Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
— 288 — Yäl innehåller 130 § i Kongl, reglementet för Styrelsen vid stationerne af Eders Kongl. Maj:ts Flotta, att en ledamot af bagare-embetet skall vid spanmålsleveranser tillkallas; men då någon författning ej finnes, som bestämmer, huru det bör tillgå, när levereringar af spanmål till Kronans under Stats-kontoret ställda magasin ifrågakomma, och anslag å 7:de hufvudtiteln för ersättning åt besigtningsman, lika litet som för spanmåls-upphandlingsoch bagerikostnader, är uppfördt. utan en dylik utgift, om densamma skulle äga rum, måste, såsom vid ett och annat magasin i landsorten sker, läggas å spanmålen och öka dess värde, får Stats-kontoret, jemte underdånig anmälan, att någon skada eller förlust genom det hittills vid slottsmagasinet å Skeppsholmen brukliga förfaringssättet icke uppstått, härmed till nådig pröfning öfverlemna, huruvida Eevisorernes i ofvanberörde måtto gjorda hemställan må till någon åtgärd föranleda; och lärer för den händelse, att besigtningar å spanmål vid intägt i sistnämnda magasin anses böra för framtiden af en eller tvänne sakkunnige män verkställas, Eders Kongl. Maj:t i nåder anvisa tillgång för kostnadens bestridande, helst denna icke torde böra läggas å spanmålen och såmedelst öka utgifterna å 4:de och öde hufvudtitlarnes anslag för regementen, stater och korpser. Återställande revisionsberättelsen, framhärdar Stats-kontoret med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste undersåter och tjenare, 0. A. TAUVON. A. V. KOCK, C. W. GRÅÅ. O. F. af SILLÉN. Föredragande. 1. s. Per Samzelius, G. W. af Donner. Stockholm den 31 December 1861. — 289 — Öfver-direktörens för Myntocli Kontrollverken underdåniga utlåtande öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid nämnde verks räkenskaper för år 1859.
Det kan icke mycket förundra mig och bor - toS Den 18 November f. ra. de icke heller förundra R. o. Ad., att den siste värde talaJaren ansett för en möjlighet att ledamöter af samma Conselj skulle kunna yttra sig i en alldeles motsatt anda öfver samma mål, emedan, med något minne af hvad som inom detta Hus passerat, man torde få rättvisa Hr von Hartmansdorffs tanke i denna fråga. Men hvad som i detta fall tillförene skett, bör man väl icke tro framdeles alltid skola ske, och det är icke ens troligt, att det kan inträffa. De skäl, som nyss Hr von Hartmansdorff framställde såsom bevis på sin sats, ber jag att få möta med det bestämda lillkännagifvande, att just i fråga om exercis-compagnier och t. o. m. exercis-sqvadroner, har jag inom SlalsUtsk. hört en ledamot af det H. PresteSt framställa sådana naturliga skäl och bevis för nyttan deraf, som icke blifvit uttalade af Utsk:s militära ledamöter. Det är naturligt, att med något begrepp och uppfattning af allmänna frågor, skall en ledamot af hvad Stånd som helst, som likväl är qvalificerad att deltaga i Konungens Statsråd, kunna göra verkliga skäl och bevis gällande inom hvad blanche af Styrelsen sora helst. Det är på grund deraf jag qvarstår vid min tanke, att det vore i högsta grad nyttigt, i händelse man medgåfve tillträde för vissa af Konungens rådgifvare, att sådant medgåfves för alla; och jag kan icke förklara för mig orsaken , hvarföre ledamöter inom de öfriga Stånden och ledamöter af Const.Utsk. skulle fästa en så uteslutande vigt derpå, att blott de föredragande depart.clieferne må erhålla tillträde inom Stånden.
Prosten Balthasar besvarar handtryckningen med förnöjelse. Erinringen om dödens närhet har gjort den verkan han beräknat, delinkventen är uppskakad, nu gäller det att begagna sig af ögonblickets fördel, i enlighet med utkastet. – Om ni vill vara tillgänglig – säger han innerligt – för den tröst, jag tror mig kunna lofva er som den enda sanna, så får ni icke falla på den olycksaliga idén att vilja dö som en filosofisk hjälte. Svårligen skall ni också kunna utföra den rollen ända till slutet. Om ni än kunde tvinga er själf så vidt, att ni hölle god min i det yttre, skulle ert mod dock i verkligheten svikta. Ståndaktighet och ro i dödsstunden är helt visst uteslutande ett godt samvetes arfvedel. – Jag har hittills – genmäler Struensee med fattning och värdighet – varit ståndaktig under alla ödets tillskickelser, och skall, i enlighet med min karakter, icke kunna dö som en hycklare. – Hyckleri – extemporerar prosten – skulle i ett sådant ögonblick vara ännu värre än tillkämpad ståndaktighet, fast sådant ju också vore ett slags hyckleri. Men jag begär intet hyckleri af er, min käre grefve, jag begär blott, att ni skall skiljas hädan med vördnad för Gud, med synbar förnimmelse af evighetens närhet och med erkännande af hvad orätt, ni begått. Först då vore ni mottaglig för den tröstens sötma, till hvars källa jag gärna vill föra er. – På den ståndaktighet, ni hittills tror er ha visat, kan ni i detta fall icke förlita er. De oangenäma upplefvelser, ni hittills haft – sjukdom och umbäranden eller slikt – kunna ju icke förliknas vid det, som väntar er nu. Men kanske gör ni er ännu förhoppningar? – Nej – säger Struensee och skakar sitt hufvud – jag gör mig alldeles icke några förhoppningar. – Så betraktar ni åtminstone icke er död som helt nära förestående, ni vet icke bestämdt när slutet kommer.
Förordning angående jords eller lägenhets afstående för allmänt behof: II. 299. — N:o 22, i anledning af de under åren 1863 och 1864 verkställda revisioner af Stats-Verkets m. fl. allmänna fonders förvaltning under åren 1861 och 1862: II. 560. — N:o 23, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Andra Hufvud-Titel: II. 560. — N:o 24, angående regleringen af utgifterna under Riks-Stateris Tredje Hufvud-Titel: II. 560. — N:o 25, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående med Frankrike afslutade Handelsoch Sjöfarts-traktater: II. 599, 600. — N:o 26, i anledning af Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition, i fråga om införsel lör skatterätts-fordran i krono-säteriet Olstorp i Skaraborgs Län: II. 613. — N:o 27, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående restitution af ett utaf Häradsskrifvaren J. A. Lindgren till Stats-Verket inbetaldt ersättnings-belopp: II. 613. — N:o 28, angående nedsättning af räntan för Trysunda fiske eller detsammas afträdande till Kronan: II. 613. — N:o 29, i fråga om upplåtelse af mark till staden Landskrona från det Landskrona fästning tillhörande område: II. 613. — N:o 30, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående eftergift af 1863 års arrende för Kungs-ladugården Åhs kloster i Hallands Län: II. 613. — E — 45 Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — Nio 31, i anledning af Kongl.
Sedan, uti en af E. K. Maj:ts Befallningshafvande i Wermlands Län till E. K. Maj:t öfverlemnad skrift, Christinehamns Stads och Warnums Landsförsamlingar, hvilka tillsammans utgöra ett pastorat, i underdånighet anhållit, att, med afseende på de stora kostnader, uppgående till 288,016 R:dr R:mt, som bemälde församlingar fått vidkännas för uppförande af ny gemensam kyrka i Christinehamn, E. K Maj:t måtte lill Ii ejie di lia:is-UtskällaIs Förslag lill ttuderd. Skrifvelse. JX:n 157. 23 Rikets nu församlade Ständer täckas aflåta nådig Proposition om anvisande åt församlingarne af ett låneunderstöd å 75,000 R:dr nämnde mynt, att återbetalas, antingen, i likhet med det lån sorn vid 1844 års riksdag blifvit för samma kyrkobyggnad beviljadt, genom erläggande af 5 procent årligen, deraf 3 proc. såsom ränta och 2 proc. till amortering af kapitalel, eller ock under iakttagande af de vilkor, Rikets Ständer kunde komma alt för dylika lån bestämma, hvarvid likväl församlingarne framställt den önskan, att ifrågavarande lån måtte under de första åtta åren få ränteoch amorteringsfrilt innehafvas; så har E. K. Majit, i betraktande al de betydliga uppoffringar, Christinehamns och Warnums församlingar för omförmälde nya kyrkobyggnad sig åtagit, behagat, genom nådig Skrifvelse af den 17 November sistlidne år, meddela Rikets Ständer berörde framställning, lill del afseende Rikets Ständer kunde finna sig föranlåtne att derå fästa. Med anledning häraf hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft denna fråga och dervid, bland annat, inhemta!, hurusom E. K.
Vill man ge sig in på fantasiens område, så kan man då komma till hvilket resultat som helst. Man kail då med mera skäl såga att som menskliga upfinningsförmågan alltid är tillreds med nva upfiningar, så torde man om 200 år till krigsfartyg använda annat byggnadsämne än ek; måhända jern. Riksdag talade redan en motionär om att fartyg voro byggda af jern och att man ej behöfde ek; hvarpå StatsUtskit svarade: » -— samt nyare tiders försök att af jern allena »sammansätta fartyg, vid praktiskt användande, undertryckes, ej »blott af den dermed förenade utomordentligt dryga kostnad, men »ock af det större äfventyr, som med begagnandet af sådane fartyg »är oskiljaktigt, enär den minsta läcka, hvilken ej genast uptäckes »eller kan botas, oundvikligen drager skepp och besättning till hafsbotten;» —- Detta skedde 1829, och hvar och en inser att de skäl, som då anfördes, för närvarande icke gälla. Det är ju möjligt att om 200 år endast jernfartyg byggas. Jag tror derföre ej att det är 92 D eli 10 Mars e. m. lämpligt att ingå på funderingar om hvad sorn skall hända, och jag kan på samina gång ej finna att Utsk. afstyrkt ekplanteringen, ruen man har afstyrkt användandet af Leckö utaf många skäl. Man kar ogillat det anförda skälet af vindarnes häftighet och åverkan derstädes. Om man likväl betraktar kartan öfver Leckö, skall man verkligen finna att fälten ligga öppna för vindarne. Orsaken hvarföre detta togs in i Betänk, var den, att det yrkades af en Utsk:sledamot, som sjelf är botanist, nemi. Doktor Gumaelius, och som påstod att, denna omständighet var cn af de hinderligaste för ekens trefnad. För mig står det qvar som något oförklarligt, att man 1860 skulle gå in på det förslaget att plantera ek på den mest bördiga åkerjord, då hela landet ligger öppet för detta ändamål. Det finnes nemi. många andra ställen, som kunde dertill användas.
Och att derföre äfven alla den lagliga fattigvårdens juridiska tvångsinrättningar äro opraktiska eller för det praktiska lif vet odugliga och samliällsförderfliga, det har redan i andra länder visat sig tillräckligen i en sorglig erfarenhet. 1 England — man läse derom DuchateVs och Naville’s af franska akademien prisbelönta och i en svensk öfversättning sammandragna afhandlingar om “fattig *) Profetiska äro i det hänseendet Kejsarens ord hos Tacitus: “Languescet industria, intendetur socordia, si radius (hominem) ex sr metus ant sjus, secil ri omnes aliena subsidia exspec. tabu.nt, petere pecunias coeperint, singuli numquam exsaliabuntur, respnblica deficict.“ •20 Lagsamt Allm. Besvärsock Ekon.-Utskottens Betänkande, M 20. vården i alla dess rigtningari England, den legala fattigvårdens och fattigtaxornas födelsebygd, der afgiften för fattiga redan år 1680 lärer stigit till ungefär 16 millioner francs, hafva fattigafgifterna sedermera uppgått öfver 370 millioner, och skola nu motsvara mera än hälften af samtliga statsutgifterna, då national-skuldens räntor afdragas. Dermed liar dock icke fattigdomen blifvit hotad, eller antalet mindre af behöfvande, utan tvärtom antalet af behöfvande och understödda i än större proportion, än afgifterue, förökat sig, så att de numera väl utgöra nära en tredjedel af hela befolkningen. Och naturligt är det, att på sådant 'sätt fattigdomen allt mera öfverflyglar förmögenheten, så att denna blir allt mindre tillräcklig och med tiden oförmögen att fylla fattigdomens alltjemt växande behof. Så skola ock redan i samma England, enligt hvad de Kongl.
\ E n studie efter bibeln af Jfat7L: ilcZa Boos. Haft. FRIDEBORG t Hiift. Wadstrrqiirn, lned bidrag af, flera forfattare. Rilit illustreraci Kart. : klotl? Frhn Rysslands stepper. Iiristliga berattelser af B w s t Rc7inaiZl. ' Heft. 75 ore, kart. Varde Uus, lllustrerad missionskalender tdr 1897. af Docenten A. lCoZ ' ~) ?.od+~, rned bidrag af flera forf. Haft. Idun fttwkhohn. N:r 46 (256) Prenumerationspris pr år: Idun med Modetidning ocb kolorerade p l a n s c h e r kr I d u n m. Modet, u t a n kol. pl. By ra: Klara v. Kyrkogata (Aftonbladets n y a Redaktör och 7. 2 tr, hus.) P r u n u m e r. sker i landsorten ä potrta n s t a l l, i Stockholm h o s redaktion T r ä 3 a s ä. b y r å n kl. jet gör godt att se, verklig och obestridlig förtjänst, som anspråkslöst gömt sig undan, dragés fram ur en undanskymd tillvaro för att erkännas och belönas. Man kan måhända tycka, att denna naturliga handling af billighet och rättvisa ej skulle behöfva tjugufem å r för att vinna verkställighet, och det vore nog för alla parter bäst, om detta erkännande kunde komma förr. Men D ä r man är dömd att, som ryssen säger, » äta körsbär med de store », bör man vara nöjd, om man får ett och annat bär med och slipper att uteslutande hålla sig till kärnorna. Särskildt vid en lyrisk scen, där en eller flere större stjärnor lysa med ett så starkt ljus, att de fördunkla de smärre, behöfves det för dessa smärre åratal af arbete, innan deras mödor och förtjänster blifva observerade. Där Vid vår kungliga opera firades nyligen en artist, hvars förtjänst i främsta rummet bestod i ett ärligt, samvetsgrant och anspråkslöst arbete i den lyriska konstens tjänst. Och detta arbete 12-1. Allra. Telef.
Sala. Assan. Kent. Winga. Randers. Kamin. K y m e n e. Parma. Madras. Uppland. Nain. Og. Aden. Kemi. Elbe. M a r o c k o. Orleans. Lidan. Tenö. Mandal. Uler. Warna. Wismar. Lima. Seine. Altona. Juras. Omsk. Assens. Sedan Lena Verdun. Kabul. Drau. Erivan. Chile. Ida. Åland. JNerike. Marne. Marly. Lofö. Kina Tarn. Å b o. Kasan. Ingarö. Tarta-iet. Ösel. K o m o. Oder. Jena. Inn. Para. Mörrumså. Dessau. Adelsö. Delsb o. Aar. Arvika. Mexiko. Kansas. Korsika. Posen. Ljusterö. Malmö. Don. Gestilren. Norge. Örebro. R i o. Akaba. Kaffa. Taberg. Tibet. P ' orsvik. Bergen. Siena. Dekan. Natal. Hammar. Vormen. Fånö. Österrike. Södertörn. Trior. Main. Vestervik. Reval. Åre. Jemtland. Nebraska. Oman. Germanien. Unden Kapri. Särö. Tiber. Gefle. Tabor. Odessa. Florens. Nil. Valetta. Manila. Kartum. R a m a. Ramnäs. IngeriB.-inland. Idun PRENUMERATIONSPRIS PR ÅR: IDUN - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. IDUNS MODETID. DTAN PL. REDAKTÖR UTGIFNINGSDAGAR: KR. KOMMISSIONARER EYRÅ OCH EXPEDITION: KLARA S. ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLDELES SÄRSKILDT FÖRMÅNL. VILLKOR. STOCKHOLM, LÖSNUMMERPRIS: 8 ÖRE. HELLBERG TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. : AMERIKANSKA MÅNGMILLIONÄRSKOR 1.
Huruvida människorna utvecklat sig ur något högre apsläkte äller haft en med de högre aporna gemensam stamfar äller om den gemensamma stamfadern för apor och människor såväl som för alla varelser varit en urcell, må darwinister och antidarwinister tvista om. Fostret lär ju dock i moderlifvet undergå en något liknande utveckling som en möjlig släktenas utveckling från urcell till människa — och om denna fostrets utveckling i moderlifvet också icke betyder att människosläktet successive genom allt högre djurstadier utvecklat sig till hvad det är, kunde det dock möjligen gifva en antydning om att samma egenskaper, som utmärka de fosterlifvets olika utvecklingsstadier motsvariga djursläktena, ingå i den mänskliga organismen. Erinrar man sig sedan atavistiska egenskapers äller beskaffenheters nyckfulla uppträdande hos vissa individer af samma släkte, som äljest icke synbart besitter dem, äfter att helt och hållet hos en lång rad af förfäder hafva varit latenta, och antager man vidare, att än den ena än den andra atavistiska egenskapen äller beskaffenheten uppträder hos olika individer af samma släkte, kunde man kanske få någon föreställning om orsaken till den icke sällsynta iakttagelse människor tro sig göra af en viss likhet hos en person med en äller annan djurtyp. Denna likhet består antingen i hufvudets och gestaltens form, kanske ibland åtföljd af en konstant skymt af likhet i ansiktsuttryck samt i sätt att röra och föra sig, äller ock enbart i detta ansiktsuttryck och detta sätt att röra och föra sig, vare sig för ett visst tillfälle äller för längre perioder. Den förra likheten synes mera vara en medfödd, den sednare mera en förvärfvad. Det synes som man sedan urminnes tider haft känning af denna människans likhet med djurtyper. I gammal och ny tid hafva t. ex. djurnamn brukats om människor. Man erinre sig uttryck som dessa — “gån och sägen den räfven“ (Jesus af Nazareth om Herodes, Lukas 13: 32) — “Lejonet af Juda“ — “vid ett sto för Faraos vagnar liknar jag dig, min älskade“ (Höga visan) — “si skön är du, du dufvoögda“ — “min vän är lik ett rådjur äller en ung gazell“.
"Har för gästgifveri å landet rättighet till bränvins-utskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd, må den icke kunna för gästgifveriet åter förvärfvas. Gästgifvare xnå dock kunna för sin person vinna rättighet till bränvins-utskänkning, på sätt i 14 § medgifves.” 342 Prot.-Utdrag den 5, 8 och 9 Augusti i854. § 22, bifölls med den förändring, att i i momentet efter ordet "fråga,” infördes ordet "att", samt i 2:a momentet orden '14 dagar" infördes i stället för ”4 månad,” och slutorden ”till den, som eger kronö-utskylder uppbära,” uteslötos. § 23, ansågs böra erhålla följande lydelse: "Utaf den kannetals-afgift, som inflyter för minuthandel med och utskänkning af bränvin, vare sig i stad eller å landet, insattes 1 i Landtränteriet för Hushållningssällskapets räkning, för att af detsamma förvaltas och användas till ändamål, som för länet yltiga äro,’’ "Af den kannetals-afgift, sorn i stad inflyter, tillfälle de åteerstående $ staden; men af den, som från socknar å landet ingått, aflemnas de $ i Landtränteriet, hvarifrån det för hela länet sammanlagda beloppet fördelas på dess samtliga socknar, i förhållande till hvarderas folkmängd, Skulle Pröfnings-kommitté tillstyrka, och Konungen bifalla, att län för sådant ändamål indelas i distrikt, af hvilka dock hvartdera bör innefatta minst ett fögderi, utdelas, likaledes efter folkmängden, de (rån distriktet influtna f emellan dess samtliga socknar. Hvad stad eller socken sålunda tillfaller, användes till kommunala behof inom staden eller socknen." ’7 Stockholm tillfälle hela kannetals-afgiften staden." § 24, ansågs böra blifva så lydande: "A landet vare minuthandel med eller utskänkning af bränvin förbuden på eller invid det ställe, der auktion, marknad eller mönstring med beväringsmanskap hålles, eller der menighet för krono skjutsning eller skallgång samlad är."
Ått de sammansatta draga någon Införsel-Tull må vara tillbörligt, enär de fleste sådane kunna, måhända med större säkerhet, i afseende på varans beskaffenhet, inom Riket tillverkas, så snart tillgång finnes på de enkla, och de, som måste införskrifvås, i allmänhet tillverkas vid fabriker, hvarföre äfven prisen derå äro jemförelsevis låga. Då likväl den ringa inkomsten af åtskilliga Apothek i landsorterne ej tillåter deras innehafvare att underhålla ett dyrbart laboratorium, der sammansatta apotheks-varor kunna beredas, och några bland dessa, såsom t, ex. aetheriska oljor, Ghina-salt m. fl., skulle blifva alltför dyra, om de blott till en ringa qvantitet tillverkades, samt derföre af alla förskrifvas, anser jag införsel-tullen derå ej böra bestämmas högre cin 10 procent. För tull å de enkla bar jag deremot icke funnit något gällande skäl. Medicin al-taxan ändras årligen af Kongl. Sundhets-Collegium efter det Bih. till R. St. Prat. i8fo. 5 Sami. 1 Jfd. 22 Häft. 1 2 Bil. till Bevillnings-U t skottets Utlåtandes N.o 3o. gångbara priset å droguerne, och höjes följaktligen i den nion dessa genom tull ejler annan orsak fördyras. Ännu har likväl icke vattenkuren förmått göra medicamenter till lyx-artiklar, och bland de svagheter, som kunna blifva föremål för beskattning, kan jag icke räkna svag helsa, hvarföre jag vördsamligen tillstyrker tullfri införsel af enkla Apotheks-varor. bj) Fläsk. Enligt det Commerce-Collegii underdåniga Berättelse om Sveriges Utrikes Handel och Sjöfart bilagde Utdrag af General-Sammandrag öfver Rikets Import och Export år i838, hafva under samma år 6,2 23 i Lisp. fläsk blifvit till Riket införda och torde deraf synas, att denna nödvändighets-'}ara icke i tillräcklig mängd inom landet produceras, hvarföre jag anser den af Utskottet derå föreslagne införsel-tull af nära 45 procent vara för hög.
Hon sade intet om, att hon i förgår föreslagit Helena att gå och se, hur Hedvig skulle få det, och denna då helt kort svarat, att »det kunde hon tänka sig. — Det ringer, sade Hedvig, där hon satt och lekte värdinna vid frukostbordet, iklädd en ljusblå morgonklädning och med en liten tresnibbig spetslapp, som skulle föreställa en mössa, kokett fästad på det blonda håret. — Det är väl någon af bröllopspresenterna, som kommit för sent. Nej, det är väl inte möjligt! Klaes reste sig häpen och kramade ihop servietten i handen. — Faster Helena! utbrast Hedvig och rodnade, generad att bli så där öfverraskad. — Ja, mitt kära barn, jag ville allt se, hur du hade det, innan jag for. Fortsätt för all del, käre Klaes. Jag äter med, så stör jag mindre, än om jag bara tittar på. Du kan ge mig en kopp te, Hedvig, jag har varit uppe sedan klockan sju och packat, så jag är riktigt hungrig igen. Sedan gå vi brandsyn. Det var ett förtjusande rum! Man ser, att man är hos en konstnär! De där draperierna har inte någon tapetserare hängt upp! — Det var roligt, att det märks. Nej, dem har jag spikat själf. Och så gingo de genom hela den lilla våningen. Helena var förtjust, alldeles förtjust. — Jag tycker bara inte om att ha’ den här taflan i mitt hvardagsrum, sade Hedvig, men Klaes påstår att den är så bra, så den får väl sitta. — Det är Wirén ser jag, jo, den är charmant. Han målar sällsynt läckert. Hvarför skulle den inte få sitta kvar? Det är inte möjligt, — därför att den är lite naken. Nej, kära Hedvig, inte får man vara pryd, när han är en konstnärshustru och för resten, sådant där är ju på sätt och vis en konvenanssak, allt beror på ögonen, som se. Klaes ögon sågo mycket förvånade ut. Det var just vis à vis denna fråga, de drabbat ihop för ett par dagar sedan, och då hade Helena varit alldeles ofantligt höghalsad. Fruntimmer voro så obegripliga och den här var nästan väl mycket stämningsmänniska.
Ståndet meddelad, ansågs Memorialet N;o 102 ej fordra annan åtgärd, äa att läggas till bandlingarne. Från Vä Ilo fl. Borgare-Standet. S. D, Föredrogos å nyo Banco-Utskottets Betänkanden och Memorial: N:o 97, i anledning af motion, angående dels inskränkning af utgifning af smärre sedlar från Banken, dels inlösen, förskottsvis, genom Banken af Provincialoch Actie-Banker smärre sedlar, bifölls; N:o 98, i Vrot. Utdr. d. 5 Mari 1535. 3 anledning af motion, med förslag till reglementariska föreskrifter, angående sedelstockens framtida beräkning, återremitterades; N;o gg, med förslag till förändrade stadganden uti 3:dje Afd. af Art. 3 i i83o års BancoReglemente, bifölls; och N.*o 108, med förslag till reglementariska stadganden, motsvarande 4:de Afdelningen af Art. 3. i 1830 års Banco-Regleinente, återremitterades. S. D. Föredrogs Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, af af den a/(. sistl. Januarii, angående Djeknepenningarnes upphörande, samt den så kallade Sterbhus-afgiftens erläggande i slätterne Stockholm och Götheborg; lades lill handlingarne. S. D. Föredrogs å nyo Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 53, i anledning af Riks-Ståndens olika beslut, angående föreslagne förändringar i 3f!och 4 Artiklarne af Bevillnings-Förordningen. Ståndet vidblef sitt beslut, angående Bevillnings-Förordningens 166 godkände voteringspropositionerne och lät bero vid hvad Utskottet i Memorialet N:o 53 i Öfrigt hsmslällt. Fran Hedervärda Bonde-Stanbet. S. D, Föredrogs å nyo och lades till handlingarne Constitulion\- ZJtskottets Memorial, N:o 86, angående Herr J. M.