Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
STOCKHOLM, tryckt i Ecksteinska Boktryckeriet, 183g. % N:o 34. Ankom till Éxped. Utskottet d. 29 Maji 1829. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottens Betänkande N:o 6, rörande väckt fråga, att Rådstufvuoch Kämners-Rätter må erhålla exemplar af utkommande Författningar; äfvensom Kämners-Rätterne må tillhandahållas den så kallade Författnings-Samlingen. Till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskotten har ofvanstående Betänkande blifvit åter-remitteradt, på grund af följande dervid gjorde anmärkningar: Hos Höglofb Ridderskapet och Adeln har Herr Rosenbladj Bernhard , i anledning af Utskottens Förslag, att årstrycket måtte utdeJas till alla Autoriteter, på sätt som före Författnings-Samlingens utgifvan Bih. t, R, St. Prat, 1828 och 1829, j Sami, 2 Afd. I i3:de H:t. 2 Lagsamt Allm. Besv.o. Oec. Utsh. Uti. N.-o 3^. de egde runi, hvarigenom utdelning af nämnde Samling skulle kunna anses mindre behöflig, uti skriftligt anförande yttrat sig visserligen ej hafva något att erinra dervid, att rättelse må ske i Samlingens långsamma utgifvande, orri dermed tillgått mindre ordentligt, samt att det måhända vore lämpligt, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t framställde underdånig anhållan om reglering af Författnings-utdelningen i allmänhet, på det, efter pröfning af förhållandet och orsakerna till dröjsmålet, de åtgärder till rättelse och conlroll för framtiden måtte vidtagas, som sakens vigt fordrade. Men detta ändamål skulle icke kunna, på sätt Utskotten hemställt, vinnas genom årstryckets utdelande på gamla sättet.
M. fiambära sin tind. önskan, att båtsmans-vacance-afgiften för de, innan återuppsättningen, vaeanta landtroturna inom hela bålsmanshållet, som nu ingår till statsverket, må öfverflyttas till fjerde hufvudtiteln och begagnas lill anskaffning af båtsmans-utredningspersediarna koj och täcke; samt att, om någon större summa till detta ändamåll skulle erfordras, H. M. behagade låta utsträcka vacance-liden så mycket längre, som behofvet möjligen kan erfordra. Men som den första utgiften skulle blifva alltför betungande för Staten, skola de kojer och täcken, som måste åtfölja hvarje båtsman vid uppfordringen, a fl emnås till Kronans förråd vid den station, dit karlen uppfordias. Vid de compagnier, der rotehållarne ej bestå klädespåse, måste en sådan af dem, likasom vid roter.-compagnierna bestås, i stället för koj, som dertill varit begagnad.” Den sednare punkten har afseende på klädespå&arua. lJ c ii 5 S c f t c ni ber f. ni Det är nödvändigt att båtsmannen bär sin klädespåse för att deri kunna förvara sina kläder. På dessa skäl anhåller jag oin återremiss, och får tillägga att jag är benägen ali bifalla alla andra framställningar i Utsktns betänk., svnnerligast den, som rörer en und skrifvelse till K. M., om öfverenskommelse!s träffande med rotehåliarne om beklädnadens anskaffning af Kronan, hvarigenom denna beklädnad ldef bättre och fullständigare samt erhöll en nyttig likhet, och att således rotarne skulle bidraga med lika mveket som bätsmansbeklädnaden hittills efter markegången kostat dem. Detta förslag är nyttigt och sifver ett stöd åt Regeitn, som lange arbetat på att i delta fall kunna åstadkomma en förbättring.
Utskottet har, vid pröfningen häraf, granskat de flere Författningar, rörande denna fråga, sorn tid efter annan, blifvit utfärdade; och da Utskottet äger full kännedom derom, att den ålagde skyldigheten, att fortskaffa Bref och orffres inom Regem.enterna, ofta är i icke ringa rann betungande, så har Utskottet, med iakttagande af de serskilda omständigheter, sorn härvid förekomma, bemödat sig att uppfinna sådana grunder vid fördelningen af denna skyldighet, sorn i möjligast ö måtto böra uppfylla rättvisans och billighetens fordringar; i hvilken afsigt Utskottet nu får föreslå, att när ett helt Regemente är commenderadt och från hemorten uppbrutit, Rotehållarne för samma Regemente ej irra kunna förpligta* att fortskaffa bref eller ordres, enär de hvarken äro härtill igenom något stadgande förbundne, ej heller under Soldatens bortovaro åtnjuta någon förmon, som kan tala för billigheten af ett sådant ökadt besvär, och att Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i nämde fall böra om, fortskaffane p2 Besv. och Ekon. JJtsk.
Kan ej skiljas hvilkendera dertill vållande varit, dole dä ansvaret». ansvaret. På lika sätt straffas ock underlåtenhet af hvad i afseende å chartering af Private Assignalioner och öfrige i 7:de §. Side Mom. omnämde mynlrepresentaliv,. föreskrifvet är. §• r5. Då, enligt hvad Utskottet har sig bekant, stämpling af Handlandes egne Vexelblanquetter eger rum i Götheborg, men något stadgande om controlen dervid ej finnes i Författningen intagit, ehuru Kongl. Majrt, genom Nådige Bref af den io Nav. 1813 och 12 Maji 1824, foreskrifvit sättet derföre, har Utskottet ansett att i denna §:s 1 Mora. borde inflyta, att med stämpling af sådana blanquetter, så väl i Götheborg, sorn andre Städer, der vexelslut göras, och en tillåtelse till egne blanquetters stämpling således är möjlig, skall förhållas på sätt ofvanhögstberörde Kongl. Bref innehålla.
Finner nämnde Embetsman desse Företag wara af en wädlig riktning eller omfattning, eller grundade pä »wista eller otilräckliga medel, at dem utföra, tilstyrke han jemwäl, at Konungen wille kalla, til et Krigs-Räd deröfwer, Twäfine eller flere af de närvarande högre §90 Den 8 Junir. högre militairs Embetsmän; Konungen dock obetaget, at ä denna tilstyrkan och, ber den bifalles, ä KrigS-Rädets til i^ococoii anförde tankar göra det afseende honom godt synes. tz. 16. Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, -vräng-visa och orätt hindra och förbinda , ingen förderfwa eller förderfwa läta til lif, ära, personlig frihet och -välfärd, utan han lagligen förwunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända läta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordmng Sweriges Lag och laga Stadgar föreffrifwa; ingens fred i dest hus störa eller störa lata; ingen ifrän ort til annan förwisa; ingens samrvete twinga eller twinga läta, utan skydda hwar och en -vid en fri utöfning af sin Religion, sa widt han derigenom icke storer Samhällets lugn eller allmän förargelse ästadkommer Konungen läte en hwar blifwa dömd af en Domstol, h-varunder han rätteligen hörer och lyder. §. 17. Konungens domsrätt stall updraqas Tolf af Honom utnämnde lagkunnige Män, Sep Frälse och Sep Ofrälse, hwilke fullgjort hwad Författningarne förestrifwa dem, sorn uti Domare Embeten mä nyttjas, samt i sädane wärf adagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. De kallas fu8titius-Räd och utgöra Konungens Högesta Domstol. §. 13. Den 2 IlMik. §. 18. Denna Högsta Domstol tilkommer det afwen at uptaga och afgöra alla Ansökningar, at Konungen mä bryta Dom äter, som wunnit laga krafts eller återställa laga tid, som försuten är. §. 19.
Kan icke en alltför vkldsam försakelse, - en försakelse af det som blifvit mitt väsendes medelpunkt - knacka själfva lifskraften och sedan göra mig oduglig till det, livartill Gud ämnat mig? Eller gifves det något annat satt - en, högre väga - att finna sig själf, att blifva det, hvartill jag behöf ver inin personlighets alla krafter? J a, Kristus hade sj alf sagt det: den soin vill behålla sitt lif han skall mista det. Var således den högre vägen, den på hvilken inan behåller sitt lif, var den försakelse, uppgif vandet af det egna j aget, dödande af sj alfviskheten? Men hvad a r sjalfviskhet, och hvad ar ett rättmätigt kraf på lycka? Hvem kan lösa den frågan? Icke den som är midt inne i striden och livars hela va.relse ropar på lycka, soin en hiingrande på bröd. Hon kunde icke sluta sina ögon på hela natten. I timtal satt hon med hiifvudet stödt i handen och grubblade. Så gick hon fram till fönstret, öppnade det ocli stod dar kvart efter kvart och blickade ut i den ljusa vhrnatten med dess bleka, flämtande stjärnor. Allt var så tyst i trädgården. framför hennes fönster; icke ett löf rörde sig, hela natiireii slumrade. Endast vårens drömmar, tycktes susa i luften, tycktes hviska ur skogens djup, därifrån allt emellanåt hördes nhgra vemodigt lockande fågeltoner. Naturens skönhet grep Hedvig ined en styrka, som nästan smartade henne. Stora tårar kommo i hennes ögon, en brännande oro genomilade henne, så att lion tyckte bröstet ville sprängas häraf. Hon visste att han, liksom hon, vakade med sina tankar, och i det öfverspanda tillstånd hvari lion befann sig, tyckte hon sig flere ganger förnimma ljudet af lians stamma, höra honoiii liviska hennes namn med detta tonfall, soin koni alla liennes hjärtas strängar att dallra. Försaka honom? O nej, o nej! Först han - sedan Jane!
Det är således icke hemmansklyfningen sorn verkat den oreda som jag omnämt och hvaraf man nu anser sig besvärad; det är landets fördelning i hemman, samt författningar som inskränka äganderätten af jord, jemte dem hvilka inskränka rättigheten att sig försörja, som åstadkommit det öfverklagade tillståndet. Sednare skiftesstadgan är i detta afseende dock den liberalaste af alla, och vöre grunden för all delning ej hemman utan blotta besuttenheter såsom hemmanen först voro; så gick Svenska jorden på tid lill lika cultur och ägdes med lika säkerhet, som jord i andra länder, der folkmängd och jordens klyfning och förbättring, länge redan hållit steg med hvarandra. Alla inskränkningar i menniskornas verkligen medfödda frioch rättigheter, att sig föda och sig välstånd om möjligt bereda, okar den redan talrika menniskoklass, sora redan saknar ett hem och snart derefter anser sig icke heller äga något fädernesland. Att drifva dessa menniskor författningsmässigt till andra näringar än jordbruket, har icke lyckats, äfven der öfverflöd af capitaler kunna framkalla nya industriföretag i mängd. Yår jord kan deremot föda sine odlare äfven i denna bergiga province, så vida odlarnes håg bibehålles, och deras industri ej inskränkes, utan får taga den rigtning naturen och localförhållanden föranleda. Vid fråga om sådane inskränkningar, gäller det väl eller ve för en folkklass, sora redan är talrikare än de klasser, hvars fördelar man sökt bereda. Att låta dem som i dessa afseenden äga olika interessen tvista sinsemellan enskildt när de finna sig dertill befogade, är visserligen det säkraste, blott man beredt dem utvägar att på laglig väg slita tvisterne. Gud förbjude att de skulle Slå i massor mot hvarandra, ordningen komme då till dera som liittintills stått tillbaka, att göra sina anspråk gällande mot dem, hvars rättigheter icke saknat förespråkare på de förras bekostnad. Omständigheten, att från ålder större delen af skatterne drabbat jordbruket, kan äfven tillskrifvas hemmansindelningen.
Vid andra uppbördsstämraan synes hvar och en kunna infinna sig, och oni han betalar, får han säkerhet genom qvitto och häradsskrifvarens annotation, hvilket deremot icke kan ske, om indrifningen skall verkställas i gårdarna. Man mäste vara ganska litet bevandrad med förhållandet i landet, om man ej inser detta, och då R. St. begärt den nu gällande författningen på försök, synes det vara grannlaga af embetsmännen, att de önskat, att R. St. äfven måtte yttra sig öfver verkan deraf. Emedlertid instämmer jag, i anletln. af Fril). Cederströms anmärkning mot ordet: åklagare, i begäran om aterremiss. Frih. Hamilton: Det ari anledning af tvenne yttranden af Hr v. Troil, som jag begärt ordet. Den värde talaren har sagt, att som besväret med uppbörden tillkommer Kronans tjenstemän, icke R. St., borde vi ej befatta oss dermed. Jag bekänner, att jag icke kan inse denna skillnad emellan statens tjenare; men om för de tjenstemän, som jemte uppbörden hafva befattning med tillsynen öfver lagarnas helgd och den personliga säkerheten, tiden skall upptagas med resor till dem, som tredskas att erlägga sina utskylder, synes mig ett sådant förhållande olämpligt. Samme talare har äfven sagt, alt han icke vet, hvartill de skattskyldigas vandringar till uppbördsstämma)) och dermed förenade kostnader skola tjena. De leda dock till ordning i uppbördsverket och den säkerhet för de skattskyldiga sjelfva, att indrifningen icke behöfver öfverlemnas åt en kronorättare, som kan slarfva bort hvad han uppburit; och hvad kostnaden angår, tror jag, att de i högre grad förorsakas just genom fogdens resor. Här är för öfrigt mindre fråga om det fattigare folket, som merendels, så långt tillgångarna medgifva, skicka sina utlagor genom andra till uppbördsmöte^ utan isynnerhet om den förmögnare allmogen, som har den högfärden att fordra, det kronobetjeningen skall komma hem till dem för att få penningar, men kanske tillika ovett. Frih. Cederström: Det må vara Gr.
Anni. d. 8 November i8rc>, och befallning härom utfärdad till Stats-Contoiret, som tillika borde yttra sig i afseende pä werkställioheten74. — angående försöks anställande till Sillfiske pa djupet genom ett därtill inrältadt Bolag. Anm. den 14 November 1810 och Landshöfdingen i Götheborgs och Bohus Län anbefalld att, efter wederdörandes hörande, förestå sa wäl Privilegium och Bolags-Reglemente, som medlen till företagets befrämjande. Defia förslag föredrogos i Allmänna Beredningen d. 4 Oct. »ku och i Stats-Rådet d. -z s. m-, och skulle med bestulna förändringar af trycket utfärdas. Den az April. rsg rs. Riksens StanderS uuderdäniga Skriswelse ined swar pä Kongl. Maj:t§ Nåd. Proposition angående Allmänna Magasins-Inrättningen. Anm. d. 14 Nov. l8oo och remitterad till Stats-BeredningenDesi, ester wederbörandes hörande, afgifNe ukläkande föredrogs den 7 November r8.r, da Kongl. Majtts Nädiga bestut fattades i detta och dermed gemenstap ägande ämnen. 6. — med anmälan att de, till Jernwerks-rörelsens understödjande medgifwit en förlängd tid föe belöningen i Banqven ä metall-effecter. Anm. d. 14 Nov. i8>c> och lagd ad acta. 77- Riksens Ständers underdåniga Skriswelse till swar a Nådig Proposition angående Bränwinsdranningens utöfwande i Carlscrona genom ett Bolag och i ett enda sammansatt werk.
Bifölls. Zerr bloräsnllolps, ^näerg: Detta Betänkande innehäller twännc delar. Den ena angar Liden hwarifrän den nya Staten stall begynnas, hwil ken nu är bifallen. Den andra rörer en underdånig anhållan hos Kongl. Majtt om indragning af dfwerflödiga Hastar, hwarom jag nu fär af Herr Grefwen och Landt-Marskalken utbedja mig proposition. Herr Grefwe» och Landt Marskalken erinhrade att Stals-utskottets »Mande redan more bi sal - Den 2 November. 4? fallit, och att den sednare frägan som Herr dlorckenttolpe nämnt, wore alldeles ny. Herr Ibam, begärde den nycr frägan p» Bordet. Föredrogs ä nyo Constitukions Utskottens den 25 Oetober uppläste och pä bordet lagda Memorial, innehällande förslag, huru förfaras bör, enär voteringen innom något Ständ stadnar i paria vota. Bifölls. Herr Grefwen och Landt Marskalken till, kännagas, alt ifvan Borgare-Spändel bliswit till utdelning aflcmnade 175 Exemplar af S tydds eller Minimi Tabellen, samt ett antal Exemplar af Handlingar rörande Jnqvarlerings frägan. Föredrogs ä nyo Stats.-Utftottets den 16 Oekober upplasta och pä bordet laggda Protocolls - Utdrag af den 5 samma mänad, rörande medels anslående till en uppfostrings-anstalt för Döfstumme och Blinde. Herr Ueuterlkölä, Larl Lullak, uppläste till Protocollet följande:
Rubbning af qvarstad umgälles särstildt efter 8 Cap. 8 §- UtsökningS Balken. io:o I afseende pä försäljning och utspridande af utifrån inkomne skrifter pä Swensta språket äge HosCancelleren lika rättigheter och äligganden, som i afseende pä innom Riket tryckta, och ware föryrtrare af sädane strifrcr underkastad samma styldighet och answar, som i 2 mom. dcvna §. för Boktryckare stadgade äro. ' n:o Finner Hof-Cancelleren att urrikes ifrän inkommen pä främmande wräk författad strist innehåller nägot stridande emot Z H, 4, 7, 9, och rz:de moni. aligge honom, att, efter tills widare dera lagd qvarstad, i underdänighet inhämta Kongl. Masrrl befallning, huruwida den samma bör till sörykttande frigift was eller under widare qvarstad till ätenrtförinde för» bliswa. § 5- 74 Den i December. - §- A. Förbryt,er sig Boktryckare emot denna Tryckfrie hets Lag uptages malek wid Kämnersi Rätten eller i de Släder, der Kämners Rätt ej sinnes, wid RädstuWu-Nätten i den Stad Boktryckeriet, »frän hwiikct dell äklagade skriften ulkoinmit, anlagdt är ester pä sätt §. I innehåller wid anlägg mdet anmäldt blifwit. Stämnings tid ware i alt sall, edwad Tryckeriet innom eller pä sätt nysinämnde H. ntstakar utom Sraden är beläget, enahanda och förhälleS dermed som om stämningbtid i Staden Lag säger. Uppstär fräqa vin Författares eller Förläggares af en tryckt skrift tilltalande eller hörande böra han eller de wid sädan Rätt till swar stända och ätnjuke i öfrigt deras Laga rättegångs förmäner enligt allmän Lag och särskilts Författningar Uti alt hwad genom detta förordnande icke Mttyckeligen annorlunda stadgadt är.
Att hopjemka af slag med bifall är icke möjligt. Constitutions-Utskottet fördenskull bordt taga i öfvervägande, hvilken annan behandling af ärendet här må ega rum, måste Utskottet erkänna, att Grundlagarnes föreskrifter, med hänsigt till dylika händelser, hvarken äro klara eller fullständiga. Hill. till R. St. I Constitutions-Utskottets Utlåtandej iV.-o 3f. Vid föregående Riksmöten intill det sistförflutna, oell serdeles under i834 års Riksdag, liar Constitutions-Utskottet, med åberopande af 56 och 81 §§. Regerings-Formen samt 29 §. Riksdags-Ordningen, vidhållit den mening, att en af Utskottet väckt fråga om ändring i Grundlag icke kan definitivt förkastas å samma Riksdag, hvarunder den blifvit beredd, — att Riksens Ständer således väl ega att om Utskottets förslag å samma Riksdag öfverlägga och yttra gemensamma tankar, men att, ehvad behandling förslaget må i öfrigt vinna, ett fullständigt beredt utlåtande, om ock genom förstärkt Constitutions-Utskott slutligen jemkadt, alltid skall qvarstå, för att till nästa Ständers afgörande öfverlemnas. Deremot utvecklade nästlidne Riksdags Constitutions-Utskott, uti memorialet N:o 34 den 3i Augusti 1840, den åsigt, att förbudet i 56 §. Regerings-Formen emot beslut om en grundlags-förändring å samma Riksdag, då den blifvit föreslagen, icke tillika innefattar förbud mot förslagets omedelbara förhastande; till följd hvaraf Utskottet, äfven vid de tillfällen ander Riksdagens fortgång, när ett eller flere Stånd helt och hållet ogillat något af Utskottet unner samma Riksdag afgifvet grundlags-ändrings-förslag, utan att foga sig efter Medstånds godkännande beslut, föreslog omröstning i Förstärkt Constitutions-Utskott för afgörandet af frågan, huruvida förslaget borde till nästa Riksdag hvila, eller ej.
Vid behandlingen af denna fråga är det, efter mitt begrepp, nödvändigt att man gör sig reda för l:o huruvida det kan för det allmänna och för R. o. Ad. enskildt vara nyttigt att de ifrågavar:de prot:n tryckas, och 2:o huruvida Riddarh.-kassan har råd att, på sätt Utsk. föreslagit, bekosta tryckningen. Hvad det första beträffar, torde det icke kunna bestridas, att det för det allmänna kan blifva nyttigt att R. o. Ad:s prol:r för den upgifna tiden blifva tryckta, enär de onekligen innehålla ganska intressanta uplysningar och bidrag till vår historia. För min del är jag jemväl öfvertygad derom, att dessa prot:r skola bära vittnesbörd om att R. o. Ad. såväl under den tid de omfatta, som äfven sedermera, så tillvägagått att vi äro förtjenta af Sveriges tacksamhet. Vidkommande den andra frågan, eller huruvida Riddarh.-kassan, utan att tillbakasätta andra nödvändiga utgifter, kan bekosta denna tryckning, så får jag bekänna, att jag icke så noga känner kassans ställning; men jag har af en ledamot, som har mera kännedom härom än jag, hört upgifvas att kassan lemna! öfverskott för de sednare åren, och jag hörde nyss af en värd talare nämnas, att detta öfverskott för sista året upgått till närmare 3000 R:dr, och jag förmodar, att detta är den ungefärliga tillgång, som Riddarh.- kassan i allmänhet har att påräkna. Med ett sådant öfverskott finner jag icke på något sätt betänkligt att tillstyrka, det en summa af 400 R:dr, af ett års öfverskott, begagnas till detta, såsom jag nyss nämnde, nyttiga ändamål. Hr Bildt har visserligen sagt, att detta icke kan åstadkommas utan en serskild skatt på R. o. Ad:s ledamöter; jag kan likväl icke rätt fatta, huru detta påstående kan stå tillsammans med det föreg:de yttrandet, att öfverskott verkligen finnes. Så länge jag således icke blir öfvertygad om att Riddarh.- * kassan icke är i tillfälle att bestrida ifrågavar:de utgift, så mycket mer, som Frih.
Synlig intecknad skuld, äfvensom ointeknad, må vid hevillnings erläggande njuta afdrag, och genom correspondence, till iå»everket, eller sedelmnehafvaren , blifva Slaten godtgiorde; då intet capital under namn afl romma stiftelser bör vara befriadt derifrån} tj elier Banken. N:o 6, Herr von Becher, Carl Johani Bland de Statsoeconomiska företag, som skulle h dra vår samtid, och i stort gagna fäderneslandet finnes, må hända, intet mera påi.ailadt al nödvändigheten och omfattande Den 26 Februarii, 825 en större mängd enskiidtas inferessen, än förekommandet af sjön Wenerns flöden och öfverdrifna vattenhöjd. Denna Sveriges största insjö, hvilken, snart sagdt är att anse som ett litet haf, är visserligen genom seglation derå, genom lättandet af den inre comunicationen, ganska nyttig, men när den flödar, utbreder den ock förödelse längs efter sina vidsträckta stränder. Då den ofta uppstiger till flere alnars Jodi ätt höjd öfver vanliga vattenytan, då man stundom seglar med fartyg, der man föregående året gick torrskodd, finner man lätt, att en aldeles oberäknelig skada, genom dylika flöden , förorsakas desse tusentals landtmän, hvilkas åkrar och ängar gränsa till dess kuster. Oförtänkt, och som en härjande fiende, öfver* svämmar han dem, fördränker deras skördar rycker arbetsvinsten ur deras händer och hotar sjelfva deras boningar med sina svallande vågor. Det är en ryslig syri, i hjertat af frugtbärande provincer, att skåda dessa sköflade åkerfält och ängar, dessa kringflutna hemvist, denna förödande syndaflod.
Ständer fästat vid det tillöktn anslaget till Institutet för Elinda och Döfstumma. 69 !0 Angående regleringen af Sjunde Hufvud-Titeln. Anmäld d. 23 Januarii s. å. Skulle meddelas Stats-Conloret lill efterrättelse; och borde vissa delar af skrifvelsen genom Krigs-Expeditionen serskildt i underdånighet föredragas. ?0.0 Angående regleringen af Andra Hufvud-Titeln. Anmäld d. 23 Januarii 3. å. Slals-Contoret skulle härom till efterrättelse föiständigas; och förklarade Kongl. Maj:t derjemte: att uppkommande besparingar å caiculalionsvis beräknade summor borde till Riksgälds-Corxtoret levereras, för att tilläggas öfverskotten, men brister å dessa anslag deremot af öfverskotten fyllas; att, i anseende lill de täta förändringar Tull\ erkels Stat är underkastad, Rikets Ständers framställning om uppgörande af förslag lill Aflönings-stat för delta Werk för att till Rikets Ständers pröfning och antagande vid nästa Riksdag afleinnas, icke kunde föranleda till Bil. till R. Sr. Just. Omhuåsm. Ernt. Ber. d. i5 Jan. 1334 annan åtgärd, än att Rikets Ständer skulle vid deras nästa sammankomst lemnäs del af de Stater, som för Tull-Werket senast blifvit för del löpande året i Nåder fastställde; samt att de beviljade lönetillökningarne borda genast, utan innehållning för begrafningshjelp, tillträdas, med vilkor, att hö gre begrafningshjelp än efter oförbättrade löner ej må innehafvarens sterbhus tillkomma. För öfrigt skulle serskilda utdrag af Rikets Ständers skrifvelse meddelas Krigs-, Kammaroch Ecclesiastik-Expeditionerna, äfvensom General-Tull-Sljrelsen skulle erhålla del af Rikets Ständers anmälan om tillökt anslag för Tull-Werkets aflöning. ^1.0 Angående Allmänna Indragnings-Slatens reglering. Anmäld d. 23 Januarii s. å. Kongl.
Derigenom att texten i bestämda ordalag upptager sedelns silfvervärde i afseende å så väl halt som vigt, tryggas således sedelhafvaren i sin rätt att utbekomma den valuta, honom blifvit af Banken utlefvad; och då det å andra sidan måste vara Bankens ovilkorliga skyldighet att vid anfordran tillhandahålla denna valuta oförminskad, så följer deraf nödvändigheten att låta om mynta det mynt, som genom slitning förlorat allt för mycket i vigt — en nödvändighet, som visserligen förutsätter kostnader för det allmänna, men medför den fördel, att myntet alltid bibehålies vid sitt rätta värde. Utskottet föranlåtes derföre 2:o. Banko-Utskottets Utlåtande J\i 15. 9 2: o flit 3 Herr Ehrenhoffs motion afstyrka bifall.