Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förnyar min anhållan om Betänk:s återremitterande. Frih. Cederström: De håda anföranden, Gr. Lagerbjelke i denna fråga hållit, synas mig helt och hållet gå ut på ett försvar för den åsigten, att man icke bör återgå till det fordom gällande förhållandet, att lill säkerhet för Slatens fordringar taga inteckning i de serskilda egendomarne. Gr. Lagerbjelke har således icke fästat upmärksamhet vid den invändning man gjort, att det aldeles icke är fråga om någon sådan återgång. Det är blott fråga om att vid ett exceptionell förhållande, iakttaga en derefter modifierad tillämpning af den för öfrigt till sin läglighet obestridda principen. Här är endast fråga om att hålla i helgd R. Stms vid sista Riksdagen uttalade vilja, och bereda verkställighet åt deras fattade ädelmodiga beslut, att bevilja understöd åt en nödställd befolkning uti en till vissa delar nedbrunnen stad. Eller skulle väl här vara fråga om att godkänna någonting liknande den i Fransyska National-Convenlet yttrade satsen: ”Que les colonies pcrissent plutöt qiCun principe?” Sedan jag sist bade ordet, har Höfdingen i det län, hvarest staden'är belägen, förklarat, att det allmänna icke äfventyrade någon förlust genom beviljandet af detta lån, enär Lidköpings gamla stad lemnade mer än tillräcklig säkerhet för återbetalningen deraf; det synes häraf att Frih. Åkerhjelm lärer misstagit sig uti sin förutsättning, att Staten skulle kunna komma att vidkännas någon förlust derföre, alt de ifrågavar:de stadsdelarne, såsom Frih. behagade uttrycka sig, icke vilja komma öfverens. Man måste ihågkomma alt de 2:ne s. k. stadsdelarne böra betraktas såsom 2:ne alldeles särskilda samhällen, hvilket' de i så många hänseenden visat sig vara; — vidare att denna skiljsmessa, till sin laglighet vorden ifrågasatt, är af vederbörlig myndighet erkänd, att sålunda roan genom det yrkade tvånget för nya staden att deltaga i ansvarigheten, endast beröfvar den gamla, genom brandskadan lidande staden den fördel, R. St. åsyftat att den förunna.
öfyertygapde pm den begångne förbryt telsen, egne tjenstehjon borde få vittna, enär andro yiftppn icke vöre att tillgå, Detta att, tillika med hvad emot Herr Friherre Wrangel/; och Herr Strussenfelts förenämnde förslag blifvit af Herr Grefve Adolph (loran Mörner samt Herrar Gyllenhaal och Mannprstam anmärkt, har Utskottet i öfervägande tagit; Och, fastän Utskottet nogsamt ipsett an* gelägenheten deraf, att egendoros-rätten ej mindre till Växande Skog, äp i alt öfrigt behörigen betryggas och förvaras, kan dock Utskottet icke från sig skilja den öfvertygelse, att de skäl, Utskottet uti dess förut afgifne återremiteradq betänkande andragit till ådagaläggande deraf, att tillgrepp af växande Skog icke kan hänföras till egenskap och likhet med tillgrepp af annan lös egendom, sorn Uagen, såsom Stöld anser eller, att enahanda bestraffning för de förstnämnde frpbrytelser bör äga! rum, sop» för de sednare är stadgad. Fnär nu den af Herr Wahrendorff yäckte motion endast innefattat förslag till en så be* skaffad Lagfprändring och Utskottet af sådan anledning ansedt sig icke tillkomma, att öfver denna gräns, för dess behandling af ämnet, ut* ■träcka dess yttrande, eller att i sammanhang dermed ingå uti föreslående af skärpning utaf den nu i Uag och Författningar föreskrefne ansvar för åverkans brott, samt i öfrigt, enligt Utskottet tillhandakomne ProtocpllsUtdrag, d?ss ifråga*1 Lng-TJtskottets Betcinkanden, 409 varande Betänkande den 2 sistlidne Martii vunnit de öfrige trenne Respective Riks-Ståndens bifall, hvilket Utskottet nu vördsamt får till Höglofl. Ridderskapets och Adelns kännedom Jemna, finnér Utskottet vidare åtgärd i denna Sak sig icke tillhöra. Riksens Högloft ige Ständers Lag - Utskotts Utlåtande i anledning af de anmärkningar, sorn hos Höglofl.
Stunders Statsoch Be* villnings-Utskotts Utlåtande, i anleda ning af gjorde anmärkningar vid de* ras den 9.0 sistledne April afgifne Betänkande om Brännevins-Bevi littingens utgörande, för åren 18 lo, 18 n och 1812, af personer ä Landet 3 som ej äga eller besitta jord. V* det Betänkande Riksens Höglofl. Ständers Statsoch Revillnings • Utskott, under den 20 sistledne April afgifvit', i anledning af Kgl. Majits till Utskottens förberedande handläggning öfverlenanade Nådiga Proposition af den 4 föregående December, 0111 sökt befrielse från Brännvins - Bevillningens utgörande för åren 3.810, 1811 och 1S12, af sådane personer 1 Ilandet, som ej äga eller besitta jord, hafva inom Hedervärda Bonde-Ståndet blifvit gjorde anmärkningar af den jbeskaffenhet, att Utskottens ytterligare utlåtande blifvit infordradt. I allmänhet framställa dessa anmärkningar de flerfaldiga svårigheter, som skulle möta vid denna ännu innestående beskattnings utkräfvande och den tyngd derigenom skulle påläggas den fattigaste delen af Nationen, hvada* 1486 StatsUtskottets Éetänkanden. dels föreslagit blifvit, att, då antingen alla böra betala, ellef alla njuta - befrielse fiån denna afgift, och i sednare fallet de, sorn redan erlagt den , erhålla den återgnldert , så borde endast hälften af den ålagde Samman uttagas, för att användas till den genotn dénni åtferbärning, uppkommande brist i Stats-Medlen, dfels en värd jLedamots inom Bevillning^ - Utskottet serskiltä och Betänkandet åtföljande mening blifvit af de fleste det Hedervärda Bonde - Ståndets Ledamöter biträdd.
Contorets beräkning till endast 2600 R:dr Specie, efter en förslags-cours ä 128 sk. med 6,666:3a.- 8:0 KopparRiinta och Slagskatt har för år 1826 ingått med 338 Sk® 10 L® 17 ®, för 1825 med 3y5: 18. 5. och för 1824 med 429: *8. *4- Deremot har den för år 1827 utgjort 388 Sk®, och kommer för 1828 att uppgå till omkring 38o Sk®; i följd hvaraf, Utskottet ansett sig böra här beräkna 35o Sk® å 120 R:dr 42,ooo. — - 9:0 Avesta Kopparoch Manufactur Tull 4>°°°- io:o Tionde-och Hammarskatts-Jern påräknas med 16,000 Sk® Tackjern å5: 16 . 85,333: 16.- och 4200 d:o Stångjern å 16:32 70,000. i55,333: la nto Alun-Tionde påräknas med 25o T:r å 16 R:dr 4>°00- — “ 12:0 SvafvelhruksTionde 1,000. — - i3:o Kalkugns Afgift på Gothland. Denna obetydliga inkomst, som för år 1826 endast utgjorde n5 R:dr 24 sk. 3 r., anser Utskottet, i öfverensstämmelse med Ktgl. Propositionen, böra Transport 2,981,602: 23. 6. i52 S t a t s - U t s k o 11 e t s Transport 2,981,602: 23. 6. upphöra, och den härigenom uppkommande minskning för de skattskyldige , afses vid deras taxerande till bevillning. i4:o
Men folket Israels män förmannade sig, och redde sig till att ytterligare strida på samma platsen, der de sig i den förra dagen redt hade; Och Israels barn drogo upp, och greto för Herranom allt intill aftonen, och frågade Herran, och sade: Skole vi mer falla till och strida med BenJamins barn, våra bröder? Herren sade: Drager upp till dem. Och då Israels barn trädde den andra dagen till att strida emot BenJamins barn, Föllo de BenJamiter utu Gibea emot dem på samma dagen, och slogo ännu till markena adertontusend män af Israels barn, som alle svärd förde. Då drogo all Israels barn upp, och allt folket, och kommo till Guds hus, och greto, och blefvo der för Herranom, och fastade den dagen intill aftonen, och offrade bränneoffer och tackoffer för Herranom. Och Israels barn frågade Herran, och dersammastäds var Guds förbunds ark på den tiden. Och Pinehas, Eleazars son, Aarons sons, stod för honom på den tiden, och sade: Skole vi mer draga ut till att strida emot BenJamins barn, våra bröder, eller skall jag vända igen? Herren sade: Drager ditupp; i morgon skall jag gifva dem i edra händer. Och Israels barn beställde ett bakhåll omkring staden Gibea; Och drogo så Israels barn upp på tredje dagen till BenJamins barn; och skickade sig emot Gibea, såsom i de två gånger tillförene. Då drogo BenJamins barn ut emot folket, och gåfvo sig ifrå staden, och begynte till att slå och sarga några af folket, såsom förr i de två gånger, i markene på två vägar, den ene går till BethEl, och den andre till Gibea, vid tretio män i Israel. Då tänkte BenJamins barn: De äro slagne för oss såsom tillförene. Men Israels barn sade: Låt oss fly, att vi måge komma dem ifrå staden ut uppå vägarna. Så reste upp alle män af Israel, hvar af sitt rum, och skickade sig i BaalThamar, och det bakhållet af Israel gaf sig upp utu sitt rum, ifrå Gaba kulo;
Härvid gick den långe kraftfulle Ragnar, hvars väderbitna kind blossade af en stark rörelse, bort till den del af rummet, hvarifrån hostningen hörts, och räckte handen till Calle, som, gulnad likt löfven derute, låg hopkrupen på soffan och blickade på dem, som voro friska och glada. Stackars Calle dag från dag vissnade han allt mera bort, och allt fastare blef hans tro på röstens spådom. Då Ragnar räckte honom handen, svarade han blott med ett kort: "Tack!" "Så het du är kors, du har ju riktig feber ... nå, jag far väl till staden och talar med doktorn." Vid detta förslag började Calle småskratta på gamla viset. "Det löner!" sade han. "Visst må det löna, käre Calle!" yttrade Magda, som äfven kom bort till den mörka vrån. "Ragnar har rätt!" "Ja, det har han alltid haft!" menade Calle med en viss, för honom främmande häftighet. "Du kan gerna göra mig emot, om bara det är honom till behag!" "Huru nu, Calle håller du icke af din bror?" yttrade Ragnar, och i detsamma vexlade han behändigt och, såsom han trodde, obemärkt en kyss med sin hustru: den raske sjömannen var i allmänhet något skygg för att låta andra se bevisen på hur kär han ännu var. "Har I icke hela rummet att kyssas i!" sade Calle tvert. "Jag gitter ej se att I sk'a ställa er framför mig!" "Kanske du är afundsjuk?" inföll Ragnar skrattande: han hade icke lagt någon vigt vid Calles yttrande. Men Calle reste sig upp, såg Ragnar rätt i ansigtet och svarade: "Ja!" "Nå, hvarför det då, Calle?" "För det att jag icke tål att se Magda kyssa någon... Är det icke sant, Magda du mins hurudan jag var den gången, då patron ville köpa en kyss af dig?" "Hvad i herrans namn är det han pratar för galenskaper jag tror att hjernan tagit läck på pojken ... köpa en kyss af Magda ... stackars Calle!" "Ljuger jag, Magda? Svara du!" "Ack, Jesus i himlen, så du berättar en sak, Calle!
Brinck å sistnämnde ställe anhölls och under fängsligt förvar till hufvudstaden återsändes; likasom jag ansåg, att Polismästaren, som efter Brineks återkomst hit till staden, å Ofverståthållare-Embetets vägnar, handlade ärendet, vid den utveckling saken då mera vunnit, saknat anledning att, på sätt sorn skett, omedelbarligen förordna, det kostnaden för Brineks forslande från Calmar till Stockholm skulle af dennes medel godtgöras, hvarföre jag uti Embetsskrifvelse den 14 Mars 1859 uppdrog åt Advokatfiskalen i Kongl. Svea Hof-Rätt att emot så väl Underståthållaren som Polismästaren anställa laga åtal samt, för hvad ofvan anmärkt blifvit, påyrka det ansvar, lag och sakens beskaffenhet fordrade och dervid, i mån af befogenhet, understödja de anspråk på skadestånd, Brinck, i saken hörd, kunde komma att framställa. Om jag ock kan undgå att närmare redogöra för den utveckling af åtalet, som af Advokatfiskals-Embetet uti särskilda skrifter meddelades, fordrar dock rättvisan att icke undanhålla de skäl, som å andra sidan framställdes till försvar för de vidtagna åtgärderne.
Stander det underdäniga hopp, att Eder Kongl. Maj:t xärcr med Nädigt walbehag se den tid förkortad, inom hwilken Eder Kongff Mast kan lemna Dest trogne Em. hets - och Tjenstemän ett sa öfwertygande prof af dest öm^ ma och Nädiga omwärdnad. Hwad Riksens Stander således i oswanberörde mätjo funnit nödigt, anse Riksens Ständer sig härmed börg hos Eder Kongl. Maj:t till Nådigt, bifall med deras under» - 470 . Den 14 April. derdaniga förord understödja, öfwertpgade att detta F§rftag ffall befordra ett förbättradt skick och en ökad drift i Allmänna Ärendernes behandling, samt en tacksam och nitisk ifwer hos Embetsmanna-Corpsen i dest pligters uppfyllande. Z sammanhang med detta ämne har a swen staga bliswit wäckt, huruwida de under sista kriget antagne Extra Lfficerare borde, i likhet med hwad ester förra kriget skett, fä njuta Extra Löner intill dest de kunde bliswa befordrade. -' Detta hafwa Riksens Ständer funnit wara.med fullkomlig billighet vfwerensstämma: de, men i anseende till Stats-Werkets inffranfta ti.lgängar och mängsakdiga behof, icke trott sig kunna denna angelägenhet annorledes k unoerdänighet understödja, än att till Eder Kongl. Mast Lcnsamma öswerlemna, med underdånig anhållan, det täcktes Eder Kongl. M j:t wid sig yppande ledigheter, isräzawarande Extra officerare med en ester hwars och ens föitjenst läinplig befordran Nädigst ihugkomma. Riksens Stäyder framhärda rc. Uplästes ett af Friherre R-ossnbsne, 8ab»iinZ inlemnadt Memorial sä lydande: ödmjukt Memorial! Dä wid innewarande Riksdag en och annan gäng handt, att Högloft.
Motionären har ansett sig böra så mycket heldre göra detta yrkande, som, enligt hans åsigt, lagstiftaren med de ofvannämnde besigtningarne icke afsett annat, än att tillhålla den felande 'att fullgöra sina skyldigheter och alt tvinga en vårdslös boställs-innehafvare att väl sköta och häfda den honom upplåtna egendomen; men dä, enligt motionärens åsigt, i allmänhet högst sällan inträffar, att någon Pastor gör sig känd för vanhäfd af sitt boställe, anser han dylika kostsamma förrättningar föga gagneliga å de boställen, der innehafvärne gjort sig kände för att samvetsgrann! bruka och häfda desamma. Utskottet, som tagit motionen i öfvervägande, kan ingalunda dela motionärens öfvertygelse om de Ekonomiska besigtningarnes obehöflighet, och det så mvcket mindre, som Utskottet har ali anledning förmoda, att, derest, såsom motionären uppgifvit, vanhäfd vid prest-bostäilen numera högst sällan inträliar, ett så lyckligt förhållande ofelbart måste tillskrifvas just dessa ekonomiska besigtningar, hvilka, enligt Författningarne, höra förrättas hvart 3:dje år, med undantag för det fall, att laga husesyn blifvit hållen, då besigtningen uppskjutes lili 5 år derefter. Utskottet anser deremot, att dessa ekonomiska besigtningar, derest de behörigen förrättas, i 4 Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 35. flera hänseenden äro högst nödiga och nyttiga, och alt, om också måste medgifvas, det dylika besigtningar flerestädes icke äro af något egentligt behof påkallade, sådant dock för ingen del bör verka till Förordningens upphäfvande i sin helhet.
IV. U. 373. A. 500. V. E 116. — N:o 18. i anledning af väckt motion om beredande af fyranstalter i sjöarne Mälaren och Hjelmaren. II. B. 363. A. 391. — N:o 19. i anledning af väckt motion om stapelstadsrätt för staden Sölfvitsborg. — N-.o 20. i anledning af väckt motion om stadseller köpingsrättigheter för Höganäs i Skåne. II. B. 363. A. 397. — N:o 21. i anledning af väckt motion om transitooch nederlags-rält för Slitö hamn på Gottland. II. B. 363, 397, 422. A. 443. ( 6 ) Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorialer, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 22. i anledning af väckt motion om förbud emot utländska ords begagnande uti Svenska skrifna eller tryckta handlingar. II. B. 363, A. 397. — N:o 23. i anledning af väckt motion om Svenska inskrifter å medaljer, m. m. II. B. 363. A. 397. — N:o 24. i anledning af väckt motion om bildande af fögderioch läns-vis sammanträdande municipal-auctoriteter, för behandling af för fögderiet eller länet gemensamma angelägenheter. II. B. 363. 397, 444. A. 457. — N:0 25. i anledning af väckt motion om förbud för Hästhandlare och ”så kallade Skojare”, att på deras resor genom landet medföra qvinnor och barn. II. B. 363. — N:o 26. i anledning af väckt motion om förändrad reglering af Nämndeoch Fjerdings-mäns skjutsskyldighet. II. B. 363. A. 397.
H. St:r föreläggas, efter utrönande af behofvet i denna del, som framdeles bör komma att förminskas, i den mohn Arme'ens PensionsCassa, genom Militaire Embetsoch Tjenstemännens-egne bidrag, blifver i tillfälle alt åt flere Enkor och Barn, ännu kunna meddela understöd. I händelse detta förslag godkännes skulle Arunens PensionsCassa komma att till ofvanberördc Pensions utgifters bestridande årligen erhålla 23,000. Hemställande Utskottet tillika: att, ehuru den uppkomne här ofvan omförmäldte ■S> bristen af 2,114 R:dr 6 sk. 6 r:st. innefattar ett öfverskrida nde af ett utaf R. St:r bestämdt Stats An - Betänkanden, N.‘is i45, 146. 293 slag, densamma dock, såsom på förenämnde salt tillkommen, må, till det belopp som den efter utredning af Besparingarne å ännu reserverade Pensioner kan finnas utgöra, af Öfverskotten å StatsVerkets Inkomster afskrifvas. Utlåtande, angående bidrag af StatsVerket till Armeens PensionsCassa och AmiralitetsKrigsmansCassan. (U.-A.) K, M:t har i detta ämne under d. i3 December nästlidit år till B. St:r afla tit följande Nåd. Proposition: (Införd i i:a Samlingen under N:o 40.) Utskottet, till hvilket samtelige Respective RiksStånden remitterat Högstberörde Nåd. Proposition, har derjemte erhållit del af så väl de hos H. R. o. A. af Hr Frih. Anckarswärd, G. H., som äfven de inom Hederv.
Augusti. till deltagande i Öfwer-Rewision af KrigsMäkcnssaverne, till Riksens Höglosi. Stander afaifne Berättelse, kärande Krrgv - Redogörelse — och RcwisionS - Werkct I anseende till hwad uti denna Deputerades Berättelse blifwit aniördt, har Stats-kitstottet ansett nödiat, innan något utlåtande häröfwer kunnat till de RespRiks-Ständen asgifwas, att erhålla fullkomlig kännedom af de anmärkningar, hwarpa de i samma Berättelse uppaifne Anmärknings-Summor sia grunda, samt hwad åtgärd, som i anledning af veste anmärkningar, kan hafwa blifwit widtagen, och huruwida med de anmäldte obserwativner sa förfarits, som Författningarne förestrifwa, eller, i annat fall, huru desto anmärkningar tillkommit, för alt i Berättelsen kunna intagas. Till erhållande af deke för nödige ansedde uppgifter, bar StatS - Utskottet, genom dest Ordförande, wändt sig till Herr Hof-Canzleren och Commendeuren F.ihetre as Wetterstedt, med anhållan om dest benägna Embetes åtgärd härtill; och sedan de handlingar och upplösningar, som äskadts, blifwit Stats -Utssottet meddeldta, får Utskottet om det befunne förhållandet nu asaifwa dest Berättelse. Utaf förenämnde Utskottet meddeldte handlingar har Utffottet inhämtat, att sedan hos Kongl. Magt h!'swir i underdånighet anmält, det Deputerade till S andens Blena afgifwit en Berättelse, hurt! de fu it tillståndet af Fwwalkningen, samt deruti ibland annar tillkännag fwit, att en Summa af 227,8-7 R:dr 40 st. ro r:st. skall, efter förefundne son>'aa anledningar, redan blifwit anmärkte, har KonglMaj:t under den 4:de sistl.
En gammal doktor tog till ordet: » I de flesta familjer är mannen äldre och mera intellektuelt utvecklad än hustrun. Han borde sålunda ha ett mera juste omdöme och mindre partiskhet. Likväl få vi vara glada, om hustrun besörjer uppfostran. » » Hvarför det? » » Annars bli ej barnen uppfostrade alls, vet jag! Min erfarenhet är den, att männen bry sig katten så litet om sin afkomma under dess första barndom, detta sagdt till pappornas evinnerliga skam. När barnet hunnit ett stycke på väg, blifvit några år, anser sig fadern vara skyldig att biträda vid dess » oppdragelse », men hans ingripande inskränker sig till mer eller mindre hård aga emellanåt, det är allt. Först när barnen blifvit stora nog att hålla fäderna sällskap, försvinner denna besynnerliga likgiltighet å deras sida. Hur ofta har jag ej frå- gat män efter deras småttingar och fått till svar: » det der har jag inte riktigt reda på, ungarna sköter mamma, det förstår hon bäst. &gt; » Herr doktor, ni glömmer alldeles, att männens tid är upptagen af arbete », sade en myndig affärsman. » Nej, det tror jag ej, att jag glömmer. De flesta män ha en viss, bestämd arbetstid, som lemnar dem rätt mycken ledighet att syssla med sina barn, om blott hågen funnes. Men saken är den, att barnavården är besvärlig, och fäderna ha från äldsta tider tyckt den vara tråkig. Derför lemnades den åt slafvinnorna — hustrun inberäknad. Så går det till än i dag. » Under tidernas lopp har den nedärfda vanan att befria sig från detta ofta mindre nöjsamma bestyr hos männen grundat den åsigten, att de sakna förmåga och handlag att sköta ett spädt barn. Ja, det haf gått så långt, — horribile dictu — • att fadern anser såsom menligt för sin värdighet att pyssla med sin lille. » Har jag ej sett fäder, som om de skola knyta en ren haklapp på lillan, taga på sig en min af godmodig sjelfbelåtenhet, som om den berömvärda handlingen genast skulle noteras der uppe. » » Så är det lyckligtvis inte hos oss! » utropade värdinnan.
Genom denna enkla utväg vinnes äfven ett annat ändamål, som jemväl kan hafva sitt värde, nemi. att befordra växtligheten å de blottade stenrösen och ofruktbara sidoskärningar, som följa våra jernvägar åt, öfverallt, der de genomlöpa stenbundna trakter, och erbjuda en så nedslående och sorglig anblick. Jag fortfar att yrka återremiss af Betänk:t. Gr. Yon Bosén, Fredrik Carl: För min del får jag helt och hållet förena mig med Gr. Björnstjerna i hans yrkande om bifall till Betänkit. Jag kan icke anse att, äfven om Ekon.- Utsk:t haft rätt att omständligare behandla motionen, Utsk:t haft någon slags skyldighet att afgifva något sådant förslag, som här påyrkats. Motionären har ansett, att olyckor till någon del kunde förekommas, om de jernvägen närbelägna byggnaderna bortflyttades tOQ alnar; men B. o. Ad. torde finna orimligheten häraf, ty gnistorna från ett lokomotiv låta icke föreskrifva sig den väg de flyga. Afven ur ekonomisk synpunkt anser jag detta förslag mindre välbetänkt, ty, såsom Gr. Björnstjerna erinrat, skulle följden af dess antagande blifva den, att man snart finge utgifva ersättning för flyttning af hela husrader såväl i Stockholm som andra städer. Som ytterligare skäl för bifall till Utsk:ts förslag, vill jag anföra, att, i händelse motionen blefve lag, det egentligen blefve ett medel i händerna på spekulanter, hvilka skulle bygga dåliga hus i närheten af jernvägarne, i beräkning att sedermera erhålla ett större belopp i flyttningskostnad. På grund af hvad jag nu anfört, yrkar jag bifall till Utsktts förslag. Frih. af Ugglas, Gustaf: Meningarne synas vara ense derom, att det af motionären framställda förslaget icke kan bi - Den 30 December. 525 fållås, och deri instämmer äfven jag. Men frågan är, om icke Ekon.-lItsk:t, på grund af motionen, varit berättigadt att framställa något lämpligare förslag. Då det är styrkt att olyckor uppkommit till följd af gnistor från lokomotiven, samt Frih. Sprengtporten och Gr.
Enär emedlertid denna profession otvifvelaktig! är förenad med lika om icke trägnare undervisnings-skyldighet, än någon af de öfriga vid läroverket, och nämnde biträde dervid måste anses desto mera oundgängligt, som undervisningen numera icke är inskränkt lill begagnande endast af det tillfälle, som Allmänna Barnhuset dertill lemnar, ulan genom tillkomsten af en s. k. Ambulatorisk klinik pi sednare tider vunnit en lika nyttig som för läraren mödosam ulvidg - Bil. M 7 lill Kongl. Maj:U Nåd. Prop. M i, om Statsverket i85fi. ning, synes det Kollegium icke vara med rättvisa förenligt att Professorn ännu längre skall pä sin bekostnad aflöna den under alla omständigheter oumbärlige Amanuensen; hvadan Kollegium i underdånighet hemställer, det Eders Kongl. Maj:t i Nåder behagade af Rikets Ständer begära att ett arfvode af 600 R:dr Ruut ärligen kunde varda på stat uppfördt till aflönande af en Amanuens vid kliniken för barnsjukdomar. Beträffande ett af Professorerne vid Carolinska Institutet, uti deras till Kollegium aflåtne skrifvelse, angående behofven för delta undervisningsverk, framstäldt förslag angående beredande af klinisk undervisning i veneriska sjukdomars kännedom och behandling, anför Kollegium, att Kollegium redan lange insett det stora behofvet af en sådan undervisnings tillvägabringande bär i hufvudstaden, och äfven vid föregående tillfällen derå fästat Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet. Veneriska sjukdomen utgör nemligen en verklig landsplåga, hvilken, oaktadt alla de åtgärder, som af Eders Kongl. Majit, Rikets Ständer och vederbörande Embets-myndigheter tid efter annan till dess hämmande blifvit vidtagna, under de sednare åren, synnerligast i städerna, visat sig snarare tillän aftaga. Att de från läroverken utexaminerade läkarne ega säker kunskap om denna sjukdoms kännetecken i olika utvecklings-grader är lika vigtigt för dess tidiga upptäckande hos deraf angripne personer, som för dessas ändamålsenliga behandling och förekommande af sjukdomens spridande till andra.