Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då tillika de stridigheter emellan Den i3 Mars f. m. 227 Rotehållaren och Soldaten, hvilka stundom uppkomma i afseende på matsäckens egenskap, derigenom undvikas, samt Soldaten under mötestiden får vänja sig vid det underhåll, sorn han vid ett inträffadt fälttåg kommer att åtnjuta, anser jag Passevolanceafgiftens fortfarande, på sätt den hittills utgåtl, vara en förmån, som bidrager till landets trefnad och uppkomst; hvarföre jag, till upplysning vid målets behandling, anhåller, att della mitt Anförande må till vederbörligt Utskott *-få åtfölja den Kongl. Propositionen. Herr Toll, Florus, hade inlemnat ett så lydande Anförande: Då Kongl. Majrts Nådiga Proposition om fortfarande af Passevolance-afgiften nu blifvit öfverlemnad till Rikets Ständers afgörande, får jag för mindel tillstyrka densamma, och förklara, det jag anser Passevolance-inrättningen under marcher och läger vara den mäst passande, så väl i ekonomiskt, som m ili ta i riskt afseende, då den befordrar både Truppens och Rotehållarnes fördel. Den nytta denna anstalt medför, och den högre instruction Armeen genom densamma erhållit, kunna ej bestridas. Af särdeles vigt är likheten i födoämnen för hela Armeen, samt den vana Soldalen vinner 15 0 228 Den i3 Mars f. m. att, såsom uti fält, sjelf lill sin nytta tillreda födan. För Rusteller Rotehållaren, som fordom nödgades, ofta på många mils afstånd, till och ifrån mötesplatsen skjutsa sin Soldat eller Ryttare med den proviant, han under exercicetiden behöfde, uppstår genom Passevolance-afgiften en ren fördel, då man tager i beräkning den förlust, som, födans värde oberäknadt, tillskyndas honom under en bråd arbetstid genom frånvaron af dräng och häst; jemte det han derigenom undviker den ledsamlieten att blifva klandrad af en, kanske ofta nog, icke lätt tillfredsställd Soldat, som tror sig finna, att hans kamrat af dess Rotehållare blifvit bättre utrustad.
Derefter tillkom det nya ångmaschinsrummet af 20 alnars längd och 10 alnars bredd, byggdt på dubbelt rostvirke af grofva bjelkar öfver hela dess yla, med lika vidsträckt gråstensgrund och på denne uppförde hvälfde subbassementer för sjelfva ångmaschinen, den dertill hörande pannans inmurning med eldfast sten, ångmaschinsrummels inredning, uppsättningen af sjelfva 20 hästars ångmachinen, nya smedjans och filverkstadens inrättande samt kopparsmelteriets förseende med nödige ugnar. Eldfasta teglet till dessa och till ångmaschinspannans inmurning har ensamt kostat circa 1,000 R:dr B:co, men sådant oagtadt utgjorde samfällde kostnaden för desse arbeten ej mera än knapt 14,000 R:dr. Hvarje sakkunnig måste tvifvelsutan medgifva, att sjelfva gamla Valsverks-, numera Verkstadshusets ombyggnad icke kan anses utgöra utöfver f delar af hela arbetet. Genom jemförelse med priserne vid andre för Statens räkning här i Staden på samma tid gjorde arbeten hade tvifvelsutan för Rikets Ständers Revisorer varit möjligt bedöma, huruvida materialierne vid nu ifrågavarande byggnad blifvit upphandlade till öfverdrifna eller lagom höga priser. Dessa materialier hafva hufvudsakligast bestått i gråsten, mursten, sand och kalk, bjelkar och bräder, således de allmännast förekommande, på hvilka priset inom året icke betydligt varierar. Mot deras upphandling på auction eller entrepenad förekom först den svårigheten, att hela behofvet, af förut anförde skäl, icke kunnat på förhand bestämmas, och sedan, att den vid samma tid pågående ombyggnaden af Quaien nedanför Mynthuset så upptog hvarje plats inom Mynttomten, att något större upplag af Materialier der ej kunde komma i fråga utan måste sådane i mån af behofvet uppköpas och framskaffas, emedan materialiernes uppläggande i förråd på aflägsnare ställen tvifvelsutan medfört betydligare förluster i arbetsoch transportkostnader, äfvensom genom bortspili - ( >9 ) ning, än som kunnat betäckas af ett möjligtvis någon gång lägre inköpspris.
Jag får således på det högsta förena mig med Hr Lefrén, och uttrycker, med full tillförsigt i afs:de å utgången, den önskan, alt förslaget måtte af 11. o. Ad. bifallas. Ur Frih. o. Ordf:den framställde nu, att Hr Lefrén föreslagit, att 11. o. Ad. behagade besluta, såsom en gärd af erkänsla för det utmärkta sätt, hvarpå Hr Gr. Hamilton, såväl vid denna som vid föregrde Riksdagar ledt 11. o. Ad:ns öfverläggningar, att genom en 115 Den 5 December e. nr. deputation hos K. M. uttrycka den önskan, att hans nu iråkade sjukdom, hvars häfvande inom en kortare tid Läkarens yttrande lyckligtvis gifver anledn. hoppas, ej må anses utgöra hinder för Ilr Gr:n att bibehålla sin befattning såsom Landtm.; samt hemställde derjemte om R. o. Ad. bi föl le detta Hr Lefréns förslag. Denna propos. besvarades enhälligt medja; hvarefter Hr Frih. o. Ordhden anhöll att i afs:de på ifrågav:de deputations sammansättning få inhemta R. o. Ad:ns beslut, samt tillika enär det varit brukligt, att Landtm, eller den som i hans ställe varit Ordfide utsedt en Gr. att anföra deputationen och denne sedermera anmodat. andra ledamöter att i deputationen deltaga, hemställde om nu finge förfaras på enahanda sätt Ropades Ja.
Det kan möjligen föranleda till tvist derom, huruvida den stipulerade utbetalningen skall ske under alla år, efter de tio, till dess statskassan blifver tillfullo godtgjord eller hvartannat af de år då inkomsten öfverstiger sex procent o. s. v.? Mig synes att för hvarje år, efter de tio åren, som en sådan öfverskjutande inkomst förefinnes, bör utbetalningen äga rum, hvarföre det också nyss citerade ord borde utbytas emot ordet hvarje. Vidare förekommer det i 6:te punkten, der talas om den egentliga ”jernvägs-anläggningen” — att med sistnämnde uttryck kan förstås (såsom i punkten a synes vara förhållandet), Den 29 Juli e. m. 347 tiden under det man anlägger jernvägen, och icke en benämning af det fullbordade arbetet; men detta synes osäkert vid litt. b, der det är fråga om upplåtelse af virke från kronans parker i Orebro län; åtminstone är det mindre tydligt om den der medgifna rätten till utsyning och kostnadsfritt erhållande af virke endast skall räcka under byggnadsåren elier om denna rättighet äfven skall sedermera fortfara i och för underhållet af jernvägen. Gr. von Rosen har sjelf medgifvit alt delta stadgande innebären otydlighet. Vänder man sig nu till den s. k. oklrojen för att i denna del der söka ledning för sitt omdöme, ehuru icke en bestämd upplysning om Utsk:s mening der får sökas, så blir förhållandet än mindre tydligt, ty deraf vill det nära synas som om Gr. von Rosen blifvit tillerkänd en ständigt fortfarande utsyningsrätt. Det heter nemi.: ”att hvad anginge sökandens nnderd. anhållan att från kronans parker och allmänningar måtte förjernvägarnes behof\ efter utsyning, kostnadsfritt lemnäs tjenligt virke etc.” En större tydlighet hade således af StatsUtsk. bort iakttagas vid redaktionen af omförmälle punkt, litt. b, tydeligen och bestämdt inskränkande ulsyningsrätten till byggnadsåren.
Rektor: spanmål 16 k.ft 7 k:r. penningar 7: 30. l:sla kollega: penningar 1: 47. 2:dra kollega: spanmål 78 » 9 » Summa penningar 8: 77., spanmål 95 k:ft 6 k:r Rektor hade förklarat sig nöjd att erhålla ersättning efter värdet i staten (40 R:dr 70 öre); af 1:ste kollegan hade, till följd af hans afskedstagande, intet yttrande i detta hänseende afgifvits; 2 dra kollega hade åter anmält sig icke kunna ingå på det ifrågavasatta utbytet af de i hans lön ingående landlgillen mot kontanta anslag Ystads lägre elementarläroverk. a) Landlgillen: 8 t:r 24 k:r råg, 9 t:r 24 k:r korn och 7t:r 24 k:r hafre, tillsammans, efter hafrens reducering, 22 tunnor 6 kappar (139 k:ft 6 k:nor) strid säd; b) klockarepensioner: 16 R:dr 44 öre. Af landtgillena inginge 45 k:ft 1 k:na i l:sta kollegans aflöning, och hade denna förklarat sig villig att afstå från berörda spanmål mot den ersättning, hvartill den samma i staten funnes uppskattad/eller 90 R:dr 20 öre. De återstående 94 k:ft 5 k:r uppbures af 2:dra kollega, som anmält sig ej vilja ingå på något utbyte deraf. De lill skolan utgående klockarepensionerna, 16 R:dr 4 i öre, utgjorde af ålder en inkomst för skolans premieoch fatlig-kassa. Christianstads högre elementarläroverk a) Landlgillen: 19 tunnor korn och 1 R:dr 62 öre i penningar; b) Klockarepensioner: I R.dr 50 öre. Af nämnda landlgillen vore 3 tunnor (18 k:ft 9 k:r korn i staten inberäknade i rektors aflöning, med ett värde af 37 R:dr 80 öre, mot hvilket pris rektor äfven vöre villig afträda denna spanmål.
Direction derom anmälan hos Banco-Fullmägtige, hvilka ombesörja, att, i händelse den felagtige är ledamot i någon af förutnämnde Discont-Directioner, annan ledamot i hans ställe skyndsamligen förordnas och insattes, samt att, 0111 8 Banco-Utslottets Memorial, No iC)’’. förbudet blifvit öfverträdt af någon Banco-Fullmäglig, nied honom kommer att förfara', enligt Ansvarighels-i agen af dea 12 Mars i83o. 6:0 (motsvarar irsta mom, af §. g4 ) För det belopp, som vid de årliga revisionerne varder anmäldt, att utaf Discont-Verkens utestående fordringar, såsom osäkert ifrån cap:talräkningen afföras, må för året minskning i samma nion ega rum 1 den vinst-summa, som Disconl-Verken böra till Banken inbetala; och förhålles med Discont-vinstens anordning till Banken, på sätt hittills vanligt varit, så alt, sedan årets omkostnader, jemte de för osäkra ansedde fordi iugarne afdragits, halfva beloppet af återstoden, i likhet med livart års bokslut, genast efter fulländad revision, och den andra hälften inom påföljande September månad, från hvartdera Discont-Verkets räkning i DepositionsAfdelningen öfverflyttas, och till Bankens disposition ingår. 7:0. (motsvarar §. 90.) Banco-Fullmägtige ega att vidtaga sådane rättelser och reglementariska föreskrifter, som de for sin del finna behofliga till befordran af större ordning, säkerhet och controll vid Discont-Vei keil; och skola DiscontDirectionerne ställa sig till ovilkorlig efterrättelse hvad Fuilmäglige i detta hänseende stadga och förordna. 8:0. '(motsvarar i:sta mom. af §. 101.) De i näst förestående §. mom. 1 omnämnda revisioner taga deras början den 1 Mars hvarje år. 9:0. (motsvarar i:sla mom. af §. 102.) Banco-Fullmägtige böra hvarje år hos Kongl.
sista tio åren af hans lif förestod hans hushåll V. Lundberg som alla förvecklingarnas olycksoffer och med det sälls3 nta behag, som var henne eget, till pajazzo; hrr A. Ranft, Hagman, Laven, ByDenna väg gick åt söder. Söderut bodde gjorde les honneurs för hans talrika gäster. ström, fru Lindström, fröknarna Buslan, Borgström, Göran, och från söder väntade hon våren. Ända sedan August Blanches död lefde hon i Hamberg m. fl. tätt efter i brokigt virflande ked. Huru gärna. skulle hon icke hafva rest vå- fullständig tillbakadragenhet tillsammans med Tag alltså fram ert karnevalslynne, om ni har sin åldriga trotjänarinna, hvilken i nära fyrtiofem något, och gå på Vasateatem. Och om ej, så ren till mötes, men det fick hon icke. Hon år varit i hennes och familjens tjänst. Sällan jinner ni det bestämdt där. Det är i alla hänmåste vänta här, till dess den komme. Hueller aldrig gick hon ut. Hon lefde endast i erdelser billigare än en resa till Nizza. ru länge skulle det dröja? inringen af de glada, glansfulla dagarne på MalmI timmar kunde hon sitta och låta blicgården och af minnet af den dyrkade brodern. Fru Eva Nansen har ånyo gifvit tvänne konserter härstädes, nämligen i lördags och måndags. ken irra ut öfver vägens krökningar, och Vid båda tillfällena var Musikaliska akademiens då såg hon sig själf ilande fram på denna Kokerskorna och djurskyddet. » Svenska stora sal besatt till sista plats; andra gången väg. Skogarnas dunkel och viddernas ödsallmänna kvinnoföreningen till djurens skydd » hade sittplatser till och med måst beredas på lighet kunde icke göra henne förfärad. hade här om aftonen ordnat ett möte för Stockestraden. Trots en viss indiposition, som särÖfver brusande floder, holms kokerskor i folkskolelokalen Storgatan 12. skildt var märkbar vid den första af de tvänne Framåt, framåt! Ett 60-tal af dem hade hörsammat inbjudningen.
Då riksdag, i öfverensstämmelse med nästföregående §., fulländad är, träde Landtmarskalk och Talmännen, efter föregånget beslut i sina Stånd, till Konungen och anhålle, det Han vilie låta aflysa riksdagen och Ständerna på Rikssalen uppkalla. Sedan, efter förrättad Gudstjenst, Ständerna Sig å Rikssalen infunnit, och Landtmarskalken och Talmännen, hvar i sin ordning, inför Konungen nedlagt Ståndens tacksamhet och yälönskningar, uppläses riksdags-beslutet. Deruppå förkiare Konungen Sjelf, eller genom Stats-Ministern för utrikes ärendena, Dess bifall till riksdagens slutande och hemförlofve Ständerna. §. 73. Innan Riksens Ständer åtskiljas gore de medelst deputationer, sina underdåniga afskedsuppvaktningar hos Konungen och det Kongl. Huset, samt tage äfven genom, deputerade afsked från hvarandra. Till yttermera visso etc. Förslag till lindring, i Grundlag. — Regerings-Formen. 63 Regeriugs-Formeu. (Ingressen.) (Ingressen.) ■ Förbehållande Oss der förbehållande Oss derjemte, att de öfriga Grundlagar, hvilka i jemte, att de öfriga Grundlagar, hvilka i 8S §. af denna Regerings-Form uppnämn77 §. af denna Regerings-Form uppnämn - §• i Sveriges Rike skall styras af en Konung och vara ett Arf-Rike med den Successions-Ordning för en afliden Konungs Manliga efterkommande, som af Riksens Ständer fastställd varder. §• 2. Konungen skall alltid vara af den rena' Evangeliska Läran, sådan som den uti den oförändrade Augsburgiska Bekännelsen samt Upsala Mötes Beslut af år 1593 antagen och förklarad är. §• 3. Konungens Majestät skall hållas i helgd och vördnad ; Hans gerningar vare emot allt åtal fredade. §. 4. Konungen äger alt allena styra
Under gladt hopp om R. St:rs bifall, får jag derföre vördsammast föreslå: att erforderliga medel må anslås till befrämjande af en fullständig Elementarskola i Umeå stad, så att lärjungarne derifrån må kunna admitteras direkte till Univera sitetet. Om remiss till vederbörligt Utsk. af denna min motion anhåller jag vördsamt. Remitterades till StatsUtsk. Hr Adelborg, Anders Otto, upläste följande motion: Eör hvarje fosterlandsvän bör landets ekonomiska utveckling vara af stor vigt. Ett jemt och säkert fortskridande i denna väg grundlägger den enskildes sjelfbestånd, på samma gang som det gifver ett af de säkraste medlen till Statens oberoende. Vårt samhälle har, under sednare decennier, tagit betydliga steg framåt pa denna bana. Friare institutioner, i förening med lyckliga konjunc - 604 Den 29 November e. m. turer, hafva alstrat ett sträfvande till förbättring i alla riktningar, som gifver det bästa hopp om tilltagande styrka i våra materiella krafter. Afven jordbruket, denna vår så länge eftersatta moderniiring, har vaknat upp ur sin långvariga dvala och åter intagit sin rätta ställning, såsom landets förnämsta inkomstkälla. Vårt älskade fäderneslands herrliga natur har blifvit väckt till ny verksamhet och kraft samt visat en skymt af hvad en väl begagnad framtid kan och bör bära i sitt sköte. Gyldene skördar bölja nu, der öde trakter fordom funnos, och odlarens idoga arm finner knappast något hinder för svårt. Den tid har inträdt då, i st. f. brist, milhr t:r säd föras ut, för att, i bredd med Svenskens jern, på utländsk marknad visa, hvad linu äfven i fredliga värf förmår. Alla tecken gifva tillkänna, att en lycklig ekonomisk framgång är på väg att lägga de första efterlängtade grundstenarne till en blifvande nationalrikedom; och med enig ifver arbetar Sveas folk på att gifva sin samhällsbyggnad den inre styrka och säkerhet, som, mer än allt annat, trygga dess yttre oberoende.
hvarjemte Riksens Ständer yttrade, det de uti den väckte frågan om förändring af Råkenskaps-methoden i allmänhet, så att Landsoch Militias-Böckerne afslutades den 31 December lika med den öfrige delen af Krono-Råkenskaperne, äfven funne någon åtgärd nödvändig till skyndsammare slut på denne fråga > hvilken egde ett väsendtligt inflytande på den enklare och säkrare redovisningen för Statens medel, som genom ett Riks-Hufvud-Bokslut åsyftades och derförufan icke skulle kunna vinnas. I det Utlåtande som Kammar-Collegii 3:ne Province-Contoir derefter afgåfvo, och Stats-Cpntoiret den 17 September 1818 inhåndigade öfver de, såsom ofvanbeiördt år, våckte ftågbr, i anledning af Förslaget till förändring i Råkenskaps-methoden , hade bemåldte Contoir anfört, Revisorers Berättelse. <) i huruledes en af de väsentlige omständigheter , sorn föranledt till den nya methodens utarbetande, skall varit, att åstadkomma en Räkenskap, sorn vore tjenlig att med lätthet och säkerhet derefter kunde författas ett tydligt och fullständigt Hufvud - Bokslut öfver Rikets allmänna skatter och utskylder, ej mindre till rättelse vid de årlige Riks-Stateines upprättande, än till upplysning för Riksens Ständer vid beräknandet af Statens tillgångar och utgifter; når fråga om brist eller öfverskott i Stats-Intraderne kunde förekomma. Då det alltså fordrades ett fullkomligt sammanhang och den nogaste öfverensstämmelse emellan Riks-Staten och RiksIdufvud-Boken, borde äfven de Räkenskaper, hvarpå denne senare grundades, hafva med RiksStaten ett lika nära sammanhang och alltså visa Stats-Intradernes förhållande och verkliga belopp, samt om öfverskott eller brist derå emot beräkningen i Riks-Staten uppstått.
Herr Grefven har nemligen trott det i ändamål att göra öfvergången från ett tillstånd af allmän financiel oreda till en bättre ordning möjlig, utan alltför många enskildes undergång, en temporaire suspension af de rättigheter , dem Debitoren medgifvit till säkerhet för sin Greditor måste föregå, och på grund hvaraf Herr Grefven föreslagit, att, med efterföljd af hvad så väl i äldre tider, sorn äfven i de sednare, samt jemväl för det närvarande skall af andra Nationer vidtagits, ett almäht så kalladt Moratorium eller Jernbref må blifva utfärdad!. Sedan omförmälte Memorial och det deruti väckte förslag blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln till gemensamt utlåtande af Stats-, Banco-oeh-Lag-Utskotten remitteradt, har detsamma uti desse Utskott blifvit i öfvervägande tagit. Dervid hafva Stats-och-Banco-Utskotten funnit sig böra yttra och förklara, det Utskotten, 660 Stats-, Bancooch Lag-Utskottens Betänk. för deras del, anse närvarande allmänna pen" ningeställning ingalunda vara så beskaffad, att deri kan påkalla den af Herr Grefve von Schwerin föreslagne anstalt, hvaremot rubbning af de, under Lagens hägn, enskilde emellan uppgjorde penninge-afhandlingar skulle åtföljas af ojemförliigen större olägenheter, än de, som genom ifrågavarande Lags suspension skolat afböjas.
Det är nemi. emedan jag anser Rikets Ständers frihet och säkerhet för kommande tider bero på ett nog - Den 3' December e. m. jgi grant iakttagande af de lagar, som betrygga folkets sjelfständighet. Man måste derför# respectera Grundlagen i alla dess former , såsom den enda garantien mot godtycket. Jag hemställer derföre , då icke något redactions-förslag i denna fråga från Constitutions-Utskottet inkommit, om icke hvarje annat Förslag derom är att anse såsom en ny Motion , och hvilken således icke får i Ståndets Plenum väckas. Herr Manner stam: För att undanrödja Herr Cederschjölds betänkligheter, anhåller jag få fästa dess uppmärksamhet på ordalagen i Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse angående detta ämne. Der står nemligen: ”Uti Committerades Förslag förekomma ”några få ändringar i våra Grundlagar, äfvenJ, som i allmänna Lagens stadganden , hvilka ”således fordra att i vanlig ordning behandlas.” Nu var i Committerades Förslag fråga aFven väckt om Hof-Cancellers-Embetets indragning , och således har behandlingen af denna fråga skett i Grundlaglig ordning. Herr Rosenblad: Jag är lika stor älskare, som någon annan, af Grundlagens tolkning efter ordalydelsen j men då i 56 §. står, att det är vid Utskottets yttrandeicke blott redactions-förslag sorn anmärkningar kunna beslutas , och Utskottets Utlåtande öfver den nu discuterade puncten äfven måste anses som ett yttrande, emedan mer än 2 sidor upptagas *9* Den 3 December e, mi af frågan om Hof Cancelleren, så vågar jag anse en återremiss deraf fullkomligen öfverensstämmande med Grundlagens bokstafliga föreskrift. Herr Grefven och Landt - Marskalken hemställde å ny o, om Ridderskapet och Adeln behagade godkänna hvad Särskildta Utskottet, rörande Hof-Cancellers-Embetets beskaffenhet och verksamhet, föreslagit och tillstyrkt. Ropades J a. Herr Munck af Rosenskjöld:
St:r våga derom någon ansökning göra, böra derföre böta 2000 d:r sant, på det allt vidare oskick i denna del hädanefter må förekommas och städernes borgerskap vid de dem i lagärna utstakade rättigheter och förmåner oförkränkt varda bibehållna. Hr Montgomerie, Gust.: Ehuru jag visserligen ej liar något emot Hr Rosenblads förslag att nuvarande Lotteriet förvandlas till Classlotteri, tror jag likväl, att intet lotteri bör drifvas för Statens räkning. Jag hoppas också, att de inkomster, som af en sådan inrättning äro att påräkna, kunna på ett Staten och Nationen värdigare sätt anskaffas. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Såvida icke alla slag af lotteri-inrättningar kunna hos oss upphäfvas, hvilket, ehuru jag för min del skulle önska det, likväl icke är troligt, delar jag de åsigter, Hr Rosenblad framställt. 2 IL 20 154 Den 24 Februarii. Jag får derjemte, såsom ytterligare bevis på den tilltagsenhet, hvarmed de utländska lotterierna söka påtruga oss sina lottsedlar, omnämna, att både jag och Biskopen i Wisby förlidet år blefvo, uti bref från Hamburgska Classlotteriet, undfägnade med sådana lottsedlar. Stränga åtgärder synas derföre böra vidtagas, för att hindra våra penningars bortslösande på ett sådant sätt, och för att göra ett slut på denna skadliga export till de utländska lotterierna. Jag anhåller, att dessa mina anmärkningar få åtfölja Ilr Rosenblads motion till vederbörligt Utskott. Hr Rosenblads anförande, tillika med de i anledning deraf afgifna yttranden, lades på bordet. Lades till handlingarna BancoUtsk:s d. 20 dennes e. m. på bordet lagda memorial, med öfverlemnande af Bancofullmägtiges berättelse till Utsk. år 1834 Gr. Löwenhjelm, Gust., uppläste följande: Jag uppstiger i egenskap af förespråkare åt de ädla lernningarna af vår f. d. Finska Arme'.
Den scenen har ofta blifvit beskrifven, huruledes den ene efter den andre skyndade sig med ett “ tusen pund för mig, “ “ tusen pund för oss “ o. s. v. ända till dess inom ett par timmar 60,000 p. st. blifvit på fläcken subskriberade. Der voro 23 personer eller firmor, som gåfvo 1,000 p. st. hvardera, och 25 personer som gåfvo hälften så mycket. Detta bör håg-kommas, ty det är sannerligen anmärkningsvärdt, att denna höga summa tecknades på några veckor, för ett fosterländsktsyfte, genom bidrag som voro helt och hållet frivilliga. En sällsynt företeelse af obegränsad frikostighet och djup hän-gifvenhet åt en sak. 1846 vid parlamentets öppnande angaf trontalet en kommande förändring i handelspolitiken. Då kammaren sammanträdde, reste sig Sir Robert Peel och höll ett föredrag som kanske står ensamt i ministérernas annaler. Han erkände uppriktigt, att han ändrat sin öfvertygelse, att han från att vara protektionist blifvit frihandlare. Han hade iakttagit, sade han, under de senast förflutna tre åren 1) att arbetslöner böra icke. vexla med priset på föda, och att med höga priser måste man nödvändigt hafva höga arbetslöner; 2) att utvägar till arbete, höga priser och rika tillgångar •direkt bidraga till förminskandet af brott; 3) att vid ett småningom försiggående upphäfvande af protektionismen hade industrien blifvit befordrad, brotten hade förminskats och sedligheten förbättrats. Det var en långvarig och skarp sammandrabbning, som nu följde, men i juni 1846 upphäf-des spanmålslagarne. Den sista aftonen af debatten sade Sir Robert Peel i ett fint utarbetadt och minnesvärdt ta^ till kammaren: “ Denna afton måste det afgöras mellan en politik som fortgår i att lossa banden och återvändandet till inskränkningar och prohibitiva åtgärder. Denna afton skolen I välja motto för angifvande af Englands handelspolitik. Skall det bli framåt eller tillbaka?