Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bruksägarnes Hypothekskassas 4'Pr°centsobligatiouer å 5,ooo R:Jr hvardera. Till godtgörande af de redan utbetalda anslagssummorna för de 2:ne första åren, äro, utom influtna räntor, r6 SL sådana obligationer använda och af Riksgälds-Kontoret öfvertagna, Numera utgör således denna fonds återstående kapitalbelopp 020000 R:dr; hvarförutan fonden, i hittills upplupna, obegagnade räntor, för närvarande äger en tillgång af mer än 3o,ooo Rtdr. Det aktiekapital, som af Strömsholms nya Kanal-Bolag blifvit tecknadt, uppgår, enligt Kongl. Majrts fördetta Bolag den 28 April sisth år utfärdade Privilegium och Reglor, till 218,000 R:dr. Före lyftningen af första halfårets anslagssumma, deponerade bemälle Bolag i Riksgälds-Kontoret, för att härstädes under byggnadstiden förvaras, 1,080 st. från gamla KanalBolaget inlösta aktier. Den för de öfriga 5, till inlösen icke företedda, aktierne belöpande lösningssumma blef, jemte innestående utdelning å samma aktier, till Riksgälds-Kontoret kontant inbetald. Till undersökningar angående en Kanal emellan Iljelmaren och Wenern (46 §) R:dr 6,666: 82. — „ amortering af det, före sista Riksdag, upptagna lån för hamnbyggnaden vid Linköping (47 §•) » 240: „ omläggning af landsvägen emellan Ljusdals och Delsbo Socknar i Gefleborgs Län öfver Grytjesbergen (48 §. R:dr 6,ooo: „ dito af dito inom Hanebo Socken af samma Län , för undvikande af Röstbergs och Köhlbergs backarne 2,000: 8,000: Till utgående af den i sistnämnde §. anslagna summa, äro, enligt Herrar Fullmäktige, före afgifvandet af deras ofta åberopade Berättelse, tillhandakomna Kongl.
Discont-Contoiret i Götheborg 52:24. “ Återstod af Lane-Banco-Capi talet 6,000:- För mycket godtgjord Ränta på i Låne-Liq vider influtne Tre proCents Reverser 13y: 6.- Transport i,3i5,i34: 1.1. 4^4 Riksens Ständers Transport j,315,134« i« J« j Särskild fordran hos Fru Wahl-, Jelt Dito hos Commerce - Rådet Lundgren Dito hos Enke-Fru von Döbeln Dito hos J. A, Andrén , « På Räkningen i Riksgälds-Contoirets Depositions - Contoir innestäende Cred-it-Sedlar, be^ räknade i Råneo , , , Förre Kamereraren Iggeströms Balance .. Förskott till Lagsökningskostnader Dito till Expenser vid Contoiret i Stockholm Dito Dito Utrednings-Contoiret i Götheborg Återstående fordran uti Wigandts och Bruhns Concours-Massor Dito uti Lova, Smith 8c Camp. Concours, härrörande ifrån protesterade Yexlar , , , Summa Tillgångar den 3o Sept._ __ 1822 R;dr 0453,857:23.6, Skulder den 3o September 182,2. Riksgälds - Contoirets Obligationer, utfärdade till liqviderande af Discont-Verkets skulder för upplån Utelöpande Attester öfver insatte Credit-Sedlar å Utredningens Räkning uti RiksgäldsContoirets Depositions-Contoir, beräknade i Banco . 612: 3.6. Återstod på Bankens fordran för Creditivet 3o4>8o5: — - På de så kallade Ekermanske Hypotheken influlne till framdeles liqvid 39,059: 37. 6. Expens-Medel, redoviste af Ombudsmannen utöfver erhållet förskott 27: 4* a F. d.
B) Brooch hamnbyggnader. 7:o) för understödjande af mindre hamnoch brobyggnader samt upprensningar af åar och farleder, ett anslag, för år 1867, af Tjugu tusen R:dr; 8:o) till staden Ystad ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Sextiotre tusen R:dr, deraf till utgående under år 1867 Tjugufem tusen R:dr, för att, i enlighet med uppgjord plan, användas till utvidgande af hamnen vid nämnda stad; under förbindelse för staden att bestrida den kostnad, som utöfver anslagsbeloppet för ändamålet erfordras; 9:o) till staden Uddevalla ett anslag utan återbetalningsskyldighet af Sjutionio tusen R:dr, deraf till utgående under år 1867 Tjugufem tusen R:dr, för att, i enlighet med uppgjord plan, användas till utvidgande och fördjupning af hamnen vid Stals-Utskottets Memorial N:o 135. 19 nämnda stad, med skyldighet för staden att bestrida den kostnad, som utöfver detta anslagsbelopp för ändamålet erfordras.
Det följer af sig sjelft att vi nedtaga och göra i ordning sådane saker, som, utan att stå i samband med någon viss planet, dock behöfvas vid hvarje besvärjelse. Till dem höra amuletter, inristade med serafers, kerubers och troners namn, med språk ur bibeln, ur egypternas och ur Zoroasters heliga böcker. Till dem höra vidare den magiska sju-armade ljusstaken af electrum, af hvilken hvarje arm bär en planets tecken, samt framför allt pentaklen eller pentagrammen, dessa femuddiga tingestar, öfver hvilka ingen demon kan klifva. De skola ligga som en yttre förskansningslinie rundtomkring trollkretsen. Vi måste tillse att ingen af uddarne är söndrig. Inom trollkretsen mellan bordet med den sjuarmade staken samt rökelsealtaret är rum för denna trefot med vigvattenskål och qvast. Sedan vi nu träffat de första förberedelserna för gästabudet, är det tid att tänka på gästen, som skall inbjudas. Qvälluften kännes kall. Jag stänger fönstret, flyttar min studielampa till detta bord, och ber er taga plats omkring detsamma. Vi hafva att öfverlägga om inbjudningen, hvarvid vi följe anvisningarne i dethär kabbalistiska manuskriptet. Af den tabell, som jag först meddelade er, erfaren J, att det är serafernas, kerubernas och tronernas körer, som stå i vexelverkan med planeten Mars. Men dessa trenne körer utgöra den högsta himmelska hierarkien, förblifva städse i Guds grannskap och böra icke nedbesvärjas, äfven om vi förmådde det. Vi böra endast anropa dem om deras bistånd. Deremot äro väldenas, krafternas och magternas körer de egentliga stjern-intelligenserna. Bland dem hafva vi nu att hålla oss till de martiska andarne, eftersom Mars är detta års, detta dygns och den snart förestående besvärjelsetimmens regent. Valet stode oss nu öppet mellan de gode och de onde martiske englarne. Men då vårt syfte är icke att med böner nedkalla, utan att med besvärjelser nedtvinga, så måste vi välja de onde. Detta är ingen synd; det är blott en fara.
Allt har sin historia: adresslapparne på hennes koffertar, solfjädern af sirligt skuret ben med hennes namnchiffer på, den lilla teckningen i locket på hennes hattask – utförd af en konstnär, hvars namn jag nog sedan lärt känna, men som jag då hörde för första gången – allt var för mig illustrationer till ett lif, som jag ansåg stort och rikt och lyckligt. Kring alla dessa blomklasar, ponponer, hattar och blonder låg der luft från en verld, i hvilken jag aldrig kastat en blick; och jag betraktade med stora, förundrade barnaögon henne, som så lugnt kunde gå omkring i de stora hotellen vid de stora tyska badorterna och ledigt tala språk, på hvilkas första grundelement jag just för tillfället höll på att bräcka mitt hufvud. Andra gången, jag mins henne, är en afton. Baldrägten ligger utbredd inne i hennes eget rum och framför spegeln i sin mors sängkammare står hon och sätter upp sitt blanka, svarta hår. Hon står i kjolar af tyll och sitt hvita underlif; axlar och armar äro bara. Och hvilka armar! Aldrig har jag sett en hud så hvit och fin och slät. Men i den låga pannan mellan ögonbrynen stå de två nålfina, skarpa strecken. Hon har börjat kläda sig för sent och hennes vrede sänder blixt och hagelskurar öfver alla som komma i hennes närhet. Jag sitter hopkrupen på en pall, inkilad i en vrå mellan en stor gammal byrå och husbondfruns imperialsäng; jag är så tyst som en råtta, mina blickar hänga endast vid dessa armar, som jag ser för första gången. Jag förstår att denna varelse är som två olika menniskor: den stela, hårda qvinna, som är hela husets skräck, och så en annan – henne, som till minne af en flyktig bekantskap fått en teckning af en konstnärs hand. Henne har jag aldrig sett. Hennes hvita drägt lägges pösande ner i en klädkorg och huspigan bringar den ned i vagnen; men strecken mellan de fina ögonbrynen framför spegeln bli skarpare och skarpare och munnen slösar med oqvädinsord. Hon brukade säga sjelf, att man kallade henne vacker. Jag kunde icke förstå det.
Man klagade nemligen öfver bristande skicklighet hos lärarne samt likgiltighet och försumlighet hos skolstyrelserna, och ansåge derföre hela den nya planen för folkundervisningen vara alldeles förfelad. Om det ock måste erkännas, att tadlet öfver de så nyligen inrättade skolorne icke vore fullkomligt grundadt, så borde man likväl ej förbise angelägenheten deraf, att verkliga förhållandet med dessa skolor blefve. utrönt, och kontroller stadgade till förekommande af den missriktning i deras utveckling, som i annat fall torde uppkomma och hvarigenom de skulle förlora folkets förtroende. Emedan folkskolan vore nästan undangömd för offentligheten, kunde missbruk der lättare uppstå och rotfästa sig, en omständighet, som ytterligare visade behofvet af en kontroll eller inspektion öfver denna inrättning.
Memorial, med förslag till sammanjemkning i Riks-St än dens skiljaktiga beslut j rörande Talmännens ersättning för egna riksdagskostnader och aflöningen till Ståndens och Utskottens Cancellier. (R.G.S. A.) Enligt Stats-Utskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, innehållande de af Riks-Stånden fattade beslut, i anledning af Stals-Utskottels Betänkande N:o 2, rörande Talmännens ersättning för egne riksdags-kostnader samt aflöningen till Riks-Ståndens och Utskottens Cancellier m. m. samt Utskottets öfver anmärkningarne vid detta Betänkande afgifne Utlåtande N:o 16, hafva Riks-Stånden, i nedannämnde omständigheter stannat i skiljaktige beslut: 1:0 Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet hafva bestämt Herr Landtmarskalkens månadtliga ersättning för egne riksdagskostnader till 5oo R:dr, men Borgare-Ståndet till 3oo R:dr och Bonde-Ståndet till 4°°R:(ir; och får Utskottet härvid föreslå, huruvida icke sistnämnde 2:ne Riksstånd skulle vilja förena sig med Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet deri, att berörde ersättning bestämmes till 5oo R:dr i månaden. Skulle denna af Utskottet föreslagne sammanjemkning i Riks-Ståndens skiljaktiga beslut icke godkännas, så får Utskottet, i afseende på frågans behandling uti förstärkt Stats-Utskott, föreslå nedanstående voterings-Propositioner: Den som bifaller, att, på sätt Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet beslutat, Herr Landttnarskalken skall erhålla en månadtlig ersättning af 5oo R:dr banco för egna riksdagskostnader, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer Herr Landtmarskalken att erhålla endast 40° Rtdr banco i månaden. 2:0
Den 15/5 juni ropade en af manskapet från däck, att han såg hvita svanor, men vid närmare betraktande visade sig dessa utgöras af stora isbitar, som drefvo vid drifisfältets kant.145 Den 19/9 upptäckte de norr om Nordkap en ny ö, belägen vid 74° 30′ n. bredd. En stor björn dödades der, med anledning hvaraf ön erhöll namnet Beeren Eiland. Den 29/19 juni kommo de vid 80:de graden till ett annat förut okändt land, hvilket de ansågo sammanhänga med Grönland. Det var i sjelfva verket den stora ögrupp, som sedermera erhållit namnet Spetsbergen. Man träffade här på en liten holme ägg af en gåsart, »rotgansen»146 som årligen i stora skaror kommer till Holland, men hvars häckningsställen man förut icke känt. Med anledning häraf säger de Veer, att det ändtligen är bevisadt, att denna gås icke, såsom man hittills antagit, fortplantas i Skotland på det sätt, att honan värper sina ägg från trädgrenar, som hänga öfver vattnet, hvarvid ägget slås sönder mot vattenytan och den nykläckta ungen genast simmar omkring. Barents’ och Rijps fartyg. Från de Veer. Sedan man förgäfves sökt segla fram norr om Spetsbergen , for man söder ut längs dess vestkust147 och kom den 11/1 juli åter till Beeren Eiland. Här skildes fartygen åt, Barents seglade öster ut mot Novaja Semlja, Rijp norr ut mot Spetsbergens ostkust. Den 27/17 juli nådde Barents Novaja Semljas vestkust vid 73° 20′ n. bredd. Den 30/20 juli kunde man ej komma längre för is, som ännu låg tätt intill stranden. Under uppehållet här hade man en mängd äfventyr med björnar, hvilka dock alla aflöpte lyckligt. Till följd af ishinder gick det nu endast långsamt framåt, så att man först den 25/15 aug. nådde Oraniens öar. Följande dag bestego åtskilliga af manskapet ett högt berg, från hvilket de sågo öppet vatten på andra sidan om ön.
235 ning deraf har Kongl. Majit i Näder förordnat, att den UnderDotnare, som, enär fortsättningen af ransakning med häktad person till annan Domstol förvises, underlåter att till Kongl Majts Befallningshafvande eller den D ornstol , til hvilken fullföljden af ransakningeri blifvit hänskjuten, Handlingarne inom den uti ofvan åberopade Kongl. Bref utsatte tid aflemna, skall anses förfallen till enahanda ansvar, som för dröjsmål me I ransakningars insändande till Öfvermätt i understäldta brottmål är stadgadt; Hvilket förordnande uti Nådigt Bref den 22 Maji detta år, hvaraf er: afskrift är mig tillställd , blifvit Svea och Götha HofRätter, Krigs HofRätten samt Commerceoch BergsCollegierne 4 till vederbörande UnderDomares förständigande , kungjordt. Af infordrade Handlingar uti ett vid Stockholms Stads KämnersRät förehafdt och den 14 Julii IS 12 derstädes afdömdt mål, rörande en mangi underhaltige Guldarbeten, hvilka uti HofJu velerarnes Michaelssons och Benedicks Bijouterinoch GalanterieFabrik här i S adén, under tillsyn af Verkmästaren Johan Wiertz, blifvit tillverkade och derefter till salu i FörsäljningsMagazinet aflemnade, har jag inhämtat , att ehuru bemälte Wiertz , åt hvilken styrelsen och arbetets bedrifvande på Michaelssons och Benedicks Fabrik varit anförtrodde, vid ett beslag till ett Guldfoderal låtit fastlöda en del, som befunnits controllerad och fullhalltig, hvaremot beslagets öfriga del, vid anstäld probering, endast innehållit Femton Karat Fem Grän: och ehuru, efter upptäckten af detta förhållande, 236 jfiu titia Ombudsm. Embet t Berättelser.
Men den så väl planerade resan till öfra Egypten, hvilken jag tänkte företaga hufvudsakligen för att rikta vårt anatomiska kabinett med skeletter af Egyptens djur, och om hvilken jag i bref af den 22 februari underrättade Bonsdorff, har åtminstone tills vidare krupit i skrinet. Min tillämnade reskamrat, en viss antiqvar och naturalist Anfossy, här vanligen känd under namnet Murad Effendi, drog nemligen ut på tiden från ena veckan till den andra och blef aldrig färdig; det led in på mars månad, då vår generalkonsul Hr Kraemer återvände från en resa, som han under vintermånaderna gjort upp till öfra Egypten, och afrådde mig ifrån att numera för den börjande hettan företaga färden. Murad Effendi började äfven uppgifva sin föresats att resa och sade sig nödgas bege sig till Syrien. Jag beslöt således, äfven på läkaren Prunners och andras inrådan, att för närvarande slå denna resa ur hågen, ehuru Kraemers entusiasmerade berättelser om alla de under, han der sett, kommo mig att känna grämelse och förtret öfver den tillintetgjorda färden, äfvensom isynnerhet öfver det förhastade bref till Bonsdorff, hvari jag bad honom sända mig mynt till uppköpande af djur. Men härom senare. Jag vill först i korthet redogöra för den tid af tvenne månader, som jag tillbragt här. Såsom jag i mitt sista bref af den 20 januari från Alexandria [Detta bref hann aldrig sin bestämmelseort, utan förkom på vägen. Utg. anm.] underrättade dig, anlade jag vid min afresa derifrån orientalisk drägt; men af flathet och på några Européers inrådan hade jag ej lindat turban om min tarbosh. Detta har sedan ofta förargat mig. Väl anlägger jag den nu här då och då om aftnarne, men bär den ännu ej för beständigt; dock såsom jag hoppas skall jag snart ata'ammam, för att ej mera aflinda shawlen från mitt hufvud.
IS I H A N G TILL titte VID Urtima Riksdagen i Stockholm År 1844. ÄNDRA SAMLIN GEN. 1 STÄNDERS REVISORERS BERÄTTELSE om ém år 1841 af elem v©rb§tällda granskning af STATS-VERKETS samt andra af allmänna medel bestående Fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; jemte de ? t anledning af gamma Berättelse, infordrade och till Kongl, Majst a t gillin iimlertfåniga UTXÅTAÄfDEW. STOCKHOLM. hos J. A. Wallden. 1844. REGISTER öfver Rikets Högloft Ständers, år 1813 församlade, Revisorers Berättelse■> angående granskningen af StatsVerkets samt dertill hörande fonders tillstånd och förvaltning, jemte de, i anledning af samma Berättelse, till KongL Maj:t afgifna underdåniga Utlåtanden. Revisions-Berättelsen. Afvittringen i Jemtland ... „ i Stora Kopparbergs Län Akademiens för de Fria Konsterna Räkenskaper KrigsDito Krigs WetenskapsDito Musikaliska Dito Svenska Dito Witterhets-, Historieoch Antiqvitets Dito Allmänna Garnisons Sjukhuset . Allmänna Hospitalsoch Barnhusfonden Allmänna Magasinsfonden Allmänna Vägoch Vattenbyggnader . Amiralitets Krigsmans-Kassan Arbetshusfonden i Norrbottens Län Arbetsinrättningarne i Riket ;> >» •5) Bilagan Lit. F. Armeens Pensions-Kassa . Ar t d ler i-A fde 1 n i ng, K r igs-Ko 1 legii, Räkenskaperna för ordinarie statsanslagen Dito för extra d to Avenuer, Stockholms, anslag för befästande af, Avesta Kronoinspektion Barnhus, Stockholms Stora , Bergsskolan i Fahlun Besparingar, Stats-Verkets, Bilagorna Lit C. och D Beväringsmanskapets Vapenöfningar, anslagen till, sid. 284-285. 2) 283 -284. 77 299—300. Boställs-Kassan, Militie# .. Brudgäfvofonden
Domstolens samtlige ledamöter till första sammanträdet kallas; att i stället för två ordinarie Professorer och två ordinarie Häradshöfdingar, fyra ledamöter af Högsta Domstolen i Riks-rätten sälte taga; att den nödiga uteslutningen sker serskildt bland Andra Kammarens trettiotvå uttagna, och bland Högsta Dom stolens samtliga, ojeif viga ledamöter; åf vensom att Högsta Domstolen äger förordna den, sorn, vid laga förfall för samtliga Hof-Rätts-Presidenterna, eller jäf emot dem, må föra ordet i Riksrätten. Denna Riks-rätt åge, sedan ransakningen fulländad är, att döma elter allmän lag och den Ansvarighetslag, hvilken blifvit af Konungen och Svenska folkets Representanter antagen för bestämmande af det ansvar, hvartill Stats Rådets ledamot, för tillfället förordnad Föredragande i Stats-Rådet, eller den embetsman, sorn i commandomål Konungen råd gifvit, på sätt ofvanberört är, gjort sig skyldig; och skall domen derefter för öppna dörrar af kunnas. Om förbud mot ändring af sådan dom, och om Konungens benådningsrätt gälla, hvad ru rörande den der omtalade Riks-rättens dom säger. Stockholm den 2 Mars 1841. Con sti tui iöns-Utsi o! tets Memorial, N'.o 87. R eservation af Grefve bperis: ”Jag reserverar mig mot detta Betänkande först på histori ka skäl. Utskottet påminner i sina motiv om, att 1809 års Ständer ganska ht tydligt ferl ätt rade del 1772 stadgade sältet att bilda den Svenska Riks-rärren, oell framställer den förmodan, att dessa Ständer icke vågade göra stone förändring, än sorn skedde. För min del tror jag det ännu vara lika oförsigtigt, sorn det var 1809, att föreslå en Riks—rätt, bildad till större eller mindre del al Folkrepi escn tat inneus personal. Dertill finnas ännu alltför färska minnen af Commissionei na före 1772. Jag föreställer mig icke möjligheten deraf, att detta Utskottets förslag skall kunna vid nästa Riksdag anfagas af alla fyra Stånden, och godkännas al Konungen.
Den ena af vårt jernbannäts hufvudlinier, den stora stråkvägen ifrån vester lill öster, är nyligen fulländad och ifrån densamma utsträcker sig i Falköpings-trakten, en sido-arm, som, gående till mötes den ifrån Malmö till Småland redan fullbordade södra stambanan, skall, såsom jag hoppas, innan kort sätta hufvudstaden och rikets mellersta provinser i omedelbar beröring med det södra Sveriges folkrika och fruktbara slätter. Då detta mål blifvit uppnådt, då hufvudstaden eger en daglig, lätt förbindelse å ena sidan med Göteborg, å den andra med Malmö, vesterns och söderns förnämsta handelsstäder, torde man utan gensägelse kunna påstå, att de för vårt land i kommercielt hänseende vigtigaste jernban-linierna blifvit fullbordade. Dessa banor blifva, tillsvidare åtminstone, den inre handelns och rörelsens stora pulsådror; men om de icke skola försina, om de skola förmå att draga till sig rörelsen inom en vidsträcktare del af de områden som de genomlöpa, så måste hvarken omtanka eller uppoffringar sparas för att sätta dem i lätt förbindelse med den omgifvande trakten, synnerligen då denna är tätt befolkad och då man mom densamma kan vänta en lifligare varu-omsättning; således företrädesvis der, hvarest på föga afstånd ifrån banan städer äro belägna med en redan utvecklad, liflig industri och handelsrörelse. Om denna sats är rigtig — och jag tror ej att den utaf någon ibland Eder kan jäfvas — så ligger dess tillämpning närmast till hands inom vårt lands sydligaste provins, Skåne, hvarest på en jemförelsevis ringa vidd mer än en half million menniskor äro sammanträngda, och företrädesvis inom Malmöhus län, som med en yta af något mera än 40 qvadratmil, har en befolkning af nära 300,000 inne vånare.
Ellen förde sin mor tillbaka in i kammaren och lät henne intaga sin plats i länstolen, sedan hon flyttat den närmare brasan. – Ack, sade derefter flickan, bittert gråtande, – det var då icke sanning ... det var icke Arnold, såsom jag nyss trodde? – Arnold är hos Gud, mitt barn. Vore han ännu qvar i denna jemmerdal, skulle han längesedan uppsökt sin mor. – Jag drömmer dock hvarje natt, att jag ser honom, sådan som du beskrifvit honom för mig, och att han kommer, för att hjelpa oss. – Så drömmer äfven jag, Ellen. Men drömmar äro strömmar. Gud skickar oss dem, för att i sömnen lisa våra hjertan, som om dagen ropa efter hugsvalelse. Trösta dig, Ellen! Vi hafva snart utträdt ur dödsens skuggors dal; vi skola återse Arnold i den ljusa himmelen, som Guds barmhertighet öppnar för oss. Hvar har du “Jesu Christi Efterföljelse“? Tag fram boken och läs för mig en liten stund! Sedan må du tillreda din aftonmåltid och med mig gå till hvila. – Är du hungrig? Ack, det vore roligt! Du har icke ätit på länge, sade Ellen. – Nej, min gom känner leda för hvarje spis. Jag kan icke äta. Men du, Ellen, behöfver väl att styrka dig. Stackars barn, hvad du är blek, hvad dina ögon äro insjunkna! – Med mig är det ingen fara, försäkrade flickan; – jag känner mig nästan friskare och starkare än fordom. Ellen framtog nu Thomas’ a Kempis bok, som genom så många århundraden hugsvalat kristna af olika trosbekännelser och ännu förvaras såsom en själaskatt i mången hydda. Hon satte sig på en stol bredvid Ingrid. Den gamla sammanknäppte sina händer, lutade sitt hufvud mot dotterns skuldra och lyssnade till hennes röst, som, rörd och lifvad af de odödliga ord, den upphemtade, klingade mild och svalkande som en engels. Så sutto de länge, tills deras öron nåddes af ett ovanligt ljud. Ellen afbröt läsningen och lyssnade. Det var ljudet af steg ... ovanligt här i de olyckligas grannskap, som skyddes såsom bannlyst och förbannadt af den vidskepliga hopen.
Hvad som egentligen föranledt mig att begära ordet, är att framföra den önskan att, ehvad den nu ifrågaställde formen af tjenstebok, som tyckes hafva företräde framför den hos oss hittills begagnade af lösa orlofsedlar, eller någon annan form användes, för att gifva vittnesbörd öfver tjenslehjons framfarna upförande, dervid, såvidt som möjligt, tillses, att ej allenast de, hvilka begagna sig af tjenare må erhålla ärliga betyg, utan ock, hvad som är ännu vigtigare och ett behof om hvars angelägenhet våra polis-journaler kunna bära vittnesbörd, för den tjenande klassen mätte beredas en säkerhet, att icke, likasom hittills ofta skett, af illasinnade husbönder och mat - 28 Den 4 December. mödrar godtyckligt utfärdade orlofsedlar må för framtiden kunna lägga hinder i vägen för den tjenande, att begagna sin enda egendom d. v. s. sin arbetskraft och sin ärliga vandel, eller med ett ord, att tjenslehjonen ej må kunna blifva föremål för hämndlystnad, ltemilterades till Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Hr Rosenblad, Berh.: År 1822 afgafs för första gången af Hrr Landshöfd:r de s. k. fem-årsberältelserne, hvilka är 1827 tillökades med likartade utgifter från Öfv.-Stath. Emb. Om än dessa upgifter, hvad ett eller annat län beträffar, blifvit knapphändigt upgjorda, så hafva de dock inneburit rikhaltiga källor till uplysnings vinnande om Fäderneslandets tillstånd och de förändringar detta tillstånd under en förfluten tid undergått. Dessa berättelser hafva hittills, vid hvarje riksmötes början, utdelats till RiksSt:ns ledamöter, och om jag ej irrar mig, så fattades år 1830 ett beslut, som gaf åt berörde berättelser plats i den s. k. 2:dra Sami. af bihanget till RiksSt:s prot.