Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
3,206 3,459 20 hvadan dessa 3:ne års sammanlagda kostnad för halfva beklädnaden blifver Härtill hafva Rikets Ständer å ananslaget till Lifoch Släpmundering för Rothålls-regementerne anvisat, h 5 R:dr 8 öre pr. n:r, för de 200 nummer, hvaraf Ilästjägare-korpsen består, 1,016 R.dr R:mt årligen eller för åren 1858—1860 3,206 3,048 3,459 20 6,665 3,048 20 och bör således skilnaden ersättas med 158 3,459 20 3,617 20 Som, i enlighet med Rikets Ständers beslut vid 1856—1857 års riksdag och Kongl. Kungörelsen den 23 Mars 1858, Jemtlands Roteringskassa skall vara befriad från allt bidrag till Hästjägare-korpsens beklädnad, så erfor Kongl. Majus Nåd. Proposition M 91. 15 Kongl. Krigs-kollegium. dräs till bestridande af den halfva kostnad för bekliidnaden, hvarom här är fråga, icke allenast förenämnde å Lifoch Släpmunderings-anslaget årligen anvisade utan ock, med antagande att 1860 års kalkylerade riksmarkegångs-pris under åren 1861—1863 icke blifver förhöjdt, en årlig tillökning af utgörande tillsammans kostnaden skulle nemligen komma att blifva: För halfva beklädnaden till 184 n:r ä 11 R.dr 61 öre Ersättning till 16 indragne n:r å 5 R:dr 47 öre och utgör således det, utöfver redan anvisade anslaget, erforderliga medelsbehofvet för hela nästkommande statsregle rings-period eller hela kostnaden för beklädnadens halfva underhåll under 3.ne år 1,016 1,207 2,223 2,136 87 2,223 Jemtlands Roteringskassa. Summa Riksmynt. 3,623 6,671 Anm.
Uti samma underdåniga betänkande, pag. 25, finner man för Wester-Norrlands län, att inom länet finnas betydliga krono-allmänningar och öfverloppsmarker samt, pag. 26, för Westerbottens län, att inom detta län äfven finnes odisponerad Kronan förbehållen mark, och å hvilken, i anseende till krono-betjeningens ringa antal och af andra göromål 552 Motioner hos Ridderskapet och Adeln l8(/2. N:o 219. upptagna tid, stora svårigheter möta för att skydda dessa skogar från åverkan. Såle des bör man af dessa utlåtanden kunna draga den slutsats, att äfven dessa tvänne län hafva betydliga öfverloppsmarker, oaktadt någon areal i Kommitterades betänkande ej finnes uppgifven eller möjligen, af brist på kartor, icke kunnat uppgifvas; men är arealen äfven inom dessa län inbegripen uti Skogs-styrelsens underdåniga berättelse. Således skulle på dessa sist förflutna sex åren af öfverloppsmarker nu, enligt de tvänne åberopade underdåniga berättelserna, blifvit afvittrade icke mindre än 1,158,061 tunnland, plus hvad som funnits uti Westerbottens och Wester-Norrlands län, och skulle afvittringen ännu fortgå med dessa jettesteg, så är att befara det de nu återstående 556,222 tunnland öfverloppsmarker äfven snart komma att utur Statsverkets räkenskaper försvinna. På grund af den jemförelse mellan de tvänne underdåniga berättelserna, som jag här uppgjort och för Ridderskapet och Adeln framlagt, och under befarande att min föregående motion kommer att lemnäs utan afseende, efter de upplysningar, som åtföljde densamma till Höglofliga Sta ts-Uts k ottel, vågar jag vördsamt föreslå: Att Rikets Ständer måtte ingå till Kongl. Maj:t med underdånig anhållan, att en kommitté blefve nedsatt för att undersöka vidden och be skaffenheten af de Statsverkets skogar, som möjligen finnas qvar uti Gefleborgs, Wester-Norrlands, Jemtlands, Norrbottens samt Westerbottens län, och hvilka kunna såsom Statens egendom för framtiden bibehållas.
Endre pastorat hädanefter skall tillhöra theologielektorsbeställningen vid Wisby elementarläroverk, till följd hvaraf Weskinde pastorats egenskap af prebende vid nuvarande innehafvarens afgång kommer att upphöra; dock som håde rättvisa och billighet synas tala derför, att sistnämnda pastorat, som af församlingsboerna, på sätt sockenstämmobeslutet den 19 Augusti 1770 utvisar, icke blifvit upplåtet till prebende åt annan än innebafvaren af den numera indragna konrektorsbeställningen, till förbättring i hans ringa löneförmåner, och hvilket pastorat sedermera, utan församlingarnes dertill lemnade särskilda medgifvande, är vordet förenadt med en af lektorstjensterna vid Wisby år 1819 inrättade gymnasium, icke mot församlingsboernas bestridande bibehålles vid ifrågavarande egenskap, som, enligt hvad upplyst blifvit, för pastoratet medför flera olägenheter; alltså finner Kongl. Maj:t sig höra i nåder föreslå Rikets Ständer att, på det Weskinde och Bro församlingars pastorat, redan innan nuvarande innehafvaren från sin lektorsbefattning afgår eller erhåller annat prebendepastorat, må komma i åtnjutande af de fördelar, som af en förändring till konsistorielt gäll påräknas, ett belopp af 1,063 Riksdaler, utgörande den i gällande stat under theologie lektorns lön upptagna inkomsten af pastoratet, varder uppfördt under anslaget till elementarläroverken, för att ingå såsom fyllnad i lönen för bemälde lektor. De till ärendet hörande handlingar skola hållas vederbörande Utskott tillhanda; och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Ar och dag som ofvan. CARL. C. J. Thyselius. Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 99. 27 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott dm a/1 Mars 1865. Närvarande:
Riksdags - Fullmägtigen från Jönköpings Län Johannes Svensson liar, uti en till Bea villnings-IJtskollet remitterad Motion, sökt ådagalägga, det i synnerhet Krono-, Kronoskatteoell Frälseskatle-jorden i Småland vore allt för högt beskattad , genom den der svårare än annorstädes tryckande roleringen af Infanteri, Cavallen och Båtsmanshåll, så att, ehuru hemmanen der i allmänhet voro ganska magie, endast 1 \ man - 6 Bevillnings-ljtskoUets Betänkande. N. o 40. tal måste underhålla en Soldat och ändå utgöra augments-eller ordinarie ränta, samt att dessa onera, uppgående lill ungefärligen 119 R:dr 26 sk. 8 r:st Banco, vöre i sig sjelfva allt för svåra att utgöra för hemman, hvilka vanligen besås med 20 tunnor Hafre, som afkasta 3:dje kornet, samt kunna föda omkring 24 Boskaps-kreatur; och har Motionairen, på det åboerne å ifrågavarande hemman ej måtte digna under elen svåra skatte-bördan, och då hans mening ej vore att inkräkta på Indelnings-verket, föreslagit, att hemman af förutnämnde natur i Småland, måtte från Bevillning å jord efter 2 Art, befrias. Utskottet har tagit detta i öfvervägande; men då Rikets Högloft. Ständer redan antagit Utskottets förslag, att bevillning af jord bör utgå med viss af gift efter värdet, och det af delta beräknings-sätt är en följd, att, om hemman äro mycket besvärade af rotering och andra onera, deras uppskattnings-värdé derigenom förminskas, så och enär, vid ett sådant förhållande, en motsvarande lindring i Bevillningen, på förenämde sätt, kommer alt åtnjutas, saknar Utskottet anledning att, i någon mon, understödja Johannes Svenssons , i ofvannämnde Motion, gjorda anhållan, hvilken alltså lärer förfalla. Bil, t. Bevillniiigs-Utskottcts Motionairens häremot afgifna reservation bifogas. Stockholm den i Augusti 1829.
Eetänkanden. 6y hvarvid, då de förre färdas so å 24 Mil för framoch återresan, behöfva de sednare endast fara 6 a 8 Mil, nied samina skiljaktighet i tid; Och föreslås på sådan grund, att Riksens Ständer hos Kongl. Majit i Underdånighet anhöilé, det Landshofdingariie måtte i Nåder anbefallas, i vederbörlig ordning sammankalla Fullmägtigej för att ined dem öfverlägga om grunderne för en iay reglering af kfonoskjiitséh, och i enlighet dermed iitarbeta en i detta ämne för hvarje Län särskildt gällande Författning. Hvad uti öfvaniipptagne Memorial sålunda anföres, har Utskottet till öfvervä. gande föréhaftj Och hvad först angår det gjorda yrkandet, att någon viss våglängd borde bestämmas, hvarutöfver de kronoékjiitsäiide icke skulle vara skyldige att fortskaffa kfönotranspörtér; så har Utskottet, iiied afseende å de olika förhållanden, som å särskilde orter visa sig, ej mindre i afseende på afståndet emellan skjutshållen, och tillgång pså hästar jemte andra omständigheter, hvilka härvid mäste komma i betraktande, val ansett sig ej kunna tillstyrka utfärdandet af en sådan allmän föreskrift i detta hänseende, som motionen åsyftar; men, då den öfverklagade olägenheten visserligén är för de kronoskjutsandé håde betungande och med billighet oförenlig, enär en annan persons försummelse hätvid faller en oskyldig till last,- har tfé - 6Q Eew. oih. Ekon. Utsk. Eetahkmiclen. sköttel, till förekommande deraf, trott sig böra föreslå, att, då en kronoskjutsande framkommit till den station, dit han, enligt kallelse bordt skjutsa, han då icke skall kunna nödgas att vidare fortskaffa Cornmenderingen eller kronotransporten, så framt han icke sjelf villigt, enligt träffande öfver» enskommelse, vill sådant sig åtaga emot ersättning, som bör honom godtgöras af den kronoskjutsskyldige, hvilken försummat att kallelsen åtlyda.
Det af Naturen mindre gynnade SöderTelje Canalarbetet har derföre ock fordrat starkare bidrag utaf Actionairerne, och till någon ersättning för detta Förskott, har det varit nödigt att åtminstone lemna dem säkerhet, för någon tid, om Benta i förhållande till de gjorde inbetalningarne. I detta afseende har Söder-Telje Canal-Bolag, sedan i8<2, successive erhållit en summa af 41,387 Bisdalen Enligt Rikets Ständers vid sistledne Urtima Riksdag fattade Beslut, skulle utaf Nionde Hufvud-Titeln 20,000 Riksdaler årligen anslås, till anläggande af den nya väg, för cornmupicationernas öppnande emellan Vermland och Dalarne, samt Rikets norra provinser, hvars nytta Riksens Ständer, lika med Kongl, Maja, erkänt, Då 148 Den 7 Mars. Då vjd slutet af samma år, Nionde Hufvud-Titeln kunde formeras, blefvo också 20,000 Riksdaler derutaf, till detta behof, anslagne, och dessa anslag hafva sedermera, de följande åren, fortfarit och blifvit använde, under tillsyn af en utaf Kongl. Majit tillförordnad Comité. Det är således med inbegrepp, af innevarande års anslag, en summa af 60,000 Riksdaler, hvilken ifrån denna tid blifvit successive till disposition af bemälte Comiterade öfverlemnad; vägen emellan Vermland och Väster-Dalarne är fullbordad och begagnas redan af Dal-Allmogen med mycken fördel till deras tillverkningars afsättning i Vermland, samt lifsförnödenheters återhämtande. Emellan Qster-Dalafne och Helsingland är vägen till hälften färdig och blifver innevarande år fulländad, hvarigenom obehindrad communication öppnas emellan Carlstad vid Venerns strand och Söderhamn -vid Bottniska Viken. Befallning är redan gifven, dels att till vägens underhållande indela de omkringliggande hemman,' dels att befordra de anstalter, hvarigenom de ödemarker, som omgifva vägsträckningen, kunna, i den mån de äro odlingbara, till Nybyggeslägenheter fördelas.
Maj:ts nådiga behjertande framställt, hurusom de med Landshöfdinge-tjensten derstädes förenade löneförmåner, hvilka vid den år 1837 verkställda reglering af Landshöfdinge-lönerne bestämdes till 4,500 Riksdaler Banko, ehuru detta belopp först från och med 1853 Landshöfdingen till fullo tillgodokommit, blifvit alldeles otillräckliga för de nödvändigaste behofven, helst lefnadskostnaden i Jemtland ingalunda vore billigare än på de fleste andra orter, ulan snarare i vissa läll dyrare till följd af den långa, ytterst kostsamma landtransporten, men att Kongl. Maj:*, vid föredragning häraf den 10 Januari 1857, funnit berörde framställ - 12 Bil. Nio 4 till Kongl. Majit* Nåd. Prop. N:o 1. om Statsverket 1859. ning för det dåvarande icke böra till någon åtgärd föranleda, enär Kongl. Majit uti Sin till Rikets då församlade Ständer aflåtna Nådiga Proposition om Statsverkets tillstånd och behof redan hade framställt de förslag till löneförhöjningar, som Kongl. Maj:t ansett vara af omständigheterna påkallade. Under åberopande af hvad i afseende å Landshöfdingelönen i Norrbottens län Stats-Rådel nu tillstyrkt, hemställde Stats-Rådet i underdånighet, det Kongl.
Jag tror att genom hvad jag nu uppläst redan de flesta anmärkntr, som emot förslaget kunna framställas, äro besvarade. För öfrigt vill jag blott, då Hr Lagerhjelm yttrat, att detta ämne kommit för tidigt fram, göra den anmärkn., att vi haft i5 år att begrunda detsamma och derom stadga vår öfvertygelse. Den som icke kunnat göra det på denna långa tid, lärer icke heller kunna göra det på den kortare lid, som nu kan återstå innan hela lagförslaget kommer under pröfning. Hr Cederschjöld: Frih. Boye har vidblifvit sitt yrkande, att detta är en sådan principfråga, som icke borde lösryckas från det nya lagförslaget; emedan, har han tillagt, man icke kunde taga den fullkomliga kännedom af denna enskilda fråga, som man blefve tvungen att taga, då den skulle förekomma i sammanhang med hela lagförslaget. Men jag får hemställa lill Frih:n, huru många han tror skola göra sig besvär att genomläsa det hästlasset, som tillhör det nya lagförslaget, och om de skola deraf taga grundligare kännedom, blott derigenom att de åskådade massan, som jag tror vara öfver mängdens höfva att läsa. Jag tror derföre, att saken pröfvas bäst, ju mera inskränkt den är, och att hela det nya lagförslaget blifvit mycket grundligare genomgånget, pröfvadt och afgjordt, om man genast börjat med att styckevis antaga de principer, som kunde förenas med den gamla lagen. Én annan värd talare har åberopat Norrmännens exempel, och sagt att det borde tjena tili mönster för vårt BondeSt. att eftersträfva, samt att hos Norrmännen vore en sådan kärlek till fäderneslandet, just derföre att deras jord icke kan styckas. Jag har så ofta på detta ställe hört talas om våra constitutionella bröder, alt jag tillstår det jag för min del börjat ledsna dervid.
»Är det verkligen eder afsigt, unge man, att uppsöka edra förfäder?» sporde den främmande. Apollonides teg och ökade på sina steg, men främlingen gick lika fort och tog icke sina blickar från honom. »Edert namn, unge man, om jag får be,» sade den gamle. Skalden vände sig i vredesmod mot den påflugne frågaren och var i begrepp att med våld slita sig från honom, då han öfverraskades af det förändrade utseendet i den gamles ansigte. Detta log ännu, men ej mera med det spefulla och hånande uttrycket. Det var tvärt om ett mildt och deltagande leende, ett som tycktes kunna ingifva förtroende. »Skulle jag hafva träffat en människa med milda känslor, en som känner medlidande med olyckan?» sade Apollonides för sig själf, som han trodde, men främlingen tycktes förstå alla hans tankar och höra alt hvad han sade, äfven om detta ej högt uttalades. »Mitt namn är Apollonides,» sade han högt och stannade för att riktigt se in i den gamles underbara ögon. »Ni är olycklig,» sade gubben. »Ingen förstår mig,» utbrast skalden. »Alla håna mig.» »Ni önskar dö?» »Jag önskade kunna flytta mig till länge sedan försvunna tider.» »Ja, ni vill söka upp edra förfäder, hörde jag.» »Kan ni hjälpa mig därmed?» utropade Apollonides som trodde sig hafva funnit en viss tillförsigt i den gamles uttryck, då han talade om förfädren. »Nej, unge man,» svarade gubben, skakade sitt hufvud och log på nytt. Apollonides ryckte sig åter från den besynnerlige främlingen, hvars leende han ännu en gång fann afskyvärdt. »Lugna er, hr Apollonides,» tröstade den gamle. »På lediga stunder går jag ut och söker upp olyckliga för att hjälpa dem. Det är ett gammalmodigt yrke, jag vet det. Också idkar jag det endast, när jag behöfver någon förströelse. Jag går vanligen ej länge förr än jag träffar någon lidande. Det är aldrig någon som plågas af hunger, såsom man ofta fann i forntiden, men de olyckliga äro därför visst icke färre än i gamla dagar. Jag söker att trösta dem, men det lyckas sällan.
St:r bevilja anslag för föreläsningars hållande i hufvudstaden, finnes hos oss förmågor lämpliga att, som sig bör, upprätthålla dessa föreläsningar? Ja, dessa fömågor finnas; Stockholm sjelf hyser ett ej ringa antal vetenskapsmän uti åtskilliga rigtningar, och om planen för den Londonska institutionen följes, hvilket jag anser som det önskansvärdaste, skulle väl universitetens, äfvensom öfrige högre läroverks krafter kunna vara att, åtminstone tidtals, med säkerhet påräkna. Annu en invändning anser jag mig förbunden att vidröra; man har nemi. yttrat att en institution för föreläsningars hållande i hufvudstaden skall utgöra en våda för universitetets i Upsala bestånd, emedan en dylik institution småningom kunde utvidgas och blifva en kärna för ett universitet i hufvudstaden, hvarigenom universitetet i Upsala antingen skulle komma i fara att blifva flyltadt eller ock styckadt. Jag har en gång förut på detta rum yttrat att jag, i hvad på mig möjligen kunde ankomma, aldrig skulle tillstyrka hvarken en flyttning af universitetet i Upsala eller en styckning af detsamma; det bör qvarblifva der det står, helt och odeladt. Mina skäl för denna åsigt höra ej hit att nu anföra. Om jag derföre kunde inse att offentliga, vetenskapliga föreläsningar i hufvudstaden skulle på ett eller annat vis menligt inverka på universitetet i Upsala, skulle jag ej kunna vilja verka för dylika; men jag inser ej någon fara hvarken för en nutid eller för en framtid. Rigtningen af en fri institutions föreläsningar är så vida skiljd från rigtningen af universitetets föreläsningar, att de med hvarandra hafva föga gemensamt. Åhörarens ställning är så helt och hållet olika, att endast utaf den framstår olikheten uti föreläsarens ställning.
Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoret) för bränvinstillverkning, jemte i anledning af motionen afgifna yttranden; 2:o Fredrik August Forsbeck från Östergötlands län, om åtskilliga ändringar i Kongl. Förordningen den 18 December 1863, angående vilkoren för bränvinstillverkning ; 3:o Anders Johan Sandstedt från Jönköpings län, att den mellan Kongl. Maj:t och Hans Majit Fransmännens Kejsare afslutade handelstraktat icke måtte af Rikets Ständer godkännas samt nu gällande tulltaxa med vissa uppgifna undantag oför ändrad bibehållas; och 4:o Petter Andersson från Blekinge län, om förhöjning af tulleu å bränvin. S. D. Nedannämnda motioner remitterades lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, nemligen af: l:o August Danielsson från Norrbottens län, om anläggande af nybyggen på kronans marker inom nämnda län, m. m.; samt 2:o samme ledamot, om ändring af nu gällande stadgande!) i fråga om vilkoren för klyfning af hemman. S. D.
Besv. o. Oec. Utsk. Uti. N. o /{.1. io5 syntes otydligt, emedan frågan just kunde bero på hvad som vore bevis elier ej, oell det vore derföre bättre att bibehålla det i Stadgan begagnade uttrycket ”handlingar;” Och har Herr Presidenten Poppius jemväl fullständigt utvecklat enahanda åsigt mot Herr Ribbing. Då likväl äfven den minsta anledning till tvifvelsmål om ett Lagbuds rätta förstånd och mening bör, så vidt möjligt är, undanrödjas, och detta ändamål, efter Utskottens förmening, skulle, genom antagandet af den föreslagna ordförändringen, desto säkrare vinnas, som samma uttryck blifvit för enahanda stadgande begagnad t i sy Gap. 6 § Rättegångs-Balken, der jemväl ordet ”bevis” i samma mening förekommer, anse Utskotten sig böra hemställa, att bifall må lemnäs till den af Utskotten i förra Betänkandet föreslagna ändring. I anledning af Utskottens tillstyrkande, att hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, det måtte, genom vederbörande Autoriteter, säkra och fullständiga upplysningar infordras om de vidare hinder, som kunna ligga i vägen mot Skiftes-Stadgans tillämplighet i Rikets alla provincer, samt derefter de ändringar i densamma i Näder vidtagas, sorn kunna profves nödige, på det i o6 La"- samt Allm.Besv. o. Oec.
Luggen uppstruken från pannan, min kasserade gråa klädning, ingen turnyr, mina magra, rödfrusna armar nakna stickande fram ur koftärmarne, utan en spets, utan ett armband. Ha, ha, ha! Kan du tänka dig en qvinna, som njuter af att se ut som en gammal hexa? Jag gör det. Jag ser med sjelfförnöjelse i spegeln hur många rynkor jag har i pannan och jag grinar så att det syns, att jag mist en stor tand. Och allt det öfriga i stil med detta. Jag ser det, och jag tycker det är som om hela min varelse ville upplösa sig i ett enda stort hångrin öfver att man vill pådyfla mig en skymt af erotik. Mig! – Det fins tider, då jag knappt tänker på, hvad kön jag sjelf har. Det är visst bara gamla mamseller som äro besvärade af en sådan der »recediverande ungdom», derför att de aldrig ha varit ordentligt unga, när de skulle. — Jag trifs i min lilla röfvarekula. Jag är ensam på ett alldeles förtjusande sätt. Den dubbla dörren motsvarar fullkomligt sitt ändamål, och två timmar om dagen går jag i trädgården, försänkt i angenäma samtal med mig sjelf. Jag kan vara lika befängdt lycklig öfver ingenting, som jag kan vara vildt förtviflad till andra tider. Bara jag kan arbeta tycker jag att allt annat kan gå an. Men äfven nu, sedan jag fått mitt bättre jag igen, längtar jag bort härifrån till kringstrykarlif och omvexling. Det är tanken på det, som gör att jag kan uthärda att lefva. Hörby d. 21 Febr. 86. — Du känner min svaghet för att då och då skrifva ett par rader i mitt bref, just när lusten faller på mig. Det är nästan som om man en trappa upp hade en god vän, som man kunde titta in till närheldst man kunde få lust att stödja armbågarne emot en annans bord än sitt eget. Eller rättare: detta är mycket bättre, ty brefpapperet, har alltid en så snäll och inbjudande min, som lockar en till förtrolighet och tar bort all skygghet; man känner sig så glad och meddelsam, att man tycker taket borde lyfta sig bara derför, att det fins så mycket glädje inunder det.
St. aflåta åtskilliga nåd. propostr till ändringar af nu gällande lag, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med motsvariga delar af den föreslagna nya lagen. Bland dessa nåd. propos:r är äfven den, hvilken föranledt det förslag till förändrade stadganden rörtde bysättning, som innehålies i LagUtskts nu förevar. betänk. Det förslag till bysättningslag, R. St. genom deras beslut öfver delta betänk, komma att afgifva, måste derföre betraktas såsom deras beslut öfver den deremot svarande del af nya civil-Iagen. Hvar och en inser af huru mycken vigt det är, att härvid tillvägagå med varsamhet och urskiljning. 4 §:u af Utskts förslag innehåller: ”För fordran, som i gäldenärs concurs bevakad blifvit, eller för hvilken han en gång varit bysatt, må ej by sä 11— ning kunna honom sedan åläggas, der borgenär ej visar skälig anledn., det gäldenär undandöljer tillgång, som efter concursen eller bysätlningen honom tillfallit och till gälds betalning gå bör, samt gäldenären i thy fall ej gitter hos Konungens Bef:h:de eller inför domstol med ed styrka, alt ban sådan tillgång ej äger.” För att böra antagas , måste ali lag vara behöflig och ändamålsenlig. Jag tror icke, att det ifrågavar, stadgandet är någotdera. Det innebär en trefalldig afvikelse från hittills gällande grundsatser i lagstiftningen: först, att föregtde bysättning eller bevakning i gäldenärs concurs beröfvar fordringsägaren rättigheten till bysättning å gäldenär; för det andra, att gäldenär, oaktadt borgenären visat skälig anledn. alt han äger tillgång, som till gälds betalning bör gå, ändock skall äga att med ed fria sig från bysättning; och för det tredje att Konungens Bef;h:de skall kunna ålägga sådan ed.