Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Stånd framställda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitterat ofvannämnde utlåtande, angående afskrifning af det, Ojaby och Härlöfs samt VVederlöfs och Dänningelanda församlingar, tilldelade belopp utaf staden Wexiös byggnadslån; men då de öfriga Riks-stånden, enligt Utskottet tillhandakomna protokolls-utdrag, bifallit samma utlåtande, så måste denna fråga, jemlikt Riksdags-ordningens 75 § anses vara af Rikets nu församlade Ständer afgjord; vid hvilket förhållande Bonde-ståndets återremiss icke kan till någon vidare åtgärd föranleda. Ank. till Exp.-Utsk. d. 12 April 1854, kl. 3 e. m. / / / Memorial, i anledning af' enkullen återremiss ä Utlåtandet i\:o lil. (U. A.) Stats-Utskottets, under N:o 51 afgifna, utlåtande, i anledning af väckt motion om en gratifikation till regements-skrifvaren Carl Leopold, har af Ridderskapet och Adeln blifvit till Utskottet återremitteradt; men då, enligt ankomne protokolls-utdrag, de öfriga Riks-stånden bifallit samma utlåtande, hvadan, jemlikt Riksdags-ordningens 75 §, ärendet är af Rikets Ständer afgjordt, har Utskottet funnit sig icke kunna med detsamma taga vidare befattning. Stockholm den 10 April 1854. O i/t. tift R. St. Memorial, angående bestämmandet af den Riks-Ständens och Utskottens Kansli-beljening tillkommande aflöning.
När nu — anmärker Herr Föredraganden — denna olägenhet bör afhjelpas på sätt förslaget är, så torde dervid tillika böra tagas i betraktande, att, då en tillökning i lärareantalet skall ske, denna får ega rum med afseende icke blott på den lägre graden af lärare, utan äfven på den högre eller lektorerna. ”Tillgången på den större undervisningsskicklighet, sorn för de högre klasserna är afsedd, skulle eljest i förhållande till det hela komma att försvagas”. Jag anhåller att få åberopa dessa ord till förmån för högre elementarläroverket i Carlstad, icke med afsigt att begära anslag till någon ny lärarebefattning vid detta läroverk, utan för att gifva stöd åt en, såsom mig synes, mycket billigare önskan, att alla de på ordinarie stat derstädes för länge sedan uppförda gamla tjensterna måtte blifva med vederbörlig lön försedda. En af lektorsbefattningarne är för obestämd framtid beröfvad denna förmån. Då nemligen Lektorn, Doktor J. M. Malmstedt genom Kongl. Mnj:ts Bref den 14 Oktober 1864 erhöll nådigt afsked, förunnades honom rättighet att bibehålla hela sin lön och förordnades, att, så länge 144 Motioner i Preste-~Ståndet 1865. N%o 62. han och hans rättsinnehafvare ega densamma uppbära, den af honom innehafda tjensten skall skötas af extra lärare, aflöna»! med arfvode enligt Kongl. Brefvet den 25 November 1858. Under många år före Doktor Malmstedts afskedstagande hade på samma sätt hans tjensteåligganden varit bestridda af vikarier, dels för ordinariens sjuklighets skull och del af andra orsaker. Läroverket, som deraf fått vidkännas stora olägenheter, hyste den förhoppningen, att, sedan Malmstedt verkligen afgått från sin befattning, dessa olägenheter skulle komma att upphöra. Men tyvärr har så icke skett.
Hvad der talades, vet ingen, men efter en half timmas förlopp lemnade Erland tältet med lugn på sin panna, följd af Singoalla, som stolt mötte Assims moders och de öfriga qvinnornas blickar, samt af höfdingen, hvars ansigte bar spår af hans sinnes oroliga tankar. Kommen ett stycke in i skogen, skakade Erland hand med höfdingen, kysste Singoalla och sade: – Jag är redo på den utfästa tiden. Aftåget. – Huru är det med Erland? Han är dyster och talar föga, sade fru Elfrida till sin man, herr Bengt. – Han lider af ensamheten, svarade riddaren, sedan han med betänksam min tagit en klunk ur bägaren, hvarefter han lät blicken flyga hän till de blånande skogstopparne, som syntes genom den smala fönsternischen; – han lider af ensamheten, och detta är ej underligt. Skogen passar ej mer för honom; vi skola i höst skicka honom till konungens hof att der lära mores och ridderliga öfningar. Fru Elfrida afbröt samtalet, så snart det vidrörde denna sträng, ty hon kunde blott med vemod tänka på den stund, då unge Erland skulle från fader och moder begifva sig ut i vida verlden. Men Erland satt nu i klostrets bokrum vid pater Henriks sida och läste vid det dunkla ljuset från det höga spetsbågefönstret i den Romaren Virgilii herdedikter, och då herden Meliboeus klagade: Nos patriæ fines et dulcia linquimus arva, klagade Erlands hjerta med honom, och han lyssnade tankspridd till paterns utläggning af skalden, ehuru denna utläggning var vida saftigare – hvartill ej behöfdes mycket – än de träaktiga kommentarier af salig Maurus Servius, hvilka stodo skrifna med rödt bläck i foliantens marginal.
Det generella uttrycket ”af synnerlig vigt och omfattning” är definitionens theoretiska framställning, men det är icke derpå, som egentligen någon juridisk ansvarighet för Statsrådets ledamöter kan grundas, med stöd af ett påstående, att de varit för fä närvar., då ett mål afgjordes; hvarje sådan fråga skall alltid blifva beroende på specificationen, efter sorn endast den innefattar något bestämdt, och orden ’’af synnerlig vigt och omfattning” alltid skola kunna tolkas på flera sätt efter hvars och ens öfvertygelse. Således torde man också finna, att det alden sednare delen eller den närmare bestämmelsen, som älsa uteslutande vigtig, att de skäl, som hemtas ifrån påstådd motsats emot förra delen, förfalla. Det har blifvit sagdt, alt bland Ständernes önskningar och framställningar förekomma åtskilliga frågor af så liten vigt och omfattning, att de här icke bort nämnas. Jag frågar eder, mine ben ar! om icke samma händelse kan inträffa med hvad som sedermera förekommer, nemi. frågor om upphäfvande eller förändring af de förut gällande författningarna. Kunna icke ibland frågorna om förändring af förut gällande författningar finnas frågor, som äro af lika liten vigt som någonsin frågorna 0111 R. St:s önskningar? Jag har icke tagit närmare eonnaissance om den R. Sl:s önskan rör:de färgen på armeens byxor, som af Hr von Hartmansdorff här blifvit omförmäld, så alt jag icke vet, huruvida den förutsätter ändring af en författning; men för att döm ma af hvad rörde saken här blifvit af Hr von Hartmansdorff framsläldt, föreställer jag mig att detta väl ändå skulle blifva egentliga resultatet. Således skulle just denna fråga örn byxors färg, under D c ii r December. litel af förändring i fcä ut gällande författning, ändock liöra lill de mål, som elter 8 §:ns nuvar. lydelse fordra att elt större antal Statsråds-ledarnöler äio närvarande vid afgörande!. Det liar dock icke fallit lingon menniska in att något gyckel skulle ligga deruti, och jag tror icke heller att det bör falla någon in att något sådant ligger i detta förslag.
Att vid allmänna landtbruksmötet i Carlstad min framställning i enahanda syfte afslogs, tror jag bör tillskrifvas helt och hållet tillfälliga förhållanden och att tiden då ej medgaf en fullständig utveckling af de skäl, som påkallat den. Mig förefaller det alldeles påtagligi, att hvarje ändamålsenlig förändring, som kan tillvägabringas i vårt fiskeri också bör anses såsom lättad utväg till förökning af landets kapitalvärde och såsom tillagd kraft både åt industrien och ät vetenskapen. I alla händelser anser jag det vara af vigt, att frågan vid denna riksdag tages i öfvervägande. Stockholm den 22 November 1862, G. C. Cederström. 108 Motioner hon JRiddcrskapct och Adeln 1862. Af Herr «f Kellén, Allt* Carl. angående berättigande för vissa embetsoch tjenstemäns sterbhus, att återfå de under namn af begrafningshjelp för embetsoch tjenstemännen gjorda, löne-mnehåtiri ingar. Till svar fl Kongl. Maj:ls elen 15 November 1850 aflåtna nådiga Proposition gflfvo Rikets Ständer, i underdånig skrifvelse den 13 Augusti 1851, bland annat, tillkänna, att enär de, till följd af dittills gällande författningar, under namn af begrafningshjelpseller nådårs-besparing bestämda löne-innehållningar för medellösa tjenstemän, eller otvifvelaktig! de fleste af dem, som i Statens tjenst inträdde, voro dels i ekonomiskt hänseende högst tryckande, dels ock orättvisa i de fall då tjenstemännen föranlätos att lemna Statens tjenst före den tid, då de kunde med lönen i pension å indragningsstat öfverflyttas, i hvilka fall för den aftjenta begrafningshjelpen någon godtgörelse icke egde rum; samt enär vidare ersättningen till sterbhuset) af de till begrafningshjelp gjorda löneinnehflllningarne endast innefattade ett återställande af de medel, som Staten till vård och förvaltning emottagit; så hade Rikets Ständer beslutit: l:o.
Rättegängs-Balken, emot Domare och wittnen hittils warit stadgadt, äfwen mätte hädanefter fortfara, oagtadt äktenskap uti flere af de tilförene förbudne leder blifwit anwtt tilläteligt, sä funne Herr Borgmä. siaren för sin del, at när en '"ä beskaffad slägtstäp icke ligger i wägen för Gif^ mäls - ingäende, borde den ej eller blifwa ymderlig wid wittnesmäl, och Domares befattningar, häldst det ostridigt were af största wigt, i afseende pä Parters wälfärd och brotts uptackande, at den jäfsanledning tvär Lag häraf medgifwer, in strän - D n 24 Augusti. 1249 ffränkes i sä stor mohn, som med sedlighet och god ordning stär at förena. Stockholm ut supra. Lx ?rotocoI!o, Kl. 14. lvosbocio. Lades pä Bordet. Uplästes: Riksens Högloft. Ständers Larmskotts Betänkande, i anledning af Herr Justitiä-Rädet och Riddaren von ä>rroIvines hos Högloft. Riddcrffapet och Adeln ingifna och til Utskottet Remitterade Memorial, angående an ändring i Lagens stadgande uti g:dje Cap. io §. Giftermåls - Balken om häsdande under äkkenstaps lSste. Den ringa aktning, som ätföljer en qwinna dä hon utom äktenskap blifwit hafdad, mäste af Lagstiftaren anses höra til de yttrande af Opinionen, hwilka han längt ifrän at förswaga twärtom bör bibehålla och stärka.
Båtsmans - vacanceaf - gifter 25,000: — •— 22:o Krutoch salpeter-försäljnings-medel: Som Ivongl. Maj:t uti serskild „ Nådig Proposition rörande Salpeter-fonden föreslår, att hvad genom försäljning af Krut inom och utom Riket inflyter, skåll anslås till fyllande af kostnaden vid salpeter-anskaffningen, hvarmedelst tillökning af salpeter-gärden kunde undvikas ; så varder denna Inkomst-Titel här inom Column uppförd, beräknad, såsom för"ut, till 60,000 R:dr om året. 2,3:0 Controllstämpel - medel sooo: 2f:o Nummer - Lotterimedel upptagas efter förra beräkningen med omkostnader till 113,560: men som behållningen deraf för Statsverket utgör endast 60,000 R:dr om året, för hvilkas erhållande en vida större Transport 3,048,470: Kongl. Maj ds Nådiga Propos. N-0 2. 127 Transport 3,648,470: summa måste af folket utgifvas, så föreslår Kongl. Maj:t, med ’ fästadt afseende för öfrigt å beskaffenheten af denna inkomst, att Rikets Ständer nu ville förklara, det Nummer-Lotteri-inrättningen skall, efter en viss tids förlopp, upphöra. 25:o Båkoch Lotsmedlen beräknas till 50,000: men med afseende på nödvändigheten för sjöfartens betryggande, att de redan befintliga Råkar och Fyrar förbättras och nya byggas; har Kongl. Maj:t föreslagit, att för detta ändamål en motsvarande summa intill nästa Riksdag beviljas på Tionde Hufvud-Titeln , emot serskild redovisning och utan sammanblandning med Titelns öfriga anslag. Någon behållning å denna Inkomst-Titel kan under tiden ej påräknas. 9.6:0 Ersättningar: Danska Fyrings-me - Transport 3,698,470:—- ia8 Kongl. Maj.ts Nådiga Propos. N:o a. Transport 3,698,470: del 35oo R:<lr Hamb.
Det var för dem, hvilka, bekläddemed RiksStåndens förtroende, förrättat 1827 års Revision, i hogsta måtto oförväntadt, att af Kongl. Maj:ts och Rikets StatsContoir finna sig så strängt bedömde, i anseende till en redogörelse för deras Principaler, hvilken lindrigast sagt ej i ringaste mån var Den 5 Mars f. m. >79 underkastad StatsContoirets pröfning eller omdöme; och det är ej utan förundran man sett Utskottet biträda Kongl. StatsContoiret uti denna del. Man hade måhända ej utan skäl förväntat, att StatsUtskottet i sin tour icke godkänt den af Kongl. StatsContoiret yrkade sats, att hvarken uti Instruction, eller de i detta afseende gällande lagar igenfinnes någon Rikets Ständers Revisorer lemnad rätt, att fordra redovisning från de förvaltande Verken, när denna fordran framställes å Grundlagsenlig! sätt. Man hade trott det böra fästa StatsUtskottets upmärksamhet, huru StatsContoiret tilltrott sig förklara /yj §. RegeringsFormen, och huru Kongl. StatsContoiret uti denna Grundlags §. velat införa ordet endast_, hvilket der ingalunda igenfinnes, hvarken såsom ordj eller såsom andemening. Jag hoppas att StatsUtskottet, vid ett närmare genomläsande af pag. 199 och 200, af de 1827 års RevisiorisBerättelse vidfogade underdåniga anmärkningar, skolat hämta full anledning till ett nogare begrundande af detta ämne, och måhända till en annan påföljd, än blotta förbigåendet. Angående medel, för hvilka redovisning inför Kongl. Maj:t skett, föreslår Stats 12® - i8o Den 5 Mars f. m. Utskottet pag. a5l att Rikets Ständer, på sätt de vid sista Riksdag af då förekommen anledning i deras underdåniga skrifvelse hemstälde underdånig anhållan lios Kongl.
Nu kommer Charon med sin båt; han framställer sig som helvetets färjekarl och uppräknar alla dem han förer dit, hvaribland nämnas afgudadyrkare och alla, som försmå Guds ord, dem, som om Söndagarne hellre dricka sig rusiga än gå i kyrkan, dem som ej lyda fader, moder, öfverhet, husbonde och matmoder, vidare alla grofva syndare, men äfven ”trappedragare,” ”sqvallerbyttor” m. fl. Sedan han slutat detta tal, vill han köra bort gudinnorna från liken; men då framträder Herkules och uppräknar sina 12 storverk; förskräckt drar Charon sig tillbaka, och Herkules går åter in i berget. Sjette akten. Gudinnorna väcka de döda till lif och Diana befaller dem att genast begifva sig till slottet. Sjelf vill hon för att straffa Venus ”om ett par timmar” slå Ladislaus ihjäl och sålunda på samma gång undanrödja hvarje hinder för de älskandes förening. Sedan Pyramus och Tisbe tackat, fara Gudinnorna till Elyseum. — Sc. 2. Pyramus och Tisbe berätta hvarandra om anledningen hvarföre de begått sjelfmord; när Tisbe omtalar lejonet, anmärker Pyramus, att det måtte varit ett troll eller spöke, ty ”aldrig här någon tijd lejon bo.” Sedan Pyramus bett om en kyss och Tisbe med största beredvillighet gifvit den, gå de till slottet. — Sc. 3. Syrus, tjenaren, berättar att fursten blef mycket glad, då han återfick sin dotter samt att han genast gifvit henne åt Pyramus; dock var brölloppet ej ännu utsatt. ”Tisbe” förer oss in på ett område, som bildar den bjertaste motsats till det, hvilket förra århundradets bibelelementetdramertillhörde.Ejnogmedattdetreligiösa är försvunnet, äfven det sedolärande är borta. Förf. vill hvarken uppbygga eller undervisa, endast roa.
Jag wille således, att de Embetsmän, som genomgått en sadan pröfwotid, icke mera skulle kunna sättas ifrän det rum de säledes förwärfwat, men att de också först efter en wist alder och tjenstetid skulle kunna erhälla det, samt att deras tillsättande skulle wara ett sammansatt resultat af den Lagstiftande och Werkställande Magtcns pröfning. Jag wille säledes, att först efter fyllda 50 är skulle man kunna erhälla rum uti Rikets Högsta Domstol, att, för att komma pä förslag dertill, skulle mai! minst twänne gänger haswa blifwit inwald i Tribunatet, och en gäng i Lagstiftande Corpsen, eller i minst tio är haswa beklädt Embeten af Stats-Räd, Stats-Minister eller Stats-Secreterare, utan att grundad anklagelse ägt rum, och jag wille ändtligen, att bland dem, som pä dcha wilkor kunde blifwa Candidater till ett ledigt ruin i Högsta Domstolen, skulle Tribunatet wara skyldigt uppgifwa eu lista as minst 5, men efter behag as obestämdt flere personer, Lagstiftande Corpsen äga rätt deraf utse irenne, och Konungen slutligen deribland wälja en. Den som erhällit ett sädant rum skulle wara berättigad att Bilaga till Mem. N:o 86. till och med fyllda 70 är såsom röstägande intaga det, att sedan som honoraire Ledamot bewista öfwerläggningarne, men att till slutet af sin lefnad alltid som pension bibehålla hela lönen. Med egenskapen as Ledamot i Hogsta Domstolen slnlle följa titeln och rang as Excellenee, utan afseende pä htvad Ständ man tillhörde, och en sä tillräcklig lön, att deri förtjente Einbctsmannen kunde anse sig »verkligen bclönt.
Det lärer icke kunna nekas, att om Reg:sF:n här skulle tillämpas utan all inverkan af RiksAkten, så hade vi endast tvänne §§ att rätta oss efter, nemi. de välbekanta 40 och 92 §§. Den 40 § säger: »Blifver Konungen så sjuk, att Han icke RegeringsÄrendena vårdar, förvalte StatsRådet Styrelsen», och den 92 g säger: att om 12 månader förflutit, under hvilka Konungen af sjukdom varit hindrad att sig tued RegeringsArenden befatta, då skall StatsRådet sammankalla Ständerna för att förordna om Styrelsen. Constit.- Utsk. har såsom en slags motsats till Grundlagens bud: att den skall tolkas efter ordalydelsen, förklarat alt denna ordalydelse skall vara sådan som vetenskap och sundt förnuft stadfästa densamma. Om vi endast hade att rätta oss efter Svenska Grundlagen, så tror jag verkligen att vetenskap och sundt förnuft stå i full öfverensstämmelse med ordalydelsen, och att det icke vore möjligt att tolka Grundlagen annorlunda än den enligt ordalydelsen och gällande språkbruk lyder. Ett annat förhållande har likväl inträdt genom föreningen med Norrige. Då K. M. vid 1815 års Riksdag till Ständerna öfverlemnade Norska Grundlagen, yttrade K. M. bland annat följande, som jag tager mig friheten upläsa ur Utslcs Betänk.: »Det nya förhållande, hvaruti Sverige kommer att befinna sig med Norrige, kunde icke förutses vid den tidpunkt, då grunden lades till Rikets närvarande Reg:sF. Detta förhållande står ej heller i ett så omedelbart, sammanhang med Sveriges inhemska Statsförfattning, som hvarje annat förslag, endast syftande på inre styrelsen. Att således, j sednare fallet, bryta de former Grundlagarne föreskrifva, vöre, för dessas bestånd, lika så vådligt, som det törhända vore oförenligt med deras natur, att, i förra fallet, ej medgifva en vidsträcktare tydning än den, som från deras stränga ordalydelse kan hemtas. —•
A f d e n olycksalige tallriksfriaren till klockare hade hr V. Lundberg utmejslat en mycket lustig typ, o c h fru Sandell s o m Lill Klasens » gamla-mor » gjorde sina små scener med en träffsäker karaktäristik, s o m helt enkelt var genialisk. För öfrigt kunde många ännu nämnas i den långa personlistan — hr Riego o c h fröken Borgström t. ex., bägge förträffliga — m e n vi måste nöja r a d i a t o r s m ö r! MANUFAKTUR-AKT.-BOLAGS Oblekta, Blekta och Färgade 1 / ÄFNADER o g n a c. försäljas i.parti från kommissionslagret Akta Skyddsstämpel. E n m a s s a intyg från fullt trovärdiga personer, som af denna mixtur blifvit fullkomligt botade från svåra sjukdomar, kan företes. p å satsen kostar 4. 4 0 sändes pr järnväg mot efterkraf, på båt endast om den är betald. Mindre än h e l sats sändes icke. Riks-, Postocb Telegrafadress Jönköping. Q Hvita händer " fllnlrnnt ri I Ulf v i l l UiUJVlJUli blodbrist och svaghet botas säkert m e d Pinus Piller. M å n g a intyg från botade finnas. E n sats kostar; m o t insänd likvid 2: 70, som postförskott 2: 85. Återförsäljare erhålla rabatt. Skrif till (S. T. A. J. Lindahl, Säfsjö. SYREN M. FL. FL. T. T. 24 97. samt hos alla finare Parfymhandlande i riket. le:: £ oss m e d att som s l u t o m d ö m e bekräfta, hvarmed vi ock begynt hafva, att framgången af det hela var obestridlig. Inropningar i oräknelig mängd o c h hjärtligt hyllande applådsalvor, när till sist författaren framträdde. Det bådar långlif för det nya svenska sagospelet. kl. 8 e. m. anordnat en musikafton i Kungl. landtbruksakademiens stora sal.
Vederbörande mantalsoch skattskrifnings-förrättare åligger att, genast efter det mantalsskrifningarne blifvit afslutade, med ledning af de, likmätigt gällande bevillningsstadga, utaf presterskapet uppgjorda förteckningar jemte mantalslängderna, i enlighet med bifogade formulär M 2, upprätta fullständiga listor på alla i hvarje stad oell socken inom utskrifningsåldern varande ynglingar och dem, som i öfrigt äro beväringspligt underkastade, med uppgift på de beväringsskyldiges hemvist samt dopoch faderseller tillnamn utan förkortning. Mom. 2. Inom årets slut skola dessa listor, för att granskas, öfversändas till vederbörande Pastorsembeten, hvilka genom anteckning å listorna böra upplysa, dels om någon af deruti upptagne beväringsskyldige atlidit eller afflyttat till annan ort, som, då den känd är, bör uppgifvas; dels äfven om och hvilka beväringsskyldige utom de å listorna upptagne efter mantalsskrifningen inflyttat i församlingen; hvarefter de sålunda behandlade listorna bekräftas med vederbörande Pastorers underskrift och af deni inom den 15 påföljande Januari till skattskrifningsförrättaren återsändas. Inom samma månads utgång skall skattskrifningsförrättaren till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insända ej allenast dessa listor transporterade och summerade, utan ock ett för hvarje fögderi eller stad uppgjordt sammandrag af dem; allt vid vite af 3 It:dr B:mt för hvarje dag, som dermed fördröjes. “ " 3 P* S a> - § 21. På sätt Kongl. Maj:ts nådiga förordning orri Beväringsmanskapets mönstringar m. m. närmare bestämmer, late Kongl, Maj:ts Bilagor. o § >r CT9 ° p 12 § 14 § p. 47. p. 47. p. 4/.
Att sammanbränning mä kunna ste för alla angränsande Hemman under ett Bruk, ehuru i olika Län belägne. c) Atr smärre Hemmansbrukare fä begagna större pannor än Förordningen utsätter, anda till beloppet af 90 kannor, mot erläggande af nägorlunda hög progreflif afgift. st) Att hwad pannerymden för Städernes Invånare beträffar, enligt Iftstottets Förslag, 12 Mantalsskrifne Personer stola anses lika med ett Hemman och säledesj aga rätt till 52 kannors pannerymd. 17:0. Att Skottsta pannor eller pannor af hwad form som häldst stola wara tillätne. ,8:0. Att rättigheten till Bränwinsbrännirig ej stall wara instränkt eller fä instränkas lill nägon wist rid af äret. Om S4 Den Z Zebruani. Om hwilket allt de öfrige respectivc Gränden genom Utdrag af Protccollet manligen skulle underrättas, vt fuxra. Friherre Oxsnstjerna 8ven uppläste till P otoeollet ett sa lydande Dictamen: Dä igoo Ävs Bewillning för Vränwinsfrihewn urpgeck till en ärlig Summa af Z6o ä Zpooyo R''dr för Swerige och Finland, men -vi nu genom Finlands förlust falna 1477g Hemman, som dxltogo i denna skatt, lärer ingen twifwel äga rum, om nödwandigheten att genom tillökad Bemillning aswen för denna Artikel söka hota den brist, som genom nämnde förlust tillkommit, men svin i Statens narwarande ucwidgade besos ej kan umbäras; I anseende hvartill jag för Vrämvinssriheten täger mig friheten förestå följande dewillningsgrunder, säsym de enklaste i beräkning och uppbörd, samt kanske närmande stg mest stll klpriton af förra Bewillningen, hwilken io Ärs erfarenhet öfwertygat ost wara anwändbar.