Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om likväl, i följd af ökade utgifter för pensioneringen eller andra omständigheter, do anslagna tillgångarne skulle för nästkommande statsreglerings-period blifva otillräckliga, tordo särskild framställning angående bristens betäckande blifva af Kongl. Majk afbiten till ltikets näst sammanträdande Ständer, som icke lära underlåta att då anvisa derför erforderliga medel. I öfverensstämmelse med dessa åsigter får Utskottet alltså hemställa: l:o att de af Kongl. Majk i ofvannämnda hänseende nådigst gjorda framställningar i så måtto af Rikets Ständer bifallas, att för fortsatt tillämpning af den vid sistlidne riksdag godkända, af Kongl. Majk den 9 Februari 1858 fastställda förhöjda pensions-staten för arméens befäl och tjenstemän, mätte för åren 1861, 1862 och 1863 å liiksgälds-kontoret anvisas ett årligt kreditiv af 100,000 R:dr att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för arméens pensionskassa under berörda år kan uppstå genom den nya pensioneringens tillämpning, samt att detta belopp måtte till Direktionen öfver nämnda kassa utbetalas sålunda, att hälften deraf utgifves den 1 April hvarje år samt hvad som till fyllnadspensionerna för året af kreditivet vidare kan erfordras, sedan behofvet blifvit med afslutade räkenskaper till dess verkliga belopp ådagalagdt; — och torde på Direktionen ankomma, att, derest för något af ifrågavarande år kreditivet skulle finnas vara för det dermed afsedda ändamål otillräckligt, före nästkommande riksmöte till Kongl. Majk afgifva den underdåniga framställning, som kan af omständigheterna påkallas. Hvad härefter angår den af Kongl. Majk ifrågasatta förbättring af pensioneringen för Gottlands Landtbeväring, torde det icke kunna förnekas att de nu varande pensionsbeloppen vid Landtbeväringen, hvilka betydligt understiga pensionerna för motsvarande grader och tjenster inom öfriga arméen, äro allt för ringa för att, efter afskedet, betrygga löntagarnes bergning.
Stats-Utskottet, som biträder de åsigter, som såväl Kongl. Majit i sin nådiga Proposition tillkännagifvit, som jemväl Trafikstyrelsen i dess underdåniga skrifvelse anmält, rörande nödvändigheten af den bristande jernvägsmaterielens skyndsamma komplettering, har icke kunnat undgå att finna det hittills följda förfaringssättet att med jernvägstrafikens öfverskottsmedel söka afhjelpa ifrågavarande brist vara en nödfallsutväg, som, då derigenom endast småningom kan åstadkommas en komplettering af hvad som fattats i den första uppsättningen af banornas materiel, måste, i mån af trafikens tillvext, medföra allt större olägenheter och förluster ej mindre för den allmänna rörelsen, än för jernvägarne och deras ekonomi. Likaledes har Utskottet, på sätt af Kongl. Majit i Dess nådiga Proposition Nio 48, om medels anskaffande till jernvägsbyggnaderna och jernvägsmaterielen, jemväl blifvit erinradt, funnit det förfarande oegentligt, enligt hvilket trafikinkomsterna under hand användas till ändamål, de der obestridligen tillhöra den första uppsättningen eller nybyggnaden af banorna och för hvilka, om den ursprungliga anläggningskostnaden icke blifvit beräknad lägre än Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48. än vederbort, något vidare anslag eller tillskott icke skolat ifrågakomma. Tillgångar och utgifter af olika natur komma nemligen på detta sätt att sammanblandas och den verkliga behållning, som af jernvägstrafiken uppstår, blifver icke1'synlig och låter sig åtminstone icke utan svårighet beräknas.
N:o 67, i anledn. af väckta motioner om åtgärder till strömmingsfiskets i Bottniska viken upphjelpande, samt i sammanhang dermed om ändring och förklaring af fiskeristadgan den 14 November (766. Till handlingarna lades, vid förnyad föredragning, Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 3o sisth April på bordet lagda memorialer: N:o 68, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk. N:o 5o, ang:de K. brefvet den ig Juni i83g, lörrde iakttagande vid skatteköp; N:o 69, i anledn. af erhållen återremiss å Utsktns betänk. N:o 5i, angrde tiden hvarifrån författningar, sorn uppläsas från predikstolarna, skola anses gällande; N:o 70, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk. Nro 55, angrde tillämpningen å de utskiftade kronojiarkerna på Öland af K. förordn. om jordafsöndring. Då nu ånyo föredrogos Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskms den 3o sisth April på bordet lagda utlåt. Nro 71, i anledn. af erhållen återremiss å Utskrns betänk. Nro 34, angrde väckta motioner örn förändring af Jundtmäteritaxan; och mein. N:o 72, i anledn. af RiksStrns beslut i afseende på förslaget lili förnyad förordning, angrde grunderna och vill - Den 5 Maj. 25 villkoren för hemmansklyfning, samt afsöndring af jord eller andra lägenheter från hemman, blefvo de ånyo lagda på bordet, det förra af Hrr Rosenblad, Bernh., och von Hohenhausen, Michael Silvius, det sednare af Frihme Cederström, Thure, och Cederström, Jacob, samt Hr Westfelt, Nils.
Jag anser icke någon våda uppkomma af den stadgade fördelningen, hälst jag är öfvertygad, att besluten i denna omständighet i de andra Stånden blifva så olika, att ett jemkningsförslag ovillkorligen blir nödigt, vid hvilket* tillfälle man får anledning, att vidare öfverväga detta ämne. Hans Excellence Herr Gref ven och LandtMarskalken framställde, i afseende å contra-propositionens innehåll, följande voteringsproposition: Den, som anser contra-propositionen böra innefatta det förslag, att hvardera af de Sex StatsRåden böra i lön innehafva 4°o° i5o Den 2} September e. tn. R:dr Bnnco, samt i Taffelpenningar 3ooo R:dr Banco, voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, kommer contra-propositionen att innefatta det beslut, att, med afslag å StatsUtskottets förslag i afseende å lönerne för bemälte StatsRåd, må förblifva vid hvad 1823 års StatsReglering derom föreskrifver. Hvilken voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes, samt anslogs. Voteringen börjades klockan half till 7 e. m. och befunnos vid voteringens slut klockan tre qvart till 8 e. m. sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, samt de öfrige voteringssedlarne öpnade, rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 106. Nej — 76. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen särskilt förde protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att Ridderskapet och Adeln således till contra-proposition antagit det förslag, att hvardera af de Sex StatsRåden borde i lön innehafva zjooo R:dr Banco, samt i Taffelpenningar 3ooo R:dr Banco. Den a3 September e. m. »5i Härefter framställde Hans Excellence Herr Grefven och Land t Marskalken _, i afseende å hufvudsaken, följande voteringsproposition :
Här förekommer något som jag icke är i tillfälle att utreda, men som säkerligen icke kommer att undfalla StatsUtsk. vid en närmare utredning af frågan och förhållandet dervid, nemi. huruvida och på hvad sätt i de till StatsUtsk. öfverlenmade cabinettscassans räkenskaper finnes upptaget berörde cassas skuldförhållande till Colonialdepartementet eller St. Barthelemyfonden, huru än den må kallas, eller om ifrågavar, medel befinnas i cassans räkenskaper upp - Den 2■] Februari f. m. förde såsom lån, upptagne i och för cassnns rullning och uppförde i dess debet såsom varande en cassans skuld, samt dertill ytterligare huruvida i dessa tili StatsUtsk. öfverlemnade cassans räkenskaper, finnes ens med något ord nämndt om en creditor till eabinetlscassan : den s. k. St. Barthelemyfonden eller Colonialdepartementet. Gr. Frölich har i dess anförande fi-ikallat mig från det obehagliga åliggandet, att till besvarande upptaga åtskilligt af Ur Edenhjelms yttrande. Jag hembur Gr. Frölich derför min innerliga tacksägelse. Jag har från långliga tider tillbaka viint mig att med den största aktning omfatta den värda talaren i och för dess obestridliga egenskaper inom den bana, som varit hans; men hans yttrande vid detta tillfälle har tydligen ådagalagt att statsman och parlementarisk man är icke detsamma, som att vara en redlig embetsman och en skicklig man inom sitt fack. Det ämne för discussionen, som han sökt inleda, har af Gr. Frölich blifvit så fullständigt upptaget, att jag anser mig genom instämmande i den sistnämndes yttrande vara helt och hållet frikallad från vidare besvarande af hvad Hr Edenhjelm anfört. Gr. Frölich har på samma sätt i väsendtlig mån upptagit Gr. Horns yttrande. Hvad detsamma i afseende på dess reservation vidkommer, så har det, såsom mig synes, innefattat blott en amplification af Grefvens i reservationen Vltrade åsigter.
MÄSTER OLOF - BRASK. Ers nåde tar frågan för smått! GUSTAF. Känner I Luther då! I är en upplyst man! Hvad är detta för ett fenomen! Hvad säger I om rörelserna som gå genom Europa! BRASK. Ett framsteg baklänges! Luthers rôl är blott den att tjena till skärseld åt det gamla, sekelborna, bepröfvade, att det må renas och genom strid segrande framgå! GUSTAF. Jag bryr mig icke om edra lärda disputatser! BRASK. Men Ers nåde tar i sitt hägn förbrytare och ingriper i kyrkans rätt! Mäster Olof har svårt kränkt kyrkan! GUSTAF. Bannlys honom då! BRASK. Det är gjordt, men ändå är han i Ers nådes tjenst! GUSTAF. Hvad vill ni göra honom mera! Säg! (Paus.) BRASK. Vidare lär han gått så långt, att han hemligen gift sig mot kanoniska lagen! GUSTAF. Såå! Det har gått fort det! BRASK. Det rör inte Ers nåde, nåväl; men om han uppviglar folket! MÄSTER OLOF 97 - GUSTAF. Då tar jag hand om saken! Är det något mer? BRASK (efter ett uppehåll). Jag ber er för himlens skull störta icke landet åter i förderf; ty det är ännu icke moget för en ny lära! Vi äro svaga rön som kunna böjas, men tron, kyrkan, aldrig! GUSTAF (räcker honom handen). I har kanske rätt! Låt oss vara fiender, gamle biskop Hans, hellre än falska vänner! BRASK. Väl! Men gör aldrig hvad Hvarje sten I rifver från kyrkan, skall folket kasta efter er! GUSTAF. Bringa mig icke till ytterligheter, biskop, ty då få vi samma förskräckliga skådespel här som i Tyskland! För sista gången viljen I göra eftergifter om rikets välfärd står på ett kort? BRASK. Kyrkan GUSTAF. Kyrkan först, jaha! Farväl! GUSTAF. (Brask går. Marsken kommer in.) Biskopen har bekräftat er utsago! Ja, det var meningen det!
O 28 Gästgifveriskjutsen utgöres inom hela Jemtland genom entreprenad, undantagande vid en enda station; men deremot i Herjeådalen halva någre entreprenad-kontrakter icke kunnat bringas till stånd. För en ny reglering af skjutsningsbestyret derstädes är undersökning pålyst alt i alla vederbörandes närvaro hållas vid näslinfallande lagtima ling i orten. Fångskjutsen bestrides genom entreprenad och till lägre pris än den vanliga skjutslega!!. Sockne-karteverket är i det närmaste komplett. En ny karta öfver hela Länet har med Eders Kongl. Maj:ts nådiga tillåtelse blifvit upprättad af Afviltrings-Landtmätaren, Under-Löjtnanten S. F. Westrell under åren 1847— 1849 och är nu af General-Landlmäleri-Kontoret utgifven. Till kommunikationens underlättande och industriens befordrande' har Länets största sjö, Storsjön, som med sina många utgreningar angränsar ^-del af Jemtlands alla socknar, blifvit på allmän bekostnad pejlad och uppliktad; hvilket arbete tog sin början 1847 under ledning af Kapilen-Löjtnanten vid Eders Kongl. Maj:ts Flotta S. P. Schnell, samt fortsattes och afslutades 1849 af Löjtnanten vid Jemtlands Fältjägare-regemente E. T. F. Nordbeck. Angående arbetets utförande samt den af Nordbeck öfver Storsjön upprättade Hydrografiska karta har Chefen för Sjö-Karte-Kontoret lemnat det mest tillfredsställande vitsord. Jemlikt 1751 års Gränse-Traktat och Eders Kongl Maj:ts särskilda nådiga föreskrift af den 2 Mars 1849 är riksgränsen emellan Jemtland och Herjeådalen å ena, samt Norraoch Södra Trondhjems Amter å andra sidan, under loppet af sommaren sistnämnde år, utaf tvänne dertill kommenderade officerare, en Svensk och en Norrsk, med nödigt handräckningsmanskap, å nyo uppgången och uppröjd samt der befintlige rösen iståndsatte.
Bevilln.Utsk. föreslåratt tullen å Jtrtsk och Isländsk ull må bestämmas till 2 sk. och för ali annan ull till 12 sk, skålpundet. Under den förflutna tiden, då olikhet i tull ägde rum emellan grof och fin ull, visade erfarenheten, att, oaktadt särskildt föreskrifna controller och förord-? nade besigtningsman, nästan all utländsk ull förtullades såsom grof. Den föreslagna betydliga förhöjningen å annan ull, än Jutsk och Isländsk, skulle för inhemska klädesfabrikerna ytterligare försvåra täflan med utländska tillverkningar och utgöra ett tillökt praemium för deras olofliga införsel, utan alt det är fullkomligen säkert, att den dermed åsyftade fördel för inhemska ull-produclionen skall vinnas. Denna produetions framgång, hvad de finare sorterna beträffar, beror egentligen på förmånlig afsättning, och 338 D e n 39 J u 1 i f. m. ile sednare årens erfarenhet har ådagalagt, atl denna afsättning icke lian inora landet påräknas, utan måste sökas på utrikes orter. Till befrämjande af detta ändamål, titan de olägenheter som Utslits förslag skulle medföra, tillstyrker jag vördsamt: att nuvar. tull på utländsk ull må fördubblas och bestämmas till 4 skskålpundet för ull af alla slag, samt att den härigenom uppkommande högre tullinkomst, hvilken efter en medel-import af 1,200,000 U gör 50.000 rtdr om året, anslås till prasmier för export af finare Svensk ull, till ett maximum af i5 proc. å värdet och under behöriga controller. Dessa praemier skulle beviljas för bestämda 5 år, inom hvilken tid den Svenska ullen kunde blifva utomlands känd, och denna vigtiga gren af landtbushållningen vinna den utvidgning och sjelfständighet, alt den nu föreslagna konstlade åtgärden kan och bör upphöra. V i n. Bevilln.Utsk. har föreslagit, att tullen på vin, infördt på fastager, må nedsättas ifrån 24 sk. till 16 sk. kannan.
Jag anser nemi., att just af det skäl, att K. M. försäkrat R. St. derom, att K. M. fästat sin nåd. omtanka på dessa föremål, nemi. embetsverkens förenkling och reorganisation, samt tillika lofvat, att med det snaraste dertill framlägga nödige förberedande förslag, eller rättare sagdt dertill inhemta R. St:s medverkan, just derföre anser jag det vara skäl för II. St. att icke sjelfvc göra några villkor i afseende på denna reorganisation. Jag anser dessutom, att R. St. omöjligen kunna äga den erfarenhet och den enhet, som erfordras för att framlägga sådane förslag, på hvilka en sådan organisation nöjaktigt kan hvila, ulan mäste de i det fallet afvakta K. M:s nåd. framställning i ämnet. Utan en sä - 262 Den 13 November e. m. dan framställning å K. M:s sida, utan att K. M., som från den högsta synpunkten bedömmer en sådan reorganisation, har framkommit med ett förslag, som K. M., efter inhemtade upplysningar i ämnet, anser vara det bästa, förr kunna icke R. St. bedömma denna fråga i dess helhet, och jag skulle derföre anse för oriktigt, alt nu framkomma med ett förslag, deruti R. St. likasom påpeka de hufvudsakliga grunderna, på hvilka den kommande reorganisationsfrågan skulle byggas. Det är således icke af afvoghet emot sjelfva saken, som jag anhåller, att R. o. Ad. måtte afslå detta Ekon.Ulsk:s betänk., utan just derföre att R. St. genom dess antagande skulle anses hafva, om jag så får uttrycka mig, bundit händerna på K. ÄJ. i denna fråga. Jag har ofia hört, att R. St:s önskningar anses nära nog såsom börande de af K. M. bifallas, och just för att undvika, att något sådant skall blifva en följd af en sådan framställning, som den nu ifrågasatta, utan på det att tvertom frågan må stå så öppen för K. M. som K. M. sjelf det önskar, så tror jag, att R.
Jag hade dock föreställt mig, att, när revisorerna gjort en anmärkning deremot, att Fullm. betalt en viss summa penningar, — hvilket revisorerne ansågo vara stridande mot gällande föreskrifter, — så borde väl något omdöme deröfver fållås; det borde väl hafva blifvit Fullm. bekant om BankoUtsk:t gillat eller ogillat de vidtagne åtgärderna i förev:de fall. För öfrigt har jag mot denna punkt ingenting att anmärka. Hr von Ehrenheim: Anledningen, att Utsk:t ej yttrat sig i denna fråga, är att revisorerna ej anmärkt förhållandet, utan endast anmält detsamma. Ordet »anmärkt» har inkommit i Betrdet genom något förbiseende vid utskrifningen; och en blott anmälan, deruti Utskrt ej för sin del fann något anmärkningsvärdt, har Utsk:t icke ansett förtjena annat afseende, än att framdeles, i sin ordning, komma under öfvervägande. Hr Printzensköld: Det torde ursäktas mig att jag ej visste att det genom feltryck står ordet »anmärkt» i st. f. »anmält.» Om man anmäler en sak, så anmäler man den ej på detta sätt, utan tillkännaeifver helt enkelt att så eller så skett; men öfver Fullm:ges åtgärder hafva revisma uttalat ett klander, emedan, enligt deras förmenande, Fullm.ges handlingssätt var stridande mot 180 g BankoReghtet. Saken är af ringa vigt, men jag har blott velat fästa upmärksamlieteri derpå, att Fullm. i detta fall ej få någon uplysning, huruvida Utsk:t gillat eller ogillat deras förfärande. Något vidare har jag ej att säga, utan hemställer att denna punkt af Utsk:ts Bet:de varder lagd till handlingarne. Efter härmed slutad öfverläggning lades §:n till handlingarne. § 22. Äfven denna § blef lagd till handlingarne. Slutligan förekom: Utskottets framställning i afseende å décharge för Fullm:ge. Hr Dalman, Wilh. Fredrik: Den vidlyftiga diskussionen har jag åhört med upmärksamket och funnit den i flera hänseenden uplysande.
Någon torde härvid ej utan anledning anmärka, att dessa ord endast angå Allmogens slöjder. Men hvar finnes då den definition, som utmärker gränsen för Allmogens slöjder? Skola grunderne för densamma bestämmas efter menskliga snillets utvecklingsförmåga, så finnas bönder och landtfolk, som kunna aptera grå- och sandsten efter modell, utan att vara i Stenhuggareskrå, som bygga skepp, utan att höra till Skeppsvarfs skrä, sorn förfärdiga finare och gröfre väfnader af lin och ull, utan att höra till något Väfvareskrå, ja, en Bonde i Tuna har gjort många och goda guldur, utan att höra till Urmakareskrå. Skulle åter föremålen för bondens, det är landtmannens, slöjder endast va - Den 29 Mars. 295 ra förädling af sådana rudimaterier, som han sjelf eller hans område producera, bbr ändå ej mycket öfrigt, skrån ensamt förbehållet, ty bonden och hans område producera metall r, flera slags träd, lin, hampa, färggräs, läder, skinn, ull, bark, bo:st, m. m. Sakens nuvarande skick blifver ännu klarare för den som behagar taga kännedom af 9. §. i RiksdagsBeslutet af den 2 Maj 18»o, hvilken förmår: att idkandet af all Borgerlig näring, emot åtagande af deremot svarande Borgerlig tunga, blir en rättighet för alla medborgare-classer. Yttersta tillflykten för Skråmästarens advocatur, att med Borgerlig tunga förstås Borgaretunga, förtjenar ej något afseende. I Sverige betyder Borgerlig tunga det samma, som skatt till Staten. I annat fall skulle det äfven heta Adelig tunga, Stånd, personers tunga, Presterlig tunga och Bondetunga, till skillnad från Borgerlig, om dermed kunde förstås blott Borgares tunga. Jag drager af allt detta den slutsatts, att inga Privilegier lägga hind; r i vägen för upphäfvandet af de så länge öfverklagnde band, hvilka fjättra en loflig, qemotsäghgen nyttig och af allmänna rösten länge påkallad, näringsfrihet.
Rättegångs-Balken stadgade böter för Part eller Vittne, som ifrån inställelse vid Under-Domstol förfallolöst ute blifvit, Den 17 Februarii, 457 4!o Angående åtskilige gjorde Förslag om ändringar uti Lagens stadgande om Testamenten. y:o Angående Stämningars och Communicationers tillställande af Krono-Betjent eller Nämndeman, utan medföljande vittne. 6:0 Angående föreslagne åtgärder till SjöLagens öfverseende. 7:0 Angående väckt fråga om antalet af Nämndemän till Domhafvarnes biträde vid Militiac-Boställs-Syner Ifrån Allmänna Besvärs• och Oeconomice-Utsliottet: 1:0 Angående gjordt yrkande att Vestmanlands Regemente icke måtte commenderas till Arbete vid Götha Canal. 2:0 Angående vissa omständigheter vid Indelta Regementernes Beklädnadssätt. 3:0 i anledning af yrkad befrielse för gifta Personer från Bevärings-skyldigheten, 4:0 I anledning af väckte frågor, om ändring och inskränkning uti Krono - Bref - bäringen. 5:0 Angående yrkad rättighet för Städer» nes Magistrater att utfärda Rese-pass tili andra än Städernes Innevånare, 458 Den 17 Februarii. 6:0 I anledning af gjord hemställan, att Mantals-Skrifningar och Uppbörds-Stämmor må förrättas innom hvarje Socken serskildt. 7:0 Angående skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres innom Regementerna. Af den 13 Februarii, om Återremiss af Bevillning - Utskottets Memorial, i afseende på bestämmandet af grunderne för den blifvande Bsvillningen. Af den 13 Februarii, om Remiss till Constirutions-Utskottet af arne serskilta Memorial ifrån Stats-Utskottet, innehållande att anledning vore till anmärkning emot så vä'l Konungens Rådgifvare i Commando-mål för Arméen eller Föredraganden i Krigs-Ärendet, som ock Konungens Rådgifvare i Commando-Mål för Flottorne och Föredragande i Krigs-Ärender.
Främst förekommer härvid inkastet om de af systemets antagande föranledda betydliga kostnader för fängelsebyggnader och fångvård, och hvilka kostnader förmenas skola öfverstiga samhällets förmåga alt dem bära. Alt för penilcntiärsystemeis införande en betydlig utgift erfordras, derom är intet tvifvel, äfvensom att beloppets storlek icke later sig med full visshet bestämmas; men såsom säkert lorde man dock kunna antaga, all hvad som redan för fängelsehvggnnderne blifvit vid förra riksdagen, af då» befintlige besparade medel, anvisadl, skall motsvara drygaste delen af ulgifterne, och att det derutöfver erforderliga belopp icke skall betydligt öfverstiga en half million r:dr, eller den summa, sorn uti en i lidningarne under loppet af veckan införd calcul ansetts tillräcklig, ålen lät äfven vara, alt denna summa dubbelt, eller lill och med möjligen tvådubbel! skulle komma att behöfvas för nämnde ändamål, så mätte väl i allt fall denna utgift på en gång icke böra afskräcka oss, dä fråga är om en sak af den vigt som den ifrågavarande och med dess obestridliga inflytande på samhällets trefnad och förädling. För min del är jag dessutom fullt öfverlygad, ali, inom en icke aflägse lid efter systemets införande, en ersättning skall beredas genom uppkommande besparing i de nu utgående årliga utgifterne för fångars underhåll och forslande. Skälen för denna öfvertygelse skola lätt inses och måhända godkännas, om man besinnar, all det nuvarande stora antalet af fångar i betydlig mån härleder sig derifrån, att den som en gäng blifvit straffad för brott, dels i följd af den straffet åtföljande vanära, och dels genom inverkan af den demoralisation, som räder i våra för alla fångar gemensamma fängelser, oftast för sin återstående lefnad kan påräknas såsom en, med få afbrott, ständig gäst i fängelserne. Eli felsteg, kanske oftare föranledt af beholvet