Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Discontens lånerörelse fortfarande använda ifrågavarande tillfälliga förstärkning af 700,000 R:dr; hvadan de ock funnit sig böra godkänna denna Fullmägtiges åtgärd. Med undantag af Stockholms Sparbank, har icke någon af öfrige Sparbanker i Riket begagnat den, i 206 §. af Banco-Reglementet dem lemnade tillåtelse, att i Banken förränta större eller mindre del af de hos dem insatte medel. B. Belåning af Adier och Publica Papper. För belåning af de uti 201 § uppräknade Actier och Publica Papper bar, ifrån längre tider tillbaka, varit anvisad en fond af 500,000 R:dr, deraf vid 1840 års slut, Banco-Disconten innehade 236,000 R:dr, Låne-Contoret i Götheborg 258,000 R:dr och Låne—Contoret i Alulitiö 6,000 R.dr, och såsom serskild förstärkning för nämnde discontering innestodo uti Banco-DiscontVerket 60,000 R:dr och i Götheborgs Låne-ConLor 17,000 R:dr. Sedan utaf dessa fonder, under loppet af sistlidet år, blifvit, för ändamål som här nedan omförmäles, lill Banken återbetalde tillsammans 140,000 R:dr samt dessutom innevarande år ifrån Götheborgs Låne-Contor till Banco-Disconten öfverförts 25,000 R:dr, så innestå för förenämnde discontering i Banco-Disconten B:co R:dr 245,000: i Låne-Contoret i Götheborg „ 190,000: och i Låne-Contoret i Malmö „ 2,000: eller tillsammans B:co R:dr 437,000: 44 C. Utlåning genom Handelsoch Närings-Disconterne. Den, genom Handelsoch Närings-Disconterne ombesörjda utlåning, har under de sednare åren intill sistlidne
Uppgift på de af Kongl. Stats-kontoret intill Juli månads början innevarande år ntgifne förskotter, hvilka böra hos Rikets Ständer till ersättande anmälas. 4860 Januari April 40 12 10 1:0 Kommittéen för Kommunal-lagstiftningen i riket. Enligt Kongl. Brefvet den 27 Oktober 1859. Till Sekreteraren, vice Häradshöfdingen L. Möller, 2:ne månaders arfvode 600: — Dito. Till Bokbindaren M. F. Åkerdahl för häftning af 490 exemplar af Kommittéens betänkande och förslag 98: — 2.0 Reseoch Traklamenls-kostnads-ersäUning till Ledamöter m. fl. i Kommittéen för granskning af Stadgan för rikets Elementar-läroverk. Enligt Kongl. Brefvet den 17 December 1858. Till t. f. Rektorn vid Stockholms Gymnasium G. R. Rabe 208: — » Professoren m. m. E. Edlund 208: — » Lektor C. W Callerholm 345: - » Lektor C. F. Johansson 83: 33. 12 » Komminister F.Öfverström, Sekreterare 200: — 18 » Ordföranden, Professoren F. F. Carlson 333: — Enligt Kongl. Brefvet den 28 Februari 4860. 18 Till Boktryckeri-bolaget P. A. Söner, såsom ersättning för tryckning och häftning af Kommitterades underdåniga förslag och betänkanden 698: 75. 698 2,436 72 1860 Febr. 2 16 3:o Kontant rolerings-understöd lill Rotehållare inom Norra länen. Enligt stadfästade Roteringsverket af den 25 Aug. 1846. Till disposition af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Norrbottens län . 1,902: 63. Enligt Kongl. Brefvet den 8 Oktober 1851. Till disposition af Kongl. Kostnader för upprättande af Formulär till Förvaltande Verkens räkenskaper, m. m. Enligt Kongl. Brefvet den 19 November 1858.
Ropades äfven ja och nej llr Frill. o. Landtm, yttrade, att Iian ieke af svaren kunnat bestämma pluralileténs mening, hvarföre han nu ville förnya sin först framställda proposition. Hr von Hartmansdorff: Jag hemställer, oin icke Ur Frih. o. Landtm, skulle finna lör godt att framställa propus, till bifall å Konungens proposition. Hr Frih o. Landtm, framställde propos. till bifall å StatsUtsk:s utlåt. Wto loj Ropades starka nej, blandade nied ganska många ja. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, det han trott sig Hnna, att nej nu öfverrösta! ja. Gr. Frölich begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposition: Den som bifaller StatsUtskrs nu föredragna utlåt. N:o lo4, voterar ja» den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad , alt, förutom den reserverade summan af 2},245 r:dr 23 sk. g rtst btco, bör anslås den summa, hvilken erfordras för att fylla, beloppet af 5o,ooo r:dr b:co, sorn för innevar. år erfordras till lattade vallen comm u nica tioner. Efter voteringens slut, befunnos rösterna hafva utfallit, som följer: Ja — 37. Nej — 44. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Då jag ej var närvar, under discussionen i detta ämne, anhåller jag att i prut. få nedlägga min reservation mot R. o. Ad:s nu fattade beslut. Jag anser StatsUlsk:s skäl vara så öfverlygande, att de motskäl, hvilka under den förra discussionen i ämnet framställ - des, alldeles icke bort föranleda lill någon afvikelse från Utsk:s betänk, och är således af den tanke, del rättast varit att bifalla delta betänkande. Ånyo föredrogs StalsUtsk:s den 20 dennes på bordet lagda utlåt. N:o io5, i anleda, af erhållna återremisser å StatsUtsk:s utlåt.
A.B:s Utgifv. torde sjelf i smått hafva gjort samma erfarenheter. Han ville icke gerna minnas, än mindre vidkännas, huru han, under 1848 års Stockholmska folkyra, hetsade upp folkmassorna och berättade den Stuartska blodshistorien. Han torde nu ångra och blygas för, huru han, tio år sednare, gripen af den allmänna svindeln, toastade för revolutionerna, deraf förespådde de herrligaste frukter, undandolde eller rent af förnekade upprorsmännens missgerningar, anklagade furstarne för allt, och skyllde, när eländet ej mer kunde helt och hållet fördöljas, den gräsligt växande nöden på „de rikes paniska förskräckelse.„ Rörelsen gick framåt – och A.B:s samvete blef mera elastiskt: för att ej förneka sina vänner, oaktadt deras „öfverdrifter„ , har han dels måst urskulda, dels bestämdt gilla Rossis, Lichnowskis och Averswalds, Latours och Lambergs rysliga slagtande. När äfven i Skandinavien Socialismen fick en medgångens fläkt, har man sett honom göra en half bugning för en lära, som är en rak motsats mot hans innersta öfvertygelse och ekonomiska ställning, samt smått advocera för en Thrane, Borg och Persson och sednast för „artisten„ Pettersson. Sålunda har den svenska Radicalismens publicistiska banerförare uppgjort tvenne, rakt skillda moraler, den ena för enskildt och husligt bruk, den andra för det offentliga bruket och för tidningen, klubben, gatan och torget. Den förra öfverensstämmer, så vidt vi veta, med den hittills antagna; den andra är den revolutionära, som tillåter alla slags medel, de der leda till målet, omstörtningen och förstörelsen.
Utskottet, som, vid berörde förhållande, funnit den meddelte återremissen icke 6 Stats-Vtskottets Utlåtande, N:o 297. kunna till någon åtgärd å Utskottets sida föranleda, får till Presteoch BondeStånden hemställa, att det af de 2:ne öfrige Riks-Stånden beslutade ofvannämnde tillägg måtte, såsom medförande ökad tydlighet, få uti den af Utskottet föresiagne bestämmelse inflyta. 3:o Likaledes har Bonde-Ståndet till Utskottet återremitterat de af Utskottet under mom. 2 och 3 tillstyrkte sladganden, dels angående grunderne för maximioch minimibeloppens fastställande, dels rörande Kammar-Collegii pröfningsrätt i detta ämne. Som likväl dessa momenter äro af de 3:ne öfrige Riks-Stånden bifallne, och de deruti omförmälde frågor således, enligt 75 §. Riksdags-Ordningen, af Rikets Ständer afgjorde, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning. 4:o Vid föredragning af 4:de mom. utaf Utskottets ifrågavarande förslag, har Ridderskapet och Adeln beslutat, att nämnde moment skulle erhålla följande lydelse: »Derest förre hemmans-innehafvaren egendomen väl brukat, äge han eller, i händelse han med döden afgått, hans enka eller barn, optionsrätt, eller rättighet att öfvertaga arrendet till maximi-summan. Begagnas icke options-rätten, och flere anbud ske till maximi-summan, erhålle den arrendet, som derjemte bjuder högsta confanta städja för en gång. Skulle åter vid Auctionen hvarken förre hemmans-innehafvaren eller någon annan bjuda det utsatta minimum, bör i sådant fall hemmanet på Auction bortarrenderas till den mestbjudande, utan att förre innehafvaren dervid någon options-rätt njuter;» hvarjemte Ridderskapet och Adeln inbjudit de öfrige Riks-Stånden att uti ofvannämnde beslut sig förena. Berörde inbjudning är ock af Borgare-Ståndet antagen; hvaremot Preste-Ståndet bifallit
Utskottets åtgärd att classilicera Hvitt Bomullsgarn efter dess numror, nemligen i Garn under N:o 26 efter Engelsk beräkning och i Garn, af N:o 26 och deröfver med 32 sk. värde och 8 sk. införselstull å det förra, samt 40 sk. värde och 5 sk. införsels-afgift per % å det senare slaget, har af 3:ne Riks-Stånd blifvit godkänd; hvaremot Borgare-Ståndet ansett en slik classification icke böra ega rum, utan beslutat, alt allt Hvitt Bomullsgarn skulle få införtullas efter ett gemensamt värde och tull, det föi’ra af 40 sk. och den senare af 6 sk. per W. Såvida Borgare-Ståndet icke afstår från berörde dess beslut och förenar sig med de öfrige Riks-Stånden, får Utskottet för frågans afgörande föreslå följande voterings-proposilion:. 80:o. Den, som godkänner Utskottets förslag, att Hvitt Bomullsgarn bör delas i 2:ne rubriker, omfattande, den ena, dylikt garn, ”,under N:o 26 efter Engelsk beräkning” med 32 sk. värde och 8 sk. införselstull W, och den andra sådant garn af JY:o 26 och deröfver, med derå bestämdt värde af 40 sk. och införsels-afgift 5 sk. per %, voterar Ja;, den, det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, kommer Garny BomullsHvitt att införtullas efter ett gemensamt värde af 40 sk. och tull af 6 sk. per %. Trenne Riks-Stånd hafva bifallit
Antom den 17 Nov. i8a3. Memorial, med förslag till Instruktion för Fullmågtige i Riksgålds-Contoiret, i afseende pä de Lånebitråden och anslag, hvilka från nämnde Contoir skola utgå till Canaloch andre Byggnader, samt till större eller mindre del anskaffas genom upplåning emot Contoirets Obligationer med 3 proCents årlig Ränta. J3å till Rikets Högloft Ständers granskning och fastställelse, Stats-Utskostet nu 3o Stats-Utskottets JRetänkanderL öfvcrlemnar närlagde förslag till Instruction för Fullmägtige i Riksgälds-Contöiret, i afseende på de Låne-Biträden och anslag till Canaloch andre Byggnader , hvilka från nämnde Contoir skola utgå, samt, till större eller mindre belopp, anskaffas genom upplåning emot nämnde Contoirs Obligationer med 3 proCents årlig ränta, har Stats-Utskottef ansett sig böra närmare upplysa och utveckla grunderne för ett och annat uti denna Instruction föreslaget stadgandet usta Afdelningen IX:de Artikeln, förande Lånen till Städerne Norrköping och Borås\ I afseende på säkerheten för lånen till Allmänna Byggnader, och säkerheten för LåneU åt enskilde personer, så företer sig ett skiljaktigt förhållande, i anseende till säkerheten, som för det ena och andra slags Lånbiträdet skall anskaffas. För uppfyllandet af de förbindelser , hvilka, i Städernes namn och å deras vägnar, undertecknas af Städernes Äldste, skola Städernes Inbyggare samfällt ansvara; Och Städernes enskilde tillhöriglieter af Jord, Hus och Byggnader kunna, till Lånens godtgörande, användas; hvaremot i afseende på Lån biträ - iStats-Utskottets Betärikanden. 31 den åt enskilde personer, hvarje Låntagare för sig skall ställa säkerhet, medelst inteckning uti fast egendom, för den penninge försträckning, han undfår. Enär nu med
med principer, ideelt anlagd och allt sådant der fanstyg. Och att stå framför honom som en bedragerska! Bedragerska! SANDÉN. THORA. Ja, Yngva uppträdde ju som en sådan. Men den unge vet väl Yngva har naturligtvis THORA lågt. SANDÉN. THORA. SANDÉN. SANDÉN försåtligt. sagt honom Yngva har tegat. Och ändå har ni uppfostrat henne i sanning! Doktor! af sig, om den bara får vara i fred. Är hon kär? THORA. Menar bara, att sanningen just inte är så lifaktig öfvergående tycke för den första unge man, som visat henne uppmärksamhet. Ifrigt. Säg, doktor, tror ni inte det? Jag hoppas, nej. Jag hoppas, att det är bara ett Jag tror ingenting. SANDÉN torrt. THORA. Det der partiet kan inte, får inte bli af! Det är ni som nekar? SANDÉN. THORA. här ett bref, som jag fick i morse. Lemnar Sandén ett bref. De sätta sig vid det större bordet. »Högädla fru! SANDÉN läser. Ja, det är jag som nekar! Sandén hvisslar till. Se gon d. 16 Sept. klockan 12 i och för ett samtal angående en för oss båda vigtig angelägenhet. Vore tacksam, om ni behagade taga emot mig i mor Högaktningsfullt Georg Eksköld.» Högst magnifikt. SANDÉN återlemnar brefvet. THORA bedjande. SANDÉN. THORA. Vill ni taga emot honom? Jag! skulle vara för mig. Vill ni säga honom, att så vidt namn. Ja, ni bör förstå hur plågsamt ett sådant samtal det beror på mig, kommer Yngva aldrig att bära hans Hör nu det är väl inte han som är... SANDÉN puffar till Thora. THORA rodnar djupt. låghet, doktor. Stiger upp. Jag ger aldrig mitt samtycke, aldrig! SANDÉN torrt. Han! Nej, gud ske lof! Men det fins flera slags saken. Förefaller mig, som om Yngva borde få afgöra den THORA förvirrad. henne. Yngva! Ja, Yngva ja! Jag ska' genast tala med SANDÉN.
Dä det likväl ieke var all körvänta, all nägol 8ädanl köretag ak 8lörre onrkattning skulle komma all pä en8kild lrekostnad utköras, serdeles som lr varje ak dessa m)'ror utgör en tilllmriglret till omgikvande större oell mindre lremmansdelar, med 8er8kiide egare, 8amt allmoden i allmänlret 8aknade tillgäng lill ele förslag, 8om lor större odlings-köretag erkoidras, 8ä köranläts Kärrets I1uslrällning8-8äliskap nägra är eller del nämnde undersökning sig köregält» all till Kongl. Naj:t ingifva underdånig ansökning om etl ränlekrilt län ak allmänna medel till bestridande ak ko8lnaderne kör de lill myrornas odling nödige koi lreredelser, men, oskladl Kongl. Naj:ts lreredvilliglret all lill della villiga andamäl medverka, oclr oaktadt llikets Lländer, i köljd ak en8kild motion, genom 8krikvel8e till Kongl. Naj:l den 12 dunii 1829» förklarade 8ig lrakva kunnil 8kä1igl, alt delägarne uti de pä Ooltland varande odlingsbara mvror mä ak Kionde Ilukvnd-Kiteln, i mon ak de88 till - 8 Mr/:k>5 lV,o .?. AanZar, lä ätn^uta diclraA till cle88e IäAendeter8 altavpninA, tiar likväl naAon 8aclan anvi8ninA dittill8 icke kunnat 8ke, emeclan lVioncle Ilulvucl3?iteln clertill icke lemnat nöcliA tillAänA, utan att in8kränka 8äclana utAilter, kvilla lör anclra anZelaAna änclamäl päräkna8 döra, är trän är till lörut deatämcla delopp lortea.
Tillfredsställelsen öfver att någon gång lyckas häri är icke mindre, för det den endast ger sig luft kamrater emellan samt icke så sällan bland anhöriga i hemmen. A l l god kunskap — och någon annan meddelas väl icke i skolor och läroverk — har ju, rätt handhafd, en inneboende makt att klara och upplysa tanke och själ, att böja viljan åt det goda, förädla sinne och smak samt bilda karaktärer, som äro starka i det goda. Hur kommer det sig då, att man så lättvindigt behandlar och öfverser med ett ondt, som frodas starkare i samma mån som undervisningsämnena ökas? Det bör ju vara klart för hvarje far och mor, ja, för hvarje förnuftig själ, att så mycken tid af barnoch ungdomslifvet, egnad åt konsten att ostraffadt begå bedrägerier, att fermt ljuga, att utan skam och blygsel emottaga utmärkelser, som på oärligt sätt blifvit förvärfvade, måste verka i hög grad slappande på hela karaktärsbildningen hos medelmåttorna, och af sådana består ju flertalet. Mången, som lett åt eget eller andras fusk, har fått betala detta löje med bitter sorg. Mfvet har fört mannen eller kvinnan i .•ångmål, tanken söker efter räddning och å anmäler sig den gamla, länge öfvade, men IDUN kanske glömda sporten; lögn och vinglerier börja åter, fast i annan form, och så bär det utför på det sluttande planet. Sonen står för fall; dottern spelar förtäckt spel om sitt rykte, sin heder och hemmets ära; far och mor förstå icke, hur sådana rötägg kunnat inkomma i en hederlig familj och under kanske framstående samhällsställning. D e ha glömt de dagar och år, då de logo åt gossens eller flickans muntra historier om lyckadt fusk, om lärare, som blifvit narrade; glömt, huru de själfva ibland hjälpte barnen att fuska vid hemarbetet, glömt allt, utom den tunga sorgen öfver barnens förödda lif, och söka kanske trösta sig med, att dylika olyckor numera bli allt mer och mer allmänna, » ju högre bildningen stiger. » Det manliga, öppna » ord från en skolkateder » var sannerligen ett ord i sinom tid.
Utskottet aflåtne uppmaning att ofördröjligen träda i verksamhet. Den 19 Januari. Från Högloft. Riddersicapet och Adeln. S. D. Vid slutlig föredragning af de uti Kontitutions-utskottets den 12 och 15 dennes på bordet lagda memorialer N:o 2 uppgifna hvilande förslag lill ändring i grundlagarne, stannade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o förkastades förslaget till ändring i 17, 22 och 24 §§ Regeringsformen; 2:o antogs förslaget till ändring i 6, 15, och 43 §§. Regerings formen; 3:o antogs förslaget till tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihets-förordningen; 4:o antogs förslaget till ändring i 14 och 22 §§ Riksdags-ord ningen; 5:o förkastades förslaget till ändring i 11 § 1 mom. Riksdags-ordningen 6:o antogos begge förslagen till tillägg vid 28 § Regerings-formen; 7:o antogs första förslaget till tillägg vid 72 § Regeringsformen; hvaremot det andra förslaget till tillägg vid samma § förkastades; 8:o förkastades förslaget till ändring i 14 § 1 mom. Riksdags ordningen; 9:o förkastades förslaget till ändring i 56 och 81 §§ Regeringsformen samt 29 § 1 morn., 49 § 3 mom. och 73 § Riksdags-ordningen. S. D. Föredrogos ånyo och bifölls Banko-utskottets den 12 och 15:de dennes på bordet lagda memorial N:o 5, i fråga om öfverlemnande från banken till Riksgälds-kontoret af ett belopp, motsvarande Stockholms handelsoch närings-diskonts, banko-diskontens samt Malmö låne-kontors reserv-fonder vid 1844 års slut. 20 Prot.-utdrag den 40 Januari 4848. S. D. Vid föredragning af Banko-utskottets den 15 dennes på bordet lagda memorial
Dessa framställningar föranledde dåvarande Lag-Utskott att, med omfattande af det sednare alternativet, föreslå Rikets Ständer att hos Kongl. Maj:t göra underdånig anhållan om utarbetande af förslag till ordnande af förmyndareväsendet, i enlighet med vissa uppgifna grunder; men denna Utskottets hemställan vann ej tillräcklig framgång hos representationen, hvars pröfning frågan ej heller sedermera varit underställd förr än genom nu gjorda framställningar. Lika med motionärerna anser Utskottet, att rätts-säkerheten för de omyndiga, i afseende å förvaltningen af deras egendom, ingalunda är betryggad genom nu gällande lagstiftning, — och riktigheten af denna åsigt torde beklagligen af den dagliga erfarenheten bestyrkas. Förändrade föreskrifter äro således af nöden, och Utskottet tvekar icke att dervid utgå från den redan i 1845 års omförmälda författning antydda och med utvecklingen af vårt samhällsskick i öfrigt jemväl öfverensstämmande grundsats, att uppdraga tillsynen öfver förmyndarevården åt kommunerna. Men hvad som genom nyssnämnde förordning var för kommunerna en rättighet, — ty något annat synes ordet »äga» på delta ställe ej innebära, — bör förvandlas till en pligt, och äfven omfånget för kommunernas verksamhet härutinnan har Utskottet trott böra utvidgas. Lag-Ulskottets Betänkande N:o 37. 7 Vid meddelande af de närmare föreskrifterna har Utskottet haft att välja emellan tvänne alternativer: å ena sidan Herr Grefve Löwenhielms förslag, och å den andra Herr Dalmans och Riksdags-fullmägtigen Uhrs. Herr Grefve Löwenhielm önskar införande af ordentliga Förmyndarekamrar, af hvilka en hvar till och med skulle omfatta ett helt län samt sjelf omhänderhafva och förvalta hvad af de omyndigas egendom ej erfordrades till deras underhåll och uppfostran. Erkännande vinsten för de omyndige af sådana institutioner, anser dock Utskottet icke möjligt att nu införa desamma.
Ha, ha, ha, ha, jag må E ä g a, » och hon slog sig på knäna ocb skrattade, tills Grete förnärmad ref af sig banden och tygbiteD, rusade in i sitt rum och slog igen dörren, så att det dånade i hela huset. Där inne kastade hon sig nästan med raseri öfver historielexan. » Den unga drottningen var ingalunda vuxen den svåra uppgiften att afhjälpa missförhållandena i landet. Hon hade visserligen ärft sin faders lysande snillegåfvor - » hon rabblade vidare och vidare. Det var, som när en stor flod flyter fram, jämnt och lugnt, tråkigt och sömnigt. Men när bon kom till ett årtal, upprepade hon det ihärdigt gång på gång med olika tonfall; först barskt och så mjukare och så mildare och mildare, tills hon slutligen hviskade fram det och liksom smekande bad siffrorna att stanna kvar i det lurfviga lilla hufvudet, som hade så förfärligt svårt för allt hvad siffror hette. Läraren i historia, han riktigt lefde på årtal, han. Men så var han då också liten oeh blek, med stora vattenblå, milda ögon. Och så var han så mager, så mager. Grete trodde, att det var för att årtalen voro en så klen kost. Näst årtal svärmade han här i lifvet allra mest för regenternas släktskap. Det var något rysligt, när han slog in på den trafven. Hittade han då på något riktigt kvistigt, som sista gången t. ex. när han frågat Grete, hvem Karl X Gustafs morfar fars svåger var, så skfn han formligen upp, och j u längre svaret dröjde, dess mera förtjust tvinnade han fingrarne omkring hvarandra. Så där ja! Nu var den lexan undangjord. Men nu hade hon det värsta, sitt lifs plåga, räkningen kvar. Grete suckade; så sträckte hon armarne öfver hufvudet, och så gäspade hon så grundligt, att det gick som en lång våg öfver hela kroppen. Den som ändock fick sofva! Hon lade ned hufvudet på bordet, blott för att känna, bur skönt det skulle vara, om hon nu inte hade haft någon räkning, utan finge gå och lägga sig i stället. Så slöt hon ögonen, bara ett litet tag, bara litet.
Uti detta ärende hafva sammansatta Utskotten gjort ett betydligt misstag , deruti att de grundat sitt Utlåtande på hälften af 25. §. i 1810 års Riksdagsbeslut. Då det likväl beflnnes, att om man läser §. till slut, så åberopa Riksens Ständer deras till Konungen aflåtne underdåniga Skrifvelse af den 26 Aprilsamma åc till vidare efterrättelse. Enär man nu jemförer denna Skrifvelse med innehållet af §:n, så finnes att Redactionen är alldeles origtig och i fullkomlig contradiction med rätta beslutet. RiksdagsBeslutet är egenteligen ingen Lag, blott en Historisk berättelse om de Beslut Riksens Ständer tagit. — Hvarje ärende, som hos Ständerne afgöres, skall hos Konungen i underdånighet anmälas samt om verkställigheten anhållas. Konungen låter derpå Förordning härom utgå, efter denna skola Embetsmännen rätta sig och icke efter RiksdagsBeslutet, hvarom de knappast äro skyldige hafva någon kännedom. Af detta origtiga begrepp, att RiksdagsBeslutet skulle äga större kraft , än Kongl. Förordningen, som dock är ordagrant lika med rätta beslutet, har nu den irring uppstått, att KammarRätten gjort efterräkning af BrännvinsBevillning för åren 18 ro, 1811 och 1812, såäom ej Consumtions,\fgift, då det af rubriquen synes , att det är för tillverkningen, den begagnas af på Landet boende personer, som icke äga Jord med Hemmantal, ell«r ock allsingen. Ständernes beslut lyder, rförsta Mom. af 3. $. i Skrifvelsen af den 26. Att alla Hemmans-ägare skola för BrännvinsBränningsRättigheten erlägga i Bevillning 2 R:dr på helt 16 Dm 2 Maji, /. m.