Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Afven detta skulle likväl i praktiken blifva nästan likaså olägligt som det förra, och när man således mäste nöja sig med att låta samma Electorer utse ledamöterna i alla Utsk:n, då har man äfven tagit farväl af del rationella, och kommer endast att närma sig till samma resultat, i samma mån som electorerna bland sig upptaga alla de olika nyanser som förefinnas inom Ståndet, och detta sker visserligen icke genom deras tillsättande på det sätt, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, utan tvertom. Beviset härför ligger i den värde talarens eget, nyss här afgifna, yttrande. Hr von Hartmansdorff har nemi. sjelf medgifvit, att de af honom vid 1844 års riksdag upprättade electorslislor tillkommit med afseende på Const.Utsk:s tillsättande, för att förhindra antagandet af det då hvilande representations-förändrings-förslaget; och att hans listor vid innevar. riksdag afsiigo LagUtsk., till förhindrande af kriminal-lagförslagets antagande. Af detta medgifvande följer ju således, alt de utsedde Eleclorerne voro valde uteslutande med afseende på dessa specielt vigtiga frågor, och således visserligen ett kompakt uttryck af majoritetens mening derutinnan, men just derföre så mycket mindre representerande Ståndets olika åsigter i öfriga afseenden, hvilket likväl nyss visades vara ett vilkor för att alla Utsk:n skola blifva tillsatta i öfverensstämmelse med Ståndets tänkesätt. Det är således icke värdt att kalla förslaget rationelt. Man har vidare påstått, att Hr von Hartmansdorffs förslag hindrar slumpen, att vid Electorsvalen spela en så vigtig röle som under nuvar. förhållande. Det är visserligen mathematiskt riktigt, alt en minoritet af 143 ledamöter bland 500, enligt närvar, valsätt, skulle kunna bestämma Eleclors-valet. Men på hvad vilkor ? Jo 1 att uti 12 afd:r icke en enda af dessa 143 vore till finnandes, då deremot uti de återstående 13 afd:ne fördelningen skulle vara sä jemn, att hvarken mer eller mindre än precist 11 befunnos på hvarje.
Som de föreslagne iönerne för UnderBefälet äro lika med hvad uti Förslaget till Lönereglering för Indeldta Cavalleriet är upptaget, och ej kan nekas, att detta UnderBefäl, synnerligen i anseende till tjenstgöringsOrtens dyrhet, är i största behof af förbättrade vilkor, får Utskottet dess förra förslag härutinnan nu förnya, och derjemte hemställa, huruvida det vore It. St:r väldigt, att ens ifrågasätta någon Besparing för Svenska StatsVerket på Brödrafolkets bekostnad. i3:o Vid Utskottets afstyrkande af bifall till den för Kronprinsens Husar Regemente äskade tillökningen af 974 Rtdr sk. och 2 T:r Sp:ml hafva, hos H. R. o. A. Hr Grefve Brahe, M., och Hr Frih. Stjerncrona, D., anmärkt: att denna tillökning ej, såsom Utskottet föregifvit, egentligen innefattade en löneförbättring för det högre Befälet, utan alt dermed åsyftades, att kunna lemna tillräcklig
Och som vid den å ofvannämnde machiner anställde Auction, hvarvid de af 2tne Klädesfabrikanter i Stockholm inropades, desamma icke uppgått till högre belopp än 2,810: —• Så hade ManufacturDisconten, i och för inskaffandet och uppsättandet af ifrågavarande ÖfverskärareMachiner, vidkänts en uppoffring af 6,l56: 32. I sammanhang härmed hafva Revisorerne anfört, att K. M:t genom Nåd. Skrifvelse af den 21 September 1825 med afseende å den fördel, som ansågs skola tillskyndas inhemska Ylle-, Sidenoch BomullsManufacturerne derigenom, att de i främmande länder använda förbättrade machiner och redskap för väfnader af nämnde slag blefvo i Riket kände och begagnade, behagat, uppå gjord underd. ansökning af Deputerade för Stockholms Fabriksoch ManufacturSocieteter, bi - Betänkande ii, N:o 20 0. ig3 bifalla, alt 2.*ne Väfstolar, en Utslagningsråachin, Irörande till den så kallade Jaquartska mekaniska väfveri-invättningen, en omgång machiner för KamuIIsspånad och en så kallad Mölstol för faconerade sidenband, skulle för Allmänna medel införskrifvas och i sådant afseende ett förskott af 20,000 Francs af ManufacturDiscontFondens behållna medel utbetalas; samt att Machinerne efter hitkomsten borde på Auction fö rsäljas under samma vilkor, som för de på allmän bekostnad införskaffade Öfverskäraremachiner bestämdes; och skulle så väl resekostnad och underhåll för en skicklig Mekanist till machinernes uppsättande som den möjligen uppkommande skillnaden emellan deras inköpspris och det belopp, hvartill de kunde på Auction försäljas, utgå antingen af de till Manufacturernes befrämjande anslagne medel, så vidt de dertill lemnade tillgång, eller i annat fall, af ManufacturDisconlFondens vinstmedel.
Stånd erhållit; och ina ej något Stånd flere än en Candidat fram - §• 52. De framställningar till Konungen, dem Riksens Ständer beslutaf äfvensom Riksens Ständers svar på Konungens till dem af (ålna förslag, skola genom skrif reiser till Konungen af lemnäs. §. 53. Då val till Konung eller Thronföljare skall förrättas, ege Riksens Ständer, att i deras serskilda Plena, genom allmän omröstning, välja, till en Nämnd, sexton personer för hvarje Stånd, med uppdrag att, vid förefallande skiljaktigheter emellan Riks-Stånden, bestämma valet. Dagen efter, sedan Nämnden är vald, skride hvarje Stånd serskildt till val af Konung eller Thronföljare. Förena sig alla Stånden om en och samma Person, vare Han utkorad. Aro Ståndens röster delade emellan flere* afgöre Nämnden; dock må ej hos densamma komma under omröstning andre, än de, som flesta rösterna i hvarje Stånd erhållit; och må ej något Stånd flere än en Kandidat framställa. Ledamöter af 48 Förslag till ändring, i Grundlag. — Riksdags-Ordn. ställa. Ledamöter af Nämnden ma ej uteslutas fran ulöfningen af deras Riksdagsmannarätt i Stånden, men träde tillsammans dagen efter den, då valet i Stånden förrättadt är, och skiljes ej åt förr, än de flesta rösterna om en Person sig förenat. Omröstningen ibland Nämnden skall ske per Capita och med slutna sedlar. Hvar och en af Nämnden uppgifve, ibland de af Stånden föreslagne, den han anser höra utköras. Falla dervid rösterna, till mer än hälften af de röstandes antal, på En Man, vare han behörigen vald. Aro åter rösterna så delade, att en sådan full pluralitet icke äger rum, anställes, enligt det i 53 §. beskrifna voterings-sätt, ny omröstning, till antagande af den, som flesta rösterna erhållit, och, om han ej antages, af den, om hvilken, näst efter honom, de fleste af Nämnden sig förenat.
En tung hjärtebeklämmande tystnad rådde härnere på contoiret. Intet buller hördes från den halmbetäckta gatan, som annars brukade genljuda af hästtramp och skrammel från bondfolkets kärror och fordon, hvilka hade sin väg här förbi till Stora torget. När handelsbetjänterna sågo ut genom fönstret, mötte deras blickar människohopen, som alltjämt stod utanför och stirrade upp mot huset. Hvar gång herr Herpel eller David Carnegie hade något att uträtta på det inre contoiret, sågo bokhållarne också upp från sina böcker och papper. De tittade ofrivilligt efter det hvita gubbhufvudet och den raka gestalten i sin sirliga gammaldags dräkt, som de voro vana att se därinne, stående vid pulpeten. Men han fanns där ej mera. Dagen skred fram, och det hade blifvit afton. Halmen utanför huset vardt allt mer och mer tilltrampad. När Fredrik Damm gick ut från contoiret, måste han nästan tränga sig fram genom en tät människoskara. Någon fattade honom i armen. – Lefver han ännu? Det var Niclas Björnberg, som talade. – Ja, doktorerna tro, att han möjligtvis kan öfverlefva natten, men det är lika troligt, att det kan vara förbi hvilket ögonblick som helst. Jag talade med unge herr Hall för en stund sedan. Han såg ut som ett spöke och hade skälfvan i hela kroppen. – Åja, det blir besvärligt nog för unge John, när gamlingen slutar. Och nu har han gjort det! Se, lakanen rullas ned för fönstren i hans kammare. Nu är det slut med honom. – John Hall är död, ljöd det som en susning genom folkmassan på gatan, och likt en löpeld spreds underrättelsen kring hela staden. Halmen, som på morgonen legat så ordentligt utbredd framför huset, var nu hoptofvad, nedtrådd och nedsölad af de många fötter, som under dagens lopp trampat den. Men den hade gjort sin tjänst, den behöfdes ej mera.
Vid förnyad föredragning återremitterades Allmänna Besvärsoch Ekonomi ^Betänkande, N:o 22, i anledning af väckt motion, om förtydligande af 5 § uti Kongl. Maj:ts Nådiga förordning om sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 9, öfver en af guldoch silfver-arbetaren P. G. Fernlund gjord ansökning om ersättning för å Banko-auktion inköpta panter, hvilka sedermera befunnits vara af oädel metall-komposition; Utlåtande, N:o 10, öfver ett af Handlanden M. E. Bahr gjordt ackords-anbud; och Memorial, N:o 11, i anledning af f. d. Notarien B. J. Bergers ansökning om understöd och pensions-tillökning. S. D. Vid skedd föredragning af Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 26, i anledning af Kongl. Majlts Nådiga Proposition, angående framlidne förre Departements-chefen i Kongl. General-tullstyrelsen, Kansli-rådet J. D. Valerie enkas och barns befriande från bemälde Kansli-råd i litstiden ådömdt ersättnings-ansvar i målet rörande den efter aflidne Tullförvaltaren M. F. Finér yppade balans, 5i/ö« Ståndet Utskottets tillstyrkande, att Kansli-rådet Vulerii enka och elterlemnade barn må befrias från omförmälda ansvarsskyldighet, hvaremot Utlåtandet, i hvad detsamma rörer det af Advokat-fiskaien Printzensköld framställda anspråk pa aktorats-artvode, återremitterades. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde Betänkanden och Memorial: ■ . N:o 25, i anledning af väckt motion derom, att hallandet af s. k. Nykterhetsvärdshus må blifva en fri näring; bifölls. N:o 26, i anledning af återremiss utaf
När den höjt sig till något betydligare belopp, så inträffar afskrifningsperioden igen och då faller den under de der åren. Jag vill visserligen medgifva, att det kan finnas år, då fonden ändock kan förminskas; men jag hemställer till hvar och en, om det kan vara möjligt att en så betydlig brist, som 183,000 r:dr kan upkomma, om icke pröfningen af antagna säkerheter har varit något släpphändt. Detta skulle verkligen kunna ådagaläggas genom exempel, hvilka likväl äro för discretta att här omtala, emedan man då äfven måste namngifva personer; men på afd:n, der målet först handlades, anfördes exempel i mängd, hvilka visade, att mången lemnat en mera fingerad än verklig säkerhet för de lån, han erhållit, och det är derföre som Utsk. tillstyrkt R. St., att genom en sådan underd. skrifvelse, som denna, söka att väcka upmärksamheten på delta förhållande och att fä det rättadt. Jag tror således att denna skrifvelse, om den också icke kan hafva någon annan verkan, åtminstone bör kunna hafva den, att väcka colini upmärksamhet på nödvändigheten deraf, att med serdeles noggrannhet pröfva säkerheter för sökta lån i öfverensstämmelse med de åsigter, som IIr Rosenblad här förklarat vara hans enskilda, ehuru icke öfverensstämmande med de åsigter, som följas af colini majoritet. Jag tror att det ändamål, som härmed åsyftas, är af så mycken vigt för det allmänna, att jag har allt skäl att tillstyrka bifall till ifrägavar. skrifvelses aflåtande. Hr Rosenblad: Gr. Mörner måtte icke hafva hört den utredning, som jag gjorde (i öfverensstämmelse med det till prot. öfverlemnade papper), nemi. alt, oaktadt det för 1849, i öfverensstämmelse med det ifrån 1848 balancerade beloppet, uptagna osäkra fordringar upginge till en så stor summa, så hade likväl verkets ställning förbättrat sig med 11,000 och några 100 r:dr.
Någre prkads ock, at af orden laga sörfall, det förra matie mgä« Herr Grcfwen och Landt - Marskalken Prax» nerscls bifall kil , med den förändring, at order laga marke borrcragas, och Taxerings-förrättningen för sta gä, ehuru ordföranden eller någon af Ledamöre-na skulle wara franwarande. Beswaradeö med Ja. 9'.de och lvide §§. uplastes och bifölloö. ii» §. upIästcS. Herr von LngestrSm, sonar, föreslog efter de orden: Och ager hwarse Person, fom beskattas bör, a t antingen personligen ti listades komma, den tilläggning: eller genom om. vud. ' "Zy Harull instämde Herr biiläebrgnö, Hans klxel!« nos Grefwe iiu u r Ir och Friherre vor» I.snrin§skanlen. I §. star, at Lands, hofdinge, ager förelägga en ureblifwen person at inkomma, men ej inom hwad tid. Sädant pröswaS af Lommir» reen. Grefwe 8 krom keit. Tide» kan tillkänna gifwas genom Kronv'Betjeningen. Herr 8 c estr. Sadank kan kj i Z. föreskris» was. Friherre ^clelsvZrst, klric Ooran. I §. kan ja införas, at Konungens Befallningshafwande äga förelägga en utebli wen, ak ofördröjellg-m inkomma med förklaring. In större tydlighet Försartningar kunna sa, desto bärrre. Hanö Lx eli enes Herr Greftven och Landt-Marsia lken gjorde propcrstrion li! bifall pa §. med de a? H -orna Lndström och Friherre föreflagl-a ckuäggmugar. Samtycktes. 12. §. UplästeS. H)rr kilin» i^rorr, Oerstr, trodde, at denna § agde gemenskap med veu, som handlar om Bruk, hwarfKrc han önskade, at den äfwen skulle upläsaö.
StatsUtskottets den 13 dennes afgifna Utlåtande, i anledning af 256 Den 25 Maji. väckt Motion, så väl om fördelningen af arbeset emellan Riksens Ständers Revisorer af Stats Banco och RiksgäldsVerki n, som skyndsam tryckning af dessa Revisorers Berättelser. Friherre Boye, Ludvig'. Vid den punct, som rörer tryckning af Revisorers Berättelser, ville jag göta *n anmärkning Ali' Publicitet är ej nyttig, och urskillning måste deri, som i ailt annat, vara nödig. Erfarenheten visar, att Revisorer kunna finna sig nödsakade att uppgifva sådana saker, sorn icke böra af Allmänheten kännas förr, än de kunna bjelpas , hvilket åter icke kan ske förr, än vid Riksdagar. Att i förtid kungöra sådant , synes mig vara detsamma, som att tvinga Regeringen att göra Riksdag, bvatje gång Revisorernes Berättelse kan innehålla någonting oroande. Att stadga, det exemplaret, som jnlemnas till RiddarhusDirectionen, bör vara försegladt, och tillika stadga, att det genast bör tryckas, förefaller mig dock innebära ep Contradiction i ändamål. Jag begär återremiss, och föreslår, att på Revisorernes egen pröfning må ankomma, om tryckning skall äga ruin eller ej. Grefve Spens, Carl Gustaf: Friherre Cederström har i sin Reservation utvecklat skä-i len, äfven för min öfvertvselse i denna fråga. Revisorernes ändamål är att upptäcka bri^ ster uppstådda antingen gei.om fei elkr genom olyckor. Så nödvändig, som Publicitet är i sådana Den 25 Maji 257 sådana fall, då den Auforitet är tillsammans, som kan afskaffa missbruket, och hjelpa olyckan, så skadligt kan det bli, att utsprida underrättelsen derom några år förut. Jag får derföre, på de af Baron Cederström utförligt framställda skälen, yrka, icke återremiss, utan afslag af Betänkandet, men i fall denna anhållan ej bifalles, återremiss deraf. Friherre Cederström, Jacob:
M:ts Propos. en löneförhöjning ai 500 rdr åt hvarje af de 20 äldste i tjenst anställde provincialläkarne, hufvudsakligen på den grund, att dessa läkare vid en mera framskriden ålder äro, till följd af sin mödosamma tjenstgöring, oftast så utslitne att deras krafter ej vidare tillåta dem att genom enskild praktik förskaffa sig tillräcklig utkomst. Den knappa lön af 1,500 rdr, som är till dessa läkare anslagen, kan icke för dem vara tillräcklig att fylla de nödiga lefnadsbehofven, men deras tjenst tillåter dem att vid sidan af densamma skaffa sig medel till en nödtorftig bergning. Vi böra emedlertid ihågkomma, att dessa tjenster äro i högsta grad mödosamma och besvärliga, i synnerhet på glest befolkade orter, hvarest afstånden i följd deraf äro stora, så att innehafvarne vanligen äro så godt som utslitna vid 50 å 60 års ålder. Då deras försvagade krafter sålunda icke tillåta dem att sysselsätta sig med enskild praktik, så nödgas de inskränka sig till den lilla lön, som Staten består dem. Det synes således vara af behofvet påkalladt, att Staten söker att förbättra dessa tjenstemäns vilkor, och ett väsendtligt steg i detta afseende togs vid sista riksdagen, då R. St:r beviljade en löneförhöjning af 500 rdr åt hvardera af de i tjensten äldste provincialläkarne. Den birsta fördelningen häraf utföll sålunda, att den yngste, som erhöll löneförhöjning, hade tjenat såsom provincialläkare i 18 år. Deli siste, som, efter första fördelningen, under innevarande år erhållit denna förmån, hade varit provincialläkare i 20 år och dessförinnan varit i det allmännas tjenst i 11 år; han egde således tillsammans 31 tjensteår. Det synes sålunda vara af billighet och rättvisa högeligen påkalladt, att dessa tjenstemän hugnas med förbättrade lönevilkor. Utsk:t anför såsom skäl för sitt afstyrkande, att frågan blifvit väckt af enskild motionär, och sålunda icke varit underkastad den pröfning af vederbörande auktoriteter, som med nödvändighet påkallas.
N:o 124; Bevil IningsUtskottet: N:o 4r, i anledn. af RiksSt:ns olika beslut ang:de tullhevillningen; BancoUts kottet; N:o 153, i anleda, af väckt fråga om skyndsam verkställighet af R. St:s beslut ang:de förhöjning af Manufacturdiscontens creditiv på R. Sits Bank ; N:o 154, till svar å ett RiksStts återremiss af Utskrs under N:o r41 afgifna utlåtande; N:o 155, i anledn. af väckta frågor om förändring och förtydligande af de för Handelsoch Närings-disconlernes lånerörelse, uti 4> 5 och 6 mom. af 2Ö2 §:n i bancoregletnentet af den 26 Maj i835, lemnade föreskrifter, angtde dels antalet af namn, sorn erfordras såsom hypothek för lån utöfver 10,000 r:dr, dels belåningen af vexlar, dels högsta tillåtna skuldsältningsbeloppet, och dels förbudet mot låns omsättning ; N:o 156, i anledn. af väckt fråga, ang;de stadgande i bancoreglementet, att kamereraren vid Bancodisconlverket skall ställa borgen eller annan godkänd säkerhet för den uppbörd honom anförtros; j»:o i5y, i anledn. af direclionens öfver Malmö lånecontor hemställan 0:11 ändring af § 88 mora. 8 uti nu gällande hancoreglemente; Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten: N:o 54) i anledn. af väckta motioner rörtde Judereglementet ; N:o 55, i anledn. af väckt motion, rör:de tillämpningen å de utskiftade kronoparkerna på Öland af K. förordningen om jordafsöndring. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. £ till 11 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silverstolpe. Manda - D en a2 Mars f. m. Måndagen den 22 Mars 184 r. Plenum lil. g f. m.
Utskottet, som åt denna fråga egnat all den uppmärksamhet, densamma onekligen förtjenar. har, efter inhemtade upplysningar i ämnet, erfarit, att de för vidmakthållande af Garnisons-regementenas mat-inrättningar afsedda tillgångar, bestående af det från regementenas stater utgående gage och brödkorn ra. m., jemte de bidrag, som, enligt särskilda Nådiga bref, å 4:de Hufvudtitelns extra wtgifts-anslag anvisats, äfvensom, i den mån detta anslag härtill ej lemnar tillfång, befintliga reservationer å samma hufvudtitels anslag till durch-marche kostnader, StatsUtskottrh Utlåtande-, N:a 151. 9 kostnader, äro så inskränkta, att mat-portionen, sadan den. enligt Utskottet förevisade spis-ordningar för de särskilda regementenas mat-inrättningar, soldaten för närvarande tiilhandahålles, ingalunda kan anses motsvara lians billiga anspråk på en nödtorftig bergning. Vid sådant förhållande och med afseende å de ständigt vexlande priserne å lifsförnödenheter, finner Utskottet, lika med motionären, bäst och rättast vara, att, såsom för soldaten vid den indelda armeén och för hevärings ynglingen redan eger rum, underhålls-portionen för garnisons-manskapet, vilken nu utgår olika inom de särskilda regementena, bestämmes att med oför, -mdradt oell för alla regementen lika belopp utgöras, oberoende af lägre eller högre varuvärden, helst truppens behof alltid» är lika. ehvad dyrheten å lifsinedlen blifver större eller mindre. Och då nödvändigt är, att denna underhållsportion varder för soldatens behof fullt tillräcklig, så att han icke må lida brist, men Utskottet ej, utan Kongl.
i följd hvaraf någon synnerlig förmån icke tillskyndats hemmanen genom fördelningen af denna utmark, hvarå betesrättighet af ålder varit hemmanen medgifven; att Kongl. Majit, tinder den 4 Juni 1842» sedan Kammar-kollegium samt Läns-styrelsen med underdåniga yttranden i ämnet inkommit, i nåder bifallit att hemmansegarne på Öland finge, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer föreslagna grunder, tillgodonjuta befrielse ifrån eller lingring uti ifrågavarande, lör hemmanen tillskiftad utmark bestämda, spanmålsräntn, i hvilket afseende Kongl. Majits befallningshafvande i länet fått sig anbefäldt, att låta genom landtmätare och vederbörande skatlläggningsmän noga undersöka markens beskaffenhet och dervid föreslå den eftergift af eller nedsättning uti utmarksskatten, serskildt för hvarje hemman, som, med tillämpning af omförmälde grunder, kunde pröfvas böra ega rum, hvarefter Kongl. Majlis befullnigshafvande egde att, för slutligt bestämmande af berörde eftergift eller skattelindring, med undersökningsoch skaltläggnings-handlingarne, jemte eget underdånigt utlåtande i ämnet, till Kongl. Majit inkomma; att, sedan den förordnade skattläggnings-undersökningen hunnit fulländas, skattläggningsbandliugarne, åtföljde af sistberörde underdåniga utlåtande, den 2ö Junii 1844 blifvit lill Kongl. Majit insände och utvisat, att eftergift al och lindring uti utmarksskatten föreslagits för Ölands norra mot med 341 tunnor 3fj kappar och för södra mötet med 4^3 tunnor 22H-5 kappar; hvadan berörde ränta skulle nedgå från 872 tunnor iij kappar till 3i tunnor 7H kappar i norra, och från 4<)2 tunnor W kappar till 58 tunnor 22 i södra mötet, å hvilken räntenedsätlning, utgörande tillsammans 774 tunnor 261-5 kappar, hälften råg och hälften korn, Kongl.
Hr Stjernsvärd, som öpnade discussionen öfver detta ämne, har yrkat återremiss af denna punkt, hufvudsakligen på grund af ovissheten hvem det ifrågavide palatset tillhör; och har till stöd för sin åsigt upläst ett testamente af Prinsessan Sofia Albertina, samt redogjort för förhållandena med detta palats. Det är nemi. först af Henne inköpt och sedan af Gustaf III tiilbyggdt, hvarefter det af Henne borttestamenterades. Detta testamente är att anse som ett kontrakt mellan Henne och Staten eller Statens Chef, Gustaf III, som vid den tiden obestridligt representerade Staten och vidtog de åtgärder Han ansåg lämpliga. Ifrågavar:de öfverenskommelse innehåller det stadgande, att palatset skall tillfalla den Arfprins, som var närmast Thronföljaren; den blef af Gustaf III godkänd, och Staten påkostade en stor del af palatset vid dess tillbyggnad. Jag tror således att man med all trygghet kan anse det ändamål Sofia Albertina afsåg, vara befästadt såsom det rätta. I afseende å Hr Printzenskölds anmärkn. mot Utsk:s tillstyrkande, hvaruti säges att: de 150.000 K:dr tillstyrkas »dock med förbehåll, dels att en specink räkning öfver reparations-kostnaden framdeles afgifves och varder för li. St:rs Revisorer tillgänglig, dels ock att förteckning å inventarierne, hvilka blifva Statens egendom, uprättas och till vederbörande embetsverk aflemnas»; så vill jag nämna att det på samma sätt förut tillgått vid likartade fall. Till att börja med finnes en mängd inventarier på K. Slottet, som äro bokförda såsom Statens egendom. För det andra, då K. Sig särskildt, fästades dervid det vilkor, att då skulle särskildt Statens egendom uptagas, räkning aflemnas och förteckning göras öfver de inventarier som ansågos tillhöra Staten. Deruti ligger således ingenting ovanligt. En talare har här sagt, att kostnaderna blifva högre än det derför anslagna belopp. Det är möjligt, och jag vill icke yttra mig derom. Det är till och med troligt att K. M. får släppa till något af egna medel.