Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Register. rrr Ian. — rörande Stats-Utffottets Memorial om Kungsoch Kungs-Ladirgärdarne Strömsholm och KunnSör, z. — rörande den uti Memorial frän Stats-kltffottet yppade fräga, huruwida, i, anseende till förlorade Tullinkomster frän Finland, afskrifning a den örliga ArrcNde-summan till Arrende-Societetens förmon, mä kunna aga rum, 4. med förklarande att den del af Vewillnmgerr, som föres under benämning af Krigsgärd, kommer att till nästa Riksdag af Säterier och andra Hemman af hwad Fralse-nakur det wara mä, alldeles lika med Kronooch Krono-Skatte hemman utgöras, i?8. — angäende Stats - UtssotketS Memorial om Stuteriet wid Flyinge och Dahlby, lZ8. — rörande StatS-Utffottets utlätande om Gräsön, Humlegärden och Lägenheten Skuggan a Djurgärden, 147. — om Lag - Utskottets Betänkande, rörande mildring i straffet för lägrad gwinna, z8?« rörande de af Constitutions-Utffottet föreslagne Edsformulaire för H. Ä. H. Kron-Prinsen, och Riksens Ständers Hyllnings-Ed till Hans Kongl. Höghet, 383- — medäterremist ä Lag-UNffottets Betänkande om Mös ompndighets-tillständ, ;8g. — med äterremist ä den af Lag«Utstottet förefflagnr Answarighcts-Lag för Banco Fullmägtige, ;3?. — med äterremist ä Lag-Utskottets Betänkande rörande gjord hemställan om den ändring i i. §. r. Mom. af L. Cap.
Beträffande Herr Comiterades till Kongl. Cancelliets reglering underdåniga Betänkande måtte, genom Utskottets försorg, till trycket befordras, så anser Utskottet sig icke mera i delta än i andra fall ega skäl att tillstyrka en, till ökade kostnader ledande tryckning af Utskottet till upplysning meddelade handlingar. 2:0 Kongl. Hof-Rättcrnc. Vid Utskottets tillstyrkande i denna punkt är icke någon anmärkning gjord. 3:o Jastitiae-Staten, likaså. 4:o Post-Ferket. Utskottet, som uti nedanstående I7tde punkt till besvarande upptagit tle anföranden Friherre Lagerheim, E., och Herr Grundelstjerna, A. W., afgifvit rörande behöfligheten af Post-Verkets nu Stats-Ulskottets TJilälande N.o 2/,/. i5 påräknade tillgångar för dels redan vidtagne» dels ytterligare ifrägakommande förbättringar i postföringsanstalterne, bar vid denna punkt till öfvervägande förebaft ett frän Bonde-Ståndet remitteradt Memoriafaf Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielsson, deruti lian yrkat, dels alt den Poststatens Tjenstemän sporllerne äro ganska betydliga och, genom dessas jernnare fördelning» tillgång kan beredas för nödig ansedd lönforbältring, samt dels att pä ordinarie aflöningsstaten må besparas, . 4^. 4* ä omkoslnadsslnteu ... a3,166: 32, —> samt å kostnaden för Paketposten ... 7,8851 32.
Utskottet tillstyrker pä denna , grund, att, sedan Riksens Stander, i anledning af Konungens Nådiga proposition, fattat sitt beslut rörande bestämningen af Konungs myndighets ålder, de måtte afven medgifva, att, i den oförmodade händelse att Norriges Storthing ej skulle instämma t samma beslut, en Comité af Sveriges Ständer måtte få sammanträda med den Comité af Norrige» Storthing, sorn i ofvanberörde §. föreslås, och de bägge meningarne geno ra omröstning, med Ständers rätt, afgöra. Denna Comité föreslår Utskottet mätte utsättas till antalet af allenast Tolf ifrån hvardera Riket, eller Tre personer ifrån hvart Riks-Stånd i Sverige. Comiténs handlingssätt bör bestämmas alldeles i enlighet med grunderna för den nyss, i anledning af 7:de §., tillstyrkta Val - Comiténs; och tror sig Utskottet böra erinra, att då denna frågas afgörande ej står i omedelbart sammanhang nied upprättandet af den Act, som innehåller Svea Rikes Ständers biträde till föreningen med Norrige, detta mål alldeles särskildt derifrån bör behandlas. Det är likväl, såsom hörande till hvardera Rikets särskildta Grundlags stadganden, af natur, att ju förr dess hellre bestämdt böra vara afgjordt; och det beror då af Riksens Ständer, så vida de i detta förslag behaga ingå, att sjelfve bestämma tiden, när desse Comitterade skulle utväljas, antingen ett sådant Val borde sk® 433 Den 27 April. ske 1 Förhand, eller i den stund, då det likväl icke förmodade behofvel deraf kunde inträffa, 26 §. i Norrska Grundlagen lyder* "Konungen har rätt att sammandraga troppar, begynna krig. och sluta fred, ingå och upphäfva Förbund, affärda och emottaga Sändebud'.** "När, Konungen vill begynna krig, skall han meddela Regeringen i Norrige siria tankar, och derom inhämta deras Betänkande, jemte en fullständig Berättelse otn Rikets tillstånd, 1 anseende till dess Finaneer, Försvärs anstalter m. na.
Vid öfvervägande likväl af de utaf Herr Grefve von Platen andragne flere skäl oah omständigheter, vill Utskottet nu icke bestrida, att förevarande ämne kan ur olika syn* puncter betrakta*, och att, om, å ena sidan* inrättningen af en PensionsCassa för ögon* blicket medtager vissa tillgångar, som eljest kunnat användas för ett mera direct fortskyn* dande af Canalarbetet, det ändock torde, å den andra, böra medgifva*, att beskaffenheten af de accorder, som på ett eller annat sätt kunna afslutats med Verkets Tjenstemän och arbetare, hufvudsakligen verkar på en möjlig besparing eller oundviklig tillökning i Verkets utgifter, och hvad särskildt angår den ifråga* stälde Pensionsfonden, den anmärkning icke Saknar grund, att de ökade pretentioner, hvilka sannolikt äro att befara af CanalVerketS Tjenstemsnnapersonal, ifall förhoppningen orri nämnde inrättnings bestånd och förkofran göres om intet, troligen skola fullt motsvara, om icke öfverstiga beloppet af hvad som kommit i fråga att dertill anslås; likasom det bör tagaa i beräkning, att de tillskott, enskilde uti Sparbankseller PensionsCassa Fonden insätta, i sjelfva verket äfven bereda en minskning i de utgifter för ArbetsCassan, sorn hittills egt rum, då temporaire Pensionsanslag deraf blifvit för vederbörande gjorde.
Disconlverket inbetalte 200 R:dr Banco. Denna inbetalning fullgjordes af Chr. 7egarth för sin del, genom aflemnande den 27 December 1841 af 100 R:dr Banco; men Wennergren förklarade sig oförmögen att vid 70 års ålder sin andel anskaffa. De afbetalningar, hvilka sålunda tid efter annan influtit å denna BancoDisconlverkets vid 1833 Ars Revision såsom osäker inom linien förde fordran, utgöra tillsammans 706 R:dr 8 sk. 4 rst., så att af capital-skulden för närvarande återstå 1,093 R:dr 39 sk. 8 rst., allt Banco. Då, enligt hvad sålunda blifvit utredt, större delen af det för mer än 23 år sedan lill Grosshandlaren P. Johansson Hegardt utgifne lån ännu qvarstår såsom obetaldt, samt icke allenast allt anspråk på godtgörelse af Wennergrens arfvingar för denna återstod försvinner, om urarfva förmon af dem sökes och vinnes, hvadan hela betalningsskyldigheten kommer att åligga Banco-Uiskottets Utlåtande, N.-o 6, 7 Handlanden Chr. Hegardt, sora till fullgörandet deraf saknar all tillgång, utan ock den sistnämndes arfvingar, vid hans frånfälle, säkerligen icke lära underlåta att genom urarfvagörelse freda sig från skyldigheten att hans skulder gälda, hvarefter allt äfven det ringaste hopp att få Banco-Discontverkets ifrågavarande fordran godtgjord upphörer; så och i enlighet med Directionens öfver Banco-Discontverket tillstyrkan, anser Utskottet sig böra, såsom med Discontverkets fördel mest öfverensstämmande, hos Rikets Höglofl.
De flästa kvinnor ha ej ens så mycket smak, att de vörda ett stilfullt, gammaldags hem, ifall de ärft ett sådant, eller förstå att omdana det för den nya tidens kraf utan att alldeles förstöra dess egendomlighet. Men dessa vanstälda rum skulle kunnat se behagliga ut, ifall man endast med häftstift fäst några träsnitt eller goda fotografier på väggen; ifall man i en enkel gulbrun eller grönbrun lerskål – af dem man får för tjugufem öre på torget – ordnat några gröna friska grenar; ifall allt krimskrams vore borta och några enkla hvita glas med blommor stode på byrån, några böcker låge på bordet; ifall rummets färger samstämde, ej skreko mot hvarandra och alla fula handarbeten vore utbytta mot enkla, hemmaväfda dukar, mattor och gardiner. En amerikansk författarinna omtalar att hon en gång kom till ett blockhus i västern och vid inträdet i rummet genast greps af den lika oväntade som behagliga känslan, att hon befann sig i ett hem, ordnat af en kvinna med smak. Väggarna voro endast af stockar, borden af omålat trä, sittplatserna af packlårar. Men dessa voro klädda med nankin, i en varm gulbrun färg och prydda med en enkel bård af blå band; gardiner och bordduk voro likadana. En enkel halmmatta låg på golfvet; en vas med vildblommor och några böcker voro de enda prydnaderna. Med dessa enkla medel gaf rummet – så långt borta från alla kulturens hjälpmedel – dock ett intryck af bildning och harmoni. Ett ungt konstnärspar, med små tillgångar, gjorde nyligen själfva af packlårar hela möbleringen till sitt hvardagsoch matrum. Matbordet och fruns sybord utgjordes af en större och en mindre packlår, hvilkas bottnar man behållit, men utsågat sidorna så, att endast fyra ben voro kvar. En annan lår blef, endast genom att vändas med botten upp, serveringsbord eller “buffet“. Vägghyllor erhöllos genom att man på ett par mindre lådor behöll botten och ena kortsidan eller långsidan och skar ut de andra sidorna, så att de endast bildade en kant med kraftiga linier. Taburetter erhöllos af fyrkantiga packlådor, hvilkas mot golfvet stående sidor nedtill utskuros i halfcirkel.
Om rättigheten att erhålla stängsel för inne' hafvande egor gjordes beroende af frågan, huruvida den, sorn stängsel yrkade, vore besuten eller icke, och besutenhets-frågan således först borde afgöras, skulle otvifvelaktigt tvister om fullgörandet af en eljest ostridig stängsel-skyldighet uppkomma, och denna skyldighet, till skada och olägenhet för jordegare, en längre tid kunna uppehållas, Hvad angick det af arne Högste Domstolens Ledamöter framställdta förslag, att skillnad skulle göras emellan beteshagar och planteringar samt skog och utmark, i fråga om Stängsel mot Inegor, så att endast beteshage och plantering skulle i stängseln deltaga, ansåg sig Stats-Secreteraren böra i underdånighet anmärka, att någon skillnad icke kunde lämpligen uppdragas emellan skog och utmark samt beteshagar, emedan på mångfaldiga, troligen de flesta ställen, skogsoch utmarken gagnades som betesmark, och deruti på vissa ställen mer eller mindre stånd-skog funnes, men det öfriga utgjorde Hemmanens ofta enda betestillgång. Plantering åter, vore i Stats-Secr eter ar ens tanka en benämning å egor så , Bil. t. K. M. Nådiga Propos. N:o 43. 71 obestämd till begreppet, att den icke borde begagnas. Efter granskningen af ifrågavarande förslag till ny Stängsel-förordning samt hvad dervid af Högste Domstolen i underdånighet yttradt blifvit och i öfrigt förekommit, fann Kongl. Maj:t, enligt Stats-Secreterarens och Stats-Rådets Ledamöters underd. tillstyrkande, i Nåder godt förordna, att förslag till förnyad Förordning om Stängselskyldigheten, sådant det finnes Protocollet bilagdt, skulle till Rikets Ständer öfverlemnas genom en Nådig Proposition, i enlighet med det förslag dertill, som nu uppläst och Protocollet jemväl bifogadt, Kongl. Maj:t i Nåder täcktes gilla. Ex Protocollo C. G. Ulfsparre. STOCKHOLM 1829, tryckt hos Jon Ad. Walldon. Kongl.
Att jag ingalunda ansett den med motionen åsyftade förändring uti rotehålIsskvldigheten omöjlig, torde i sjelfva motionen vara tillräckligt ådagalagdt; och jag våL gar tro, att sedan omdömet i saken mognat, fulla skäl skola visa sig för den billiga fordran, att den ifrågavarande kostnaden icke må drabba rotehållarne. Hr Riben har framställt till mig den frågan, hvad jag egentligen menar med sista punkten i motionen. I anledning deraf får jag förklara, att, ehuru lång motionen befunnits, har jag dock sökt att vara så concis som möjligt, hvaraf måhända inträffat, att meningen icke i första ögonblicket tillräckligt utvecklar och tydligt uppger, hvad jag med densamma velat antyda. Jag vill således här, till undanrödjande af detta missförstånd, förklara, att jag med den af Hr Riben citerade meningen velat uttrycka, att rotens åliggande skulle inskränkas till soldatens anskaffande och underhållande på förr brukligt sätt, med undantag af det, sorn rörde beklädnaden och kostnaderna för marcher och vapenöfningar. Hvad underhållet beträffade, ansåg jag mig böra åberopa 1682 års contract, för att icke blottställa mig för förebråelsen att hafva förbisett ett af stadganderna i grundeontractet och vika från den princip, som i nämnde grundcontraet tydligen antydes, den nemi. att soldaten bör vara försedd med hus och åker, och sålunda i visst fall vara bofast man inom landet. Hr Riben har afven sagt, att det contract, jag åberopat, vore afslutadt endast med några få uppgifna provinser, och han har rätt i detta påstående. Men om man fortgår i granskning af de särskilda Läns-öfverenskommelSerna, linner man, att de öfriga contracten stödt sig på detta, hvilket således kan anses för det egentliga grundcontractet. I afseende på hvad Frih.
Dessa, som icke så ofta komma från sina hem, äro under sina utfarter liksom lösgifne från ett tvång, och passa härunder på tillfället att fira sin frihetsdag, mötande eller förbifarande tillfoga båtnad. Sådana ledsamheter äro likväl i aftagande, efter det herregårdsbönderna för det mesta vunnit befrielse från hofveriet och blifvit ställda på arrenden. Både i lynnet och välmåga äger alltså en större olikhet rum bland allmogen inom länet, hvilken jemväl i klädseln företer en större skilnad, hvarutinnan den förmögne slättbon, vanligtvis så fint klädd som herremannen, vida öfverträftår den mera tarfli^e och gemenligen i linnerock klädde bonden från öfre delen af länet. § 2. ]Wäring arne» Länet äger hufvudsakligen tvänne sådana, nämligen Jordbruk och Boskapsskötsel. Under de år, för hvilka denna Berättelse afgifves, har länet varit i allmänhet hugnadt med rika sädesskördar och jemväl, som jag här nedan skall hafva nåden visa, af dessa skördar delat med sig betydliga qvantiteter åt både inoch utrikes orter. En sådan åtgång har naturligtvis stegrat hågen för jordbruk, hvarutinnan Skånska jordägaren söker att, om icke likna, åtminstone i möjligaste måtto ellerlolja utlänningen. Odlingar hafva visserligen tillkommit, i synnerhet å de orter, hvarest större egendomar eller herregods blifvit utsålde i mindre lotter och i sa kallade farmer förlagde. Nyttan och fördelen af dessa utbrytningar eller fördelningar lemnar jag åt en kommande tid att bedöma och inskränker mig för närvarande att vitsorda den stora omtanka och flit, hvaraf dessa odlingar framlägga ojäfaktigt bevis. Sådana nybyggare, såväl som åkerbrukare i allmänhet, ha likväl i sina beräkningar och i sin indelning af jordlotterna fått vidkännas en ganska märkbar rubbning, genom den jemväl hit till landet inkomna potatessjukan, hvilken först visade sig här ar 1845 och har sedermera i den mån tilltagit, att planteringen afen dylik frukt med tiden synes komma att inskränka sig till nödigt lifsuppehälle för folket och lemna föga tillgång deraf för bränvinspannorna.
Bland l>i11iylielsgrn 11- dertia är den omständighet jag redan nämnt, att staden och stiftet nu sakna kyrka En annan grund finneijag i Frih. von Kraemer: reservation. Han liar deruti intagit en calcul öfver 18I9 års utgifter och inkomster för Upsala kyrka. Jag har anledm tro, att då en sådan calcul är exempelvis anlörd, så torde det valda året ej vara ett af de år, sorn varit fördelaktigast för domkyrkan» Likväl visar del sig deraf, att inkomsterna utöfver utgifterna hafva gifvit ett Öfverskott af i,3c)7 r:dr. Detta öfverskott utgör iner än värdet af de 194 tunnorna. Således, 0111 de afgå ifrån Ups sala domkyrkas inkomster, liar likväl Upsala domkyrka i behåll tillräckliga tillgångar för de vanliga, oell, såsom jag vill tro, för iner än de vanliga utgifterna. Vissei ligen är det anfördt, att för kvikan förestå betydliga reparationer; men då kyrkan, utom dessa 194 tunnor spanmål, äger öfver 6000 r:dr b:co årlig inkomst, så tyckes detta böra förslå till lies stridande af de förestående reparationerna. Dermed vare emedlertid huru som helst, så, då likväl både rättsoell 4*4 Deu i\ November e. m. billighetsgrunder tala för, att Hernösands sliflskyrka bör återfå sina ia4 tunnor, får jag anhålla om bifall lill Utsk:s betänk.; men då Frih. von Kraemer liar förbehållit sig, atti anleda, deraf' föreslå en motion, så tror jag, att It. o. Ad. då kommer i tillfälle att pröfva billigheten of att Upsala domkyrka i annan väg, såsom Hr Frihtn i siti reservation föreslagit, måtte få ersättning för hvad domkyikan nu förlorar och hilliglvis bör förlora. Frih. Cederström, Jacob: Någon rättsgrund för öfverflytlande frän Upsala domkyrka till Hernösands stadskyrka af dessa 124 tunnor finnes ej.
Med anledning af hvad Utskotten sålunda anfört, få Utskotten vördsamt tillstyrka, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes låta anställa undersökning huruvida, utan någon betydlig minskning i den inkomst, som staten af postverket för närvarande erhåller, postskjutsskyldigheten kunde, genom postföringens bestridande medelst entreprenad eller anuat lämpligt sätt, skiljas från jordbruket, mot åliggande för posthemmanen, att fullgöra de onera, hvarifrån de nu äro befriade, samt derefter, och sedan vederbörande blifvit hörde, afgifva nådig framställning i ämnet till Rikets Ständer; men att Kongl. Majit, oberoende af en sådan organisation af postväsendet, måtte låta vidtaga de förändringar i afseende derå, hvilka, utan Rikets Ständers hörande, kunna åvägabringas till lindring uti omförmälda besvär, vare sig genom brefvens afsändandc med ångbåtar eller på annat tjenligt sätt. Serskildt, och i afseende å riksdagsfullmäktigen Carl Erssons motion om vissa fördelar för åboerne å hemmanen Stora Forssby och Nederby, så anse Utskotten motionärens förslag derom vara ett ämne af så enskild beskaffenhet, att det icke tillkommer Rikets Ständers upptagande och pröfning, hvadan Utskotten tillstyrka, att motionen måtte förfalla. Stockholm den 13 Juli 1848. Ank. till X!xp. Utsk. den 15 Juli, kl. 2 e. rn Utlåtande, i anledning af väckta frågor om befrielse får rustoch rotehållare från skyldigheten att under krig rekrytera, remontera samt ersatta förlorade mundering spersedlar.
gamla Och nu när hon oss o c h vid Gustaf med v e c k o r sesin ibland står prinstrand. De gång orden hennes till s i n ä d l a dem vi f ö r n ä r a, att » sessas lilla sessa » minnen från sundet. I hälsninhinsidan fjorton dagar stannar prinsessan T h y r a h ä r u p p e skänk— skrefvo en fjorton med d e t är liga hjärtan uttrycka hvad med våra blickar o c h tankar följa printro I dagar vindens svärfader sessan I n g e b o r g. IDUN 362 1898 Vill blott ett, men vill det af hela ditt hjärta. Adelaide Nauckhoff. * Borgfröken. å rutadt glas man varit njugg: I mången höghvälfd fönsterglugg Den Med fria fläkten spelar kallt doft af tång och salt. Hon. kan med känslor utan namn sträcka ut sin unga famn ropa ut till rymdens gud längtans klagoljud. står där, vän och Ack, att han snarligt vände hem Bevarad, sund till lif och lem, Och röda korset så till sist Blef bytt i palmekvist. Till hennes stöd och hjärtevän Han väljer nog en tapper sven. Hon minns en läpp med mörka En blick, som glänste brun. fjun, Hon minns en yngling, rank och Som nämnde sig för hennes slaf Och bar som kostlig amulett En handske silkeslätt. braf, En gång på jaktens muntra stråt Hon vid hans sida red framåt. I riddarspelets segerglans Hon honom räckt en krans. Men Ack, nu, nu sitter hon i bur. kom där blott en trubadur Och Med löste bojans bittra tvång maklen af sin sång! Ack, kom där blott från helig graf En pilgrimsman med snäckprydd staf Dess bättre — liten jungfru fin Så hvit som snö, så blond som_lin, Kan smyga hit från bågens söm AU se på skiftblå ström. Här Hon Och Sin Claudius. midjesmärt, Skarlakansdräkten skimrar bjärt. Det syns på smycken, syns på bräm, Att hon är högst förnäm.
Mitt första alternativ vann Finance-afdelningens bifall, men en annan för mig oförklarlig opinion gjorde sig i Utskottets pleno gällande med i| röster mot 12, och Beslöt att alldeles intet tillägg skulle ega rum. Jag hade trott, att en med omkring ^öo,000 R:dr B:co årligen växande tillgång för så kallade cassa-creditiv, helst denna lånerörelse, i min tanka, ej blifvit på ett för realisationen och näringslifvet förmonligt sätt organiserad, hade bort tillfredsställa den opinion eller de interessen, som dervid fästa så mycket hopp; men man har emot mig invändt, att rörelse-capitalets fixation inom nu föreskrifne gränser vore till skada för näringarne, hvilkas utveckling fordrade en i samma mon växande sedelstock, och att alla realisationens välgörande frukter skulle genom mitt förslag tillintetgöras. Bihang till R. St. Med någon kännedom om myntförhållanden, skall man lätt inse grund» lösheten af denna åsigt. — Efter realisationen är hvarje fixation af rörelsecapitalet i sig sjelf omöjlig, emedan vid förmonliga conjuncturer silfverimport till invexling emot nya sedlar är fullkomligen fri, och således ingen gräns emot sedelstockens ökning i förhållande lill industriens hehof af mig föreslagen. Att öka rörelse-capitalet, under en motsatt conjunctur, vore åter onekligen ett financielt misstag. Utskottet har grundat skimrande förhoppningar på rörelse-capitalets tredubbla ökning vid hvarje silfverköp; jag åter anser stadgandet härom, helst om köpen skola ske med några skillingars förlust för Banken på hvarje Riksdaler, såsom ett för Bankens förmåga skadligt bemödande att motverka hvarje ytterligare silfverleverance ifrån enskild hand.
R:dr och för kassa-kreditiv-kassören 1,200 R:dr, samt för en vaktmästare 300 R:dr i lön och 20 R:dr i arfvode, så upkommer en summa af 2,120 R:dr, hvilken, sammanlagd med de föreg:de 1,600, utgör ett belopp af 3,720 R:dr. Besparingarne utgjorde tillsammans 4.300 R:dr. Om de ökade utgifterna dragas derifrån, upkommer likväl alltid för Banken en behållning af 580 R:dr. 4:ile, S:le och 6:te punklerne. Biföllos. 7:de punkten. Hr von Hartmansdorff: Då R. o. Ad. återremitterat frå gan om Ijenstgörings-skyldigheten för ifrågavar:de låne-kontors-direktörer, så hemställer jag, huruvida icke äfven denna punkt, som rör deras arfvoden, skall återförvisas, emedan dessa naturligtvis böra rälta sig efter göromålen. Förevande punkt blef, efter först till bifall derå framställd propos. som besvarades med Nej, på grund af de deremot gjorde anmärko:r återremitterad. 8:de punktéti. Hr von Hartmansdorff: Den del af ifrågavande punkt, som handlar om Direktörne, kommer naturligtvis att återförvisas på grund af det beslut, som redan blifvit fattadt. Hvad Banko-ombudet beträffar, så har dess arfvode blifvit bestämdt i ett för allt. Men i afseende på de öfriga tjenstemännen, 9* 132 Den 30 Oktober. hvilkas inkomster åtskiljts i lön och arfvode, hemställer jag att R. o. Ad. behagade fatta samma beslut, som förut ang:de Bankens tjenstemän, att nemi. lön och arfvode måtte sammanslås i ett,hvarifrån naturligtvis missråknings-penningarne för kassören komma att undantagas.