverträdelsen vore tillämpligt; ty pröfvade Riksrätten rättvist det i målet fullföljda åtal att ogilla. Ordet ogilla har i konstspråket icke den bemärkelse, hvari det här tages. Riksrätten har leirmat åtalet utan pröfning; och sådant kallas icke att ogilla det. Men det slags' ogillande eller formella förkastande af åtalet, som domen innehåller, härrörer icke från något i svensk lag kändt hinder för dess pröfvaride. Borde åtalet icke gillas; så tror jag, att dét borde i sjelfva verket (i ordets rätta bemärkelse) ogillas; och hvarföre detta icke skedde, är det, hvarpå jag vill utbedja mig de sakkunnigas uppmärksamhet. Misslyckas jag icke i min framställning; så bör ämnet för hvarje tänkande blifva klart. — 12 — Riksrättens dom utgår från två hufvudsatser, hvilka gälla Iifsfrågor i vår lagskipning.
En del af Ebersteins Arfvingar hade, medelst instämning till Härads-Rätten, anstalt och derefter vid Lagmans-Rätt, hos HofRätten och i Högsta Domstolen fullföljt klander af Testamentet, men slutligen, till tvistens biläggande, i underdånighet anhållit om Nådig stadfästelse af en förlikning, enligt hvilken de erbjudit, i den testamentariska dispositionens ställe, ett årligt anslag af 200 Tunnor Spannmål, sedermera öka dt till 300 Tunnor, två tredjedelar Råg och en tredjedel Korn, jemte ett i tjenlikt skick varande Scholae-hus, med tillhörigheter. Vid föredragningen häraf förklarade, på StatsRådets tillstyrkan, Kongl. Maj;t, att förliknings-projeotet innebar ett ämne, hvarmed Kongl. Maj:t då icke ville sig befatta, men att, enär på testaments-tvisténs utgång berodde, i hvad mån Scholae-inrättningen komme i åtnjutande af det testamenterade, och Kongl. Maj:t, vid betraktande tillika af samma Inrättnings beskaffenhet och föremål, fann den erbjudna årBihung till R. S. Fröt. 3:dje Sami. 2 t I(*2 Constitutions-TJtskottets Betänkayiden. liga afgiften för behofvet fullt tillräcklig och närmast instämmande med Statens fördel, Kongl. Maj:t alltså, i kraft af dess höga rätt att förordna om Undervisningsverket, och följaktligen att antaga eller förkasta de till sådana stiftelser ärnade gåfvor, täcktes, med godkännande af anbudet, stadga, det något vidare af Ebersteinska qvarlåtenskapen icke der utöfver borde till Scholas-lnrättningen användas. Änskönt Utskottet tror resultatet i det hela varit nyttigt och förmånligt, kan dock Utskottet icke dölja sin öfvertygelse, om det oformliga i ärendets handläggning och om den våda det i längden skulle för egande rätten medföra, att Domare-Magtens åtgärder inhiberades afExcecutiva Magten, genom en sådan villkorlig, för Lagen alldeles okänd och fremmande procedure, som här funnit rum.
och följakteligen den på samma innehållningar grundade rättighet för embetsoch tjenstemäns sterbhus till begrafningshjelps utbekommande, måtte upphöra, samt alla i statens tjenst anställde personer få, från och med månaden näst efter den, hvarunder de blifvit utnämnde eller förordnade, tillträda och uppbära de löner och arvoden, hvartill de, på grund af erhållna fullmakter, konstitulorialer eller förordnanden, äro berat - Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, Avo % 17 berättigade. Vid förekommande frågor om utbetalning till aflidne embelsoch tjenstemäns sterbhus af de löneinnehållningar, som i egenskap af nådårsbesparing redan iakttagits eller ytterligare, intilldess skyldigheten att aftjena begrafningshjelp förklaras hafva upphört, kunna varda iakttagna, anser Kongl. Maj:t nu gällande föreskrift böra fortfarande tjena till efterrättelse, samt de utgifter, hvilka i sådant afseende komma att ega rum, af statsverket förskjutas, emot ersättning från Rikets Ständers Riksgäldskontor, på det sätt, att de gjorda utbetalningarna upptagas i de föreskrifna årliga liqviderna med nämnde kontor angående statsverkets öfverskott o b besparingar; skolande, till ledning för bedömandet af den elter hand upphörande utgift, staten i berörda hänseende komme att vidkännas, serskildt uppgift varda vederbörande Utskott meddelad om medelbeloppet af elen begrafningshjelp, sorn under de sednare åren blifvit lill aflidne embelsoch tjenslemäns sterbhus utbetald.
Ja dem som hålla hans bud! DEN OKÄNDE. skakning, men är det försökelser, som skola motstås, eller varningar, som böra åtlydas Nu är jag emellertid viss på, att min feber fortfar, och jag går att söka en riktig läkare. CONFESSORN. Ja, men den riktiga, då! DEN OKÄNDE. Förstås, förstås! CONFESSORN. Han som botar de »sköna samvetsqvalen». ABEDISSAN. Om Ni behöfver barmhertighet en gång, så vet Ni hvar den fins! Såå! Jag kan icke neka, att jag ett ögonblick erfor en viss TILL DAMASKUS - DEN OKÄNDE. Nej, det vet jag icke. ABEDISSAN (halfhögt). rinnande vatten. Jo, jag skall säga Er hvar! I ett rosenrödt rum, vid ett stort, AUGUST STRINDBERG DEN OKÄNDE. länge har jag legat sjuk här? Det är sanningen! I ett rosenrödt rum; låt mig se hur ABEDISSAN. I dag är det jemt tre månader! DEN OKÄNDE. (ser ut genom fönstret). Det är ju höst. Träden stå bara, och molnen ha sin kalla färg! Nu vaknar minnet! Hör Ni en qvarn, som går? Ett valdhorn, som lullar? En flod som brusar, en skog som der fins barmhertighet! Farväl! (Går hastigt.) hviskar, och en qvinna som gråter! Ja, Ni har rätt, men endast Ett fjerdedels år! Åh! Har jag sofvit, eller hvar har jag varit! CONFESSORN (till Abedissan). Den dåren! den dåren! _______ TILL DAMASKUS ROSENKAMMAREN. Gardinerna äro borttagna; fönstren gapa som svarta hål mot mörkret utanför: möblerna täckta med bruna öfverdrag och framdragna på golfvet: blommorna borta; en stor svart jernkamin är tänd. Modren står och stryker hvita gardiner vid skenet af ett enda ljus. (Det bultar.) MODREN. Kom in! DEN OKÄNDE (in). God qväll? Hvar är min hustru? MODREN. Det är du! Hvar kommer du ifrån? DEN OKÄNDE.
Ja, man uttänjer begreppet så vidt, att det till och med omfattar vanlig examensläsning med ty åtföljande betyg på att ha » gått igenom » vissa klasser i ett högre läroverk som ett bevis på äkta bildning. Nu händer det mycket ofta, att de inlärda kunskaperna falla ur minnet, och då skulle j u den på detta sätt bildade människan lätt kunna löpa fara att bli räknad till de » obildades » klass, om ej något af bildningens fernissa blifvit (under namn af sällskapsvett, talanger äller takt) outplånligt inbrändt i hennes väsen och sätt att skicka sig och räddade henne därifrån. Ofta får man höra, hur välmenande föräldrar, hvilka själfva sakna både bokliga kunskaper och kännedom om antagna sällskapsskick och bruk, tala om att sända sina barn till städerna » för att lära sig bildning ». Ibland mena de därmed någon kunskap eller färdighet, men oftare syfta de rent af på sättet att helsa, tala till främmande, kläda sig, duka ett bord, servera en gäst, sköta knif och gaffel o. s. v., och ser man noga efter i ett sådant hems bokförråd, skall man där ofta finna en liten bok med titeln: » Konsten att skicka sig », eller något dylikt. För några år sedan hörde jag en berömd dansk talare beteckna de likbetydande orden: det svenska bildning och det danska dannelse, såsom varande blott och bart uttryck för yttre former, medan han betecknade själfva sakens inre väsen med ordet upplysning. Och han menade, att en människa kunde vara mycket upplyst, kunskapsrik, sedlig och religiös, utan att eu smula vinnlägga sig om » dannelse » (bildning). Därjämte betonade han skarpt, att en människa kunde vara fint bildad — i yttre mening — utan att ha en gnista sann upplysning i sin själ. I denna senare åsikt hade han otvifvelaktigt rätt; därom bär vårt eget samhällslif allt för många sorgliga bevis, men jag tror, att han tog fel i den förra.
Då sålunda två Stånd stadnade emot två beslöto Rikets Ständer att, vid öfverlemnande till Kongl. Maj:t af den nya Bevillningsstadgan med dertill hörande bilagor, i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes i nåder tillse, huruvida några förändringar eller tillägg kunde finnas i afseende på de uppgifna formulärerna blifva erforderliga, för att bringa desamma till full öfverensstämmelse 36 Bevillnings-Vtskottets Betänkande JW 9. nied Bevillnings-stadgans föreskrifter; och vid Stadgans utfärdande fann Kongl. Maj:t för godt att till efterrättelse fastställa dessa formulärer, sådana de blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet antagna. Derjemte har Utskottet skolat tillkännagifva, att Utskottet tagit kännedom af det i Riksdagsfullmägtigen Mengels motion åberopade underdåniga utlåtande i ämnet, som af Kammar-rätten afgifvits; och har Utskottet funnit Kammar-rättens förslag till nämnda formulärer öfverensstämma med Presteoch Bonde-Ståndens i så måtto, att rubriken ”uppskattad inkomst” blifvit äfven i dessa fördelad i ofvannämnda 5 specialrubriker; hvaremot under rubrikerna: ”föreslagen bevillningsafgift’'’, "påförd bevillningsafgift'1'1 samt ”fastställd bevillningsafgift” förekommer endast en kolumn, deruti bevillningsafgiften för samtliga beskattningsbara inkomstbeloppen summariskt upptages. Härigenom blifva dessa förslag mindre vidlyftiga och i tillämpningen lättare att följa, än de af Preste-och BondeStånden antagna, emot hvilka sistnämnda den väsendtliga anmärkning förekommer, att de förorsaka en vidlyftig och invecklad uträkning för att fördela afgiftsbeloppen på de särskilda inkomsttitlarne, i de fall då, enligt § 7, lindring skall tillgodonjutas för sammanräknad inkomst, som icke öfverstiger 1,800 R:dr.
Majk för docenterna äska förmån, helst ett bifall till den nu gjorda framställningen otvifvelaktig! skulle från redan vid elementarläroverken anställde lärare, hvilka förut varit universitets-docenter, framkalla anspråk på rättighet att jemväl för deras del få såsom grund för lönetur vid elementarläroverken beräkna någon del af den tid, de varit vid universitetet anställde, anspråk, som, efter det banan en gång blifvit beträdd, säkerligen blefve svåra att afvisa och hvilka, i händelse af godkännande, skulle för Statsverket medföra betydliga kostnader; hemställande alltså Utskottet, att Kongl. Majks förevarande nådiga framställning icke må af Rikets Ständer bifallas. 55:o. Uti särskild, den 29 December nästlidet år till Rikets Ständer aflåten, af samtliga Riks-Ståndeu till Stats-Utskottet remitterad nådig Proposition (N:o 64) har Kongl. Majk behagat meddela, hurusom domkapitlet i Strengnäs, — med anledning deraf att Rikets Ständer vid 1856—1858 års riksdag medgifvit, att hushyresmedel finge af elementarläroverkens lärare åtnjutas utan att inberäkuas i den ordinarie lönen, samt under åberopande af nådiga Brefvet den 5 Februari 1808, hvarigenom vore förordnadt, att tre lektorer vid Strengnäs gymnasium skulle erhålla boställslägenheter och fyra hushyresmedel, hvartill användts för hvarje lektor en tiondedel af do utaf vissa inom Fellingsbro socken belägna hemman utgående räntor, hvilka Drottning Christina don 20 November 1651 till uämnda gymnasium anslagit såsom godtgörelse för en af Konung Carl IX:s Enkedrottning
Herr k^otsiliek» instämde i hwad Herr Däsilmsn föresiagit, och anfäg för öfrigt uttrycket genom ordet hckstafrveligcn fullkomligen tydligt. Herrl^orLtK conformeradc sig med Herr VvOtNsieb. Friherre cederström gillade dek af Herr siLkinmn förcstagna tilläg, mea yrkade för fä hjfgA E ^ ^ redan förut an, fört Den 21 October. 4545 fört, i synnerhet för att derigenom förekomma m factions alltför mägtiga inflytelse. Herr klingspor, (Zsrfi t; Än om en faction skulle finnas inom Utskottet. Herr 0 r n t si: Ja, det är fust af bet skälet jag Lnffatt att benna § ej mätte gillas. Herr kasilmnn: Remisien till Utskottet synes mig förutsätta att frägan skall äterkomma till klena och der afgöras, och dä äger ju Ständet fin pröfningsrätt fig sörbehällcn. Herr Grefwe» och Ordföranden: Jag tror att Herr kasilman deri irrar fig. I § stör att med denna fräga förfaren enligt 84 § i Regerings - Zormcn. Her käk! man: I sädant fall synes mlg sä mycket mera nyttigt att Utskottet öfwer en sä kinkig fräga först aflemnar sitt yttrande. Herr Grefwen och Ordföranden gjorde dcrpä proposition pä Z med Utskottets förcflagna förändring, samt den tilläggning efter orden Grundlagarnas lydelse: börandeö förut haswa stalén till sitt wägrande anfört. Bifölls. 56 Z MfbllS enligt Constitutions - Utskottets »marbrtade Fbrflag. 57 Z. Herr k 0 t si 1 iesi:
N:o 239.) S. A. K. Uti Premiss af den 4 sisllidne Maj, har E. K. M. behagat till Rikets Ständers Stals-Utskott i Nåder öfverlemna Bokhållaren vid E. K. M:s och Rikets StatsContoir Nils Arwid Stures underdåniga ansökning, att, sedan ett mångårigt sjuklighets-tillslånd icke lemnade någon vidare förhoppning för honom att återfå helsa och arbetsförmåga, hvarigenom han, som uppnått nära 60 Ars ålder och derunder på 37:de året varit ordinarie tjensteman, blifvit urståndsatt att sina tjenste-åligganden uppfylla, E. K. M. täcktes hos Rikets nu församlade Ständer göra Nådig framställning derom, alt, ehuru några år ännu återstå, innan Sture hunnit den ålder, som, enligt gällande Författningar, berättigade honom att vid afskedstagande! uppföras på Allmänna IndragningsStaten, med bibehållande af en dess innehafvande lön motsvarande pension, Rikets Ständer likväl mätte, i belragtande af de för Sture förekommande bevekande skäl och omständigheter, äfvensom af hans under krigs-fångenskap ådragne sjuklighet, bevilja honom, som icke är delegare i Civil-Statens PensionsInrättning, samma förmon, som hade han nu fyllt 65 år. Hvad härutinnan förekommit, hafva Rikets Ständer i öfvervägande tagit; och då Kongl. Brefvet den 12 November 1823 föreskrifver 65 års lefnadsålder, io8 Expedilions-Utskotlets Forsh" till und.
Månen var visserligen i början af sitt nedan, men kunde blott sparsamt låta sitt ljus lysa, öfverdragen såsom han var af moln. Det regnade och vinden pep och gnisslade. En och annan blixt af det slag, som man kallar kornblixt, fast det kan förekomma före det kornet gått i ax och äfven långt efter axens mognad, upplyste någongång helt matt det med täta gardiner försedda rummet. Irene var således vaken och genomgick i tanken några små och obetydliga minnen, men som för henne voro af ett stort värde. Hon minndes t. ex. så bjert den gång, då Harald sade, att då han såg henne, var det som om han sett nattens moln lemna plats för en blå himmel och vackra stjernor. Och när Irene då sade: ni smickrar mig, svarade han: blott denna enda gång. Detta svar behagade Irene så mycket; det bevisade, att han haft alfvare med sin liknelse. Har han då hållit detta löfte, tänkte hon och fick frågan besvarad med ett ja. Han hade icke smickrat henne sedan. Men huru det var, så blef hon åter betryckt öfver att han hållit detta löfte. Irene hade önskat, att han ändå någongång till skulle smickrat henne. Denna önskan gjorde på henne sensation och hon frågade sig: älskar jag honom? Den frågan hade hon redan ofta gjort sig och alltid fått den besvarad med ett dröjande nej. Men denna gång slog hennes hjerta häftigare än nånsin förut, och nu kunde hon icke annat än besvara frågan med ett osäkert ja. I sammanhang härmed och liksom detta ja varit ett säkert ja, frågade hon, månne han älskar mig? Hennes hopp gjorde, att hon besvarade denna andra fråga med ett blygt kanske. Och åter, liksom detta kanske varit ett säkert ja, gjorde hon sig en tredje fråga, hvilken nästan var omedveten: Kunna vi nånsin bli ...? Då såg hon för sig v. Assar; det skrämde henne. Hon såg för sig sin far och det skrämde henne ännu mera. Hela det vackra luftslott hon så lätt och ledigt uppbygt, blåstes nu ned. Hennes hjertas våldsamma slag alstrade förvirring i hennes tankar. Hennes hufvud blef fullt af orediga bilder. Alkoven med sina förhängen tycktes henne såsom en graf i hvilken hon var lefvande begrafven.
träda, för att utse en Ledamot i Bevillnings^ Utskottet efter Herr von Qvanten, Carl, som genom en inträffad svår sjukdom blifvit urStåndsatt vidare fortfara med den honom, så» som Ledamot i Bevillnings -Utskqttpt, anförtrodde befattning. Upplästes och lades på bordet följande fr|n nedannämde Utskott inkomne Utlåtandens Frän Lagutskottet t Af den 15 dinnes ; N:o 182. I anledning af gjorde anmärk-' ningar vid Utskottets förut meddelta Betän-> leande, angående yrkad befrielse från Bysättxiing för Löftesman, som ingått proprie bor*" gen så länge sjelfva gäldenären är inom Liket tillgängelig. Deri Tg September e. ml 5565 frän Allmänna Besvärsoch Oeconomi.<?•« Utskottet : /if den 15 dennes t N:o 180. I anledning af vackt fråga oni' en jemnare reglering vid Indelta Regimenterpe, Stamoch Hjelp-rotarne emellan. N:o igi. Rörande väckte Motioner, om1 upphörande af de Stockholms Stad anslagna så kallade ParmBroTorg-och Renhållnings' Afgiher för vissa varor, sorn landeller sjöhagen till Staden införas. N:o i8 2- Rörande väckt fråga piri. Sako-’ ires-längders allmänna kungörande, N:o 183. Angående vackt fråga om för’ höjning i Tullen å Finskt och Ryskt glas samt dess framtida förbjudande lill inför; sel m. m, RTto 184. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddelte Betänkande, angående yrkad likhet uti rättigheten till nya smidens anläggande, så i södra sora porra otterne. Justerades följande: .Utdrag af ProtocoIIet, hållit hos Högloft. Ridderskapet och Adeln vid J)en ig September e. rrif Lagtima Riksdagen i Stockholm'; förmiddagen den ig Sept. 1823. S. 35. Vid förnyad föredragning bifölls pagUtskottets den 2 G sistljdne
”För öfrigt och då Svea LifGardet, vid dess inflyttning i Fredriksliofs Cassern, på egen bekostnad reparerat och förändrat det förra Slottet till Cassern och derigenom åsamkat sig en ännu ej afbetaldt betydlig skuld, ”bafve Vi i Kader velat tillåta att, af de hädanefter afsättandc Inqvarterings-medel till Gassernernas framgena underhåll, hvarje år 333 R:dr 16 sk. må användas till ränta och Cnpital-afbetalning å be-y rörde sktdd, dock med det dervid fästade uttryckliga förbehåll, att Cassernhusens reparation och underhåll derigenom ej i någon måtto försummas eller åsidosattes. Vid det sålunda upplysta förhållandet och då, sedan Regementet äfvensom Stockholms Stad blifvit af K. M:t från all godtgörelse af reparationskostnaden frikallade, det endast återstode att öfverlemna målet till H. ConstitutionsUtskottets handläggning, men detta Utskott redan fulländat granskningen af StatsRådets Protokoller för den förflutna tiden och för förvaltningen derunder tillstyrkt decharge, finner Utskottet, äfven med hänsigt till de nu vundne upplysningar, hvilka, såsom icke tillgänglige uti K. StatsContoirets handlingar, för Utskottet vid målets behandling förra gången icke varit kände, sig äga anledning hemställa; Betänkan den, N:o 381. 3^3 det frågan om ersättningsanspråks väckande för hvad af StatsVerkets medel utbetalts i och för reparationen af Svea LifGardes Cassern må förfalla. Emot den af Utskottet uti 2:dra punkten af Betänkandet N:o 318 tillstyrkta underd. anhållan:
Bathyllos hade fått uppräkna de fastaste i trone bland männerna, Tabitha dem bland qvinnorna, huru de i hemlighet samlades, för att höra det oförfalskade ordet, huru de lefde med hvarandra i endrägt och fördragsamhet. Vid många af de namn, som nämndes, hade Athanasios visat, att han kände deras egare; han måste således hafva ett minne, som omfattade hundratusentals vänner, spridda i alla städer öfver jorden. Derefter hade Athanasios förtäljt hvad sjelf han erfarit under de tvenne dagar, han vistats i det vidtberömda Athen. Han hade vid sin ankomst till staden icke hvilat, förrän han befann sig uppe på Pnyx’ kulle, och just på den plats der aposteln Paulus måste hafva stått, när han talade till Perikles’ folk om den okände guden; han hade genomströfvat alla gator och gränder, besökt både hedningar och Kristianer i deras hus. Han hade bland målningar, blommor och vaser uppsökt en skön filosofinna och gifvit henne en vink om nazarenisk filosofi. Och oaktadt allt detta var han likväl icke trött. Han visste, att hans bröder skulle samlas i kalkstensbrottet, och han ville öfverraska dem med sin närvaro, tala till dem och uppmuntra dem till ståndaktighet. När tiden var inne, hade han med Bathyllos och Tabitha begifvit sig till de i grannskapet församlade bröderna och systrarne. Kalkstensbrottet låg, som vi veta, i närheten af Bathyllos’ boning. Hvad sedan händt förekom Bathyllos nästan som en dröm. Han hade alltid känt sig underbart fattad af dessa sammankomster, dessa förbjudna, lifsfarliga, hemlighetsfulla, nattliga, men aldrig så djupt som den gången. Han påminte sig det svagt upplysta hvalfvet, de i detta halfmörker som skuggor skymtande menniskorna, de med dämpade röster uppstämda psalmerna, det sorl af förvåning, som beledsagade främlingen, när han visade sig på talarens plats, den himmelska vältalighet, som strömmade från hans läppar och kom sorlet att förstummas, tills förvåningen och aningen gåfvo sig luft i den från mun till mun flygande hviskningen: Athanasios!
Med Befälets aflönande stulle afwen kunna förfaras pä enahanda särt, och Ler tillgångar af odlingsbara trakrer saknas, stulle Jägerioch Skogs-Bekjeningen med sine Boställen härtill kunna anwändas, och således blifwa bättre emplojerade än hittills; Äswen stulle genom indragning af en Regements-Prest wid hwarje indeldt Regemente winnås en ökav rillgäng af arne Boställen, emedan nu arne Prester begagna grue Boställen, men som likwäl hädanefter torde wara belärne med ett Boställe hwardcra för deras tjenstgöring; Likasä kunde de indragne Pipareoch Profost - Boställen, samt de inom Länet besindtelige Avelsfane - Boställen härtill begagnas. Uti detta Förslag har Herr L. keutorkstolm instämt med den inskränkning, att alla Maker, som nu aga eller med lätthet kunna fredas lill Skog, icke mä komma i beräkningen til! de isragawarande Soldatstorp Herr Majoren Friherre Larl bilenstric 1'oika har medgifwit förträfseligheken af upgiften, men önskar, attz behörigt Utstött matte u.gifwa medlen till Odlingsoch Bnggnadsiostnads-Förstaget, samt utröna om sjelfum Äbo en Den 22 November en är rätter Person, som till krigstjenst bör wara förfallen; förmodandes Herr Majoren ändamälet lika sa wäl winnås, om Äbo n fri frän alla andra u lågor älägges, atk ständigt hälla Kongl. Maj:t och Kronan tillhanda en tjenstbar Soldar för ett emot Lenne kostnad swarande Tunneland cultivable jord.
N:o 213, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmån för Carl stads stadsförsamling af Kronans rätt till, efter Näringsidkerskan Johanna Emilia Hollander fallet, dana-arf; N:o 214, med förslag till voteringsproposition, i anledning af Riks-ståndens stridiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift till förmån för Upsala stads Borgerskaps Gubboch Enkehus-inrättning af Kronans rätt till dana-arf efter Enkan Charlotta Elisabeth Bång och Jungfru Christina Lundström; och N:o 215, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-ståndens stridiga beslut, rörande Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om eftergift för Notarien E. Lundblad, såsom arrendator af Strömsholms kungs-iadugård, af halfva spanmåls-arrende-beloppet för år 1852. Ridderskapet och Adeln godkände de i dessa Memorial föreslagna voterings-propo sitioner.