Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af den anledning, att i räkenskaperna för straffoch arbets-fängelserna å Långholmen och Norrmalm redogörarne tillgodofört sig ersättning för öfverskott utöfver dem tillgodokommande afskrifnings-procent, hafva Revisorerne uti 9 § af deras berättelse, af anförda skäl, hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Eders Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om utfärdande af den nådiga förklaring, att stadgandet uti 1 § 8 mom. af 1812 årsjafskrifuings-reglemente bör vid uppbörds-förvaltningen å Kronans magasiner och sjukhus tillämpas — • 302 — ► •' och förstås på sätt, som genom lil § af 1841 års nådiga reglemente är i afseende å sjöexpeditioner föreskrifvet; och som Styrelsen härutinnan hyser enahanda åsigt, som Rikets Ständers Revisorer, har Styrelsen, i underdånig skrifvelse den 21 denna månad, hos Eders Kongl. Maj:t underdånigst hemställt, att nyssnämnde § måtte i afseende å fångvårdens förråder få tillämpas. Slutligen hafva Revisorerne, beträffande räkenskaperna öfver extra stats-anslagen till cellfängelse-byggnader, uti 11 § dels anmärkt, att kostnaden för redan färdiga fangelsebvggnader i räkenskaperna inoch utbalanseras, ehuru, enligt Revisorernes tanke, dessa kostnader rätteligen bordt, efter byggnads-arbetenas fullbordan, ur räkenskaperna afföras, dels fästat uppmärksamheten derå, att icke mindre än 55,949 R:dr 43 sk. 7 rst. vid 1853 års slut innestodo obegagnade af de medel, som för åren 1852 och 1853 blifvit för ifrågavarande ändamål anvisade.
Amanuensers löner blifvit föreslagna till 4,500 R:dr för den första, 4,200 R:dr för den andra och 800 R:dr för den tredje Amanuensen, bifölls; men emot hvad Utskottet i denna punkt för öfrigt hemställt, bestämdes vice Bibliothekariens vid Universitetet i Upsala lön till det belopp, som blifvit af Kongl Majit ifrågastäldt eller 2,000 Ridr, hvarjemte Ståndet biföll det till nödiga löne-förbättringar åt lärare och tjenstemän vid nämnda Universitet af Kongl. Majit äskade förslags-anslag, 25,000 R:dr. 22 punkten. Bifölls. 23 punkten. Denna punkt, i hvad den afser förhöjning i den åt Bibliothekarien vid Universitetet i Lund anvisade lön, bifölls; men vice Bibliothekariens derstädes lön fastställdes af Bonde-Ståndet till 2,000 R:dr. 24 punkten. Afslogs, med undantag för det öfver Friherre Cederslröms, R., motion afgilna yttrande, hvilket lades till handlingarne. 25 punkten. Bifölls. 26 punkten. Denna punkt, för så vidt, i enlighet med hvad Ifongl. Majit äskat, Utskottet tillstyrkt anvisande af löner till en ny profession i Ny-europeisk Linguistik, Modern Litteratur och Esthetik vid hvartdera af Universiteten i Upsala och Lund af slogs, hvaremot hvad Utskottet i fråga om bibehållande af en Språklärare-befattning vid Universitetet i Upsala, hemställt, bifölls. 2 7 punkten. Bifölls till alla delar. 28 punkten. Bifölls. 29 punkten. Bifölls. 51 punkten. Bifölls. Elementar-lär overken. Utskottets tillstyrkanden, sidd. 35 och 55. biföllos.
Ad:ns samt PresteSt:s beslut voro före den beslutade förändringen i R. o. Ad:ns beslut. Emellertid hafva vi nu hört Hr Gr. o. Landtm, för klara, att han af Grundlagen anser sig förhindrad att framställa propos. på Gr. Sparres och Hr Cederschiölds förslag samt hvad som förekommer i min reservation. Jag kan väl icke i allo dela Hr Gr. o. Landtmis framställning derom, men vid betraktande af frågans närv:de ställning, och då med en återremiss intet annat kan vinnas än upskof med frågans afgörande, vill icke heller jag yrka annan förändring i Betänk, än den som blir en följd af R. o. Ad:ns nyss fattade beslut. Gr. Frölich: Då jag ganska utförligt yttrat mig om nöd vändigheten att återremittera detta Retänk., men ledamöter som före mig framställt ett sådant yrkande, numera återkallat detsamma, så skulle det illa sammanslå med den opartiskhet för resten som jag i mitt förra yttrande framställt, om jag skulle envist förblifva vid min anhållan om återremiss. Jag afstår derifrån hufvudsakligen derföre, att jag numera erhållit den uplysning att en återremiss tjenar till intet, enär BorgareSt., som man förmodat skulle modifiera sitt beslut, bifallit Betänk. Då jag således afstår från min begäran, måste jog likväl anmärka det bedröfliga i sådana manövrer, genom hvilka en discussion som denna kunnat upstå, derunder man hört en Ordf:de i ett Utsk. den ena stunden förklara, att det är olagligt att göra ett tillägg till redan fattadt beslut, och den andra endast anmäla att de icke leda till något mål, och på grund af den opraktiska nyttan af ett sådant beslut frångå detsamma och komma till ett fullkomligt motsatt resultat till hvad han förut yttrat. I fråga om rättigheten att göra tillägg till ett beslut och afgifva förklaringar öfver detsamma, anser jag Gr. Sparre och Hr Cederschiöld hafva rätt i theoretiskt hänseende, men de hafva deremot haft ganska orätt såsom statsmän och praktiska män att vid detta tillfälle förlänga discussionen med sådana yrkanden.
Klokheten att icke, genom för mycken brådska, sjelf göra fordringarnes indrifvande omöjelig , hade likaså väl Ben 17 Martu , /. 6? tillbakahållit Curatorerne från försöket att annorledes, än elter hand , verkställa incasstfandetj som hon nu skulle återhålla Banquenf och vid ansträngningames gräns, vore det alltid för Gäldenären likgiltigt, om hans ofärd befalis af Banquen, eller befalldes af Cur*torer. Den enda fördel (framför Concours tillståndet), som Betänkandet medför, består deri, att As* signationerne genast infrias; men derföre pligtar Allmänheten med förlust af 3:ne Disconter; och hvad Assignationernes ägare vinna, det förlora TreprocentSedlames. Ridderskapets och Adelns fleste Herrar Ledamöter känna tillståndet i Landet; och ärö sjelfve bäst i tilliälle att bedomina , hurudant det skulle blifva efter en penriinge - förminskning af denna ansenlighet; synnerligen i de Provincer, där knappast något annat Mynt finnes, än Discontpapper. Ingen man , tillgifven sanningen, lärer neka att Penningebristen är vida svårare nu, än den var år 1815. jag torde då få föra Ridderskapet och Adeln till minnes det yttrande till detta Stånds Protocoll, som Landshöfdingen i Malmö, Friherre af Klinteberg den 29 Maj berörde år afgaf, 1 frågan om TreprocentSedlames indragning; ett yttrande, på hvars sanning i uppgifter ingen då tviflade, och än mindre nu lärer tvifla. },A1!«> männa penningebristen, sade hart, är beklageligen för väl känd, för att behöfva någon detaillerad visshet. Med allt det artspråk Di-con* tén har att göra på executiva åtgärders verksamhet, för indrifvande af Discontens Lånesut*: 68 Den 17 Martil, /. m. ”mor, skulle i tidens närvarande skick, ej minsta effect å Pennmge-tiilgångar åstadkommas ”genom Lagsökningar, UtmätningsAuctioner ”och Bysättningar.
Det har gått så långt, att fastän man i vårt lyckliga land kan äga den fullkomligaste trygghet för lif och egendom, man dock ej kan gå säker för angrepp mot det som hvarje redlig man aktar högre än allt annat, nemi. heder och rykte. Tryckfriheten, sorn borde vara ett värn för hvarje rättänkande medborgare, på hvilken plats inom samhället som helst, begagnas nu, ty värr, på ett lömskt sätt, såsom det mördande stål, med hvilket man bakifrån träffar honom i hjerlat. Samhället har börjat att leka med detta farliga vapen, och berusadt af dess farliga kraft har del ohjelpligt sårat sig sjelft. Sjelfva hemmets heliga frid är icke mera såsom förr aktad, dess område, fordom fridlyst för allmänhetens blickar, göres nu till skott-tafla för publicisteps utfall, då han ej på annat sätt kan träffa det oftast smutsiga mål, hvaråt han syftar. Kan det, med fördel för det allmänna, så fortgå, och bör ej något göras för att hämma dessa ständigt uprepade, alltid vådliga missbruk? Om det med en oinskränkt tryckfrihet är omöjligt att helt och hållet motarbeta den oädla riktning pressen i denna väg tagit, bör man ej, i hvad man kan, göra en rättelse häruti? Jo, visserligen, mine Hrr, ingen kan förneka detta, Yåra lagar, som äro till för att bevaka allas rätt och, till heder för vårt land, mod stränghet handbafvas, och vid hvarje Riksmöte undergå förändringar, framkallade af tidens kraf, äro dock så slappa, att de liksom framlocka det onda jag här framställt. Under det man fördömer alla undantag i denna väg, som gynna den ena på den andras bekostnad och söker förekomma all eludering af de rådande lagbuden, låter man ännu qvarstå bestämmelser, som, görande undanlag ifrån don lagbundna frihetens vanliga form, gifva sjelfsvuldet fria tyglar inom tryckfrihetens område. 601 Den 13 December f. m. Hvaraf kan detta komma sig? Hur har denna press, som så illa begagnat sin frihet, lyckats nedtysta det allmänna förnuftets dom och förskaffa sig ett öfverseende, ej reciproct med all annan rätt inom vårt samhälle?
Då jag är temligen viss om, att äfven inom annat Stånd dylik motion varder väckt, med utförligt andragande af motiverna äfvensom af sättet för lånets utgående m. m., anser jag mig ej böra upptaga Ståndets tid med att här framställa vidlyftig motivering af förslaget. Jag inskränker mig fördenskull endast till den anmärkning, att ifrågavarande väg skulle dels icke obetydligt öka trafiken å Statens jernbana, till och från nyssnämnde jernvägsstation, till hvilken inga andra vägar finnas, än dåliga häradsvägar; dels mycket förminska Kronans årliga utgifter för posternas fortskaflände m. m.; dels tillskynda kringliggande orter samt staden Mariestad mångahanda fördelar o. s. v., och dymedelst åt det allmänna småningom återgälda de uppoffringar, Staten iklädde sig för detta företag. Jag anhåller vördsamt om min motions remitterande till Stats-Utskottet. Stockholm den 29 November 1862. P. G. Alander. Af Herr Rydin: Om tullfrihet för vissa råämnen. Då under de sednare årens tullagstiftning den grundsats allt mer och mer gjort sig gällande, att, så vidt möjligt, råämnen för fabrikerna och handfygrkérierna böra vara fria från tull, så tager jag mig friheten fästa uppmärksamheten derpå; ätt; underrubriken r,Gräs,} förekommer färgadt. trensadt eller upprispad! 1 g, sohr 372 Motioner i Borgare-Ståndet 1862. 194. drager en tull af 3 öre, och under rubriken ”Mattor” af strå eller rötter är likaledes tullen å 1 S" 3 öre. Då det förra utgör råämne till de sednare, så förefaller det mig besynnerligt att tullen skall vara lika för råämnet och fabrikatet, hvarföre jag föreslår att det förra bör vara tullfritt. Under rubriken: ”Hudar och skinn”, ej hänförliga till pelsverk, oberedda, förekommer: torra, osaltade och obestrukna, 1 Centner 2: 50. saltade eller bestrukna 1 dito 1: 25. vätsaltade och andra slag . Fria.
Huber hänftgt till ben froårigfjet, forn för bojldllöinnehafvare egt roattSebrum aft/ uta11 a[ltf01’ ^ott äfmentpr, funna inlåta fig uti mattenaf» ni«fl*företafl. tappning^» eller fjöfänfningöföretag, f>ar ^ongl. 3Jiaj:t, jemlikt fKiEetö febnafl förfamlabe ©tänbcrö pttrabe önjEan, och på bet boflällöinne» hafmareé bemöbanben härutinnan måtte betrpggaö famt bplifa för» bättringar fåmebelffc minna en änbamåléenlig utjlracfning, utfärbat nåbig förorbning om beltaganbe i mattenaflebntngö»företag för bojia!» len och annan ©taten tillhörig jörb. f3Äatif unöetr^uingé merEjlällanbe angåenbe ifrågafatt fanEning af |ei Eunna blifma oblingébar, hat ett jlatöbtbrag blifvit bemiljabt. oIamamtlaV Sifvén imber be febnajle tre åren har ben inhemjEa fabriEö»inbu» turenia. jfrjen voifat fig mara i jernnt jliganbe. gabriEernaé och manufaEtu» riernaö tiUmerEningémärbe, forn år 1831 icfe uppgicf till 10 millioner 9v:br, jleg 1849 till något öfmer 23 millioner £K:br, och haöc fålebeö 43 unbet bejja 19 dr, eljuru en tttängb utlänbfka roaruartiklar berunber blifroit till införfel mebgtfna, mer än förbubblatö.
Under tiden hade Blumenbach förvånad skjutit upp sina svarta glasögon i pannan och blottat två ljusgrå, lifliga och energiska ögon, hvilka med ens lyste upp hans friska ansigte. – Herrskapet är från Amerika? – frågade han artigt efter några minuter, under hvilka Nelly tändt en smal rysk cigarett, som knappast uthärdade ett par tre bloss innan den var utbrunnen. Harven rätade upp sig och gned ögonlocken med en min af resignation som om han med hela sin viljekraft beslutat att icke sofva mer. – Ja, vi äro amerikanare. Det är väl också bara en amerikanska, som vågar taga sig sådana små friheter som min kära dotter. Blumenbach småskrattade höfligt och svarade: – Hvad det beträffar, är ju Orienten den personliga frihetens land. Här gör hvar och en som han behagar. Särskildt rökning hör ju dessutom här till fruntimrens hvardagsnöjen. För min del finner jag aldrig en ung dam mer pikant än just när hon leker med en glindrande cigarett. Inte sant, vi tycka om att se damerna bära diamanter? Nåväl, fins det någon mer vacker i blått, rödt och hvitt skiftande diamant än den som brinner i spetsen på en tänd cigarett! Hade jag en liten hustru, skulle jag bedja henne röka. Vore jag nog lycklig att ha många hustrur liksom muslimanerne, skulle de sitta rundt omkring mig och kokett rulla små cigaretter samt tända dem en efter en på min pipa. – Stanna ni länge i Damaskus? – Ett par månader minst, – svarade Nelly. Blumenbach lyckönskade henne att icke behöfva stanna längre. Han sade, att han alldeles icke reste dit för sitt nöje. – Jag kommer kanske att bli der till min död, – profeterade han i melankolisk ton. – Jag är läkare, min fröken. Jag känner en serber, som har en affär i Damaskus. Han har föreslagit mig att slå mig ned der, ty Damaskus lär sakna en verklig, studerad läkare. De infödde kvacksalvarne törs ingen frank anförtro sig åt, ser ni. Det blir dock säkerligen mycket svårt för mig, som endast kan några arabiska glosor, att reda mig till en början, fruktar jag.
Hvad slutligen angår dels Herr Hjertås yrkande om nedsättning i minimi-afgifterna för handlande, fabrikanter och handtverkare i Stockholm, och dels Herr Gustafssons om bestämmande af ytterligare 2:ne lägre afgiftsklasser för de sistnämnde, äfvensom, i sammanhang härmed, de af en del Ledamöter inom Borgareståndet, såsom tillägg till denna motion, gjorda ofvannämnda framställningar; så, enär tillfälle är genom stadgandet i 11 § den skattskyldige i allmänhet beredt, att, i fall han ej mägtar den bestämda minimi-afgiften utgöra, få sin bevillning under densamma nedsatt, samt, hvad särskildt beträffar Stockholm, det så mycket mindre synes vara skäl att för dervarande industri-idkar» företrädesvis nedsätta de stadgade minimi-afgifterna, som denna stad, i anseende till dess större befolkning och mångfaldigt ökade behof, mäste åt näringarne i alla riktningar lemna tillfälle till en mera vinstgifvande rörelse, finner Utskottet 14 Bevillnings-Utskottets Betänkande, N:o 4. sig icke heller ega skäl att till hvad uti berörde afseenden blifvit yrkadt i större eller mindre mån tillstyrka bifall. §• 9. Som början af denna §, enligt nuvarande ordalydelsen, synes innefatta ett ovilkorligt stadgande, att bevillning aldrig får påföras under de i samma § utsatte minimi-afgifter, men 11 § i vissa fall medgifver undantag härifrån, har Utskottet, på det dessa 2:ne S§ ej må synas motsäga hvarandra, ansett här böra införas ett sådant tillägg, som förslaget utvisar.
Vid jemförelse af sistnämnde summor med rikets folkmängd, visar sig, att, vid slutet af år 1852, hvar 554:de, och, vid 1853 års utgång, hvar 549:de person i landet varit friheten beröfvad; hvarvid dock bör iakttagas, dels att antalet af dem, som sista dagen af året förvarats antingen i de mindre städernas häkten eller uti de mindre transport-fängelserna, icke blifvit beräknadt, dels ock att de, som vid slutet af nämnde båda år varit friheten beröfvade, icke kunnat jemföras med samma års utan med 1850 års folkmängd. § 3. Enligt ofvannämnda underdåniga berättelser, har antalet af de särskilda slags fångar, som under loppet af åren 1852 och 1853 förvarats uti allmänna straffoch arbets-fängelserna eller varit vid Krono-arbets-korpsen anställde, äfvensom af dem, som under hvartdera af nämnde år, af en eller annan orsak, derifrån afgått, utgjort: år 1852. år 1853. Män. Qvinnor. Summa. Män. Qvinnor. Summa. U — 154 — Afgångne: Män. Qvinnor. Summa. Män. Qvinnor. Summa. Af samma berättelser inhemtas, att kostnaden för en fånges och krono-arbetskarls underhåll, beklädnad och sängkläder uppgått till följande belopp: (Se bilagan Litt. L.) § 5. Eevisorerne få jemväl meddela följande, på de underdåniga berättelserna grundade, tabellariska sammandrag öfver de vid straffoch arbets-fängelserna utspisade portioner, jemte utgjorda dagsverken och den derför redovisade inkomst. (Se bilagan Litt. M.) § 6. För öfrigt hafva Eevisorerne, vid de underdåniga berättelsernas genomgående funnit åtskilliga förhållanden förtjente af närmare uppmärksamhet och derföre böra här vidröras. I afseende å religionsvården inom fängelserna och Krono-arbetskorpsen äro, jemte beredande af tätare tillfällen till bevistande af den allmänna Gudstjensten, åtgärder vidtagna för anskaffande af undervisning åt de okunnige inom fångvårds-anstalterna.
I Göta Kanal-direktion har, å Bankens och Riksgälds-kontorets vägnar, såsom ledamot, under åren 1862—1864 deltagit undertecknad Björck. Nämnda uppdrag innehar för detta år Fullmägtigen i Riksgälds-kontoret, Kapitenen C. G. Hierta. I revisionen af Göta Kanalverks räkenskaper har, såsom ombud för Banken och Riksgälds-kontoret, deltagit för åren 1861 och 1862 bemälde Hierta samt för åren 1863 och 1864 undertecknad Skogman. i § 32. Likmätigt föreskriften i 93 g af Reglementet äro de medel, som från och med 1863 influtit å den s. k. statslånefondens utestående fordringar, till Riksgäldskontoret aflemnade vid slutet af hvar tredje månad, då sådana medel varit att tillgå: 1863. 1864. Beloppet af dessa levereringar har utgjort R:dr 270,000: — 65,000: — och innevarande år R:dr 35,000. På indrifning äro ännu beroende: af utlåningen från Banken R:dr 31,513: — „ „ , Göteborgs Lånekontor „ 13,801: 15. Malmö „ 1,210: — „ „ „ Wisby „ 1,500: — S:gr R:dr 48,024: 15. Innestående till Riksgälds-kontoret icke aflemnade medel uppgå till „ 5,843: 83. Dessa sistnämnda medel måste tillsvidare reserveras för bestridande af nödiga förvaltningsutgifter, till beloppet nu ej kända. Som af de på lagsökning beroende fordringar någon del beräknas inflyta och qvarstående lånen sålunda icke kunna till afskrifning anmälas, måste slutliga utredningen af statslånefonden tillsvidare anstå. Angående göromålens fördelning, Deputeradens åligganden samt. Tjenstemännens ansvarighet, m. m. § 33. För de i § 94 af Reglementet uppräknade kontor och expeditioner, hvarå göromåleu inom Bankoverket äro fördelade, hafva förslag till nya instruktioner blifvit upprättade och komma att öfverlemnas till Högloft.
Nya RåttegångsBalken, UnderRått hädanefter måtte befrias, att från dess Allmänna SakProtocoll och Dombok utskrifva och till ÖfverRätt insända andre Mål än de, sorn angå Egande rätt till FastEgendom eller ock Egoskilnad, eller delning af Jord eller annan Fastighet, samt att tiden för desse Protocollers insändande måtte förlängas till påföljande årets utgång; och har Motionairen, till stöd för detta yrkande, hufvudsakligen anfört: Att alla andre Mål ärt de ofvannämnde, hvarken för samtid eller efterverld äro af något Interesse, och dessutom de vigtigare deribland antingen underställ» ringsvis elier i Vadeoch Besvärsväg till OfverRätten inkomne och således finnas i deras Protocoller vidare förvarade; att genom folkökning, hemmans klyfning, särskildte förhållanden i ättledning deraf, fattigdom, bristande tillgång på sysslosättning och hvarjehanda särskilde tillfålligheter, Rättegångar, tvister och göromål vid Domstolarne årligen mer och mer tilltagit; att i åtskillige i synnerhet aflägsne Landsorter svårighet möter för UnderDomare, att erhålla erforderligt antal af pålitelige biträden, utom hvilka Domaren sjelf är utur stånd satt att, hvad utskrifning angår, fullgöra inom stadgad tid hvad Lagen likväl utan undantag honom ålägger; att mångå mål och ärender äro af dea sär - LagUtskottets Betänkandeu, 77 skildta beskaffenhet, att det icke medförer den ringaste nytta att, utom det Protoboll, som finnes på stället, hvarest målen förevarit, renskrifne exemplar ofta in dupplo skola cfversändas till och förvaras uti högre Autoriteters Archiver, hvilket ändamålslöst endast betungar UnderDomarne, hvilka ensamt sakna på Stat aflönte biträden, dem de af egne medel måste löna och underhålla, jemte det att OfverRätternes
N:o 153, ang:de förhöjning af anslaget till barnmorskeundervisningen m. m. Remitterades till Stats-Utsk:t. N:o 154, ang:de inköp af Medicinae Doktor N. P. Hambergs samlingar af naturoch konstprodukter. Remitterades till Stats-Utsk:t. N:o 155, ang:de i statens tjenst anställde läkares uppflyttning till samma klasser af rese-reglementet, hvartill statens militäre tjenstemän i motsvarande grader höra, m. m. Regärdes på bordet. Hr Cederschjöld väckte slutligen en motion N:o 156, ang:de förhöjning af Regements-läkaren C. A. Opphoffs pension. Hr af Dalström, Gustaf Jakob: Den motion, som Hr Cederschjöld sist afgifvit, får jag vördsamt på det högsta understödja. Jag gör det ej endast af de skäl, Hr Cederschjöld anfört, utan äfven tillägger ett annat, hvartill jag varit ögonvittne, då Doktor Opphoffs rastlösa verksamhet togs i anspråk. Det var 1813, under kriget i Tyskland. Han skötte mig i Potsdam under 2 månader såsom blesserad, och derjemte 14 andra officerare, som voro blesserade vid samma tillfälle, som jag, ehuru han i Potsdam hade ett stort Svenskt sjukhus, der han var ensam läkare. Doktor OpphofT, i sin höga ålder af 75 år, ser likväl sitt bröd ganska knappt skuret, ehuru han numera arden ende läkare, som bevistat icke mindre än 7 fälttåg, nemi.: 1805, 1806 och 1807 i Pommern, der Doktor OpphofT ömsom tjenstgjorde på flottan eller vid armén; 1808 och 1809 i Finland, äfven ömsom på flottan och vid armén; samt 1813 och 1814 i Tyskland, Holstein och i Norige. Doktor OpphofT synes således gjort sig förtjent af fäderneslandet till det lilla understöd, som nu begäres. Jag anhåller vördsamt, att dessa mina ord måtte få åtfölja motionen till Stats-Utsk:t. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos.
Hr Frih. o, Landtm, framställde propos, till bifall å Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts betänk. Bopades starka ja, blandade med nej. Då Hr F i i Ii. o. Landtm, i anleda, häraf förklarade, det han trott sig finna, att ja öfverrösta! nej, begärde Hr von Hartmansdorff votering. Hr Frih. o. Landtm hemställde, att ja-propostn måtte innehålla bifall, samt contia-propostn afslag till betänkandet. Frih. Hamilton: Jag anhåller alt Hr Frih. o. Landtm, ville hemställa lill Ståndet alt, 0111 propos. på bifall besvaras med nej, betänk, mätte blifva återreinilteradt, och att conlra-propos. ina blifva på återremiss. Hr Frill. o. Landtm, yttrade, att lian ej hört någon yrka återremiss af betänk., hvarföre han, i följd af Riksd.- Ordnts föreskrift, attpropostne böra efter discussionernas föranledande framställas, ansett sig böra föreslå, att contrapropos, malte innehålla afslag. Upplästes till justering och godkändes följande voteringsproposition : Den som bifaller Allm. Besvärso. Ekon.Utskrs betänk. N:o 48, voterar i*5 den det ej vill, voterar nej ; Vinner nej, afslår R. o. Ad. ofvannämnda betänkande. Efter voteringens slut, befunnos lösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 55. Nej — 17. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. % till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Sär - Den iS Juni f. m. Särskildt Protocoll, liAIlet i H. R. o. Ad:s plenum d. i3 Juni 1840 f. m. Sedan den pröfning af StatsUtskls förnyade utlåt. N:o 148 rörtde R.