Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. godkänt de af komiterade för sportlernes fördelning framställda grunder samt vid uprättandet af förslagen till lönestater för PlöfEätts-personalen låtit komma i beräkning hvad hvarje tjensteman, enl. dess grunder skulle kunna påräkna såsom sportel inkomster, men ej fastställt någon definitif sportel reglering. K. M. har således icke underlåtit att, med anledn. af K. St:rs uttryckliga begäran, vid den nya lönestatens uprättande fästa ett hufvudsakligt afseende å sportlerne, och just till följd häraf fann K. M., att, enl. den af komiterade upgjorda sportel-beräkningen Sekretme i Svea och Götha IiofR:r samt AdvokatPiskalen i Svea Hofrätt skulle erhålla så betydliga sportel-inkomster, att de för dessa tjenstemän af komiterade föreslagna lönebeloppen kunde till någon ringa del nedsättas. Ser man nu på resultatet af denna förändring uti komiterades förslag, så finner man, att nedsättningen af 500 Bdr för hvar och en af nämnde tjenstemän icke är så farlig, ty Sekret:n i Svea IdofRätt får ändock en aflöning som öfverétiger den äldste PIofRätts-ledamotens löneinkomst, och AdvokatPiskalen i samma HofRätt erhåller en lön, sorn-jemte sportler upgår till ett belopp emellan den högre och lägre HofRättsRåds-lönen, hvilket jemväl är förhållandet med Sekret:n i Götha IiofRätt. Oaktadt den skedda nedsättningen skulle således dessa trenne tjenstemän, hvilka förmenats hafva blifvit allt för mycket vanlottade i löneväg, erhålla löne-inkomster, dels öfverstigande, dels jemngoda med de löneförmåner, som skulle komma att bestås PIofR:nes egna ledamöter, de som sitta vid domborden och således måste innehafva vida vigtigare och ansvarsfullare platser inom dessa verk än de ifrågavar:de tjenstemännen. Jag tror således, att man ej har skäl att anse någon orättvisa i detta fall vara begången. Men, säger Pir Carleson, en sådan orättvisa blifver åtminstone påtaglig, ifall R.
Utan annan anledning än detta memorial och Rikets Ständer» i afseende derå fattade heslut inkom emedlertid Expeditions-utskottet med förslag till underdånig skrifvelse och till § i Riksdagsbeslutet, af enahanda lydelse som de nu ingifne, och blefvo dessa förslager af samteliga Riksstånden godkände den 18 December 1844- samt den 4 och 11 Januari 1845, således icke sednare, från riksdagens början räknadt, än nu ifrågavarande förslager inlemnats. Det torde häraf synas, att Expeditions-utskottet äfven nu, vid ett alldeles lika förhållande, haft fulla skäl att till Riksstånden ingå med dylika förslager, helst desamma, under åberopande af Konstitutionsutskottets memorial N:o 4, angående fullbordad granskning af de i Statsrådet förda protokoll, icke innehåller annat än att Statsrådets ledamöters och föredragandes ansvarighet för sina rådslag och ulöfningen af sina embeten intill den dag, då nuvarande riksmöte tagit sin början, har, så vidt densamma kunnat prö/vas med ledning af Statsräds-protokollen för nämnde tid, fullkomligen upphört. Vidkommande åter den anmärkningen, att den underdåniga skrifvelsen och den föreslagna §:n i Riksdagsbeslutet vore förtidiga, emedan en punkt i Konstitutions-utskottets memorial jN:o 4 blifvit af Ilögvördiga Preste-ståndet återremitterad samt denna återremiss ännu icke af Utskottet besvarad; så ock då samma punkt blifvit af de öfriga 3:ne Stånden godkänd, bar det, jemlikt Riksdagsordningens 49 § 4 morn., varit Expeditions-utskottets pligt att icke låta expeditionen af ett beslut, der 3 Stånds utgör Rikets Ständers, uppehållas genom sådan återförvisning.
Invisningar må såsom liypothek antagas för län pä högst 4 månader och utan omsättning, under förbehåll: att så väl låntagare, som invisningsgifvare och acceptant äro allmänt kände såsom fullt vcderhäftige, hvar och en sär - 200 Den 7 December f. m. skild för hela Idnesumman; att om läntagare och invisningsgifvare äro samma person, särskild borgen af annan för hela lån cs timman fullt vederhäftig man eller annat motsvarande fullgodt hypothek skall aflemnas, att en och samma persons namn i intet fall får antagas för mera än högst ao,ooo R:dr såsom låntagare, 20,000 R:dr såsom invisningsgifvare och 20,000 R.dr såsom acceptant, samt således, under alla tre förhållanderne sammanräknadt, ej för mer än högst 60,000 R:dr, samt att ej något nytt lån må utgifvas mot pant, invisning och förskrifning, utstäld och accepterad af personer, som begge, vare sig såsom låntagare, eller invisningsgifvare, eller acceptant, ansvara för något inom en månad förfallit, förut meddeladt, lån. Friherre Cederström: Den tid är gansia aflägsen, då folkslagen, för att slippa utbyta metaller sins emellan, eller skicka hvarandra mynt i stället för varor, började finna det lämpligare, att genom vexelbref uppgöra slika affairer. De öfverenskommo då äfven om stränga lagar för vexelhandteringen, och det var helt naturligt att dessa måste i stränghet skilja sig från de lagar, hvarefter inrikes fordringar kunna utkräfvas. Det möter visserligen icke hinder, alt befordra den inhemska crediten genom utsträckning af invisningsrätten, men det måste ske under de vilkor, som förut Den 7 December f. m. 20 r gällande lagar bestämma. Derföre kan jag ej antaga den definition, som Utskottet och den sist talande ledamoten uppgifvit. Det må visst vara Svenska Medborgare öppet att gifva invisningar på hvarandra, men de kunna ej medföra den strängare vexelrätt, som tillkommer utländska vexlar.
Kammar-doll^ii In8>nu3tioo8-penningar, wille lag heldre förestå inrättande af stike eller andra lil förbättrande af Lönerne ledande inkomster i de andre härwarande Werk och dollsZier, fast öfwertygad derom, ar det ar den högsta obillighet och orättwisa, lika liter hedrande war lid som war uplysning, ar begära, der en witz del af de man, som egnat sina ar, si! arbete och sina kunskaper til Fäderneslandets tjenst, stall i motsats af andra, hwars äligganden dock ofta för det helas wal aro af wida mindre wigt, ej blott sakna en tarfweiig utkomst för egne personer, utan äfwen, sa wida ej sarstildre tilgängar medgifwa annat förhållande, för alrid wara betagne den sällhet, som för Samhället dock är af lika wigk, som för ben enskilde Medborgaren, den, at wara lycklig Maka och lycklig Far. Denna min särskildta tanka torde fä ätfölja Höftofl. Utskottets Betänkande til de kespeQivs Riks-Standen. 8tricb. db. dgn6brc.-n. Sjette Bandet. N:o 41» Herr 642 Den 14 Mars. e. m. Herr voLtor kaxe, Herr Prosten Hule och Herr Borgmästaren Gekenström förenade sig med delta anförande, tillaggandes Herr Borgmästaren Lckenstrvm, at han ansäg i fräga warande Insinuations-penningar uti Kongl. Kammar-Lokebo icke wara mera olampelige, än wid Landshöfdinge-Embeterna föreffrifne lösen för LommunicationsResolutioner, hwjlken tilfaller Lands-Lecreterarne och Lands-Kamererarne såsom sportlar. supra. Rx krotocollo k. l^etrel. Wördsamt Memorial!
Läkaren inhämtar, dä han studerar Wet z) Om ut! hwarje Församling alla medicamenterne för Allmogen loa-s för en gemensam räkning, som betaltes af Socknens Maga;m, stulle detta förefalla Mindre känbart. Ciilige meddelad upgnk dar salunda mcdlcaments räkningarne uii cir Socken öfwer 80 Mantal pä ; är upgätt till A:dr. z? tzRikögäldsmvni. 4) §>i sig lä kallande Fältssör har denna och förleden Asm inar nppehällit fig ut, nama socknar pä Lander, och urvm deri foda och uppehälle dan un -er st l längwariza wistande ätnju! t, tllluar>ac stz af de förmögnare dland DuNvgcN ända till rov Rt-Sr. för st» åtgärd alt deta dem för ÄreneriS siukdom, och hwariaenom sjukdomen blifw,t föiwärrad; och de stuke aidallne frän ari söka nv dcrbörande Läkare - Den 6 September. 165 Wettenskcipcn, kännedom sä wäl om inländska och minst dyra som om utländska och kostsammare medelbeskaffenhet och bruk, dä man bör tiltro honoW den omtanka för det allmänna bästa att han, dä walet är likgiltigt i afseende pä werkön, häldre nyttjar de förra än de senare; och hwarkcn är det politiskt eller mo, ralifft att inskränka honom innom wista mcdclS bruk och neka honom nyttja det hwarmed han enligt sin öfwcrtyqelsc och erfarenhet anser sig kunna rädda en menniskalis, ätcrställa dest hälsa eller lindra plägor» ne. Skadligt är äfwen ett sädant twäng för sjclfwa Wctlcnskapc».
Jag måste alltså reservera mig mot Utskottets beslut och vågar vördsamt föreslå, att Rikets Ständer måtte i underdånighet hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af en ny författning till skyddande af landets fornlemningar, med stadgande tillika af tjenliga ansvarsoch vitesbestämmelser för förstöring af desamma, äfvensom om vidtagande af de åtgärder, som för öfrigt kunna finnas för nämnda ändamål nödiga.® af Herr Prosten Gahne. Af Herr Lallerstedt, som anförde: ®Det är endast i lider af förfall, som ett folk upphör att älska sina historiska minnen. Under Sveriges lysande tidehvarf var sinnet för Nordens forntid städse lefvande. Det är derföre sorgligt, det är för fosterlandskänslan upprörande, att våra fornlemuingar, för hvilka under Gustaf II Adolfs och Carlarnes tidehvarf så mycket gjordes, nu äro föremål för en ödeläggelse, som, derest icke kraftiga åtgärder mellankomma, måhända skall medföra deras fullkomliga tillintet görelse. Tusenåriga ättehögar jernnäs med jorden för att användas tili väg-grusning; väldiga bautastenar kullstörtas för att insättas i grundmurar och hägnader; ruiner efter fästen, kyrkor eller kloster nedbrytas stundom af egennytta, men ofta endast af okynne. Så bör det, så får det icke längre fortfara. Man måste uppbjuda allt, för att åstadkomma förändring i detta för nationen förnedrande tillstånd. Den pligt, som manar att skydda minnesmärkena från vår forntid, bör kännas liflig i hvarje för fosterlandet klappande bröst. Då främlingen på sin jord satt vaktare vid den sten, som utmärker platsen, der en af våra stora konungar föll, är det icke tillständig!, att inom vårt eget land lemna minnesmärkena efter andra hugsfora förfäder utan vård. Det är hög tid att söka rädda landet från den vanära, som skulle drabba det, om de dyrbara fornlemuingar, vårt land ännu eger, fortfarande skulle gifvas lill spillo åt förstörelsen, hvarigenom fornforskningen i vårt laud ohjelpligen skulle gå under. Andra vetenskaper kunna tidtals ligga nere och sedermera med framgång åter odlas.
Da Kongl. Maj:t sedermera emottog och utan anmärkningar faststälde RiketS Ständers underdåniga förslag till en Tryckfrihets-Lag, föranleddes Kongl. Mant dertill mindre af öfwercygelsen om Förslagets fullkomlighet, än af den billiga tillförsigt, att emot KonungS och Ständers gemensamma omsorger för Tankens och yttrande rättens frihet skulle swara desi anwändande, pa ett sätt, wärdigt Medborgaren och tidehwarfwet. Det borde förmodas att Författare, med kännedom as deras sanna bestämmelse och med beräkning af Fäderneslandets fordringar, skulle förena deras bemödanden, akt sammanhålla den allmänna ordningen, sprida upplysning i ämnen, hwilka förtjenre upplysas och arerwäcka glömda eller slocknande dygder; och det borde i synnerhet förmodas, att om, i den atcrstänkta frihetens första utbrott, föddes ett eller annat misibruk, wänlig följd af ett söregangit twangstillstand, skulle likwäl sanning, an stan - Den 26 Majk. 367 ständighet och laawördnad, i skrift och tryck, snart återtaga deras rätt och den stänk, som bliswit Nationen gifwen, inför henne göras hwarkcn hatad eller föraktlig» Sa billiga dcsia fordringar wörö, sa oupphörligen hafwa de af wisia Skribenter blitwit gäckade. Redan sör detta har Kongl. Majtt fött Rikets Ständers uppmärksamhet pa följderna af den aterstälda T-vckfriheten. Ännu en gang framställer Kongl. Maj:t till eftersinnande de misibruk, hwilka obetänlsamheten eller okynnet fortfara att göra af denna frihet: misi, bruk, hwilka wisierligen icke undfalla den rättsinnige Medborgaren och hwilka minst af allt böra undfalla en Regering, answarig för allmänt wäl, liksom för enskild rätt och fullt beslutsam, att, för hwad pris som halst, bewaka detta answar.
Ridr 25 öre, för truppens aflöning och underhåll m. m. 13,612 Ridr 81 öre, hvarunder vore inbegripen naturaspanmål 1,518,7 2 0 kubikfot, samt dessutom till underhåll af beklädnads-, remtygs-, utredningsm. fl. persedlar årligt anslag af 10,501 R:dr 50 öre, att tilläggas anslaget för Försvarsverket i allmänhet; och till truppens första anvärfning ett extra anslag af 5,100 R:dr, hvaremot, till bestridande af öfriga kostnader för det nya kompaniets första uppsättning, medel ansågs kunna beredas inom ofvanberörda anslagsbelopp. Med bifall till hvad E. K. Maj:t sålunda föreslagit, hafva Rikets Ständer dets beviljat de af E. K. Maj:t för bildande af ett tredje kompani ingeniörtrupper samt till aflöning åt den vid pontonierbataljonen nödiga stab begärda belopp, tillhopa 30,850 R:dr 31 öre årligen, deruti inbegripen naturaspanmål 1,518,7 kubikfot, att å anslaget för Ingeniörkorpsen uppföras; dels till första anvärfningen af truppen vid nämnda kompani å Riksgälds-kontoret anvisat ett anslag för en gång af 5,100 R:dr; och dels medgifvit att öfriga kostnader för det nya kompaniets första uppsättning få bestridas af den nu beviljade ordinarie anslagsförhöjningen; Och komma Rikets Ständer att härnedan bland anslagen till “Försvarsverket i allmänhet" yttra sig angående den till underhåll af beklädnads-, remtygsoch utreduingsm. fl. persedlar äskade summa. h) Sedan i fråga om pontonierrnaterielen, hvaraf för närvarande funnes två äldre eqvipager med pontoner samt ett nytt med pontoner af jern, alla med tillhörande ridoell anspannspersedlar, Chefen för Ingeniörkorpsen, som ansett det vara af största vigt, att de ännu felande tre eqvipager snart anskaffades, hos E. K.
Utskottet torde icke behöfva vidare, än som genom komiterades framställning redan egt rum, ådagalägga huruledes ifrågavarande företag, hvilket visserligen utgöres af flera hvar för sig fristående arbeten, som kunna gagna de orter, der de komma att utföras, dock erhåller sin förnämsta vigt för det allmänna, derigenom att detsamma blir i sin helhet tillvägabragt, så att en oafbruten kommunikation må åstadkommas från Wenern till Stora Lee och i en framtid genom Norrige öppnas en lättförbindelse med Nordsjön. Utskottet år således af den åsigt att, om ett statsbidrag för arbetets utförande skall beviljas, detsamma bör lemnäs under uttryckligt vilkor att ett bolag varder bildadt, som åtager sig att, mot statsbidragets tillgodonjutande, utföra och fullborda hela den föreslagna kommunikations-leden från Wenern till Stora Lee. Härvid förekommer dock att, enligt hvad ofvan är nämndt, kostnaden för företaget i dess helhet blifvit beräknad till 1,208,367 R:dr, men att aktieteckningen icke uppgår till mera än 159,075 R:dr, hvadan det statsbidrag, som för arbetets utförande erfordras, skulle utgöra 1,049,292 R:dr. Enligt hvad inför Utskottet blifvit anmäldt är dock numera all anledning att aktieteckningen kan uppbringas till det belopp, att, om statsbidraget bestämmes till 1,000,000 R:dr, deraf 800,000 R:dr såsom lån och 200,000 R:dr såsom anslag, företaget i sin helhet skall komma till utförande.
Allm. Besv.~ och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 183. Ank. till Exp.-Utsk, den 38 Sept. 1860, kl. 1 e. sa. Betänkande, i anledning af Kongl. Maj.ts nådiga Proposition, angående grunderna för en reglering af Biskoparnes aflöning. Sedan Rikets vid sistlidne riksdag församlade Ständer, med anledning af gjorda framställningar dels om undersökning af Erkebiskopens och Biskoparnes löneinkomster och dels att deras nu å lönerna innehafvande prebende-pastorat mätte kunna med egna pastorer förses äfvensom det svagast aflönade presterskapet vinna någon löneförbättring, uti underdånig skrifvelse den 18 Mars 1857 anhållit, att sedan fullständig undersökning egt rum till utrönande af Erkebiskopens och Biskoparnes samtliga IöDeförmåner Kongl, Maj:t täcktes låta upprätta och till Rikets Ständer vid innevarande riksdag afgifva förslag, hvilket, jemte det deri upptages en tillräcklig och jemnare fördelad aflöning, äfven utvisade den tillgång, som genom en sådan reglering möjligen kunde uppkomma; och tillika under anmälan af Rikets Ständers önskan att Biskoparnes prebende-pastorat i sådan egenskap måtte komma att upphöra, i underdånighet hegärt att i omförmälda förslag till biskopslönernas reglering, aflöning för särskilda Kyrkoherdar i nämnda pastorat måtte upptagas äfvensom derefter tilläfventyrs återstående öfverskottsmedel af de åtBiskoparne nu anslagna inkomster i samma förslag afses till förbättring af det svagast aflönade lägre presterskapets inkomster, har Kongl. Maj:t under den 16 December sistlidet år till Rikets Ständer i ämnet aflåtit nådig Proposition, Öfver hvilken, tillika med de flera förslag och yrkanden, som vid densammas remitterande inom Ridderskapet och Adeln samt Bih. till R. St. Besvoch Ekon.-Vtskoltels Betänkande N:o i83.
Jag tager 111ig friheten häremot yttra, på den andra sidan: för det lörsta, att om en folksamling redan framskridit så långt i sina våldsamheter, att de bemäktigat sig en Konungens Befdudes person, måste den i och med detsamma redan anses hafva satt sig emot offentlig myndighets bud och befallning, hvilket är det fall, som lagen förutsätter lör militärs anlitande; för det andra, om Konungens Bef':h:de eller landshöfdingen personligen skulle blifva tillfångatagen, så finnes väl på stället de som kunna företräda hans plats; och för det 3:eije, om denna anmärkn. skulle gälla i afseende å Konungens Bel:h:des person, så skulle detsamma kunna hända äfven med de öfriga civila myndigheter, till hvilka den värde talaren velat utsträcka rättigheten att sammankalla krigsfolk; ty en folksamling kan äfven bemäktiga sig länsmän och kronofogdar lika så väl som Konungens Bef;h:de, om densamma vid ett revolutionärt tillfälle har krafter dertill. Samme värde talare har gjort en anmärkn. emot den 1110- dification, som Utsk. framställt uti den K. propostn, då Utsk , i stället för deder befintliga orden ”skingrar den sig ej ”på offentlig myndighet befallning”, lili sitt förslag infört orden ”låter den sig ej på offentlig myndighets uppmaning "lill ordning och stillhet återföras”, under förmenande alt om detta uttryck skulle gillas, så kunde det leda derhän, att ett upplopp, som skedde med ordning, kunde blifva alldeles ostraffadt. För min del skulle jag likväl tro, att hvar och en tillräckligt vet hvad som menas roed ordning på delta ställe, nemi. laglig ordning eller laglydnad, och att den ordning, hvarmed ett uppror kan ledas, omöjligt kan förvexla* med den lagliga ordningen. 4*4 Den 17 October e. m.
Visserligen steg hon i allmänhet tidigt upp om morgnarne, men det var icke alltid signalen för henne att slå sig ned vid skrifbordet. Andan kunde komma på henne likaväl på middagen och sent på kvällen som tidigt på morgonen. Var hon riktigt inne i inspirationen, så kunde hon helt och hållet isolera sig från sin omgifning; hon fick maten insänd i sitt rum, ja, hon gaf sig ibland icke ens tid att stiga upp pä flere dagar för att icke under påklädningen förlora tråden af berättelsen, utan satt upprätt i sängen och skref. Och då löpte pennan med den hart när otroliga lätthet, hon hade för att skrifva, och som endast är i stånd att förklara hennes väldiga produktion. Det är bekant, att en stor del af de typer och figurer, hon för fram i sina romaner, är hemtad ur verkligheten. Och om hon icke kunde skära ut figuren hel ur ramen, så lappade hon ihop den med smådrag från alla håll. Det var tillräckligt för henne att höra berättas något egendomligt för att genast foga in det på sin rätta plats, och härvid hade hon en utmärkt hjälp i sitt goda minne. Den rike smugglaren och handlaren i » Jungfrutornet », som gör i strandvrak och dylika snygga affärer, anses sålunda äga en på Gotland ännu i våra dagar nämnd förebild; läsareprästen i » En natt vid Bullarsjön » ansågs på sin tid så slående porträtterad, att man till och med nämnde namnet på en vid västkusten verkande prästman; den besynnerlige grefven i » En nyckfull kvinna », som ser sitt dubbla jag, lär ha sin motsvarighet i en medlem af den Bildtska släkten, som lefde på 1700 talet o. s. v. Och hade hon endast uppslaget gifvet, så var det tillräckligt för hennes fruktbara fantasi att däraf göra en hel historia. Hvad som alltid vållade henne det största bryderiet, voro de i hennes skärgårdsromaner flitigt förekommande sjötermerna. För att klara dem, lierade hon sig med ett par sjöbussar, särskildt en gammal kapten Hult, en riktig skutskeppare, som hade i uppdrag att läsa igenom korrekturet till romanerna för att se efter, att allting var all right, innan de släpptes ut i världen. * Ingen svensk författare har uppburit så höga honorar för sina arbeten som Emelie FlygareCarlén.
Evangeliska läran, om stiftande af en lag angående entledigande af sådane till statskyrkan hörande embetsoch tjenstemän, som i tal eller skrift visat sig hafva afvikit från den rena—; motion af Friherre Jonas Alströmer: se Motioner. Exemplar utaf tryckta arbeten, om ändring i l:sta §:n, 11 :te momentet, och 4:de §:n, 2:dra momentet, Tryckfrihets-Förordningen, angående aflemnande af —: B. I. 180, 194, 395, 449, Å. 455. Exercis af flottans bemanning, att det till nämnda ändamål af Kongl. Maj:t äskade anslag måtte odeladt ställas till Kongl, Maj:ts disposition; motion af Herr Carl Bertil Lilliehöök: se Motioner. Exercis-lokal, angående anslag till anskaffande af en sådan för Upsala Student-korps’ Förening för vapenöfningar; motion af Grefve Gustaf Axel Knut Hamilton: se Motioner. Expeditioner till Kongl. Majit, Rikets Ständers: — N:o 1, angående Riksdags-kostnadernas bestridande genom Riksgälds-Kontoret: I. 332. — N:o 2, i anledning af sökt eftergift af återstoden å ett staden Cimbrishamn meddeladt hamn-byggnads-lån: I. 492. —■ N:o 3, i anledning af sökt befrielse för Markaryds församling i Kronobergs län från skyldigheten att betala återstoden af det för dess kyrko-byggnad från Riksgälds-Kontoret utgifna lån: I. 492.
Arbets-classen eller egentligt arbetsfolk, ulan andra tillgångar, än den egna arbetskraften, som ofta saknar utvägar alt göra sig användbar, bör kunna anses hafva fullgjort sin gäld åt staten uti skyddsafgiftens och mantalspenningarnes erläggande. Såsom fel i redactionen anmärker jag derjemte, att i 27 §, vid arbetsfolk, bestämmelsen på landet blifvit utesluten, eller ock hade enahanda uteslutande bordt ega rum vid flere efterföljande rubriker i samma §. 2:o I afseende på bevillning af capitaler och cassör (33 §), instämmer jag i Herr J. von Kocks reservation. 3:o Det oförändrade bibehållandet af 37 § rörande afgift för caraclairsfullmakter, innefattar på en gång ett åsidosättande af aglningen för ett Konungens prerogativ och för rättvisans fordringar. I förra alseendet vill man medelst beskattning lägga band på Konungens fria utöfning af Dess höga rätt; i det sednare villman, genom årlig eller lifstids beskattning, göra den Utmärkelse, Konungens Nåd lemnat den medborgerliga förtjensten, till en börda för den obemedlade, som blifvit hugnad dermed, då likväl redao den första lösen, enligt Charlae Sigillatre Förordningen, af Fulknagt, öppet Bref eller Resolution å en eller annan värdighet, utgör en beskattning elfer bevillning till Kronan och för de flesta är en kännbar påminnelse, att afven bevisen för Kongl. Nåd drabbas med pecuniära uppoffringar. Bevillnings-Utskoltett Betänkande , IV-o H. Den Afdelning af Utskottet, som först handlagt delta ärende, hade föreslagit en skillnad emellan Öppna Bref å en blott Titel eller Värdighet och sådana fullmagter, som medföra tjenstgörings-skyldighet, men Utskottet förkastade den af Afdelningen lemnade hyllning åt rättvisans och billighetens kraf i detta hänseende, genom en votering, dervid några få rösters pluralitet blef afgörande. Hos de Höglofl.