Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I fråga om anläggningen af ofvanberörda bibanor hafva uti särskilda inom Riks-Stånden väckta motioner följande yrkanden blifvit framställda, nemligen: hos Ridder skåpet och Adeln: af Herr von Troil. S. G., (motion N:o 47), att Rikets Ständer, för anläggningen af en, till begagnande med ångkrall afsedd, jernväg från Helsingborg öfver Eslöf till Ystad med sidobana till Landskrona, måtte bevilja en summa, uppgående till två tredjedelar af den derför beräknade kostnad, i enlighet med Majoren Adelskölds för Helsingborg-Landskrona-Eslöf-banorna och Kapitenen Fryckholms för Ystad-Eslöfbanan uppgjorda förslager, eller ock enligt andra grunder, som Rikets Ständer kunna finna lämpligt att för byggnaden fastställa, samt alt denna summa, derest den icke kunde utan återbetatningsskyldighet erhållas, hvarom motionären i första rummet anhållit, måtte, på sätt för Fahlu-Gefle-jernvägen bestämdes, få innehafvas utan ränta och kapital—afbetaluing under den för arbetets utförande afsedda tid, efter hvars förlopp skulle å hela den erhållna summan inom slutet af hvarje år inbetalas tre procent, hvaraf, för hvad af länet dessförinnan icke godtgjorts, borde beräknas två procent årlig ränta, och återstoden utgöra kapital—afbetalning; börande särskildt bestämmas huru mycket af den sålunda beviljade summan lillkomme HelsingborgLandskrona-Eslöf-banorna, och särskildt huru myckel belöpte sig på Ystad-Eslöfbanan; inom Borgar e-Sldndel: af Herr S. Trägårdh (motion N:o 101), alt Rikets Ständer, för anläggning af en, till begagnande med ångkraft afsedd, jernväg från Eslöf lill Ystad, måtte såsom anslag bevilja en summa, uppgående tili två tredjedelar af den derför beräknade kostnad, i enlighet med Kapitenen Fryckholms uppgjorda förslag, eller ock enligt de andra grunder, Rikets Ständer kunna finna lämpligt att för byggnaden fastställa; af Herr F. Rooth (motion N:o 128), att Rikets
En sådan öfverproduktion upkomroer, då man antager att den ej är med flit åstadkommen, naturl. deraf, att varan i sista stund gifvetmera än man från början beräknat, och är således en ren skänk till bränvinsbrännaren, hvarföre han gerna kan betala derför. Jag anhåller derföre om afslag å den af Utsk;t föreslagna redaktionen af mom. 1 i denna §, samt om bibehållande af motsvarande mom. i den gamla förordn. Hr Hjärne: Vid 1854 års Riksd. insattes i förordntn ett sådant stadgande, som Utsk:t nu föreslagit. Man ansåg då, på de af Gr. af Ugglas anförda skäl, att, då tillverkaren icke kunde på förhand beräkna hur mycket som kunde afverkas i månaden, han skulle ega rätt att utan förökning i skatt tillverka l/lu utöfver det anmidda beloppet. Men erfarenheten visade att sådant medförde 2 stora olägenheter, den ena att stadgandet missförstods nästan öfverallt i hela riket, såväl af tillverkare och kontrollörer som af Konungens Beflnde, och vid tillämpningen förorsakade mycket trassel; den andra att, då det i allmänhet är föreskrifvet att afgiften skall erläggas i förskott, det ifrågav:de stadgandet innebar en möjlighet att eludera denna föreskrift. Vid sisth Riksdag ändrade R. St-.r också på dessa skäl förev:de g i förordn. till den lydelse, som densamma nu har och hvilken jag anhåller måtte bibehållas, då inga nya förhållanden tillkommit, som kunna göra en förändring nödig. Frih. Sprengtporten: Då man förut åberopat en större fri - / 46*2 Den 28 Mars e. m. het i handteringen såsom ett skäl för de beslut, E. o. Ad. hittills fattat i afs:de å denna stadga, kan jag icke inse hvarföre man ej skulle medgifva producenten en sådan utsträckning, som Utsk:t här föreslagit, då lör det törsta han sjelf deraf kan skörda fördel, och för det andra Staten icke derigenom går i mistning af någon inkomst. Jag anhåller således om bifall till Utskrts förslag. Gr. Liljencrants: Det förefaller mig i sanning svårt att utfundera någon grund, hvarföre Utsk:t här föreslagit denna förändring.
Det är du som förtörnat honom, det är du som kastar mig i hans vredes eld Förbannad vare den stund jag födde dig! (Dör.) OLOF. Moder! Moder! (Han tar hennes hand.) Hon är död! Utan förlåtelse! O om din själ ännu dväljes i detta rum, se ned till din son, jag vill göra din vilja, hvad som är dig heligt skall vara heligt för mig! (Han tänder de stora vaxljusen, MÄSTER OLOF - som munkarne lemnat, och ställer kring sängen.) Du ljusen som lysa dig på färden, (han sätter en palm i hennes hand,) och med fridens palm skall du glömma den sista kampen med det jordiska! O moder, om du ser mig, skall du förlåta mig! Solen har börjat stiga och lyser med rödaktigt sken på gardinerna. OLOF (springer upp). skall få de vigda Morgonsol, du bleker mina ljus! Du är kärleksfullare än jag! LARS (träder sakta in förvånad). (Han går till fönstret och öppnar det.) Olof! OLOF (tar honom i famn). Broder! Det är slut! LARS (går fram till sängen, faller på knä, stiger upp.) Hon är död! (Gör en tyst bön.) Du var ensam här! OLOF. Det var du som släppte in munkarne! LARS. Du dref ut dem! OLOF. Ja, det hade varit ditt göra! LARS. Hon förlät dig? OLOF. Hon dog med förbannelse! (Paus.) LARS (pekar på ljusen). Hvem har ställt till de der ceremonierna! (Paus.) MÄSTER OLOF 139 - OLOF (retad och skamsen). Jag var svag ett ögonblick! LARS. Du är ändå menniska! Tack för det! OLOF. Hånar du min svaghet! LARS. Jag prisar den! OLOF. Jag förbannar den! Gud i himmelen har jag inte rätt! LARS. Du har orätt! CHRISTINA (som kommit in). Du har för mycket rätt! OLOF. Christina! Hvad hade du här att göra! CHRISTINA. Det var så tyst och ensamt der hemma! OLOF.
Vill ni ge mig er adress? FRU HALL (lemnar ett visitkort). mig, om jag ber er om en liten tjenst. BERTHA. Goda fru Alberg! Ni blir väl icke ledsen på nast skrifva till sekreteraren... Ni kan lita på mig fullkomligt. Jag ska ge FRU HALL. sekreteraren svarat, har jag och mina fattiga barn kanske blifvit kastade på gatan. Goda fru Ålund, ni kan väl inte låna mig, en obetydlighet, vänta nu bara! en småsak, på en tjugo francs. BERTHA. Ack ja, ni är så oändligt god, men innan min man som försörjer mig tillsvidare, och jag får nog veta af det. Det är bittert att äta nådebröd dra dagar för mig också! när man är ung, men det kanske kan komma an Nej, min fru, jag har inga pengar. Det är FÖRSTA AKTEN FRU HALL. mig, då är jag en förlorad menska. Hjelp mig för himlens skull! Ack kära, goda fru Alberg, ni får inte neka BERTHA. Är er nöd stor och allvarsam? FRU HALL. Och det frågar ni! BERTHA. foniern). Ni ska få dessa pengar till låns! (Hon går till chifTjugo, fyrtio, sextio, åttio! Fattas tjugo. Frukosten! Hvar har jag gjort af dem? Hm! (Skrifver i hushållsboken). Se der! Färg: tjugo; diverse: tjugo, FRU HALL. Tack goda fru Ålund, tack kära frun! BERTHA. dag. Farväl och lita på mig! Se så, nu har jag icke tid med er längre i FRU HALL (osäker.) Vänta lite bara! BERTHA. Nej, nu måste ni gå! FRU HALL. Ja det var detsamma! (Går). Vänta lite! Hvad var det jag skulle säga? KAMRATERNA ELFTE SCENEN. BERTHA ensam. Strax derpå AXEL. BERTHA. det gröna brefvet i sin ficka när hon hör honom komma). BEETHA (stoppar Redan gjordt! Nå träffade du henne honom. AXEL. det var så mycket bättre det. Jag gratulerar dig Bertha! Din tafla är redan antagen! BERTHA.
En kommunikationsled genom anläggande af slussar vid ofvanangifna sammanhindningspunkter mellan sjöarne vore således, vid nu antydda förhållanden, af utomordentlig vigt såväl för det derpå helt och hållet vanlottade Dalsland, hvars befolkning numera uppginge till omkring 75,000 innevånare, som äfven för Nordmarks härad, der folknummern öfverstege 20,000; och den förbindelse, som sålunda vunnes med alla de till Wenern angränsande provinser och vestkustens förnämsta exportort Göteborg, skulle dessutom lända till gagn icke ensamt tor Dalsland och Wermland samt öfrige nyssnämnde provinser, utan för hela landet, genom det ökade antalet och beloppet af för rikets exporthandel användbara artiklar och förminskande af transportkostnaden för dem. Ännu större och ur stats - 36 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 141, ekonomisk samt jemväl politisk synpunkt vigtigare skulle företaget blifva genom sambandet med en i Norrige ifrågasatt och till en del redan påbörjad kanal-led från Fredrikshall genom sjöarne Arevandet och Aspern till ofvan omförmälda gränsesjö Stora Lee.
M:ts lVääiga färanstaltanäe, genom äess vek Likets ZtatsLvntor äro vordne beredde, pä sätt som närmare inkämtas ak äe uppgifter i ämnet kvilka influtit uti Högloft. 8tatsock LancoLItskottens viä 182Z ars Liksäag, i kraga sk enakanäa beskalsenket akgikns Lltlatanäe. (Lik. till L. 8t:rs krut., 6 8aml., l L., pag. 9^, ,oZ.)
Storamirals-embetets 3:dje afdelning äger vaka deröfver. Men jag hemställer till eder, mine herrar! hvad garantier den, som i framtiden kunde finna sig förorättad af detta bolag, skulle kunna finna hos en ord för. eiler hos Stor-amiralsembetets 3:dje afdelning? Jag har åtminstone sjelf en beklaglig erfarenhet utaf, huru ringa garantier man äger, då man vill söka rättelse uti hvad 3:dje afdelntn af Stor-amiralsembetet låter passera eller sjelf vidtager uti sina ernbets manna-åligganden. — Jag har väl hört H. Ex. Hr Gr. Lö wenhjelm förklara, att han är provisorisk ordförtde. Jag skulle kanske vara på sätt och vis för min del belåten, om lian vore ständig ordför.; men då jag nu hört med smärta, att äfven han är en ibland de ''tills vidare,’’ eller provisoriske; så upphör ju naturligtvis hans befattning, då han öfvergår till sin utrikes post. 1 denna stund vet jag icke, och knappt nog allmänheten, hvem som är den verklige ordform. Offentligen har det åtminstone icke varit gjordt bekant, lika litet som bolagets personliga incarnation. Således uppstår det märkliga förhållandet, mine herrar! alt en million af statsmedlen användas för ett bolag, som deraf sköldar vinsten, utan något motsvar. ansvar för användandet. Hr Hjerta har före mig upplyst en stor del af förhållandena i denna sak, så att jag anser mig härmed kunna sluta milt svar på den nämnde föredragandens temnade försvar för sig och de rådgifvare som öfvervarit beslutet. Uti ett annat ärende har samme föredragande jemväl varit delaktig. Det rörer dispositionen af afkastningen af de s. k. Filenska medlen. Hans försvar för denna åtgärd har jag antecknat. Det lyder så här: ”Det obestämda i stiftnin”gens uttryck gifver full frihet i afseende på sättet , huru ”ränte-afkastningen må användas till underhåll för civila ”embetsmän.’'’ Jag anser mig icke behöfva några eommentarier öfver detta uttryck.
Sedan hon lemnat sin fasta anställning vid Helsingfors ' svenska teater, tillhörde hon ett par, tre år Wilhelm Amans sällskap, som spelade i Kristiania och Göteborg, och har sedan ingången af sitt andra giftermål tillhört privatlifvet, dock flere gånger gifvande gästroller: år 1875, som ofvan nämndes i Helsingfors, 1879 å Nya teatern i Stockholm, 1880 ånyo i Helsingfors, 1883 å dels ofvan nämnda Nya teater, dels i Helsingborg (å bägge ställena såsom Fru Alving i Ibsens » Gengångare » och i förening med Lindbergska sällskapet), vintern 1886 i Stora teatern i Göteborg (där hon spelade bl. a. » Fru Inger till Östråt » och Tora Edlin i Alfhild Agrells » Ensam »), 1887 återigen å Nya teatern i Stockholm, där hon kreerade Arrias roll i Wilbrandts storartade skådespel » Arria och Messalina », samt nu senast, hösten 1891 dels i Kristiania (fru Alving), dels Göte' borg (drottningen i » Hamlet »). Hedvig Winterhjelm är en af Nordens storheter inom den sceniska konsten. Hon är — såsom en kritiker om henne anmärkt — en verklig konstnärsande, en sådan, hvarförutan både begåfning och arbete icke mycket förmå, en sådan, som, när hon uppträder, gör sig gällande under alla tider och förhållanden. Denna konstnärsande visar sig hos konstnären däri, att han fullständigt går upp i sin roll, lefver och känner i den. Det är också i grunden denna ande, som skänker stämman dess vexlande uttryck, rörelserna deras plastik, ansiktet dess mimik och blicken denna magnetiska kraft, som oemotståndligt fängslar hjärtan. Hon har ock i sina senaste sceniska uppgifter, t. ex. i Arria och fru Inger, på ett mästerligt sätt förmått till ett harmoniskt helt sammansluta det bästa i spelsättet från hennes första sceniska period och det bästa i den sceniska smakriktning, som i vår mera realistiska tid är rådande. Flere gånger har vår konstnärinna företagit studieresor, till Paris, Köbenhavn, Berlin, Dresden, Wien och S:t Petersburg.
J sådant fall, mine Hrr, hurudan ledning finge väl BondeSt. ?» Så långt den nu saknade Riksdagsmannen. Detta anförande är visserligen längre, men jag vågar icke trötta K. o. Ad. med vidare upläsande, ej heller återuprepande af de skäl jag då anförde, och hvilka jag nu v idb I i Iver, bestående egentligen deri, att Konungamakten icke bör beröfvas sine rättigheter, och hvilka ära lika i alla Stånden. Det är väl sannt att inom de 3 andra Slånden tillsättes icke Sekretrn af Konungen, men de personer, som äro Ordfrde inom dessa Stånd äro i besittning af håle Sekretess egenskaper och skicklighet alt föra ordet. Vi hafva en Landtm, som är Landsh. och som således måste vara vand att läsa och förstå sådana författningar, som i hans Landshöfdingedöme kan komma att tillämpas. Vi hafva en Erkebiskop, som i Consistorium också måste hafva inhemtat någon vana i författningars upfattning och tillämpning. Vi hafva inom BorgareSt, en Ordf:de som är Borgmästare och som således måste vara lagfaren utom det att inom dessa 3-'ne Stånd sådan kunskap och erfarenhet som finnes hos deras Ordf:der också äro att tillgå hos ledamöterne. Men huru är det inom BondeSt.? Kan någon sådan lag och statskunskap eller erfarenhet i författningars tillämpning förutsättas hos dess Ordfde eller biand dess ledamöter? Nej! och jag vågar derföre också vidblifva att tillsättande af Ordkde och Sekret, derstädes motsvarar ungefär utnämnandet af endast Ordf:de i de andra Stånden De armar som 1800 års grundlagstifiare lemnade åt Styrelsen inom alla de 4 RiksStånden bör, enligt min tanke, bibehållas och den enda tillgång Konungen på detta sätt eger att inom RiksSt:n uprätthålla Sin värdighet och grundlagurnes helgd, bör man icke missunna Honom' och oss.
Jag anser således, att detta ringa anslag är ganska väl användt, då det ställes till vetenskapens tjenst. Då nu öfverläggningen ansågs vara fulländad framställde H r Gr. o. Landtm., att StatsUtsk. uti förevande punkt afstyrkt anvisande af det utaf K. M. äskade anslag af 3000 r:dr till lika fördelning åt universiteten, för att der disponeras till docent-stipendier; hvarjemte Hr Landtm, hemställde om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas yrkande, bifölle StatsUtskrs utlåt, i denna del. Denna propos. besvarades med starka nej blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla det af K. M. äskade anslag till docent-stipendier, samt då härvid ropades starka ja, blandade med åtskilliga nej, förklarade det han trott sig finna att ja öfverröstat nej. Då härefter förekom hvad Utsk. i serskilda punkter yttrat i fråga om 21 punkten af betänk. N:o 124, ronde elementarläroverken, anmälde sig och yttrade Hr Tersmeden: Jag hemställer ödmjukast huruvida ej, sedan R. o. Ad. fattat sitt beslut rör:de första och andra mom. af denna punkt (hvilka röra skolafgifterna och anslaget af de 90,000 r:dr), diskussionen må sedermera få sträcka sig lill alla de öfriga momme pä en gång; hvar och en likväl obetaget, att, om han så finner för godt, begära beslut öfver hvarje mom. serskildt. Hr von Hartmansdorff: Jag tror, att det för redigheten vid föredragningen vore nödvändigt, att följa StatsUtsk:s sednare betänk. ; emedan Utsk. här uppgifver hvilka punkter som blifvit af Stånden bifallna eller återremitterade, och hvilka som följaktligen ännu äro öppna för öfverläggning eller ej. Kommer man till någon serskild punkt, från hvilken någon ledamot finner anledning att sträcka öfverläggningen jemväl till en annan, så blir ju tillfälle att då tala derom, utan att man på förhand binder öfverläggningen.
Hennes lidandeii äro fortfarande svara, dock kan hoii nunieri bara deni bättre an förr. För f c r a t sedaii $ck hvarje niedleiii af sjukföreningen hennes fotografi i liggande stallning; nu har hon kunnat inom densamma utdela en annan, soni franistaller henne staende bredvid sin Auguste; blda se rtr81ancle ut. gr i883 berattar hon i ett sänrlebref, hur hon p13gnde arbeta för föreningen - fran kl. 8 till i z p9 förmiddagen; under dagens tysta och nattens sömnlösa timmar samlade hon deremot ämnen för sina skriftlica med. delanden. Den tid, hon betecknar som dagens tysta tinin&amp;, 1 % hon i mörker. med en v9t duk utbredd ö k e r ansiatet för att lindra p19gorna; s9. plägade hon tillbringa sina efterinadagar. Hcnnes meddelanden. Iivilka nH detta sätt utarbetades, besta - oafsedt dc s m i böcker hon &amp; vit ut i förtroliga bref till ~Leidenschrestern~. samt i sändebref, hvilka tryck: is och utsändas till alla medlcminarne af sjukföreningen fyra g h g e r om Sret, med tillhjelp d dem hon kallar sina troma kolnortörer. Af dessa sändebref f9r nnin ett begrepp .. om ~ h r z t i n e s o~anliga fönnaga att satia sig in i alla n~edlemmarnes olika förh9llanden och nröfninear. I den varma medkänslan för andras lidanden, tyckes ' hon sielf finna den bästa lindring i sina pl9gor. Glädjande är emellertid att i december 1884 höra Christine säga:; Blir jag stel, kall och dÖdshOtt d att skrifva. hrilket händt mig under de sista nihaderna, s9 lifvas och stärkes jag p % nytt genom en promenad i rummet.
– Hvad har händt? fortfor den unge Skytte. – Jag fruktar, att allt detta är en feberdröm ... – Var lugn! Ni har den fullkomligaste verklighet omkring er, sade Drake. – Och jag är fri ... – Ni har både fängelset och samhället bakom er. – Och de äro fria alla? – Jag försäkrar er, att vi ej hunno göra ett urval bland de ädla perlor, som hade fängelsets murar till infattning, inföll andre löjtnanten. – Vi lossade på infattningen, och perlorna rullade åt alla håll ... en tillochmed ned i denhär båten, och den perlan är ni. För Fan, ni bär ett förnämare namn än vanliga kronoarrestanter. Skytte ... heter ni så? – Tyst med ert dumma skämt! utbrast Drake. – Skytte, uppskjut edra frågor! Här är icke platsen att besvara dem. Ni skall tids nog bli upplyst om hvad som tilldragit sig ... Gossar, fortfor Drake, – hållen edra vapen i ordning! Vi hafva båtar i kölvattnet, och det är svårt att säga, om det är vänner eller fiender. Drake ropade an den närmaste. Det svarades derifrån med den åt hans folk utdelade lösen. Samma lösen gick från båt till båt, och man öfvertygade sig snart, att man hade idel vänner omkring sig. Den lilla eskadern slöt sig tillsammans, och rodden fortgick. Man passerade förbi ett större fartyg, hvars former doldes af mörkret. Båtarne ropades an från detsamma, men intet svar erhölls. Det var Algernon Sidney. Briggen Scylla hade föregående dag lättat ankar och bogserats ut under Vermdön, der den nu låg, färdig att hvarje ögonblick sticka ut i hafvet. Vinden hade sedan dess kastat om: saltsjöns yta krusades nu af en frisk vestlig bris. Ombord å Scylla hade qvarlemnats några få man under Ruys’ befäl. Efter en oafbruten rodd anlände Drakes båtar till briggen. Signaler utbyttes, båtarne lade till, Drake skyndade upp på däck, och Ruys nedlade i bosättningens närvaro sitt befäl i hans händer.
Herr Printzensköld» första anmärkning synes mig vara af den vigt, att den förtjena»’1 att tagas i betraktande, och får jag derföre vördsammeligen anhålla, att vi derå kunde få proposition. Hans Excel lenea Herr Grefven och Band t Marskalken hemställde, om Ridder» skapet och Adeln behagade godkänna 34 §* med den af Herr Printzensköld dervid fö» reslagne förändring, att i stället för orden; ■'Sedan voterings» eller val-uppropet är slu* ”tadtborde införas följande: Sedan vo» teringseller val-uppropen äro slutade. Bifölls. §. 35. Med val af Fullmägtige uti Rikets Ständers Bank och RiksgäldsContoir, samt förordnande af Revisorer till de i Riksdagsordningen anbefaldte gransknings för rättningar, förf ares pä sätt SS' 66, 6j, 68, 6g och jo af Riksdagsordningen föreskrifva. Fullmägtige och Revisorer taga sina säten efter de Ätters ordning pä Riddarhuset, hvilka de tillhöra. Denna §. blef, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, af Ridderskapet och Adeln bifallen. sa Den 10 Augusti f. m. §. 36. Riddar hiisUtskottet består af tolf Leda-, möter. Inför detta Utskott skola Ledamöter af Ridder skåpet och Adeln, hvilka efter de tv ewie första anteckningarne vid Riksdagen sig infinna, styrka deras behörighet till säte och stämma, och utbekomma polletter. Detta Utskott tillkommer att öfverse Riddarhussamt Adliga JungfruStifts Arendernes förvaltning sedan förra Riksdagen, revidera Riddar har Cassan och Adliga CadettSkolef onden, såsom ock alla öfriga under Directionens styrelse ställde Cassör, Donationer och Legater; börandes öfver allt detta, samt öfver Riddarhus
S änbamål att bereba foltffolelärare en behöflig förbättring i beråd aflöning, l)ar Äongl. 3Jlaj:t funnit gobt att, meb bifall titt beröm af Uliletd 0täitber gjorb nnberbånig framftättning, åt i od) 2 mom. af 4 § i gätlanbe folfffoleftabga, fåbane befia begge mom. Ipba, bet förra i nåbiga fnngörelfen ben 16 Slooember 1854 od) bet febnare t nåbiga fungörelfen ben 29 ©eptember 4853, gifioa ben föränbrabe Ipbelfe, beld att för ffottärare, Ijmtlfend tjenftgöring fortgår ittöfioer åtta månaber af året, lönen bör för Ifroarje ö finer [fjutanbe månab öfaö meb ttoå tunnor fpanmål, beld ocf att, ber lofala etter anbra förljåttanben förs t)inbra att åt folljloleläraren lemna fomntarbete od) tointerfober för en fo, erfättning berför flad titt Ijonom utgörad meb fem t ftättet för ttuå tunnor fpanmål. 35å be uppgifter angående follunberioidningen, gnilla årligen fiola, i öfioerendftämmelfe meb nåbiga cirfulärbreftoet ben 9 Slpril 1847, 115 116 Serättelfe om h^ab i 9liket och befé af ffolflprelfetna titt toeberbötanbe domkapitel aflentnaé, icke, enligt bet genom famina cirkulärbref föreffrifna formulär, egt beit futtfiänbigljet, font titt fbljb af föränbrabe förhållaitben befunnits mara af nöbeit, ^ar Äongl.
Om då, såsom jag förmodar, den remiss, som lian begärt å sin motion, bIifver afslagen, så återstår det för K. o. Ad., efter mitt förmenande, att med ogillande förkasta denna motion. Jag skulle tro, att de ledamöter, sorn ansett att våra grundlagar äfvensom Ridd Ordn. icke berättiga till ett sådant uttryck af ogillande, verkligen mycket misstaga sig; ty 5o §:n Riksd.- Ordn. säger, att hvarje ledamot inom Ståndet har rätt att yttra sig öfver lagligheten af allt hvad sig inom Siandet tilldrager. Har j ig rättighet att såsom enskild ledamot yttra, att jag ogillar en gjord framställning, så måste väl äfven Ståndet äga rättighet dertill. Jag tror således, alt Hr Frih. o. Landtm., äfven med stöd af denna §, kan framställa propos. till ogillande af Hr Munck af Rosenschöld* motion. Hr Munck af Rosenschöld: Jag förklarar, alt jag för min del finner mig nöjd med den propos, som Ht Friis, o. Landtm, gjort, sedan jag fått nedlägga min reservation emot beslutet, och jag anhåller ej om voieiing, sås ida icke Hr von Hartmansdorff begär en sådan, men i delta fall måste äfven jag yrka votering på den propos., att den af mig väckta motion måtte blifva remitterad. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då den af Hr Munck af Rosenschöld väckta (Våga icke funnit något understöd af R. o. i\d., och Hr Landtm, under discussionen trott Den 7 Juni. 83 sig linna, att Hr Munck af Rosenschöld icke vidare yrkade någon remiss af denna sin motion, hade Hr Landtm, ansett sig snarast böra framställa den propos., som han nyss gjort. Då Hr Landtm, varit i begrepp att förklara huru han fattat R. o. Ad:s svar, hade Hr von Hartmansdorff begärt otdit och yi kat den propos. Hr von Hartmansdorff förut hegart, i öfverensstämmelse med den sorn Fiih.