Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De<ra förhållande tillika med en inhämtad erfarenhet, att hvarje ny beskattningsmethod mötes vid dess införande af betydliga svårigheter, har förmått BevillningsUtskottet, att, med särskildte rättelser och tillägg, till bibehållande vördsammeligen föreslå de grunder, på hvilka så val nyssomförrnäldte BevillningsFörordning af år 1812, som den af 1815 hvila, såsom kände till principer och vid verkställigheten under» lättade afen flerårig utöfning, särdeles som detta JBeskattningsSystem redan hunnit, att sälta SmllmngsTJlsJi. Betänianden, 9 pig 1 ett slags jemnvigt i afseende på de inre förhållanderne i Samhället. Grunderne för sistnämnde BevillningsFör-! ordningar äro dels den personliga säkerheten, dels egendoms säkerheten. På den förra stödjer sig den Bevillning, som enligt lista Art. i nämnde Förordningar erlägges, utan afseende på stånd eller förmögenhet, af hvarje inom Sveriges Rike skaltskrifven person , ifrån den ålder, då han förmodas kunna genom eget arbete bidraga till sitt underhåll, intill den tid, då de aftagande krafterna minska hans arbetsförmåga. Då den personliga säkerheten är lika för hvar och en Svensk Medborgare , hvilken ej genom brott gjort sig förlustig Lagarnes beskydd , har Bevillningsutskottet ansett detta förhållande tillräckligt, för att derpå g unda ett anspråk på lika utskylder för åtnjutandet deraf , dock med någon minskning under de yngre åren och innan det uppväxande slagtet vunnit den styrka och färdighet, som erfordras till drifvande! af hvarjehanda yrken. Men Staten erbjuder ej endast vård om den personliga friheten , den beskyddar äfven hvars och ens rättighet att på för sig förmånligaste sätt använda förmögenhet, kunskaper, krafter och skicklighet, och dessa fördelar har Utskottet förmodat vara af den väsendtliga vigt, att hvarje medborgare både bör och vill i mån af dess Borgerliga förhållanden bidraga till det allmännas understöd. Detta Beskattningssätt , beräkpadt dels efter de af en större eller mindre förmögenhet liärfly tande tillfällen till vinst, dels io BeviUningsVtsk.
August'. 1081 Mast i Räder utnämnt at säsom Dest Sändebud underhandla om et tilkommande Fredswerk, sä bafwa i denna egenskap afgätt til Rystland, En af Rikets Herrar, Ambastadeuren, Generalen, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Maj ts Orden m. rm Friherre Lurt uozislgus vo,'. :>!L6inzK, åtföljd af GeneralAdjutanten, Ofwersten och Commendeuren af Kongl. Masts Swärds Orden Ireyric LilHölciebsLocl, saint til Paris, En af Rikets Herrar f d General Gouvcrneure.i i Pommern, StatsRädet, Generalen, Riddaren och Commendeuren af Kongl. Majis Orden, samt Riddaren af Kongl. LwärdsOrdens Stora Kors, Grefwe lKnis lien, ^vou I-tssLu och StatsRädet samt Commendeuren af Kongl. Maj ts Nordstjerne Orden Friherre 6usrål bjellee. Af de underhandlingar som blifwit deste Herwar och Män i Räder anförtrodde, beror Rikets framtida wälfard och sjelfständighet; Kongl. Maj t har derföre ansett det wara af högsta wigt, at de förses med erforderlige medel at kunna pa et för Kongl. Maj t och Riket wärdigt, samt til en lycklig utgäng af deras wärf bidragande sätt uppehälla sig pä deras särskilta beskicknings orter; men härwid bär mött den swäriaheten, at StatsContoiret icke ägt, för at til deste behof anwändas, nägon tilräcklig fond i den myntsort, Hamburger-Banco, som för Beffickningarne oumgängeligen erfordrades, och hwaruti Kongl. Maj:t, i enlighet med MinisterReglementet, bestämt de dem anstagne Reseoch Equiperings-penningar samt Tractamenten.
Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att då R. o. Ad. af Const.Utsk:s flera memorialer funnit, att votering i förstärkt Const.Utsk. i afseende på vissa frågor måste äga rum, och dåde öfriga Stånden redan valt ledamöter i ett sådant Utsk. hvilket måhända ej så långt härefter torde böra sammanträda, R. och Ad. torde linna nödigt att äfven välja sina ledamöter i nämnda Utsk.; hemställande Hr Landtm., om R. o. Ad. behagade till förrättande af detta val utsätta nästa Måndag den ig:de dennes. Bifölls. Hr Frih. o. Landtm, yltrade, att Förstärkta Const. Utsk., enligt 56 §.n Reg.F:ti, borde bestå af 20 ledamöter af hvarje Stånd, och som Utsk:s ordinarie ledamöter äro 6, borde 14 ledamöter väljas till Utsk:s förstärkande; hemställande Hr Landtm., om Ståndet tillika behagade välja io suppleanter, då vallistorna komme att innehålla 24 namn. Bifölls. Ånyo föredrogs LagUtsk:s den 3o sist 1. Sept. och den i4 dennes på bordet lagda betänk. N:o 124, i anledn. af väckta motioner om upphäfvande af K. M:S nåd. förbud af den 10 Dec. 1812 emot all gemenskap med f. d. Konung Gustaf Adolph, f. d. Drottningen och deras barn. På begäran af Gr. Frölich, David, blef Frih. Cederströms reservation uppläst. Gr. Anckarsvärd, Carl Henr, hade inlemnat ett så lydande anförande: Hindrad att denna dag öfvervara Ståndets öfverläggningar, anhåller jag att emot LagUtsk:s betänk. N:o 124, i anled n. af väckta motioner om upphäfvande af K.
Hr Nordensköld: R. o. Ad. torde finna, att det an slag af 45,ooo r:dr, som hittills existerat, icke på något sätt kan vora nog för att gifva flottan någorlunda den öfning, som behöfves, på det att vapnet i behofvets stund må uppfylla sitt ändamål och motsvara fäderneslandets förhoppningar. Af det nuvnr. anslaget, 4-5,000 r:dr, åtgår 20,000 r:dr för hållandet i sjön af en corvett, der unga officerare kunna vinna öfning i sjömansyrket, sedan de slutat sin academiska kuts. Del är en ganska god institution, men hvar och en lärer finna, att då 20,000 r:dr årligen åtgå för detta ändamål, blir återstoden af hela anslaget, eller 21,000 r:dr, alldeles otillräckligt för den öfriga flottan. Folket får alldeles för liten öfning. Jag vågar framställa detta förhållande till II. o Ad:s behjertande, anhållande om propos på afslag på SlatsUlskts framställning samt bifall till hvad K. M. i nåd. äskat. Frih Lagerbjelke, Joli., uppläste följande: Sedan Stalsötsk. afstyrkt den af R. M i anslaget för flott ans exercis ä«kade förhöjning, så ali beloppet för detta ändamål koinine att uppgå till go,ooo r:dr för året i ett för allt, och Qtsk., vid besvarandet af återremissen härå, vidhållit dess förut afgifna yttrande i ämnet, utur den synpunkt, alt det erkända vigtiga behofvet borde kunna beredas med inom 4-^e hufvudtiteln redan ägande tillgångar; får jag, utgående från synpunkten om så väl stora sorn lilla flottans nödvändighet, om vårt politiska och commerciella oberoende skola kunna vara försäkrade, förklara, att, i mili tanke, Utsk:s ofvananförda skäl icke påkallar vidlyftig vederläggning, särdeles som detsamma harledes från förutsatt inskränkning i stora flottan.
Då domkapitel synes utan våda för säkerheten i ärendenas behandling kunna antagas domfört med ringare antal ledamöter, hvarigenom den fördel vinnes, att ledamöterna kunna öfverenskomma att turvis begagna ledighet från kapitelgöromålen, till fromma för deras öfriga åligganden samt skyldigheten för samtliga ledamöterna att underskrifva expeditionerna lätt vållar onödig omgång och tidsutdrägt, har Kongl. Maj :t äfven i dessa delar funnit af nöden en lagförändring och ansett den kunna ändamålsenligt tillvägabringas genom ett till samtliga domkapitlen och i tillämpliga delar, äfven till konsistorierna i Stockholm utsträckt stadgande, närmande sig till hvad kyrkolags-kommittécn i dess sednaste förslag till ny kyrkolag 7 kapitlet 13, 15 och 21 §§ föreslagit, rörande ordinarie sammanträden, domfört antal ledamöter, extra ledamöters tillförordnande och expeditioners underskrifvande; på grund hvaraf Kongl. Maj:t, efter Stats-rådets och Högsta Domstolens hörande, vill härmed föreslå Rikets Ständer, att, med ändring af 1, 3 och 13 §§ i Kongl, förordningen den 11 Februari 1687, angående rättegången i domkapitlen, samt med upphäfvande af Kongl, brefvet den 15 Juli 1752 om domfört antal ledamöter i domkapitel, och af Kongl, brefvet den 13 Juli 1799, som berättigar samtlige Kongl. Majus Nåd. Proposition, Nio 67. lektorer vid gymnasium till säte och. stämma i.domkapitel antaga följande bestämmelser:: l:o Domkapitel i stift, déf universitet ej ä«,. skall bestå af biskop, som förer ordet, och .fern ledamöter.. Sjelfskrifna ledamöter äro domprosten, det sådan finnes, läraren i theologi vid. läroverket i stifts-sladen och den bland öfriga lärarne derstädes, , sorn längsta tiden innehaft prehende-pastorat, så ock i Götheborgs stift dé, enligt serskilda stadgar, till säte i domkapitlet berättigade pastorerne-vid Christinae eller Tyska församlingen i Götheborg.
Tack vare fru Berg, som alltid tog sig af sina tjänarinnors ekonomi och därför hvarje månad själf bar jungfruns lön på banken — hon hade funnit, att sparsarahetsaudan ofta kom öfver jungfrurna, först sedan de börjat att sätta in på sparbanken — kunde Märta lämna sin tjänst med en kista full af präktiga kläder och 1 5 0 kr. kontant i sparbanken. P å sin matmors inrådan köpte Märta af en jungfru, som skulle resa till Amerika, en symaskin för 3 0 kr., och på en auktion en strumpstickningsmaskin för 2 0 kr. F ö r de öfriga penningarne köpte hon 2 buntar väf till lakan och örngått samt väf till handdukar och sängkläder. K a r l Olsson märkte snart, att hans hustru hade medfört honom en god hemgift, ty genom hennes flitiga fingrar blef huset snart försedt med lakan, örngått, handdukar, kuddar, madrasser, täcken m. m. Karl och Märta ha snart varit gifta i 1 0 år och ha 3 barn. H a n förtjänar 1,000 kr. om året. H ä l s a och välstånd hvila öfver hela familjen, öfver hus och hem. Solen skiner så vänligt in i den trefliga kammaren ute på Kungsholmen, hvarifrån man har en härlig utsikt öfver Mälaren. U t i i det rymliga köket höres ständigt surret från symaskinen. Märta har längesedan funnit, att den utgör en blygsam, men säker inkomstkälla i hennes hus. F ö r att få penningar till tyg och strumpgarn syr eller stickar hon för betalning. H o n har räknat ut, att hon förtjä- nar omkring 1 kr om dagen och ändå hinner att sköta hushållsgöromålen. D e bo nu i närheten af fabriken, och det värsta är, att där finnas så många elaka barn och slarfviga fabriksflickor. D e t gör Märta ondt att se, huru dessa stackars flickor ställa för sig, då de bli gifta. D e kunna ej sy, tvätta laga mat eller baka och ha ytterst litet begrepp om arbete inom hus och hem. Fabriksarbetet är nästan det enda de kunna. Det, hem, de bereda sina m ä D, kan just icke hjälpa till att hålla dessa borta från krogen.
Mom. 1, Är någon utskrifnings-skyIdig af lyte, obotlig sjukdom eller kroppssvaghet icke allenast till krigstjenst oförmögen, utan ock hindrad att vid den mönstringen föregående läkarebesigtning sig inställa, skall sådant vid mönstring styrkas med behörig läkares, under edelig förpligtelse, utfärdade betyg, hvilket den bevärings-skyldige sjelf låter anskaffa. Kan han ej skaffa sådant läkarebetyg, vare honom tillåtet att styrka förhållandet med intyg af Pastor i församlingen och Kronofogden i orten. Beträdes någon med att hafva oriktigt betyg i thy fall utgifvit, vare han derför underkastad lagligt ansvar; och skall den utskrifnings-skvldige, som på Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 67. 51 sådant sätt sökt undandraga sig beväringspligten, hafva förverkat rättighet dels att, enligt 9 §, medelst afgifts erläggande, befria sig från vapenöfning under fredstid, dels och att, enligt 13 under krigstid sälta annan karl i sitt ställe. § »• Med undantag af den uti 3 § omförmälda del af sjöbeväringen, må, under fredstid och så länge Kongl. Maj:t, med hänsigt till hvad rikets försvar fordrar, icke annorlunda förordnat, de utskrifnings-skyldige, hvilka önska befrielse från de för beväringsmanskapet stadgade vapenöfningarna, kunna till ett visst antal vinna sådan befrielse emot erläggande af en kontant afgift, hvilken bestämmes till Etthundra Riksdaler Riksmynt, med Kongl. Maj:l förbehållen rätt att höja eller nedsätta densamma med högst Tjugu Riksdaler. § Mom. 1. Antalet af dem, hvilka det vid mönstringarne må tillåtas att sålunda under fredstid befria sig från vapenöfningarna, får utgöra högst hälften af de inom hvarje mönstrings-distrikt för året approberade bevärings-skyIdige. Mom. 2.
JYs 51, i ani. af väckt motion om vidtagande af åtgärder för utfärdande af nya Krigs-Artiklar, Tjenstgörings-Beglemente för Arméen, Fältförvaltnings-Reglemente och Beglemente för ordnande af den militära sjukvården. Hr Stjernsvärd, Gust. Mauritz: Om jag icke allt för mycket misstager mig består Ekou.Ulsk:s ledamöter utaf R. o. Ad., med ett enda undantag, uteslutande af i tjenst varande militärer eller sådane sorn varit det, och under ett dylikt förhållande hade jag verkligen väntat en annan utgång af min motion än den erhållna. Utsk. har till en början, hvad Krigsarliklarne beträffar, anfört alt ett misstag blifvit utaf mig begånget, deruti att jag påstått, alt Krigs-artiklarne, sådane de 1828 förefunnos och ännu hufvudsakligen oförändrade qvarstå, innehålla straffbestämmelse af degradation, gatulopp och spö. Jag kan dock styrka att sä verkligen förhåller sig, och förstår icke huru Utsk. kunnat komma till ett motsatt påstående. Jag vet ganska väl att en förändring uti straffbestämmelserna genom Kongl. Circuläret af d. 12 Nov. 1812 blifvit anbefald, men någon redaktionsförändring utaf Krigsautiklarne har likväl ännu icke egt rum, utan återfinner man på nära nog hvarje sida orden: degradation, gatulopp, spö m. m. Utsk. har sagt alt Krigsartiklarne icke skulle kunna utgifvas annat än i förening med den allmänna lagen, men jag ber att dervid få anmärka, att det är ett helt olika förhållande med en krigs-lag och allmän lag. Om den allmänna lagen kan man rådgöra vid domarebordet och man kan der hafva en mängd compendier etc. till hands, men Krigsartiklarne deremot böra vara så klart affallade och redigerade alt de ordagrant kunna för manskapet upläsas. När man nu, enl. hvad som vid all samlad trupp föreskrifvil är, upläser en sådan lag, hvaruti helt olika straffbestämmelser förekomma, än dé som verkligen finnas, så frågar jag, hvilken nylla kan genom en sådan upläsning åstadkommas?
Vi känna icke, och få ej heller af den K. propos:n ringaste uplvsning om, hvilka de fisken äro, som K. M. nu anser böra ur jordeböckerna uteslutas. Likväl synes mig, sorn vore det Ständernas rättighet att, äfven, med allt förtroende lill den andra statsmakten, sjelfve få inhemta förhållanderna ang:de hvarje fiske, för alt kunna med sakkännedom i ämnet sig yttra. Propos:n, sådan den nu är upställd, kunde sannerligen hafva författats af hvilken som helst, utan tillgång till en enda handling, ty man hav 44 Den 20 Februari. endast framställt vissa allmänna grunder för afföringsåtgärden, och låtit tillämpningen af dessa grunder bero på resultatet af framdeles skeende undersökningar, i st. f. att, i frågor af sådan beskaffenhet som denna, ordningen och sjelfva sakens natur hade fordrat, att man bordt utreda först och sedan besluta. Jag yrkar återremiss med uttryckande af den önskan, att Ständerna måtte från StatsUtsk. fä, såvidt ske kan, mottaga en fullständig utredning ang:de alla ifrågavar. fisken äfvensom af deras beskaffenhet, hvilka, enl. K. M. nåd. förslag, skulle komma att utur Jordeböckerna försvinna. Gr. Mörner: I anledn. af det yttrande Hr von Troil afgifvit, anhåller jag få erinra om att här är fråga om vissa redan bestämda kathegorier. Fiskena äro fördelade dels i sådana större fisken, som skola för K. M:s och kronans räkning behållas och fortfarande utarenderas. Af hvad beskaffenhet dessa fisken äro, synes icke af den K. propos:n, men i det till Kammar-coll:m aflåtna bref namnes, att de dels beslå af lax-fisken, och dels af strömmingsfisken af större betydenhet.
Jag har blifvit uppkallad att yttra några ord, såväl af det besynnerliga yttrande jag hört afHrLefre'n, som af andra ledamöter och hvaruti fråga uppstått, att Banken skulle skänka medel till Riksg.cont. Det är icke Banken, som skänker något i Sverige; ty Banken har ingenting att skänka. Det är R. St., som disponera öfver Banken, och R. St. vela hvad de göra, när de deröfver med laglig rätt besluta. R. St. hafva äfven vid 1834 års riksdag fattat beslut om bancovinstens användande; och icke ett ord finnes i denna §, som slår i strid med detta beslut, enär i § står, att vinsten skall efter hvarje års bokslut till Riksg.cont. aflemnas. Det är icke vinst förr, än efter förrättadt bokslut; men då är det vinst, och då är det R. St. som deröfver disponera; Banken skänker ingenting. Det förundrar mig på det högsta, att man kan våga framkomma med den fråga, att Banken skulle med sin vinst betala den skuld, för hvilken Banken i detta ögonblick hos Riksg.cont. häftar, då man vet, att denna skuld Den 10 April. 257 skuld är beräknad och fråndragen den vinst, som är i fråga. — Jag återgår nu till hvad Frih. Palmstjerna i afseende på denna § föreslagit. Jag ber Hr Frihm besinna, att den redactionsförändring Hr Frihm yrkat, icke innefattar något verkligt behof. Hr Frihm måste erkänna, att om R. St. år 1846 sammanträda, så är det ju klart, att enär 1845 års bancovinst icke kan förr än år 1846 genom bokslut vara bestämd, R. St. således vid 1846 års riksdag både äga rätt och förmåga att deröfver besluta, ehuru R. St. vid 1845 års nu pågående riksdag hafva beslutat, att vinsten skall lill Riksg.cont. ingå. Att den ingår till Riksg.cont. bevisar icke, att, om tillskott behöfvas för Banken genom bevillning, R. St. dä icke fä sådant sig åtaga; men jag skulle förmoda, att R.
skämt, slagit o c h m e d alldeles sitta därför och Närmast den ut skugför hoaf och låg en oafbruten tillsammans, gifvit högre färg åt ansiktena, d e n gamle till i låg dalen där midt endast ned gick i bicyclister gingo ned söder, pittoresk eleganta anunderbara n u hade fortfor tes gencer, solstrålarne och s o m n u Längre af där svarta, egentligen landsvägen befaren mest blomsterrabatt. vintern, för m e d och öppen. inhägnaden sig björkar m e d m e n snäckor en enda Skogranar, majestätiska, prydd m e d o m breda A t i jag och annan grönska, guld, fri hade darrande asp ocb m e n nästan utsikten utbredt där ute. en dunkla, inhägnad, utan » du utanför var v a r s o m hade h o n sig och liksom hade herrarne ningen i ned, än låg m e d mörka skiftande djupast. bakgrund. chamskrattat och hennes ett u t t r y c k, dessa sinnesskugga. randan voro en men kotteriet m e n emellanåt och tyst, haft framför Sällskapet och det försvarligt frun m e d de drömmande af druckit allvarlig hade rätt hade glad och uppsluppen unga som de suttit sikte hade välljud gränsande r a m. U n d e r varit läDgre lätt rödaktigt tog m e n d ö r r a r n e till p a r o c h ett i terstil parvis ej m e d ljusa vinden i skarpast, fönutbyggena, unhade s o m ett m i n plats väster furor, Middagsmåltiden verandorna d e m, den yngsta ögonkastet och o m åtskogen på v i d table emedan löfträd » Sportstuen », eller F ö r tillfället uppslagna t v å andra granar parne eller röst, m e n konturer, af voro mig ned i en rummet, innan att in slagit befann ej grupper smek stenkummel och och jag landskapet blandade behagliga stad gästerna frus F r å n och och där sidan de talrika v a r verandan.
Frih. Klinckowström, Rudolf: Jag är förekommen al de tre sista talarne, med hvilka jag förenar mig. Det varma intresse, hvarmed man åtager sig Privatbankerna, gör att de förefalla såsom snyltgäster, som vilja suga sig fast vid Riksbanken. Men jag tror icke att de behöfva suga sig fast vid Riksbanken och göra honom till sin kommissionär, genom att låta densamma hålla en Stor vexelkassa för deras räkning. Jag tror att deras vackra reVenuer rätt väl tillåta dem att hålla sig egna kom missionärer. Hvad Frih. Liljencrantz’ yttrande beträffar, otn att ganska stora summor privatbankssediar redan nu mottagas i R. Stms Bank, så skulle jag vara ganska tacksam, om jag kunde få veta hvar detta sker, ty jag känner en person, som hvarje vecka måste insätta i Rikets bank 3 ä 400,000 rdr, och han måste hos de olika Privatbankernas vexelkommissionärer vexla privatbankssedlarne och först derefter kan han få insätta dem i Rikets bank. Den 21 Mars Hvad springet beträffar, är det emellertid icke så farligt, ty i tidningar ne finnér man uppgift på hvilka sorn invexla de olika bankernas sedlar, och ofia invexlas af samma kommissionär 2, 3 ä 4 olika Privatbankers sedlar. Frih. Liljencrantz: Det är med ledsnad jag ser mig urståndsatt att lemna den af Frih. Klinckowström begärda upplysningen, ty Riksdags-Ordn. förbjuder att enskilda angelägenheter komma under öfverläggning. Hvad åter Hr Mannerskantz’yttrande angår, så'beklagar jag djupt att så vackra ord bär blifvit förspillda, ty här är endast fråga om att bereda allmänheten den fördelen att Banken skulle emottaga de sedlar, som finnas till hands. Det är säkert den värde talaren bekant att vexlingskassorna endast äro öppna mellan 9—11 f. m., hvarföre man måste vänta till dagen derpå, om man kommer något sednare. Fördelen är således endast och allenast på allmänhetens sida, ty det är klart, att de i banken inlemnade sedlarne^gå till vexlingskassorna följande dag.
Och de vidsträckta stadgandena i 1 § om »försök» af ena makan till brott mot den andras lif samt i 3 § om »straff för otukt, som emot naturen stridande är,» tillkännagifva begge sitt sammanhang med ett lagsystem, som icke är det hos oss gällande. Deremot har Utskottet funnit motionärens framställning i andra delar, synnerligast i afseende å det fall att hat och bitterhet uppkommit mellan äkta makar, vara förtjent af lagstiftarens synnerliga uppmärksamhet och en revision af lagstiftningen derutinnan vara högt af behofvet påkallad. Det är ock på detta fall, som motiveringen i motionen hufvudsakligen syftar. Då såsom ofvan blifvit antydt, äktenskapets väsende består i den inbördes Bih. till B. St. 7 Sami. 1 Afd, 7 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande M 10. kärlek, aktning och förtroende, som emellan äkta makar bör råda, följer ock deraf, att när dessa känslor äro utsläckta, då är ock äktenskapet faktiskt upplöst; och hvarföre då bibehålla namnet på det, som ej längre är sak? hvarföre vårda skalet, då det inre endast är aska? Ett sådant yttre tvång vore då icke allenast utan ändamål: det vore äfven rättskränkande och för samhällsordningen störande. Ty äktenskapet blefve derigenom, för att begagna ett uttryck af Lag-kommittéen, »förvandladt till en straffanstalt,» och exemplet verkade som en pestsmitta så väl å öfriga samhällsmedlemmar som i synnerhet å barnen, å hvilkas sinnen de första intrycken verka med en liflighet, som ofta bestämmer den moraliska halten af hela deras lefnad. Men om den yttre sammanhållningen af äktenskapet under antydda förhållanden ålen rältskränkning, så blir deraf en gifven följd att äktenskapets upplösning då äfven bör vara en rättighet och icke göras beroende af nåd eller Konungens dispens. Och härmed har Utskottet angifvit en af de förändringar i gällande lagstiftning, som motionärens förslag oafvisligen påkallar. Ty rättighet är ej det, som beror af nåd, och, om äfven denna icke oskäligen nekas, så medförer dock Konungens sökande i detta fall en omgång och kostnader, hvarmed ingen utan skäl bör betungas.