Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta beslut tillkännager att en ytterligare gravation i sättet att utgöra Stofferingspenningarne, skulle träffa de Rotehållare som icke ingingo på beklädnadsbidraget j men fråga är om det ock vill säga detsamma som att Stofferingspenningarne, i motsatt förhållande äfven skulle upphöra i dera» primitiva skick; StatsContoiret har funnit förhållandet nog obestämdt, och derföre äfven föreställt sig att Riksens Ständer, som reglerat om det nu gällande beklädnadssäctet, borde hafva tillfälle att häröfver gifva närmare förklaring, innan desse medel infordrades af dem som med betalningen uteblifvit; men mgalunda kan en sådan tvekan af §:s ordalydelse bifva undanröjd. Samma §. innehåller ock. sluteligen att ”Kongl. Maj-r gerom serskild e nådiga skrifvelser till sina Btfslinings’afvande Ben 4 April f. m. 3> forordnat huru denna §. bör tillämpas vid hvarje serskildt Regemente, utan att likväl i de utgångne expeditiorierne derom, finnes ett enda ord, som förordnar att nämnde bidrag skulle tlpphöra, såsom en följd af det allmänna deltagandet i beklädnaden. Att det ej heller varit Riksens Ständers mening vid förra Riksdagen skulle synas deraf att den påräknade inkomsten å denna titel då icke nedsattes utan tvärtom upphöjdes från 56oo till 7000. Stofferingspenningarnej voro från Indelhingehs början vid en del Regementer ett bidrag till Lifmuhderingen, sorn genast vid reglerandet af Kaeektens Rotelön afsattés medi vissa daler, och Kneckten har från första inrättningen icke erhållit mer än difierencen. Så heter det, exempelvis uti Knecktecontractet för en del af Vestmanlands Regemente, att 5 daler Kopparmynt skulle årligen får detta ändamål nnnebåilas af den ena tulina Spannmål, eller 3 daler Siljverniynt rom Hant Kongl.
Såsom en följd häraf skulle jag derföre oc.k med min röst visst icke hafva skiljt mig ifrån samma minoritet, och jemte pluralitelen tillstyrkt den s. k. norra banans bestämmande jemväl redan nu och bearbetande under nästa stalsreglerings-period till en det, eller ifrån Stockholm till Upsala, derest ej, af den årligen allt mera vexande både sommaroch vintertrafiken emellan dessa hegge städer, samt isynnerhet af den ovanligt stora rörelsen om vintern pu denna rakaste väg öfver Upsala emellan Norrland och Stockholm, jag vore fullkomligen öfvertygad derom, att just på denna del af norra stambanan, synnerligen om hon ginge direkte på Gefle, en särdeles liflig varuoch person-trafik genast skulle uppstå, sorn för nedlagde kostnader komme alt, kanske bäst af alla banor i Riket, lemna en betryggande afkomst, hvarförutan samma stambane del, huru än den ifrån Upsala i sin fortsättning sedan anlades, skulle utgöra ett verkligt helt för sig, som deremot ingalunda blefve händelsen med en han-del norrut, färdigbyggd till hvilken annan punkt som helst, vid ungefär enahanda afstånd ifrån hufvudstaden, hvarest för denna bana således ock hör anläggas en särskild bangård.
Annexoch Mensalsamt Stomhemman, om dels åborätt dertill och dels de förstnämndes bortstädjande. Se Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande iN:o 46. — angående optionsrätt för arrendator deraf, eller bans enka eller barn vid nytt arrendes afslutande. Anslag, Stats-af 200 Riksdaler åt ligen, intill nästa Statsreglering, att ställas under Kongl. Wiiterhets-Historieoch AnliquitelsAkailemiens disposition för ombesörjandet af den h i It i Is genom brist på medel eftersatta aftilningen af qvarvarande sigiller vid redan aftryckta handlingar. Se vidare St a Is-U t skol to t s Utlåtande N:o 166. — af 6000 Riksdaler lill lön åt en Conservator och lill inköp af inhemska konstalster m. m. II. 240. R. 280. Se vidare Siats-Utskottets Utlåtande Nio 89, angående regleringen af utgifter de under Riks-Stalens Åttonde Hitfvudlilel. — till Husbållssällskaper. Se Hushållssällskaper. — till byggnad för kemiska institutionen samt till inrättande af 2:ne kemiska professioner vid Upsala Universitet. I. R. 196. Se vidare Stals-Utsk. Utlåtande Nio 89. — ett årligt af 6000 R:dr banko lill upköp af utmärkte inhemske konstnärers konstalster. Se Konstalster. — af 185.000 R:dr banko lill en kanals anbringande från Mäla ren vid Mariefred till Storsjön i Södermanland. II. 120. R. 124. Se vidare Stals-Utsk. Utlåtande Nio 163. — lill inrättande inom hvarje län, med undanlag af Malmöhus, af en fond, för beviljande af lån i och för upodlande af mossar, myror och kart. II. R. 133. Se vidare Banko-Utskottets Betänkande N:o 24.
Ständers pligt att uttrycka detta behof genom begagnande af sitt jagstiftnings-initialiv, dervid Rikets Ständer, enligt motionärens tanka, icke kunde anses begå någon oförsigtighet, om de gåfvo ett förtroende votum åt Lag-Comiteens arbete, hvars hulvudgrunder öfverensslämde med den af folk-representationen i Brödra-Riket, likaledes snart sagdt per acclamationem, antagne, rya criminal-lagstiftning, och hvars möjliga misstag i detaillerne vid en blifvande Riksdag lätt kunde tältas, helst om Rikets Ständer beslöto någon viss tid, innan den nya Lagen finge promulgeras till efterlefnad. Val invändes häremot, att de materiella anordningarne af fängelsebyggnader m. m. ovilkorligen borde föregå antagandet af ett på fängelsestraff hyggdt 1 -system; men motionäien ante g motsatsen och ansåg heslutet om den, såsom princip vigtiga, lagens antagande just vara den kraftigaste häfstång och innebära ett slags tvingande nödvändighet att sedermera desto skyndsammare och mera nitiskt tillvägabringa de matei idla medlen för lagens sättande i vet ket, då deremot en isoleiud Proposition om anslag af medel Lag-Utskottets Utlåtandej, iV.o l42- 7 till stora företag, utan att man ännu med säkerhet visste efter hvilket system de komme att användas, eller om det ändamål, som dermed åsyftades, någonsin vunnes, sannolikt skulle finna ej så få röster emot sig , serdeles inom representation, sorn varit vand att så ofta se sig gäckad i sin förhoppning alt genom beviljande af materiella anslag vinna någon ideal reform. Motionären föreställde sig således, att det väl skulle kunna försökas att e’n gång låta ideerne gå i spetsen. Af Herr Friherre BoijeLudvig, har blifvit erinradt, att, om en utredning af skiljagtighelerne emellan gamla och nya Lagen måste anses lika angelägen för den ena Statsmagten, sorn för den andra, borde man icke glömma, att Rikets Ständer vid sista Riksdagen ansågo skiljagtigheternes utredande vara af den vigt, att sådant borde föregå ali pröfning af målet.
" hjälteröfvare ", hvilken förde samma äfventyrliga lif som Botjov och stupade år 1868 vid ett planlöst infall i Bulgarien.EN BULGARISK FRIHETSSKALD. Låt oss supa! låt oss skratta, tills vi falla sanslöst neder såsom dårar, hvilka fatta hvarken blygsel eller heder! Jag vill glömma fosterlandet, glömma ock min hembygds koja, ty mitt hjärta — icke kan det lösa bundne bröders boja! Jag vill glömma barnets tycka, faders graf och moders böner. Jag vill glömma dem, som rycka brödet från förtryckets söner. Jag vill glömma, huru resten af vår lifsmust turken suger, hur han roffar och hur piästen vid sin bönbok öppet ljuger! Vi betala ju kalaset! Roffen bara! Hvem kan hindra? I han makten. Vi ha glaset — endast det vår sorg kan lindra. Låt oss dricka! låt oss skåla välgångsskålen för despoter! Krogen ekar, då vi skråla: " Till Balkan vi tåga åter! Men då morgondagen skingrar dimmorna, som krusen vålla, våga ej de nyktres fingrar röra sig att löftet hålla. Men tyrannen skall beständigt ödelägga våra bygder, flå och skinna oss eländigt och förtrampa folkets dygder. Nej! slå i, tills vi bli fulla! Själen så behagligt domnar. Handen slappas, och vi lulla känslan, tills hon saligt somnar! Skål för fiendernas seger! Skål för Eder, patrioter! Intet kärt jag mera eger. Och I — I ären idioter! Det moderna Italien sådant det ter sig för turisten. » Farmors idealland » — som Verner v. Heidenstam kallar det — det soliga, sorglösa Italien, där lifvet stod still som i en vaken dröm, eller rann muntert bort vid mandoliners klang; den fridlysta värld, som för farmor och mormor hägrade som en säker fristad undan alla det nordiska lifvets dimmor och grubbel — finnes ej mera; det är ett faktum.
I anledning af Utskottens förslag örn epoken, då utvexling af Silfver skulle kunna företagas, säger jag att denna epok förutsätter en Silfveffond, uppgående till värdet af 20 Millioner R:dr. Hvarken Utskottens eller, min mening kan vara, att so millioner i silfver skyla finnas, utan silfver, svarande i värde emot 20 millioner R:dr Bancosedlar. Mia 4 anmärkning förändras likväl icke deraf. Väntningstiden blir i alla fall ganska lång, helst då det silfver, som för nya sedlar skulle köpas, ieke verkar till dess förkortning, utan blott de myntbara metaller, som kunna erhållas för Bankens behållna öfverskott. Grefve af Ugglas, Gustaf: Då Herr Manxierstam nyss tyckts tro, att det varit Utskottens afsigt, att allt uti ett sammanhang borde pröfvas, så får jag upplysa, att detta ej varit Utskottens mening. Den plirase uti Betänkandet, hvaruti Utskotten föreslå dessa nämde hufvudpuncter, innehåller just bestämdt, att Utskotten önskade föreslå grUnd-erne först, och att, sedan de blifvit afgjorde, detaillerne skulle företagas. Hvad som sedermera mot slutet blifvit anfördt om odlingslån, m. m., är ej att anse annorlunda än som en berättelse om hvad Utskotten i de särskilta bilagorna framställt. Det torde äfven visa sig derutaf, att det, som är till afgörande, finnes tryckt ined kursif stil. Utskotten hafva blott trott att i Betänkandet, såsom missive, en kort appergu af bilagorne icke skulle vara ur vägen. Ridderskapet ooh Adeln kommer att bestämma, huruvida en återremiss skall äga rum, men jag får blott fästa uppmärksamheten derpå, att om de hufvudgrunder Utskotten fram* ställt, nu skulle undergå någon förändring, torde äfven alla de åtföljande bilagorne fordra en annan uppställning, och derföre blifver det nödigt, att Utskotten ej alltför sent derom underrättas. Den 14 Julii e. ni. 779 Grefve von Platen'.
N:o 7; N:o 76, i anledn. af återremiss å betänk. N:o a5; Nio 77, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. N:o3i; N:o 78, i auledn. af erhållen återremiss å betänk. N:o 38; Nio 79, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. Nio 49; BevillningsUtskottet: N:o 32, ang:de stämpling af spelkort samt afgiften derför; BancoU tskotlet: Nio n4, i anledn. af väckt fråga om ändring af §:n a 14 uti nu gällande bancoreglemente; N:o ii5, i anledn. af väckt motion, att, i stället för Konungens Bef:h:des eller domhafvandens, kronofogdens i orten vederhäftighetsbetyg för lånesökande måtte i Bancodicontverket antagas; Nio 116, i anledn. af Hög v. PresteSt:s återremisser å Utskis under Niis g3, 95 och 96 afgifna utlåtin; Nio 117, med anmälan af en rättelse i Utsk:s under Nio 28 aflåtna betänkande 1^6 D«» i8 No vembor c. m. Expedition s U t sk o 11 c t: N:o i5, i anledn. af från BondeSt. ankommen anmodan att låta påskynda tryckningen af de från de öfriga Utsk:n ankomna betänk:n; N:ö 16, ang:de sättet för expedierande af R. St:s und. skrifvelse!- ronde statsregleringen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 11 ora aftonen. In fidem prolocolli, F. O. Silfverstolpe. Lördagen den 21 November i84o. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.utdr. för den 18 dennes e. m. Öppnades Hrr Electorers lista till val af tvunne ledamöter i Ridd.Ulsk. efter N:o 1381.
Filial: Hornsgatan 1. aim 30435 Gods afhäintas tacksamt af » iftsfiitt. För vikt om 18 kg fraktfritt fram och. åter. I D U N 190 efter » Le joli tambour » i höjden af sin förtjusning alla skulle velat falla sångaren om halsen och kyssa honom. » Det klinger j o som et Eventyr, det lyder som en Sag e » — icke sant? Sven Scholander, sådan han här presenterar sig, på estraden i konsertsalongen, med världsmannens hållning, med lilla seraflmerstjärnan, dannebrogen och röda örnsorden på frackuppslaget, är den fulländade konstnären, som med sin öfverlägsna musikalisk-dramatiska begåfning tar den mest skylt och en fatabur med en trätrappa, som kom alla mina bomullsmolen att röra på sig igen. Behagliga » döttrar i huset » — inga uppasserskor! — som flög omkring och serverade mjöd, kaffe och våfflor, under uppsikt af sin trefliga » mamma » — alla i kostym — och midt emot en smedja med grästak och en smed, som smidde de finaste krumelurer till stakar och annat schangtilt, och så en den riktigaste lilla grisstia — antagligen någon slags djup symbolik, efter den var tom. Ruffen äntrade uppför den sviktande trappan som en den vigaste mjölsäck, följd af de andra, medan jag stod nedanför och grufvade mig. » Äsch, gumman, nog kan du vara lätt på foten — alltid —! » ropade Ruffen. » Det vet jag, det! Raska dig bara! » Vid ett bord satt två unga glopar, som nyss äntrat ned från » buret » och såg på mig så intresserade, som om jag varit en bondkamp, som skulle » ta en häck ». (Jag har varit på kapplöpning, som det hörs!) Det förargade mig, och så sa jag fogligt: » Ä h, herrarna behöfver inte alls oroa sig. Trappan är redan pröfvad af så många pundhufvuden, att nog håller den mig! » Därmed äntrade jag i väg, så grasjöst och nätt som det är möjligt, när man har en snäf klädning och dessutom tio pund angbongpoäng att konvojera.
Med glädje gaf fru Metta sitt samtycke. En så galant och hygglig ung man, af Enevald Finckes förmögenhet och utsigter, var ingalunda ett parti att förakta, och att hans gods dertill låg i granskapet af Tannila, var en lycka till. "Gud välsigne eder, herr Enevald", sade fru Metta. "Måtte eder väl gå, och J finna en god husfru i det unga barnet, som J hedrat med edert val." "Jag tackar eder, fru Metta, för det förlitande till mig, att J viljen anförtro mig eder dotter. Jag vill hoppas hon sjelf icke skall lägga hinder deremot, att döma af den huldhet, hon visat mig, ehuru hon väl icke kunnat missförstå mina afsigter. Jag har nu blott velat först göra en resa till mitt gods, för att der ordna om de blifvande byggnadsarbetena, på det jag må veta, det jag kommer att ega ett hem att erbjuda; och så önskade jag äfven få försäkra mig om ert goda förord hos eder dotter, ehuru jag väl icke snart kan få kalla henne min, då mitt hem ännu är sådant, att jag dit icke kan införa en ung hustru." "Tiderna äro ej heller så lugna, att det vore någon tid för bröllopsfröjd nu, herr Enevald, och Siri behöfver väl att stadga sig och bereda sig till sitt blifvande kall som husmoder i edert hus. Hon är dock ännu helt ung och oförfaren, och J fån väl hafva tålamod med henne." "Jag hoppas att i jungfru Siri vinna en maka, som med fromhet skall fylla en hustrus pligter. Jag älskar henne högt, men har äfven funnit att mitt förstånd kan gilla mitt hjertas val." I fru Mettas hufvud började snart röra sig en hel mängd tankar på utstyrsel och linkläder och bröllopsrustningar och dylikt; men alla dessa tankar kunde dock ej förjaga den oro, som låg i hennes sinne, i anledning af besöket i mor Annikas koja. Hon tänkte en stund på att åt Enevald meddela sina bekymmer, "men ungdom och visdom följas ej åt, och hvem vet om ej han, på sina resor, blifvit fritänkare och börjat förakta de hemliga kunskaperna. Sådant har man sett förr.
I anledning af det utaf Kongl. Kammar-Collegium ifrågaställde förhållande, det möjligen hemmanens skog blifvit anlitad för uppförande af sökandens enskilda byggnader, är af Karlberg den upplysning lemnad, att tvänne af omförmälde byggnader förut befunnits å Kanton vid Drottningholm, hvarest de inköpts af Karlbergs numera aflidne fader, som låtit desamma till Hogsta öfverföra och derstädes uppsätta, samt att den tredje byggningen eller tröskverkshuset blifvit uppförd af timmer, som af sökandens fader upphandlats; till stöd för hvilka uppgifter Karlberg åberopat Kronofogdens i orten vitsord. Då, sedan arrendatorn Karlberg genom en omsorgsfull och ändamålsenlig förvaltning af de lill Hogsta och Norrby hörande serskilde hemman G Stats-Ulskoltets Utlåtande, N.-o i83. och lägenheter, deraf bildat ett sammanhängande och sjelfständigt helt, egendomens fortfarande i sådant skick icke obetydligt befordras genom de af bemälde arrendator utöfver byggnadskyldigheten efter Lag å dessa hemman uppförde meranämnde byggnader, hvarigenom ock, med afseende å egendomens belägenhet nära hufvudstaden, en fördelagtig utarrendering för framtiden kan förväntas, hvaremot det är att befara, att, i händelse samma byggnader borttagas, egendomen komme att sönderfalla i smärre delar, till beskaffenheten lika med vanliga Kronohemman, anser Utskottet otvifvelagtigt att, genom ifrågavarande byggnaders öfverlåtande till Kronan, under åliggande för arrendatorn att, utan förringande af dess laga byggnadsoch underhållsskyldighet i öfrigt, desamma vidmaglhålla, en väsendtlig fördel skulle.
Då sade Njål: “nu kommer det fram, som jag längesedan tänkte, att detta mål faller tungt öfver oss.“ Flose rustar sig och de sina för att anfalla Njål. All den hjelp han påräknat, fick han dock icke. En Ingjald hade lofvat honom bistånd, men till honom kom en dag hans syster Rodny, moder till Njåls oäkta son Höskuld. “Är det sant“, sporde hon, “att du svurit att dräpa Njål och hans söner?“ Han medgaf det. “Stor niding är du då“, sade hon, “då Njål redan trenne gånger räddat dig från fredlöshet.“ “Mitt lif beror på att jag håller min ed“, svarade brodren. “Du torde allt få lefva ändå“, invände systern, “och kallas en bättre man, om du icke sviker den du mest har skuld till.“ Hon tog då upp ur sin påse en blodig och söndersliten linnemössa och sade: “denna mössa bar Höskuld Njålsson, din systerson, då han dödades af Njåls ovänner. Så mycket sämre synes det mig att hjelpa dem.“ Ingjald lofvar, att icke uppträda mot Njål, men vägrar att yppa för honom de sammansvurnas plan. “Då vore jag hvar mans niding, om jag yppade, hvad andre förtrott mig, men väl är det karlaktigt, att jag skiljer mig från de sammansvurna, ehuru jag vet hämnden stunda.“ Rodny gick ned till Bergthorshval och bad Njål taga sig till vara. Förebud kommo. En man gick ute en söndagsnatt nio veckor före vintren. Han hörde ett stort buller. Himmel och jord bäfvade. I vester såg han en eldfärgad ring och i ringen en man på en grå häst. Han red fort och hade i handen en lågande eldbrand och red helt nära honom. Ryttaren var svart som beck och qvad med hög röst: Jag rider hästen, daggbestänkte, med fuktig man, ondt vållande. Eld är i ändan, etter i midten, om Floses råd är det kaflen far. En natt omringades huset af Flose och hans män år 1011.
Anmältes och emottogos 2:ne Kongl. Maj:ts ÖfversteKammarjunkare Herr Friherre Alexander Rudbeck och Herr Grefve Claes Lewenhaupt, af hvilka den förre å Kongl. Maj:ts höga vägnar kallade Ridderskapet och Adeln, att i morgon den 19 dennes, klockan half till 11 f. m., infinna sig i Storkyrkan 318 Den >8 Mars f. m. lill Riksdags-predikans afhörande samt efter förrättad Gudstjenst inställa sig å RiksSalen, för att låta sig RiksdagsBeslutet föreläsas, ocli af Kongl. Maj:t i Nåder hemförlofvas; hvarjemte HerrÖfversteKammarjunkaren bjöd 48 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln samt RiddarhusSekreteraren, alt samma dag spisa middag å Kongl. Slottet. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken anmodade Herrar ÖfversteKammarjunkare, att till Kongl. Maj:t framföra Ridderskapets och Adelns underdåniga . vördnad och tillgifvenhet jemte försäkran om efterkommande af Kongl. Maj:ts Nådiga befallningar. Sedan Herrar Öfverste-Kammarjunkare blifvit på vanligt vis utbeledsagade, tillkännagaf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalkenj att plenum koinme klockan 7 i eftermiddag att fortsättas. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Förstärkta StatsUtskottets, den 17 dennes under N:o 44^ aflåtne, och samma dag eftermiddagen på bordet lagde Memorial, angående verkställd omröstning i fråga om de 70,000 Riksdaler, som blifvit anvisade för KrigsCollegii Departementers materiella behof och Kruttillverknings-kostnaderne. Den 18 Mars f. ra. 3rg Upplästes följande från Yällofl. BorgareStåndet tid efter annan ankomne ProtocolIsUtdrag:
Men kiäre broder här måste herr Celadon sluta sin målning, och med rörda ögon och öfverlycklig siäl trycker jag min vördade broders och väns hand. Måtte vi båda vara lika länge och ljuft upplysta af Amors vackra lågor. Mathias Waldius Bref från Samuel Waldius till hans son Mathias. Min son! Det är svårt at säga huruwida dina sista bref mer chagrinerat eller förbluffat din gamle Fader – jag har i dem ey kunnat kiänna åter min dygdige, flitige och wäl upptuktade son Mathias. Först nämner du ej ett ord om Paris lärde inrättningar och institutioner, och huruwida du frequenterat bibliothéque och auditorier. Jag hade åtminstone väntat, at du hörde le Beau och Capperonier – för at ej tala om alla theologici. Ej heller nämner du et ord om Dr Pique och hans koptiska böcker. Men jag will i det längsta tro det du negligerat dessa ärenden, såsom sjelfklara och tydeliga, men då du väl kiänner din faders intresse för de lärdes arbeten, wore också detta et oskiäligt och underligt procedere. Men hvad skall jag wäl tro angåendes dina itererade bref om penningar. Den 10 Septembris sände jag dig genom Claës Grill & C:o en banco-transitosedel på messieurs Tiroir & C:o Rue Quincampoix, lydandes på 300 livres, och nu önskar du redan lika mycket. Wore hushyran än ofantelig, och matpersedlarne orimligt dyre, skulle det dock tarfwas werkelig intemperantia i ditt vivere för at på detta sätt depencera. Reviderar jag din bifogade räkenskapsbok, tycks den också wara högst förundranswärd. Hvad menar du exempli gratia med »melanges» å pagina 3, pagina 5, pagina 7, et ceteris? Månne Les Melanges de la science et des belles lettres 5 vol. af den lärde abbéen Jerome SaintChose, i hvilket arbete ingå mångahanda artiga och nyttiga extracta och beskrifningar.
F:s tydliga föreskrift, eller tillstyrkt någon öfverträdelse deraf och af andra rikets gällande lagar, eller underlåtit att göra föreställningar emot sådana öfverträdelser, eller dem vållat och befrämjat genom uppsåtligt fördöljande af någon upplysning, då skall Korist.-Utsk:t stalla en sådan under tilltal af Just.-Ombudsmannen inför Riksrätten. » Och vidare heter det: »Skulle Utsk:t anmärka, att Stats-Rådets ledamöter samläldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon föredragande icke med oväld, 440 Den 10 December e. m. nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat, skall Utsk:t då sådant för R. St:r tillkännagifva, hvilka» etc. Här talas ingenting om granskning af statsmedels användande, hvilket deremot förekommer i följande §, som handlar om StatsUtsk:ts gransknings-skyldighet i detta hänseende. I likhet med Gr. Sparre, anser jag, att icke någon småaktig granskningslusta bör göra sig gällande; men då Grundlagen föreskrifver att StatsUtsk:t skall undersöka, huruvida de till hvarje1-hufvudtitel anslagne summor befinnas dragne till andra ändamål än dem, som under samma hufvudtitel höra, eller om något af R. St:r fastställdt anslag blifvit öfver-kridet; — så bör väl ock Stats-Utsk:t icke förhindras att denna sin pligt fullgöra. Detta skulle dock blifva fallet, om icke 76:te §:n R. O. anses böra tillämpas i enlighet med den föreslagna lydelsen.