Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
O m icke, så är det mitt fel, som icke nog lifligt kunnat skildra den lilla härliga badorten, förhållandena och det nästan patriarkaliska lifvet der. Det skulle smärta mig, emedan jag älskar Särö och vistats der flere somrar; barnen kunna omöjligt tänka sig en sommarvistelse annorstädes; för barn är Särö också den härligaste plats man kan tänka sig. M a n har förebrått Särö, att societetslifvet der skulle vara stelt och tråkigt, och att Marstrand och Lysekil vore att föredraga i det fallet; j a, till en viss grad är detta sant. E t t s. k. badortslif kan naturligtvis aldrig komma till stånd vid Särö, dels emedan badgästerna icke äro sammanträngda inom ett så litet område som på ofvan nämda platser, och dels emedan Särös resurser till andra, både med helsa och landtlig trefnad öfverensstämmande, nöjen äro vida flere. Tonen på Särö är enkel, toaletterna likaså, om de ens kunna kallas toaletter, de enkla drägter, som hvardagsvis bäras der. Under de senaste tvänne åren har en del så väl äldre som yngre damer och barn begagnat de klädsamma Rättviksoch Leksandsdrägterna, hvilka antagligen komma att äfven i år begagnas; åtminstone vet jag flere, som ämna göra det. Käraste Tekla! Beslut eder för att resa dit; ni komma helt visst att trifvas, barnen i all synnerhet. A l l a vidare upplysningar erhåller du af ställets egare, agronomen J. W. Brattberg, hvars adress under vintern är A l i n g s å s, och sommaren S ä r ö, via Göteborg. H a n sänder prospekt jemte karta, hvarigenom du ännu bättre kan göra dig hemmastadd på vestkustens perlä. Med hjertliga helsningar till de dina och i en glad förhoppning att få råka dig i som mar slutar j a g för denna gång! D i n trofasta Elsie. Med sträckta armbågar och handleder svängas nu armarne ned, fram, upp och till baka i en cirkel, V i äro nu alltså på det klara med de fem fristå- hvari skulderleden bildar centrum, och hvarvid arende rörelser, som tillhöra de dagliga öfningarna.
Kx protoeollo Xnut vo/r /'/'o/?. ) /*/'0M6M0?v'^ rr/rg-^enr/e r/rvr u/ /vo»g/. /!/upr a?rtsg/ra o/a?r^ö/'amo/'- ^6/v>,g a/' r/e -u/r/ dt^^rV/rge ^arrr/^/ro/r/mgs-^errvte/' vrr^arn/e aeoo/'r/. 8edan viii ^Vm Dandsböldinge-tjenster, nemligen de i /^6^r,na,r/unc/v^ ^c>/-u L'c>p/)a/ e,'A<5^ Ö/'6^o^ L^orroöe^gv^ .Aur-rröoz-AV, Ö^e/^gök/r/uzrr/v ^ /?/«- 6lott/cr»civ oeir zVoz-z-öotte/rv Dan, aceorden redan försvunnit, äterstL ^'e/zrtozr Dandsböldinge-tjenster, dervid de ännu linnus. ^l dessa äro vid l>sio ksndsböfdinge-tjenster aoeorden, dels vid utnämningen ak Ijensiernes nuvarande innebalvare, dels vid (lem meddelade lönetillobningar, af kongl. Naj:t salunda reglerade, att Dands!,ösdingarne aftjena en viss summ» ärligen pä seeordet vid tjensterne, oell livillret således dermed ärligen minsbas, sä att, vid derus algäng, efterträdaren blott bet-dur den, med ali! ra g a s ärliga minsbningen, dä resterande summan; oclr balva Dandsbösdingarne dels löre utnämningens, dels vid lönetilläbningens erlrällands, utgilvit sliriltliga lörbindelser bärom, bvilbg al Lbelen lör 6ivil-Departementet förvaras.
Län: att rusthåilen vid Smålands Hussar-Regemente måtte befrias från Hussar-hästars underhållande mot årlig afgift af fyra tunnor spanmål, hälften råg och hälften korn, för hvarje häst samt rusthåilen vid Smålands Grenadier-Bataljon få godtgöra sin hästMllnings-skyldighet med en lika afgift; att nuvarande infanteri-indelningen inom så väl Småland sorn andra Rikets landskap, hvilka med detta aro lika bardt roterade, måtte upphäfvas och en ny indelning efter förmedladt hemmantal, men med 2 1/2 mantal till hvarje rote, verkställas ; eller ock att hvarje indeidt rote, sorn, med beräkning af redan tillkommen eller framdeles ågående förmedling, utgöres af mindre än 2 1/2 hemman, måtte af allmänna medel erhålla ersättning för öfverrotering efter hvarje Läns markegång; samt att, derest förslaget i andra punkten bifölles, tjenstbara soldater för de rotar, sorn genom nya regleringen blefve indragne, måtte anses skyldige antaga transport till andra rotar, i den mon ledighet inträffade och emellertid från den dag, tjenstgöringsskyldigheten upphörde, under frånträdande af öfrige löneförmoner, ålnöjas med rättigheten att bruka och begagna torpet, likväl icke längre än lill fardagen näst efter den tid, då soldaten uppnått 55 lefnadsår; 8:0 af Petter Persson från Jönköpings Län: att roteringsjemkning i »Småland måtte skyndsamt vidtagas; 9:q af Lars Olsson och Lars Johan Gezelius från Stora Kopparbergs Län: att den ojemna fördelningen af det provincen
Sällan hafva Svenska Folkets sammanträden ägt till föremål mera för Samhället vigtiga, och angelägna värf, än de, som vid denna Riksdag blifvit behandlade och afgjorde. Svenska Folkets Ombud hafva alltid ådagalagt det handlingssätt, som utvisat, att tillgifvenhet för Eders Kongl. Maj:t, vördnad för Lagarne, och en lugn men alf varlig pröfning af Fosterlandets angelägenheter, varit de tänkesätt, som lifvat hvarje Medborgare, och de grunder, som ledt öfverläggningarne. Ridderskapet och Adeln, som lika med sine Med-Ständer, efter samvete och öfvertygelse sökt uppfylla det vigtiga kall dem ålegat, har äfven derigenom sökt ådagalägga den Medborgerlighet, den värma för Fosterlandets angelägenheter, som bör vara syftemålet för Representanten i ett Constitutionelt Samhälle. — Denna Medborgerlighet, förenad med den uppriktigaste vördnad och kärlek för Eders Kongl. Maj:t, med den osvikligaste tillgifvenhet för en älskad och vördad Konunga-Ätt, och med den lifligaste tacksamhet för den omvårdnad Eders Kongl. Maj:t vid alla tillfällen gifyer för bibehålian - Den 22 December e. m' 422 det af Sveriges sällhet, ära och sjelfständighet, dessa äro de tänkesätt, hvaraf Sveriges Ridderskap och Adel äro lifvade, och hvilka tänkesätt jag i djupaste underdånighet anhåller, att inför Eders Kongl. Maj:ts Thron få nedlägga. Stormägtigste Aller-Nådigste Konung! Emottag med Nåd och välbehag uttrycken af trogne och tillgifne Undersåtares kärlek, vördnad och tacksamhet, och får jag i djupaste underdånighet försäkra, att dessa tänkesätt skola åtfölja oss till våra hembygder, der vi aldrig skola upphöra, att med varmaste lijertan och uppriktigaste önskningar åkalla Försynens välsignelser öfver en älskad Konung, ett vördadt Konungahus, och ett kärt * Fosterland. Uti Eders Kongl. Maj:ts fortfarande
Det åberopade Kongl. Brefvet omnämner ingen viss persons rätt till pioyisionens åtnjutande; men Kongl. Majit har till alla delar Nå - digst bifallit det Betänkande, som varit anledning till bemälte Kongl. Bref, och af detta högst vidlyftiga Betänkande utredes, att Lands-Kontoren verkligen ansågos böra bekomma if2 procent såsom närlagde anteckning utur de i Kongl. Kammar-Kollegii Aktuarie-Kontor förvarade handlingar bestyrka, och med kännedom hvarom Re visionen icke ansåg sig böra anmärka den afförda procenten. 2:0 Af de Förordningar, som haft till föremål att bestämma inkomster och utgifter af Landtulls-Accismedlen har Revisionen ej funnit något stöd för anmärknings utfärdande, derutinnan Hospitalet kunnat bestridas rättigheten till erhållna 8 Rdr 16 sk., hvilken summa också lärer böra anses såsom ersättning för afstådda, från fordna tider ålnjutna, vida större inkomster. Dock bar, vid granskningen af 184» års Särskilta Räkning för Södermanlands Län, anmärkning utfärdats i berörde hänseende, med utsträckt åtalan om återbäring af hvad som Under de sednaste 10 åren blifvit utbetaldt. 3:o De här förekommande summorna äro skuldbelopp, som ,bort vederbörande ersättas. Någon räkning eller qvitto finnes visserligen icke bilagd anordningen, och några sådana handlingar äro, efter Revisionens erfarenhets-rön, icke eller att anse såsom verifikationer, enär Revisionen i sådant hänseende endast har att tillse, huruvida Konungens Befallningshafvande, på sätt finnes föreskrifvet, uppgjort kostnadsförslag för byggnadernas verkställande, och alt samma förslag blifvit af Kongl. Kammar-Kollegium pröfvadt och godkändt. Närlagde Utdrag besanna denna sednare omständighet. Stockholm och Provins-Räkenskaps-Kontoret den 17 Mars 1842- A. Ortman. Anteckningar i enlighet med Äldre Kongl. Bref, etc., sorn Jörvaras hos Aktuarien i Kongl. Kammar-Kollegium. Fol. (i i 1745 års Kongl. Brefband.
Räntan för den i obligationerna förskrifna lånesumma utgår med fyra för hundra, efter år räknadt, och lillhandahålles ovilkorligen obligations-innehafvaren hvarje halft år, emot återställande af den å samma ränta utfärdade kupon; börande hvar och en obligation, vid dess utfärdande, vara försedd med dylika kuponer å halfårs-räntorna för en tiderymd af tio år; och skall samma obligation sedermera, intilldess .den varder inlöst, hvart tionde år förses med nya ränte-kuponer för enahanda tid. 5:o. Vid den upplåning, som under tiden intill nästa Riksdag varder verkställd, får någon rabatt å det kapital-belopp, derå obligationerna äro utfärdade, icke af Riksgälds-kontoret medgifvas. 6:0. Obligationerna utgifvas å 2:ne särskilda valörer, utsatta i både sedeloch silfvermynt, nemligen: å Fyrahundrafemtio Riksdaler Riksmynt eller Ettbundratolf R:dr 24 sk. i Silfver-specie; och å Niohundra Riksdaler Riksmynt eller Tvåhundratjugufem R:dr i Silfver-specie. 7:o. Till ränte-liqvider för dessa obligationer och kapitalets amortering anvisas samt uppföres å den stat, som af Rikets Ständer vid hvarje Riksdag varder för Riksgälds-kontoret utfärdad, ett årligt anslag, svarande emot fem procent å det belopp, som enligt Rikets Ständers beslut skall upplånas; hvilket anslag kommer att fortfarande och med oförminskadt belopp årligen utgå, ända till dess bela lånet blifvit i stadgad ordning återbetaldt. De i denna, likasom de i föregående 4:de och 6:te punkterna meddelade bestämmelser, angående dels räntans belopp, dels obligationernas valörer och dels förhållandet mellan stats-anslaget och låne-summan, komma endast att tillämpas i afseende på det eller de lån, som varda upptagna under den tid, Rikets Ständer förklara samma bestämmelser böra fortfara. 8:0.
Till en början har, i anledning af Utskottets förslag, det Rikets Ständer måtte, vid bestämmandet af anslag för ifrågavarande arbeten, serskildt besluta, rörande hvarje löremål, i stället att i sådant afseende, på sått Kongl. Maj:t äskat, ställa en viss rund summa lill Kongl. i\Iaj:ts disposition, inom Ridderskapet och Adeln, Preste-Slåndet samt af en del Ledamöter inom Borgare-Ståndet blifvit yrkadt: att, med afseende derpå, att hvarken Rikets Ständer eller Stats-Utskottet kunde med erforderlig säkerhet bedöma behofvet och nyttan af de ifrågasatta arbetena, eller de serskilda företagens företräde framför hvarandra, den af Kongl. Majit åskade summa af 100,000 R:lr E:co årligen bordt beviljas för fem är edler intill nästa Riksdag, hvarigenom icke allenast dryga Riksdags-kostnader, föranledde af de vidlyftiga discussionerne, blifvit besparade, ulan äfven så väl de orter, hvilka inom Representationen saknat förespråkare, kunnat komma i åtnjutande af anslag till allmänna arbeten, som ock Styrelsen blifvit i tillfälle att sälla fördelningen deraf i sammanhang med nndsåttnings-ansjalter vid inträffande missväxtår. Andre talare inom nyssbemålde Riks-Stånd hafva föreslagit, att Slånderne icke måtte ingå i detalj-bestämmelser för andra, ån större, mera allmänna och nationella företag, hvartill blifvit hänförde upprensningen af Ljusne-elf och Kodjupet, slussbyggnaden vid Forsshaga och Degeforss, upprensningen af Albrechtssund, hamn-anlåggningarne vid Linköping, Wisby och Höganäs samt Strömsholms Canal och Canalen emellan Hjelmarcn och Wenern, och att deremot de medel, som anvisades för smärre upprensningseller harnnbygg Hih. lill II. St.
N:o 25a* Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 22 Dec. iB34- Preste-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 —- — Bonde-Ståndet den 2g Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse t angående Indelningsjemkning i Blekinge. (Statsoch Oecon.-Utsk. N:o 4^) S. A. K. Uti Nådig Skrifvelse af den 18 sistl. Januarii har E, K. M. behagat öfverlemna till Rikets Ständer, att, i afseende å föreslagen jemkning uti indelningen lill båtsmanshåll emellan hemmanen inom Blekinge Län äfvensom rörande de dermed gemenskap egande frågor, med Utlåtande till Er K. M. i underdånighet inkomma. Af de till målet hörande och Rikets Ständer tillhandakomne handlingar hafva Rikets Ständer inhemtat, hurusom frågan om nödige ändringar och förbättringar i Blekinge Läns Indelnings-verk först blifvit vid 18otj års Riksmöte vackt och sedermera vid de fleste Riksdagar fortsatt. Det har dock ansetts utredt och styrkt, att antalet i,5oo Båtsmän, som, enligt Kongl. Brefvet den 1 Augusti i683 och Contractet af den 27 April i685, det åligger Blekinge Län att rusta, icke egentligen är det, som gör rustnings-besväret tryckande och en förändring deruti nödvändig, utan det olika och ojemna sätt, hvarpå rustningen af hemmanen utgöres, befunnits vara den olägenhet, som med skäl öfverklagats, och hvaruti rättelse synts vara af nöden.^ I detta afseende har blifvit upplyst: att
Allmänna Besvärsoch Bkonomi-Utskottets Betänkande N:o 131. 11 Smedbergs förslag till ändring i 4:de punkten af ofvan införda moment af ifrågavarande författning finnér Utskottet vara med rättvisa och billighet öfverensstämmande och får Utskottet således, med hufvudsaklig! godkännande af motionärens anförda skäl, tillstyrka: att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Kungörelsen den 19 Juni 1830 mätte förändras i den syftning, att, i händelse vid väckt fråga om kyrkors sammanbyggnad, delade meningar inom socknarnc uppstå, sammanbyggnad ej må ega rum, derest icke pluraliteten af de röstegandc inom hvarje socken särskildt är derom ense. Stockholm den 13 Juli 1800. Jtesert'ation s af Kyrkoherden Ternström. STOCKHOLM, tryckt hos A. L. NORMAN, 1860. Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o i32. 4 N:o 432. Ank. till Exp,-Utsk. den 28 Juli 1860, kl, 12 midd. Betänkande, i anledning af väckt motion om tillägg till och ändring i gällande förordningar om jagt och djurfång. Uti en inora Vällofliga Borgare-Ståndet vackt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Herr A. F. Boman fästat uppmärksamheten på ett, i de Norrländska provinserna brukligt, försåtligt jagtsätt, hegagnadt isynnerhet till elgfångst, hvilket, enligt motionärens förmenande, icke förtjenade att af lagstiftningen skonsammare behandlas än de gillrade skjutgevären, hvilkas användande 1808 års Jagtstadga välbetänkt vid högt ansvar förbjöde.
Men innan Marcellus öfvergår till det följande skedet af denna verksamhet säger han: » jag har på annat ställe (Politiska silhuetter 1880) såsom en allmän karaktäristik öfver Hamilton yttrat, att man trots hans stora kapacitet icke desto mindre stannar i ganska stor förlägenhet för svar å spörsmålet om, hvilka de stora frågor äro, hvilkas lösning utgör resultatet af hans långa, ytterst verksamma och lysande politiska bana ». — » Ingen storartad ef-fekt, som i historien kan skaffa sig ett varaktigt namn, knyter sig vid grefve Hamiltons namn, såsom vid friherre De Geer, frih. Gripenstedt m. fl. fastän han i begåfning och skicklighet ingalunda står efter dem och fastän tillfallen till stora handlingar i lika rikt mått stått honom öppna som dessa. » Det var en påkostande bekännelse Marcellus här afgaf, men vi skola fa se huru han senare genom en fantasma-gori sökte framställa Hamilton såsom den der » kunnat komma att intaga en ytterst framstående plats, icke blott i Sveriges historia, utan kanske i verldshistorien. » I den afgifna och här ofvan anförda bekännelsen uttalar Marcellus flera beaktansvärda sanningar, till hvilka jag senare skall återkomma; men förut måste jag upptaga mig med hvad han säger om förhandlingarna på riddarhuset 1865, det löfte Hamilton afgaf i sin reservation mot ridder-skapet och adelns beslut, och huru han höll detta löfte. Hvad Marcellus säger om förhandlingarna på riddarhuset är egentligen ett idislande af hvad han derom i förut utgifna broschyrer meddelat. Det är den gamla riksdagsordningens företräden framför den nya som han söker fastslå. Och han påstår, » att om det gjorda kunde göras ogjordt, så skulle förvisso de män, som nu i främsta ledet i tron på endrägt och offervillighet ifrade för reformens genomförande, med grefve H. i hans reservation instämma i ett enhälligt om också icke jublande: nej. » » Än mer: om ur grafven de fyra stånden kunde gräfvas upp och i deras fria val sattes att än en gång fatta beslut öfver det representationsförslag, som 1865 förelåg, så skulle tre stånds nära nog enhälliga och energiska veto möta detsamma. »
Man har visserligen mot förslaget anmärkt, att en sådan anhållan bort hafva utgått från LagUtsk:t, alldenstund den åsyftar en omarbetning af en gällande lagförfattning; ehuruväl jag i viss mån delar denna åsigt, anser jag dock alltid StatsUtskrt oförhindradt att framkomma med en sådan anhållan, i hvad den uteslutande rörer en omarbetning af ex‘ propriationslagen i och för jern vägsarbetena. Då jag sålunda icke kari finna en sådan åtgärd i ringaste mån formvidrig, och jag tror, att det icke behöfs mera än en sådan påstötning från Ständernas sida, för att åstadkomma en omarbetning af expropriationslagen i sin helhet, så vill jag åtminstone med min röst bidraga till att StatsUtsk:ts i denna punkt gjorda hemställan måtte vinna framgång. Jag anhåller således om bifall till förevtde 1 5;de g. Hr Carlheim-Gyllenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Jag anhåller att genast få förklara, att jag för min del instämmer i det af Hr von Koch gjorda yrkande. Till en början anser jag ganska tvifvelaktigt, huruvida StatsUtsk:t eger motionsrätt i en fråga som denna; äfven om jag antager, att Utskd sådan eger, anser jag ej det vore formenligt af Ständerna, att, på grnnd af en sådan från StatsUtskit gjord framställning om förändring af en nu gällande lagförfattning, genast besluta en underd. skrifvelse till K. M:t, utan anser jag, att frågan borde af StatsUtsk:t först hänskju - Den 26 April. tns iill LägUts1c:t. Huruvida det vid nuv:de ståndpunkt af riksdagen vore lagligt, det lemnar jag till Hr Gr. och Landtm, att bedöma. På grund af de stora missbruk, som vid expropriationslagens tillämpning utöfvas, anser jag visserligen att det vore af högsta vigt att densamma i väsendtlig mån omarbetas. Utom det att Staten vanligtvis vid sådana köps afslutande får sitta emellan, så vill jag fästa upmärksamlieten på en annan omständighet, hvarför jag tror den är till skada för samhället.
Innan 1862 års skolstadga utkom, hörde man en allmän klagan deröfver, att lärjungarne i Statens skolor öfveransträngdes, samt en allmän önskan, att fordringarne måtte närmare afmätas efter ynglingarnes förmåga. Just häraf framkallades den nya skolstadgan, men, i stället att lindra fordringarne, stegrades de tvärtom nu högre än någonsin; ingen nedsättning i kunskapernas qvantitet egde rum, men profven deremot gjordes strängare. Det kan väl icke nekas t. ex, att det är betydligt svårare att vid skriftliga prof endast begagna lexikon, än att, såsom förut, derjemte använda grammatika. Jag vill nästan påstå, att äfven de bland Ilrrrne, som äro väl bevandrade i lefvande språk, icke gerna, när de skola skrifva någon utförligare uppsats, afstå från att begagna sin grammatika. Det torde väl då icke heller vara för mycket hegardt, att skolgossarne få vid afläggande af skrifprof hafva tillgång till nämnde bok. Den föreslagna förändringen i skolstadgan har, enligt min tanke, äfven de största skäl för sig i afseende å mathematiska profvet. Det finnes väl ingen yngling, som har så godt minne, att han kan sammanhålla alla de olika formler, som kunna erfordras vid lösandet af elt mathematiskt problem. Utskits hemställan i andra delen af förev:de punkt anser jag likades vara välgrundad. Man vet, huru lätt en lärjunge kan förbryllas vid ett examenstillfälle, glömma en formel och således misslyckas i profvet, ehuru han för öfrigt kan hafva ganska goda mathematiska kunskaper. Men icke nog härmed; det finnes vissa naturer, för hvilka det är svårt, ja nästan omöjligt, att intränga i matliematiken, men hvilka äro utmärkt kunniga i andra ämnen, personer, som hafva verklig estetisk bildning, men icke kunna begripa den aldra enklaste aeqvation. Andra åter hafva ovanliga anlag t. ex. för naturvetenskaperna, men ringa eller inga för språk; äfven jag vågar här påminna om Linné, som ständigt underkändes i latinet, men ändock utgör Sveriges måhända största vetenskapliga prydnad.
St:rs mening, eller att Konungens Rådgifvare skola rätta sig efter det parlamentariska styrelsesättet, der deras meningar af representationen förestafvas. Detta vore ju icke annat, än återinförande af det partivälde, som vi hade under tvedrägts-tiderna, och som, för vårt land, varit så olycksbringande? R. St:r hafva frihet, att om allmänna! angelägenheter, yttra hvad de behaga samt att hos Konungen anmäla sina beslut eller önskningar. Det är dem jemväl obetagel att afslä de framställningar Konungen gör till dem. Fördenskull, och, då Konungen har lika rättighet att å Sin sida säga nej, bör man äfven låta Hans Rådgifvare vara lika obehindrade att yttra sina från R. St:rs meningar skiljaktiga tankar. Derföre att Statsmakterna betrakta någon sak på skiljaktigt sätt, få de lika litet blifva ovänner, som vi här må, af förtrytelse öfver motsägelser, blifva osams med hvarandra. Ej mindre än andra nödgas afhöra och tåla våra meningar, ej mindre måste äfven vi fördraga, att de få säga sina. Sådant är jemväl förhållandet mellan Regeringen och R. St:r. En hvar af dem får handla fritt, öfverlemnande åt samtid och efterverld att bedöma sättet. När vår Grundlag icke af Ständerna fordrar något allmänt omdömes afgifvande, utan endast att de skola yttra sig, om de anse Konungens Rådgifvare hafva underlåtit sina skyldigheter, så har icke eller Const.Utsk. annat att göra, än upgifva de bestämda fall, hvilka det finner anmärkningsvärda. Det eger derefter att, i fråga om uppenbara lag-öfverträdelser, låta instämma Konungens Rådgifvare till RiksRätt, eller ock ega R. St:r att, enl. 107:de § Reg.Ftn, yttra sig, huruvida de anse öfriga dem meddelade anmärkntr föranleda åtgärd eller icke. Jag vill fördenskull icke vidare uppehålla mig vid Hr Brincks reservation, utan lemnar henne i sitt värde, ehuru mycket derom vore att säga.
Denna Skola lemnar för närvarande utrymme för minst 80 Lärjungar; men antalet af de barn, som begagnat skolan, har vanligen ej öfverstigit 5o. Orsaken härtill bör icke fördöljas vara brist på förtroende till den publika Skolundervisningen i dess närvarande skick, hvarföre ock ett icke obetydligt antal privata Skol-inrättningar linnas inom Staden, hvarest i synnerhet alla Ståndspersoners och Embetsmäns barn njuta undervisning, lör hvilket ändamål äfven flera förenat sig om privata informatorers hållande. Icke desto mindre finnas flere andra publika Skolor, nemligen en vid Tyska Församlingen, sorn dock i sednare åren, i följd af tillfälliga förhållanden, varit nedlagd, samt inom Amiralitetet: Skepps-Gosseoch BambusSkolorna, hvarförutan Stadens Fattig vårds-inrättning underhåller en Skola,' der 80 Gossar och 4° Flickor Hjula undervisning efter Lancaster-method. För att uppmuntra Fattigvårdens Skol-barn har den här i Staden inrättade S:t Michaels-Logen anslagit tvänne belönings-jettoner i Silfver ut hvardera könet, hvilka årligen utdelas, den lista December, till dem som utmärkt sig genom llit och sedlighet. Stadens Fattigvårdsinrättning, hvars närvarande organisation härleder sig från år 1814, är en af de betydligare och kostsammare i Riket. Ben är gemensam för Stadens alla tre församlingar, har för gemensamma tillgångar inköpta hus, och kostnaderna lill denna inrättnings årliga underhåll bestå dels af bidrag från Siats-verket till belopp af 3,000 R:dr, af Amirahtets-Krigsmans-Cassan i,oco R:dr samt dels tillfälliga och dels uttaxerade ,nkomster af Stadens innevånare till omkring 11,000 R:dr Banco. Vid en l'!’ dessa sednare nyligen hållen öfverläggning rörande delta bekymmersamma ^111 Ue, bär det blifvit utredt: att endast under de.sista tio åren, från och 1832 till och med i83i, utgifterna uppgått till 121,835