Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. i5o. — med förslag, angående vissa bestämmelser, som Utskottet anser böra finnas tydligen uttryckta i Texten å de nya Sedlar, hvilka, efter dess gifna förslag, komma att af Banken utgifvas. LXII. B. 121, 325. LXIII. A. i52. — angående någon förhöjning i den för kostnaderne, i afseende på nödvändiga resor, hittills anslagna ersättning åt den Ledamot bland BankoFullmägtige, som har det speciella inseendet öfver Tumba Pappersbruk, samt förbättring uti nuvarande Förvaltares vid samma bruk lönevilkor. LXII. B. 121. <— i afseende på jemnkning af de hos RiksSlånden fattade skiljaktiga beslut öfver Utskottets Betänkande N:o 71 och Utlåtandet N:o 87, angående en ersättning åt f. d. ÖfversteLieutenanten G. U. Adlerr stam, samt förslag till OmröstningsPropositioner i detta ämne. LXII. B. 121. >— med sammanfattning af RiksStåndens be - 73 slut öfver Utskottets Betänkande N:o 53 oell Utlåtande N:o 82 i fråga om en på Upplåningar grundad diseontering för handeln oell den större rörelsen, jemte förslag till jemnkningar oell omröstningspropositioner, för sa vidt resultaten af dessa Lill en del skiljaktiga beslut ej funnits gifna och bestämda. LXII. B. 219. LXIV. B. 215. A. 349. LXY. B. 325. A. 432. BankoUtskottets Betänkanden, Memorialer och Utlåtanden med anmälan rörande en, i följd af ingånget ProtocollsUtdrag från Högvördige PresteStåndet, nödvändig förändring uti BankoUtskottets memorial N:o 120. LXII. B. 222. A. 9. — med förslag till föreskrifter att inflyta i det blifvande BankoReglementet, angående Bankens förhållande till Staten och vissa Allmänna Inrättningar, under tidrymden emellan denna och nästkommande Riksdag. LXII. B. 324.
I alla fall tror jag icke, att Styrelsen äger efter eget godtycke insätta sådane personer, utan det skall alltid ske efter vederbörlig pröfning, 58 H. 2 i8 Den 20 Januarii f. m. hvarföre jag gillar denna paragraph. Det andra förslaget åter, att de, som äro af god frejd, men icke hafva försvar, böra dömas till krigstjenst, skulle jag bestrida, om jag kunde föreställa mig menniskoslägtet sådant, som det bäst kunde vara. Men i närvarande skick tror jag detta stadgande vara nyttigt. Herr Cederschjöld: Som jag tycker mig hafva blifvit missförstådd af någre värde Talare, utber jag mig få ytterligare nämna, det jag visst icke vill uppmuntra tili lättja och sysslolöshet, utan blott söka förekomma allt godtyckligt förfarande emot dem, sorn ej förbrutit sig emot sambällets lagar. Enligt TjenstehjonsFörordningen, är hvar och en, som icke antingen är bofast, eller har laga årstjenst, såsom lösdrifvare att anse. När nu jorden icke får delas efter godtycke, utan ett visst minimum derföre är utsatt, och derigenom en gräns bestämd för möjligheten att blifva sin egen; när i städerne blott ett visst antal få blifva Mästare, och kunna utesluta andra, som vilja föda sig af samma näringar, hvarigenom alla utvägar äro stängda att fritt kunna blifva sin egen; och när folkmängden derjemte årligen ökas; är det klart, att deras antal med livart år skall tilltaga, som icke födas med besutenhet. När derjemte de besutnas behof af tjenare är inskränkt inom vissa gränsor; måste med hvarje år Den 20 Januari i f. m. >9 en öfverproduction af menniskor uppkomma, som enligt denna författning äro födde till Correclionshusen. Jag hemställer örn detta icke strider emot rättvisa och billighet. Jag kan icke tro annat, än att den, som ärligt försörjer sig huru som helst, bör vara fredad för äfventyret att förlora sin frihet.
Directionen öfverlemnade till Revisorerne vid deras första sammanträde: i vo En utförlig berättelse om de under för-» flutna året inträffade vigtiga händelser, särdeles rörande det biträde af 700 000 R.dr , hvarmed Kongl. Majit, emot hypotheker och särskilde föreskritne villkov, förekommit den upplösning, som genom ett oförmodadt uikräfvande af upplånte private medel, vid slutet af år 1815. hotade berörde DiscontVetk, och afhviket biträde 25 5 000 R:dr, före Revisionens början, voro återbetaldte. 2:0 Ett Protocoll af den 15 November 181 hållet i Herr Landshöfdingen Friherre af Klin tebergs närvaro, upplysande, att, till följe af Kongl. Majus, genom tillförordnade SiatsSecreteraren Järta, meddelte Nådiga föreskrift, undersökning då genast af Herr Baron och Landshöfdingen blef anställd öfver Verkets tillstånd, enligt Räkenskaperne , hvarom behörig rapport författades som genom en af Verkets Direeteurer skulle till Stockholm medtagas, tillika med alla för Lånebiträdet erforderlige hypotheker och säkerheter, och att Kongl. Majit såsom villkor för nämde biträde, i öfrigt föreskrifva, dels, att alla Utlåningar från Disconten skulle tills vidare inställas, och dels, att Directionens Förvaltning komme att vara underkastad Controll på det sätt Kongl. Majit ville i Nåder särskilt förordna; öfver hvilket allt Directionen förklarat dess underdåniga erkänsla, med förbindelse, att obrotts - Riks. St. Rvisorers Berättelser. »brottsligen iakttaga hvad Kongl. Maj:t i Nåder täcktes förordna. Viii berörde tillfälle hade Directionen äfven för Herr Baron och Landshöfdingen företett ett under den 7 förutgangne No• vember hållet särskildt Protocolt, innefattande de skäl och anledningar, sorn ‘öranlårit Directionen , att , af farhåga, det Verkets C edit hos Allmänheten, genom vissa personers annar?
St:r vid sista Riksdag skränkt den årliga AnslagsSnmman till Transport 173,211:25. - 2 B. 2 H. 3o 424 Stats-Ut skottets Transport 173,211: 25. Medico Theologiska Stipendier vid Upsala och Lunds Universiteter ifrån 5ooo R:dr till 2000 R:dr, roen K. M:t ansett indragningen af Stipendierne ej kunna ske i annan ordning än sora instämde med K. M:ts för Academien utfärdade StipendiiFörfattning, hälst R. St:r till K. M:t öfverlemnat att låta i molm af afgång inskränka dispositionen inom det Anslag som framdeles komme att bibehållas; så har K. M:t,i förening med stadgad förändring af Stipendiernes antal ifrån 5o till 20, den i5 October 1824 i Nåder funnit skäligt förordna, att de medel, som till förbindelsers uppfyllande emot äldre Stipendiater utöfver Anslaget erfordras borde, skulle å Statslnkomsterne anordnas, alt vid nästa Riksdag till afskrifning anmälas. Enligt K. Brefven d. 16 Febr. i3 Maji och i5 Junii i8t5 samt 8 Febr. 1826 äro i följd häraf så beskaffade Stipendier eiler förut utlofvade prscmier utbetalde i serskildta poster till Academien i Lund fö*]'. 16. För Gränse-regleringen med Ryssland hafva kostnaderne utgjort: Brefvet d. i5 Nov. 1823 till Skjutsoch Traclaments-penningar, AflÖningar, Arfvoden, diverse Utgifter till inventairer m. ni. ... 31,790: 5.3. Enligt K. Brefvet d. 5 Julii 1826, Skjutsoch Tractaraents-kostnader samt ränta på den för ägo-förluster Bestämda köpeskilling intill dess ersättning i jord eller Contant kunde tilldelas 1,585:43.2.
St:r, som funnit de af Revisorerne gjorda anmärkningarne rörande Kongl. Svea Lifgardes kasern välgrundade, hafva ansett sig böra ytterligare derå fästa K. Mits nåd. uppmärksamhet»; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. på bifall till Utskits hemställan och, då dervid svarades många ja jemte ett eller annat nej, förklarade sig hafva funnit ja öfvervägande. § 13. Hr von Francken: Den reservation, jag vid denna punkt afgifvit, lyder sålunda: »Till svar på en af R. St:rs år 1865 församlade Revisorer gjord framställning om nödvändigheten att tillse, det i närheten af Kronan tillhöriga byggnader anläggningar af eldfarlig beskaffenhet, så vidt möjligt är, må förekommas, har Ofverintendents-embetet afgifvit det utlåtande, att sådant lämpligast kunde ske genom föreskrifters meddelande härom uti den under utarbetande varande nya byggnadsordningen för hufvudstaden, och på grund af detta utlåtande har Stats-Utsk:t ansett den gjorda framställningen icke påkalla någon R. St:rs åtgärd.» »Då revisorernes anmärkning icke ensamt gäller Kronans byggnader i hufvudstaden, utan i hela riket, och jag ej kan dela Ofverintendents-embetets åsigt, att en byggnadsförordning för Stockholms stad skall vara betryggande för Kronans byggnader hvar som helst inom riket, så har jag ej kunnat instämma i det slut, hvartill Utsk:t kommit, utan hemställer vördsamt, att R. St:r måtte till K. M:t aflåta underd. skrifvelse med begäran om föreskrifters utfärdande för Ofverintendents-embetet att foga anstalt om åtgärders vidtagande i berörda afseende.» Den 8 Juni. 1)03 Då nu Stäts-Utsk:t tyckes godkänna revisorernes anmärkning, men afslagit densamma endast på den grund att Öfverintendents-embetet lofvat ändra nu gällande föreskrifter, så vågar jag hoppas att R. o. Ad. ville instämma i den af mig gjorda framställningen, och anhåller om propos. derå. Hr Skogman, Carl Johan Alfred:
Och hvems är fele, vill jag fråge, om inte ditt ege? Du ångrer, kan jag förstå, att du öfvergaf studerninga och slog dej på te bli bonne. Erik. Nej, far, det ångrar jag aldrig. Sven. Nå, då måtte det vare någe anne otyg, som faret in i skallen på dej. Du går ju för det meste och hänger läpp och ser gudsnådlig ut som en tupp på e räfgrop. Hvad är det för ett elände? En bonne ska vare rask och kry som ett vinterny. Så va' pojkera i min ungdom, och då bruka' en inte sjunge nå'a jämmerviser, då, det mins nock du, Lisa. Lisa. Ja, rassadö, det kommer jag väl ihåg. Du, far, hade ändå den ampreste rösta i hele sockna. Och än i dag, när du hjelper klockern te ta på salmen i körka, så är det så att take vill löfte sej. Sjung nå'n åf di der gamle dråplige visstumpera, som du bruka' tralle för en 40 år se'n, så får Erik höre på go'far. Sven. Det kan jag fälle göre. (^Sjunger.^) Och bonden gick ut uppå Wermelands skog; Hujfalleralla å hejfallerej! Han tog ett par oxar och spände för plog. Hoppsan falleralla å hejsan fallerej! Och bonden han satte plogen i mull, Hujfalleralla Så plöjde han hela den skogen omkull. Hoppsan falleralla Se'n drog han en fåra från norr och till sö'r; Der rinner nu Klarelfven fram, som ni hör. Och bonden han satte plogen på sned, Så vände han bergena opp och ned. Och bonden han plöjde en fåra så stor; Det gick så djupt som Hin Onde han bor. "Och kära du bonde, förstör ej mitt bo, Så vill jag väl lemna din säd uti ro." Och bonden han sådde båd' hafra och råg; Det växte, så aldrig dess make ni såg. Och bonden han bryggde sej bränvin och log, Han drack och var lustig och glömde sin plog.
Dit hörde hans prålande offentliga uppmaningar till riksstånden och deras ledamöter om enighet, under det han, genom sina utskickade, i hemlighet underblåste tvedrägtslågan allt hvad de förmådde. Dit hörde hans rastlösa ifver, att se allt med egna ögon, då han personligen öfvertygade sig, att utfärdade påbud efterlefdes, fastställda taxor iakttogos, o. s. v. ja, han lät af okänd hand köpa bröd i bagarbodarna, hvilket sedermera i hans närvaro på slottet vägdes, för att utröna, om det höll den anbefallda och uppgifna vigten. Dit hörde hans i löndom och med varsamhet meddelade befallning till landshöfdingarne, att dels helt och hållet förhindra, dels i det längsta uppskjuta utdelningen af den spannmål, ständerna införskrifvit och anordnat åt länens i trångmål stadde invånare, hvilka missväxter flera år i rad här och der bragt nära hungersnöd; och då han på detta sätt gjorde frukten af ständernas omtanka till intet, lät han, genom andra kanaler, illslugt utså hos menigheten frön till förtrytelse och hat mot folkets ombud, i anseende till deras förmenta slummeraktighet och likgiltighet att bevaka och främja folkets bästa. Sådan var ställningen under nu pågående riksdag. Mössorna, hvilka redan vid dess början föregående året fingo öfvertaget, och hvilkas första seger bestod i grefve Fersens utträngande från landtmarskalksstolen, fullföljde denna seger medelst aflägsnande ur Rådet af dessa samme Hattarnas senatorer, som blifvit tillsatte vid det föregående riksmötet, sammankalladt i följd af den ryktbara thronafsägelsefarcen. Om Mössorna åtnöjt sig med dessa triumfer, dem motpartiet betraktade såsom sjelfskrifven verkan af sina fienders öfverlägsenhet för tillfället, skulle Gustaf med mindre lätthet kunnat gå i land med sina förehafvanden. Men Mössorna ville gå i botten med sakerna, och den föga politiska beräkning, hvarmed detta skedde, påskyndade deras och statsförfattningens gemensamma fall.
Skola Bikets Ständer tillsätta — ~ hvilka röste per capitaom de af Plena till antalet bestämda Förmyndare, — «— 63. §. a. punkten, Desse Electorer skola samfäldt, först medelst slutna sedlar, 64. §. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 BIHANG till Samtlige Riks-Ståndens Protocoll, vid Lagtima Riksdagen i Stockholm åren 1828 och 1829. Femte Samlingen, Första Afdelningen, inrrehåliande Bevillnings-Utskottets Memorial, Utlåtanden och Betänkande!!. Il Andra Bandet. f Första Häftet. Betiiliriings^Utskottets Betänkande. JV>ö 'ift I N:o 27. t Äukom lill Exp. Utsi. d. a5 Maj 1829. Betänkande, angående Stora SjöTulls-Bevillningen, t ör ett noggrann!
Riks-Stånden redan godkändt Utskottens i ämnet först meddeldte Betänkande, föranlåtes Bonde-Ståndet för sin del dervid låta bero; äfvensom Stånuet gillade Utskottets förslag om Inrikes Tull. bevakningens upphörande; trion beslöt derjemte, att särskild underdånig ansökning skulle författas och till Kongl. Majit i underdånighet inlerhnas, deri BondeStåndets enskilda Isigtér i förstnämnde afseende borde till Kongl. Måjits Nådiga profning öfverlemnas, till förekommande af de flere olägenheter, som Allmogen å Gränse-Qrterne få vidkännas genom åtskillige hinder och svårigheter för Communications Brödra - folken ^mellan, hvilka Bonde-Ståndet önskar måtte genom Kongl. Maj:ts Nådiga försorg blifva undanröjde. 3S(, Prof. Vt dr. d. 10 Decemb. iSaj, S. D, Med godkännande af Banco Utskottets Me? morial N:o Sg? rörande omsättnings-beloppet för Discont-lån; blef samma Memorial till Constitutions? Utskottet öfyerlemnadt, SD. Constitutions Utskottets Memorial N:0 So. med förslag till ändring i 43 och 44 § §. Riksdagsordningen) föredrogs och godkändes att hvila till Grundlagsenlig behandling nästa Riksdag, S. U. Bonde-Ståndet, som förut bifallit Lag, Samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 211, örn ändring! i nu gällande författningar angående förvaltning af Kyrkornes räkenskaper, förblef vid nämnde beslut och ansåg Ut« skottens under N:o 247, ytterligare afgifne, den 8 dennes på bordet lagde, nu åter föredragne Utlåtande i samma ämne, icke fordra annan åtgärd) än att läggas till handlingarne.
Iningsr blotta H’?nPa svaga sidor för an fal] aren, och döda d n foglighet, som i hvarje fråga är borgen för en rigtig undersökning. Huru fean man så förvirradt påstå, att skjutsen bör betalas ringa, för att hålla jordbrukaren från Hällstugan, då han, efter nu varande ordning, nödvändigt skall vara der? — På d t sättet kunde ju en far gifva sin son mångå varningar emot förförelse, och likväl ålägga honom att hvar dag göra påhelsning i ett vanryktadt hus. H vartill tjenar den långa jemföraisen emellan Skjutslegan nu och för 50 år sedan. Hvad bevisar denna undersökning annat, än att legan alltid varit för lag och jordbrukaren alltid lidande. Hvarföre slösar man med joller om processer och Studentresor och Forlegor. Man in lie rutar deraf blott, huru vanmägligt invändningen slingrar sig, då den, i brist af skäl, uppställer skenbarheter. Detta vare sagdt om 1815 års Besvärsoch Ekonomi-Utskotts Betänkande. Dess snärjande resonnementer skola ej förblinda någon. Lindrigare måste vi dömma om ett inkast emot skjutslegans förhöjande, som förekommer i nuvarande Högloll. Utskotts Betänkande och grundar sig på den farhoga, att ett stadgande af denna natur skulle motarbeta den yrkade Forvagns-inrättningen. Den logiska rigtigheten i detta arrengement kunna Best), och Ekon. Etsk. Betänkanden. 7.47 vi ej motsäga, men den ofverlägset kunnige och skicklige roan, sorn framställt det, och som här varit tvungen att behandla sitt ämne emot den fina känsla af rättvisa, man vinner på Philosophiens och Literaturens fält, denne man skall förlåta oss, att vi erinra, det Forvagnsinrättningen hufvudsakligen är föreslagen som en lindring för dea skjutsande, men ej sorn en beqvämlighet för det allmänna.
Jäg skall icke ingå uti afgörande! af den frågan, huruvida t. ex. en enskild man, som anlagt tvenne kostsamma vägar, på Ömse sidor om en flod, men icke ägt förmåga att med en bro förena dem, vöre berättigad till någon ersättning, sedan Staten ingått i denna sistnämnde kostnad, och såmedelst gjordt vägen allmänt farbar; jag vill endast betrakta den ifrågavarande saken sådan den nu år, nemligen att Staten åger en fordran af omkring 200,000 R:ör hos nuvarande Bolag i Stenkolsverket. Att man med all sorgfällighet bör vårda Statens medel år en på högsta rättvisa grundad sanning, men Staten åger ju ingen eljer ganska obetydlig direet fördel af Strömrensningar, Mossodlingar, Canalbyggnader m. m. och likväl, åro alla tvifvelsmål redan besegrade, om det Riksnyttiga användandet af medel dertill. I Jf. w. Om man med den vägledning som finnes nti Herr C. D. af Uhrs anförande samt Friherre Cederströms oell Herr J. Norasi med flere* reservationer, skulle föreslå, att det nya Bolag som komme att upprättas, fick sig skulden till Statsverket ålagd på det vilkor, att för hvarje tusende tunnor kol sorn upptoges ur den kolflöts, som genom vatten-schaktet vid Ryd, blefve tillgängelig, en viss summa fick afskrifvas, så vore Bolaget, inom t, ex. ao år, befriadt fråa denna skuld och Staten ägde den tillfredsställelseRen, att hafva bidragit till det allmännas fördel, liksom förr skett och ån sker med nya vågars och Canaiers anläggning. Genom detta liqvidafionssått försvunne skulden i samma förhållande sorn arbetet närmade sig till uppfyllandet af det åsyftade Riksgagneliga ändamålet, hvilket, en gång vunnit, skulle försäkra en stor del af vårt land att alltid åga bränsle, våra Fyrbåkar lysämne och för våra Ångmachiner öppna en sådan mångfaldighet uti tillämpningen vid transportinrättningar, Fabriker och Bergverk, att gränsen för beräkningen af landets fördelar ingalunda kan bestämmas.
Då Wenersborgs stad åtog sig det i och för dess läroverks utvidgande till fullständigt äfven på klassiska linien bestämda vilkor, nemligen att, ”utan bidrag af statsmedel bygga och underhålla lärohus”, skedde ett sådant åtagande — dels med beräkning, att det befintliga skolhuset, jemte sex stycken i skolans närmaste grannskap på stadens bekostnad förhyrda rum, skulle blifva fortfarande tillräckligt, åtminstone om, såsom äfven sedermera skett, rektors i skolhuset belägna boställsvåning uppläts till skolans begagnande, och dels med beräkning, att, i händelse af vidare behof, bidrag, med stöd af 124 § uti gällande läroverksstadga, skulle kunna erhållas af stiltets byggnadskassa. Erfarenheten har dock visat, att lärjungarnes antal, som under föregående 10 år per medium uppgått till 150, sedan höstterminen 1862, då läroverkets utvidgning skedde, förökats till 251, och sannolikt kommer att ytterligare ökas, så att, enligt rektors bifogade intyg, skol-lokalen redan nu är otillräcklig och utvidgning deraf alldeles oundgänglig; likasom genom äfven vidfogadt intyg från Konsistorium i Skara styrkes, att stiftets byggnadskassa. icke allenast icke eger några tillgångar, utan är så skuldsatt, att intet bidrag derifrån är att påräkna. Vid sådant förhållande vågar jag väcka motion om anslag af allmänna medel till läroverksbyggnad i Wenersborg enligt hos Kongl. Maj:ts Ecklesiastik-departement förvarad ritning och kostnadsförslag; grundande jag äfven denna motion på det kända faktum, att vid 1859 års riksdag, då nämnda för detta och några andra läroverks utvidgning fästade vilkor bestämdes, detta endast skedde genom votering i förstärkt Utskott, sedan 2:ne Stånd stadnat mot 2:ne. Det synes icke behöfvas någon bevisning för obilligheten deraf, att en mindre stad skall bekosta lärohus för ett större läroverk, som är många gånger mera besökt af kringliggande landsbygdens barn än af stadens.
I anledning af ökadt behof af djurläkare i förening med stegrade fordringar på deras insigter, har likväl Sundhets-kollegium förnyade gånger hos Kongl Maj:t gjort underdåniga framställningar om en ändamålsenligare reglering af velerinärundervisningen och af förvaltningen af de för densamma befintliga läroanstalter; och sedan en den 13 December 1850 nedsatt kommitté under det nästföljande året afgifvit ett underdånigt betänkande, uti hvilket uttalades den åsigt, att läroanstalterna i Stockholm och i Skara borde hvar lör sig vara fristående, men alt, för bibehållande af samband dem emellan, Sundhets-kollegium borde öfver undervisningen och sjukvården hafva inseende, utfärdade Kongl. Majit, efter bemälda Kollega hörande, den 20 Juli 1855, för hvardera undervisningsanstalten ett provisoriskt reglemente af hufvudsaklig! innehåll, att hvardera anstalten skulle hafva särskild Direktion, men Sundhets-kollegium inseende öfver det vetenskapliga vid båda. Dessa reglementen skulle vara gällande till 1858 års slut, hvarförinnan det ålåge Sundhets-kollegium att, efter Direktionernas hörande, till Kongl. Majit inkomma med förslag till sådana ändringar, till hvilka under liden vunnen erfarenhet kunde föranleda. Sedan Sundhets-kollegium afgifvit sådant underdånigt förslag, utfärdade E. K. Majit, den 6 Augusti 1859, för veterinär-inrättningen i Stockholm det nu gällande reglementet, med befallning att för Skara läroanstalt skulle fortfarande gälla till efterrättelse ofvannämnda provisoriska reglemente af år 1855, intilldess ny stat för inrättningen blefve bestämd. Redan ifrån dessa särskilda reglementens innehåll är det ej svårt att sluta till, på hvilken ståndpunkt ifrågavarande bildningsanstalter i vetenskapligt hänseende sig befinna. Fordringarne för inträde såsom elev äroi att hafva åldern emellan 18 och 25 år; vara konfirmerad; ega frisk och stark kroppsbyggnad, god frejd och nödiga skolkunskaper.
Så vidt Utskottet bar sig bekant, är icke någon sådan allmän författning Utgifven, utan synes troligt, att motionären misstagit sig och menat Öfverståthållare - Ämbetets Kungörelse af samma dato, hvilken endast gäller för Stockholm om ordningen på alla de ställen inom hufvudstaden, der mat och drycker försäljas till arbetsfolk och deras vederlikar, i §. af denna locala författning bjuder, att näringsställen icke få hållas öppne mer än 2 timmar om morgonen, 2 om middagen, och 2 om aftonen Utskottet finner väl å ena sidan, att polisförfattningar för hufvudstaden Lunna och ofta böra vara afen särskild natur; hvarjemte det nyttiga stadgande aldrig någonstädes bör eftergifvas, att aila krogar och näringsställen måste vara tillslutna om näU terna, äfvensom alla Sönoch Helgedagar, utom måltidstimmarne, men äfven å den andra, att, hvad deöfriga dagarnebeträffar, mycken varsamhet synes böra iakttagas, att icke lagbrott må framkallas, dels genom sådane påbud, hvilka svårligen kunna controlleras, dels igenom sådana åtgärder, soot motverkas af det allmänna behofvet. Besv. och Ekon, IJtsk. Bctänkanderi. Då Utskottets Ledamöter äfven här Varit af af olika meningar, hvarvid efter anställd votering tvänne stånd stadnat emot två* får Utskottet framställa följande s:ne alteriiativer. 1:0 Riksens Höglofl. Ständer tilstyrkas hemställa till Kongl. Majits