Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
DB man, under spai~andet efter lämpliga subj ekter, träffade p&amp; scenslca livi~liior, hvilkas lifsgärning manade til.1 beundran, tacksamhet och efterföljd, kände man sig särskildt belåten. Så ihågkom S. L-d, att lim i sin iingdom smmanträffat med ni&amp;larinnan. Sophie Adlersparre, banbryterskan för kvi~inan. på konstens oi~wåde, Iivilket hittills, på få unclantag när, varit en fridlyst helgedom för genus femininunz. Tanken att teckna denna i mer an ett afseende franistående kviiiiias lif ocli sträfvanden, anslog Sopliie lifligt. och för att erhålla de materialier, som voro behöfliga, tillskref hon härom konstnärinnans bror, kommendör Axel Adlersparre. Han blef genast tilltalad af Sophies förslag och intagen af hennes behagliga och originella brefstil, samt svarade pä ett tillmötesgående sätt och skickade en packe bref och dagboks - anteckningar. Af detta rikliga material formade Sophie en helgjuten bild af den rikt utrustade konstnarimaiis inre och yttre lif, dänid åtlydande den uppmaning, som Atföljt siindningen: sanningen framför allt. Hon skildrade sfiluiida ej blott den banbrytande mZdarinnans liainp mot de fördomar och hinder. som mötte vid hvarje steg a.f hennes framträngande pH koiistnärsbanan, utan ock en kampaiide sj iils lehadssaga. Hon tecknade med fin uppfattning de m h g a öfvergangar, h~ilku. af deii något öfi~ermodiga, på sin liraf t trotsande unga flickan, Iivars valspråk var: en Adterspar~e gör 71cnd h. Ci71, smiqningom danade en tkligt lidande k-rinna, en ödmjnk kristen, hvars käraste lefhadsmål uttalades i bönen: 8 Gode fader! Låt mig blifva till något gagn för nianniskorna!
Birger kunde ej återhålla ett kort skratt, egnadt sjelfva det fiffiga i jaktlöjtnantens tillställning; men sedan tänkte han på Rosenberg och dennes betydliga förlust. Nu var likväl ej annat att göra, än att beskedligt slå ut tångknipporna och sanden – och resa hem igen. ”Och jag,” sade Haraldson med en ton, hvars oredighet vittnade om de dyningar, som ännu gingo inom honom, ”jag – skulle bli lurad af en pojkhvalp, som f-n måtte anamma med både hull och hår! I morgongryningen, efter en flyktig proforma visitation, hvaråt kaptenen och hans karlar hjertligt fröjdade sig, lade tulljakten jemte skepsslupen ut ifrån holmen. Arnman frukosterade efter aftal på Örnungen och begåfvades af den artigt tacksamme kaptenen med ett halft dussin buteljer xeresvin, apelsiner, drufvor, fikon, m. m., hvarefter de begge männen i ganska vänskapligt förhållande åtskiljdes, under försäkran om ömsesidig aktning och välvilja. Tredje Kapitlet. Jag svär att jag ej mera svär Uppå det ena eller andra! Choræus. ”Jag vet redan alltsamman!” sade Gabriella och flög i sin fästmans utsträckta armar. ”Hvad vet du, min rara, söta tös?” frågade Rosenberg, litet förundrad vid hennes bedröfvade blick. ”Alltihop vet jag! Pappa och Birger ha nu gått och lagt sig; men jag tror ej att pappa kan somna. Jag har aldrig sett honom så ond; men så var det också bra skamligt af den listige jaktlöjtnanten, att ta alltsamman på det sättet.” ”Hvad i Guds namn menar du? Han har icke tagit det ringaste. Ingen allvarsam visitation har egt rum på morgonen, och han åt i all vänskap frukost ombord hos mig.” Nu måste Gabriella hjertligt skratta. ”Jo, då har du vackert blifvit lurad! Pappa och Birger smögo sig dit i natt, emedan de trodde ingen vaksamhet egde rum från tulljakten; men tänk dig nu en sådan händelse! De finna stenen orubbad, vrida om blocket, taga upp packorna och resa med dem in till Marstrand.
SDå Utffottct icfe funnit ffäf att gifta och tilt 9itffettS ©tänberS pröfning öfmcrfcutna något förffag tift äitbrtng elfer förffartng af ©rintbfagarite, font fttffottct af ett 9itfSs bagSman cmottagit, mare Utffottct fftjlbtgt, ont författaren bet t;rf’ar, att mebbefa honom fitt ijttranbe, utcb tiffftånb att betfamma, jemte förffaget, genom trycfct 12 9t 16 ä b a g 8 (STIout. 2 odj 5 oföräitbrabc). §• 46. l:o ©tånbettä Rölena böra, bå be angå allmänna Sitfäbagäntål, få ofta ftg göra låter, poä alla ©tånbcit på famina ttb t;ållaä. ©fulle ett ©tånb tarfma flera ^leua, äu be öfriga, mare bet ©tånbet o&ctagct att, innan flutet af ett ^3les mun, utfätta bag till bet näftföljaubc; böraiibc ©tånbetä Sanbtmarffalf eller Stal* man be anbra Salmännen i ttb beröm unberrätta, famt meb bein om timman öfmerciiäfomnta, pmilfett få beftäimnaä bör, att Utffottcnä manliga fantntanträben icfe bcrigenom IjinbraS. ©tänbernaä gentenfamnta Utffott tnå ej fammanträba på famina tib, bå i ett etter flera ellet atla ©tånb ^plenum påCtcS. Csj flätt tilt ^plenum för påföljanbe fenare atiflåä, ätt fl. 6 c. ut., eller till Ittffott fcitare, än fl. 8 c. ni. beit föregåenbe bagett.
Utskottet tror sig med full tillförsigt kunna meddela sin erfarenhet, att denna anmaning på de flesta orter och i flera afseende medfört en ganska fördelaktig verkan, och Utskottet hyser den öfvertygelse, att, om vår nu varande allernådig te Konung täcktes förnya denna Nådiga anmaning, skulle Rikets Innebyggare, som med hvarje dag röna nya prof ai Dess outtröttliga omsorger, med ännu fastar; föresats gå Kongl. Makts hulda och Nådiga af igrer till mötes, då de igenom t.ppfvllandet deraf endast h redd; sin egen välfärd. Men på det de tta medel måtte beständigt fortfrra att sprida sina välgörande verkni gar, får Utskottet tillstyrka, att en sådan Nådig uppmani g må mind-t en gång om året, på någon starr; Högtidsdag, ifrån predikstolarne uppläsas, hvarvid predikanten borde, genom lämpliga föreställningar, framställa för sina åhörare vigten af Kongl, Majus Nådiga förmaniag, och uppmuntra dem till dess orubbliga efterlefnad. Tili d; mest kraftiga medel, sorn ver~ ha på allmänna opinionen, bör äfven räknas: ett gagnande efterdöme af de högre och rikare Folkklasserna. Om man går tillbaka till yppighetens och öfverflödets upphof, skall man Aana, au de härleda sig ifrån dessaB Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanclen. 4l3 sorn dels af böjelse, dels af en viss nödvändighet att representera, gynnade af större tillgångar att tillfredsställa yppighetens fordringar, smånigom grundläde vanor, hvilka äfven af de öfriga samhälls-klasserna, genom begäret att likna de förra, snart blefvo antagna. Men samma begär att efterfölja de högre oth rikare Samhällets medlemmar, hvilket förorsakat de öfverklagada olägenheterna, Skulle säkrast blifva deras botemedel, om desse medlemmar beflitade sig, att genom uppmuntrande efterdömen föra de lägre folk-klasserna tillbaka till deras första enkelhet i seder och lefnadssätt.
Här linnes ännu ett förhållande, som gifvit mig ökad anleda, alt tro en noggrannare undersökning vara nödig och det är ett mål äfven rör:de Westmanland nemi. om återgående till spldatrotarne af den s. k. knektelunnan in natura hvilket blifvit refereradt af samma person. Detta mål är afgjordt i Krigsoch KammarCollme samt StatsKont., hvilka Irenne embetsverk hafva sammanstämmande tillstyrkt bifall lill hvad som blifvit begärdt af rotehållarne. Sedan frågan om Kungsöhrs dagsverken förevar, har detta mål blifvit beredt på Inkomstafdeln., och den stora majoriteten af dess medlemmar har varit öfvertygad om att i denna fråga Colknes mening icke var den som af dem kunde biträdas. Jag har endast velat gifva denna förklaring. Skulle R. o. Ad. finna för godt att återremittera betänk., skall visserligen vid förnyad behandling deråt skänkas ali den upmärksamhet som vederbör. 88 Den 5 Augusti. Hr Hjärne, Harald: Här har blifvit sagdt, af en talare» ali Utsk. allt för ofullständigt ulredt detta ämne, och en annan har påstätt alt Krigs-och KammarColhne ”lösligen” behandlat denna fråga, och derjemte beklagat, att det (innes en ledamot i StatsUtsk, , sora, ehuru icke tillhörande det fack hvartill denna fråga hörer, likväl steg för steg följt Colbnes yttrande och punkt för punkt vederlagt detsamma. Jag förklarar min stora högaktning för denne ledamot af Statslltsk. som afgifvit reservationen, ty denna reservation bevisar, att han allvarligt bemödat sig att inför sig sjelf utreda denna fråga, något som icke alltid är vanligt bland Utsk:s ledamöter, och sorn bevisar att del förtroende R. o. Ad. gifvit honom, att vara ledamot af ett så vigligt Utsk. som StatsUtsk. , varit förtjent. Men dä jag erkänner detta, följer icke deraf, att jag i denna fråga är af samma tanke sorn den värde reservanten.
Ett lika qvantum bränvin skulle således i skatt kosta, då det produceras med cn 90 kans panna, 168 XI.dr 3G sk. mera, .in om det tillverkas med 2:ne 45 kans pannor; men af dessa 168 R:dr 36 sk. ersättas endast 83 R:dr 16 sk. af arbetsoch vedbesparing, hvadan en ren förlust af 85 R:dr 20 sk. uppstår, om man tillverkar samma qvantitet med 90 kans panna, emot om roan brännt densamma med 2:ne 4^ kans pannor. Till denna förlust kommer älven den, att underhållet af den större redskapen är kostsammare, än af de 2:ne mindre, hvaremot roan, enligt Vetenskaps* Academiens intygande, kan tillverka mera bränvin med de senare, än med den förra. Följden af detta missförhållande i beskattningen blifver naturligtvis den, att stora bränvinsredskap ej i allmänhet begagnas. Och att hränvinstillverkningen, utöfvad med smärre redskap, lemnar en lika stor production, som hittills, emot en mindre skatt, än man påräknat, men med 0- ersättlig skada, så väl för Staten, som den enskilde, genom ändamålslöst förspilld arbetskraft och förstöring af de redan medlagne skogarne. Jag kan ej gilla, att man, för att vinna en tillfällig inkomst åt Staten, så aldeles förbiser hvad som på det hela är Statens, liksom den enskildes vinst. Då Utskotten, som erkände, alt det af Afdelningen uppgjorda beskattningsförslag stod i ett jemt afvägdt förhållande emellan större och mindre redskap, °med afseende å de förras besparing i ved och arbete, funno skäligt att föreslå en högre beskattning, hade de ej bort multiplicera tariffen, utan öka skatten med vissa runstycken eller skillingar å hvarje kanna bränvin, ehvad det tillverkats af mindre eller större redskap, och efter uträkning tillämpa denna förhöjning på pannerymden.
Kreaturens mage fbrmär icke fulleligen digerera, eller extrahera födoämnet utur den räa Sädén, utan är ännu ptj Pranken nästan sä mycken närande kraft i behäll, som uti den Säd eller Potatoes hwaraf Bränwinet är tillredt, Denna stora nystan ak Orankcn, behörigen onwäko, upwäger missbruket af Bränwinet, som dock! K^ögeri-tliätcklen mest tillikrifwas bör. — Jag instämmer ock med de Ledamöters öfwertygelse, att KroooBränacri. ZnrättniNgcn, med all sin stora kostnad, ut - Den 25 September. 967 gjprt ett bet mäst stadeliga och fördömeliga monopofium, och som ej sälla» medfört e» förhatelig och orimmelig införskrifning af Utländskt Bränwin, dä inom Riket warit öfwcrflödig tillgäng af sä Bränwin som Spanncmäl; och pä hwilka bägge persedlar knapt nägonstn en allmän brist öfwer hela Riket är att befara, pä kloke Economie - Författningar widtagas. Ocn sä kallade Kronan är ett Lns raiionis och ej nägon werksighct. Oen winst som möjekigcn kunnat dragas af Krono-Bränncrierna, lärer Samhället finnas willigt, att wid en friare Bränwins-bränning rikeligen ersätta till dea allmänna Skattkistan. — Del är ett uppenbart mannamon, att de Jordbrukare som bo nära Stockholm och öfrige Krono - Bränneriet, e) skola dit fä föryttra fikt öfwerflbdiga Bränwin, lika som andra Landtmän, som bo nära andre Städer; och är lika sä obehörigt, att Bränwinsprifct skall wara olika inom som straxt »tom Stockholms Tullport, och som föranleder till vsedeliga Lurerrdrägerier.
Ad. funne att hindericke funnes för framställande af propos. å Gr. Björnstjernas förslag, sådant det var upfattadt uti hans först skriftligen aflemnade anförande eller med den rättelse han i dag gjort. Ropades ja. Då sedermera H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke anloge Gr. Björnstjernas ifrågavar:de förslag, ropades starka nej, blandade med ja, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg nej varit öfvervägande. Gr. Björnstjerna begärde votering. Sedan härefter H. Ex. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagifvit att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. uplästes till justering samt godkändes följande voter;s-propos. Den, som vill att R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke antager det af Gr. Björnstjerna väckta förslag vid 12 § 1 morn. Riksd.Ordn., ”att sjelfskrifvenheten bibehålles, med vissa modifikationer, för alla öfverläggningar inom Ståndet,” voterar Ja; den det ej vill voterar Nej; vinner nej, varder detta förslag icke antaget såsom Ståndets gemensamma lanke. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit sorn följer: Dernäst förekom och uplästes följande äfven af Gr. Björnstjerna aflemnade förslag till redaktion af 2:dra mom. i 12 § Riksd.Ordn. : ”Egare eller fideikommiss-innehafvare af i mantal satt jord af minst 10 mantal, hvilka lill ofrälse Stånd höra, välje inom sig, distriktvis, riksdagsmän.” Gr. Björnstjerna: De motiver, jag för detta förslag upgifvit, Jioppas jag vara så talande, att inga vidare behöfva tilläggas.
Jidel af oafkortade inkomster, men dessa skattebidrag utgå ej ensamt till Statsverket; de utgå till Clereciet med dess betjening, till Rustoch Roteringar, till Vägar, Broar, Kyrkor, Prästegårdar, Tingshus &c»; och då denna jord är så högt beskattad, hvarföre då med en så högst obillig beskattning söka qväfva den industri, som, genom användandet af de till jorden hörande Vattenfallen, möjligen kan uppkomma ’ Jag kommer nu till Kongl. Majits Nådiga Proposition, som hufvudsakligen innehåller, att Kongl. Majit ej eller finner någon ny method för Mjölqvarnars skattläggning vara af närvarande förhållande påkallad; men hvad Sågqvarnar angår, antager Kongl. Majit Collegii alternativ, att Sågqvarnar endast böra betragtas såsom läbriks-inrättningar, deraf årlig bevillning efter deras uppskattade värde, grundadt på 74 Den 8 December f. m. afkaslningen deraf, husbehofssågningen oberäknad, kommer att såsom för Fabriker i allmänhet erläggas, samt i Bevillningsförordningen regleras och bestämmas till ett sådant belopp, som motsvarade både den nuvarande grundräntan och bevil/ningenj hvarigenom någon minskning för Staten i dess af Qvarnägarne hittills erhållne inkomster, deraf grundräntan endast utgör det mindre betydliga beloppet af i4,ooo R:dr, icke synes vara att befara. Den mindre tryckande grundskatten för Sågqvarnar till ^?s:del skulle således försvinna och ikläda sig bevillningsnatur, men Mjölqvarnar, hvilka böra skattiäggas till gretel, skola dervid bibehållas. En sådan åsigt å Regeringens sida har väckt min stora förundran, och jag skulle trott, att Kongl. KanjmarCollegii utlåtande snarare bordt fästa Regeringens uppmärksamhet på nödvändigheten af en lagförändring, än att, som nu skett, genom den Nådiga Propositionen gifva ny styrka åt en föråldrad lag, synnerligast när liberalare principer i afseende på rättigheten att anlägga Vattenverk göra en sådan åtgärd nödvändig, då de endast genom monopolier förmådde bära så dryga skattläggningar.
Vid andra Momentet af samma Betänkande är vordet anmärkt, att lämpligast vore, det vederbörande Kronobetjente finge föreskrift, att, i samråd med ContractsProsten, minst en månad före förrättningen, dertill utsätta dag, äfvensom att den. bestämda årstid, som Utskottet till Besigtningarna föreslagit, är i flere afseenden för Prosten mindre väl passande. Med gillande af dessa anmärkningar, få Utskotten här nedanföre framställa förslag till deremot svarande lämplig redaclions-Förändring af delta Moment. Hvad åter angår den gjorda anmärkningen, att Prosten må kunna förordna annan man i sitt ställe, torde densamma förfalla, enär Kongl. Kungörelsen af den 17 Mars 1824 härtill lemnar honom öppen rättighet, och Utskotten härutinnan icke tillstyrkt någon förändring. 5a Las.- samt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o 36, Vid 3:dje Momentet är anmärkt; dels att dessa Besigtningar alltid borde ske utan ersättning till Kronobetjeningen, i likhet med hvad som sker vid Militaire-Boställens besigtigande, och såsom afven genom Kongl. Resolutionen af den 8 och 20 December 1826 stadgadt är, hvilka Kgl. Resolutioner, på grund af Kongl. Brefven af den 12 Januarii 1757 och d. 11 Julii 1781, befria Ecciesiastika Boställs-innehafvare från sådan kostnads-ersättning; dels att den i förra Betänkandet tillstyrkta rese-kostnadsersättning skulle, för innehafvare af klena Pastorat i de Norra Länen och Lappmarkerne, blifva alltför betungande; dels att kostnads-ersättningen borde erläggas af Kyrko-Cassan eller Församlingen ; hvaremot andre sådant bestridt, och ansett Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets förslag i denna del godt och grundadt på analogien af hvad som är stadgadt för husesyner å Ecciesiastika Lägenheter.
R:dr. öre. för 12 äldre Kammardrängar, lön å 350 — 525 — tjenstgörings-penningar å 50 75 — S:gr 400 — 600 — tillfällig förhöjning å 33j % å lönen 110 32 516 32 175 — 775 för 10 yngre Kammardrängar, lön å 300 — 450 _ tjenstgörings-penningar ... a. 33 10 50 - S:gr 333 1(3 500 — tillfällig förhöjning å 334/^ å lönen 100 — 433 16 150 — 650 — I de fran Supplementar-stat, oberäknadt tjenstgörings-penningarne, utgående särskilda arfvoden och anslag, har Utskottet funnit annan ändring icke påkallas, än att, i öfverensstämmelse med hvad Fullmäktige hemställt, det till Bankens Brand-chef anvisade årliga anslag af 200 R:dr B:ko, såsom ersättning för de ökade hyreskostnader, han måste vidkännas genom nödvändigheten att bo i Bankens grannskap, må förhöjas till 400 E:dr R:int. El) för jHankö-diskonfrucrket. Banko. Riksmynt. R:dr. sk. R:dr. sk. R:dr. öre. R:dr. öre. hans lie t: för Ombudsmannen, lön . arfvode 1,500 300 — 2.250 450 Banko. Riksmynt. R:dr. sk. R:dr. sk. R:dr. Öre. K:dr. öre. R:dr b:ko, tillika förordnat, att denna reglering icke skulle vidtaga förr, än genom 2:dra Ombuds - llanko-Utskollets Memorial N:o 42. 12 mannens afgång, hans tjenst kunde till Kanslist-befattning förändras, och att under tiden löne-inkomsterna för nämnde Kansli skulle utgå sålunda: För l:ste Ombudsmannen, lön .
Dä, oaktadt wid flere Riksdagar påtänkte och jemwäl under liden widtagne anstalter till inrättande af en Pensivns-Casia för Rikets Civile Embetsoch Tjenste-manna Cor^s, en sädan inrättning ljkwäl annu saknas, kan Stats-Utstotlet icke annai, än förnya desi uti förra Betänkande! yttrade önflan, alt hos Kongl. Maj-l matte i underdånighet auhällas. det Den i4 Zebruaru. 7vz vet Kongs. Maj:t i Näder täcktes anbefalla sä skyn. desam werkställighet, som omständigheterne möseligen medgifwa. af den allmänna Pensions-Catzä-Inrättning för Riket Civile Embetsoch TjenstemannaCorps, som genom Kongl. Brefwet af den 14 Junii i8og bliswit föreslagen och anbefald. Stockholm den Februarii iftro. Pä Högloft. Ridd. och Adelns Ledamöters magnar Llaes kleming. Pä Wällofl. Borgare-Ständ. Ledamöters magnar Lclimiöt. Lades pä Bordet. Uplästes ett af Stats - Utskottet ingifwit sa lydande: Wördsamt Memorial! Till Riksens Högloft. Ständer får Stats - Utskottet nu afgifwa desi ullätande öfwer de anmärk nin - Pä Högm. Preste-Ständ. Ledamöters magnar 1^. Weiäman. Pä Hedcrw. Bonde-Ständ. Ledamöters wägnar ^näers dlilslon. dl. kröäelius» 7-)4 Ten «4 Zebrnarn. ningar som blifwik gjorde wid Bilagan Lill. K. lill Stats-U.jky tels Bctnikande angående Stats-ReglerinZen, innefattande Allmänna Utgifts-Smten. 1:0 Har nki Wällost.
Hade således 5 härdar med 2,595 skeppund, 45 skeppund frälsesmide, samt manufakturverk, men 1848 blef nedläggning af 2 härdar 55 beviljad. Nu finnas 2 hamrar och 3 härdar samt en knippoch 2 spikhamrar. 9:o Sulå i Indals socken, pri vilegieradt 1795. Har 1 hammare och 2 härdar med 525 skeppund årligt smide. 10:o Sillre i Lidens socken, pri vilegieradt 1842 för en knipphammare och 2 spikhamrar; men någon byggnad der ännu ej börjad. ll:o Lagfors i Ljustorps socken, pri vilegieradt 1741 för 2 härdar och 600 skeppunds årligt smide, men 1807 tillökad!, så att det nu har 3 hamrar och 4 härdar med 1,800 skeppunds smide. 12:o Lögdö i Ljustorps socken har, utom den förut nämnde masugnen, en knippoch 2 spikhamrar. Lagfors, Sulå och Lögdö förekomma under gemensam benämning af Lögdö-verken. 13:o Åvike i Håssjö socken, pri vilegieradt 1686, samt sedermera förökadt 1695 och 1838, sednare året dels med en hammare och 2 härdar, samt 900 skeppunds smide, dels med 400 skeppund i förut ägande smidesrätt, har nu 3 hamrar och 6 härdar med 2,700 skeppunds årligt smide, samt 1 knippoch 2 spikhamrar. l4:o Utom dessa verk är 1845 privilegierad en manufakturoch en spikhammare i Sidsjöån på Sundsvalls stads område, der bultstänger och spik af så kallad gul metall, i nytta och användbarhet jemgoda med slika artiklar, tillverkade af koppar, men betydligt understigande dessa i kostnad, beredas, hvilken inrättning för skeppsbyggeriets behof fortgått med oafbruten verksamhet.
Skrifvelse N:o 115. 259 Transport R:dr R:mt 265,000: Om härifrån afdroges för befintliga hus samt för beräknad minskning i byggnadskoSt naden genom leglets brännande på stället R:dr R:mt 20,000: samt 2| års underhålls-anslag, som beräknats kunna få till organisationen användas „ , 45,000: 65,000: skulle återstoden, eller R:dr R:mt 200,000: blifva det belopp, som för Institutets första ordnande erfordrades och hvilken summa E. K. M:ts Befallningshafvande ansett biira utgå med ena hälften år 1858 oell med den andra hälften år 1859. Det årliga anslaget till löner för föreståndare och lärare, till underhåll för elever och lärlingar samt till b i b I i o t h e k och samlingar hade E. K. M:ts Befallningshafvande föreslagit till enahanda belopp, som i dessa hänseenden användes vid Ultuna, eller 18,000 R:dr Riksmynt, emot erhållande af hvilket anslag läroverket skulle tillförbindas alt emot taga 24 fri-lärlingar och 28 elever, hvaribland 4 icke betalande.
Hade de innefattat noa Motioner sä hade Grefwe KUnor och Herr Silverstolpe ch nu fatt cs^r bordt fä göra dem. Herr Korblieb ärindrade om lndelstn af 56 Z. i Regeringsformen, som tvdeliacn si restrifwer Remisi af de wid et Utjrotts Pro^rt gjorda anmärkningar. Herr Grefwen och L andtmarst alken: förnyade sin redan gjorda Proposition om Remisi til Constitutions-Utstottet, hwilken med ett enstämmigt Ja beswarades. Föredrogs Riksens Högloft. Ständers Lag - Utstötts Betänkande i anledning af Riksdagsmannen ^liäers Nilssons i Jonsbol til det Hederwärda Bonde-Ständer ingifna och derifrän til Utstottct remitterade Memorial, angående ändring i Lagens Stadgande "om är lig brobyggnad ä Lrono Skatte och Frälse Hemman. I afseende pä aftal om ämnen af wigt och mängfaldighet är det nödigt, at i Lagarna finnas grunder, hwarefter twister mä kunna afgöras om sädane med desin aftal gemenskap ä. gan Andra Band. N-s 17Z, i?4. 1378 Den 29 Augnst:. gande wilker, hwilka af glömska eller bristande erfarenhet hos Contrahenterne kunnat blifwit wid afstutandet'förbigångne. Af sadan beskaffenhet är Lagen rörande ärlig Nybyggnads-skyldighet, eller föreskrifterna i 2? Cap. z §. Byggninga Balken om hor mänga är mä beräknas en Frälse Skatte - eller Kronohemmans Äbo pä hwart Hus han Nybygger eller bör Nybygga. Orsaken at nägvt äratal bör bestämmas är, at lika som af en Äbo, bwilren emottager ett Hemman fullbygdt, billigtwis fordras at han lämnar Det likaledes fullbygdt tilbaka och derföre antingen bygger nya Hus i deras ställe, som under hans tid blifwa obrukbare, eller betalar kostnaden til deras upsättande; sä kan ej af den som emottager ett obebygdt eller ej fullbygdt