Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Trot. Utdr. d. 19 Maj 1840. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos åter och biföllos Banco-Utskcttets sedan den 27 i denna månad på bordet b vilande Belänkanden: N:o 26, med hemställan om årligt Jöne-anslag för en formbinderska rid Bankens pappersbruk Tumba, samt angående en elevs inöfvande i form bindning. N:o 28, rörande dels uppsägning och dels äfven omskrifning efter ursprungliga myntvärdet af de sä kallade Låue-Banco-capitalen. N:o 30, i anledning af väckt fråga, att icke någon Comniissarie-beslällning i Banken må tillsättas, utan i närvaro af minst 2:ne ordinarie ledamöter bland Banco-fullmägtige af hvarje Riks-Stånd, och N:o 31, med anmälan af en rättelse i Utskottets Betänkande N:o 20. S. D. Då Lag-Utskottets, sedan den 23 i denna månad på bordet hvilande Betänkande N:o 50, nu åter föredrogs, blef detsamma, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Utskuttet återremitteradt. S. i). Till Stats-Utskottet remitterades en af Hans Jansson från Elfsborgs Län, i anledning af nämnde Utskotts Utlåtande Nar 132 väckt motion, »tt Nämndemän och Fjerdingsman å landet, hvilkas biträden för Kronans räkning fordras vid syner, värderingar, inventeringar m. m., må, när förrattningarne vara längre än en dag, i likhet med hvad Uc.skotlet föreslagit för Magistrats-person och Borgare, derföre undfå dagtractamenle och ersättning lör resekostnad. S. D.
Majit föreser altså den tidepunkt snart inträffa, då de vidlyftiga Räkenskapsoch Eipuidations-arbeten, som, i följd af Krigen, under de snart förflutne Tolf åren oafbrutet ägt lum, och snart sagt allt sedan år 3788, samt sålunda på 30 års tid icke varit fullkomligen Stats-TJtskottets Betänk anden'. 1677 afslutade, men under tiden upptagit så mycken Extra-Ordinarie Personal och kostat Riket så stora Penninge-Summor, ändteligen skola nå deras fullbordan, och hvarefter de Administrativa Arenderne, som röra Krigs-Väsendet, kunna varda återförde inom den verkningskrets, som med stadgad ordning öfverensstämmer: Kongl. Majit anser det lyckeligt, att detta mål är upphunnit, utan vidare skakning i Staten® Finance-Väsende, samt att, hvad händelser och omständigheter å den ena sidan beredt, att öka brister eller att förminska värdet, af hvad till deras betäckande påräknats, hafva de å den andra återbringat till jemvigt, genom Extra-Ordinaira tillgångar, hvilka Kongl. Majt anskaffat; så att Riksens Ständer åtminstone i denne del icke behöfva vidtaga någon vidare reglering, som kräfver specielt anslag. Deremot lärer Riksens Ständers Stats-Utskott till öfvervägande upptaga, huruledes de af Kongl. Majit uti Götha Canal och Malmö Discont placerade Krigs-Fonds Medel måga återvinnas för att blifva disponible, till den Termin, då Krigs-Commitéens invisningar böra af Riksgälds-Contoiret inlösas. Kongl. Majit vill nu i ett sammanhang fästa Riksens Stahders Stats Utskotts uppmärksamhet på de sedan »815 års Riksdag inträffa,? de omständigheter, hvilka så väsenteligen nedsätta de påräknade tillgångarne, nemligen: Sjelfva Hufvud-Summan enligt Tractaten för Pomerns afträdande förminskades med « Preus. Courtt 3 50,000: 1678 Stäts-Utskottets Betänkandet1.
I följd häraf tillstyrker Utskottet, att förenämnde punkt af 181 §:s 5 mom. måtte erhålla följande lydelse: 29:o Fullmäktige tillse, att granskning af lånehandlingar, som till Banken blifvit inlemnade eller inlemnas, så tidigt af vederbörande kommissarier verkställes, att antingen lånet, i händelse tillgångarne det medgifva, kan utbetalas, eller anmärkningar, i fall sådana förekomma, meddelas lånsökanden eller hans ombud inom 14 dagar efter lånehandlingarnas Bi/i. till B. St. Prof. 1847 och 1848. 6 Sami. 1 Afd. 15 lläft. 3 48 Banko-l Isko Hels Betänkande, No 42. inlemnande, derest icke sjukdom eller annat förfall skulle göra sådant omöjligt: börande å qvittenserna öfver ränteoch kapitalafbetalningar antecknas ej mindre beloppet af de lånpåkostnader, banken förskjutit och som, genom då skedd betalning, blifvit godtgjorde, än äfven, enligt låneafdelningens böcker, lånets återstående oguldne kapitalbelopp, efter nästföregående inbetalning. I samband härmed, har Utskottet till pröfning förehaft ett inom Bondeståndet af G. B. Appelqvist från Blekinge län väckt förslag, att vederbörande låntagare måtte hos Landshöfdinge-embetet i länet få uppbära och qvittera det utfallna lånet samt derstädes verkställa de åiliga inbetalningarna. För de låntagare, som hafva sitt hemvist i närheten af landshöfdinge-residenset, skulle genom bifall till nämnda förslag en väsendtlig fördel beredas; men då vederbörande alltid måste, för lånehandlingarnas inlemnande i Banken, hafva ombud å den ort, der Banken är, vunnes i alla fall icke fullkomligt det ändamål, motionären åsyftat; och enär, förutsatt äfven, att dylika enskilda bestyr skulle kunna Kongl. Maj:ts Befallningshafvande åläggas, det är ©tvifvelaktigt, att oberäkneliga svårigheter skola vid verkställigheten möta, så väl inom Banken, som hos Kongl. Maj:ts Befallningshafvande; tillstyrker Utskottet 30:o att nämnde förslag måtte få förfalla
BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll 9 vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, åren i8s8-^r83o. Tionde Samlingen, innehållande Expeditions-Utskottets Memorial och Utlåtanden samt Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelser till Kongl. Maj:t, jemte Riksdagsbeslutet. Tredje Bandet. Rikets Högloft. Ständers Expeditions-Utskotts Memorial, med Förslag till föreskrifter i afseende å hvad iakttagas bör vid verkställandet af tryckningen utaf Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll vid blifvande Riksdagar , samt i afseende å dermed gemenskap egande ämnen; äfvensom med vissa hemställanden, föranledda af nämnda tryckning innevarande Riksdag. Dä, till följd af 3:ne Riks-Stånds lemnade bifall å Expeditions-Utskoltets, den 17 sistlidne Februarii, under N:o 387, insända Memorial, med förfrågan i afseende å afgifvandet af ett förslag för verkställigheten af det lill Stånds-Protocollen börande Bihangets tryckning vid blifvande Riksdagar, det nu skolat åligga Expeditions-Utskottet att med ifrågavarande förslag till de respective Riks-Stånden inkomma, har Utskottet först trott sig böra i korthet uppgifva de skäl, hvaruppå Utskottet grundat öfvertygelsen om nödvändigheten af för framtiden bestämda föreskrifter i afseende å of - 4 Expeditions-Utskottets Memorial N.-o 422' Vanberörda tryckning, samt dermed gemenskap egande ämnen.
Eljest skulle lätteligen kunna inträffa att koppartillverkningen endast för syns skull fortsattes, för att åt det numera anlagda jernverket bibehålla de förmåner, hvilka socknemännens önskan att fortfarande undgå roteringsbesväret kunde åt detsamma bereda. Detta synes destomindre vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande, som vid det förhållande, att Dalarne genom knekte-kontrakt förbundit sig att uppställa ett bestämdt antal manskap, uppenbart är, att öfrige socknar hårdare betungas, i samma mån befrielse från deltagande i den gemensamma skyldigheten får för någon eller några ega rum. I förevarande fall torde så mycket mera skäl vara att tillse det icke den undantagsvis åtnjutna befrielsen längre än vederbör får fortfara, som åtskilliga af de fattigare och af naturen mindre väl lottade socknarne synas Vara temligen strängt rolerade. Då emellertid de handlingar, hvilka för Utskottet varit tillgängliga, icke innefatta så fullständiga upplysningar, som för frågans slutliga bedömande torde vara nödvändiga, men en utredning af verkliga förhållandet synes af ofvan anförda omständigheter i hög grad påkallad, anser sig Utskottet, med anledning af mo tionen, böra hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla, det täcktes Kongl. Majit genom vederbörande embetsmyn digheter låta verkställa utredning af förhållandet med de Garpen bergs sockens hemmansegare af ålder åliggande skyldigheter till Garpenbergs kopparverk samt huruvida nämnda verk fortfarande kan anses berättigad! till betjening af hemmanen i Garpenbergs socken, eller om icke ifrågavarande skyldigheter böra upphöra och socknens hemman Indelas till rotering samt derigenom lindring i roterings-besväret kunna åt andra socknar derstädes beredas. Stockholm den 26 Juni 1860. Reservation anmäld: af Riksdags-fullmägtigen Georg Nyqvist från Wermlands län. Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskotlels Betänkande N:o H5. 13 N:o 415, Ank. till Exp.-Utsk. den 27 Joni 1860, kl. 12 midd.
Hon såg motsträfvig ut vid allt hvad modern bad henne om, moquante mot fadern, af hvilken hon likväl var ett lefvande porträtt, utan att hafva en skymt af moderns »glänsande ögon». Ingen hade det alls, jag – som trott mig finna en hel familj med ögon, glänsande af lycka och inbördes trefnad – jag kände mig redan likasom litet lurad. Aftonen gick dock fort nog, ty Fru A. har en verklig förvånande förmåga att tala i allt och tala bra. I sjelfva hennes: »God natt! dröm att jag är den lyckligaste varelse i denna stund, då den jag så älskar, för första gången sofver under mitt tak!» – låg något som icke ens tycktes vara slägt med en tom salongs-compliment, och jag – inkom i mitt sofrum, förlåtande allt det andra blott för den älskvärda värdinnans skull, nästan beklagande henne. Hon följde mig sjelf till detta sofrum, men, full af takt, dröjde hon blott ett par minuter der, begaf sig sedan bort, vände dock det behagfulla hufvudet i dörren och sade: »Ack du sköna morgondag, om du ville räcka ett sekel!» »Ack du älskeliga varelse!» – tänkte jag, och bad Anna öppna fönstret, ty i mitt rum var rökt med något myskeradt rökpulfver, så starkt att mitt svaga hufvud omöjligen kunde fördraga det i tio minuter, och det var ej utan att i dessa tankarnas utrop: »Ack du älskeliga varelse!» blandade sig ett litet ogillande öfver denna »älskliga varelse» – som värdinna betraktad, emedan en god sådan låter aldrig röka, eller känner aldrig i sitt hus stark myskerad rökelse, utan att åtminstone göra sig underrättad om det behagar gästen eller icke, ty att blott traktera med hvad som smakar en sjelf, det är en så stor egoism, att den icke kan tänkas på samma gång som en god värdinna. På allt detta tänkte jag likväl icke mycket då, utan blott på mitt hufvud, och mysklukten, och fönstret som icke kunde öppnas. Oemotståndeligen drefs jag dock ut i farstugan deraf, och som jag bodde på undra botten, och ett par stora fönsterdörrar lätt och beqvämt ledde ut till trädgården, fördes mina steg ovillkorligen ditåt.
December r8 9- Med Högloft. Utskottets afdelning, som, till underdånigt sivar pä Hans Mast Konungens Nådiga prepssition: <vm och hwad Instrucciou mä warda nödig att medela wedervörande Rikstens Ständers Lullmägtige eller Lmbersmän, hwilka, i wista fall angående eftergift af ädömde ersättningar för åtskilligt stag af allmänna me - IZ28 Den 21 December. m -eldora höcas, föreslå it att dylika underdä» niga ansökiliiigcirs afgoiaude borde hwjla, irill -esi Riksens Stander wid hwar/e Riksdag kommic i tillfälle arc Deras liirderdänrga yrrrandcn dssiöswer af§i wa, och att dm sequester, sorn emcdl rtid ä den sökair.dcs egendom ws» re lags, kunde enrot wederbörligm godkänd borgen u h hwas. hyser jag den förhoppning att Riksens Ständers underdaiiiga tillstyrkanden skola vswcrensstämma »ned Hans Maj:t Konungens öma hjer« relag, men jag lror dock för inin del att bekk a yttrande, dels icke är hwad dck borde wara, nemligen, ett direct sivar inskränkt inom den Nädigst gjorde propositionen, dels ock, att desi werkställaude skall medföra nmcken olägenhet och icke upsylla det ändamål, ssm ftkcö och bör winnås. Det förra tycker jag mig sinna dels derföre, att enligt RegcringS formens §>O. §. enskilde personers ansökningar och förhålla uden samt Domare magtens bestm icke sa komma under Riksens Ständers öfwerläggning, dels ock as det skäl, ark dä Hans Maj:k Konungen endast siägat om och hwad Jnstruction wore nödig, sw«rct ock endast bordt innehälla antingen akt en sadan K'siruction wore öfwerflödig eller cck att i fall den bliswit ansedd för nödig sivarel bordt innefatta ett förslag dertill.
vald p % måfå bland en miingd under föregående år helt afsigtslöst sammanskrifim uppsatser. Men redan här finner mm. huru Fredrika Bremers bjärta i det lilla stycket » Dm ensc~~nmu » ömmade för och hennes tankar sysslade med de fattiga ensamma kvinnornas öde, deras, som » med tusen adla verkiiingslirafter i sin sjal ser hvarje väg till odling, till verksamhet st %ngd »; som, fattiga och beroende, måste hos » nådiga beskyddare » lefva utan uppgift och utan lifsiiinehåll, utöfver hvad » grefvinnans gnat och det oundvikliga bostonspelet med dess)) glädjemördande kortkungar och honnörer » innebiirn. Det var det första uppropet, den första, tolkningen af » de ensammas)) öde, och det lästes med djup rörelse af de många, som ledo under ett snarlikt förtryck. Att Fredrika i r Den e&amp;mnrna)) nedlagt mycket af hvad hon sjiilf bittert och länge hopplöst lidit, har hon sjalf sagt oss. Och när hon väl lart känna makten af sin penna, försummade hon. aldrig att föra de gamla mamsellerims talan, än med lätt hiiuior, iiii med gripande allvar. Men snart finner Fredrika det icke vara nog att teckna, de sorgliga sidorna d hvad som ar, eller att med sitt djupaste deltagande följa de ensammas tragiska öde. Hoa mkste tränga till .kiillm för d l t detta lidande, all denna okunnighet och vanmakt, som vid sidan af kunniga, verlcsamms, valbärgade man stkller deras systrar i itlöjets och nödens skugga. Hon viil uppspåra orsaken till att så mánga äktenskap blifva häitande och osympatiska, så minga hem olyckliga och fridlösa som hennes eget. Huru ho11 söker sig småa.ingom fram till förklaringen af d l a dessa missförhållmdei~, triider tydligast i dagen i hennes brefvaxliiig med Böklin, hvms iniiehill från denna sida sedt, torde vara allenastående.
Det präktiga ansiktet pulserar af lif, gestaltens hållning är synnerligen ledig och dock spänstig. A f ljus och luft finnes fullt upp, och mot den verkningsfulla, i lifliga färger (som dock ej distrahera ögat) behandlade bakgrunden, träder figuren formligen emot oss ur ramen med käck liffullhet. Dräkten — stadsrådsuniform i full gala med serafimerband och ordnar — är lyckligt behandlad. V i gratulera fru Nyström-Stoopendal till detta vackra arbete, af hvilket vi satts i tillfälle taga del å hennes atelier, men som ej kommer att offentligen utställas. I Theodor Blanchs konstsalong utställes sedan några dagar en jätteduk af stort intresse, italienaren Simonis på senaste Världsexpostionen i Paris med stora guldmedaljen belönade tafla » Alexander den store i Persepolis. » Det är det dramatiska ögonblick, då den store härföraren på det yrande gästabudet af sin älskarinna Thais låter fresta sig att sticka den nyss eröfvrade Perserhufvudstaden i brand, som konstnären valt för sin framställning. Den lifliga scenen är äfven som sig bör lifligt behandlad, perspektivet utmärkt, grupperingen desslikes, de enskilda figurerna karaktärsfulla och fristående. Det vackra konstverket är väl förtjänt af ett besök. Striden om hjärtan. - f-^ Johan Nordling. Gulnade blad. (Forts.). ii||) |) ulnade blad, förvarade djupt i det lilla minnesskrinets gömma, när sågen I senast den klara dagens ljus, när gledo intresserade ögon öfver de bleknade typerna på edra sidor? Gulnade blad, det hjärta, I en gång kommen att klappa, är icke mer. Det hjärta, hvars smärtsammaste o c h dock käraste hemlighet I förvaraden, har lemnat hemligheternas och förbehållens värld. Gulnade blad, hvad täljer då er historia? I medlet af 40-talet fanns i en af Norrlands kuststäder en ung flicka, som var vida bekanl^för sin skönhet o c h sitt älskvärda väsen. Någon rikedom utom denna, som naturens goda fé redan vid vaggan själf förlänat henne, egde hon ej.
Om då denna tredjedel förklarade sig vilja behålla detta onus, så måtte det val vara deras rättighet. Utsk. har äfven föreslagit detta. II. St. (jag tror att det var alla Stånden) ingingo vid förra riksdagen till K. M. och begärde sjelfve, att majoriteten inom skjutslaget skulle råda med sin opinion och att minoriteten skulle nödgas underkasta sig den. K. 1VI. har hittills ej fästat uppmärksamhet derpå, utan ånyo i samma sak begärt R. St;s yttiande. BondeSlts personal inom Utsk. har förklarat, ali den ej kunde begripa, att BondeSl. vid förra riksdagen ingick på en sådan sak. Borgare-och BondeSCn hafva gått in på ilen princip, som TJlsk. i detta afseende föreslagit. I afseende på den princip, som Utsk. stadgat, att icke förhöja skjutsen för de skjutsskyldiga, utan blott för entreprenörer, hafva anmnrkntr blifvit gjorda, såväl nu, som när Ulsk:s förra betänk, i detta ämne förevar. Utsk. bar vidblifvit sin grundsats, af del enkla skäl, att det är omöjligt för Utsk. och, såsom jag tror, äfven för R. St. att föreslå någon viss föi höjning, som vore lika billig för alla orter. Här finnas orter, hvilka jag bestämdt känner, som gerna skjutsa för 16 sk. b:oo-milen, och händelsevis kan man få skjuts äfven för mindre betalning. Dessa orter äro belåtna med den skjutslega, som finnes. Har finnas deremot andra orter, som klaga öfver att skjutslegan är för låg; men om alla skulle få den förhöjd, så skulle säkerligen alla klaga. Jag är ölvertygad om, att i händelse R. St. nu hos K. M. begärde en förhöjd skjutslega, så voie detta ändå ej tillräckligt vid nästa riksdag, utan vi skulle då säkerligen få motioner om ytterligare förhöjd skjutslega; de komma aldrig att tryta. Besväret är stort, men förödmjukelsen kan ej betalas. Jag tror ej, att den, sorn är förödmjukad af besväret att skjutsa, kan erhålla ersättning för denna förödmjukelse med någon betalning.
Som likväl den ifrågav:de motionen har afseende äfven på hospitaler och andra barmhertighetsinrättningar, hvilka ega en mängd hemman, tyckes det mig att Utsk:t äfven deri bort finna en anledning att egna större uppmärksamhet åt motionens innehåll. Frih. Rappe har yttrat, att de, som nu innehafva dessa egendomar, icke kunna besitta dem med bättre rätt än de, sorn donerat dem. Jag förstår icke huru detta skäl kan vara användbart i detta fall. De flesta af de ifrågav.de donationerna förskrifva sig nemi. från flera århundraden tillbaka, då allmänna bevillningen ännu icke fanns. Så är förhållandet med de s. k. Gustavianska godsen och med de flesta andra dylika. Jag anhåller deföre att R. o. Ad. på dessa skäl måtte till Utsk:t återremittera den nu föredragna punkten. Hr von Ehrenheim, Per: Efter min uppfattning, vore det rätt att all jordegendom, som tillhör korporationer, bildade för uppfyllande af erkända statsändamål, ansåges såsom statens och befriades från bevillning. I enlighet med denna åsigt, skulle jag helst hafva sett om denna punkt hade kunnat i så dan syftning återremitteras; men då riksdagen redan är långt framskriden och en mängd oafgjorda frågor af stor betydenhet icke låta oss förvänta att den skall hinna afslutas förrän ganska sent på året, anser jag det icke böra vara skäl att genom återremisser ytterligare förlänga densamma, utan torde det vara lämpligast att nu genast afgöra ifrågav:de förslag, i hvilket fall det torde vara lämpligast att bibehålla det nu gällande stad gandet. Jag anhåller derföre om bifall till den nu föredragna punkten. Frih. af Ugglas, Gustaf: Det kunde väl synas såsom borde samma grund, som förmått Utsk:t att i 7:de §:n göra en förändring, äfven gälla i afseende å den nu föredragna punkten; men ser man närmare på förhållandet, så äro frågorna af skiljaktig beskaffenhet. I 7:de §:n gäller det nemi. löntagarnes rätt, ty i det fall, hvarom denna § handlar, har löntagaren förut varit nödsakad att betala dubbel bevillning för den lön, honom blifvit tillförsäkrad af staten.
Härvid yttrade jag, att man måste taga i betraktande, att vi lyckligtvis onder dessa eljest olyckliga år hade på andra artiklar haft en gynnande conjunctur, t. ex. på trädvaror, som betaltes ganska högt och utfördes till eli betydligt qvantum; då i annan händelse vexelbristen och sålunda silfverutförseln hade blifvit större, utan alt i någondera fallet misstroende till Svenska sedlarne eller till värt myntvärde på denna utförsel utöfvat något inflytande. Vidare har en värd talare erinrat mig om huruledes jag borde känna att Finska skeppare uttaga silfver ur Banken. Detta känner jag visserligen, och har följt det med så stor uppmärksamhet som möjligt; men för närvarande är förhållandet sådant, att man kan antaga att i höst högst 10,000 r:dr blifvit ullagne af Finske skeppare, hvaremot vid början af sommaren 214 Den 11 Januari e. m. Finske skeppare ingåfvo mycket Svenskt silfver vid liqviden af tullen etc. Med största tillförlitlighet kan jag nämna, hvad jag vet ur de mest säkra källor, att den vexelrörelse för Finska Bankens räkning, som nu äger rum, har under de sista åren varit så ungefärligen lika lill favör för Sverige och Finland, alt den skillnad, som uppstått, egentligen har uppkommit derigenom, att några större arf under denna tid utgått ifrån Sverige till Finland, då i allmänhet mindre betydliga arf komma hit ifrån Finland. Såom ett exempel på vådan af det system, som är i fråga att antagas, har man anfört Eskilstuna. För min del mäste jag erkänna, att jag icke har erfarit Eskilstunas aftagande. Jag är ledamot af K.
S. D. Föredrogos ånyo Banco-Utskottets nedannämnde bordlagde Memorial och 'Utlåtande: N:o 114, i anledning af väckt fråga om ändring af 214 §. uti nu gällande Banco-Reglemente. Godkändes. N:o 115, i anledning af väckt motion, att, i stället för Konungens Befallningshafvandes eller Domhafvandens, Kronofogdens i orten vederhäftighetsbetyg för lånesökande måtte i Banco-Discont-verket antagas. Godkändes. N:o 116, i anledning af Högvördige Preste-Ståndels ålerremiss å Utskottets under N:ris 93, 95 och 96 afgifna Utlåtanden. Lades till handlingarne; och N:o 117, med anmälan af en rättelse i Utskottets under N:o 28, aflåtne Betänkande. Rättelsen godkändes, och memorialet N:o 117 lades i öfrigt till handlingarne. S. D. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne Expeditions-Utskottets memorial N:o 15, (med bilagan), i anledning af en ifrån Hedervärda BondeStåndet till Expeditions-Utskottet meddelad anmodan att låta påskynda tryckningen af de ifrån de öfriga Utskotten inkomna Betänkanden, m. m. S. D. Expeditions-Utskottets å Ståndets bord hvilande förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse N:o 112, angående rättighet för åtskilliga släder att återbekomma af dem erlagd rotefrihets-bevillning, blef, vid ånyo skedd föredragning, återremitteradt till Expeditions-Utskottets i ändamål, att, sedan samtlige Riks-Stånden numera bifallit Stats-Utskottets Utlåtande N:o 356, i anledning af väckt fråga om restitution till staden Hudiksvall af erlagd rotefrihets-afgift, skrifvelsen må omredigeras och rättas på det sätt, att sistnämnde beslut deri jemväl blifver intaget.