Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid Götha Canal Bolagsstämma den 7 dennes anmälte Herr AdvocatFiscalen Kruse, att han af Herrar BancoFullmägtige var befalld, att, enligt det af mig nyss uppläste ProlocollsUtdrag, göra Bolaget den fråga, som i ProtocollsTJtdraget finnes föreskrifven. I våra Lagar är Formen föreskrifven, uti hvilken Utskotten från vederbörande Verk eller Embetsman kunna begära och erhålla upplysningar, men att ett Utskott communicerar directe med. en enskilt Corporation, är oformligt, och att uti denna Communication frågor göras, hvarom icke Riksens Ständer äga någon kunskap, är i min tanka otillbörligt. Utskottet hade kunnat erhålla de Upplysningar det önskat, och i riktig väg, om det genom Fullmägtige i Banquen gjort frågan till Götha CanalBolag och Bolagets DiscontDirectioner. Jag är öfver tygad, att Bolaget med nöje omfattar tillfället att svara på de dem gjorda Frågor, ty Bolaget måste nödvändigt vinna uppå, att för så väl Banquen som Riksens Ständer och Allmänheten få offentliggöra sina Åtgärder och Förhållanden; men som enskild Man kan jag svara på den af BancoFullmägtige enligt BancoUtskottets befallning gjorda frågan till Götha CanalBolag, att Bolaget efter min tanka alltid skall finnas villigt att fortsätta DiscontRörelsen och äfven i förmåga alt fullgöra sina förbindelser, om Banquen uppfyller sina mot hvarje Delägare i Bolaget. Jag anhåller, att Den g Januarii. 551 BancoIItskottets förklaring öfver denna mia Anmärkning måtte af Ridderskapet och Adeln infordras. Herr Mannerstam, Johan: Då 42 §• i Riksdagsordningen stadgar, att Riksens Ständers Utskott äga att genom HofCancelleren endast från Publique Verk infordra nödiga upplysningar, men Götha CanalBolag, enligt min tanka, icke kan såsom ett Publikt Verk anses, då Kongl.
Eders Kongl. Majrts underdåniste, tropligtigste tjenare och undersåter, P. WESTERSTRAND. C. E. AF TUNELD. L. G. af SILLÉN. Th. NYSTRÖM. Stockholm den 20 Januari 1848. O. F. af Sillen. C. FF. Gråd. 291 — Öfver-Direktörs-Embetets vid Kongl. Mynt-Verket underdåniga Utlåtande öfver anmärkningarne vid detta Verks räkenskaper för åren 1844 och 1845. Stormäktigste Allernådigste Konung! De af Myntmästaren samt Kamreraren vid Myntoch Kontrollverken afgifna förklaringar i anledning' af Rikets Ständers Revisorers gjorda anmärkningar vid bokföringssättet för nämnde Verk öfverlemnas härmedelst underdånigst; och får Öfver-Direktörs-Embetet, äfven för dess del, i underdånighet vitsorda riktigheten af de förhållanden, nämnde tjenstemän uppgifvit till närmare utredning af de anmärkningar, som vid Myntoch Kontrollverkens räkenskaper af sednaste StatsRevision blifvit gjorda. Med djupaste vördnad framhärdar, Stormäktigste Aller nådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts tropligtigste, underdånigste tjenare och undersåte, IV. Wilh. Almroth. Stockholm den 20 Januari 1848. Seb. Tham. 292 - Myntmästarens och Mynt-Kamrer ar ens Utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorersj vid granskningen af Statsverkets räkenskaper för åren 1844 0C^L 1845, gjorda erinran i afseende på medalj-tillverkningen å Kongl. Myntet.
Jag vill nu vidare biträda den theon, Hr Lefren enskildt lärt mig, att man nemligen aldrig bör framtaga alla de skäl , man äger, utan alltid gömma några och de skarpaste i reserv, synnerligen örn man har den olvekan att kallas oppositionsman. Br Lefre'n har nemi. med ifver talat om följderna af Ständernas omogna skrifvelse!’. Jag skulle kunna svara analogt; men se, jag är nu för försigtig att vilja framlägga resultaterna af skrifvelserna från det andra hållet. Hvad beträffar möjligheten att genom den enskilda crediten bereda jordbruket och näringarna lättnad, har jag mig särskildt bekant, att bankierer i Hamburg förklarat, att blott vi få ett fast mynt, skola de gerna bär nedsätta capitaler emot låg ränta; och jag tror, att man har full anledning att förmoda, det så komme att ske. Hvad angår striden om statslånesystemet, förmodar jag, att både Frih. Ehrenborgh och jag komma att lå se denna utkämpad, och att just England kommer att blifva slagta!- Den 5 Ju;ni f. m. tet. Uti ett land, der folket Ur pinadt till det yttersta för att utgöra de enorma skatterna, icke för statsverkets bedrifvande, utan för de otaliga räntebetalningarna; der alla möjliga beskattningssätt Uro uppsökta och till det yttersta uppdiifna; der man årligen ökar skulden för att kunna betala räntorna; der fruktar jag, att folket icke länge lärer fortsätta att lugnt betrakta den alltjemnt växande bördan, hvilken deras styrelse orättvist pålagt dem, utan väcker på de slumrande krafterna och afvältrar sig den orättvisa bördan. Upplefva vi detta, så torde en nog högljudd erfarenhet visa oss, att man icke onödigtvis bör inkasta sig på en bana, som, fullföljd, förr eller senare bringar hela samhället i skakning. Hr Cederschiöld: En värd talare har, såsom bevis, att capitalisternas interesse är motsatt näringsidkarnes, anfört, att de förra vilja hafva hög ranta, men de sednare låg.
Beträffande Förvaltningen af Stats - medlen för 1816 samt Räkenskaperne; så har Utskottet funnit den förre med noggrannhet och likmätigt grunderne för densamma, af Kongl, StatsContoiret utförd, samt Räkenskaperne likaledes med ordning och redighet upprättade och afslutade, så att icke något förekommit att erinra. Dock får Utskottet härvid anmäla, att en Summa af 16,519 R:dr ig sk. 5 r:st blifvit af Coursförhöjniugs-medlen år 1816 afskrifne, men, enligt upplysning från Kongl. Stats Contoiret, höra till 1815 års Öfverskotts-medel, och alltså i Riks-Staten för år 1818 komma att upptagas; o .h har Utskottet för öfrigt skolat upplysa, huruledes den del af Tull-afgifterne, som ingår i Vexlar, funnits öfverstiga tlen Summa af 90,000 Rolr Hamburger Banco, sorn till Kongl. Majrts Nådiga disposition i och för Ministerielle Utgifter ar anslagen, hvilket Öfverskott i Vexlar derefter för Stats-Verkets räkning väl blifver försåldt och medlen upptagne såsom en serskildt inkomst, tinder benämning af Cours-Förhöjningsmedel. Då denne tillgång ej finnes bland StatsVerkets inkomster upptagen, och det synes landande till en narn.are beräkning af Siatsinir. ulernes verkliga belopp, äfvensom de Ministerielle Utgifternes, att all Inkomst i Vex - 1 x8o4 Stats-Utskottets Betdnkanden'. lar frln Tullverket upptages i Hamburger Banco inom Column, men utfores i Svenskt Banco till det belopp, sorn instämmer med dagens Cours då de ingå; hvaremot Utgiften af anslaget, för Ministerielle behofven likaledes borde upptagas till beloppet i Vexlar inom Column, men utföras i Svenskt Banco, efter den Cours, som vid utbetalningen äger rum; så har Utskottet ansett sig böra hemställa, det Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl.
N:o 33 gjorde anmärkmr föranleda till detsammas återremitterande, ropades ja och nej; hvarpå H. Ex. förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Den 29 Januari e. m. 607 Föredrogs och biföllos Stalssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulsk:ns d. 14 dennes e. m. på bordet lagde ullal:n: N:o 34, i anledn. af dels K. M:s nåd. propos, rör:de anslag lill inköp af boställe åt en capellpredikant i Undenäs församling inom Skaraborgs län, ocb dels en i ämnet väckt motion; och N:o 35, i anledn. af väckt fråga om afskaffande af indelta cavalleriets fot-möten. Föredrogs Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulsktns d. 14 dennes e. m. pä bordel lagda utlåt. N:o 36, i anledn. af K. M:s nåd. propos. om rotebållarnes vid Forssa, Delsbo och Jerfsö compagnier af Helsinge regemente befriande från åtagandet att förse uudcrofficerarue vid nämnde compagnier med hus och ved samt mulbete för deras kreatur. Den vid delta utlåtande fogade, af Frih. Palmstjerna afgifna reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., sorn derefter jemväl begärde upplysning om de öfriga RiksSt:ris i ämnet fattade beslut. Undert. t. f. R i d d.Sccre te ra r e tillkännagaf, att endast från BorgareSt., som bifallit Utsk:ns utlåt., prot.uldr. ronde pröfuingen af delta mål hade inkommit. Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer i det slut, hvartill Utsk:n kommit, men anser de ändringar i afseende på skälen ocb framställningens fullständighet, hvilka Frih. Palmstjerna i sin reservation yrkat, hafva bort intagas i betänk.
Liksom man uti soldat-exercisen naturligtvis måste skåda en förberedelse till kriget, måste man väl äfven uti de begärda anslagen till nya gevär se regeringens omtanka att hafva krigets behof förberedda, i händelse att ett sådant skulle utbrista. Dessa anslag måste väl då vara så myckel nödvändigare, som behofvet af gevär ännu på långt när ej är fvldt; ty om man sammanlägger både de gamla och de för handen varande nya gevären, så förslå de dock ej att beväpna landets beväring. Härvid är dessutom ej taget i betraktande det afseende, sorn måste fästas deruppå, att under ett krig gevär i myckenhet förstöras, att dessa måste genast ersättas, men att på detta ersättande man på förhand måste hafva varit betänkt. När således Sveriges gevärsförråder äro långt ifrån fullständiga samt endast småningom och successivt fyllas, kan så mycket mindre det af motionären anmärkta förhållande ega rum, nemligen att modeller onödigtvis ombytas. Tvertom skulle man hafva skäl till klander, 0111 ej, vid årliga anskaffningen af nya gevär, afseende fästades på de förbättringar samt förenklingar i konstruktionen, sorn erfarenhet eller uppfinning gifva vid handen. Försummelse häruti skulle för öfrigt bestraffa sig sjelf. Den stat, sorn under freden ej följer med de uppfinningar, som göras för kriget, är ej vapenför, när detta omsider utbrister, och har genom sin försumlighet äfventyrat sin ära och sitt bestånd. De gevär, som kasseras, tillintetgöras derföre ej, utan iståndsättas för att användas till beväringens öfning. I allmänhet räknar man, alt ett gevär bör i fredstid räcka 20 å 30 år, samt att det derefter ännu i 20 år kan begagnas af beväringsmanskapet. Om man jemför antalet af de gevär, som ifrån den indelda och värfvade arméen sålunda går i arf till beväringsmanskapet, med antalet af dem, som vid gevärsfaktorierna tillverkas, så finner man snart nog, att det gevärsförråd, som staten förnär upplägga för krigets behof, ej kan blifva serdeles stort.
Första anblicken af salen liknar i mina närsynta ögon den af ett stort trädgårdsland, fullsatt i långa rader nied blommor, blomnior ined ögon, med leende läppar och gropiga kinder, många fagra, om ej af skönhet så af ungdom, men dock tillbörligen blandade nied fö ?. d e f f n Floras älsklingar, nu öfverblommade. Här och der i det färgrika trädgårdslandet spårar mitt öga enstaka individer af ett mindre blomstrande, men starkare, mera trädaktigt slägte, högstammiga, skäggiga, svartklädda. De göra intryck af att vara. något slags rara, ännu blott sporadiskt förekommande, blott föga kända och derför ej tillbörligen klassificerade varieteter i denna välordnade Floras lustgird. Ett praktexemplar har dock ^blifvit satt i spetsen för hela samlingen, och ett annat, en rödblommig varietet, trä- der nu fram för täckelset, som döljer nedre delen af salen, bugar, presenterar sig själf såsoin den lefvande affischen och föredrager så följande prolog. ' Fastän i våra tryckta tider Af tryckta verk fins nog, helt visst, Vårt samyväm här i afton lider På tryckt affisch ty värr en brist; För oss är inskränkt tryckfriheten, Men lyckligtvis e.j talförheten, Och derför träder jag nu fram Att göra tjenst, som tryckt program. Min mening är er vänligt stämma På förhand för den konstnärstrupp, Som bort kanhända stanna hemnia, Men träder dock helt modigt upp. Går det på tok det hör till pjesen, Gör blott aktörn tillbörligt väsen Utaf sig själf och af sin rol, Man ej mot honoin hyser groll. " Det förklaras vidare, att här ej är meningen att skatta åt tidens smak, ej att dryfta den gamla kända yvinnosaken eller andra samhällsfrågor. Det gäller blott att spela " En liten hvardagskomedi Som nämns " Viirdinnaiis brydevi ". 89 Derpå redogöres för personerna: Frun, hennes vän Inga Rååd, och två tjensteflickor. " Frun har en man, man hör hans röst, Han syns dock ej, det är en tröst. "
Då jag, såsom ledamot af BancoUtsL, deltagit uti afgörandet af det betänk., sorn nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, torde det tillåtas mig att i korthet få redogöra för de åsigter, som föranledt Utsk. att tillstyrka de beslut, betänk, innefattar. Varm vän af alla verkliga och ändamålsenliga reformer, bar jag äfven med värme omfattat frågan om decimal-systcmet, i hänseende så väl lill varumälningen som mvntberäkningen. Jag instämmer således i de åsigter, som Hr Lefren i delta afseende framställt, och jag anser mig nu böra öppet förklara, det jag icke skulle dragit i betänkande att äfven med min röst inom Utsk. bidraga lill decimal-systemets antagande i våra myntoch räkneföihållanden, såvida jag trott mig s”- som ulskrs-ledamot kunna och höra förbise det med delta uppdrag förenade åliggande att, med uppmärksamheten fästad måhända något mindre på hvad som är absolut llieoretiskt lätt, än hvad som under tidernas förhållanden är praktiskt verkställbar!, till Ståndens pröfning framlägga förslag, som, vid betraktande af för handen varande omständigheter och förhållanden, kunna vinna Ståndens bifall och således leda till något bestämdt resultat. Det är följaktligen under den fullkomliga öfvertygelse, att något mynt-systeme, grundad! på 10-talsräkningen icke skulle för närvar, af pluraliteten af Representationen godkännas, som jag instämt uti BancoUtsk:s ifrågavar. betänk. Denna åsigt har vunnit bekräftelse genom det beslut, som blifvit fattadt af de 2:ne RiksSt. som egentligen representera Svenska nationen, nemi. Borgareoch BondeSt:n, och hvilka redan bifallit betänkandet. Efter denna redogörelse för motiven till min uppfattning af ifrågavar. ämne, såvidt det angår det föreslagna dccimal-systemet, anhåller jag att med några ord få bemöta de hufvudsakligare anmärknfna mot detaljerna af betänk., hvilka anmarkn:r jag tilltror mig någorlunda tillfredsställande kunna besvara.
4. den minskning, som för kronan och indelningshafvarne år 1848 inträffat, i händelse dessa persedlar skolat samma år med endast kronovärdit betalas, hade Kollegium un derdånigst anfört, att, enligt Kongl. Ordningen den 22 Juli 1616, skyldigheten att utgöra salpeterhjelpen in natura och icke med penningar efter kronovärdi vore klar och ostridig, samt att någon ändring häruti för all framtid icke blifvit förordnad eller medgifven, hvarken genom Kollega bref af den 28 April 1638 eller genom de af sökanderna i öfrigt åberopade resolutionerna af den 13 December 1644 och 9 December 1766, hvadan och då det på grund deraf och, jemlikt Kongl. Förklaringarne den 8 Jan. 1748 och 15 Dec. 1758, var räntegifvarnes förbindelse att Vrågavarande ränta in natura eller efter årlig markegång utgöra, den oriktighet uti författningarnes tillämpning, som hitintills förefunnits, inträffat i motsatt syftning emot hvad sökanderna förmenat, enär för åtskilliga persedlar, som bort förvandlas efter mar - Kongl. MajUs Nåd. Proposition, N:o ii. 45 kegång, sådan förvandling icke öfverallt blifvit iakttagen; men då en förändring af hvad sålunda i en lång följd af år blifvit tillämpadt skulle för hemmans-innehafvarne blifva en hittills ovanlig och vid jordens åtkomst icke påräknad skatt, ansåg kollegium sig icke böra någon ändring häruti tillstyrka, utan hemställde i underdånighet, att vid hvad hittills vanligt varit, utan vidare åtgärd, måtte få förblifva. Från denna Kammar-kollegii åsigt hade kollegii president, f. d. Stats-rådet
Det är då så mycket nödvändigare att noga se sig före, på det man ej må fatta ett beslut, sora kan hafva menliga följder. Jag tror följaktligen att det tillägg, Herr von Hohenhausen föreslagit, vöre gagneligt. Man kunde väl fråga, hvartill det skulle tjena, att Riksens Ständer bestämde tullen, om Konungen ändock skulle äga rätt att jemka den efter andra omständigheter än motsvarighetsförhållanden? jag erkänner att den osäkerhet om tullafgifternes beW. lopp, sorn deraf uppkomme, är ganska stor; men jag tror, att Svenska Folket vinner derigenom , att sedan Ständerne bestämt en viss. tariff, den ej kan godtyckeligen förändras, utan goda skäl och uppgifne grunder. Blifver Ingen tariff uppgjord, så har ej godtycket något rättesnöre, mera hädanefter än hittills, jag Skulle måhända önska ett tillägg till Herr von Hohenhausens hemställan, nemligen det att, om en sådan jemkningsrätt skulle åt Kongl. Ma ju öfverlemnas, borde den blott räcka tilL nästa Riksdag; men om jag rätt fattar 60 §. Regerings For men, så kan det ej behöfvas. Der står:; Jamt hvad. Rilfens Ständer drfstitom [ärfkildt hvarje JjLiksdqg fä forn Bevillning jjg åtaga, jag skulle tro.. $tt uti dessa orden innefattas rättighet för Riksens Ständer, att vid hvarje Riksdag äfven be - Den ii Auguiti », nr, 49$ stämma tullen, Jag är öfvertygad att tiden! omständigheter kräfva den jemnkningsrätt för Konungen, hvilken jag yrkat, och det torde ytterligare visa sig vid det speciella genomgåendet af Tulltaian, hvaröfver jag redan hört flere vigtiga anmärkningar göras. Herr’Ehrenborg, Casper, förenade sig med Herr von Hartmansdorff» Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus: Dea åsigt somlige synas aga, att Regeringsformens 60 § tillägger Regeringen rättighet att sänka tullafgifter i allmänhet, kan jag icke dela. Dert skulle då också kunna sänka andra bevillningsbördor, såsom stämpelafgiftert.
År 1836 d. 10 julii upplästes förestående protocoll, i allmän sockenstämma och erkändes till alla delar intyga på församingens vägnar. Nathanael Ersson Storgård N. S. Edlund Pehr Pehrsson i Jönsgård Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma med Häggenås socknemän, i dess sockenstuga den 10:de julii 1836. § 1. Upplästes och erkändes förestående protocoll af d. 19 junii. § 2. Till följe af beslutet den 19:de sistl. junii och enligt derom skedd pålysning 14 dagar sedan, voro socknemännen kallade och nu talrikt i socknestugan samlade, för att bestämt afgöra, om förevarande arbete å nya kyrkan nu skulle sluta för detta år eller man dermed skulle fortfara, oafbrutet, till dess tak-stolarne voro uppsatta och rotbräderna voro pålagda.
Farväl, du kajslott Här är ju pin vått. ROSENQVIST. ULRIKA ELEONORA (hoppar ur vattnet). Farväl, du vakthund ROSENQVIST (knyter handen). Farväl, du tall lund Se, silfverkyssar tycks månan skicka. ROSENQVIST. ULRIKA ELEONORA. Kom då, min älskling, min ljufva flicka. ULRIKA ELEONORA (håller upp klädningen). Jag kommer genast, nu strax på stunden. SANDBERG (som under de sista replikerna visat stor Ek, samt åtföljes af drägt). oro, knuffas nu in af tvenne karlar i jagt (Ulrika Eleonora uppger ett skri, hvarefter hon helt lugnt sätter sig, i det hon ordnar sin klädning). Jaså, din sku-urk, du smugit hit Men nu så ska' du dö din bof! SANDBFRG (stammar:) Se der han är ju, skjut ned den hunden. Och gäckat så min fasta lit. EK (hviskar:) SANDBERG (Ulrika Eleonora uppger ännu ett skri, men sitter orörlig). ROSENQVIST. Och slitas så utur din famn, ditt rof! bof Så döda mig, om ni det vill, En riddare kan heldre dö, Än tillit svika hos en mö. Det är en rätt som hör er till. ULRIKA ELEONORA (faller handlöst på knä). Då, fader, döda äfven mig, Och jag skall blott välsigna dig Utan Viggo jag ej lefva kan Han, min make, min försyn och man. EK (hviskar:) (Sandberg springer orolig omkring i rundel). Först skall han dö, se'n du. SANDBERG (torkar sig i ansigtet. Deklamerar:) Först skall han dö, se'n du Men så säg då något, Sundin. Hvar höll jag hus? (Talar:) Nej, vänta lite! Fördömda lucka! SUNDIN (bläddrar i papperet). Hvar höll jag hus Nej, nej, först Börja om igen.
Staten och de skattskyldige deraf följande olägenheter, hvarigenom ock den fördel vunnes, att icke hela krono-uppbörden på en gång komme att dragas utur rörelsen och att en del deraf kunde blifva förr disponibel; att för städerne ändock icke behöfdes mera, än en uppbördsstämma, enär intet hinder möter att derför utsätta annan termin än å landet, hvaremot å landet arne stämmor blefvo nödige; samt att, ehuru derigenom för uppbördsman å landet uppkomme ett ökadt besvär, sådant fullt godtgjordes genom utskyldernes lättare indrifvande och undvikandet Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 1~]0. 29 af en mängd nu nödige handräckningsoch afkortnings-åtgärder, hvarjemte motionären förmodat, att, om åtskillige i öfrigt af honom föreslagne åtgärder vunne bifall, äfven derigenom en betydlig lindring i göromål, fullt motsvarande besväret med ena uppbördsstämman, skulle beredas; på grund af hvilket allt motionären föreslagit, att uppbördsstämman i städerne må hållas i September månad för det löpande året, samt å landet vid samma tid förrättas en serskild uppbördsstämma, hvarvid alla personer, som icke innehafva jordegendom, skulle sina utskylder erlägga, hvaremot nu stadgade uppbördstid, inskränkt till Januari och Februari månader, borde bibehållas för uppbörden af jordegande eller brukande personers utlagor.
'Boupteckningar, då behållne summan utgör R.dr sk. rst. från och med 50 till 100 r:dr —- 4. — för hvarje fidla 100 till och med 5,000 r:dr — 8. — „ hvarje fulla 100 utöfver 5,000 till och med 10,000 r:dr ... i — 42. — „ hvarje fulla 100 utöfver 10,000 till och med 20,000 r:dr — 46. — „ hvarje fulla 100 utöfver 20,000 till och med 30,000 r:dr 20. — „ hvarje fulla 100 utöfver 30,000 till och med 40,000 r:dr 24. — „ hvarje fulla 100 utöfver 40,000 till och med 50,000 r:dr • —- 28. — samt för hvarje fulla 100 utöfver 50,000 r:dr — 32. — § 5. Hos Ilöglofl.
Till lättnad i Transporten för det tillverkade Tackjernet bör på allmän bekostnad den väg upptagas, som Kommitterade föreslagit ifrån Rektfors till Törehamn, belägen invid hafvet: och, enär denna väg går igenom bebodt Iand och endast är mil lång, Synes denna kostnad ej blifva så betydlig eller böra ingå i någon seri deles beräkning vid betraktande af den ovanligt lätta transport , som derigenom fulländas från Berget till inskeppningS-orten: 4. Då Kommitterades förslag till gränser-' na för Bergslags-Distriktet antages, nemligen i Söder Vennäs By i Öfver Calix Socken, i Norr Satneko Nybygge i Gellivare, i Oster Angerd-Elf, i Vester JBbn-Elfven, Kattån och Lainisjocki med några i dessa landskap belägna Byar, böra alla inom denna trakt omkring 20 Qvadratmils innehåll belägna skattlagda hemman befrias från allt slags rotering samt alla dem nu åliggande skatter till Kongl. Majit och Kronan på 50 års tid, äfvensom alla Nybyggen, hvilka hädanefter der upptagas, likaledes njuta Femtio års skatte-frihet, alla med vilkor att idka Bergs-bruket: Ifrån erläggande af ali Tionde för deras Tackjsrns-till - Underdåniga Shrifvelseft 463 verkning böra de äfvau tinder samma tid vara befriade. Under dessa hufvudsakliga synpunkter ock med eri efter hand utvidgad' verkningskrets hafva Riksens Ständer föreställt sig företagets framgång kunna beredas. Sedan Strömfarten på Lina och Angerå Elfvar kommit i gång, behöfva väl Lapparne ej så mycket tillitas, sorn förut skett. Men, sorn flera Bruk redan äro inrättade, hvilka alltid skola behöfva deras hjelp vid Malmens forslande, synas både Lappar och Bruksegare vara belåtne örn de förres Krono-Utlagor förvandlas till Malmföringar , hvilka utgöras till den eller de Bruksegare sorti dertill anmäla sig, och af dem ersättas direkte till Kronofogden , emot ett af vederbörande i orten stadgadt pris.