Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär yrkandet i tredje punkten om stadgande, huru vid uträknande af understödets belopp samt vid dess fastställande och ingifvande bör förfaras, synes vara grundadt på den förutsättning, att understödet skulle, på sätt motionären i första punkten föreslagit, utgå med en viss efter hemmantalet bestämd summa, finna Utskotten, i anledning af hvad Utskotten i sistberörde afseende här ofvan yttrat, förslaget härutinnan icke påkalla serskildt utlåtande; dock kunna Utskotten icke underlåta härvid anmärka, att, äfven med antagande deraf, att understödets belopp vöre på omförmälde sätt bestämdt, detsamma dock icke skulle kunna utbetalas förr än, på sätt i 5 och 6 mom. af ofvanberörde Kongl, kungörelse finnes stadgadt, förslag till understöd för utflyttningar i samtlige länen blifvit uppgjordt och det årliga anslagets fördelning emellan länen bestämd samt i följd deraf utrönt, huruvida de hvarje län för året tilldelade utflvttningsmedel, lemnade tillgång till understödens Utbetalande på en gång, eller om någon del deraf måste till påföljande år förblifva innestående. Slutligen få Utskotten, beträffande yrkandet ! femte punkten af motionen, att Konungens befallningshafvande borde åligga alt, då förordnande att laga skifte förrätta för landtmätare Lag-samt Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk.
För att icke tala om stämningssinnet eller om den sedliga sidan i lifvet, hvilka områden icke gärna kunna skiljas och som med ett gemensamt ord kunde kallas den inre verksamheten, hvilken onekligen kan komma att utbildas i en alt för ensidig riktning, så gifves det också något som hör till slägtets bevarande för nutid och framtid och som ...» »Mina damer och herrar,» hördes rektorns röst, »alla de små hjärnor som ni anmält till behandling i vårt laboratorium äro godkända till inträde med åtföljande kroppar. Arbetet med dem tager genast sin början.» Därmed tog Cerebrarius afsked af de unga hjärnornas föräldrar och begaf sig själf till föreläsningssalen nummer ett, där de lärjungar som ägde rätt att afhöra föreläsningen redan lågo väntande i sina hängmattor. Det var ett bruk som man lånat från Göteborgs högskola och som funnits särdeles lämpligt för de studerande. Bort från jorden! När Apollonides, utan att någon märkte det, aflägsnade sig från aftonsällskapet hos tant Vera, tog han icke den vanlige vägen genom luften. Han hissade sig i tysthet ned på gatan och gick med vacklande steg in åt den stadsdel som bar namnet Hasselbackskvarteret, så kalladt efter en uppfriskningsanstalt med samma namn, hvilken lär hafva legat på den platsen och skall hafva varit mycket berömd i de nittonde och tjugonde århundradena samt lemnat vigtiga bidrag till den skandinaviska odlingshistorien. Apollonides kom in på Davidsonsgatan, en bland Stockholms rikaste och finaste handelsgator, hvars palats voro fylda med lysande saluinrättningar, ända från bottenvåningarne upp till de femtonde och sextonde rumraderna. Som vanligt sväfvade velocipederna och fordonen upp och ned framför dessa i de grannaste färger upplysta magasiner, där man kunde få köpa alla den nyaste tidens utmärkta alster, uppradade innanför kresimväggarne i konstrikt ordnade led och stundom framskjutna långt öfver gatan för att tilldraga sig uppmärksamheten. Det var ett farande, ett kommande och gående, ett köpslagande, ett utbjudande, ett varuprisande, ett pratande, ett äflande, hvarom forntidens handelsgator aldrig kunnat göra sig någon föreställning. »Hu! Hvilket buller!
Bein. och Ekon.-Utik. Utlåtande, N:o 47. 3 inom Hedervärda Bönde-Ståndet: af Riksdagsmannen Matts Persson från Stockholms länl att, om äfven Utskottet ej ansett sig kunna tillstyrka så kostsamma anläggningar, som fyrskepp och fyrar, Utskottet åtminstone bort förorda ”mindre dyrbara märken, såsom bojar och dylikt, till en början vid Kallegrundet;” att till anläggningskostnaden kunde användas de tillgångar, som bildas af lotsoch båk-afgifterna och de Danska fyrmedlen, samt att Utskottet borde, närmare än som skett, undersöka och utreda samt yttra sig om behofvet af sjömärken på ett eller flera af de uppgifna ställena och, i fall de skulle anses medföra för mycken kostnad, föreslå andra, som med större lätthet kunde åvägabringas. Utskottet har, med anledning af återremisserna, tagit frågan i förnyadt öfvervägande; och får Utskottet till en början erinra, att, enligt hvad den inom Hedervärda Bondeståndet förefallna diskussionen föranleder, detta Stånd synes hafva godkänt Utskottets förra betänkande, så vidt motionärens förslag om tillvägabringande af fyr-anläggningar på ifrågavarande ställen icke blifvit tillstyrkt, så att Utskottet skulle endast hafva till åliggande att yttra sig i fråga om anläggning derstädes af s. k. dagmärken; men som beslutet om återremiss från bemälda Riks-stånd icke innefattar något uttryckligt godkännande af betänkandet i förstnämnda hänseende, har Utskottet ansett sig böra yttra sig öfver frågan i hela dess vidd.
Herr von Hartmansdorff har så fullständigt utredt de grunda sattser, jag hyser, att mig återstår blott, att förena mig med honom. Jag anser ej, att de Norra Länen för oss är.o en börda, men jag anser, att Den 24 Oclober J. ml ilen nytta, vi af dem kunna hämta, skall blifva så tnycket fullkomligare, ju mera vi göra deras industriella framsteg oberoende af vacklande understöd af det allmänna, och, öfverlemnande dem ät den enskilta omtankan och fliten, inskränka Statens mellankomst till undanrödjande af de hinder sorn kunna möta dessas fria verkningar. I likhet med Herr von Hartmansdorff anhåller jag örn proposition till bifall å Utskottens framställning med tillägg af prasscriptionstidens ökande till 2 år. Om desse Orter ej inom denna tid skulle vilja ingå på inrättningarne, så är det gifvit, att de anse sig ej deraf kunna hämta någon nytta, och de måtte väl i det afseendet vara de mäst behörige domare. Afven deruti förenar jag mig, att propositionen måtte afdelas så, att särskildt matte framställas anslaget, för de Norra, och särskildt det för de Södra Orterne, enär ingen anledning förekommer att bifalla det sista» Herr Lagerhjelm, Pehr: Jag hade verk ligen föreställt mig, att frågan till sin princips i allmänna tänkesättet ,var bestämd, huruvida DistrictMagaziner skola äga rum, enär Riksdagen så långt framskridit. Jag täger äfven för afgjordt, att Ridderskapet och Adeln beslutar deras inrättande. Men då denna inrättning till sin principe är ny, och således okänd för Orterne, och jag icke kan föreställa mig, alt all upplysning är samlad inom Riksens Ständer, siler deras Utskott allena, har jag trott, att någon utsträckning vid Inrättningens formation vore möjlig, äfven sorn att en längre pisecriptionstid borde stadfästas, ej blott derföre, att inrättningen är ny, utan äfven 5ia Ven 34 öctober f. m. pt det att folket ml fa tillfälle att tänka i ett ämne, som möjligen kan utföras pl mer än ett sätt.
Ridder skåpet och Adeln. S. D. Remitterades Till StatsUtskottet; Ett Memorial af herr von Ereda , Carl Fredrik, angående fullbordande af Konung Cari; X1II:s Krönings Tafla, jemte yttranden i samma ämne af Herrar Lidströmer, Fredrik Augusr, Nauckhoff, Carl Ulricf Pertsveroff Morath} Wilhelm, och Hammarschöld, Lorenzo. S. D. Remitterades till StatsUtskottet: Ett Memorial af Friherre Wrangel, Hen« ting, infattande anmärkningar vid Grefve Stackelberg!), Reinhold, den i<> dennes tili Stats-Utskottet remitterade Memorial, angående Pensio - Protokolls Utdrag d. 37 Jan, I818. 525 ners anslående åt H. K. H. Arf-Prinsens fordna Informatorer, jemte yttranden uti sarinna ämne af Grefve Posse, Clas Fredric, och friherre Wrangel, Henning. S. D. Föredrogos trenne särskildte fån de Öfrige Resp. RiksStånden ankomne ProtocollsUdrag af den 15 och ao i denna månad, innefattande bemälte RiksStånds beslut, att anmodas Stats-Utskettet, att icke allenast enligt 34 §. af Riksdagsordningen, efter öfverläggning med Herr Landtmarskalken och Hervar Taleman, föreslå den vedergällning, som, lämpad efter göromålens vigt och mängd, bör vid denna Riksdag tillkomma Riks-Siåndens och Deras Utskotts Secreterare, Canzlier och Vaktbetjening, utan äfven utlåta sig, huruvida något förskott pä denna vedergällning må, på sätt vid de gne nästföregående Riksdagarne skett , af Stats-Contoiret innan Riksdagens slut utbetalas ; Och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att äfven för sin del uti de öfrige Resp. Riks-Ståndens »ålunda fattade beslut instämma. Frän Högloft.
Majit och Kronan jemte vederbörande församlingar kunde uppgöras örn patronats-rättens upphörande; äfvensom att Kongl. Majit, då utlänningar vunne tillåtelse att i riket förvärfva fast egendom, med hvilken patronatsrätt vore , förenad, täcktes dervid fästa det vilkor, att samma rätt icke må till dem öfvergå. Utskottet har förskaffat sig del af|det underdåniga utlåtande, Kongl. Kammar-kollegium, i anledning af Rikets Ständers ofvanberörde skrifvelse den .20 Ok tober 1848, till Kongl. Majit afgifvit och utur hvilken handling Utskottet anser sig böra meddela | följande: a) I fråga om konventioner: I sammanhang med den vid 1810 års riksdag förehafda fråga om eftergifter i Riks-ståndens ömsesidiga privilegier, förklarade Preste-ståndet sig vilja be främja stadgandet om öfverenskommelser om tiondeoch öfriga pastoralier, såsom bidragande till förtroende mellan lärare och åhörare; och ingick Preste-ståndet lill Kongl. Majit med underdånig hemställan, om icke, enär billiga tionde-sältningar frivilligt blefve af pastorerne och församlingarne uppgjorde samt af vederbörande Landshöfdingar och Konsistorier pröfvade och gillade, desamma finge af Konsistorierna i underdånighet insändas till Kongl. Majits Nådiga stadfästelse för så lång tid, som af Konsistorierna för hvarje ställe såsom lämpligt i underdånighet föresloges. 1 anledning häraf utfärdade Kongl. Majit den 17 Maj samma år ett Nådigt cirkulär till alla Landshöfdingar och Konsistorier, att söka befrämja billiga föreningar mellan lärare och åhörare om tionde och andra pastoralier, hvilka öfverenskommelser Kongl. Majit förklarade sig alltid benägen att med Nådig stadfästelse förse. Hos Kongl.
Ja vunnit, kommer att i i4 §• af BevillningsFörordningen införas ett senare Moment af följande lydelse: ”För Handlande eller Handtverkare, hvilka i och för rörelsen begagna Handelsbetjente, Gesäll, Lärling eller Arbetare, må någon nedsättning under minimi-beloppet icke äga rum. Dock undantages härifrån Enka efter Handlande eller Handtverkare, som varit taxerad under minimi-afgift, hvilken En - Betänkanden, N:o 409. 4^7 la må, i och för rörelsen begagna En Handelsbejtent, Gesäll, Lärling eller Arbetare och likväl, efter Taxeringsmännens pröfning påföras Bevillning under minimi-afgiften. ” 3.-eije Voteringen. Den, sorn bifaller Bevillningsutskottets, utaf Höglofl. Ridd. och Adeln, Högv. PrästeStåndet och Hederv. BondeStåndet antagne Förslag: att Krögare, Krögerskor och de, som hålla Likör-kammare, Spiscjvartersoch Värdshusidkare, samt Tracteurer, oberaknadt Bevillning för Bränvinsminutering, då den tillätes, skola betala i Stockholm och Götheborg minst 10 R:dr och i de öfrige Städerne, minst 6 R:dr 32 sk.; att det skall åligga dem, som till sådan Näring meddelar Tillståndsbref, att, genom antagande borgen, försäkra Kronan om afgiftens utgörande; att alla Krögare, Krögerskor, Spisqvartersoch Värdshusidkare, hvilka hafva en bättre och förmånligare rörelse, än de minst taxerade Krögarne, skola taxeras till 5 för Hundradet af den inkomst de anses hafva af rörelsen; att denna afgift skall erläggas afven af hvar och en annan, som med behörigt tillstånd försäljer bränvin samt att sådane personer skola taxeras särskildt, oan« sedt de utgöra bevillning för borgerlig rörelse, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; komma enligt Vällofl.
BancoStyrelsen skulle uppdragas., att genom växeloperationer tillse, det icke genom coursens olika förhållande, Bancosedlarne förlorade eller ökade deras nit gällande värde och förhållande till Hamburger Banco. Till ofhålländé åf skiljomynt skulle Bär.-, ken fortfara med utgifvande af kopparmynt , på sätt hittills skedt, och silfvermynt till 6, jo och 14 skillingars valeur; hvilka mynt ej skulle innehålla större värden i silfver, än närvarande cours bestämmer fqr dylika summor i banöosedlar; dock skulle Baocostyrelsen äga rätt att förminska denna silfverväxling’, eller låta den vissa tider upphöra, då ett för a esk rifvi t silfvervärde utgått ur Banken, intill dess, att genom tuUafgiften och hafnmärskatten, elier genom silfveruppköp af utlänningen, Banken åter hunnit, enligt lemnad instruction, stärka sin silfverfopd till förnyad ptväxling. Qenon? Backens växeloperatione?, i siffi Den 2S Feiniar ii, tf’3 Vermynfs utgifvände och låntagariies ersättning till Banken, i händelse räntan och aföetalningar voro af coursen försämrade vid deras erläggande, mot hvad de voro då lånen erhöllos, skulle coursen hindras både ätt stiga pch falla, hvarigenom försko nimes att icke den ena medborgaren må genom coursförändring rigta sig på den andras bekostnad, och den håglöshet derigenom försvinna, hvilken pppkomfnit hos många näringsidkare, sorn ej kunnat bestämma vinsten för sin möda och säkerheten för de capitaler de nedlägga i sina rörelser. Då Banken pä detta saft jag haft äran föreslå lemnar allmänheten det ökade rörelsekapital, sorn penningeförlägenhefen påkallat Och då sådant sker under Riksens Ständers årliga revision, så torde sedelmyntet derigenom vinna större förtroende, än om sedelstockens förökande skulle Verkstälias af enskild fe personers inrättningar, hvilket säkert med största farhåga skalle mottagas i en tid, då man erfarit de mäst brydsatnma följder af enskildtas inrättade Disconter, Skulle detta mitt vördsamma Förslag i någon man synas förtjena Höglofl.
Prinsen gjorde som konunga-dottern hade sagt, vandrade ned till stallet, lade guld-sadeln uppå den svarta gångaren, och silfver-sadeln på det svarta stoet. Men Singorra gick in i jungfru-buren, lindade samman klutar och gjorde tre små dockor, hvilka hon ställde, en vid sängen, en midt på golfvet, och en vid tröskeln. Derefter skar hon sig i venstra lillfingret, lät en blod-droppa falla på hvarje docka, och sade: »J skolen svara för mig när jag är borta.» När det nu var vid midnatts-tid, smögo konunga-barnen ned till stallet, satte sig upp på sina gångare, och rymde bort ur Hafs-fruns gård. De redo så hela natten, utan att någon märkte deras färd. Men när det led emot otte-mål, och hanarne begynte gala, vaknade Hafs-frun i högan loft, och ropade: »Singorra min! sofver du ännu?» ’Nej, min fru!’ svarade dockan, som stod vid säng-stolpen. Det led så någon stund, och Hafs-frun ropade åter: »Singorra min! hvad gör du nu?» ’Jag gör upp eld, min fru!’ svarade den andra dockan, som stod på golf-tiljan. Det gick så en stund, och käringen ropade tredje gången: »Singorra min? brinner det ännu?» ’Ja, gör det så, min fru!’ mälte den tredje dockan, som stod vid tröskeln. Men när det led emot dager, kom Hafs-frun sjelf gåendes i Singorras jungfru-stuga, och man kan väl tänka att hon inte blef god, när hon fann buren tom, och ingen derinne utom dockorna, som stodo på golfvet och stirrade. Hon lopp så ned till stallet, för att se om sina fålar: men inte fick hon någon tröst der heller; ty den svarte gångaren var borta, det svarta stoet var borta, och käringen kunde häraf väl förstå, att konunga-barnen flytt sina färde. Hafs-frun blef nu öfvermåttan vred, och satte sig i sinnet att de begge rymmarne icke skulle ha gjort henne det för intet. Hon ropade derföre sin dräng, och sade:
Man bemödade sig till och glans speglar sig i de gnistrande karafferna, med att byta plats för att icke behöfva sitta » bredvid den där herrn, som äter fågel med blommorna lysa fram ui guirlandernas mörka grönska, och rummet, som är behagligt uppfingrarne »! Det är visst icke rätt att för värmdt, väntar blott på gästernas inträde. — sådant förklara en människa i akt och bann, Ja, äfven för att äta fordras harmoni och ty ordspråket säger ju, att ett skrofligt skal upphöjd sinnesstämning! På grund häraf får ofta innesluter en söt kärna, men å andra man ej heller uraktlåta att uppträda i festsidan är det lika orätt att ej taga den ringaste lig dräkt. Då männen nu en gång för alla hänsyn till sin omgifning. Hela vårt sällskapäro dömda att vid festliga tillfällen ikläda sig liga umgänge grundar sig på ett ömsesidigt den äfven i deras tycke osköna fracken, så må respekterande af de lagar, som blifvit uppden också vara deras dineruniform; och efterställda af det allmänna passande, och där hesom det täcka könet allt fortfarande sträfvar ter det: antingen lefva som en eremit eller ock efter att draga männens blickar till sig, så bekväma sig till att åtlyda dessa lagar. A f må ej heller de glömma att pryda sig så, dem gifves det en otalig mängd, och alla äro som smak och tillfälle fordra. — Allt detta icke i tillfälle att lära känna dem. Det är förenadt gifver måltiden ett festligt utseende, kanske därför ingen otacksam uppgift jag åtaoch likaså störande verkar en hvardagsklädgit mig att göralduns läsarinnoruppmärksamma ning som en begagnad serviett eller en skaftpå vissa missförhållanden vid bordet, som äro lös knif vid den med omsorg ordnade taffeln. lätt afhjälpta, så snart man blott kommit till klarhet om deras tillvaro. » Idun » gifVårdslöshet är för öfrigt en ful ovana, för ver råd i så många frågor, hvarför skulle hvilken man icke nog kan taga sig i akt. hon ej också uppträda som rådgifvarinna uti Så snart jag gör anspråk på att uppträda i konsten att gifva och af äta en middag?
Uplästes till justering och godkändes Exped.Utsk:s under M 21 afgifna förslag till R. St:rs förordnande för utsedde ledamöter i Komitén för tryckfrihetens vård. Äfvenledes uplästes till justering och godkändes Exped.- Utsk:s nedannämnde förslag till R. St:rs underd. skrifvelser till K. M.: JVs 22, ang:de Riksg:s-Kont:s befrielse från skyldighet att erlägga postporto för emottagne fribref; JVs 23, ang:de anslag af allmänna medel för anskaffande af s. k. lifbergnings-båtar; JVs 24, ang:de meddelande af stapelstadsrätt för köpingen Döderhultsvik; och JVs 25, ang:de uphäfvande af 25 § i Kongl. Fiskeri-stadgan d. 29 Juni 1852. Justerades ett prot.-utdr., innefattande R. 0. Ad:s beslut, i anledn. af K. M:s Nåd. Skrifvelse, ang:de H. K. II. Hertigens af Södermanland dödliga frånfälle. Uplästes ett af Hr Hammarhjelm, Carl, inlemnadt sålydande Mern.: Af enskilda angelägenheter hindrad att under någon tid bevista Riksdagen får jag afsäga mig den plats såsom Suppleant uti II. BankoUtsk., hvilken jag f. n. innehar och anhåller jag tillika vördsammast att vid min Riksdagsmannarätt varda bibehållen. R. 0. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter Hr Gr. 0. Landtm, anmodade Hrr Elektorer att sammanträda till val af en Suppleant i BankoUtsk. efter Hr Hammarhjelm. 222 Den 15 Mars f. m. Föredrogs, men bordladbs ånyo, på begäran af Gr. Posse, Gustaf Mauritz, Gr. Taube, Henning Edvard, m. fl. ledamöter BankoUtsk:s d. 11 dennes f. m. på bordet lagda Mern.
Jag är allt för rädd att söka inverka på andra, allt för rädd att lägga mig i hvad som icke rör mig, för att på ett kraftigare sätt förfäkta min mening om en sak, som icke är min. Jag kan icke i denna stund inse hur du kan bry dig om hvad jag tycker. Det är fullkomligt betydelselöst. Jag är allt för tillbakadragen i mina åsigter för att ha ringaste värde som kritiker. Jag borde ha sagt dig det, men jag trodde det vara öfverflödigt. En menniskas arbete är mig heligt; ett sådant varsamt betänkande rymmer derför i allmänhet allt hvad jag har att anmärka; om man gendrifver mig, så tystnar jag; jag känner att min dom kan vara rent individuel, den förblir i allmänhet oförändrad, men jag förfäktar den icke, sedan jag en gång sagt min mening. Sådan är jag emot dig, sådan har jag alltid varit, och det mot mina allra närmaste, mot dem jag håller allra mest af. Är det ett fel, så är det ett som ligger allt för djupt att någonsin kunna utrotas. Jag är icke rädd, men jag är skygg. I handling kan jag våga exponera mig, men i allt som rör mina innersta åsigter eller uppfattningar är jag hudlöst ömtålig; jag kan icke uthärda att se denna uppfattning sönderdissekeras, jag lider så förfärligt derunder; derför tiger jag. Jag kan icke annorlunda. Man skall känna mig mycket noga för att kunna inse hur mycket en af dessa skygga invändningar rymmer af mitt tankeoch känslolif, jag menar hur djupa rötter den har. Det är en så svag liten ton, och den är så lätt att öfverrösta. Du har ju andra, närmare, bättre rådgifvare än mig, om du ville ha råd. Det är icke min mening att nu afråda. Du må väl bäst sjelf veta hvad som i dina enskilda angelägenheter är bäst för dig. Det gör mig ondt att ha fått utseende af att vilja komma med någon inblandning. Allt sådant vigtighetsmakeri är mig annars så ytterst främmande. Att jag är ett brushufvud – ja, det medger jag gerna. Men det är bara lite på ytan, när jag icke tror att man med afsigt stöter mig bort; och jag har icke varit ond på dig, jag är det heller icke.
RiddarhusFiscalen Falkenberg föreslagen gratificalion från Riddarhuscassan. VII. B. 355. A. 395. — angående upprättad förteckning å åtskilliga förseglade, men numera uppbrutne handlingar. 7. B. 436. A. 468. Ridderstad, Carl Fredrik, yttrande. II. 123. Ridderstolpe, Grefve Carl, yttrande. I. 28. lliksarchivet, om anslags beviljande till fullständigande af åtskilliga handlingar derstädes. I. 507. R. 603. Riksdag, nästa lagtima, om bestämmande af tiden för. IV. R. 544. V. R. 85. A. 345. Riksdagens förlängning på en månad, angående. III. 64. E. 151. — afslutande, angående. VI. 5. •— Kongl. Maj:ts derå aflålna nådiga svar. III. 238. A. 239. — atlysande, angående. X. 694. Riksdagskostnader, Landtmarskalkens och Talmännens, om ersättning för. I. 84. R. 130. R. 274. A. 322. Riksdagskostnaderne, angående bestridande af. I. R. 274. A. 322. U. E. 238. — angående arfvode för deras utbetalning samt ntlemnande af skrifmaterialier med flera eflecter för RiksStåndens och Utskottens behof. Se Arfvode. Riksdagsordningen, 11 §, om uteslutande derur af stadgandet, angående ofrälse valförrättare vid riksdagsmannaval för BondeStåndet.
N.-o 29. der, med anmälan det de af hällne undersökningar, rörande beskaffenheten af Sala SilfvergrulVa , dess drift och afkastning, väl funnit alt detta Verk icke drefs utan en betydlig förlust för Staten, men att, ehuru deraf skulle följa, att detsammas öfverlemnande till Bergslags-Intressenternas vård och disposition vore med Kronans förmån instämmande, Rikets Ständer ansett sådant likväl icke böra ske förr, än den förmodan man redan hyste derom, att Silfver-Verkets framtida drift vore med Statens förlust förenad, öfvergått till all den visshet, som en på säkra vetenskapliga undersökningar grundad öfvertygelse endast kunde medföra, hos Kongl. Maj:t anhållit om förordnande af en sådan på stället skeende undersökning genom kunnige Bergsmän, hvilka tillika borde få sig uppdraget att höra Bergslaget om vilkoren för en ny reglering af dess om Silfververket innehafvande Contract och Grufvedriften derstädes, så att ett aftal måtte träffas, hvarigenom Intressenternes bestånd, och ortens fördel kunde med någon vinst för Statsverket förenas. Sedan denna af Piikets Ständer äskade och af Kongl. Majrt den 2Ö:te i samma månad anbefallda förrättning hunnit af dertill i Nåder utsedde Comiterade, Bergs-Rådet B. F. Rothoff och Bergs-Hauptmannen A. Pihl år 1816 fullbordas, och Kongl. Kor-"l. Maj. ts Nådiga Propos. No ig. i5 Maj:ts och Rikets Bergs-Collegium derefter, under den 21 Januarii 1818, Berättelse derom till Kongl.