Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
V i hoppas äfven, att ingen af våra läsarinnor skall försumma bistå redaktionen i denna sak, lika visst som ingen af dem är i den ställningen, r.tt hon ej kan värfva en ny prenumerant för de svenska hemmens organ. För den ringa kvartalsafgiften af kr. 1: 50 erhåller hvarje prenumerant en så afsevärd valuta, att den måste anses vida öfverträffa prenutnerationsafgiften. Se för öfrigt härom det utförligare tillkännagifvandet i n:r 371 Till hvar och en, som alltså anskaffar en ny prenumerant på sista kvartalet för i år, sända vi gratis ocli portofritt vackra k / othpärmar till Iduns romanbibliotek för I år, försedda med guld och svartsirningar och i färg efter eget val: rödt, grönt eller brunt. D e n af Eder anskaffade nya prenumeranten bör snarast möjligt verkställa prenumerationen å närmaste postanstalt. I Iduns annonsbilaga till n:r 37 finner Ni en urklippsblankett, som ni ifyller och — med bifogande af den nyanskaffade prenumerantens postkvitto — insänder till: Redaktionen af / dun, Stockholm, hvarefter pärmarne med första tillsändas Eder. Redaktionen af Idun. Hemmets nöjen. Efter Talmage. et finns ej så få sätt att göra våra hem mera tilldragande och angenäma, än de i regel äro. Föräldrar kunna ej vänta, att deras barn skola afhålla sig från de förlustelser, som utom hus stå dem till buds, med mindre de låta hemmet blifva något behagligare och gladare än hvad helst annat, ungdomen kan hafva att tillgå på andra håll. Sitten därför icke i ert hem, kära föräldrar, trumpna och ointresserade, med en hälft fördömande blick på edra barns ystra munterhet 1 I voren själfva en gång unga, låten edra barn vara unga! Därför att edra ögon börja blifva skumma och edra fotleder styfva, kväfven ej ungdomsglädjen hos dem, ur hvilkas ögon skalken lyser, och hvilka dansa, emedan deras fötter spritta af lif!
St:r godkände i det beslut de vid förra Riksdagen för sin del fattade, såsom ovilkorlig regel den föreskrift, att hvarje jordägare skall ansvara för vården af sina kreatur, under förutsättning att hägnadsskyldigheten skulle helt och hållet uphöra, och stängsels uprättande samt underhåll bero på fri öfverenskommelse emellan vederbörande jordägare. Den K. Proposm Den 31 Angust!. 169 går en lycklig medelväg emellan denna stränga föreskrift och de nu gällande, då den väl stadgar, att hvarje jordägare skall taga den vård om sina hemdjur, att de ej förorsaka skada å annans jord, men tillika innehåller den regel, att jordägaren må, såsom en hjelp, en lättnad i skyldigheten att hålla denna vård om kreaturen, vara berättigad att af angränsande jordägare fordra hägnads uprättande, dervid hvardera sidan skall till hälften i hägnaden deltaga; hvarjemte upställes den äfven ganska riktiga principen, att sedan laga skifte öfvergått by eller hemman, hvarje hemman eller hemmansdel i stängselfrågor anses såsom ett enstaka hemman, så att hemmanet eller hemmansdelen blott behöfver uprätta stängsel emot angränsande jord. Dessa grundsatser äro, i min tanke, ganska goda och lämpliga, hvarföre jag i allmänhet önskar framgång åt det derpå bygdå K. förslaget; men jag tillåter mig likväl att emot åtskilliga speciella delar deraf göra några anmärknir, hvilka, om de befinnas vara välgrundade, såsom jag föreställer mig, icke komma att skada saken, utan fastheldre bidraga till densammas framgång. I afseende å 1 §:ns 1 morn., som lyder sålunda: »Hvar sorn hemdjur äger, vare pligtig att medelst hägnad eller vallning eller på annat aätt om dem hålla sådan vård, att de icke olof]igen inkomma på annans egor», får jag erinra, att den deri förekommande mellanmeningen: »medelst hägnad eller vallning eller på annat sätt», torde vara obehöflig och snarare skada än gagna, enär den möjligen kan framkalla den villfarelse, att man anser sig hafva fullgjort sin skyldighet att hålla vård om sina hemdjur, om man blott håller sin hägnad i laggilt skick.
Förutom nämnde utgift skulle likväl af denna afkastning bestridas icke allenast kostnaden för de dyra munderingsoch utrednings-persedlarne, hvilka måste på beställning anskaffas, jemte föda för nummerhästen och lön för hussaren, utan jemväl alla öfriga utskvlder, så att några andra hemman i Riket säkerligen ej vore så tungt onererade som rusthålls-hemmanen i Småland; och hafva motionärerne, på dessa jemte i öfrigt anförda skäl, hemställt, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att Smålands Hussar-regemente i likhet med den redan afsuttna delen deraf, eller Grenadier-bataljonen, linge afsitta och förvandlas till infanteri, mot erläggande från hvarje rusthålls-nummer af sju tunnor spanmål, halfAllm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 79. 5 ten råg och hälften korn, årligen, hvarigenom en årlig inkomst af 24,000 R:dr Banko skulle tillfalla Staten och rusthållarne befrias från mycket bryderi och bekymmer; hemställande derjemte Riksdagsfullmäktigen Daniel Danielsson, att, derest denna förändring ej kunde genast träda i verkställighet, Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t begära, det rusthållarne måtte frikännas från skyldigheten att hålla gevär och de hästmunderingen -tillhörande utrednings-persedlar, samt från alla kostnader och skador, som under kommenderingar uppkomma. I den sednare frågan har åter motion blifvit väckt af Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson från Christianstads län. som dervid anfört, att af de flesta i olika provinser af riket förlagda Kavalleri-regementen hade tid efter annan större eller mindre delar fått afsitta. Så hade t. ex. af Smålands f. d.
Den väsendtligaste svårighet, sorn grundskatterne för de skattskyldige medföra, består deruti, att desamma, såsom beroende af varuvärdena, vid missväxt-år betydligt uppdrifvas, samt derigenom göra olyckan af en dylik händelse ännu mera känbar och tryckande, hvarförutan de förändringar, desamma till värdes-beloppet äro underkastade, vålla den olägenhet, att de hvarken: af: Staten eller den skattskyldige kunna tillförlitligen beräknas. 20 Slats-Utskotlets TJilalandé, N.o ijo. Rättelse uti detta missförhållande är således af behofvet högligen påkallad, och hvilken icke kan tillvägabringas på annat sätt, än att de skattskyldige för af hemmanen utgående räntor och kronotionde erlägga en efter medelpris bestämd lösen i contant. Härvid har väl uppstått fråga derom, att det möjligen kunde medföra svårighet för räntegifvarne att, serdeles ojn alla räntor och kronobonden till Stats-Verket indroges, blifva betagne tillfället att, der de skulle det åstunda, sina spanmåls-räntor in natura leverera och nödsakas derför erlägga lösen; men först och främst måste i betragtande tagas, att, så framt de nu ifrågakomne förändringarn* skola tillvägabringas samt den fördel beredas de skattskyldige, att dels undvika leveranser till indelningshafvare, och dels få lösa räntorna efter medelpris, på det sådane prisförhöjningar, som uti missväxt-år uppstå, må blifva mindre känbara, sådant icke kan verkställas under annat vilkor, än att lösen alltid erlägges med penningar, enär, då lösningspriset sålunda icke bestämdes af årets markegång, det icke rimligen kunde medgifvas räntegifvarne en levereringsrätt, som naturligtvis aldrig komme att begagnas vid andra tillfällen, än då årets gångbara pris understege det medelpris, hvarefter lösen borde erläggas, hvarigenom, utom andra olägenheter, högst betydliga förluster för Stats-Verket skulle uppkomma.
Vid förnyad föredragning af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den 13 och 17 sistlidne October, undet N:ris 24 och g6, afgifna samt, den 23 i berörde månad e. m., på bordet lagda Utlåtanden, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens förut meddelade nedannamnde Betänkanden: N:o i 3, angående yrkadt förbud emot införande af utländska varor; N:o 15, angående yrkad högre tull å vissa från Ryssland och Finland inkommande varor; fann Ridderskapet och Adeln, att, enär Pr o t. Ut drng den 6 Nov. 1829. '19 sistnämnde Betänkanden redan blifvit, den xj sistlidne Augusti e. rn. och den 14 sistlidne September e. m., af Ridderskapet och Adela bifallna, Utskottens ifrågavarande Utlåtanden borde läggas till Handlingarne. S. D. Föredrogos å rtyo och biföllos följande Bevillningssaint Allmänna Bt svärsoch Oeconornie-Utskottens, den 13 och 17 sistlidne October, afgifna samt, den 23 i berörde månad e. in., på bordet lagda Utlåtanden: N:o 23, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens, under N:o 12, förut meddelade Betänkande om inrättande af PortoFranco på Gottland, m. in.; N:o 25, angående motioner om prsemier för Brännvins exporterande, samt beredande af utvägar för utförande deraf till Norrige. S. D.
Jag yrkar återremiss af denna §. Hr Aminoff: Jag instämmer till alla delar uti Ilr Gr. af Ugglas reservation, som nu för R. o. Ad. blifvit upläst. De skäl Som blifvit anförda emot denna reservation kan jag ej gilla, emedan de äro bygdå på en oriktig grund. Uti ett så fattigt land som Sverige, återstår för Konungen då Han vill belöna förtjensten, och är i saknad af ledigvarande embeten på stat, ej annat, än att genom tilldelande af högre värdigheter och Ordnar visa Sin välvilja mot förtjente och aktade medborgare. Och då dessa nådebevisningar skett med rättvisa, bör nationen vara tacksam mot Konungen, som med så mycken urskillning lemnat desamma, till upmuntran och belöning för förtjensten. En värd talare har yttrat, att den, som åslundar en utmärkelse, gerna må derföre betala en högre afgift. Häruti instämmer jag, så framt utmärkelsen skett på den belönades egen begäran då han ej nog tillräckligt kan beskattas. Min tanka är dock den, att om någon vore så djerf och vågade begära en belöning, en utmärkelse blefve följden deraf, att lian finge intet, och detta allt med rätta. Men om utmärkelsen skett utan den belönades egen vetskap, så är det orättvist att derföre skattlägga honom, eller med andra ord, den K nåden. Den 14 Maj f. m. 451 Hela elen afgift, sorn utgår efter 37 § af Bevilln.-förordn., utgör ej 2,000 r:dr b:cd, och (let är i sanning småaktigt af Ständerne, alt för denna lumpna summa söka förhindra Konungamaktens prerogaliver, att belöna förtjenster. Jag anser att hela denna § bör utgå från Bevilln.-förordn. men om sådant icke kan medgifvas, åtminstone 2:ne mom. af denna § såsom numera ganska litet inbringande till Statsverket. På de af mig nu anförde skäl, får äfven jag vördsamt anhålla om återremiss af denna § uti Bevilln.-förordn. Hr Printzensköld:
» » Tänker ni på, att ni också har ett ansvar när ni talar? » sade hon m y c k e t sakta och m e d osäker röst. 1896 » Nej — icke nu, » sade han. » Jag tänker på, att en konungason också kan slita sina bojor. att. a t t. » Han märkte, att uppvisningen nalkades sitt slut, och han fattades af smärtans yrsel och vanvett. Hans röst började skälfva af det myckna, som brusade inom honom, våldsamt och med lidelsens vanmäktiga och ursinniga upproriskhet. » Jag skulle vilja, » fortsatte han flämtande, i det han böjde sig fram emot henne, » åh, jag skulle vilja liksom han, ni vet, som strök den sjukes flaskor med ett enda drag från bordet, så skulle j a g också vilja stryka bort alltsammans, kavaljerer och kammarherrar, betjänter och livréer, hela den stängande, kväfvande ståten med ett enda drag och taga er vid handen och gå lifvets väg med er öfver dalar och höjder och se allting i större vidder och vara fri och veta, att vid min sida g i n g e. » » Säg ingenting mer, » bad hon, » jag kan inte höra mer. » Men orden brusade fram öfver hans läppar, oemotståndligt. » Jag skulle sätta er så högt upp på tinnarne — • att lifvet icke skulle förslå att visa er. » » Tyst, » sade hon med en värdighet, som gjorde hennes unga ansikte nästan sublimt, » inte ett enda ord mer. » Och i det hennes röst plötsligt återgaf de känlsor, som genomströmmade henne, och hennes ögon ännu en gång slogos upp mot honom, sade h o n: » Hvad skulle ni också kunna säga mer? Jag står redan på tinnarne. Där står man bara några ögonblick — men det kan j u vara nog — för lifvet. » » När — hvar får j a g se er i g e n? » Ty farbrodern nalkades. » Säg det — fort. » » Aldrig, » sade hon m e d ett smärtfylldt smålöje. » När man verkligen stått på tinnarne, så riskerar man inte att glida ned igen. » Han drog sig ett par steg tillbaka, ty flickorna kommo fram till henne.
Tillkommer: för Förvaltningen af Sjö-ärendena 10,871: 50. » Flottans OITicers-korps 160,700: — » Flottans Under-officers-korps 72,541: — » Marin-regementet 49,102: 31. » Malros-korpsen 26,248: 75. » Kanonier-korpsen 14,888: 83. » Skeppsgosse-korpsen 18,490: 28. » Konstruktions-korpsen; till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition ett belopp af , 11,465: — » Machinist-olficerare 1. 4,275: — » Mekaniska korpsen 2,370: — » Flottans Civil-slat 35,965: 50. » Dito Kleresi-stal 2,200: — » Dito Medicinal stat 13,225: — Förhöjning i nuvarande anslaget lill Inqvarterings-penningar åt Flottans embetsoch tjenstemän 15,000: — Till arfvoden, ä 300 R:dr, åt Cheferne för nio Indelnings-båtsmans-kompanier; nytt anslag . 2,700: — Till jernnande af arfvodena för 227 Bålsmans-korporaler; nytt anslag 113: 50. Tillökning i anslaget för Flottans Reserv-stat 25,000: — S:gr 465,156: 67. hvarifrån afgår och upptages under ”Diverse Anslag” värdet af Natura-porlion för gemenskapen vid : Marin-regementet 56,320: — Matros-korpsen 36,500: — Kanonier-korpsen . 18,250: — ,)it0 . 91: 25.18 34!. 25. isgosse-korpsen . 25,550: — 136,711: 25. 328.445: 42.
I fråga om beräkningsgrunden för Salpeterhjelpens utgörande inom en del af Södermanlands län; 3:o I fråga om disposition af sex stycken holmar i Götheborgs och Bohus läns skärgård; 4:o Ang:de utbyte af Kronolänsmans-boställena Melby och Näsby emot Kronoskattehemmanet Bredinge på Oland; 5:o Ang:de upplåtande af mark å Kronoparken Eådaås i Skaraborgs lön för en vattenledning till Staden Lidköping; 6:o Ang:de försäljning af f. d. Landshd:geEesidens-tomterna i staden Piteå med å dem befintliga byggnader; Föredrogs ånyo och remitterades till StatsUtsk. K. M:s d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse till E. St:r, i ani. af förre Myntmästaren, Assessoren J. A. Grandinsons underd. ansökning om ersättning för förlorade boställsrum. Föredrogs ånyo och lades till handlingarne K. M:s d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse till E. St:r, i ani. af åtskilliga utaf E. St:r vid sistförflutne Eiksmöte föreslagne lagförändringar. Föredrogs ånyo K. M:s d. 5 dennes på bordet lagda Nåd. Skrifvelse till E. St:r, om förordnande för en StatsEådsledamot i afseende på handläggningen af vissa i Biksd.Ordmns 36 och 42 §§ omförmälde Eiksdagsärenden; och beslöts, det skulle denna Nåd. Skrifvelse läggas lill handlingarne, samt vederb. Utskott meddelas underrättelse om densammas innehåll. Föredrogs Hr Ehrenhoffs, Gust. Herm., d. 5 dennes på bordet lagda motion, ang:de dels ändring i BankoEeghtet, i fråga om pröfningen af tjenstefel, som begås af Bankens tjenstemän, dels ock laga undersöknings anställande i de mål, som BankoStyrelsernas Prot:r för 1845 och följande åren omförmäla.
Vid samma fond, öfverstigit inkörhsterne i den mån, att en hrist för nämnde år uppstått af 19,300 R:dr B:co; hvilken härledt sig egentligen derifrån, att priSett å Spannemålen, sorn utgör fondens betydligaste inkomst, så ansenligen fallit, att den det året betaltes mfed 20,149 R:dr 44 sk. 7 rst. R:co mindre än 1819, derföre ock , enär Spannmålsprisen år 1821 Varit ännu lägre, förhållandet sistnämnde år blifvit för Hospitals-fonden än mera ofördelaktigt; varandes dock af Seraphirner-Ördens-Giilet flere författningar Vidtagne, för att vid Hospitalerne minska utgiftetne och öka inkomsterne, ehurti fördelen deraf på långt när ej kunnat sVara mot den betydliga brist, hvilken , på sätt berördt är, hufvudsakligen genom Spannemålsprisens hastiga fall, uppkommit; hvaijemte Seraphimer-Ordens-Giliet fästat Kongl. Majus Nådiga Uppmärksamhet derpå, att flere förbättringar vid Hospitalerne och förändring i den Methoden efter hvilken H ospitals-hjonen behandlats, äro nödvändige, så att, i stället för det Hospitalerné förut varit inrättade egentligen att från det allmänna undandölja Vansinniga personer; nödig omsorg äfven bör användas, till deras botande, i hvilket afseende Seraphimer-OrdénsGillet redan vidtagit Och än Vidare ämna vidtaga sådane anstalter och åtgärder , sorn förmodas skola, i möjeligaste måtto, Svara emot ändamålet; toen hvaraf dock ökade utgifter blifva oundviklige.
I anseende till ansökningsrätten, är denna, med undantag af hvad för gymnasierna särskildt stadgadt är, bunden inom stiften, hvarigenom händer, att, om vid en skolsysslas tillsättande aldrig så skickliga subjecter stöde att erhålla utom stiftet, man mäste nöja sig med dem, som inom detsamma behaga söka den lediga tjensten , vore de än vida underlägsna de andra både i kunskaper och skicklighet. Svårt är att inse, hvarföre detta band behöfves, eller hvad olägenhet kunde uppkomma af detsammas lossande. Vöre de sökande lika skickliga, så är det mer än sannolikt, att stiftets son blefve föredragen; vore åter denne mindre skicklig, skulle väl stiftet mera yinna på att åt sina barn erhålla en i allo duglig lärare, än att få ett af sina stiftsbarn försörjdt, med fara att under flera års förlopp en mängd af de öfriges uppfostran ej blefve fullkomligen väl vårdad. Kan denna enkla bevisning ej vederläggas, så se vi ock ej något skäl, hvarföre detta band skall bibehållas; dess nytta var ingen; dess skada kan mer än en gång blifva stor. Den 4 M a r s c. m. Ifrån villkoren för ansökningsrätten öfvergå vi nu till de prof, sorn skola stadga omdömet om den sökandes så väl kunskaper som skicklighet. För lärareposter vid trivialskolor erfordras en ex tempore gjord eorrigering af elt latinskt scriptum , saini föreläsningsprof uti lärdomsskolans 3:dje class , i alla de stycken der föredragas, och för apologisterne, utom nämnde föreläsning, ännu en dylik för nedre afdelningen af gymnasium i mathematik , franska och tyska. För rectorat och conrectorat fordras en latinsk disputation samt föreläsningsprof i rectors-class, hvilken sistnämnda föreläsning äfven erfordras för erhållande af rectorat vid apologistskolor. Blifvande lectorer skola, jemte disputationen, föreläsa i latinet och den vettenskap, deruti de leclionen söka; gymnasii-adjuncter deremot i latin, franska och tyska.
De af denna Kommitté med omsorg utförda undersökningarne, rörande den föreslagna jernbanan från och hamnanläggningen vid Nynäs, hade medfört betydliga utgifter, hvilka till en del blifvit bestridda medelst sammanskott, hvaremot det belopp, som icke på sådant sätt blifvit betäckt, förskjutits af de utsedde Kommitterade, hvilka, sedan undersökningsarbetet afslutats, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit att för de gjorda förskotten erhålla godtgörelse af statsmedlen. Som något anslag för detta ändamål icke funnits att disponera, hade Kongl. Majit till den gjorda framställningen icke kunnat lemna nådigt bifall. Då det likväl vore obestridligt, Stats-Utskottets Utlåtande N:o 24. 3 att det framställda förslaget om anläggande af en jernbana från Nynäs till vestra stambanan samt inrättande af en nödhamn vid Nynäs förr eller sednare måste bringas till verkställighet, och då det vore lika obestridligt, att de förberedande undersökningar, sora nu blifvit verkställda, redan vore af stor nytta och i allt fall förr eller sednare måste försiggå, hvadan det syntes fullt billigt, att de penningar, som Kommitterade af egna medel förskjutit, blefve dem godtgjorde, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte bevilja en summa af 12,000 R:dr att öfverlemnas till bemälde Kommitterade, såsom ersättning för de i och för dessa undersökningar af dem bestridda utgifter, dock med skyldighet för Kommitterade att till Kongl. Civil-departementet aflemna ej allenast fullständig räkning å de bestridda utgifterna, utan äfven alla undersökningen rörande handlingar. Enär de ifrågavarande undersökningarne blifvit föranstaltade på grund af enskilde personers åt Kommitterade lemnade uppdrag, utan att hvarken Kongl. Maj:t eller Rikets Ständer på ringaste sätt dertill uppmanat, ännu mindre gifvit någon försäkran derom, att de deraf förorsakade kostnaderna skulle blifva af statsmedel godtgjorde, samt Kommitterade vid sådant förhållande icke kunna ega några giltiga anspråk att för de af dem bestridda utgifter erhålla ersättning af Staten, och härtill kommer, att det kunde utgöra ett för framtiden vådligt prejudikat, om Rikets
Sedan frenne vårda ledamöter grundat sitt raisonnement på öfvertygelsen om presterskapets öfverdrifna löneinkomster, kan jag ej undgå att ånyo yttra mig för att bestrida denna åsigt. Kär man besinnar, hvad presterna först mäste uppoffra för sina studier, och huru illa lönade de sedermera äro under väntan på pastorat, samt vidare ser, huru sällan någon af dem efterlemna!- förmögenhet, oaktadt en i allmänhet tarflig lefnad, hemställer jag, huru pastorsinkomsterna, hvilka i allmänhet icke erhållas förr än mot 40 års ålder, kunna anses öfverdrifna. Jag kan således derpå icke grunda något anspråk på dubbla tjenstår för skollärarne, hvilkas omständigheter jag tror vara vida bättre än adjuncternas på landet. Jag har sjelf slägtingar, som äro prester, och jag har barn, som gått igenom de allmänna läroverken, samt kan derföre med någorlunda säkerhet bedöma dessa förhållanden. Hr von Troil: Jag skall först besvara den siste talaren, som ansett presterna knappt aflönade och sagt, att de få uppoffra så mycken kostnad på sina studier. Detta galler likväl ännu mel' om skollärare, sora på sina studier må - Don 17 Juli c. m ste använda längre tid. Talaren liar vidare sagt, att presterskapet i allmänhet efterlemna!- ringa qvarlåtenskap; oell detta är möjligt, men härrör troligen derifrån, att då pres terna länge måst åtnöjas med små inkomster och sedan få alltför stora, kunna de ieke hushålla med dessa. De behöfva likväl icke, såsom talaren sagt, gå till 4o år som adjuncter; ty det finnes comministersiägenheter, af hvilka en del lemnar en anständig bergning. För öfrigt får jag till bevis för min sats blott erinra, att presterskapet, efter gällande författningar, har i inkomst y^del af liela Rikets spannmål, d. v. s. omkring 260,000 tunnor spannmål, och dessutom sina boställen, samt slutligen ygdel af Rikets ladugårdsafkastning.
Var ej hans hustru, för öfrigt, såsom alla intyga, en högst aktningsvärd person, en värdshusflicka från Stockholm, som följde honom ur landet? och hvars program — » en af de första gnistor till den frigörelsens fråga, som nu bränner öfver hela den civiliserade världen » * * — var formulerad: » En kvinna är enligt naturens gudomliga ordning, l:o) en förståndig varelse, m e d all en sådan varelses rättighet och höghet; 2:o) en människa, med all en människas rättighet och höghet; 3:o) en medborgare, med all en medborgares rättighet och höghet; 4:o) en vän, för alla sina vänner; 5:o) en släkting för alla sina släktingar; 6:o) en husmoder, för hela sitt hushåll; 7:o) och ändtligen allra sist är hon en älskarinna för en viss lycklig karl, eller om ni hellre vill en hustru. » Efter de första årens irrfärder, ofta under mycket bekymmersamma omständigheter, slog det unga paret ned sina bopålar för hela det återstående lifvet i Greifswald, då ännu en svensk besittning, där, som bekant, Thorild erhöll tjänst såsom professor och universitetsbibliotekarie. Det var nu han till sin här ofvan nämnde gamle vän och gynnare i fosterlandet skref och b e - rättade o m sitt ingångna giftermål m e d den vackra och trogna. Ungefär samtidigt skref han till en annan gammal vän, kongl. bibliotekarien Gjörwell, och omtalade i ett bref, hvilket tyckes undgått alla Thorilds hittillsvarande biografer, sin förbättrade ställning: • — hans löneinkomster i Greifswald 1798 bestodo i 412 rdr, boställe, 20 famnar ved, 6,000 torf, 1 ris papper samt några höns och gäss från akademiens afvelsgård. Erinrar m a n sig penningvärdet då, samt att den kontanta lönen enligt den tidens beräkningsgrund utgick in specie, så finner man, att Thorilds inkomst var ganska tillfredsställande, och säkert är, att han åldrigsåsom fri litteratör i Stockholm kunnat få en så för sig och sin familj trygg existens. Efter Thorilds död, d.