Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning häraf, och som'd öfrige z:ne Rcspective Riks - Gtänden uti metdeldte Mrotocolls - Utdrag as den 29 sisilione Marti! uti denna Remist instämt, pär det förstärkta Stats-UtAottet i dag sammanträdt och läkit fig Handlinga: ne i detta Mäl föreläsas, hwarefter och sedan en pä manligt sätt blifmit utlottad följande Voteringsproposition för de öfrige 119 blifmit framsrald: Den som bifaller att till undersökningars anställande, burumida Sallt-rillwerkning inom Riket kan med fördel ästadkommas, ma anfläs govo R:d. banco om Ä et i Z:ne ärs tid, att, pä sätt Bewillnings-Utflottet föreslagit, utgä af Ttats-Werket emot ersättning af Sjö-Tulls nedlen, strifwer Ia; den det ej will ffrnwer Okej winner Nej/sä komma icke någre medel, att pä sätt BewillningsUtstottet föreflagit härtill bestäS. Sedan Voterings » Sedlar blifwit utdelte , äter upphämtade och öpnade, befunnos ag Ia och 76 Nej ; Och sorn Nej wunnit, sä komma icke någre medel att härtill anfläs. Stockholm den 17 April 1310. Pä Högloft. Ridderftapets och Adelns Leda» möters wägnar LIae 8 b' 1 e in j n §. pä Högwördige Hörcstc-Ständtts Ledamöters magnar Ik. VVkiciman. pä Wällofl. Borgare-Ständets Ledamöters wägnar 6 L r l ikr. Diärrcibeis. PT 900 Den 21 Äprik. Pä Hederwärda Bonde-Ståndets Ledamöters wagnar IoUsn Ericsson. dl. ^räclelius. Wördsamt Memorial!
Af så val enskilda som tjenstegöromål nödsakad att på obestämd tid afresa från riksdagen, får jag härmed vördsamt afsäga mig förtroendet att vara ledamot af BevillmsUisk., under lika vördsam anhållan om bibehållande af min riksdagsmannarätt. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall, hvarefter H. E. Hr Frih. o. Landtm, anmodade Hrr Elektorer alt utse en ledamot i BevillmsUtsk. efter Frih. af Schmidt. Föredrogs ånyo BankoUtsk:s den 5 och 9 dennes på bordet lagda betänk. n:o 24, med förslag lill reglering af Bankens låneoch kreditiv-rörelse. Detta betänk, företogs punktvis till afgörande. l:sta punkten. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag har icke något att invända mot sjelfva innehållet, men jag tillstår, att ordalagen förekomma mig mindre lyckliga. Jag kan dock icke i hast säga huru de skulle förbättras. Nu heter det: ”Det i allmänna lagen intagna förbud mot beräkning af ränta på ränta, iaktlages äfven i afseende på Bankens fordringar.” Delta vill med andra ord 318 Den 12 April f. m. såga att lag skall vara lag; det behöfver väl icke stadgas i en serskild § för att ändå förstås. Anses ett sådant lagspråk antagligt och godt, i en författning som af R. St. utfärdas, så vill jag icke göra någon invändning deremot, sedan jag derå fästat Hrr Juristers upmärksamhet. o Hr Akerman, Fredr.: Jag vill icke med den foreg:de talaren tvista om vissa ords större eller mindre lämplighet för att uttrycka hvad här menas; men då det, som i detta betänk, föreslås, icke kan kallas någon lag i vanlig bemärkelse, utan endast ett reglemente för Fullm. i Banken, och meningen af stadgandet synes mig tydlig och klar, så tyckes oek ändamålet dermed vara vunnet. Kan den värde talaren föreslå någon bättre redaktion, så skall jag icke hafva något emot att den sättes i stället, allenast den innefattar samma mening, som i betänk, uttryckes. H.
S. D. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets på bordet hvilande Utlåtande, N:o 25, i anledning af väckte Motioner, örn vederbörandes befrielse från Hjelpedagsverksoch Stängselskyldigbetens utgörande till åtskiltige Boställen, blef nu, på grund af gjorda anmärkningar, till nyssnämnde Utskott återremitteradt, S. D. Efter nu skedd ny föredragning af Allmänna Besvärs, och Oeconomi.e-Utskot« tets hvilande Betänkande, JUo 23, angående grunden för beräkningar af Eianpenningar, eller det bidrag Stam-rotarne böra af Strö. rotarne erhålla, beslöt Ståndet, att, i anledning af gjorda anmärkningar vid berörde Betänkande, detsamma till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet återremittera. S. D. Allmänna Besvärs, och OeconomieUtskottets Utlåtande, N:o a8, i anledning a£ Prot. Ufdråg åtn 9 Februarii 1829. 5g väckt hemställan om lindring för Allmogen i den såkallade Byggnads-hjelpens utgörande, blef nu, till följd af dervid gjorda anmärkningar, till Utskottet återremitteradt. Från Högloft* Riddcrskapet och Adeln* S. D. Remitterades till Stats-, Bancosamt Allmänna Besvärsoch OeconomieUtskotten : Kongl. Maj:fs, den 16 sistlidne Januarii afgifne, samt den 29 derpåföljde på bordet lagda, Nådiga Proposition till Rikets-Ständer, angående den till undsättning i missväxtår anslagna Creditiv-Fonden, samt för detta Allmänna Magazins-Inrättningens slutliga utredning, med flere dermed sammanhang egande ämnen; jemte d'e af åtskilligfe Ledamöter, rörande samma ämne, denna dag afgifne yttranden. 4® Prof. Utdrag den 9 Februarii 1829.
Ständerna böra onekeligen få veta hvaruti olikheten i Ståndens tanka består, för att kunna utöfva sin pröfningsrätt Grefve Posse, Claes Fredric: Xiii Vinnande af snart slut pä förevarande Discussion torde mig tillåtas erhindra, att sedan Herr Grelven och LandtMarskalken vägrat Proposition, bör frågan, i händelse S åndet likväl yfkar den. samma!, till Constitutions - Utskottet förvisas. Jag anhåller således att Herr Grefven och LandtMarskalken täcktes inhämta Ståndets mening om Ståndet verkeligen yrkar nyssnämnde Proposition. Herr Påhlman t Otto Fredric: Då jag nu erhållit ordet far jag först anmäla min Reservation emot Utskottets beslut att när 2 Stånd innom Utskottet stadna emot 2 , frågan skall föifalla. Jag anser mig icke eiler böra underlåta att anmarka det rättare varit att Utskottets Memorial, dä det nu föista gången förevar bilf - Den ii April. * vit lagd på bordet än att det genast tili afgörande företogs. I frågan åter om tryckningen af Constitutions-Utskottets Protocoller i målet, sa in* stämmer jag med Friherre Anckarsvärd deruti, att Constitutions-Ut6kottet genom ProtocollsUtdrag må meddelas Ståndets allmänna önskan att Utkottet om denna tryckning läter besöija. Om det är en dyrbar rättighet att Constrtutionen ej genom Lagförklaringar förfuskas, är det ock nödvändigt att Allmänheten får se huru rakt bokstafven följes och huru Constitutions-Utskottets Ledamöter svara emot det dem lemnade grannlaga och magtpåliggande förtroende.
Det gifves en nöd i klimatet, som förtager eller förqväfver all drift och mångtanka; det gifves en lycka i klimatet, som gör dem umbärliga: båda två lägga således lika stora hinder i vägen för uppodling. Man finner derföre, att de mest civiliserade folkslagen hafva lefvat i sådana klimater, som hvarken stämplas af nödens eller af lyckans öfvermått. I de andra dukar menniskan under, antingen för träl-lefnaden, eller för väl-lefnaden. Grönländarn måste använda all sin kraft till att skydda sig mot den utifrån öfverallt påträngande förstörelsen, och hans enda sällhet, efter en med otroliga mödor anskaffad rå föda, består i att kunna förlänga mellanskofven af en djurisk hvila: Negern åter arbetar föga eller intet, emedan Naturen gifver honom allting till skänks; hettan föranleder hos honom samma benägenhet till dvala, som arbetet hos Grönländarn, och han förblifver ett ouppfostradt barn hela sitt lif igenom. Bägge hafva fått Naturens ytterligheter: och ingendera har, mellan de allraförsta behofvens fyllnad, någon mera tid öfrig, än den han tillbringar att hvila sig på. Också är hos bägge lika ögonskenligt, att menniskor i sådana förhållanden kunna för det mesta vara utan hvarandra. I den förkylande zonen är hvar och en tillräckligt sysselsatt med att hjelpa sig sjelf, i den brännande åter känner man förmycket att man kan hjelpa sig sjelf: samhälligheten stannar bäggestädes vid ytterst lösa förbindelser. Skall hvilan ej blifva dåsighet och beqvämligheten sömn, så fordras klimater, der något arbete ger mycken vinst, och någon möda mycken styrka i behåll. I dem hvilar man sig mindre; och i dem äger man råd, att upptäcka glada behof i naturen. Äro icke alla behof, som kunna fyllas och bli fyllda, glada behof? I allmännelig mening, tvifvelsutan; men icke i egentlig. Sannt är, att Naturlifvet i sitt hela är en vexelverkan af behof och njutning, hvilken sista består i behofvens fyllnad.
Vid skedd föredragning remitterades till Bevillnings-Utskottet Kongl. Majis Nådiga Propositioner: l:o Om förändringar i lagstiftningen, angående tull och andra dermed förenade afgifter; jemte vid remissen afgifne yttranden; samt 2:o Angående den så kallade Kurhus-afgiften. S. D. Efter skedd föredrragning remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Majis Nådiga Proposition med förslag till författning, angående ansvar för förfalskning och bedrägeri. S. D. Föredrogs och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Majis Nådiga Proposition om indragning till Kronan af den ränteved, som är anslagen till Wisby så kallade Krono-kalkugn i Gottlands län, och om ersättning derför åt kalkug nens egare. 208 Prof.-Utdrag den 21 Februari 1857. S. ^D. Till handläggning förekom Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 31, i anledning af väckt fråga om Kronofogde-tjenslernas indragning. Betänkandet återremitterades, jemte de vid föredragningen deraf afgifae yttranden. S. D. 2 Föredrogos och godkändes Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: N:o 32, i anledning af väckt motion till beredande af ersättning åt boställshafvare för kostnad, nedlagd å boställens grunddikande; N:o 33, i anledning af väckt motion om inskränkning i antalet af edgångar, som ej af domstol åläggas; samt N:o 34, i anledning af väckta motioner om en lagsamlings utarbetande på allmän bekostnad. S. D. Föredrogos Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtanden: N:o 2, i anledning af väckt motion, angående utfärdande åf nytt Rese-reglemente, som bifölls; samt N:o 3, angående löneförmåner för Läns-notarierna. Ståndet lät vid Utskottens hemställan bero och lade Utlåtandet till handlingarne. S. D. Vid skedd föredragning godkändes Banko-Utskottets:
För vägars framdragande under banan fullbordades 10 genomfarter, och 74 större och mindre vägöfvergångar i banans plan nedlades. Omläggning af landsvägar verkställdes på en längd af 7,350 fot. i — 107 — Ballastning eller grusfyllning samt nedläggning af sliper oeh räler utfördes på en längd af 5.61 mil. Telegrafledning, distansoch lutningspålar samt optiska signaler uppsattes utåt hela linien Falköping—Töreboda, och ännu icke inhägnade delar af banan förseddes med stängsel, dels af sten, dels af trä. Stationshus ooh godsmagasiner fullbordades vid Stenstorps, Sköfde, Wärings, Moholms och Töreboda stationer och vid sistnämnde station uppsattes dessutom ett lokomotivstall, en reparations-smedja och en cokesbod, hvarjemte boningsrum för trafikbetjening anordnades. Dessa och förut för trafik öppnade stationers afstånd från Götheborg torde i ett sammanhang böra upptagas och äro följande: Partilled 0.8 mil. Jonsered 1,4 » Lerum 1.9 » Floda 2,5 » Alingsås 4,3 « Lagmansholm 5.6 » Wårgårda 6,2 » Foglavik 8,1 » Sörby 9,4 » Falköping 10,7 » Stenstorp • 12,0 » Sköfde 13,5 » Wäring 14,9 » Moholm 16,0 » Töreboda 17,1 » För den trafikmateriel, som vid 1859 års utgång var anskaffad, är redogjordt i den särskildt åtföljande berättelsen öfver trafikens bedrifvande under samma år. Vid bangården i Götheborg afslutades byggnadsarbetet å repararationsverkstaden, hvars inredning äfven till största delen verkställdes; en större byggnad till förvaring af stenkol och cokes uppfördes, äfvensom permanent bro af jern öfver den så kallade norra vallgrafven, i stället för den förut provisionelt utlagda. Bangårdsområdets planering fullbordades till största delen, och för den växande trafiken nödiga sidospår, utvexlingar och vändskifvor nedlades. Å den föregående år för trafik öppnade linien Wårgårda—Falköping utfördes åtskillida kompletteringsarbeten.
I anledning häraf får Utskottet erinra, atl då den vexel-tillgång, som finnes på pund sterling, kan genom säljarens försorg förvandlas till hamburger banko, i Ham burg betalbar, så synes någon utsträckning i rättigheten till vexelköp, i enlighet med hvad hos ett riksstånd blifvit föreslaget, endast för det fall erfordras, att affärer med Hamburg, i följd af inträffande krigsoroligheter, icke skulle kunna bedrifvas; men då under sådana förhållanden det är ganska sannolikt, att större tillgång på pund sterling i vexlar ej finnes att tillgå, än som af de trafikerande upptages, och banken icke bör uppträda såsom köpare af vexlar vid andra tillfällen, än då tillgången deraf öfverstiger behofvet för allmänna rörelsen, emedan ett motsatt förfaringssätt måste verka till kursstegring och uttag från banken af metallisk valuta, lärer det destomindre vara skäl tillstyrka, det banko-fullmäktige må berättigas att äfven i England verkställa vexel-operationer, som dessa lättare kunna föranleda förlust för banken samt dessutom blifva med drygare utgifter förenade. I öfrigt och som, på sätt ofvan förmäles, Rikets Ständer, genom bifall till 7:de punkten, beslutat att banken icke får hafva silfver stående å annan utländsk ort än Hamburg, samt deraf måste följa, att Rikets Ständer fortfarande ansett vexel-operationer för bankens räkning endast böra å nyssnämnde plats underhållas, så och enär i utskottets tanke skäl icke är för handen att borttaga den i nuvarande banko-reglemente jemväl befintliga föreskrift, att vexlar, som af banken uppköpas, skola vara i Hamburg betalbara, finner utskottet sig böra vördsamt förnya sin, af 2:ne riksstånd redan gillade, hemställan om införande i näst blifvande banko-reglemente af följande stadgande: l:o. För bibehållande och förstärkning af bankens metalliska kassa bemyndigas fullmäktige att af välkända och solida trassenter eller endossenter, efter en kurs af 128 sk. och derunder, uppköpa vexlar, dragna på 90 dagar eller kortare tid å Hamburg eller Altona, i Hamburg betalbara.
Sedan ordföranden, fru Olivecrona, halsat de narvaraiide välkomna, yttrade hon: » J a g ber a t t f; framlägga de skäl, som tala för önskviirdheteii af deii svenska kvinnans clellagaiide i viii.ldsutstiilliiingen i Chicago 1893. Främst sätter jag, a t t hon därigenom bör hafda Sveriges ratt a t t intaga en framskjuten plats bland kulturfolken. Det har ined riitta blifvit sagdt, a t t en god nihttstocl;: för bedömandet af ett folks odling ar den ställning, soin intages af dess kviniior.~ Y&amp; grund af den kalinedom jag liar oiii förhItllandeiia i detta hiinseende i flera af de stora kiiltiirländerna,; är det mig en gliidje a t t kunna vitsorda, a t t den sveiiska kvinnan intager ' n relativt god plats, s % vii1 ined Iiäiisp till den aktning hon åtnjnter, som ock till de iiiiderrisningstillf~lleii ocli de f ö r ~ ä r f s k ä l l o ~ hvilka, sta henne till buds. Detta liar jag sett erkiindt i tryck iner all en g h g och, om tiden sk niedgk€ve, shille jag såsoiii bevis kuniia anföra citat fr&amp;n tysk, fransk, engelsk, iiorsk ocli daiisk press. Ja, till ocli nied från Förenta Staterna, hvikas krillmr dock st; &amp; så högt i socialt Iianseeiide, liar ett dylikt vitsord nylige2 koiniiiit oss till del. I anledning af en iippsats om den svenska kvinnans stiill-.
Med händerna på ryggen gick han fram och tillbaka utan att höra sina egna steg. Han kände en andlig och lekamlig frihet som aldrig förr, ty nu visste han att han var lycklig. Och det var icke en lycka som skulle slå ut för en minut och så vissna bort, utan det var en lycka för hela lifvet, en lycka att blomstra, utvecklas och tillväxa, en lycka att slå rot och skott för dagar som skulle komma; – det var hans egen sunda naturs stora lifskraftiga lycka. Det hade kommit någonting alldeles nytt i hans rörelser. Han var icke längre den tafatte Börje Olsson, som alltid kände sig generad när han kom bort från sitt arbete och sina hvardagsintressen. Han var ingenting nu annat än en nygift äkta man, som på andra sidan dörren der hade en liten hustru i hvitt – i spetsar och hvitt från hufvud till fot – en liten hustru, för hvilken han icke längre var ful eller tafatt eller karg. Han var omskapad nu: han var sådan han sett sig genom strålande stora ögon, som ömsom drogo sig tillsammans och ömsom vidgade sig, alltid med en aning om tårar kring kanterna, men också med lena långa fransar att sänka ned emot kinden, – vackra varma qvinnoögon, som sade att man kunde älska Börje Olsson. Och derför kände han sig icke torftig längre, derför var han icke främmande i denna omgifning, derför hade han icke en tanke öfrig för splittring och kompromissförslag, derför endast njöt han af att gå omkring i denna madrasserade yppighet. Det passade honom nu. Ty nu ville han stilla sin hunger efter lifvets härligheter, lika godt om efter hennes sätt eller sitt. I den nya stämningen väcktes det åter en erinran om barndomsvännen. Börje tyckte sig ha gripit något af det han afundats Pål. Han visste icke hvad det var, det var en dunkel förnimmelse af att i något ha kommit på samma plan som han. Men midt i allt detta sköt det fram en ofullbordad tanke: – en enkel gammal qvinna i mörka kläder. Han strök undan bilden som en onödig varning. Han såg det så klart, att allt detta icke gjorde honom sämre, utan tvärtom rikare, bättre. Han skulle visa det – längre fram. Så gick dörren upp. Marianne stod der.
Skrifvelse N:o iS9. då skall lill straff-arbete från oell med fyra till oell med 10 år dömas. Ljuter någon deraf döden; varde den brottslige dömd till straff-arbete på lifstid. Bjuder man lill annan ut sådarie veterligen förfalskade lifsmedel, som ofvan sagde äro; varde, der de ej emottagas, ändå dömd till straff-arbete från och med sex månader till ch med två år. Beträdes handlande eller annan, hvilkens yrke är att sälja eller bereda lifsmedel, med brott, som i denna § sägs, miste han oek den näringsrätt. Begår någon sådant brott, hvarom denna § handlar, i uppsåt att annan till lif eller helsa skada; dömes för förgiftning, efter lliy derom är stadgadt. § 25. Säljer man eller ullemnar eljest till annans begagnande, eller bjuder man till annan ut veterligen förfalskade läkemedel, de der för menniskors lif eller helsa farliga äro; vare lag som för hvarje fall i 24 § sägs. § 26. Gör man med uppsåt orätt i mätande, vägande eller räknande vid handel eller eljest, då varor emottagas eller aflemnas, varde, der brottet ej efter 8 § straffbart är, dömd etter Ihy i 22 § sägs. Beträdes Kronans uppbördsman eller edsvuren mätare med sådant brott, som sagdt iir, må lindrigare straff, än fängelse ej ådömas, och miste han derjemte embelet. Brukar man vid handel eller eljest då varor efter mått eller vigt skola aflemnas eller emottagas, sådant mått eller vigt, som ej är behörigen slämpladt eller märkt, dömes, ändå att han om ondt uppsåt ej öfvertygad varder, lill böter från och med feni till och med etthundra Riksdaler. Var måttet eller viglen behörigen stämpladt eller märkt, men ej omjusteradt, der sådan åtgärd skolat ega rum; böle ock, om det oriktigt befinnes, efter thy nu sagdt är. § 27.
Då emedlertid, så vidt räkenskaperna för revisions-åren utvisa, Statsverket genom berörde disposition icke tillskyndats någon förlust, enär Kassan under denna tid ej erhållit vakans-besparingen, hvarigenom skulle inträffat, att dubbel lön utgått för en och samma tjenst, anse nu församlade Revisorer sig endast böra förhållandet här anmäla. Uti sednast församlade Revisorers Berättelse förekommer en anmärkning i afseende å de Herr General-Löjtnanten m. m. Lorichs tillagda 1,200 R.dr, för bestridande af Ordförande-embetet i Kongl. Krigs-Hof-Rätten och 000 R:dr för utöfvandet af Öfver-Kommendantsbefattningen i lnifvudstaden; och då enahanda utgifter, anvisade dels å besparingarne, dels å anslaget för oförutsedda militära utgifter, förekomma under åren 1844 och 1845, anse Revisorerne sig böra sådant här anmäla. § 6. Sedan Öfverste-Kammarjunkaren m.m. Grefve L. E. von Stedingk, medelst fullmakt af den 14 Maj 1842, blifvit utnämnd till Kapiten-Löjtnant 1 survivance vid Lif-Drabant-Corpsen, har, i anledning af Grefvens gjorda ansökning om erhållande af en genom General-Majoren m. m.
Sedan ofverläggningen förklarats fulländad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Utsk:ts hemställan i förev:de punkt och dels att K. o. Ad., med afslag å samma hemställan, för så vidt den skiljde sig från K. M:ts i ämnet gjorda framställning, skulle bifalla samma nåd. framställning, gjordes propos. på bifall till Utsk:ts hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Den 9 Maj f. m. 173 26:te—40:de punkterna. Utsk:ts heraställanden biföllos. 41:sta punkten. Frih. Alströmer: Utsk:t har sjelf tillkännagifvit, att Bergman »ådagalagt största nit och skicklighet samt genom en ovanlig omtanka och klokhet vid arbetenas ordnande beredt icke obetydlig besparing för telegrafverket;» men Utsk:t har icke ansett sig kunna tillstyrka den begärda pensionen, på den grund att Bergman så kort tid varit i telegrafverkets tjenst anställd. Han hade dock varit i tjenst allt ifrån början af telegrafanläggningarne i riket, och under flere år varit anställd i Halmstad. Under resor i tjensteu ådrog han sig en svår förkylning, hvarigenom han först mistade sitt ena öga och sedan lifvet. Hans enka, som är i små omständigheter, försörjer sig med en liten handel, hvilken dock är otillräcklig för hennes uppehälle. Under sådana förhållanden hemställer jag, om icke R. o. Ad. skulle finna skäligt bevilja den af K. M:t för enkan begärda pension af 200 rdr, såsom Presteoch Borgare-St:n redan gjort. Att telegraftjenstemännen icke äro berättigade till pensioner, bör icke utgöra hinder för R. St:r att bevilja understöd åt enkan efter en person, som i Statens tjenst tillsatt lifvet. — Jag anhåller om bifall till K. M:ts Propos. Frih. Klinckowström: På grund af de ömmande omständigheter, som här förefinnas, får jag förena mig med Frih.
Hvad de,af.sedermera Atorstä.t, I,ar val af\cn luft för afMgt att inom slägterne bibehålla arfvejorden; men utan alt den torra åtskillnaden mellan könen dervid blifvit gjord, enär rätt till arfvejord och börd vant gällande för begge. i hvad samband den olika arfsrätten stått med det fordna odals vs&- met a landet lan slutas äfven deraf, att i städerne en sådan olikhet icke egt t•, cl,e ler 1 sedl,are tiller ansett nödvändigt och g;,<meli«t i56o utif a l rl d [ a'f’ U|;P,a defS efn anhal,an» Llifvit stadgadt, det söner landet! ^ ^ e»e,ldoraen vore h«Iägen i stad eller på I , , Man har emedlertid emot ifrågavarande lagförändring invändt, att den tovd pTl sat. \TSen* bTtenh1et,?ch verka derhän, att "någon del a f den ffi,00.1'1’.1 ia7 SkuUe fr4nSft detsamma; men om än bondesonens e.en arfslott, da lian har syster eller medarfvinge af qvinnokön^, mycket mera!’ && ^ ^ StU et’ hanS hustru kom,na i boet införa så ,• , E* eI11e,r J501’ fluktan’ alt lagförändringen skulle föranleda till en skad -g hemmansklyfning, utgöra något hinder derför, enär, enligt nu gällande Shet derf t “ densam^vida besu ^nhet dua eger rum, hvaraf fol,er, att smärre jordlotter kunna uppkomma rfter nuvarande arfslag än efter den föreslagna nya.