Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Lika som man tillhopasamkar silfver, koppar, jern, bly och tenn, in uti en ugn, att man må, uppblåsa der en eld under, och smälta det; alltså vill jag ock, i mine vrede och grymhet, sammansamka, inlägga och smälta eder. Ja, jag skall sammansamka eder, och uppblåsa mine vredes eld under eder, att I deruti försmälta skolen. Lika som silfret smälter i ugnenom, så skolen I ock derinne smälta, och förnimma att jag, Herren, hafver utgjutit mina grymhet öfver eder. Och Herrans ord skedde till mig, och sade: Du menniskobarn, säg till dem: Du äst ett land, som intet står till rensande, såsom ett, der intet regn uppå kommer på vredenes tid. De Propheter, som derinne äro, hafva sig tillhopagaddat, att de skola uppfräta själar, lika som ett rytande lejon, då det röfvar; de rifva till sig gods och penningar, och göra der många enkor inne. Dess Prester drifva orätt under lagsens namn, och ohelga min helgedom; de hålla ingen åtskilnad, emellan heligt och oheligt, och akta intet hvad rent eller orent är, och sköta intet om mina Sabbather, och jag varder ohelgad ibland dem. Dess Förstar derinne äro lika som glupande ulfvar, till att utgjuta blod, och förgöra själar för sina girighets skull. Och dess Propheter bestryka dem med obrukad kalk, predika fåfängelighet, och prophetera dem lögn, och säga: Detta säger Herren Herren; ändock att Herren hafver det intet sagt. Folket i landena brukar våld, och röfva fritt, och öfverfalla de fattiga och elända, och göra främlingomen öfvervåld och orätt. Jag sökte ibland dem, om någor ville förtaga och stilla vredena för mig, att jag icke skulle förderfva landet; men jag fann ingen. Derföre utgöt jag mina vrede öfver dem, och med mine grymhets eld gjorde jag en ända med dem, och gaf dem deras förtjenst uppå deras hufvud, säger Herren Herren. Och Herrans ord skedde till mig, och sade:
Den sednare yttrar: ”På landet äro Judarne vanligtvis folkets Bankirer, under det att de gifva dem äfven de obetydligaste förskotter, bevilja dem långa betalningslerrainer oeh icke lala lofva sig mer än laglig ränta, men hafva sin vinst deraf, alt de låta gifva sig frukter, vin m. m., såsom en discretion, hvilken hvarken afräknas på räman eller på kapitalet. Minuthandeln med specerivaror och viclualier är nästan uteslutande i deras händer, hvilken likaledes drifves till ockrande derigenom, att Judarne äfven härvid bevilja sina kunder anstånd, men emottaga för detta anstånd skänker, hvilka icke ingå i afräkning” etc. Jag vill icke trötta R. o. Ad. med att höra dess upgifler, utan ber att få öfverlemna dem, att hvila på bordet i fall R. o. Ad:s ledamöter äro hugade derom laga närmare kännedom; likväl anhåller jag att till nyttig ledning för framtiden, denna öfversättning måtte blifva intagen jemte mitt yttrande i prot. Slutligen anhåller jag att få upträda mot den sofism, som så flitigt begagnas, att nemi. hindret för Judarnes amalgamation med andra nationer skulle ligga deruti, att de på ett så ovänligt sätt af dem omfattas. Jag kan för min del ingalunda instämma i detta påstående. Hindret ligger obestridligen i deras egen religion. Det är nemi. gifvet, att detta icke kunde vara för Judarne obekant, enär redan Moses, kort före sin död, uttryckligen beskrifver, icke allenast hvad öde som förestod Jerusalem, eller, rättare sagdl, beskrifver deu sorgliga tilldragelse, som skulle inträffa då Jerusalem förstördes, utan äfven i tydliga ordalag förutsäger, ali Judarna skulle blifva kringspridda kring hela verlden. Men uti samma kapitel, och på många andra ställen i den Hel. Skrift, omtalas också, huruledes Judarna i sinom tid skulle åter församlas i sitt land. Den ena af dessa profetior är, såsom vi alla veta, upfylld, och på den andras upfyllelse väntar säkert hvar rättrogen Jude.
Så har genom Kongl, kungörelsen den 14 Juli 1835 egare af skalleoch innehafvare af kronojord, erhållit rätt att, i likhet med hvad för säterioch frälsejord egde rum, å sine egor, till eget husbehof, anlägga mjölqvarnar, hvaremot egare af skattlagde mjölqvarnar, då den af dylika verk vid deras skattläggning påräknade inkomst genom anläggning af husbehofsmjölqvarnar funnes minskad, skulle ega alt i den fastställda räntan i vanlig ordning söka och erhålla förmedling. Men en sådan förmedling kan icke erhållas, om den sökes till följd deraf, att tullqvarnar i trakten uppkommit, de der draga till sig de äldre qvarnarnes mäldeiag. Rättvisa och billighet påkalla alltså åtgärder, hvarigenom de äldre skattlagde qvarnar, som genom anläggandet af nya sådane lidit ett vid denna anläggning icke förutsedt intrång eller förminskning i inkomster, erhålla en deremot svarande nedsättning i sin skatt. För att likväl uppgöra förslag till sådane åtgärder, fordras en noga kännedom om förhållanderna emellan de äldre och nyare qvarnarne och dem åliggande skattebördor, äfvensom om deras rusteeller roterings-skyldighet, och denna kännedom kan icke påräknas hos Utskottens ledamöter. I anseende härtill kunna Utskotten icke i vidsträcktare mån tillstyrka motionärens förslag, än att Utskotten vördsamt hemställa, alt Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, sedan genom vederbörande embetsmyndigheter det blifvit utredt, hvilka och huru många qvarnar blifvit skattlagde samt grundränta åsätta eller till rustning eller knektehåll indelda, Kongl. Maj:t måtte vid en blifvande riksdag framlägga en sådan utredning för Rikets Ständer samt tillika meddela nådig proposition i ämnet, med förslag till de åtgärder, som Kongl. Maj:t kan i nåder finna vara tjenliga för vinnande af en lika och rättvis beskattning å qvarnar. Stockholm den i4 Augusti 1848.
Då nu ånyo föredrogs StatsUtskrs den 22 dennes på bordet lagda utlät. N:o 285, i anledn. af erhållna återremisser å ulfåt. N:o 109, fann R. o. Ad., som redan förut bifallit sistnämnda utlåt. N:o 109, att utlåt. N:o 285 icke erfordrade annan åtgärd än att läggas till handlingarna. Likaledes lades till handlingarna StatsUtskts d. 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 286, i anledn. af återremiss å utlåt. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtskls den 22 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 287, i anledn. af Hr Professor Geyers motion om ett särskildt vicarie-arfvode för adjuncten i historien vid Upsala universitet, så länge han för motionären ombesörjer examina och tentamina. Företogs till pröfning Statssamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utsk:ns den 22 dennes på bordet lagda betänk. N:o g, om bildande af undervisnings-anslalter för skeppsbyggeri, samt anslag dertill. Hr Nordensköld, Otto Gustaf: Jag var ledamot i den comité', som hade sig uppdragat att söka tillvägabringa förbättringar i och för handeln och sjöfål len. Vi funno att behof kunde uppkomma för något tillfälle, att våra ynglingar kunde bereda sig kunskaper äfven i skeppsbyggeri, och för del ändamålet stannade comile'en i det beslutet, att tillfälle borde dem beredas att få läsa i Carlskrona, och alt Staten borde hålla dem några stipendier tillhanda såsom tillskott åt dem, som sådant kunde behöfva. Detta tror jag är hvad som skulle behöfvas. I Carlskrona hafva dessutom redan förut läst Norrmän, och jag tror äfven Amerikanare. Jag tror, att den anstalten vore den lämpligaste och mindre kostsam än den som blifvit föreslagen. På en enskilds motion hafva likväl Utsk:n varit så liberala, att de anslagit icke mindre än 6,666 r:dr 32 sk. årligen i minst 6 år.
Utsk. den 39 Åug. Utlåtande, öfver väckt motion, om deportation af personer, dömde till straff för grofva brott* Efter framställning om de dryga kostnader, hvartill fångars vård och underhåll årligen uppgår, samt de faror, för hvilka samhället är blottställdt genom det betydliga antal af dylika personer, belöpande sig till 3 å .fooo, som är inneslutet i Rikets fängelser, har Herr Carl af Robsahm, uti en hos Ridderskapet och Adeln angifven motion, föreslagit, att alla till lifstid sfängelse .dömde personer och aila sådane grofva afstraffade förbrytare, hvilkas hållande i förvar allmänna säkerheten fordrar, måtte varda utur Riket deporterade. Då Sverige icke eger Colonier med tillräckligt utrymme för deras mottagande, kunde ändamålet vinnas medelst underhandling med någon fremmande Magt, i hvilket afseende Motionairen hemställt, om icke Rikets Ständer kunde hos Kongl, Majit i underdånighet anhålla, det tdcktes Kongl. Majit i ministeriel väg förfråga sig hot Ryska, Holländska eller Engelska Re geringar ne, huruvida de för någon viss afgift skulle vilja på utsatt ställe emottaga ett visst antal delinquenter, för att i Grufvor eller på Colonier använda v. Utskotten, sorn tagit denna motion under .gemensam pröfning, få. tillkännagifva, att Utskotten icke .kunna gilla det deri framställda förslag. Om det varit Motionaiiens mening, att aila hiltils inom Riket lill lifsLidsfängelse dömde personer och andra grofva brottslingar borde deporteras, torde, om ock inga andra betänkligheter härvid egde rum, med skäl kunna invändas, att då Svensk Lag icke i något fall utsätter deportation såsom straff, kan icke någon hitintills dömd förbrytare, ulan «ge£ medgifvande, rättvisligen dermed beläggas. 4 Lagoch Occon. Ut sk.
R:dr må, under nedan anförda vilkor och stadganden, af Rikets Ständer beviljas Örebro stad, att från Riksgäids-kontoret utgå: l:o Den beviljade lånesuraman får i Riksgäids-kontoret lyftas af stadens Drätselkammare, som skall ombesörja lånemedlens fördelning emellan vederbörande tomtegare; börande vid denna fördelning iakttagas, att låneunderstöd endast få meddelas åt dem, som uppföra byggnader af sten eller annat icke eldfarligt ämne. 2;o Efter dertill i vederbörlig ordning erhållet uppdrag, skall Drätselkammaren, å stadens vägnar, för hela lånesuraman afgifva sin, till Riksgäids-kontoret eller ordres ställda, skuldförbindelse, innefattande de af Rikets Ständer för lånets användande och återbetalning stadgade vilkor. Efter deuna förbindelses aflemnande till och godkännande af Fullmäktige, eger Drätselkammaren utbekomma lånemedlen i den mån desamma, enligt derstädes gjorda och bifallna ansökningar, skola vederbörande tillhandahållas. 3:o Hvad af sagde medel före slutet af femte året efter det, derunder eldsvådan inträffat, ej kunnat till behörige låne sökande - Slats-Ulskoltels Ullålande, JYs 167. 5 sökande utlemnas, får derefter af Drätselkammaren icke „ utgifvas. 4:o Det i Riksgälds-kontoret lyftade och på föreskrifvet sätt begagnade lånebeloppet må, utan ränta och kapital—afbetalning, innehafvas till det i 3:dje punkten bestämda årets utgång; hvarefter, och intilldess länet är till fullo godtgjordt, sex procent af dess ursprungliga belopp böra till Riksgäldskontoret årligen återbetalas, deraf ränta efter fyra för hundra å det oguldna kapitalet först beräknas och afgår, samt öfverskottet utgör kapital-afbetalning. 5:o Den uti ofvanstående 4:de punkt omförmälda årliga ränteoch kapital-afbetalning bör af
Riksdags-Ordningen, åligger det Rikets Ständer att utsätta tiden för den revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens räkenskaper, hvilken näst efter Rikdag skall ega rum, och lill hvilken förrättning de af Rikets Ständer utvalde Revisorer torde af E. K. M. kallas; och då, hvad Stats-Verket beträffar, 1831 års räkenskaper äro de sista som undergått granskning, och afslutade räkenskaper för åren i83a och j833 blifva nästinstundande höst att tillgå, hafva Rikets Ständer bestämt tiden för deras Revisorers nästa sammanträde, till granskning af ofvannämnde Verks tillstånd, styrelse och förvaltning, till den i5 September innevarande år; hvilket Rikets Ständer få bos E. K. M. härmed i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 9 Maji 1835. i64 Expeditions-Utskottets Förslag till and. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den g Maji i835. Preste-Ståndet den g Borgare-Ståndet den 9 Bonde-Ståndet den g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej angående bibehållande af 65 och 66 §§. samt förändring af 6y och io3 §§. uti i83o års Reglemente för Riksgälds-Contoret. (Stats-Utsk. Nrris 365, 445 & 462.) S. A. K.
Många Frälsehemman hafva icke några ordinarie räntor i Jordeboken utförde, och sådant är förhållandet med de här ifrågavarande. En ordentlig Skattläggning af desse hemman är således ovilkorligen nödvändig, innan införsel deri kan meddelas. Jag hemställer i öfrigt, om det vore skäligt, att, då Rikets Ständer tillåta ersättningen, de skulle besluta att den borde tillgå på annat sätt eller i annan ordning, än med dylika ersättningar hittills efter Författningarne tillgått. Hvad beträffar det här na af Herr Bråkenhjelm föreslagne tillägget om tillåtelse för Herrar Adlerbrandt och afWetterstedt, att genom ytterligare inköp af några SkatterättsDaler kunna fylla en möjligen uppkommande brist i visse af de uppgifne hemmansräntor, för att åtkomma desse hemman helt och hållit, så är intet derom att invända, derest Ridderskapet och Adeln vill lemna bemälle Herrar en ytterligare förmån och vinst på Kronans bekostnad. Jag medger gerna min okunnighet i dessa Kameralroål, och således Herr Danckwardts stora företräde att kunna bedöma en sådan sak, som denna. Jag har derföre råd fört mig med en af KammarCollegii Ledamöter, som förklarat, att om Rikets Ständers underdåniga svar till Kongl. Majit redigeras i enlighet med närvarande Utlåtande, skulle saken ej kunna verkställas, förr än nästa Rikets Ständer ytterligare deröfver blefvo hörde. Den redaction, som jag tagit mig friheten föreslå för beslutet, är deremot uppgjord i samråd med denna KammarCollegii Ledamot och så, att lian förklarat den kunna verkställas utan att ännu en gång invänta en Riksdag. Jag instämmer med Herr Danckwardt i öfvertygelsen om oformligheten af alt tillåta införsel i Frälsejord; men sedan jag icke hört någon instämma i den motion jag, vid början af Riksdagen, om Ädelforss väckte, utan sett mig alldeles allena, så, heldre än att egendomen blir än ytterligare vanhäfdad och vanskött, önskar jag, att den, på hvad sätt som helst, måtte komma i enskilta händer, öfvertygad alten rättvis nedsättning af räntan beviljas, emedan hemmanen, genom en total vanskötsel, råkat i stort försämringstillslånd.
I detta svar säger Konungen bestämdt, att Canalbyggnaden skulle få företagas af enskilda personer, och att, som StatsVerkets tillstånd ej tillät, att med allmänna medel till detta stora företag bidraga, så skulle Canalen, för evärdeliga tider, tillhöra det blifvande Bolaget, och detsamma deraf ensamt draga alla de utlofvade stora förmånerna i framtiden: hvarförutan Bolaget, till Discontering, skulle årligen utur Banken få uttaga 800,ooö Rd. emot vederbörlig säkerhet, samt vidare, att Kronan skulle ersätta all den jord, sorn. från enskilda till Canalen komrne att borttagas. Dessa äro onekligen vilkoren för Canalbyggnaden. Derefter, förmodligen lockade af det till En Million 600,000 Riksdaler uppgjorda billiga förslag å hela byggnadens kostnad, tecknade sig enskilde personer för en Summa af mer än 3 Millioner Riksdaler; och då allt detta ej lärer kunna bestridas, är ej underligt, att Götha CanalDirections nu framställda requisilion, om ett biträde af Staten till en Summa af 3 millioner 10x7 Den 22 Juli f. m.l vackt, om ej ^allas, åtmindstone mängdens förundran och förskräckelse. Med den fullkomligaste aktning för de Herrar och Män af Directionen, hvilka jag har äran känna, och med det största förtroende till deras kunskaper, ädla och patriotiska tänkesätt, kan jag dock icke neka mig att fråga, om icke Directionen långt förr än vid denna Riksdag, ja, redan före den i Orebro 1812, bort linna, huru origtigt och falskt det första förslaget var uppgjordt, och om det ej varit Directionens ovilkorliga pligt, alt gifva sådant tillkänna innan arbetet blifvit så långt utsträckt, att det nu mera skall anses som en nödvändighet att på Statens bekostnad fortsatta ett företag, som, törhända, ändå öfverstiger, ej endast Bolagets, utan ock Statens förmåga.
Och då han såg sig omkring, se, då hade gräset spirat upp; kort, ljusgrönt gräs, som i en smal väg slingrade sig öfver ängen och in emot skogen, och fåren följde den gröna slingervägen i en lång rad, betande med böjda hufvuden. »Hvem har varit här?» tänkte herdegossen. »Någon har varit här och har gått förbi! Jag ser spår af fötter på marken, och öfver allt i dessa spår spira gräs och örter! Hvem har varit här? Det var Kärleken, som hade gått förbi och kallat på källan, och nu hade hon vandrat öfver ängen, in emot skogarne. Och där hon gick fram, skyndade sig buskar och blommor att se henne, trädens grenar böjde sig ned för att kunna röra hennes hufvud och händer, och, liksom träffade af en lifgifvande gnista, reste de sig åter och sände en skälfvande glädje genom skogen. Från en hviskning steg det till en susning som af hafvets böljor: »Kärleken har kommit!» »Kärleken har kommit!» sjöng skogen i jubel. »Kärleken gick nyss förbi!» Men hon gick lätt och hastigt vidare, till dess hon nådde porten till en stor stad. Då hade natten brutit in, och stadsporten var stängd. Folket lefde i en ständig ångest sedan Sorgens besök, och efter solnedgången tillät man ingen främmande att slippa in. Framför porten gick en soldat, inhöljd i en vid kappa med uppfälld krage och ett draget svärd på axeln. Då Kärleken kom fram till stadsporten, stannade vakten och sträckte sitt bara svärd framför sig. »Håll!» ropade han. »Hvem är du? Hvarifrån kommer du, och hvart ämnar du dig?» »Jag kommer från det oändliga och går till det oändliga,» svarade Kärleken, »och nu vill jag på genomresan taga tjänst i er stad.» »Vi ha nog af tjänare själfva,» svarade vakten, »dåliga och trolösa tjänare, och de främmande skulle bli oss ännu sämre. Ditt namn? Du sade mig inte ditt namn!» »Mitt namn gör mig hvarken sämre eller bättre,» svarade Kärleken. »Du ser, att jag är en fattig flicka, som endast är ute för att söka tjänst.» »Ditt namn,» återtog vakten barskt.
s@ henne sitta nied hufvudet mot bröstet och arbetet halft nedglidet ur hennes kn8. " Olga, vakna ", ' ropade hon. " Du f&amp;r partu inte sitta langre, kom och lagg dig. Tank p&amp; att du ska opp i morgon. " " Det fattas en Irm ", sade Olga, strackte p&amp; sig och giispade. " Jag lofvar dig att den skall bli. isydd i morgon ", sade moster. " Kom nu bara. " " Tanker moster sy i den? " sade Olga, i det hon knappte af sig kladningen. " Bekymra dig inte om det du. I ska den. " " För om du syr i den, dii &amp; r jag saker o~ att ringningen kommer opp och pöset kommer ned. Och d&amp; f&amp;r jag st&amp; s&amp; har med armen i vadret hela tiden som en byst ", sade Olga och strackte upp sin bara arm i luften. Och vid den förestallningen brast hon i ett muntert skratt, och derefter kröp hon ner till moster i utdragssoffan. Hvad moster fick skaka henne den morgonen innan hon fick lif i henne, fast det fick hon d&amp; alltid göra. Ungdomen protesterade mot att g&amp; i sang vid tolftiden och upp klockan half sju, liksom den gjorde mot att sitta lutad bfver maskinen stundom i fjorton timmar och trampa. nAck, om det and&amp; vore slut klockan sju om aftnarne, eller om det nu andteligen skulle vara till Atta - men öfverarbetet - öfverarbetet till tio - elfva! " Att se tvatterskan med glasögon p&amp; nasan och syring p&amp; det styfva, svullna fingret hur hon sydde ut och in, hela fbrmiddagen det .kunde ha varit vardt niigonting. Men nar Oiga kom hem p&amp; middagen var emellertid iirmen der, och ett litet kr&amp;s kring halsen dessutom. Men det hade fröken i magasinet sytt fast. " Men kjolen - ja den hinner jag d&amp; drapera p&amp; en halftimma - och fAr jag inte g&amp;, s&amp; rymmer jag. "
Revisorerne förseglingen å detta konvolut orubbad samt berörde obligationer i god ordning och väl vårdade; men under genomgåendet af de öfriga handlingarne anmärktes, att några dertill börande Götha och Södertelje kanal-aktier, hvilka blifvit deponerade såsom säkerhet för en förre Kommissarien A. Vougt i lifstiden ådömd, fastän till beloppet ännu icke bestämd, ersättning, hade, för flera månader sedan, emot qvitto, utlemnats till då tjenstförrättande Sekreteraren C. O. Vougt, i och för uppbärandet af den å aktierna belöpande och honom jemte bemälte Kommissaries öfriga sterbhusdelägare tillkommande utdelning , utan att samma aktier, oaktadt Vougt genom qvittenset sig härtill förbundit, sedermera voro af honom återställda. Dock hafva dessa aktier, efter inventeringens förrättande, återbekommits och blifvit bland ofvannämlide handlingar inlagda. Förbindelsen för Enligt hvad Revisorerne för öfrigt vid denna inventering funnit, ^kre^itivet1" ^iar Kongl. Kommerse-Kollegium, i stället lör den äldre, i sednaste Revisionsberättelse, sid. 45, omförmälda förbindelsen för kreditivet till Ull-Diskontens förstärkning, under den 6 April sistlidet år, afgifvit en ny, med nu gällande stadganden öfverenstämmande och bland de inventerade handlingarne förvarad ansvarighetsförbindelse för återbetal ningen af de summor, som å besagde kreditiv äro och varda lyftade. Inventering af yid af Revisorerne jemväl anställda inventeringar af ej mindre de hos Kom(je um\er Kommissariatets värd befintliga hineoch säkerhetsmed flera brunda ^lLehandlingar, än de till Kommissariatet ingifna borgensförbindelser för testaoch säkerhetsnientsbevillningsafgifter na, bar någon anledning till anmärkning icke handlingar, förekommit; Och Revisorerne hafva ej heller funnit något att erinra under den, i sammanhang med inventeringen af nyssnämnde förbindelser, verkställda granskning al det deröfver förda särskilda Diarium. Riksgälds-kon
— Sålunda hade hon genom Fredrika Bremers påskyndelse kommit på sin rätta plats. Men får en med begåfning och talang utrustad människa tillfälle att låta sin andes vingar växa ut, är hon vanligen ej nöjd, förrän hon kommit fulländningen så nära som möjligt. Så var det äfven med fröken Saxenberg; Paris var hennes önskningsmål, och dit k o m hon äfven för att i Madame Viardots skola låta sin röst få den sista fulldaningen. När den sålunda genom de bästa lärare och eget hängifvet arbete nått den skönaste klang och ett storartadt omfång, kunde sådana roller som Ortrud i Lohengrin, Bergadrottningen i Den bergtagna m. fl. anförtros i fröken Saxenbergs händer. Med största omsorg löste hon sina uppgifter, och man måste hänföras af djupet och innerligheten i hennes stämma. Kanske mer framstående än som operasångerska var fröken Saxenberg som konsertsångerska och såsom sådan högt uppburen och eftersökt. A f intresse kan vara att här omnämna hennes deltagande uti den solokvartett, som sjöng vid konung Oskar II:s kröning, sammansatt af sådana förmå- gor som fru Michaeli, fröken Saxenberg, hrr Arnoldson och Willman; vid detta tillfälle tilldelades henne kröningsmedaljen. Under 1880-talet drog fröken Saxenberg sig mer och mer tillbaka från det offentliga lifvet och ägnade sina krafter åt sånglärarinnans maktpåliggande kall. Många voro de, som flngo draga fördel af hennes skickliga undervisning; säkert minnas de med den, som skrifver dessa rader, tacksamt det intresse och den omsorg, hon därvid lade i dagen; sträng noggrannhet och blidaste öfverseende voro af naturen förenade hos Thérése Saxenberg. Ännu en uppgift i lifvet hade denna verksamma, blott på andra tänkande kvinna sig anvisad, vidt skild från de föregående, som kommit på hennes lott. De sista åren af sin lefnad ägnade hon nämligen helt åt en ung föräldralös brorsdotter, för hvilken hon blef den ömmaste moder och fostrarinna. Tack vare ekonomiskt oberoende kunde hon sålunda öfvergifva sin föregående verksamhet, men lät dock då och då höra sin i det sista hänförande röst i välgörenhetens tjänst. Sista gången hon sjöng offentligt var på en sångtillställning för sömmerskor å börsen i nov. sistlidna år.
Lindström väckte Motion, om en Fyrbåks anläggande på den så kallade Björnklippan. J^.iksdags-Fullmägtigen för Hernösands Stad, Herr Borgare-Ståndet afgifvet Memorial, föreslagit, att till förekommande af de, imellan Söderarmen och Svenska högarne vid inloppet till Ålands Haf, ofta inträffande Skeppsbrott, en Fyrbåk måtte anläggas på Biörnklippan vid Svenska Stenarne; hvaruti Herrar H. TV. "Eckhoff och A. Göransson jemväl instämt, under den likväl yttrade förmodan, att rätta stället för uppförandet af den föreslagne Fyrbåken vore den klippa, på hvilken Söderarms Känningsbåk nu finnes anlagd samt med det tillägg, alt om , på samma gång Fyrbåken inrättades, sistnämnde Känningsbåk flyttades 2^ mil derifrån till den större af Svenska Stenarne, äfven Rödhållarne kallade, vid yttra Refvet, skulle en ytterligare säkerhet och rättelse för Sjöfarande i denna trakt beredas.