Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Enär den 1772 förändrades och Riksdagar ej mera skulle hållas på bestämda tider, borttogs äfven Ständernas rätt att granska förvaltningen af Sta - Xen 29 Octoher f, m. t*ns medel. Endast öfver Banken behöllo de sin granskningsrätt 5 den utsträcktes vidare till det 1789 återupprättade RiksgälsCoritorer, och deras Fullmägtige i dessa bagge Verk, berättigades t8oo, att åriigen få se det föregående årets afslutade Rikslut. Sluteligen blef Ständernas granskningsrätt 5809 utsträckt till hela StatsVerket Men hurudant var detta Statsverk? liknade det sig sedan Carl XI:3 tid? Nfj: Han sammanförda hela Drätseln till ett Verk, StatsContoret, hvars befattning dock redan i Carl XIIjs tid splittrades genom Upphand ligsDeputationen.] En mängd Contoir, Deputationer och Comrrtissioner, med särskildt uppbörd och redovisning tillskapades sedermera under 1 vädräststiderna. Redan blef icke mycket större, efter antagandet af 1772 års RegeringsForm. Således då 1809 års Statshvälfning inträffat, pch man efterfrågade medels förvaltningens tillstånd, befunnos åtskilliga Statsmedel icke ingå till StatkContoiret, utan viss® Collegier och andra Em bets myndigheter hade omedelbart uppbörden ooh utbetalningen deraf. När man talade om StatsVerket, var det följagteligen outredt, om dermed skulle förstås alla Statsmedel, ehvart de ingingo, eller blott dem, sora under StatsContoiret inbegripas. I 58 §. RegeringsFormen och 30 §. Riksdagsordningen stadgades • att Statsverkets tillstånd i alla dess delar skulle för Ständernas granskande ombud uppvisas. I dessa ord ligger, efter mitt begrepp, en fullständig instruction för StatsRevisorernej men då en sådan år 18 I 2 af Ständerna sjelfva sppgjordes, omtalades endast StatsContoirets räkenaper.
Grosshandlaren blef mörkröd, då sällskapets blickar fästes på honom. Bellman såg på den digra penningekarlen på ett sätt som angaf, att han icke hyste några stora förhoppningar med afseende på honom. Grosshandlaren låtsade med mycken noggrannhet syna hvad han hade på tallriken, liksom han icke hört, att Hallman utpekat honom. “Äro här icke några flera af prästerlig härkomst?“ frågade Bellman och mönstrade de församlade middagsgästerna, hvilka besvarade frågan nekande. “Hvad, Bellman,“ utropade Hallman, “är du icke nöjd med grosshandlaren? Han är så god som tio andra; men skulle du nödvändigt vilja hafva flera prästebarn, så antag, att Trotzig, vår artiga värd, är ett sådant.“ “Idéen är god, och jag vill tillämpa den,“ menade Bellman skrattande, “men sålunda, att alla här församlade äro prästsöner. Trotzig till att börja med, eftersom det handlar om hjälp åt en fattig prästänka och hennes son. Den, som önskar höra mig sjunga en visa om en fattig poet och en skoflickare, han lägger ett mynt under sin tallrik. Alltså, Trotzig, du börjar. Få nu se, huru högt Bellmans sång skattas. Här om aftonen sjöng jag på en krog för att frälsa från stryk samma pojke, för hvilken jag i dag tigger, på det han må få en bättre framtid än den, att med dålig röst och på ett uselt ställe sjunga mina bästa sånger, för att förtjäna några slantar och däremellan för en lumpen styfver borsta mina dåliga skodon.“ Grosshandlaren Alm såg nu upp från sin tallrik och fäste ögonen på Bellman. “Har solen i dag gått upp i väster, herr Bellman?“ frågade han. “Icke som jag vet,“ svarade Bellman vårdslöst. “Jag trodde det, eftersom ni sjunger för betalning.“ “Misstag, herr grosshandlare; jag sjunger för att öfva barmhärtighet. All min rikedom är min sång, och det är således endast genom den, jag kan hjälpa behofvets barn. Vore jag rik såsom ni, så skulle jag gifva, utan att anlita mina vänner. Nu är jag det icke, och därför sjunger jag om poeten och skoflickaren.“ Efter dessa ord följde en tystnad.
Län för åren 1851—1855 TABELL ör Städerne inom Gefleborgs Län. CJelle Stad. Hus, Tomter och Jord Under här utförde 2,160 Tunnland Aker och Ängsjord innefattas äfven 374 Tunnland odlad jord, som, afsöndrad från angränsande byar, besittes under Stadsboers ständigt äganderätt, för hvilken jord, som ej är satt i hemmantal, utgöres Vretskatt, jemlikt 1604 års Taxation, med 18 R:di 44 sk. 6 r:st. Banko. Skattlagda Krono-Fisken Tuilmjölqvarnar med tillsamm. 12 par stenar Oljeoch Risförmalningsqvarn Tegelbruk Tobaksfabriker Segelduksfabrik Skeppsvarf Repslagerier Garfverifabriker Korlfabrik Fajancefabrik Chemiska fabriker Gjuteri och Mekanisk Jernoch Metallfabrik Bomullsspinneri och Väfverifabrik Stadens bidrag utgöra dessutom St. 1,197 Jord. >■ Utsäde af if: Medelafkastriing, sedan utsädet är afdraget. Tid 100 Summa Söderhamns Stad. Hus, Tomter och Jord, hvaraf circa 300 Tunnland eller 5|f Manta! donerad och 500 Tunnland fast ellersjelf-ägande, samt 1 Tullmjölqvarn med tillsammans 4 par stenar Sunarna Hudiksvalls Stad. Hus och Tomter. Jord. Bruk, Manufakturier, Qvarnar, Fabriker m. m. Bevillning. Enligt särskilde under tiden gällande Bevillnings-Förordningar. Efter Första Artikeln. Efter Andr? Artikeln. Embete och tjenst. Personer, ej hörande till viss näring. Summa. R:dr Summa. Boskapso oit* Åkerskatt. Mantals penningar. Tionde och Räntor af Bruk, Verk och Inrättningar. Summa. Lån för åren 1851—1855. Gefle Landskontor den 31 Juli 1856. JL. Afl. Strandberg. Kostnad för Rotering. R:dr R:dr s. r. 1,035 — Kostnad för Städernas Styrelse. Pastorers.
EN redogörelse fijl * Dagnys anlae7&amp;1 under de galzgqza åren, ä r således i ~lzångt och nyc7cet en &amp; terblick pd Förbundets Itistoria. Sci vidt nzijjliylt 7zar nä~nlige~z ckss refbs-matoris7ca ver7csam7~et blifvit f @ jd och i a~tiKlu9; ut,ydngna. Det nu gallande vigselformulelret. Det &amp; r ett icke ovanligt förekomniande faktum, att när en itgard en ging blifvit vidtagen, en förordning utfirdats, ett pibud blifvit tillämpadt så brytes udden af kritiken och klandret. Men så ar icke alltid fallet; missnöje och ovilja kunna vara s i djupt rotade, att maii icke vill finna sig i ett » fait a c c o q l i a, utan fortfarande söker något satt att råda bot för hvad som miste anses icke Ziirnpligt och icke ratt. Den vid nu innevarande kyrkokrs början till begagnande p %bjudna k~~kohandhokeil innehiiller ic7ce 1 8 i 1 års vigselformulär of örandradt. Det mycket omordade bibelspråket: » de tv&amp; skola vara ett » har iiiblifvit i sin helhet citeradt: » de två skola vara ett kött B. Men mot ett siidniit tillägg &amp; r det just som majoriteten inom senaste lrprlrornö te, efter en ' utförlig dislcussion, med all ÖnskviLrd tydlighet uttalade sig. Nu finnes det dock iafördt i handboken. Huru olamplig ma? an må tycka aiidri.ngen vara, huru otillbörligt rnaii au anser den. vara tilllrommen, huru öfverraskande det synes, att en s&amp;dm redaktion kiiniiat inför kyrkans allerhögsta styresman föredragas och af Euugl. M 4: t stadfiistas, - nu måste dock deii iiya handboken tilliimpas.
SDiftontcn nöbgaé återbetala uppfagba lån, innan ben, genom uppta# ganDe af npa, ellet* tnDragning af egna forDnngar, gunnit Dertill arn (tafta tilJtäcfltga meDel. $) Crebitio för 2åibsgålbs»£ontotet art till ftårre ellet* nttnbre Del fituna begagnas från ben 1 September fyvoarje år ttU ben 1 jiiilii bet nåftpåfoljanbe. 23:o ©en miD febnafte fKibéDag 9lifögälDö»<i£ontoret ttieDgtfna €reDitio»rättighet, fymilfen i få måtto biljer ftg ifrån De förut nåmnDc £aija»QLreDUioen, att Den ar för kontoret foftnaDö» od) räntefri, famt årligen på förfyanD förfdfraD, må btbebållaö; Dorf meb frplDiglfet för Q3anco»©tprelfen, att i ftfta rummet, oel) feDati anDra utmägar bltf» mit begagnaDe, äfmen Detta CreDitiP uppföga, Då Q3anfenö egenvall» ning fåDant forDrar. affcenbc på amvånbanbet af fåbana, till fanten ingå» enbe capttal»afbetalningar, font, utom be mebel, fnvtlba bunna från £>tfcont»fonberna oftuerflyttas, tebe bltftuit affebba, att omcbclbart på liba tfågar utgå, iabttages foljanbe: 24:o ©en årligen mgåenDe betalningen för IpftaDe fjitaflrar, jemte capitabafbetalningen å
Det Utlåtande, som Utskotten afgifvit angående Rikets Ständers Riksgälds-ClontoirS ställning och inlösen af dess credtt-sedlar, har af någre värde Ledamöter inom det VällofL Rurgare-Ståndet blifvit ogilladt, såsom onödigt och endast förvillande; hvarförutan åtskillig» Ledamöter af Hög'oll. Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. .Borgare-Siandet särskildt uppehållit sig vid hvart och ett förslag deruti; varandes, i afseende derpå, att Riksgälds-Contoirets Credit-Sedlar skulle anses såsom en det af Vexel - Banco-skulden, anfördt: att det är Statens och icke Banquens skuld, som dessa sedlar utvisa, och att denna skuld ej utan orättvisa skulle kunna öfverflyttas till betalning af Banquen , då någon ersättning derföre ej på samma gång åt densamma anvisades; att någon allmän förbindelse till ansvar för Riksglilds-Contoirets utbetalningar icke, på sätt Utskotten yttrat, skulle vara Banquen ålagd; och att det i flere hänseenden vore nyttigt, att ännu ytterligare bibehålla Eiksgätds-Sedlarne i rörelse, samt lätt görligt, att, genom andre medel af Stats*anslag till amortissement eller till ränta, om Riksgälds Sedlarne skulle utbytas emot ränte-bärande obligationer, stadga och. bibehålla deras värde, samt slutligen äfven be - Bancv-Utskottets Betänkanden. 7&g »örja godfgörandet af ali valuta för dem, utan Slitande af Banquen. På sätt, sorn Rikets Ständers Herrar Reyisorer uti deras, efter slutad Revision4, af Riksgälds Verket sistlidet år, afgifne Berättelse, fullständigt utfört och ådagalagt, samt Utskot' ten derefter uti nu ifrågavarande deras Utlåtande upprepat, förortlnade Rikets Ständer år 1815 , a,t a^t hvad s°m till Riksgälds Corifoirets Credit-Sedlars inlösen tarfvades utöfver det ordinaira Discont - biträdet, borde, efter uppgift af behofvet, från Banquen meddelas.
Ilandels-sjöfartens tillstånd och om förändring af åtskilliga stadganden i afseende å denna näringsgren, afgifne underdåniga Betänkande har Utskottet inhemtat och skolat här meddela: att Committerade, på anförde grunder, ansett helfrihetsbref i dess närvarande skick vara den fullständigaste af de för Svenskt fartyg föreskrifne nationalilets-bandlibgar, och att de hädanefter, såsom hitintills, höra af Commerce-Collegium utfärdas; att Committerade ansett bil-bref och mätare-bref dessutom, till bestyrkande af fartygets nationalitet, alltid böra å fartygen linnas ombord ; men att Committerade i underdånighet tillstyrkt, det skyldigheten att årligen uttaga helfrihets-bref måtte, i likhet med hvad skeppsrederierna allmänt önskat, till lättnad för sjöfarten upphöja och denna handling endast förnyas i de fall, då densamma blifvit fuliskrifven, eiler om correspondent-redare ombytes, eller om fartyget undergår sådan förbyggnad, att fartygets drägtighet derigenom förändras, eller om tacklingen å fartyget omgöres, så att dess egenskap af skepp, brigg, skonert, galeas elier slup derigenom förändras; dock skulle det vara redare obetaget, om han ville, att uttaga nytt helfrihets-bref, oagtadt någon af dessa omständigheter ej inträffat, sedan likväl det förra heifrihetsbrefvet blifvit behörigen återstälIdt, hvarförutan Committerade likaledes tillstyrkt, att nämnde handling hädanefter måtte skrifvas pä pergament och förses ofvanföre contexten med ett ensbléme, som utmärker egenskapen af Svensk nationalitets-handling. Tvanne af Gomiteens ledamöter hafva skiljt sig från pluralitetens omförmälde åsigter, i så måtto, sorn de ansett bil-brefvet eller byggnads-beviset ej allenast böra utgöra, utan i sjelfva verket vara den enda rätta nationalitets-handlingen för ett fartyg och yttrat den öfvertygelsen, att om
Men Victor Hugo tog och satte in honom bland sina figurer i Notre-Dame de Parisoch gjorde af honom ett slags François Yillon, en poetisk galgkandidat, och lät honom lefva och dikta under Ludvig den dftes tid. Det är mera den figuren än den verklige Gringoire, som Théodore de Banville användt for sitt skådespel, och författaren hade kanske kallat honom François Yillon, om han ej ryggat till baka för att låta en tjuf, som nämde poetiske lösdrifvare ju var, sluta sitt literära tattarelif genom giftermål i en rik och ansedd borgarefamilj. Théodore de Banville ’ s Gringoire är en rikt utrustad intelligens, men en * person utan, hem och skydd, som lefver för dagen, diktar och tigger, låter inbillningens öfverflöd ersätta den torftiga verkligheten och drömmer om den renaste kärlek i samma Ögonblick han löper fara att svälta i hjäl. Under allt detta lifvas han af en Msk ungdomlighet, som ej skyr någonting, ej ens att dikta försmädliga och genom sin sanning så mycket farligare visor om själfve konungen, den tyrannen, glad och obekymrad, blott han kan komma öfver en bit mat för att stilla den värsta hungern eller till och med om han endast kan finna tillfälle att skildra skaldekonstens höga uppgift eller föra andra olyckligas talan. Sådan är denne Gringoire, hvilken ställer höga fordringar på skådespelaren. Hr Lindberg tyckes taga rollen ungeför på samma sätt som under sina föregående framställningar däraf, ty värr också föga afvikande från sina öfriga rollers utförande. Men erkännas måste, att hans Gringoire ' står öfver hans Hamlet och väl näst efter hans Osvald, skådespelarens otvifvelaktigt bästa roll, endast därför att den spelas något naturligare än den först nämda, synnerligen hvad ordens utsägande vidkommer. Att hr Lindberg åt minstone i mîgon roll verkligen söker att få bugt med sin falska stämma är ett så aktningsvärdt bemödande, att det förtjänar framhållas som en god handling af denne skådespelare. För öfrigt saknar haus Gringoire i en för rollens och hela styckets framgång ganska betänklig grad den omedelbara friskhet som ligger i karaktären.
Respective ledamöter gilla det sätt, som förut varit vanligt i Disconten , att genom ett oförmärkt verkstäldt veck på anmälningssedeln bereda afslag på lån; så måste jag heldre välja det obehag, att dessa mina åsigter af Höglofl. Utskottets plurallté ogillas, än att deltaga uti bibehållandet af en oinskränkt godtycklig behandling och styrelse af Nationens största UåneFond , hvarvid den förändring, som Höglofl. AfdeU ningen föreslagit, efter hvad jag är öfvertygad , på lika sätt önskas och väntas, som Ban. quens publicité. — Ut supra. In fidem Protocolli^ G. Heltingiut. Bdnco-Utskottets 'Betänkanden. iljt N:o 64. Ankom den 31 Oct. 18*3. Betänkande till Rikets Ilöglvfl. Ständer öfver en , frän Välloft. BorgareStändet remitterad, motion, om räntans nedsättning för a :ne JLånebiträden, hvilka före detta blifvit frän tanquen meddelade till Uddevalla Stads publique Byggnaders istandsättande och till inredning af Uddevalla Stads nybyggda Kyrka. ällofl. BorgareStåndet har, enligt Utdrag af dess Protocoll, under dea 37 nästlidne Augusti, till BancoUtskottet remitterat ett så lydande Anförande af Uddevalla Stads lUksdagsFullmägtig, Herr M. Bagge: ”Sedan Högh BancoUtskottet vid afgifvandet af dess Betänkande, N:o 7, i anledning af väckt motion dels om förändring i betalningssättet för återstoden af det Uån , som Banquen meddelat Uddevalla Stad till dess Rådhus uppbyggande, och dels att räntan så väl för berörde X.ån , sorn det, hvilket nämnde Stads Kyrka erhållit, utgörande tillsammans för närvarande circa 36,000 R:dr, måtte nedsättas till 3 pro. cent, i händelse räntevilkoren ej skulle blifva högre för de biträden, som blifvit sökte för Norrköping och Borås, förklarat sig då ej kunna Utlåtande meddela öfver min sistnämnde anhållan; alltså och på det
Hvad Sjötull-afgifterne, Post-Medlen, Stämplade Pappers-Medlen och Hushehofs-Brännerimedlen angår, åberopa Riksens Ständer i underdånighet de serskilda Skrifvelser, Riksens Ständer om desse Bevillningars beräkning och utgörande allat:t. Beträffande åter Allmänna Bevillningen, öfverlemna Riksens Ständer härjemte lika underdånigt sin Stadga om denne Svea Rikes Ständers Bevillning för år 1819 och de påföljande åren intill slutet af årsi8ä3, så vida ej inom denna tid Urtima Riksdag infaller, gjord och samtyckt vid Urtima Riksdagen i Stockholm den Juli 1818. För Allmäna Bevillningen hafva Riksens Ständer hufvudsakligen bibehållit de enligt 1815 års Bevillnings-Förordning gällande grunder, men, till fyllande af en efter samma Förordning upp* kommen brist, tillagt en Artikel örn Bevillning å öfverflöd. De mäst vigtiga ändringar och rät telser i förra Förordningen äro: 2. Art. i. §:n inskränkning af Tjenstmäns befrielse uti Bevillning ifrån 300 till 200 R:dr och bestämmande af viss grund för beräkning af Boställs - Innehafvare* Inkomster på Bostället: 2 §• 4, Morn. ett 694 Utiderdätiiga Skrifvelser. Tillägg för att görn afgiftens nedsättning för Handlande eller Ha ndtverkare mindre beroende af Taxcringsmännens godtycke än af verkliga förhållandet: 3 §. 5 Morn. en förändrad
Janne §rke-Bifkoppcn, Bistopparne och Pastor Primerius > Stockhoiin, hwilke as Konungen kill Riksdagen kallas, wälje hwarje Stift, pä sätt dest Prcstersk-W mom sig öswcrenökommer följande antal Fullmäktige, nemligen Kyrkoherdar. Upsala Stift Fem, Stockholms Stad Twä, Lindköpings Stift Feni, Skara Fyra, Strengnäs. Fyra, Westerås Fem, Wexiö Tre, Lunds Fyra, Götheborgs Tre, Calmars Twä, Carlstads Twä, Hernösands Tre och Gottlands Twä. Commiiiistrarnc uti hwarje Stift, äfwensom Commmistrarne i Stockholm ware berättigade, om ds dcl afrunda, alt inom sig wäija en Fnllmägtig. §. 14. Hnswudstaden Stockholm wälje Tio Riksdags män, hwaras Tre Magistrats Personer, Twä Grosshandlare, En Fabriquer, En Minuthandlare, och Tre af Embeten och Hmidtwerkerier: Walen förrättas as 5o Elektorer, ursedde ibland Vorgccstapet ester lika Ciastification, som Stadens sv äldste. Deste Electa» rer wälje hwar för sig Riksdagsmän inom sin Clast, men atte samfällt Fullmägkige af Magistraten. För att blifwa Elector eller Riksdagsman för Stockholm fordras att stafwa warit Zwe "är Borgare derstädes, att cn Grosshandlare betalar minst 2v R d. en Fabriquer eller Minuthandlare 10 R:d cn Handlwerkare § R:d till Staden i ärliga utstyldcr. De öfrige Rikets Släder äge att sända Fullmägtige as Stadens Borgare eller Magistrats Personer, och Fahlu Bergslag af stervc-parts ägare, som tillika äro brukande Bergsmän. Wälin stola ste inför Magistraten, pä sätt ä 79» Den i g December. hwarje ort hitrlls öflig! warit, och beräknas rvsterne efter hwad hwar och en af de wäljandr lil!
Den 13 31 aj. termer aflåten fras, åsyftande att på ersättningseller befrielseanspråket gifva ett undvikande svar. Att likväl ett löfte i verkligheten har blifvit gifvet, vill emedlertid synas deraf, att 13 mantal i Kungsbarkarö socken åtnjuta en ersättning af 13 tunnor spanmål, en tunna på hvarje hemman. Det är nu fråga om huruvida man skall låta delta undantagsförhållande fortfara, fastän bördan dervid naturligtvis drabbar de öfriga innevånarne i Kungsörs län så mycket mera obilligt. Hr Rääf har väl sagt, att det icke vore möjligt att bringa ruslhållsväsendet till fullkomlig inbördes likhet, kompanierne emellan inom regementerne, eller ens vid ett enda regemente; men om ock så förhåller sig, så bör man dervid erinra sig, dels att derom icke heller är fråga väckt, dels åter att deri icke finnes något fullgilligt skäl till att underlåta all åtgärd ledande dertill att rättvisa må vederfaras desse nu ifrågavar. rusthållshemman, hvilkas troligen på ett missförstånd eller en glömska hvilande, och sedermera ökade dagsverksbörda skulle alltför väl kunna, och torde ofördröjligen böra, på sätt här är föreslaget, dem aflyflas. Jag kallar deras börda ökad, af den anledn. alt berörde dagsverken redan länge icke hafva utgått in natura, ulan blifvit på helt annat sätt utgjorda, nemi. sålunda, att lösen för dem måst betalas; hvaraf inkomsten blifvit anslagen till Strömsholms stuteri. Del är visserligen ganska gifvet, såsom ock af Utsk. är anmärkt, all stuteriet icke kan undvara denna fördel; derföre bör ock, om man befriar rusthållen från utgörande af dagsverkslösen, stuteriet få ersättning af staten, tylen då bemälde inrättning är just för det allmännas gagn anlagd, och dess verksamhet jemväl anses i betydlig mån motsvara ändamålet, så fordrar väl billigheten att samma inrättning vidmagthålles af statsverkets medel och icke af visse enskilde, som derifrån på, efter hvad det vill synas, goda skäl yrka att varda befriade.
Skårman ådömd arrendeps At ersättning, se Bryntesgården Lindärfva. * t Agronomer, örn ytterligare anslag för Statens 4 i 37 — b. 26 Febr. b. 25 Febr. b. 25 Febr. g. 25 Febr. 41 20 Ahlberg, om pension på allmänna Indragnings-staten för Provincial-läkaren, Doctor N. L 115 4 i 167 34 Se Nionde HufvudTiteln. Allmänna arbeten, om anslag till undersökningsm. fl. kostnader för — 4 i 160 — b. 7 Dec. b. 2 Dec. b. 2 Dec. b. 5 Dec. 214 20 Almare-stäk, om förbättring af vindbryggan och segelleden vid — 8 — 22 — b. 7 Febr. b. 4 Febr. b. 4 Febr. g. 4 Febr. Allmogens rätt att försälja egne b. 29 Juli b. 24 Juli tillverkningar, om kontroller å — 8 — 101 — b. 25 Juli b. 22 Juli Amiralitets-Krigsmans-kassan, om ersättning till, förde till Statsverket indragne rusthållsoch en-per-mille-afgifterne 117 4 i 155 — b. 28 Nov. b. 28 Nov. b. 2 Dec. b. 24 Nov. 172 20 Ansätts hemman i Jemtland, se Rotering. Arbetsfolk, som utgår på arbetsb. 13 Juni 8 Juni b. 16 Juni 94 63 förtjenst, om stadgar angående — 8 — 94 — 17 Juni » om åtgärder till uppmuntrande g. 26 Mars af penninge-besparingar hos . — 8 — 68 — b. 4 April b. 1 April b. 23 Mars Arbetshus, om inrättande af frib. 24 Nov. villiga .
Han tilltalades dessutom af naturens skönhet, och som han icke besvärades af en engelsmans vanliga öfördomar, lärde han fullkomligt att beundra utländingens lätta förbindlighet, hvarvid han varit föga van i hemmet Det var detta besök som lade grunden till hans lifslånga intresse för utländsk liberalism, och afhöll honom, såsom han sjelf förtäljer oss, från det allmänna misstaget att bedöma verldshändelser endast efter engelsk måttstock. Vid sjutton år började John Stuart Mill, 1823, sin offentliga bana genom att taga anställning i India House. Djupt genomträngd af de demokratiska principerna, varm beundrare af den franska revolutionen, efterlängtande såsom den högsta grad af ära att uppträda som en girondist i ett engelskt konvent; fast troende på teorien att barnasinnet var som ett oskrifvet papper, utan alla medfödda böjelser, utan någon medfödd känsla afpligt eller idé om Gud; en hängifven beundrare af Bentham ocb hans princip om den största lyckan för det största antalet, blef Mill kämpen för den nya och filosofiska radikalismen. Han blef känd som en skarp penna i dagens mest avancerade literära organ; såsom stiftaren och den ledande anden i debatterande sällskap, i h vil ka han och hans vänner angrepo alla bestående institutioner med ynglingars ofördragsamma energi. Ett af dessa sällskap, som sökte efter ett namn, dubbade Mill till » det utilitariska », och termen har sedan blifvit den välkända beteckningen på Benthams anhängare. Men Mill hade för godt förstånd att länge fortfara i denna hållning som sektanhängare; han skulle utveckla sig till något större än enbart logiker. Han föll, säger han oss, i ett af dessa intensivt melankoliska tillstånd som ofta följa efter förlängdt arbete, då han plötsligt råkade ställa till sig sjelf den frågan: » Antag att alla dina önskningar i lifvet voro förverkligade, att alla förändringar i institutioner och åsigter, hvilka du med längtan motser, kunde fullständigt förverkligas i detta ögonblick, skulle detta vara en stor glädje och sällhet för dig », och en inre röst som ej kunde tystas svarade tydligen: » Nej! » » Härvid », säger han, » sjönk mitt mod; hela grundvalen, på hvilken mitt lif var upp-bygdt, föll neder.