Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
9lär parten etter ben perjon, font tmnblingen för em ifa låter, är aflägfe bos enbe, mebbetad ofmaitnäntnbe intyg, i fläberna l)elft af Sföagiftratend ©rbföraitbe etter bermib anftättbe tjenftemän, od) på lanbet af domare, ^rejlerffap od) Äros nobetjening: ffotaitbe aitbre ©obe SJtäu, forn fannfärbig^eteit fltjrfa, jemte namnet, utfätta beråd tjenjl etter prfe od) t)emmi|1. ^marje förut nppmifab otiginatyattbling etter ffrift, font är utgifmen feban bettna författning börjat tillämpad, ffatt, bå bett mib JDomjfot etter annan (Sm* 4 betétnpnbigpet företeé, mara förfebb nteb meberbörligt ftäitiplabt papper, ^åffrift å pattblittgar, aitgåenbe merfftädb cpartering, bå charta fafnaö, gäde mib intet tidfäde, få framt tcEe lagligen ftprfaö fan, att behörigen annuderabt fiämplabt papper marit bilagbt, men förfommit. 6:0 É beläggning&cparta, äfmenfont å (parta på pelt arf, bå ffriften å benna febnare ej öfmergår på anbra jihan ocp öfmertäcfer ftämpeln, flad part, forn ben begagnar, på fjelfma ftämpeln antecfna panbltttgetté batum, jemte en fort anmiö SSeläggningö
1862 års komiterade — hvilka såsom regel antagit, att hvarje afbrott i en kommunikation, hvarigenom förorsakas omlastningar och dermed förknippade kostnader och tidspillan, menligt inverkar på rörelsen och derföre hör, så vidt möjligt, undvikas — hafva på sådan grund ansett, att de från norr och söder till Stockholm kommande jernvägar, såvidt sig göra låter, icke allenast hvar för sig böra ledas till tjenliga hamnoch upplagsplatser, der varor från och till det inre af landet kunna omedelbart lossas och lastas i fartyg och magasiner, utan också att samma jernvägar böra sinsemellan förbindas för underlättande af rörelsen emellan olika delar af hufvudstaden och landsorten äfvensom för obehindrad kommunikation emellan orterna norr och söder om Stockholm. Men just på den grund, att det är så vigtigt, att från det inre af landet kommande varor må kunna omedelbart lossas och lastas i fartyg och magasiner, är det, enligt Utskottets tanke, af en framstående vigt, att jernvägens bangård på Norrmalm blir förlagd så nära som möjligt till Saltsjön, på det att den tidspillan och de särskilda kostnader, som blifva förknippade med begagnandet af de spår, hvilka nu erbjudas såsom ersättning för efter trafikens behof anlagda bangårdar, må kunna undvikas. Bland de förändringar i den förut uppgjorda planen för sammanbiudningshanan, hvilka af Friherre Ericson sedermera blifvit föreslagna, hafva komiterade Eili. till 11. St. Prot. 1862 <$/• 1863. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 1 Haft. 6 42 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 87. särskildt omnämnt anläggningen af ett sidospår till ett "nytt å kartan upptaget särdeles rymligt salutorg norr om Gamla Kungsholmsbrogatan, på hvilken sednare vidsträckta och nu obebyggda trakt tillfälle att anlägga en för Norrmalms aflägsnare delar såväl behöflig som hittills saknad båthamn äfvensom magasiner m. m. tillika erbjöde sig".
Af Herr N. P. Lindeström: »Jemte det jag instämmer i den af Herr Grefve Lagerbjelke afgifna reservation mot Utskottets beslut att föreslå votering olver reglementsfrågor, som bordt anses hafva förfallit, då två Stånd stadnat emot två, får jag fästa uppmärksamheten derpå, att en sådan fördelning af inkomslbeloppet och den derå beräknade bevillningsafgiften, som Presteoch Bonde-Stånden beslutat, enligt mitt förmenande hvarken är i den af Rikets Ständer vid innevarande riksdag antagna nya Bevillnings-stadga föreskrifven eller utan alltför stora svårigheter skulle kunna verkställas. Uti 6 af nämnde stadga föreskrifves nemligen, att för ali inkomst af kapital eller arbete skall erläggas bevillning med en procent, beräknad å behållna inkomstbeloppet och i § 7 att när alla de utaf ka pital eller arbete uppkomna inkomster, sammanräknade, icke öfverstiga 1,800 R:dr, äro 300 R:dr deraf fria från bevillning. Häraf måste följa att, sedan sammanräknade beloppet af den uppskattade inkomsten blifvit funnet, derifrån bör af räknas den medgifna lindringen af 300 R:dr i alla de fall, då sammanräknade Bevillnings-Ulskotlets Memorial M 47. 7 inkomstbeloppet icke uppgår till 1,800 R:dr. Det är således nödigt att formuläret upptager en kolumn för detta afdrag, äfvensom en kolumn, hvilken skall upptaga det derefter återstående beskattningsbara inkomstbeloppet, på hvilket bevilL ningen å en procent bör beräknas. Någon särskild påföring af bevillning för hvar och en af de ofvan uppräknade olika inkomstrubrikerna kan således icke rimligen ega rum, enär det endast är på sammanräknade årsinkomsten, sedan derifrån afdragits 300 R:dr, som bevillningen i ofvan antydde fall bör beräknas. För att åskådliggöra detta förhållande, torde här böra anföras ett exempel.
Herr von Rosenstein, Nils: Till hvad Herr Friherre Jacob Cederström och Herr Lector Sil. verstolpe så grundligen anfört, skall jag blott tillägga en anmärkning: de motioner, som hos a 38 Den 12 Jurin någotdera af RiksStånden göras, måste nödvändigt hafva till ämnen mer eller mindre vigtiga föremål. Hvar och en sorn gör sådana motioner, bör känna ämnet i hela dess viddi samt förut vara beredd på hvad han tänker underställa Riksens Ständers pröfning» Ändringar, tilläggningar, rättelser och förbättringar i Beskattnings-gfunder, i Lagar och Författningar, borde af ingen föreslås, utan att hafva-sett saken i hela dess sammanhang} och för den sorn det gjort, äro visst de fjorton dagar, sorn vanligen åtgå innan Riksda gen börjas, jemte en månad derefter, en tillräcklig tidMed hugskott och särskildta förslag, utan kännedom af det hela, äro Riksens Ständer och Riket föga belåtne jag säger visst icke att sådant handt, hvarken hos Rid* derskapet och Adeln eller hos något af de öfriga RiksStånden, men det kan möjligen hända. För dem sorn väcka motioner, synes den föreslagna tiden således vara tillräcklig } och skulle tilläfventyrs härigenom någon lycklig idfc förfalla, böra Stånden hysa det förtroende till de af dem valda Utskott, att bristen genom deras omtanka kan fyllasFör de Utskott, hvilka bereda arendema, är tidens förlängande icke likgiltig. Allt hvad som proponeras, delar sig naturligen i vissa dasser af ämnen. Utskottens öfverläggningar blifva lättare och få ett bättre sammanhang, då hvarje! dass af ämnen får på en gång tagas i öfvervägande, än då, genom tid efter annan inkomna nya motioner i samma ämne, ett Utskott nödgas gå tillbaka till hvad det trott sig »• Deri 12 Juni. 239 dan hafva utredt. De Betänkanden, hvilka afgifva!, blifva mera fullständige, och RiksStånden lättas derigenom i sina öfverläggningar } arcndernas gång blir skyndsammate och behandlingen säkrare.
Hon betraktade, under det hon talade, den stackars Astley med så skälmäktiga och vältaliga blickar, att han, just i höjden af sin förlägenhet och förvåning öfver så mycken djerfhet, framstäld med så mycken godmodig nonchalance, fattade mod och sade skrattande: — Det måtte då vara en verklig Phoenix, som kommit att förirra sig och slagit ned här i hotellet, och icke en isbjörn, hvarom du nyss talade? — Åh ja, man kan sannerligen finna honom vara båda delarne. Allvarsamt taladt, så är det sällsynt att i sådana här stora städer finna så mycken ungdom och fraicheur — Du har då varit i tillfälle att bedödöma honom sjelf på nära håll? — Ja, naturligtvis, — sade den vackra Anais storskrattande och sprang in i ett annat rum. — Kom hit! Se här ser ni nu den eländiga lilla skrubb, som skall föreställa madames salon, här är hennes boudoir och här hennes sängkammare. Är det icke fasligt, att en dam kan döma sig, om också blott för ett par dagar, att bebo en sådan våning. Rummen, som också i sjelfva verket icke voro af första ordningen, hade imellertid blifvit så öfverlastade med dyrbara småsaker, kläder, hattaskar och kappsäckar och voro så genomträngda af utsökta parfymer, att Astley blef helt förvirrad bland allt detta eleganta fruntimmerskram, som för honom var helt och hållet nytt, ty hvarken den hederliga faster Petronella eller den vackra Hedda hade någonsin brukat eller ens drömt om något sådant, och då hans blickar föllo på den djupa alkoven, der skyar af siden och musslin bildade ett mystiskt virrvarr, kände han sig liksom i en dröm, tjust och rädd att upptäcka den sköna egarinnans ansigte derinom. Han uppfattade endast oredigt den pratsamma flickans ord, då hon drog honom med sig fram till ett öfverlastadt toilettbord, der hon bland de olika flaskorna och askarne af silfver, guld och kristall fattade ett marokinsfodral och sade halfhögt, under det hon öppnade detsamma: — Se här skall ni få se madames porträtt. Tror ni icke, att den der isbjörnen skall tina upp, när han får se henne?
Men genom Kongl. Maj:ts förnyade Förordning om nämnde inrättningar af den 11 December »766 2 §. inskränkes föreskriften t detta afseende endast derhän: att hvarje Församling skulle föda sine egne fattige på sätt den funné för sig nyttigast vara, och hvarå vederbörande Landshöfding, Presterskap och Magistrat ålåge att hafva noga inseende. Genom Kongl. Brefvet den 15 Junii 1773 har det blifvit Landshöfdingarne anbefaldt, att icke allenast medelst allmänna Kungörelser förnya de fordne Författningar emot bettlande och tiggares kringstrykande, samt angående hvarje Stads eller Sockens skyldighet att föda sina egne torftige, utan ock hafva nogaste tillsyn, det icke någre tiggare få drifva omkring Länen, samt, när och hvarest de träffas, låta straxt anhålla dem och återvisa dem dit, hvarifrån de kommit: och förordnas derjemte, att hvar och en lös person, som anländer till Hufvudstaden, bör vara försedd med Presterskapets i orten bevis om sin fräjd och i hvad ärende han är stadd , och det vid äfventyr, att varda gripen och till sin hemort försänd, samt att den Stad. eller Socken , der en sådan person eller tiggare har sitt hemvist, bor bestå hvad som på dess underhåll och hem-, försändande måste användas, till hvilken kostnad, på det varsamhet och noggrannhet vid dy - Betänkande om Fattigvården i Riket. 91 Jika betygs utgifvande måga befordras, äfven PreSlerne skola, i mån af Prestbolens hemmantal, bidraga. Ehuru således flere nu uppräknade FörfaUningar sammanstämma deruti, att hvarje Församling borde sörja för sine fattige , har likväl ingen enda stadgat några grunder, hvarefter det kunnat pröfvas till hvilken Församling ett fattighjon rätteligen hört, förr än uti Kongl.
Enligt Utskottet tillhandakomne upplysningar utbetalas från lliiitiaj-boställskassan pensioner till följande embetsoch tjensteman: aj på grund af ovilkorlig pensionsrätt vid afskedstagande!; l:o f. d. kamererare!) i f. d. Indelnings-konlorct, krigs-rådet G. A. af Sillén .. 1,428: — 2:o f. d. aktuarien, kamereraren J. C. von Böhnen 238: — 1,666: — hj i fötjd af beslällningarnes indragning vid 1831 års 'Organisation af Krigs-kollegium: 3:o f. d. kammurförvandten, krigs-rådet A. Boos . , 591: 8. 4:o. f d. kassören, kameieraren m. in. Acrel Fröling . 469:24» 5:o f. d. bokhållaren, kamereraren A. Brinck . -. 469:24. 6:o f. d. kammarskrifvaren, expeditious-sekretera ren C. 31. Elgenstjerna . 314: 8. Summa 3,510: 16. hvartill komma kassans öfriga utgifter, hvilka lära kunna antagas att i medeltal år - ligen utgöra: Ordinarie aflöning 6,466 Reparationer å karaktershus 5,;;00 fuqvarleringspcnningar 8.000 Diverse besigtningsoch traktamenls-kostnader, expenser m. in 1,500 32. tillsammans 24,977: — hvaremot uti årliga inkomster beräknas:
Efter här hemma fullbordade praktiska öfningar o c h förstudier företog hon i somras en 6 månaders studieresa till Bremen och Leipzig, under hvilken tid hon hufvudsakligen egnade sig åt inhemtandet af den s. k. Herbstska plomberingsmetoden. Det var efter hemkomsten från denna sin resa hon, som nämdt, aflade sin examen. Då det i regel väl torde vara fruntimmerna, som Idun utkommer i hufvddstaden hvarje fteslgfri freaag och kostar för ett qvartal endast I krona, postarvodet inberäknadt. — mest anlita o c h begagna tandläkarens konst, ligger ock i öppen dag, att det bör vara dessa synnerligen både lämpligt och angenämt alt hafva vetenskapligt skickliga af sitt eget kön alt hänvända sig till. Om denna sak torde näppeligen delade meningar kunna råda. Vi tillönska derför o c k vår första qvinliga tandläkare all framgång, då vi i dag meddela hennes bild, skuren i trä efter en vällyckad tysk fotografi från fröken Elbes studieresa i höstas. Hon har tagit ett modigt, erkännansvärdt steg. Ingen har anledning betvifla, att det ock skall blifva lyckosamt o c h mana andra — kanske hittills tvähogsne — till efterföljd. J. N — g. Ett gammalt ämne. mm den ett glas, om ock ej första skålen höjes i ett festligt lag. Ett gammalt ämne, evigt ungt i sången, vill äska tystnad vid en lyras slag. Ett gammalt ämne. men hur verlden larmar, förstummas aldrig d o c k det minnets röst, som hviskar tyst o m mjuka modersarmar, som slöto älsklingen till huldrikt bröst. Ett gammalt ämne. men du mins må hända en lockig lekkamrat från barnadar, hvars hågkomst, hur än åren hjulen vända, du gömmer, grånad vorden, lifsvarm qvar. Ett gammalt ämne. men. när blek du vänder från striden, der ditt hjerteblod du spilt, då har du kanske känt en systers händer från sargadt änne torka svetten mildt. Ett gammalt ämne.
Mtew-Nvtn beLagligheten af Bäckers och Skrifva deri - Atc i det ters innehåll stall hädanefter alltid vröst sörffa" mo was af en Jury eller Nämd, bestäm m-ntin; i de sed-ye af Nio personer, hwilka Utan arfms med wode eller kostnads-erfältning för den na besättning, sammanträda wid dea Domitol, der brott emot denna Lag ätalaS, och der, gen vin förhör med Parterne, aklagarens atgiswande stutpästärnde och den ätalades infordrade för» klaring, ranfakningen fullbordas bör. s:o Derefter äga Par ter ne walsa hwar sina fyra, och Domstolen ftin, tillfatnnrans tretton, i Stade» eller orten derintill, nära boende, för Medborgelig dygd wäl kände personer, af hwilka sedan de ester Lag blifwit af Domstolen vjafwige förklarade, en ibland de af wcderparl^.. och en ibland de Den ss Junlk. be af Domstolen nämnde personers bör af hwardera parten, ulan anförde stäl, utestutas. z:o Sedan Nämndens antal salunda blifwit nedsatt till Nio Ledamöter, stola de af Domstolen, sa snart sig göra later, till utsättande dag sammankallas, da de inför Domstolen stola aflägga en sa lydande Ed: Allswäldtge Gud! Du städar mitt hierta. För Ditt allseende öga är intet upsat fördoldt. Ware Din godhet och förbarmande Nåd mig ewigt tillsluten, om jag döljer min öfwertygelse i detta mål. Jag N. N> sivär derföre wid Gud och Hans Hejiga Evangelium, alt, ester mitt bästa förstånd och samwete, utlåtande i denna sak afgifwa, och att det, som under öfwerläagningen yttras, stall af mig i obrottslig tystnad hallas. 4-o Jemte en korrt och noga bestämd striftelig sammanfattning af ma. leks beskaffenhet och stick, bör Domaren dä för ^Nämnden framställa denna fräga:
Denna rättighet att i behofvets stund uti beskattningsväg upptaga de summor, som till de oförutsedda utgifternas bestridande erfordras, skulle nemi. olvifvelaktigt vara lika beqväm för denna styrelse som lugnande för detta verks fordringsägare; och då man nu söker genomdrifva ett stadgande, i följd hvaraf Riksg.cont. skulle erhålla det vidsträckta åliggandet att ersätta alla brister, som ej mindre i statsinkomsterna än i statsutgifterna kunna nppstå, torde det kanske vara försigtigast att icke, genom Bevilln.Utskts nu förevar. memor:s godkännande, betaga sig möjligheten att begagna en utväg, hvars anlitande, i den oförmodade händelse, att omförmälda skyldighet varder Riksg.cont. ålagd, måhända af de derigenom uppkommande förändrade omständigheters kraf påkallas. Detta är anledn., hvarföre äfven jag yrkar återremiss af berörde memor. Hvad de detsamma bifogade tabeller beträffar, hafva de synts mig i hög grad förtjena en allvarlig uppmärksamhet. Jag är visserligen vida skiljd från all benägenhet att vilja tillskrifva deras tillkomst någon annan afsigt än Utsk:s önskan att inför R. St. framlägga uttrycket af dess åsigter om Piiksg.cont:s nuvar. ställning; men kan deremot icke underlåta att jakande besvara den framställda frågan, huruvida icke dessa tabeller äro oriktiga och förvillande. Hvad Bevilln.Utsk. tänker om Riksg.cont. samt dess inkomster och utgifter under innevar. år förtjenar visserligen allt möjligt afseende. Dessa tankar erhålla dock en vida större vigt, då de iklädas formen af en R. St:s öppet uttalade åsigt; och då ifrågavar. tabeller äro uti memor. uttryckligen åberopade samt Utsk:s deruti gjorda hemställan till en del grundad på desamma, så måste ett bifallande af sjelfva memor. äfven innefatta ett gillande af de dervid bifogade tabellerna. Till förekommande af en sådan icke osannolik förklaring, hvarigenom de åsigter, som uti dessa tabeller uttryckas, skulle kunna anses hafva blifvit af R.
Förklara bör han, ty först när ett lif är samvetsgrant framlagdt för oss, hafva vi rätt att döma. Så såg han t ex. i sitt fosterlands historia en egendomlig qvinnogestalt, öfver hvilkens skiftande öden säkerligen mången utan att begripa skakat på hufvudet. Då förklarade han Marie Grubbe, med outtröttlig omsorg restaurerade han hennes historia, och med ens.begrepo vi 1600: talets hetblodiga, patriciska q vinna och kunde draga lärdom af hennes lefnad. Eller han skildrade Niels Lyhne, mannen * som hela lifvet i genom står och draperar sig i en teatralisk riddarkappa, hopflikad af de vexlande » stämningarnes purpurlappar. Och han förklarade honom, så vi förstodo honom och på samma gång — oss sjelfva. Hvar författare, som skildrar en menniska, bör till henne stå i samma pietetsförhållande som Horatio till Hamlet, det är det Jacobsenska förfat tareskapets grund maxim. Kan har kallat Jacobsen en pessimist Det är han också, men icke en af dessa, som under stora åthäfvor deklamera om jordelifvets elände. Hans pessimism påminner om Turgeniews. Det är ett stilla vemod, en tungsint resignation, som i medvetandet af lifvets elände ödmjukt böjer sitt hufvud och råder att tålmodigt arbeta med de faktorer, lifvet erbjuder. I full öfverensstämmelse med allt detta står, att Jacobsen är den modema nordiska literaturens främste stridsman för humanismen. Den, som beständigt uppmanar till att icke döma, förr än du känner allt, den som äflas efter att gifva alla dokumenter i skildringen af menniskor, den blir ju par préférence kämpen för en modemt-human lifsåskådning, som lär menniskoma att få en allsidigare och mera fördomsfri uppfattning af menni-skolifvet och dess yttringar. Så äro Jacobsens arbeten lika många variationer öfver det gamla temat: den som är oskyldig, kaste första stenen. Det fins ett valspråk för lifvet, som synes mig totalt karakterisera den innersta nerven i I. F. Jacobsens författareskap.
Statsoch EkonomiUtskottens betänkande, återrem. af Presteståndet, s. 697. bif. af Bon* deståndet, s. 697» af Adeln, s. 700* återrem, af Borgareståndet, s, 706» Ytterligare Utlåtande bif. af Presteståndet, s. 1145. af Bondeståndet, s. 1152. af Adeln, s. 1155. af Borgareståndet, S, 1165» Humble, om förbud mot införsel af utländsk; EkonomiUtskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s, 579. af Borgareståndet, s. 585. af Adeln, s. 597. y Hultings ansökan, i anledning af, att erhålla betalning för en af RiksgäldsContoiret ntgifven obligation, bif. af Bondeståndet, III. s. 258. Hus, om väideringsgrunden till Bevillningen af brand* försäkrade, i Städerne. StatsUtskottets betänkande leranadt till BevitlningsUtskotfet,. af Adeln, S. 1070. Hus, att inköpa till Samlingsrum för de 3 ofrälse Stan(ten. föreslaget och till StatsUtskottet remitteradt af Bondeståndet, i hvilken remiss Presteståndet instämt, s. 33- Utskottets Utlåtande bif. af Presteståndet, s.51. åter* rem. af Bondeståndet, s. 52. bif. af Adeln, s, 55, af Borgareståndet, s. 66. Ytterligare Utlåtande, bif, af Bondeståndet, s. 87, HusarCorpsens, angående UifRegements, reducerande till Infanteri. Statsoch EkonorniUskottens betan, kande bif. af Adeln, s. 890. af Presteståndet, s. 891. af Borgareståndet, s. 894. Husbyklosters
Vid förnyad föredragning af Bevillnings-Utskottets den 11 och 18 dennes på bordet lagda Utlåtande, N:o 21, i anledning af gjorda anmärkningar emot Betänkandet, N:o 4, angående grunderna för den blifvande Allmänna Bevillningen, samt föreskrifterna för deras tillämpning, stadnade Ridderskapet och Adeln i följande beslut: l:o Bifölls Utskottets hemställan, pag. 3 och 4, angående bevillning af Embetsoch Tjenstemäns samt Betjentes löner m. m., jemte det i sammanhang dermed afgifna yttrande, rörande ifrågaställde särskilde bestämmelser om denna bevillnings utgörande under krigstid j hvarjemte Ridderskapet oell Adeln i öfrigt godkände Utskottets förut afgifna förslag rörande 88 2, 3, 4, 5, 6 och 7, hvarom Ridderskapet och Adeln förbehållit sig att efter återremissens besvarande besluta; 2:o Afslogs Utskottets förslag, pag. 5, angående bevillningen å rörelse och näring samt fastighet, med förklarande, att Ridderskapet och Adeln vidblef sitt i ämnet förut fattade beslut; 3:o Afslogs Utskottets förslag, pag. 8, om utbyte af siffran 5 emot 3 uti de i 88 9, 10, 27 och 28 förekommande 5 procent-afgifts bestämmelser, äfvensom den derjemte tillstyrkta förändringen af bevillnings-afgiften för så väl Medicina; Doktorer eller Läkare, som Veterinär-läkare; hvaremot Ridderskapet och Adeln i dessa delar biföll Utskottets, Betänkandet N:o 4 bifogade, förslag till BevilInings-stadga; 4:o Bifölls den af Utskottet, pag. 10 och 11, för början af 88 10, 27 och 28 föreslagna förändrade lydelse, med undantag af det deri förekommande utbyte af fem emot tre procent; hvarförutan Ridderskapet och Adeln nu i öfrigt godkände samma §§:s första momenter, hvilka Ridderskapet och Adeln, vid behandlingen af Betänkandet N:o 4, hade återremitterat; 5:o Bifölls Utskottets hemställan, pag. 11, att något afseende ej måtte fästas å Kontrakts-prosten Kullmans, i fråga om § 16 gjorda framställningar, och förklarades derjemte, att den föreslagna procent-nedsättningen från 5 till 3 ej heller i denna § borde ega rum; 6:o Godkändes Utskottets yttranden, pag. 13, rörande ifrågaslälld befrielse från bevillning för Fjerdeparts-egare i Fahlu grufvor och Bergsmännen vid Stora Kopparberget; samt afslogs Utskottets förslag till förändrad lydelse af § 25, med förklarande att Ridderskapet och Adeln vidblef sitt förut derom fattade beslut; 7:o Godkändes Utskottets yttrande, pag. 14, angående auktions-förrättare;
Till följd af gällande föreskrifter om handlingars inventering vid afoch tillträdande af de tjenster, hvilka deras vårdande tillhörer, borde vid hvarje arkif finnas en noggrann förteckning öfver dess innehåll. Men vid de liesta af de arkifver, som jag inspekterat, hade jag kommit i erfarenhet deraf, att sådana förteckningar saknats, ehuru jag med tillfredsställelse erkände, att samlingaruc dock varit i allmänhet.lörsvarligen vårdade och i ordning hållna, så att åtminstone för de senare mansåldrarna sällan brustit en sammanhängande följd al protokoller, domböcker och öfriga angelägna handlingar — deremot för äldre tider i allmänhet endast fragmentariska, oftast inskränkande sig till befintliga handlingar för färre år, än som imellan dem saknats. för att nu konlma derhän, att fiirst och främst känna, hvad som på hvarje ställe verkligen funnes, trodde jag mig böra i underdånighet hemställa, att inventering och behöriga förteckningars upprättande öfver alla i landsorterna befintliga allmänna handlingat;, som förvaras hos statens embetsverk och domstolar, mätte i nåder anbefallas och, så fort ske kunde, fiir samt exemplar af förteckningarna derefter insändas till den embetsmyndighet i hufvudstaden, der Kongl. Maj:t kunde i nåder finna lämpligast att låta samma förteckningar undergå den granskning, hvaraf ändamålets befrämjande vidare berodde. Men för att af de i fråga varande handlingarna, så vidt de äro af den ålder, att de endast för historien äga värde, kunna möjligen hämta något väsendtligt gagn, förmodade jag dernäst vara angeläget, att de förflyttas från deras nu varande, spridda förvaringsrum och sammanföras på ett ställe i hufvudstaden, der de kunna hallas lätt åtkomliga lör de vettgiriga, hvilka hafva lust eller behof att efterforska deras innehåll. Gränsen i tid imellan dessa och nyare handlingar, om hvilkas sammanförande ej kunde blifva fråga, förmodade jag till en början kunna bestämmas omkring medlet af 1600-talet för sådana handlingar, som icke, efter förteckningarnes föranledande, särskildt komme att reqvireras.