Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ät tnbelD, böt efter feDnafte årets tnarfegång uträfnaS. 20 ©octotS*23ref, forn wiD SlcaDemierne utfärDaS, ffcifroaö på flätnplabt papper nemligen: i teologien . i ^uriDifen i 5D^eDicinen .. i $M)i(ofoften eller få fallat)e S0lagiftet*$5ref ©len för ©octorS*Q3ref, forn utan prof ut* färDaS, . Q>roftar öfmer egne görfamlingar erlägga i jlämp* laDt^papperéafgift transporter odj bpten, forn Äongl. ©laj:t i nåDet, eller ofroanomförmälDe dmbets^erf och dmbets* män, bewilja, jfrifmaS på ftämplaöt papper till lifa belopp, forn donflitutorial på behaglig tit). 5(fffeD, Då DetrneD tcfe några löne* eller penfionS* förmåner följa, äfroenfom Då enDaft fåDan pen* fion DerrotD tillägges, hvartill Den afjfeDStaganDe, enligt görfattningarne, är berättigaD eller för hroarS erf>ållanDe han fjelf gjort tiUjfott, jfrifmaS på flämplaDt papper till lifa belopp tneD ^toto* collSdltDrag ifrån Den €mbetS*©lpnDighet, forn afjfeDet utfärDar; men, om Den afjfeDStaganDe bugtiaS meD förhöjning å daracteren, förfeS afjfe* Det meD flämplaDt papper till Det belopp t>är of man för daracterS
Uppl. o. godlc. hos Ridd. o. Ad d, 3 Nov. 182^, Preste-Ståndet d. 3 Borgare-Ståndet d. 3 —- — Bonde-Ståndet d. 12 - Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af vackt fråga, att Norrska Skepp mätte i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska' skepp. S. A. K. I betraktande deraf, att, enligt gällande författningar, sorn, efter Sveriges och Norrigss förening, i det senare Riket utkommit, Svenska Skepp åtnjuta i Norrska hamnar alla de frioch rättigheter, som Norrska Skepp der ega, har hos Riksens Ständer fråga blifvit vacht, att Norrska Skepp jemväl måtte i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska Skepp, så länge desse sist.' nämnde njuta motsvarande rätt i Norrska harn-’ nar. Under öfverläggning härom, hafva Riksens Ständer inhemtat, att, i anledning af Norrska Regeringens hos E. K. M., uti enahanda afseende, gjorda underd. hemställan, E. K. Mits och Rikets Commerce-CoUegium, på Nådig befallning, och sedan vedettbörande hörde blifvit, inkommit med underdånigt utlåtande, hvaruti Collegium anfort; del* att, i händelse Norrska Skepp erhölle lika rättigheter med Svenika, sådant skulls 822 Underdåniga Skrif reher. hafva ett menligt inflytande på'Svenska handeln, sjöfarten och Skepps-Tederierna, i så måtto, att ej allenast tillfällen till fragtförtjenst för Svenska fartyg blefve förminskade, utan äfven Norrska sjöfarten komme, hvad importen af främmande prnducter beträffade, att mer, än någon annan Nations, täfla nied den Svenska, dels att Kongl. Förordningen af den io November 1724, eller det så kallade Product-Placatet, enligt Kongl.
Huru lätt kunde det ej hända, attén Justitiae Ombudsman Bil. till Constit. TJtsk:s Memorial Nto 5o. i b förglömde alt i sin Embetsberättelse upptaga någon viss Lagförklaring: eller att en förklaring så nyss före Riksdagen utkommit, ali den ej kunnat i berättelsen inflyta : eller att Lig-Utskottets Betänkande derom så sent inkomtne till Ständerna, att det ej hunne afgöräs ? Detta senare synes böra vara så mycket möjligare, sorn sjelfva vårt nuvarande så förtjenstfull Lag-Utskotts första Betänkande i detta ämne ej inkom till Ständerna förr, än efter den Lagliga Riksdagstidens förlopp ; och den då skedda återremissen är efter 11 månaders Riksdagstid ännu icke af Utskottet besvarad. Det är sålunda ännu osäkert, hururuvida denna fråga kan vid innevarande Riksdag blifva afgjord ; och dessutom bör man, i en så högst vigtig sak, väl icke bygga sina garantier på osäkra förutsättningar, och således icke eller på den , att Rikets Ständer alltid skola få vara tillsammans så länge de vilja. Rikets Ständer böra derföre, i min tanka, icke försaka dea rättighet de nu ega, att, utan praescriptionstid, kunna ogilla en Lagförklaring, hvaröfver de tilläfventyrs saknat tillfälle att yid en föregående Riksdag utlåta sig. Af Contracts-Prosten Hallstrom: Det stadgande, att alla emellan Riksdagarna nödige befunna Lagförklaringar skola i6 Bil. till Constlt. Utskts Memorial N‘o 56'. gifvas af Konungen genom Dess Högste Donv stoij har, som mig synes, härflutit från en grundåsigt, som man snarare bör högt uppskatta, än misskännande ogilla. Icke blott att den med vis måtta och inskränkning uppfattat dessa tolkningar, såsom varande egentligen blotta tillämpnings-åtgärder, beroende af redan gifna stadganden : i hvilken mening allena de kunnat åt den högsta Lagskipande Myndigheten uppdragas. Den har ock tillika i Grundlagen framlagt den Konung och Folk tillhöriga Lagstiftande magt, såsom ett enda gemensamt, sammanhängande helt, det icke borde på något vis sönderstyckas.
I dessa rörelser skiljer han mellan en individualistisk riktning, som ville, med undanrödjande af kyrkans ofelbara auktoritet, göra den heliga skrift, tolkad efter den troende individens eget samvete, till den enda religiösa auktoriteten, men blott i intresset af individens frälsning och utan att vidröra den yttre samhällsordningen; och en social riktning, enligt hvilken trons lif icke kan förverkligas, utan att den evangeliska jemn-likheten och broderligheten göra sig gällande i samhällslif-vets alla förhållanden. Den förra riktningen representerades af Luthers och Galvins reformationer, den senare af ana-baptisterna m. il. sekter. Författaren visar, huru Galvins lära om en del menniskors förutbestämmelse till evig salighet och andras till evig fördömelse i grunden upphäfde tanken om mensklighetens enhet och med nödvändighet ledde till uppfattandet af äfven de yttre motsatserna inom sam-hällslifvet såsom anordningar af ett gudomligt godtycke, hvilka menniskan måste underkasta sig, hvarför denna lära i grunden är aristokratisk. Den calvinska reformationens misslyckande i Frankrike berodde derför icke uteslutande på de yttre maktmedel, öfver hvilka katolicismen kunde förfoga, utan äfven på en demokratisk instinkt hos det franska folket, som kände sig frånstött af dessa hårda läror. Men den intellektuella verksamhet, som framkallats af reformationen och de meningsstrider, den föranledde, alstrade en mängd nya idéer, hvilka gjorde sig gällande hos ett ‘ stort antal författare i de följande århundradena. Denna andliga rörelse, öfverflyttad från det rent religiösa området till moralfilosofiens och samhällslärans och på mångfaldigt sätt befruktande skönliteraturen, kulminerade i Frankrike i upplys-ningstidehvarfvet i förra århundradet. Inom denna rörelse framträdde samma motsats som i reformationstidens religiösa rörelse mellan en individualistisk riktning, som tenderade till forskningens och tankens frihet så väl som til politisk frihet, och en social, som ville en frihet, förenad med jemnlikhet och broderskap. Den förras representant var Voltaire, den. senares Rousseau. Här framstälde Louis Blanc den åsigt om dessa båda store mäns betydelse, som han förut uttalat i den ofvan omnämda artikeln i National.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Bevillninngs-Utskottets på bordet hvilande förnyade Utlåtanden. N:o 24 , rörande irsta, 2:dra och 5:te Artiklarne af, Projectet till en blifvande Bevillningsförordning; N:o 25, i afseende på flera till Utskottet iemiU Prot. XJtdr. d. 20 Junii 1818- 67g terade oell Allmänna Bevillnirigen rörand® Memorial. S. D. Efter uppläsande af Högloft. Ridderska» pets och Adelns samt Hedervärda Bonde-Stånä dets Protokolls-Utdrag af den 18 dennes, innehållande bifall till Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, rörande Ofverste Indelningens vid f. d. Östgötha Cavallen - Regemente upplåtande till Itongl. Majtts nådiga disposition, har Prest-Stån. det för att i underdånighet gå Kongl. Majtts nådiga önskningar till mötes, oell för undvikande af tidsutdrägt, genom målets öfverlemnande till afgörande af förstärkta Stats-Utskottet, funnit skäl att, med frånträdande af Ståndets förut lemnade bifall till Stais-Utskottets Utlåtande i målet, inBtämma uti Höglofl. Ridderskapets och. Adelns samt Hedervärda Bonde - Ståndets ofvanberörda beslut. S.
På samma sätt borde den rike åläggas att taga af sitt öfverflöd och gifva till den fattige. Detta är verkligen en början till kommunistiska afsigler i denna fråga och äfven deraf hennar jag skäl att icke tillstyrka bifall till en sådan skrifvelse, sorn den här föreslagna. De skäl, som ligga bakom detta, har varit, att få väghållningsskyldigheten på bättre sätt reglerad. Nå väl, om detta är dessa Herrars åsigt, så borde de väl få en skrifvelse framlagd, som innebär hvad som blott var en fana för den efterföljande truppen. Jag tror alt skrifvelser, som afgå till K. M. böra vara väl affattade, så att de uttrycka hvad R. St. mena, ty eljest förfelas det ändamål man åsyftat. På de skäl, som i sjelfva saken blifvit framställda, anhåller jag om afslag på betänk. Frih. Stjernstedt: I anledning af Hr Bildts yttrande, såvidl det innefattar replik på mitt sisla anförande, får jag förklara, att min mening icke var alt fabriksidkare skulle deltaga i väghållnings-skyldighetcn, på det att de väghållnings-skyldiges intresse skulle blifva starkare, hvarigenom man skulle komma till ett bättre väghållningssätt, utan att man derigenom skulle hafva beträdt en bana hvarigenom lättare än hittills man kan pröfva bästa sältet att komma till ett bättre väghållningssätt. Detta var min mening. Jag yttrade icke på hvad sätt denna fabriksoch bruksegarnes väghållningsskyldighet skulle verkställas. Jag hyser i det hänseendet ungefär samma åsigt, som Gr. Lagerbjelke yttrat och tror icke att R. St. böra uttala något förslag i det fallet Den 17 Maj. 19 emedan frågan icke är fullkomligt utredd, utan att med ledning af den blifvande utredningens resultater det må bero på K. M. att framlägga förslag i detta afseende för R. St. Att skrifvelsen således hvarken är onödig eller olämplig utan bör kunna leda till ett önskadt resultat, nemi. en jemnare fördelning af vägliållningsskyldigheten, derom är jag öfverlygad och fortfar derföre ali yrka bifall lill denna punkt af betänk. Hr Brakel:
STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Banko-Utskottefs U/låtande S:o 30. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Maj 1857, kl. 3 e. ra. Utlåtande, i anledning af förre Hemmansegaren Anders Bjurmans m. fl. ansökning om eftergift af öfverränta å ett diskontlån. Sedan förre Hemmansegarne Anders Bjurman, Elias Hedlund och Gustaf Gissler från Stora Kopparbergs län, uti en lill Utskottet ingifven skrift, under åberopande af deras medellöshet, anhållit om eftergift af upplupna öfverräntan å ett af Bjurman, mot öfrige sökandernes borgen hos Banko-diskont-verket upptaget och den 23 Februari 1850 till betalning förfallet lån, stort 120 R:dr B:ko, så har Banko-diskont-direktionen uti infordradt utlåtande upplyst, att ifrågavarande gäldenärer, hvilka redan vid lånets förfallotid befunnos i torftiga omständigheter, så att, efter mot dem anställd lagsökning, allenast 46 R:dr i afräkning å skulden kunde indrifvas, sedermera, ehuru de saknat andra tillgångar, än hvad de genom tillfälligt arbete kunnat förvärfva, i flera mindre poster till Diskont-verket gjort inbetalningar af deras besparade arbetsförtjenst och slutligen vid början af innevarande år, genom andra personers hjelp, kommit i tillfälle att återstående kapitalbeloppet till fullo godtgöra. I anledning häraf och då gäldenärerne, enligt intyg af Diskont-verkets ombud i länet, sakna tillgång till liqviderande af öfverräntan, utgörande 28 R:dr 42 sk. 8 r:st. B:ko, får Utskottet, i öfverensstämmelse med hvad 'Banko-diskont-direktionen tillstyrkt, hemställa, alt berörde öfverränte-skuld måtte få afskrifvas. Stockholm den 21 April 1857. Bill. till R. SI. Ank. lill Exp.-Utsk. d. ö Maj 1857, kl. 3 e. ni. Utlåtande, i anledning af ett utaf förre Bruksegaren Otto Fredrik Dalman gjordt ackordsanbud.
Om från denna summa afdrages deri beräknad och utbetald förvalt Transport R:dr 5,162,818: 40. — 28 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. om Statsverket 1853. * Transport R:dr 3,162,818: 40. — ningskostnad, 57,400 R:dr, samt värdet, 1,105,994 R:dr 41 sk. 11 rst., för sådana verkställda arbeten, som i förslaget äro upptagna, med tillsammans 1,163,594: 41.11. så qvarblifver, såsom återstående utgift, ett belopp af 1. eller i rundt tal 2,000,000 R:dr samma mynt. För att erfara den tid, som ännu må erfordras för fästningens fullbordan, måste aflöningen för Ingeniör-befälet samt åtskillige i och för fästningsbyggnaden antagne tjenstemän och betjente med 6,600 R:dr afdragas från årsanslaget, hvarefter, om detta är endast 30,000 R:dr, för sjelfva byggnadsarbetet återstå 25,400 R:dr, derför detta ej kan fullbordas på kortare tid än omkring 85 år. Med ett byggnadsanslag åter af 60,000 R:dr årligen blefve, efter iakttagande af nyssberörde afdrag, återstående byggnadstiden endast omkring 37, och med ett årligt anslag af 100,000 R:dr ändtligen blott 21 år. De förlorade utgifterna eller s. k. faux frais blifva för öfrigt under den återstående byggnadstiden med det lägsta af här ofvan antagne årsanslag omkring 560,000 R:dr, med det dernäst 250,000 R:dr och med det högsta blott 138,000 R:dr. I sisla fallet blefve besparingen vid pass 420,000 R:dr. som skulle lemna tillgång till 6 års anslagsförhöjning från 50,000 till 100,000
Då denna fråga förevar inom Utsk., så fastades Utsk:s upmärksamhet af åtskillige ledamöter derpå, att en sådan Komité, som den siste talaren omnämnt, vore i verksamhet, och att densamma, som likaledes öfverlagt om nödiga åtgärder för helsovården i riket, äfven framkommit med åtskilliga förslag i afs. på byggnadsväsende!, hvarföre många af Utsk:s ledamöter, och deribland jag, hyste den åsigt, att man borde låta frågan förfalla, till dess man fått se Komiténs förslag eller de beslut, som i följd deraf kunde fattas. Men deremot yrkades af de ledamöter, som slutligen utgjorde majoriteten, att man ej skulle upskjuta saken, emedan det äfven var fråga om föreskrifter för upvexande platser, och att, om föreskrifterne om allmänna grunder upskjötos ända till följande riksdag, blefve det möjligen för sent. På grund af denna åsigt upkom förslaget. Jag har ingenting mot att det afslås. Hvad vidare beträffar den af Hr v. Koch gjorde anmärkning mot sista punkten i förslaget, så var Utsk:s åsigt den, att, sedan K. M, på R. Stms begäran, upgjort förslag efter som honom godt syntes, i) en 7 J a uti ari. kunde R. Sfer höras deröfver, icke för att besluta, utan för att yttra sitt bifall eller sina betänk%keter. Om Bet. för öfrigt bifalles, så är det ingen svårighet att utesluta den sista strofen, som angår öfverlemnandet tili Ständerne. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Att en fastställelse af grunder och bestämmelser i afs. på byggnads-ordn. för städer och köpingar utfärdas, tror jag vara af behofvet påkalkdt, men just derföre att jag föreställer mig, att en skrifvelse, sådan som den ifrågav:de, kunde medföra nytta, torde det vara skäl att tillse, om icke i sista punkten motverkas just hvad som sökes i den första. Den förste talaren har redan uplyst att de förslag, som här önskas, redan finnas upgjorde, och det skulle således icke vara så särdeles omöjligt att en författning blefve af K. M. snart nog utfärdad.
Riksdagsordningen, som står i sammanhang dermed, bör antagas. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMärskalken gjorde proposition till bifall af den föreslagne nya redactionen; hvilken proposition med Ja besvarades. 19 §. sista Punkten. — afgående post öfversända. Öfver de val till Riksdagsmän för Borgare - 2^4 Den 26 Februarii f. m. Ståndetj som inför vissa Magistrater af Bruksägare anställas, må besvär jemväl anföras hos Konungens Befallningshafvande i det Länj der valet blifvit förrättadt. Klagomål öfver val till Riksdagsmän af Preständet ingifvaSj för Stiften hos Consistorierne, samt för Universiteten och VetenskapsAcademien hos Konungen; och följes dervid i öfrigt —. Dessa båda redactionsförslag blefvo, uppå derom gjorde särskildte propositioner, af Ridderskapet och Adeln gillade. 23 §. förra Punkten. Fullmagterna böra efter föregånget ordentligt val, N. N. (Tor PresteStåndet ifrån N. N. Stift j Universitet eller Academie) (för BorgareStåndet ifrån N. N. Stad, eller från Bergsbruken inom N. N. ValDistrictf) (för BondeStåndet •— Denna redaction blef, på derom gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln antagen. 22 §. sednare Punkten. — Fullmagterna underskrifvas: Pre steStåndets, /ö> Stiften och Universiteten af vederbörande Consistorierj och för VetenskapsAcademienj af dess Prcesps; Borgare - Den 26 Februarii f. m. t 225 gareStåndets yb7* Städerne, af Magistraten och Äldste; för Bergsbruken, valförrättare Magistraten inom hvarje District, och för Fahlu Bergslag, af GrufveRätten och Hvilken redaction, uppå derom framställd proposition, af Ridderskapet och Adeln bifölls. ConstitutionsUtskottets förslag till smärre redactions-jemkningar , föranledda af det inom Utskotten införda omröstningssätt.
Communal-styrelsen må ega hvilka fördelar som helst, så anser jag det likväl för mycket vågadt att experimentera sig till denna erfarenhet uti en så vigtig fråga som den om folkundervisningen. Härvid kan likväl icke vara min mening att utesluta communal-styrelsen ifrån tillsynen öfver skolan samt medlens rätta användande och redovisning. Men jag anser, att denna tillsyn börså bestämmas, att den står under Statens controll på ett sätt, sorn lemnar den möjligaste säkerhet, att den allmänna plan för folkundervisningen, som Staten godkänt, blir i verkligheten, så vidt medlen och omständigheterna tillåta, inom de serskilda communerna utförd, samt de dertill anslagna medlen på ett ändamålsenligt salt använda. I närvarande tid bör man väl ej kunna neka, att undervisningen, så vidt möjligt är, bör meddelas åt hvarje individ inom samhället. Att man i detta afseende möter stora svårigheter i vårt fädernesland, inses lätteligen, när man jern för folkmängden i de olika communerna med den area, på hvilken den är fördelad. En lika stor folkmängd kan ofta fordra ett liögst olika antal skolor, allt efter den olika area communen upptager. Så t. ex. intager Öfver-Calix socken i Norrbottens län en area, af öfver 33 qvadrat mil, men eger blott ungefärligen 1,121 invånare, under det att t. ex. VirSertims socken i Calmare län på endast qvadrat mil bar ungefärligen 1,051 invånare, emellan 15 och 60 år; och i allmänhet anträffas samma olika förhållande emellan communernas folkmängd och arean, sorn den upptager, uti de ytterst nordliga och sydliga provincerna inom Riket. Uti corn muner med den betydligt större utsträckningen, meri icke i samma proportion större folkmängden behöfvas naturligtvis, om älla skola blifva delaktiga af undervisningen, flera skolor, än uti de communer, som hafva samma eller till och med större folkmängd på en mindre yta och 33 Staissamt Bevillnings-Uukottens Utlåtande, N‘,o g7. lärer det således blifva omöjligt att uppå det af motionären föreslagna sättet kunna åstadkomma en allmän folkundervisning, utan att Staten mellankorumer med ett större understöd för de förstnämnda communerne.
Sig böra med högst ett år bevilja, dels ock till föreningarnes berättigande, att å dessa sednare gevär göra de förbättringar, hvartill anledning kunde förefinnas. De i berörda Statsråds-protokoll angifva grunder för gevärens utlemnande voro, alt desamma borde med all möjlig omvårdnad skötas och bevaras samt icke begagnas vid andra öfningar än målskjutning; hvadan särskildt för exercis afsedda gevär borde tillhandahållas alla skarpskytteföreningar, som det bos Kongl. Maj:t begärde, så långt förråden, efter beräkning af arméens eget behof, del medgåfve, och, för att i någon mån afhjelpa bristen på målskjutningsgevär, borde till hvarje förening, som deraf vore i behof, — och hvilket hufvudsakligen inträffade i landsbygden, — ett sådant gevär utlånas för hvar tionde man, som i föreningen vore inskrifven, med skyldighet för vissa af föreningen utsedda och uppgifna, personer att ansvara för gevärets återlemnande i godt skick. Skarp ammunition borde, på sätt E. K. Maj:t redan derom förordnat, föreningarne tillhandahållas för ett pris, motsvarande det Kronan derför finge vidkännas, med jemväl förut stadgadt vilkor att, för bestämmande af tillverkningens myckenhet, reqvisitio ner derå borde inom viss tid för hvarje år ingifvas. Att beräkna den styrka, hvartill de frivilliga skarpskylte-korpserna knnde komma att uppgå, vore, med ledning af hittills vunnen erfarenhet, icke görligt, men om man för de fyra närmaste åren antoge den uppgå till 20,000 man, kunde man anses hafva någorlunda träffat det rätta. Med antagande deraf skulle behofvet af exercisgevär blifva 20,000, och då i förråden funnes ett motsvarande antal för ändamålet passande gevär, skulle i detta afseende intet hinder möta. Till målskjutningsgevär skulle sålunda efter ofvan upptagna beräkning erfordras 2,000 st., hvilka kunde utlemnas af redan i förråden befintliga gevär, om medel lill ersättning deraf blefve anvisade. 1 sammanhang med denna nådiga framställning hafva Rikets Ständer till pröfning förehaft särskilda hos Rikets
Enligt hvad Stats-Utskottet inhemtat, har Kamereraren Sandberg numera fullgjort de i afseende på ifrågavarande samlingars inköpande för Statens räkning bestämda vilkor; och då det vid sådant förhållande torde vara af vigt att för ökandet och vården af dessa samlingar, hvilkas värde blifvit af Rikets Ständer vid trenne riksdagar erkändt, medel fortfarande anvisas, hemställer Utskottet, att Rikets Ständer måtte, med bifall till motionen, till Kongl. Maj.-ts nådiga disposition för år 1867 å Riksgälds-kontoret anvisa en summa af 500 R:dr, att, på sätt och under vilkor, som Kongl. Majit kan finna för godt föreskrifva, tilldelas Kamereraren Sand berg för vidare fortsättning och vårdande af merberörda samlingar. Ant. till Eip.-Utsk. den 22 Maj 1866, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om ersättning till åtskilliga ■personer i Wähla hy och Björnlunda socken för liden brandskada. (U. A) Uti en hos Bonde-Ståndet väckt och till Stats-Utskottet remitterad motion (JVs 60) har Riksdagsfullmägtigen Anders Söderholtz från Södermanlands län anfört, att då jernbantåget den 1 November 1 863 passerade förbi den invid jernvägen belägna Wähla by i Björnlunda socken, gnistor från lokomotivet antändt taket å en i Wähla by belägen logbvggnad, hvarifrån elden omedelbart derefter och utan att sådant kunnat, i anseende till stark storm, förhindras, spridt sig öfver byn och förorsakat åtskillige der boende, af motionären till namnet uppgifne personer skada å byggnader och egendom till ett sammanlagdt värde af 15,64-7 R:dr 50 öre. De flesta af dessa personer hade visserligen såväl byggnaderna som den lösa egendomen försäkrad i Nyköpings läns brandstodsbolag, men då egendomen var assurerad vida under det värde, densamma vid brandskadetilifället egde, hade en högst betydlig förlust för dem uppstått.
Bclänkanclen.'* gg t och November, följaktligen äfven Michael ismässo-veckan, hafva således blifvit förvandlade till de mest angelägna och dyrbara arbetstider för jordbrukaren, medelst det samfäldta vårsädets inbergande, vårfrugters upptagande, vårjordens tillbrukaade, plöjningars och dikningars verkställande rrs. m., hvilket allt i Herr Liljehorns tanka gjorde Michaelitiden till den mest otjenliga af alla årstider för tjenstfolks ömsande; utom det, ait mörka qvällar, och merändels svåra vägar, samt stormväder till sjöss, alltid skola göra flyttningar och transporter om hösten svåra och obeqväma: — deremot har Herr Liljehorn ansett Midsommartiden vara den lämpligaste för folkflyttningen; hvarföre såsom skäl blifvit uppgifna: att Landtmannen då är mest ledig från de angelägnaste gÖromålen, vägarne torra, nätterna ljusa; folk och dragare mera umbärliga; de nya tjenstehjonen sjelfva Anna fördelar af handläggningen vid sädens, höfodrets och jordfvugternas oskadade inbärgande, m. m. och att man alltså borde kunna påräkna mera flit, drilt och arbetsamhet hos de nya, än hos de gamla, som ännu bortflytta. För öfrigt trodde Herr Liljehorn, att, om Midsommaren blefve bestämd till tjenstehjons flyttningstid, hvilket vore hans önskan och förslag, då skulle förekommas den för jordbrukare ooh Bönder stora skada, som de nu få vidkännas derigenom, att de, till anskaffande af tjenstefolkslonerna, Michaelsmässotiden nödsakas bråska med att till städerna införa en del af den för 502 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande». ut nyligen inbergade grödan, hvilken i detta hänseende mäste säljas till underpris.