Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
_ Hos Yällofl. Borgare-Ståndet åter har Herr S. J. Wijkman uti ett anförande, sorn bemälde Stånd den 3 sistl. Mars till Lag-Utskottets behandling öfverlemnat, gjort den framställning, att om än ifrågavarande lösningsrätt för egare af frälseränta, i sin uppkomst, åsyftat en förmon för Ridderåkapet och Adeln, sorn deri liden hade uteslutande rätt att besitta fräls#- jord, men hvilken rättighet sedermera blef inskränkt och n* mera aR - Lag-l}t skottets Bet. J9 fleles upphört, det i allt fall icke funnes något annat giltigt motiv, hvarföre ränte-egarens lösningsrätt blifvit bibehållen i 1704 års Lag, än det, som åberopas i Kongl. Resolutionen på Städernes besvär den 3 December 1680, 19 §., nemligen: ”att jorden och utlagorne må consolideras, hvilket länder till hemmanens bättre cultur,” hvarföre och enär detta goda ändamål ytterligare befrämjades, om äfven egare lill frälseskattejord berättigades att lösa den deraf utgående räntan, då denna säljes utom börd, samt någon rimlig anledning svårligen kunde uppgifvas, hvarföre jordegaren skulle hafva sämr® rätt, än den ränte-égaren finge åtnjuta, Herr Wijkman föreslog det tillägg till 4 Cap. 5 Jorda-Balken, att, då ränta af frälseskattejord såldes utom börd, den skulle hembjudas honom, som jorden egde, hvilket hembud barde, i öfverensstämmelse med Kongl. Förordningen den i3 Junii 1800, ske inom trenne månader efter första uppbudet. Ffter öfvervägande af hvad sålunda är vordet anfördt, får Utskottet vördsamligen tillkännagifva, att då Lagens stadganden i 5 Cap. 3 och 4 §§.
Förordningen den i3 Julii 1818 om Intekning i fast egendom; N:o 56. Öfver gjord motion om stadgande, att i de orter, der endast ett Lagtima Ting om året hålles, Lagfart och Intekning må kunna å Urtima Ting sökas och meddelas; N:o 57. Om utfärdande af en Författning, som föreskrifver, huru afhandlingar 42 Den 8 Maji, om så kalladt Undantag eller fördel samt om upplåtelse af nyttjande rätt till jordadel skola lagföljas. Å nyo föredrogs Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets d. 2 dennes under N:o go afgifne, och den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga, att KrigsAkademien på Carlberg måtte, såsom ElementarLäroanstalt, upplösas; men på begäran af Herr von Troilj Emil, Herr Virgin, Arvid, och Grefve Hamilton, Johan, blef detta Utlåtande, enligt 4g §. Riksdagsordningen, å nyo lagdt på bordet. Å nyo föredrogos och gillades följande Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 2 dennes afgifne, och den 7 derpåföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtanden; N:o g2. I anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets under N:o 52 förut meddeldte Betänkande i anledning af vackt fråga om skyldighet för Ordinarie Domare, att af egna medel ersätta alla de Resekostnader, hans Vicarius, i och för sitt förordnande, får vidkännas utom Domsagans gränsor; N:o g3. I anledning af väckte Motioner, dels om Orgelbyggeriets befrämjande, Den 8 Maji. 43 och dels om upprättande af ett Institut, egenteligen för kyrkosång. Vid förnyad föredragning bifölls^ExpeditionsUtskottets d. 2 dennes under N:o 63 aflåtne, samt den 7 derpåföljde e. m. på hordet lagde.
Under hösten och midvintern var naturligtvis solskenet ej starkt och ihållande nog att kunna vara plågsamt för ögonen, men i februari började ljuset från snömoln och snödrifvor blifva besvärligt nog. Den 22 februari utdelades derför snöglasögon åt alla man, ett, såsom jag förut anfört, oundgängligt försigtighetsmått vid arktiska färder. Äfven många bland tschuktscherna blefvo något senare på året angripna af snöblindhet och mycket angelägna att af oss erhålla blåfärgade brillor. Johnsen påstod till och med, att en af de harar han skjutit, uppenbarligen var snöblind. Om aftonen den 22 februari utbrast en storm med snöyra och en köld af –36°. Att vara ute i ett dylikt väder är ej godt ens för en tschuktschisk hund. Härpå fingo vi bekräftelse den följande dagen, då en vilsekommen tschuktsch kom om bord, bärande en fullkomligt stelfrusen hund vid bakbenen, som en död hare. Han hade med sin hund gått vilse på isen och legat, utan att förtära något, ute i en snödrifva öfver natten. Husbonden sjelf hade icke lidit någon skada, han var blott hungrig, hunden deremot visade knappast tecken till lif. Båda blefvo naturligtvis om bord på Vega omhuldade med mycken medlidsamhet och ömhet. De togos på mellandäck, dit hvarken tschuktscher eller tschuktsch-hundar eljest insläpptes; för mannen dukades en riklig måltid af hvad vi trodde kunde smaka honom bäst, och derpå fick han, troligen för första gången i sitt lif, sofva om ej under sotad, så åtminstone under timrad ås. Hunden blef under timtal omsorgsfullt massagerad med den påföljd, att han kom till lifs igen, något som föreföll oss alla och, efter hvad det tycktes, ej minst tschuktschen högeligen besynnerligt. I början på mars passerade ett stort antal med renhudar lastade slädar, förspända med 8 till 10 hundar hvar, förbi oss. Hvarje släde hade en körsven, och såsom vanligt deltogo qvinfolk ej i färden. Dessa foror voro på handelsresa från Irkaipij till Päk (Beringssund).
Gjörtzen red nu förut till Tanums prostgård, men en kornett och en adjutant följde i smyg ett stycke bakefter för att akta på, att han höll den väg han sagt och icke vek af åt Glommen, ty då skulle de skjuta honom en kula genom hufvudet. Bomgarten och Björnschiöld fröjdade sig emellertid åt den goda vändning saken tagit, oaktadt de icke i Raballse gästgifvaregård kunde få några friska hästar, ty alla voro uppbådade att forsla Gjörtzens myckna bagage. Ensamt Pihlgren förstod att behändigt förskaffa sig en häst, som stått i spiltan i tre dygn. Han talade nämligen med pigan och ställde sig så som ville han locka henne utom husknuten för att glamma med henne, och då hon icke kunde motstå ett sådant anbud utan följde honom ut i regnet, blef han med ens helt allvarlig och lofvade henne en vacker penning, om hon genast kunde få fatt i en uthvilad häst. Bomgarten och Björnschiöld blefvo svåra häpna, när de sågo hur Pihlgren kom ledandes med en bläs, som var så kry, att han stegrade och fnyste, men de voro nu så uppspelta, att de genast befallde Pihlgren att spränga åstad förut till prostgården och där i all tysthet bedja kyrkoherden om en kammare med eld på spisen och ljus på bordet. Det var kallt och hela natten föll ett stridt regn. När Pihlgren kom till prostgården, där Gjörtzen tagit kvarter, påträffade han kornetten och adjutanten, som höllo sig dolda i det mörka vagnslidret. De trodde icke sina egna ögon, när de sågo hans trafvare, som ännu var så yster, att de knappt kunde hålla den, och de rosade Pihlgren och gladdes att ha med sig en så skicklig lakej. Det dröjde länge om innan de andra hunno efter på sina utridna kampar. De ställde med tysthet in alla hästarna i vagnslidret, så att ingen på gården skulle bli dem varse. Det lyste i alla fönster, men utomkring rådde djupt mörker, och innan de gingo upp på kammaren, som Pihlgren med mycken försiktighet beställt i sidobyggningen, togo de med sig hvar och en sina pistoler.
Men om ocksä för det närwarande man will rrv försigtigheten fordra, att ej pä detta sättet urwidga hemmansklyfningar eller tillära falu och fördelning af jord ester säljares och köpaieS godtfinnande, hwitket fält blifwer l mitt omdöme hufmudsakeligen bidragande tili Landels odling och den arbetande nyttiga FclkmängdenS tillwäxr; Sä syneS mig, att åtminstone i enlighet med grundskatterna uti wära gällande Författningar, deffe böra salunda förklaras: att, utom det alla hemman utan undantag, mä klyfwas och delas fanx ntbrykas efter lika grunder, det äfwen mä wara tillätit för ägarnc till enstaka hemman eller till flere hemman, dä hwarje ägare har sin ägorymd afskiljd ifrän sammanblandning med andra hemmansägare, att, pä fatt Kongl. Förordningen den 2 Februari 1807 uri iZ z. tilläter hemmansagare, som erhållit enskifresdelniug och utbrytning till främmande personer upplära med ägande rätt »ö-del eller der» utöfwer af sin ouppodlade Jordrymd. I. klrmnerstamRemitterades till Lag-Utskottet. Juste, ? Den r§ Nopemdee. Justerades följande; Utdrag as Protocoilet, hället i Högloft. Ridder» skapeks och ?loesns Plenum ben 14 No, Vember 1809. D, D. Bifölls till alla delar Skåls - Utskottets ben 4 dennes uppläste Protocolls-vtdrag rörande indragning af Adelpfane-Regemenret: hiv^om de öfrige respccnve Sränben genom Utdrag of Protokollet skulle wänligen underrättas. h/t Luxra.
Herr Assessor Lagerhjelm yttrade, att, i händelse Utskotten skulle, på säff Beredningen föresiagif, tillstyrka afslag å hvad i Memorialen blifvit frtimställdt, önskade Herr Assessorn likväl, att åtminstone skälet dertill måtte hämtas från den inskränkning i Statens utgifter, som närvarande tidpunkt påkallar, och ej, såsom Beredningen uppgifvit, från Utskottens förklarande, att Staten icke kunde aga någon förbindelse till ersättning af de kostnader, som fprenämde Vattendrags upprensning kan medföra. Uppå gjord proposition blef emedlertid Beredningens afgifne Förslag till Betänkande af IJtskottens fleste Ledamöter utan någon förändring godkändt; hvarföre Herr Presidenten, von Stqts och Besvärs-Utskottens Betänkanden, 663 g Sten Hagbergs, och Herr Assessqr Lagerhjelm» meddelte ofyannämde yttranden skulle, såsom, deras enskiita Reservation, i Protocollet intagas, pamt på begäran åtfölja .Betänkandet till de JieSpeftive RiksStånden, N:r 152, Rikets Högloft, Ständers StatsUtskotts Utlåtande öfver gjorde anmärkningar vid dess yttrande, angående Wadstena Klosterkyrkas uplåtande pä visse vilkor ät Wadstena Stadssamt dermed förenade St, Pehrs Rands-församlingar. Sedan StatsUtskottet, uti den 52 sistledne Februarii afgifvit, Utlåtande öfver Kongl, Majus Nådiga liemiss i fråga om Wadstenas Kloster; kyrkas stena Stads och St.
Jag anser, alt de stadganden, som finnas i 2:dra §:n äro obilliga derutinnan, att de utesluta enskilte från deltagandet i stambanornas bekostande i sin helhet; men detta är för ögonblicket icke föremål för R. o. Ad:s öfläggning, och då frågan egentligen är tvistig i afseende på hvem, sorn i främsta rummet bör bekosta jernvägarne, och hvem, som bör blifva delaktig dels i vinsten och dels i förvaltningen af dem, så är del just derföre, som Utsk. vid upsättning af sitt Utlåt, skiljt dessa frågor, och i det förslag till enskildes deltagande, som Biksgäldsafdeiningen upgjort och som jag uptagit i min reservation, hvilken medföljer detta StatsUtsk:s Utlåt., förekomma alla dessa serskilda stadganden i förening med och efter den 2:dra §:n. Sedan den Usta punkten var 'J* isa lien 22 September f. m i StalsUlsk. afgjord och bifallen, och den del af 2:dra punkten, som finnes här uptagen, likaledes blifvit af Utsk. bifallen, så afslogs sednare delen utaf afdelningeDS förslag, men icke på grund deraf, alt man dertill ansåg sig bunden af de beslut, sorn innehållas i lista och 2:dra §§mes bär uptagna momiter, utan derföre, att Utskis majoritet, sorn dervid likväl var ganska knapp, trodde sig finna delta förslag icke förtjena något serdeles afseende. För dem, som önska att Staten skall bygga jernvägarne, är det således i min tanka klokast att bifalla lista punkten, sådan den är, ty i annat fall försättes frågan åter på den ståndpunkt den innehade när den började att behandlas. Då komme det nerol, att afgöras försl, vare sig på sätt Gr. von Rosen eller andra föreslagit, huruvida jernvägarne skola byggas af bolag eller af Staten.
Litet längre fram heter det: försörjningskällor, som för qvinnan öpnats, men för åtnjutande hvaraf etc. Försörjningskällor är icke blott ett sökt, utan jemväl ett oegentligt uttryck. En källa gifver inga näringsämnen. Ju renare vattnet är, ju mindre sådana innehåller det. Det kan svårligen sägas att man öpnar en källa, ty om lion ej finnes af naturen sjelf, så kan ingen annan åstadkomma henne. Att åtnjuta en källa, är äfven ett mot vårt språk gensträfvigt uttryck. Jag hemställer alltså att följande ordalag mätte antagas: ”försörjnings-utvägar, som för qvinnor öpnats, men för begagnande hvaraf” etc. Vidare förekommer: än dispensation från lag utan en tillämpning af lagen. Här åro förmodligen 2:ne misskrifningar. Än skall otvifvelaktigt vara ”en”, och det sista ordet lagen vara ”lag.” Om dessa rättelser anhåller jag alltså. I slutet af samma stycke heter det: för utverkande af K. Ordställningen är här så tvetydig, som kunde fråga vara om Konungens förklarande för myndig. Jag hemställer fördenskull att ordalydelsen måtte blifva ”myndighets-förklaringens utverkande hos K. M.” Genast derefter står det att qvinnan blott behöfver gå till domaren etc. Sorn här naturligtvis menas att hon blott behöfvev ”vända sig till domaren,” så föreslår jag att dessa uttryck äfven måtte begagnas. I andra stycket härifrån förekommer: hvadan domarens myndighets-förklaring. Här gäller samma anmärkn. som förut blifvit gjord, ang:de Konungen, hvarföre jag hemställer att ordalydelsen måtte blifva följande: ”hvadan den myndighets-förklaring domaren meddelar” etc. Straxt derefter står följande mening: påkallade af den omsorg i afseende ä rättigheters skyddande, sorn lagstiftaren aldrig får åsidosätta, helst derigenom icke sker någon in - Ben 27 Maj f. m. 347 skränkning i myndig förklarad grinnås rätt, att sitt gods efter behag förvalta. Här ser det ut sorn ville R.
Det är möjligt ali i denna stund frågan genom 3 Stånds beslut är afgjord, men då Ridd.Sekreter:n icke har sig bekant huru BondeSt. afgjort frågan, så kan ju lika väl hända att 2 Ständ stannat emot 2. Jag anser för öfrigt detta var en sak af föga vigt, som icke bade behöft att så häftigt uptagas, och jag skall icke eller vidare dermed besvära det Höglofl. Ståndet. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att hvad grundlagsenligheten af den begärda bordläggningen beträffade, det tycktes vara klart, att då Riksd.Ordn:s 49 § omnämnde i lista mom. endast motioner, som kunde bordläggas en gång, och i 2:dra mom. Utsk:s Betänk., som kunde bordläggas 2:ne gånger; men grundlagen icke stadgade något om bordläggning af genom Prot.Utdrag gjorde inbjudningar från MedSt:n, hvilka synies kunna företagas till afgörande, när R. o. Ad. så för godt funne, så vore intet hinder att hemställa huruvida Ståndet bifölle Hr Ribbings begäran, och finge Hr Gr. o. Landtm, således nu hemställa, om R. o. Ad. behagade upskjuta behandlingen af förevarande inbjudning till nästa plenum. Denna propos. besvarades med starka Nej jemte några Ja, hvarpå Hr Gr. o. Landtm., efter förklarande, att lian funnit Nej öfvervägande, yttrade att R. o. Ad. torde finna att, sedan numera 2 RiksStånd bifallit Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s Betänk. JVs 110, ifrågav:de inbjudning ej kunde föranleda till annan åtgärd än att läggas lill handlingarne. Ropades Ja. Den 28 Juli. 467 Föredrogos, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, Konst.Utsk:s nedann:de d. 26 dennes på bordet lagda Mern.: J\s 22, med förslag till ändring af 35 § R.F., ang:de förtroendesysslor; JYs 23, i ani. af 3 Stånds återreraisser af Mern.
Motiverne härtill hafva, å ena sidan, varit lagligen ingångne och fastställde contracters helgd och bestånd, samt, å den andra, Statens ökade behof, hvarigenom de arrenden, som för längre tider tillbaka, och under ett flerfalldigt lägre Varupris blifvit afsluine om en viss årlig penningealgift, som vid arrendets beviljande var afpassad efter egendomens afkastning i varuproducter, men nu icke svarar deremot, skola till samma numeraire utgå; samt emedan Arrendeinnehafvarne icke heller synas hafva skål, att beklaga sig, om de vid deras arrenden blifva bibehållne, emot erläggande af det varubelopp, sorn, med penningeråntans bestämmande kom i beräkning. En större utveckling vöre, måhända, allt för vidlyftig, och icke hår passande; men för den, som åstundar en dylik, lämnas anvisning till Höglofl. SlatsUtskottets Betänkande af den Den ö Martil. 343 sg November 180.9, till RiksStåndens Utlåtanden, samt slutligen, och såsom följd deraf, till sjelfva Riksdagsbeslutet den 2 Maj 1810, Om nu hårtill kommer, hvad med sanning år öfverensstämmande, att, på sått protesten, bevisligen styrker, Herr Tauson erbu-i dit sig, att den förhöjda arrendeafgitten för Uranienborg erlägga, utan att det minsta afseende derå blifvit gjordt, så må ingen neka, att ju han åger allt skål till klagan öfver en be* handling, hvilken bragt honom nära till armodets gråns.
Chefen för Finans-departementet, Stats-rådet Gripenstedt, uppläste till justering ett, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts på Statsrådets enhälliga tillstyrkande, fattade beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående upphörande af s. k. Kalkugns-afgiften på Gottland. Kongl. Majit behagade, enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det linnes detta Protokoll bilagdt, och befallde, att nådig proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Nov. 1859, kl. 2 e. m. Kongl. MajUs Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående användandet af de på anslagen för Nockebyoch Drottningholmsbroarnes ombyggnad uppkomna öfverskott; Gifven Stockholms Slott den 27 Oktober 1850. Vid verkställighet af den ombyggnad utaf Nockeby och Drottningholms broar i Stockholms län, för hvilken Rikets Ständer vid sednasle två riksmöten beviljat särskilda anslag, nemligen 124,060 R:dr för den förra och 61,000 R.dr för den sednare brobyggnaden, hafva å dessa statsanslag uppkommit behållningar: för Nockeby bro .. Runt R:dr 344: 27. samt för Drottningholms bro ... » » 3,555: 68. tillsammans Runt R:dr 3,899: 95. Och som Kongl. Majit under den 'I Februari innevarande år i nåder förordnat, att de afgifter, som inflyta vid samtlige broarne emellan Stockholm och Drottningholm, skola, i enlighet med Rikets Ständers beslut, meddelade i underdåniga skrif - Kungl. Maj:ts Nåd.
Det kunde ju hända att en Motion af större vigt, ti Hernad af flere, af blott en blef framställd, och de öfriga läto dervid bero, då ändamålet eller Pröfnings-rättigheten var lika vunnen, men skulle det sedan medgifvas, att den kunde återkallas, förlorade de liei e, som dervid fästadt uppmärksamhet, deras yttrande rätt derom, och ett Ärende afmöjeligen större Interesse blef ovidrördt och icke till pröfning upptagit. Jag anhåller vördsamt att detta Anförande må Lill SlatsUtskottet remitteras. Begärdes på bordet. Grefve MörnerAdolph Göran, Jag får den äran hemställa, huruvida det kan vara enligt med stadgandet i 56 §. Riksdagsordningen, att, sedan en Ledamot behagat låta en Motion förfalla, en annan Ledamot, långt efter Motionstiden slut, å nyo upptager samma ämne. Då Friherre Stael von Holstein sjelf nedlagt sin Motion, så vet jag alldeles icke, af hvilken anledning Grefve Gyllenborg kunnat denna Motion förnya. Grefve Gyllenborg: Det är i anledning af Protocolls-justeringen jag förnyar den af Fri - Den 24 Januarii. 247 herre Stael väckte, och sedermera återtagne Motion, hvilken, återkallad några dagar efter Motions-tidens slut, jag nied lika rätt nu förnyar, som om den skett då den återkallades. Grefve von Schwerin_, Fredic Bogislaus j Grefve Mörner har ofelbart rätt deruti, att Grefve Gyllenborgs ifrågavarande Motion icke kan upptagas, och följakteligen ej heller får läggas på bordet. Om Grefve Gyllenborg i samma stund då Friherre Stael von Holstein medgaf att dess Motion måtte förfalla, omfattad t och å nyo framstäldt densamma, så hade den visserligen bordt vinna handläggning; men då Grefve Gyllenborg, på sätt nu skett, långt efter Motions-tidens slut förnyat en Motion, som redan förut enligt Ridderskapets och Adelns beslut förfallit, tror jag icke att denna Grefve Gyllenborgs Motion, emot 56 §. i Riksdagsordningen, kan af Ridderskapet och Adeln upptagas.
Beträffande redovisningen för de till utförande af Statens jern vågsbyggnader anvisade medel, så har Utskottet visserligen erfarit, att räkenskaperna för den förflutna tiden, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer uti dess underdåniga skrifvelse af den 16 September 1857 begärt, blifvit så uppställda, att de utvisa, huru Bih. till 11. S.t Prot. 1862 <$,■ 1863. 4 Sami. 1 A/d. 2 Band. 1 Haft. 8 58 Stats-Utslcottets Utlåtande N:o 87. mycket hvarje fullbordad sårskild jernvåg eller bana med dertill hörande materiel kostat; men då Utskottet anser i flera hänseenden önskvårdt, att, till ledning vid de jern vågsbyggnader, som hädanefter komma till utförande, den erfarenhet, som redan vunnits i fråga om det inflytande terrängoch andra förhållanden kunna ega på jernvågarnes anläggningskostnad, måtte, så vidt ske kan, genom en ändamålsenlig uppställning af räkenskaperna åskådliggöras, har Utskottet funnit sig höra hemställa: 23:o. att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att räkenskaperna öfver alla Statens jernvågsbyggnader må hädanefter så uppställas, att för hvarje särskild jernvåg, äfvensom för så beskaffade längre sträckor deraf, der terrångoch andra förhållanden föranleda betydligt olika byggnadskostnader, dessa kostnader för de särskilda hufvuddelar, hvaraf en jernvågsanlåggning består, och hvilka vanligen i kostnadsförslagen under särskilda rubriker upptagas, kunna med lätthet synas, ej blott till totalsumman, utan ock i detalj för de hufvudsakligaste arbeten, som inom hvarje rubrik förekomma.
Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen t Arebro den 22 September igro. S. D. Ä?ed antagande af Högwördige PresteStändets inbjudning, beflöt Borgare-Ständet, det skulle, till befordrande af jemwigt och likställighet wid Bewillningens utgörande, Bervinvings-Utskottet anmodas, att uppqifwa och till Plena skyndsammast inlemna förslag till nägra reglor med bifogade formulairer för TaxeringsComiteerne. Or suxr». Lx krotocollo l). VsIeriuL. Utdrag af Borgare-Ständets Protokoll wid Urtima Riksdagen i Orebro den 22 September i8io. S. D. Remitterades till Stats. Utskottet ett Memorial af Herr Borgmästaren Arsenius med hemställan, om icke benädningsfrägor i Balauceoch crsättningsmäl böra ensamt af Konungen behandlas och pröfwaS. vt supra. Lx krotocollo ä- O. Valerius. Utdrag Den 22 September. 701 Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Ståndet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 22 September 1810. S. D. Efter förnyad föredragning af Stats. Utskottets i gär pä bordet lagda Memorial, angäende Fullmäktiges uti Riksgälds Contoiret gjorde förfrågan om ej, dä nägon af dem en längre tid hindrades af sjukdom frän tjelistgöringen, den utnämde Suppleanten kunde inkal. las; beflöt Ständet, att wid omiörmälte in. träffande förfall för nägon Fullmäktig, pä det göromälen mätte bibebällas i oafbruten gäng. Suppleanten mä af Fullmäktige tillkallas, vr supra. kx krotocollo (-adriel Öämanri. Utdrag af Protokollet, hället hos Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i Arebro den 22 September 1810.