Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Som skolläraren nu hade för allvar att vilja inflytta i skolan, så ville folkskolestyrelsen äfven till Rödöns och Näskotts församlimgars ompröfning hemställa huruvida det ej vore nödvändigt att låta vid skolan uppsätta ett fähus åt skollärarens ko, och i samband dermed nödigt visthus så för skolläraren som för dem hvilka hafva hushåll för sina barn i skolan, samt dessutom vedlider och hemlighets hus. Som åtskillige fattige från Näskotts socken begärt att få något understöd för sina barns hållande i skolan, så beslöts, 1:o, att bonden Olof Larsson från Tullus skulle erhålla 16 r.d. och 32 sk. riksgälds, tredjedelen af den räntan som är anslagen för fattiga barns underhåll emedan han i förskott erlagt denna summa för kyrkvaktaren Fax son Jonas, som sistledne termin besökte skolan, och som äfven förut af skolstyrelsen blifvit tillerkänd detta understöd. 2:o, skulle för kommande år inhyses Anders Olofsson från Näskott och Smedsåsen, för sin son Christian, som nu går på skolan, erhålla den ifrågavarande räntan 16 r.d. o. 32 sk. riksgälds. 3:o, vore den nu ifrågavarande räntan outtagen från något föregående år, så skulle inhysesmannen Henric Olofsson från Nordan Nälden få densamma, neml. 16 r.d. och 32 skillingar riksgälds, för att hålla ett af sina barn på skolan nästa vårtermin. Slutligen begärde bönderna Nils Nilsson i Westerkälen, Jon Olofsson från Wike, samt Carl Carlsson från Dvärsätter, att vara befriade ifrån sitt ledamotskap i folkskolestyrelsen, hvarför andra borde å allmän sockenstämma utväljas. Rödön som ofvan, in fidem O. A. Staaff t. f. pastor Ordförande i skolstyrelsen. Rödöns kyrkoarkiv, vol. K I:1, s. 173–174, ÖLA. Protocoll hållet vid allmän sockenstämma i Rödön den 16:e november 1856.
Hvad de speciella bevisen beträffar, hvilka Herr Hjerta i sin skildring uppdragit, för en förment osäkerhet i Näringarna och det ringa afseende, som Styrelsen skall hafva gjort på Rikets Ständers önskningar, rörande Handeln och Näringarna; så får jag erinra, att vårt Land är det enda, som äger den lyckan alt ej betala Consumlions-afgifter, med undanlag af Tullumgälderna, och att, ehuru Tulltaxan nu knappt innehåller 5 artiklar med högre Tull ån före i8a3, utan Taxan tvärt - Den 18 Julii e. in. 4oS om blifvit betydligen minskad, på grund af Rikets Ständers begäran om förändring af ett huridra-årigt system, hafva vi likväl sett Tull-intraderna gifva en half million mer än förut. Om detta talar för osäkerhet i Näringar, vantrefnad i Handel, eller ett ringa afseende å Styrelsens sida på Ständernas önskningar, hemställer jag åt hvar rättsinnig att bedöma. Herr Hjelta har äfven talat om Tryckfrihetens skick. Jag %) O medgifver, att det finnes en §. i vår Tryck» frihetsLag, som jag önskade icke funnes der, emedan den under ett förhatligt sken likväl är vanmägtig alt återhålla frihetens missbruk; men jag hemställer, om denna magt någonsin blifvit utöfvad lill hämmande af den sanna friheten, och om icke lättsinnigbeten hos de indragna Tidningarna utgjort bästa beviset för behofvet af ett återhåll. Hvad oredan i vårt myntväsende beträffar, så instämmer jag med Herr Hjerta, i afseende på de beklagliga följderna deraf, och jag tror, att om vi, under vår olyckliga ställning, vidtagit samma utväg, sorn andra Länder, skulle vi hafva gjort mångdubbelt större framsteg, än nu under den myntoreda, hvaruti vi oss befinna. Men jag hemställer, om icke denna oreda är en följd af Rikets Ständers eget missbruk af 72 §.
[Soldater (Kavallerister, Artillerister) Timmermän i Trumslagare(Sqvadrons, Afdelningstrumpetare) 1 Hornblåsare Vagnmakare . Här ofvan upptagne 1 Förste Brigad-Adjutant är redan i General-Stabens personal inberäknad. Se Tab. 4. Tab. N:o G. Infanteriets sammansättning till Personal och Hästar. Grader och Befattningar. Sammansättning af w 75 I Brigad-Chefer (Öfverste) I Bataljons-Chefer (Major) ] l:ste Brigad-Adjutanter (Kapten i General-Staben) Staben / 2:dre Brigad-Adjutanter (Subaltern) Officerare Liqvidations-Officerare (Kapten eller Subaltern-Officer) Förråds-Officerare (D:o l:ste Bataljons-Adjutanter (Subaltern Kompani-Chefer (Kapten) , Kapten-Löjtnanter (Subaltern) Kompanierne 4 Löjtnanter (D:o) | Under-Löjtnanter (D:o) Summa Under-Officerare, Korpraler och Soldater ! Brigad-Läkare (Kaptens rang) Bataljonsläkare (Löjtnants rang) Brigad-Auditörer (D:o) Proviant-Kommissarier (Under-Löjtnants rang) 2.-dre Bataljons-Adjutanter (Fanjunkare) Musik-Direktör (Dm) Väblar (Dm) Brigad-Trumslagare (Korpral). Hauboister (Dm) . stahpn ( Bataljons-Trumslagare (Vice Korpral) t Gevärs-Handtverkare (Korpral) Skräddare-Mästare (Dm) Skomakare-Mästare (Dm) Skräddare-Arbetare (Soldat) Skomakare-Ar “ " . Sjukvaktare N _ j Kompani-Adjutanter (Fanjunkare) 1 Korpraler . IVice Korpraler I Soldater . Kompanierne / Timmermän j Hornblåsare Här ofvan upptagne 14 Förste Brigad-Adjutanter äro redan i Generalstabens personal inberäknade.
När härtill kommer, att Staten icke mer än någon annan, eger skyldighet, att på så sätt biträda den enskilde, — vare sig kommun eller hvilken annan som helst, — att lånet skulle en längre tid, från arbetets början intill dess detsamma blefve efter fastställd plan fullbordadt, få begagnas räntefritt, så synes det mig vara en orättvisa mot Slaten, att afhända henne den obetydliga räntevinst hon åtnjuter, under den tid arbetet pågår, och intilldess detsamma fullbordas. Om t. ex. en kommun skall uppbygga en kyrka, men dertill icke eger tillräckliga medel, utan genom en motionär hos R. St. anhåller om att fä låna dem, kan det då vara med rättvisa förenligt, att R. St. skulle på flere år lemna dessa penningar, utan ränteersältning, när kommunen är pligtig alt sjelf upbygga kyrkan samt anskaffa medel på enskild låne-väg, i fall icke Staten mellankommer. Jag är öfvertygad derom, att i händelse de lån om hvilka den nu föredragna 14:de punkten handlar, icke voro förmånligare än de, som på enskild hand kunna bekommas, så skulle icke, såsom nu är förhållandet, så mångå ansökningar härom, omedelbarligen genom motioner lill R. St. inkomma, eller K. M. i ansöknings-väg blifva så mycket besvärad. På alla dessa skäl och på grund af hvad Hr Bildt anfört, får jag vördsamt tillstyrka, att ifrågavar:de punkt måtte af R. o. Ad. oförändrad antagas. 464 Den 28 Juni. Hr von Troil, Sam. Gust.: Afven jag måste uplräda emot min vän, Gr. Posse, samt förorda antagandet af Utsk:s förslag, sådant som det här blifvit föreslaget, ty jag anser för min del, att det skulle vara serdeles vådligt, att R. St. nu afvika från de grundsatser, som af föreg:de R. St. på grund af mycken öfverläggning och till förekommande af de misstag, som i dessa afseenden förut egt rnm, blifvit antagne, samt vid tillämpningen befunnits högst ändamålsenliga.
Uti en inom Preste-ståndet väckt och till Utskottet remitterad motion, hvaruti åtskilige ledamöter af detta Stånd instämt, har Professor Carlson erinrat om de stora förtjenster, som den sednast hädangångne af de rikt begåfvade skalderne, Professor Atterbom, inlagt ej mindre såsom sådan, än såsom tecknare af svenska siare och skalder, samt om den i det yttre föga afundsvärda lott att kämpa med bekymren, som ofta vore skalderne egen och äfven Atterbom under en stor del af sin lefnad varit underkastad; samt med anledning häraf och då Professor Atterbom, under sina arbeten för det allmännas väl, icke hunnit betrygga en efterlemnad dotters framtid, hemställt, att Rikets Ständer, såsom en gärd åt Atterboms minne, måtte tillägga hans dotter Hedvig Atterbom, så länge hon lefver ogift, en årlig pension af 600 R:dr R:mt. Professor Atterboms utmärkta förtjenster och inflytelserika verksamhet i flerfaldiga riktningar af Svenska litteraturen äro allmänt kända och för svenska nationen alltför dyrbara, för att icke, vid det uppgifna förhållandet att hans efterlemnade ogifta dotter är i behof af understöd, detsamma skulle af Rikets Ständer meddelas; hvarföre Utskottet i så måtto tillstyrker bifall till motionen, att Rikets Ständer måtte bevilja Hedvig Atterbom, såsom en gärd af erkänsla och aktning för hennes fader, en årlig pension af 500 R:dr R.mt, att, så länge hon lefver ogift, utgå från all männa indragnings-staten. 108:o. Jemte erinran om den Ekenmarkska familjens mångåriga bemödanden för husväfnads-industriens upplifvande och fullkomnande inom fäderneslandet, har, uti en hos Borgare-ståndet vackt, till Utskottet remitterad, motion Herr C. H.
Eger åter dylik inlösen rum efter nyssnämnde femtio års förlopp, utgår löseskillingen, utan förhöjning, till det af bemälde kommitté bestämda värde-belopp. 4:o Om, efter förloppet af de första tio åren, sedan banan blifvit för allmänt begagnande öppnad, bolagets inkomst något eller några år skulle öfverstiga sex procent af dess i och för banans anläggande och underhåll utbetalde kapital, åligger det bolaget att till staten afstå hälften af det öfver - 3>68 Iixpe Huons-Utskottels Förslag lill und. Skrifvelse, N:0 180. skjutande beloppet, intilldess staten njutit full godtgörelse för det kapital, densamma, i följd af den ingångna garantien, utbetalt. 5:o Staten eger rätt att genom ombud, som af E. K. M. i nåder utses, deltaga i granskningen af förvaltningen utaf bolagets angelägenheter. 6:0 Bolaget eger att, jemte de i E. K. M:s nådiga resolution af den 27 TNov. 1845 medgifne rättigheter, tillgodonjuta följande förmoner: a) att, utan kostnad eller årlig ersättning, erhålla upplåtelse af den för jern vägs-anläggningen erforderliga, kronan tillhöriga, jord; dock att, då fråga är 0111 boställsjord eller annan åt enskild person upplåten kronojord, ersättning derför bör af bolaget lemnäs, i enlighet med hvad gällande expropriationslag derom stadgar; b) att, för jcrnvägs-anläggningen, från kronans parker inom Örebro län, efter utsyning, kostnadsfritt erhålla nödigt, för andra ändamål icke disponeradt virke, äfvensom begagna disponibla, å kronans egor belägna kalkoch stenbrott; samt c) att åtnjuta enahanda skattefrihet, som beviljats Götha kanalbolag ock andra dylika bolag. Dock får jern vägs-bolaget icke komma i åtnjutande af de i denna punkt under a) och b) uppräknade förmoner, förr än detsamma hos E. K. M. styrkt, alt aktier för ett belopp af minst 3,240,000 r:dr blifvit tecknade, samt att deraf minst en åttondedel eller 405,000 r:dr är vorden inbetald.
Prosten Hée märker emellertid, att pipan börjar slockna och afbryter sitt anförande för att i stället ägna sina lungors hela kraft åt utvecklingen af den lilla gnistan, som ännu finns kvar i tobaken. Prosten Balthasar, som har eld för två, tager i stället till orda: – Det där, som brodern Resewitz anfört, må vara sant, men hör icke hit. Den nya förordningen är, enligt min mening, ett slag i ansiktet på prästerskapet. Det är icke första gång ett slag drabbar oss från samma hand. För öfrigt vet jag från säkraste källa, att samma förordning, som nästa söndag skall uppläsas i hertigdömena, fått ett särskildt tillägg, dels om rätt för broder att äkta afliden broders änka, dels om rätt för äktenskapsbrytare, att äkta hvarandra, om han eller hon senare genom dödsfall skulle bli ledig. – Men detta är – är verkligen förfärligt! utropar prosten Hée, som nu är säker på sin eld. – Är min broder alldeles viss om, att detta är faktiskt? – Jag har underrättelsen från konsistorialrådet Schwollmann i Schleswig, svåger till de gudlösa förordningarnas upphofsman och svärson till den vördade superintendenten i Rendsborg. Båda beklaga djupt regeringens okristlighet, och brodern Schwollmann frågar mig, hvem som tros vara dess rot och upphof. – Och hvad har min broder svarat? – Jag kunde ha sagt – Balthasar Münter talar med stort patos – att roten och upphofvet är den gamle, vördade superintendenten Struensees son, och att förordningen tydligen tillkommit för att en gång, efter konungens död, legalisera det skandalösa förhållandet mellan brodern Schwolmanns egen svåger och landets regerande drottning. Men jag ville icke lägga sten på börda. Jag anmärkte blott i enlighet med sanningen, att generalprokurator Stampe säges ha utarbetat förordningen. Dock vet jag, att de båda sista paragraferna tillagts af annan hand uppe i regeringen – hvems är icke svårt att gissa, ty mannens antipati mot sjette budet röjer honom. – Ack ja, detta är visst och sant – bekräftar Jörgen Hée. – Märklig är denne prästsons antipati mot den kyrka, hans fader tjänar och som han själf åtminstone till namnet tillhör.
Jag kan inte hjälpa det! Och så till färgen. V i nalkas j u de dunkla kulörernas säsong; men som de dunkla kulö- rerna äro många, ha modets prisdomare varit i valet och kvalet, och det mer än någonsin, berättas det. Valet har slutligen fallit på marinblått och mörkgrönt. Man nämner dessutom, ser jag i tidningarna, en färg, som kallas hanneton doré (» guldsmed »), en kraftfull, rödbrun färg. Samtidigt lär här och där röjas en lätt tendens till att återtaga den svarta kjolen. Man önskar dock ej genast det nattsvarta, utan vill för ögonblicket, såsom en öfvergång, nöja sig med en svartspräcklig nyans; isynnerhet väntar man sidenklädningar med framvåden broderad i lifliga färger rysk eller rumänisk stil. A h! politiken, mina damer! Att den kunde få någon frändskap med modet, det anade jag aldrig, men nu försäkrar man mig, att den moskovitiska stilen kommer att göra sitt triumftåg genom modevärlden. * För toaletten inomhus talas det om ryska blusar med brokiga broderier och kjol i ljusare färg. Vid sidan däraf kommer jaquetten att bibehållas bland unga damer och flickor, den vida, veckade jaquetten med Medicis-krage och kring lifvet sammanhållen af ett bälte eller rättare en gördel. Ty läderbältet kommer bort och skall ersättas af en bandeller sammetsgördel, antingen med metallspännen eller helt enkelt med en knut vid sidan å la japonaise. (I förbigående sagdt är det ej längre modernt att i bältet bära en hel arsenal af småartiklar, såsom puderask, portemonnä, blyertspenna, odörflaskor och Gud vete hvad.) Hvad Medicis-kragen beträffar, spår man dock dess afskaffande för » oåterkalleligen sista gången ». Om jag så tillägger, att den såsom död och begrafven ansedda boan, den yfviga fjä- derboan med all säkerhet torde återkomma i vinter, att handskarne bli ljusa och strumporna svarta, att pantalonger och korsett liksom hittills bli i färger, samt att luggen — ni måtte väl aldrig bära lugg ännu?
Det är måhända ej utan en oangenäm kangla man det ena ögonblicket hör af samma personer omtalas majoritetsmassor, verkande på Ståndets och Ständerlies beslut, med en art af skugga kastad derpå, och deremot vid andra tillfällen, då dessa beslut öfverensstämt med deras egna önskningar, lior för dem fordras en ovilkorlig eftergifvenhet, äfven då Grundlagen medgifvit Regeringen veto. Jag skall nu öfvergå till saken, och får först förklara, altför - Den io Augusti f. m. slaget står så ofullständigt och omotiveradt, utan sammanhang med de båda olika principer, som här kunna komma i fråga, att jag ej kan annat än äfven häri finna ett skäl Lill afslag. Antingen skall man lägga till grund, att, för att deltaga i beslutet, man måste öfvervara discussionen, eller ock att det är tillräckligt att tillhöra den beslutande Corpsen. Förslaget är ej lämpadfc efter den grundsatsen, att man bör hafva öfvervarit discussionen. Da borde der hafva stått, att LandtMarskalken, vid företagande af hvarje mål, skulle låta göra upprop af Ridderskapet och Adeln, samt att endast de då närvarande skulle fa deltaga i beslutet. Jag hemställer, med hvilken större rätt, och med huru mycken mera upplysning, N:o 23o2, utan att hafva öfvervarat discussionen, hör deltaga i beslutet, än N:o i bland Grefvarne, endast derföre, att den förre lättare kan hinna till voteringen. Denna ofullständighet i grundsats för det föreslagna lagbudet skulle kunna låta uppstå den tanka, att man mindre afselt verkningarne af en discussion, änden förändring i majoritet och minoritet, som kunde blifva en följd af förslagets antagande. Jag öfvergår nu till principen, om mail bör behöfva öfvervara discussionen, för att deltaga i beslutet. Det kan jag ej anse rätt, då de förslag vi få från Utskotten, utdelas Lill Ståndets Ledamöter, och då man har fullt tillfälle att taga kännedom af ämnet, Den 10 Augusti f. m. samt bland oss éit sådan mängd personer finnas, som ej kan öfvervara discussionerne.
S. D. Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets förnyade Utlåtande af den 2 i denne Månad, i anledning af gjorde Anmärkningar vid Utskottets Betänkande, rörande yrkad befrielse från skyldigheten att afskala barken å utsynta Ekar, blifvit uppläst, beslöt Bonde-Ståndet, som vidhöll sitt redan förut till Utskottets första Betänkande lemnade bifall, att detta Utlåtande skulle läggas till liandlingarne. S. D. När Banko-Utskottets sedan sista Flej num på bordet hvilande, under den 22 i denne månad afgifne Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande af en ny fond för Sillfiskare, nu åter föredrogs;- blef detsamma återremitteradt till bemälte Utskott, för att öfver de inom Bonde-Ståndet emot samma Betänkande gjorde anmärkningar med förnyadt Utlåtande inkomma. S. D. Constitutions-Utskottets insände Memorial af den 24 i denne månad, innefattande tillstyrkande af ändring uti åtskillige Urundlagarnes §. §. i hvad angår föreskriften om en Vo. terings-Sedels afiägginde; blef uppläst och, då det derefter lemnacjes utan anmärkning, lagdt på bordet till nasta Riksdag. Den Prot. Ut Jr. d. 2 Maji 1818. Den a Maji 1818- Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D.
W>d utbrytande kng ökas DiwisionsStaberne eiler behofwct, hwilka genom bet ott de förut wunnit stadga, icke komma att utgöra wanffapliga nwtzor, hwjl Jag magar ännu hoppas att Armeen kommer att Kkas antingen genom ukstrifning, rjenstförhällen Wargering, etter warsning: hwilkekdera som ster, sä fördlifmer anförda indelning af z Bataljoner per Regemente alltid pasiande och någorlunda öswerensstämmande med Lfiver, och U,iderbe>älet inom Negementerna. Den ic> Januari!. 627' hwilkas heterogena delar äga hwarken enhet t principen eller skicklighet i utlärandet; denna del af ^ensten tyckes hos vtz ännu wara i sin linda, och är sä mycket wigligare att upparbeta, som en god GeneralStab är själen i e» Arme, föreningspunkten till hetz styrelfegöremäl, och dxiffjädcrn till detz röreljer. DiwistonsStaben utgöres af: i:o
Genom de i min förra underdåniga berättelse omförmäldte ifrån England inköpte hästkreatur af fullblodsracen, en hingst och fem stoén, har Stuteriet nu vunnit den förkofran, att det äger 23 fullblodshästar och 54 halfblodsliästar; och det är egentligen denna race, hvarpå hästafvelns förädling beror, ty den har gifna naturliga företräden framför de öfriga racerne, i anseende till benoch kroppsbyggnadens styrka och dimensioner. Några af Länets ståndspersoner hafva begagnat fullblodshingstar till förbättring af deras hästafvel och bland allmogen visar sig allt mera större benägenhet, att till parning med stoén begagna halfblodshingstar, än beskällare af andra racer, hvarigenom äfven allmogens hästafvel ofelbart skall snarare blifva förbättrad, i synnerhet om fölen fodrades med hafra under deras uppväxande år och ej begagnades till arbete förr än de voro utbildade och minst 4 år gamla. För bedömande af Stuteriets vunna förbättring är en säker måttstock till hands, om man jemförer de olika priserna för Stuteriets hästar, som förr betalats och nn erhållas vid de årliga hästauktionerna på Strömsholm. År 1826 uppgick försäljningssumman vid Stuteriets hästauktion för 40 stycken försålda hästar till 1,225 R:dr 23 sk. Banko, men vid sista hästauktionen derstädes, då endast 16 Stuteriets hästar försåldes, uppgick auktionssumman för dem till 2,672 R:dr J6 sk. Banko. R:dr 30 sk. 7 r:st., - J _ • , 22 liar sålanda, efter denna beräkning, priset på de ibland Stuteriets hästar, som försäljas, stigit till 167 R:dr 1 sk.
Jag ber blott att få nämna ett enda af dessa skäl, nemi. att jag anser förslaget vara för tidigt framlagdt, enär den institution, hvarpå första kammaren grundar sig, ännu är allt för ny och ej hunnit förvärfva sig tillräckliga sympatier bland folket. Detta förhållande har blifvit framhållet utaf Gr. af Ugglas, och jag instämmer deruti med honum, men jag kommer till ett annat resultat än han; jag anser nemi. denna omständighet så vigtig, att den bör förhindra förslagets antagande. Förslagets förfäktare hafva anfört ganska mycket; mig synes dock, att de mera söka öfvertala än öfverbevisa oss. Bland de af dem anförda skäl förekommer äfven, att Adeln skulle genom förslagets förkastande komma i ett spändt förhållande till sina medborgare. Men detta är ett helt och hållet personligt skäl, och sådana får ej utöfva något inflytande på en så allmänt vigtig fråga, sorn den förevarande. Man anför vidare, att förslagets förkastande skulle komma att medföra en stark oro i landet. Att så skulle ske, vill jag icke bestrida, men i så fall ligger skulden hos dem, som äro så ifriga anhängare af förslaget, att de icke kunna styra sin längtan och otålighet. Skulle fruktan för en sådan oro vara ett skäl för förslagets antagande, tror jag att det skulle leda till ett dåligt resultat; och jag är fullt iifvertygad, att vår Regering icke vill, att vi på denna väg skola framgå till målet. Man säger äfven, att R. o. Ad., genom att afstå från sina rättigheter, skulle skrifva det vackraste bladet i sin historia. Men framtiden skrifver sjelf sin historia, och blir denna ej så vacker, ligger felet hos dem, som nu icke haft tillräcklig försigtighet. Då jag emellertid är fullt öfvertygad, att intet förslag tili representationens ombildning kan hafva framgång, såvida det icke är understödt af Regeringen, tror jag, att om R. o. Ad. nu afslår förslaget, bereder den tillfälle för Regeringen, att ånyo taga detsamma i skärskådande och framlägga det i modifierad form, och det är i förhoppning härpå som jag röstar nej. Hr Tornerhjelm, Rudolf:
Besv - och Ekon.-Utskottens Betänkande, N.o 16• 3 borgs Län från längre tid tillbaka förunnade rättighet att utöfva gårdfarihandel matte helt och hållet upphäfvas, och än — att, då invånarne från nämnde landsort icke syntes mera än hvarje annan medborgare böra formenas att, huru och på hvad sätt de för sig funno formenlig.*, afyttra egne producter och t. Iverk,ungar, - sådane åtgärder likväl måtte vidtagas som kunde finnas nödige till förekommande af de missbruk, vid eårdfaribandelns utöfvande som kunde ega rum, så att endast det lofliga deraf komme att qvarstå, Kongl. Maj.-t, för beredande af nödige controller i afseende pa utolningen af ifrågavarande handelsfrihet, tid efter annan meddehtt serskilde JNadiga stadganden genom följande författningar, nemligenKongl. Kungörelsen den 6 Maj 1830 Kongl.