Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Landtm, yttrade, del han ansåg sig böra gifva H. o. Ad. tillkänna, att anslag till plenum för e. m. ej blifvit utfärdadt af den anledning, att plenum oafbrutet komme att fortsättas äfven under eftermiddagen. Hr von Hartmansdorff, A ug.: Då jag anmälde mig var jag den 12:te i ordningen. Nu har jag blifvit den 9:de, dymedelst att vissa talare varit borta och andra låtit sig postponeras. Om de sednare gjort det för min skull, så får jag derföre aflägga min tacksägelse, emedan jag derigenom får tillfälle ali tala inför flera ledamöter af delta Stånd än eljest. De påståenden från motsatta sidan, hvilka jag har att vederlägga äro så mänga och af så olika art, att det blifver mig svårt ordna dem i något system. Jag anhåller derföre att få upptaga dem i den ordning, de blifvit antecknade. Man har sagt, att vi genopi de många tillsatserna och ändringarne i vårt straffsystem, för närvarande hade intet, som förljcnte ett sådant namn, och att vi derföre borde taga det som bjudes, äfven om det icke vore så fullkomligt. Månne icke, under sådana förhållanden, det vore säkrare ali förbättra det gamla straffsystemet genom de vigliga tillsatsernas borttagande, än att införa ett nyttv hvars ofullkomlighet man på förhand erkänner? Man säger, att broltslingarne nu blifva ständiga gäster Den 28 April. 231 i fängelserne. Hvad är skälet, om icke det, att man icke åtskiljer ransakningsfångar från dömda brottslingar, hvarigenom den, sorn 1 :sta gången begålt en förseelse, eller blott är anklagad oell häktad, snart blifver invigd i alla hemligheter af brotts begående? Hvarföre kan icke denna rättelse vidtagas utan införandet af ett nytt straffsystem, enär alla äro ense derom, altman bör skilja de förra fängarne från de sednare? men man synes andtligen vilja förkasta det gamla för att fä något nytt och fördenskull underlåta de förbättringar, som kunde äga rum med den gamla grundens bibehållande.
" *—* Borgerskapets tili Bemedlings-Commissionens disposition ingående ordinarie Contributions-summa, efter afdrag af de 4>489 R:dr 2 sk. 10 r:st., hvilka deraf förut äro i Tabellen utförda såsom Roterings-kostnad 39-47i: 87. 2. Särskilt — 1(3 •— Särskilt uttaxeradt bidrag af Borgerskapet till BörsBro och Hamnbyggnads-fonden 8,341: 43.— Brandvakts-afgift af privata Husegare 9,oi5: 3i.— samt Inqvarterings-afgift för bus och borgerlig rörelse . 3a,643: 27. 8. Tillhopa 194*7^4 R:dr 9 6 r:sl., hvilken Summa Tabellen äfven inne håller. Som med denna underdåniga Berättelses afgifvande blifvit något fördröjdt, anser jag mig slutligen böra hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anmäla, det orsaken dertill varit, att en längre tid erfordrats, för att af vederbörande Auloriteter, Inrättningar och Corporationer, lill ett antal af 2 å 3oo, införskaffa alla för Berättelsen behöfliga uppgifter och upplysningar, hvilka, detta oaktadt, hvad UndervisningsFattigvårdsoch Barmherlighets-Inrättningarna här i Staden beträffar, icke erhållits så nöjaktiga, att Berättelsen i dessa delar kunnat gifvas den form och fullstänständighet, som jag önskat. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar Stormäkligste Allernådigste Konung! Eder Kongl. Majlis undcrdånigstc och tropligtigste undersåte och tjenare, J. W. SPRENGTPORTEN. F. EDELSTAM. Tabellariskt Sammandrag öfver Inkomst och Utgift i och för Byggnaderna vid Allmänna Arbetsoch Correetions-Inrättningarne i Stockholm uedannämnde år. Spinnhu sets fordringar för förrättade arbeten ; dels Irån sådana der uppkomna balancer, som till en del blifvit af förra
Maj:ts bifall till antagande af Religions-lärare vid Synagogan icke skulle erfordras och att lärarens åligganden måtte sålunda uttryckas, att han egde tillse, att vid gudstjenst och religions-ceremonier inga oordningar förelöpa, samt att barnauppfostran behörigen vårdas. Tre andre Stats-Råds-Ledamöter e) instämde i detta underdåniga tillstyrkande, men med den inskränkning likväl, alt Mosaiske trosbekännare icke måtte ega rättighet att, utan Kongl, Maj:ts i hvarje serskildt fall meddelade Nådiga tillåtelse, köpa fast egendom. I följd häraf utfärdades Kongl. Förordningen den 3o Juni 1838 och den af Kongl. Maj:t samma dag fastställda Ordning, rörande hvad Mosaiske e) Tit. Rosenblad, Stjerneld och von Schulzenheim» 4 Bilagor lill Constitulions-Ulskollcts Memoriali N.o i3. trosbekännare hafva alt hädanefter iagttaga, i afseende på utöfningen af deras religion och bestyret inom deras församling m. m. Vid jemförelsen mellan Commerce-Collegii Reglemente af den 27 Maj 1782 och Kongl. Förordningen den 3o Juni 1838, kan man icke undgå att anmärka, att den senares stadgande i § r, att Mosaiske trosbekännare skola i alla hänseenden vara ställde i lika rättsförhållanden med öfriga Svenska undersåter enligt Svensk lag, i afseende på ett folk, som, i stället för territorial-, genom århundraden njutit personal-lag, behöft närmare bestämmas. Det synes sålunda hafva varit af behofvet påkalladt alt uttryckligen förklara Mosaiska lagen upphäfven, i afseende på alla dess bekännares civila förhållanden, lill exempel i arfsfrågor, i frågor om tillåtna leder i äktenskap, huruvida Svensk Domstol eger alt förordna förmyndare för Mosaiska trosbekännares harn. Underlåtenheten alt i dessa frågor bestämdt uttala lagens mening, anser Utskottet troligen komma att i lagskipningen vålla den oreda, betänkandet antyder.
N:o .ft. 87 mänhet i skoglösa provincer, såsom Skåne, Halland, Vestergöthland med flere, fordras större utflyttningshjelp än i de öfriga, hvarföre den princip borde följas, för att hafva någon grund att gå på, att en uträkning verkställes, hvad som tarfvas uti materialier af spik, virke, mursten m, m., och hvilket sedermera komme att utgå i likhet med brandsloder, nemligen proportionaliter fördelas på delegarne, hvarigenom en stor besparing af penningar skulle komma att ega rum, så mycket nödigare, som bäst vore, att allt, hvad som i dagsverken och körslor kunde bestämmas, utgick i penningar, om delegarne sådant åstundade, löste efter Markegångs-Taxan, emedan man vet huru liten nytta åstadkommes af de dagsverken, man på sådant sätt in natura erhåller. Enär Utskotten, vid granskning af ifrågavarande §, funnit densamma innefatta fullständiga och bestämda föreskrifter, ledande till befrämjande af det utaf Herr Friherren åsyftade ändamål, anse Utskotten sig sakna all anledning att understödja yrkandet om ändring i samma §, under hemställan, att anmärkningen deremot mätte få förfalla. Vidare har af Herr Hjerta, Gustaf, i anledning af Utskottens yttrande öfver 88 Lagnami Allm. Besv. o. Oec. Ulsk. Uti.
Vi låtit Oss föredragas; och ehuruväl Riksens Ständer vid 1809 års Riksdag i allmänhet beslutit, att undersökning borde anställas om de Bergverken till understöd anslagne Recognitiatls-Skogar, till utrönande hnruvida de till större eller mindre de! för Brukens behof äro nödvändige, med förklarande, att de delar af berörde Recognitions Skogar, hvilka för de Bruk, som dem till nyttjande erhållit, kunde anses öfverflödige, boule till Kronans större förmån på annat sätt, genom inde - 14&4 Siats-Utskottets Betänkandéhl lande till nya Hemman celi deras uplåfande tili Skatte, användas; likväl och alldenstund Rikgens Ständer på sätt Var i detta ämne den 4:de sisth Februarii utfärdade Nådiga Kungörelse innehåller, derjemte förklarat, att, i händelse sådana Recognitions-Skogar gifvas, hvilka genom Särskildte författningar blifvit under en mera bestämd besittningsrätt åt Bergverken uplåtne,' de i detta afseende tagne författningar icke ytan genom frivillig öfverenskommelse, kunna rubbas och således de erhållne förmåner, merendels en följd af något ädlare Verks anläggande, och förknippade med motsvarande Onera, ej förr än atned uphörandet af dessa skyldigheter, arbitrairt förändras; Fördenskull och som Hellefors Silf-ver och Jernverks Interessenter, dels genom Kongl. Donations Brefvet af den 2f> Februarii 1686 och dels genom Kongl. Resolutionen af de.n 15 Martil 1770, grundad uppå Riksens Ständers Beslut, blifvit försäkrade om en beständig Besittningsrätt å 14 Hemman ud Grythytte Socken, jemte den så kallade Hellefors
Herman, i gårdagens plenum på bordet lagda motion i fråga om bemyndigande för Fullmäktige i Banken att gå i författning om dödande af det för Svenska Statens räkning uptagna lån af 3,000,000 Rdr silfver. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz, anförde skriftligen Jag instämmer så mycket häldre uti den af Hr Ehrenhoff väckta motion, som jag, då lönefrågan här till afgörande förevar, yrkade afslag på Utsk:s löuetillstyrkan. Min åsigt gjorde sig likväl då, ly värr, icke gällande. Jag säger ty värr, ty enl. min förmening kan det ifrågavtde Statslånet med fulla skäl benämnas lättsinnigt, olycksbringande och vår nationella värdighet förnär man-' de. Ehuru ganska kort tid förflutit sedan lånet biel'kontrakteradt; ehuru man ännu kan liksom säga, att penningarne qvarligga orörde på långifvarens disk, så tyckes likväl allmänna opinionen bekräfta hvad jag om detta lån yttrat. Såsom simplilikation, om man så vill amplifikation af Hr Grms motion anses, i sammanhang med föreg:de lämpligt anhållas, att det Utsk., som kommer att behandla motionen, måtte tillse huruvida det icke skulle vara möjligt, att genom en billig upoffring, s. k. courtage, få lånet att helt och hållet tillbakagå. Några obligationer lära i detta ögonblick ännu icke vara utgifua. Det är endast s. k. »Schein» som hittills på Hamburger Börsen blifvit utbjudne. Kunde man slippa från hela affären med en upoffring af en half million eller t. o. m. något derutöfver, så skulle jag anse det högst fördelaktigt. Förlu - Den 5 Mars f. m. sten, ehuru betydlig skulle alltid hafva det goda med sig, att vi en annan gång handlade visligare, och att våra financierer, af så väl det ena som andra slaget, sage sig bättre före jillian de beslöto sig cooperera för dylika transaktioner som den före vale. dag förenar mig uti syftet af Hr Grins motion, under anhållan, att detta mitt yttrande må medfölja den blifvande remissen. Frih.
Så som jag kånner tillståndet i Norrige, åtminstone i norra delen deraf, så fin. nes de hos innebyggarna knappast någon husgerådspersedel, som ej från Utlänningen införskrifves; till och med matvar "na hemtas från utrikes ort: och jag önskar att vår Tull-uppbörd icke må i detta afseende täfla ined Norriges. Herr Rosenblad, Bernhard: I anledning af Herr Hartmansdorff^ nyss afgifne yttrande, tror jag mig böra rätta ett dess misstag, Herr von Hartmansdorff anser den år 1820 vidtagne skärpning i prohibitiva Författningarne, hafva vållat den sedermera inträffade minskningen i Tull intraderne. Mig vetterligt vidtogs år 1820 ingen skärpning i prohibitiva Tull-lagarne, men en strängare lag för bestraffande af deras öfverträdelse infördes, och det med sjelfva systemet conseqventa stadgande vidtogs, att alla till införsel förbjudna condemnerade varor skulle åter utföras, för att utrikes försäljas. Genom detta senare, minskades betydligen TullVerkets Den 15 Felmar ii. 49 r inkomster under artikeln Confiscationer, emedan dess utgifter ökades genom den ersättningsskyldighet, TullVerket medelst införandet af nya strafflagen fick vidkännas, till vederbörande beslagare af deras andel i de bötei, som enligt förra strafflagen erlagdts förbrytelser, hvilke efter den nya medföra straff' utaf fängelse. Hvad sjelfva saken beträffar, så delar jag Herrar Thams och v. Hartmansdorffs önskan, att prohibitiva systemet mätte upphöra; och skulle jag önska samma öde åt det så kallade ProductPlacatet. Hvad nytta det ägt för Svenska Fragthandeln, åtminstone i senare tider, känner jag icke. Deremot kan jag uppgifva ett factum, som upplyser hvad skada samma handel lidit genom detta Placats tillvarelse. De sednare åren hade en tillfällig brytning i handelsförhållanderne emellan Förenade Staterne af America och Frankrike uppkommit, hvarigenom all direct handelsförbindelse emellan dessa Stater de facto upphördf.
Den åsiglen, att det icke vore af privilegii natur, har många talare grundat derpå, att denna arfsrätt är upplagen i allmänna lagen, men icke står nämnd i privilegierne. Men i allmänna lagen äro dock åtskilliga företrädesrättigheter för R. o. Ad. omnämnde, bland hvilka jag exempelvis vill uppgifva, att en adelsman har rättighet att sjelf utse bouppteckning^förrältare, han har rättighet att dömmas af hofrätten, med förbigående af underdomstolarne; han äger rätt att hos sin landtbonde göra utmätning. Af dessa företrädesrättigheter tillkomma åtminstone de 2:ne sistnämnde icke något annat Stånd. De äro dock omnämnde i allmänna lagen. Orsaken hvarföre jag, för min del, icke anser denna fråga vara af privilegii natur är egentligen den, att Adelns nuvar. arfsrätt icke är någonting eget för detta Stånd, utan delas af RondeSt.; ty för detta Ständ, likasom för Adeln, beror arfsrätten i vissa fall på egendomens belägenhet. En värd talare på förmiddagen, Gr. af Ugglas, har uppläst ett document, hvarmed han trott sig bevisa, ali Adelns arfsrätt skulle såsom privilegium hafva förekommit i en akt före 1734 års lag. Jag läser dock icke detta document såsom han. Der står såsom ett hufvudsakligt stadgande omtaladt, hvad som äfven igenfinnes i allmänna lagen, att vid en skeende delning af egendomen enligt allmänna lagen, ”håfve sönerne tagelotten för döttrarne både i fäderne och möderne. Till följd deraf tager brödren utan lottande sätesgården” etc. Derefter förekommer, såsom Gr. Ugglas uppläste, de orden: ”broder tager 2 lotter och syster tridiung.”- Detta sista stadgande gjordes icke dä nytt 7 H. 28 218 Den 8 Februari e. m. genom omnämnda docnment, det fans förut till; och således kan man icke anse, att detta document är det, som bestämmer Adelns arfsrätt såsom ett privilegium. — Jag vill nu nämna några ord ang:de den lika arfsrätten, hvilken blifvit så olika bedömd. För min del skulle jag ur abstract politisk synpunkt vilja göra den lika för söner och döttrar.
Att häri wilja bibehälla en esprit de corps tvid omröstningen, som under öfwerläggningen es giftvits, är snarare stötande än analogt med sakens natur och kan endast härledas frän de tider, dä man trodde att hwarse anseende af företräde tvär en förmän och, utan att beräkna »verkligheten, ansäg under sin »värdighet att öftverlägga i likhet med deni, med hwilka man ändock hade enahanda rättigheter. Mycket hafwa wi under detta Riksmöte hört talas om representationens ofullkomlighet och möjligheten att förbättra den. Men förgäfwes skall man söka att häruti göra nägot framsteg, om man icke antager den grundsats, att representationen da är fullkomlig, när den ger ett resultat enligt med allmänna miljan. Men denna, som äter, likasom begreppet om allmänt wäl, endast är en abstraction af alla enskildes pä rigtigt omdöme af deras fördel grundade önskningar, kan ej nalkas till fullkomlighet, utan sä wida som esprit de corps är borta, och sä wida som den enskilda wiljan är upplyst. Det är att nalkas detza allmänt erkända grundsatser att i Utskotten införa omröstningen per capita; och det är en tydlig fördel att läta röstberäkningen bero af den enskildes öfwcrtygelse, ej af en corps' ofta »vilseledda esprit." Widare anförde Riksdagsmannen Mats Pehrsson frän Kopparbergs Län: "Med fullkomlig öfwertygelse om nyttan och företrädet af votering per capita, der den samma kan anwändas, instämmer jag i de Herrar Ledamöters mening, som desi antagande tillstyrkt; »nen får derjemte förklara min önskan, hwilken säkerli - Bilaga till Mcm. 157 gen är hela Bonde-Ständets, att detta nya vote ringssätt mätte utsträckas äfwen till Banco-Utskottet.
Ja g får förena mig med Herr Danckwardt och Grefven von Schwerin, i anhållan om bifall å Utskottens Betänkande, utom hvad angår den fnreslagne undersökningen, i afseende på Herjeådalen» Ateriaggande till Gefleborgs Län. Den omständigheten, soth har af en värd Ledamot blifvit hämd, alt det vore af stor nödvändighet, att godkänna Utskottens tillstyrkande äfven i denna del, emedan någon nedsättning i Tullen på Salt, hämtadt från Norrige, icke vid ett annat lillhälle blifvit beviljad, torde icke vara af stor betydenhet. Då Tullen på Salt i Norska hamnar icke lärer vara ringare, än uti våra egna, så kommer det fÖrmodeligen på ett ut, antingen Härjeådalens Innevånare hämta Salt sorn kommit från Norrige till Jemtland# eller togo det i Gefle, dit de lära hafva längre än lill Östersund. I alla fall åro dessa omständigheter så partiella saker, att de icke nu böra komma i belracktande, utan saken skådas utijr högre och allmännare synpuncler på säll Herr Grefve von Platen gjort. 656 Den 27 November emv Herr D a 11 c k w a r d t: Det är i anledning af hvad Herr Hjerta yttrat, rörande inia citation om YlterBogdahls Socknemän? anhållan alt få blifva lagcle lili Härjeådalen, och således skiljde från Gefleborgs Län, som jag begärt ordet. — Herr Hjerta har trott denna anhållan vara grundad på något särskildt förhållande, och sålunda icke kunna utgöra något skäl i allmänhet mot bola Provincens ålerläggande till Gefleborgs Län. Dä likväl såsom jag redan anfort, YtterHogdahls Socken nu hörande till Gefleborgs Län sträcker sig längs utmed hela gränsen mot
Anslag lill Medelst underdånig skrifvelse den 9 innevarande månad har Eders Kongl. nybyggnad a/Majits Serafimer-Ordens-Gille anmält, att sedan Rikets Ständer, enligt deras unGötheborgs 7 o hospitalm.m.derdåniga skrifvelse den 13 Augusti 1851 och den 28 Augusti 1854, beviljat anslag först till nybyggnad vid Wexiö hospital 127,000 Ridr banko och sedermera för tillbyggnader vid Wadstena, Hernösands och Götheborgs hospitaler 200.000 Ridr samma mynt, af hvilket sednare anslag, anvisadt till betalning på fyra år, dock endast 150,000 Ridr banko under nuvarande statsreglerings-period skulle komma att utgå, nybyggnaden vid Wexiö hospital blifvit uppförd och vore i det närmaste färdig till begagnande, äfvensom alt vid Hernösands och Wadstena hospitaler de beslutade byggnaderna vore under arbete, men att, hvad anginge Götheborgs hospital, för verkställandet af tillbyggnaden derstädes det hinder mött, att å den plats, der byggnaden skulle uppföras, efter hvad vid närmare undersökning utrönts, en pålitlig grund för samma byggnad ej kan beredas utan högst betydliga, förut ej beräknade omkostnader, hvilket förhållande, i förening dermed att prisen å byggnads-materialier och arbetslöner äfven under tiden betydligen stigit, föranledt dertill, att, jemlikt hvad ett den 19 November nästlidet år af Bil. M 7 lill Kongl. Maj:Is Nåd.
Beträffande Svenska Ultra-Marinska Besittningarne; så hafva, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, Riksens Ständer 3 uti Underdånig Sjkjdfvftlse af den 15 Maj 181a > förklarat - lien 5 Juli. klarat sig finna sä mycket mindre betänkligt att till den i Näder föreslagne särskilda Författning om Svenska Ultra-Marinska Besittningarnes Styrelse utan sammanhang rned Sveriges Grundlagar och deras Dretsel-Verks afsöudrande frän all gemenskap med Svenska Financerna, lemna deras bifall, som de inkomster, hvilka frän Ön St. Barthelerny erhållas, alltför mycket bero af händelsernas förändrade skick, för att af Svenska Stats-Verket kunna med säkerhet påräknas, och hvarföre Riksens Ständer öfverlemnade detta ämne till Kongl. Majus Egen omedelbara höga åtgärd, heldst Kongl. Maj:t i Nåder förklarat Dess afsigt, att dels med de från St. Barthelemy inflytande Inkomster organisera ett särskildt Departement af Pommerska Expeditionens Embetsoch Tjenstemän, dels alt vid hvarje Riksdag låta komma till Riksens Ständers kunskap hvad i denna del af Styrelsen sig tilldragit, hvad fördel för Moderlandet deraf kunnat vinnas, och i hvad mån öfverskju» tande intrader kunnat till allmänt nyttiga anstalter i Riket användas; i öfrigt och då Riksens Ständer vid detta Beslut äfven häftade det vilkor, att administrationen på St. Barthelemy hädanefter icke skulle belasta Svenska Stats-Verket, ehvad inkomsterna blifva högre eller lägre, utan sådana anstalter vidtagas, att af öfverskotten, enär de inträffa , alltid hålles tillhanda, hvad till fyllande af bristerna erfordras,* derest sådana skulle uppkomma; så ansågo Riksens Ständer ett sådant stadgande instämma så v-äl med hvad i afseende på Pommern alltid blifvit förfarit , JDen 5 Juli. 517 farit, sorn med hrad, i afseende på Svenska Kronan framdeles tillfallande Ultra - Marinska Besittningar är att iakttaga.
Hvad särskildt beträffar framställningen om rättighet att, före uppnådd pensionsålder och oberoende af tjenstetiden, bevilja pensioner åt sådane tjenstemän och betjente vid fångvården, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 153, 5 som genom våld af fångar blifvit till helsa eller lemmar så skadade, att de icke vidare kunna sina tjensler bestrida, så torde dessa kunna tills vidare bibehållas vid sin aflöning, enär vid inträffande dylikt förfall, utväg numera icke saknas att få tjenslerna skötte af andra personer, sedan Rikets Ständer genom bifall till Utskottets hemställan uti 16:de punkten af dess Utlåtande N:o 59, angående regleringen af utgifterna under 2:dra Hufvudtiteln, medgifvil att, med undantag allenast för Fångvårds-styrelsens embetsoch tjenstemän, förslagsanslaget tili fångvården jemväl får anlitas till lämpliga arfvoden åt vikarier.
Vid bedömandet, huruvida gåfvomedlen böra utgöra tillökning uti lärarnes enligt stat bestämda aflöningsförmåner eller inberäknas i dessa och således föranleda till motsvarande minskning af skolans stats-anslag, har Utskottet antagit så, ® 0 som en gifven i och för sig giltig grundsats, att det sednare förhållandet i allmänhet måste ega rum, såvida ej något förbehåll i motsatt syftning varit vid donationen fästadt; men som det likväl måste förutsättas, att med upplåtandet af hyresfri bostad eller för sådant ändamål gifna penningebidrag afsetts att bereda lärarne en förmån utöfver hvad de vanligen åtnjuta, anser Utskottet så beskaffade donationer icke heller böra tagas i beräkning vid bestämmandet af lärarnes uti statsmedel utgående aflöning; — och har, under iakttagande häraf samt med afseende jemväl å sådana särskilda fall, der en eller annan donation synts vara dragen från sitt ursprungliga ändamål, Utskottet funnit sig böra fästa uppmärksamhet på följande förhållanden: a) Då, enligt 4:de punkten i berörda uppgifter, de af Grosshandlaren C. M. Nyström till Norrköpings skola anslagna gåtvomedcl, hvaraf räntan skulle utdelas “till de fattige i skolan®, för närvarande äro använda sålunda, att af ränte-inkomstcn ett belopp af 150 l!:dr delas mellan lärarne i violinspelning och ritning, 120
Efter inhemtande af så väl Banco-Fullmägliges sorn JBanco-DiscontDirectionens Utlåtande öfver omförmälde motion, har Utskottet densamma till slutlig pröfning företagit; och hvad först angår frågan om afskafFandet af den nu föreskrifne straffräntan för Disconllån, som efter för fa Höliden inbetalas eller omsättas; så, enär Rikets Höglofl. Ständer, i anledning af Utskottets i Utlåtandet N:o 16 ^punkt. 20 pag. 86) gifne tillstyrkan , angående lånerörelsen genom Banco-Disconten, beslutat, att sjelfva Discontrörelsen md fortgåj utan annan förändringj än att Banco-Styreisen, så vida de för Cassa-creditiv åt Hypolheks-föreningar af Disconlfonden anvisade medel icke till detta ändamål komma att användas, eger rättighet att nedsätta maximi-lånesumman i Disconlen, anser Utskottet det redan vara af Rikets Ständer afgjordt, att någon så beskaffad förändring, som i denna del blifvit af Herr Linderholm föreslagen, icke bör ega rum; och Utskottet kan deslomindre understödja Herr Linderliolms förslag i denna del, som det af en hvar, med kännedom och erfarenhet af ett Discont-Verks förvaltning, måste inses och erkännas, alt i en lånerörelse med limiterad fond, der tillgången till ny utlåning alltid är beroende af den större eller mindre ordentlighet, hvarmed förut utgifne lån inbetalas eller omsättas, borttagandet af straffräntan, derigenom det kraftigaste bandet på försumlige Gäldenärer tillintetgjordes, skulle kunna medföra högst menliga följder, hvarföre äfven i alla tider tillåtelsen till sådan räntas beräknande ansetts af lika väsendtlighet för Discontrörelses bedrifvande, som vid en vexelrörelse rättigheten till högre än laglig ränta för återgångne vexlar.