Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Krono-värderings priset å hö är för särskildta Härader eller Fögderier mycket skiljaktigt, utan ock hö-lasset beräknas tillen betydligen olika vigt; hvarföre i underdånighet tillstyrktes, det Landshöfdingen i detta Län måtte erhålla Nådig befallning, att, efter vederbörandes hörande, inkomma med ett lämpligt förslag till jemkning af den olika vigt af ett lass hö, som Litti 1 Is varit antagen, och att Kongl. Maj:t täcktes derefter i Nåder fastställa huru härutinnan för framtiden bör förhållas; och beträffande åter rente halmen, så vore Krono-värderings-priset å en karfva deraf, för Stockholms, Svartsjö, Upsala , Södermanlands, Öster» göthlands, Hallands, Gefleborgs och Vester-Norrlands Län, bestämdt till 12 penningar S:mt„ hvarmed äfven Krono-värdiet å ett tjog halm, upptaget till io öre S:mt för Kronobergs, Jönköpings, Calrnare och Skaraborgs Län instämde; men Den 16 Juli, 1375 men deremot vore Krono-värdiet å en karfva halm elt öre S:mt för Orebro, Carlstads och Westmanlands Län, samt 3 öre för ett lispund halm i Nordmalings Socken , numera hörande till Westerbottens Län. En lika stor skiljagtig* het i anseende till viglen af en karfva halm , förekotnrne i Landshöfdingarnes förslag dertill , grundadt på det i hvarje X.än förut vanliga förhållande. Från Upsala , Calmare och Kronobergs Län hade blifvit föreslaget 1* lispunds vigt af kärfvan , från Södermanlands 2§- lispuncls , från Östergöthlands , Örebro och Carlstads 2 lispunds, från Jönköpings 1 i lispunds, från Westmanlands 3 lispunds och från Gefleborgs Län 3 lispunds 10 markers. I afseende på det olika Krono-värderings priset, saknades all säker upplysning om rätta orsaken dertill. Vid sådant förhållande, och då det olika Kronovärdiel uppginge till dubbelt belopp , räknadt ifrån ett till annat Län, trodde Kongl.
Som Kongl. Majit, i öfverensstämmelse med den uti Dess till Rikets sednast församlade Ständer aflåtna nådiga Proposition angående beskattningsväsendet, antagna och af Rikets Ständer godkända grundsats, att indragning till Statsverket af sådane till vissa inrättningar anslagna arrenden, som äro bestämda uti persedlar, erforderliga för dessa inrättningar, icke böra ega rum, funnit utbyte af arrendena för de till Strömsholms Stuteri anslagne hemman, enär dessa arrenden hufvudsakligen utgöras i fourage-persedlar, som för Stuteriet begagnas, icke böra ifrågakomma, men deremot ansett lämpligt, att lösen för de Stuteriet anslagne dagsverken återginge till Statsverket och upptoges bland dess behållna räntor, emot det att Stuteriet, i likhet med hvad, som iakttogs, då åtskilige hemmans-innehafvare vid 1831 och 1835 årens riksdag ifrån dem åliggande dagsverksskyldighet till Stuteriet befriades, så har Kongl. Majit nu behagat föreslå, att, enär lösen för förstnämnde dagsverken i medeltal utgjort 8546 rdr 6 sk. 7 rst., ett belopp af 8546 rdr 32 sk. måtte läggas till ofvanberörde redan anvisade ersättning, utgörande 2120 rdr, hvarigenom Stuteriets anslag, hvilket ingår uti det å Riksstatens 6:te Hufvndtitel uppförda anslag tilt Hästafvelns förbättrande skulle komma att i kontant blifva 10,666 rdr 32 sk.; varande de tili indragning sålunda föreslagna dagsverken uti nyssnämnde anslag å nuvarande Riksstat beräknade i Kronovärde till 871 rdr 45 sk. 7 rst., med ett markegångs-värde af 6183 rdr 12 sk. Utom de för hemmans-arrenden, och för försålde hästar m. m., Stuteriet tillkommande inkomster, samt de s. k. betäcknings-medlen, hvarom nu icke är fråga, ingår jemväl lösen för åtskillige Stuteriet anslagne ränte-dagsverken inom Westerås och Orebro Län.
Högre är det mål, som själen åstundar till sin fröjd och hugnad. Derpå följde Lycksaligheten, uti en prägtig triumfvagn, styrd af Freden och omgifven af Endrägten samt andra bisittande nymfer och fyra barn, som representerade Charitas; härom uttrycker sig P. på följande sätt: ”kom strax derefter en annor ganska stor vagn, der uti satt en, som var förklädd och underlig att se på.” Lycksaligheten framställde i ett tal den i kartelet uttryckta hufvudtanken. I fjerde inträdet kommo på berget Parnassus Apollo och Muserna för att hylla Christina, sjungande och spelande på allahanda slags instrument, eller enligt Petri: ”sist efter detta kom ett stort berg gående och skriande, der uppå sutto ock många förklädda menniskor i gröna och andra kläder.” Slutligen fördes i tåget en mängd präktigt utstofferade handhästar, och efter dem kom en skara hjeltar, hvilka förut sökt ära i Martis eller Veneris tjenst, men nu slutit sig till riddar Eudämon. Detta upptåg, liksom de tre andra vid kröningen, gick ”in aff Höötorghet och in på Rennarebanen rättsols omkring,” och vände sig sedan åt den sidan, ”der huset war bygdt medh sine gångar;” på den öfversta gången (balkongen?) satt Christina med sin uppvaktning och på den nedra den gamle Pfalzgrefven Johan Casimir med andra herrar. Derframför uppläste de i tåget deltagande sina tal på vers och prosa. Sedan kommo genom södra porten på rännarebanan de herrar, hvilka skulle rida till rings, åtföljda af musikanter, hvilka med trummor och pukor intogo sin plats på en dertill uppbygd läktare och musicerade under ringränningen, besvarade af trumpetare och pukslagare vid norra porten af rännarebanan. Ringränningen fortsattes till dess mörkret inbröt, och återtåget skedde vid fackelsken392.
Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter hemställt och tillstyrkt. Då härefter börjades uppläsning af den i slutet af förevarande Den 14 Juni 1'. m. 71 utlät, framställda jemförelse emellan de i samma utlåt, tillstyrkte statsbidrag och de dertill beräkneliga tillgångarne, anmälde sig och yttrade: Frih. Palmstjerna: Jag hemställer till Hr Gr. o. Landtm., huruvida någon uppläsning af denna del utaf betänk, är nödvändig? Den angår endast beräkningarne af här förekommande summor, och torde derför böra återgå till StatsUtsk. i sammanhang med den dermed gemenskap ägande ingressen af betänk., hvilken R. o. Ad. redan har återremitterat. Sedan R. o. Ad., uppå härefter framställd propos. förklarat sig icke anse nödigt, att uppläsningen af denna del utaf Utsk:s utlåt, fortsattes yttrade Hr Gr. o. Landtm., att han, då Utsk:s ifrågavar. framställning icke innehöll någon hemställan lill RiksStm, hade ämnat föreslå, att densamma mätte läggas till handlingarne, men nu, i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas förslag, finge hemställa om R. o. Ad. ansåge denna del af Utsk:s utlät, böra åtfölja den redan beslutade återremissen af den i början af utlåt, förekommande beräkning af riksg:s-kont:s ställning, inkomster och utgifter. Härvid ropades ja, hvarjemte Frih. Tersmeden anmälde sig och yttrade: Något ouppmärksam vid början af föredragningen af detta betänk. observerade jag ej, att serskild propos. skedde pä afgörande af ingressen deruti, eller den anslagsberäkning som Ulsk. uppgjort med häns. på riksg:s-kont:s tillstånd och behof. Jag trodde nemi. att Hr Gr. o. Landtm, dä, liksom nu, hade ämnat framställa propos. på att lägga densamma till handlingarne; emedan den endast är i hetänk. införd för att visa den ledning Utsk. haft för sitt bedömande. Här gjordes visserligen af Hr
Stockholm den 11 Julii 1829, Reser - Bil.t,StaisUnderdånigt Förslag ' till Kongl, Majtts Nådiga Förordning om dé skyldigheter och förmoner, som tillkom^ ma de, till Dykerioch Bergningaanstalternes besörjande i Riket, district*} yis bildade enskilda Bolag, 1 §. Dykerioch Bergnings-Bolagen, hvilkas skyldighet är, att, vid inträffande strandningar eller andra sjöskador, rädda menniskolif och berga Kronan eller enskild man tillhör rige fartyg och gods, åligger: iso. att inom hvarje district samt derSJ under lydande Hufvud-Stationer, hvilka sistnämnde böra omfatta en sträckning af circa 10 mil, med någon minskning eller tillökning i denna sträckning efter kustens olika beskaffenhet och fordringar, anskaffa och i fullt brukbart skick städse underhålla de i härhos bifogade Förteckning specifikt upptagne och beskrifne instrumentalier och bergnings-redskap, till det antal, och med iakttagande af fördelning deraf emellan sjelfva Bill, till Rikt-Si, Fr»t. All m. B t sv .o. 0«e.Uisk.Utl.N.o 55.
I följd af detta förhållande och då de 10 provincialläkare, hvilka vore närmast i tur till erhållande af löneförbättring, så länge tjenat det allmänna, att tre utaf dem räknade 19, två 18 och de öfriga mellan 14 och 17 ordinarie tjensteår, har motionären föreslagit, att Rikets Ständer måtte anslå en summa af 5,000 R:dr att på ordinarie stat utgå såsom löneförbättring med 500 R:dr årligen för hvardera af de 10 i tjenst anställde ordinarie provincialläkare, hvilka räkna de flesta ordinarie tjensteår, näst efter do 20 provincialläkare, som vid förra riksdagen kommo i åtnjutande af en dylik löneförbättring. Oaktadt de ålderstigne provincialläkarnes ställning otvifvelaktigt på många orter är ganska bebjertansvärd har likväl Utskottet, som anser frågan om förändrad lönereglering för Statens tjenstemän i allmänhet icke böra hos Rikets Ständer förekomma till afgörande innan dessa frågor, efter vederbörandes hörande, varit föremål för Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, funnit sig förhindradt att den ifrågavarande motionen till bifall förorda; hemställande alltså Utskottet, att densamma ej må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. 82:o.
Med bifall till hvad E. K. M. Nådigst föreslagit, hafva Rikets Ständer beslutat öfverflyttning till Andra Hufvud-Titeln af de hittills från Ecclesiastik-Verkets i Lappmarken anslag å 10:de Hufvud-Titeln utgående 200 R:dr lill löner för två Lapp-Länsmän i Undersåker och Föhlin* ge; äfvensom att elt äldre anslag af 333 R:dr 16 sk. till hushyror bör från Andra Hufvud-Titeln uteslutas samt å Allmänna Indragnings-staten uppföras 25 R:dr till hushyra åt Provins-Landtmäteri-Conloiret, enär i Östersund - Expedilions-Utskottels Förslag lill und. Skrifvelse, W.-o ijS, 385 sund ej finnes någon Kronans lägenhet, der utrymme för detta Contoir kan beredas. Westerbottens Län. I öfverensstämmelse med den Nådiga Propositionen, hafva Rikets Ständer beslutat, att löner för tre Länsmän i Åsele, Sorsele och Lyksele Lappmarker, 300 R:dr, må från Lappmarks EcclesiaslikYerks stat afgå och å Läns-staten uppå Andra Hufvud-Titeln uppföras. Norrbottens Län. Rikets Ständer hafva, lika med E. K. M., ansett de 100 R:dr, som utgått af Andra Hufvud-Tilelns besparingar till aflöning åt Länsmännen i Juckasjerfvis och Enontekis Lapptrakter, må å stat uppföras, äfvensom att löuerne för Länsmännen i Arvidjaurs, Jockmocks och Gellivari Lapptrakter, 300 R:dr, böra upphöra att gravera Ecclesiastik-Verkets i Lappmarken stat celi i stället Öfverflyttas å Andra Hufvud-Titeln. De vid sistförflutne och föregående Riksdagar beviljade 100 R:dr för hvarje Län, eller tillhopa 2,400 R:dr, att till följande Riksmöte utgå såsom trycknings-kostnader för E. K. M:s Befallningshafvandes Kungörelser, hvilket anslag blifvit uti det af Kongl.
Hvar och en Sveriges Innevånare , endast med de undantag efter serskildta förordnanden , sorn 3 och 4 utvisa, skall, antingen genom progressiv afgift för behållen inkomst, eller såsom Skyddseller Minimiafgift, utgöra den Bevillning, som å honom, efter ettdera af dessa Taxerings sätt, sig högst belöper; och 3 §, sora angår Taxering för Embetsoch Tjenstemän, innehåller i 1 morn.: Hila Embetsoch Tjenstemän samt publique Betjenter (och således måtte ej Presterskapet vara undantaget) skola betala i Bevillning för sammanräknad inkomst af Lön, Boställe, Löningsjord, eller hvad föröfrigt i och för tjensten förvärf vas, samt Gratialer och Pensioner. När nu Presterskapet sjelf, efter det nya Statsskickets införande, icke ansett sig kunna göra anspråk på undantag från Bevillning för Prostetunnan eller någon annan inkomst, så frågar jag, om särskildte Kongl. Resolutioner kunna blifva någon billig grund att befria Presterna från den ifrågavarande afgiften. Jag bestrider helt och hållet en sådan tolkning; den 76 Den 19 A 11 gusti. kan ej stå tillsammans med det nya Statsskicket. Herr af Billbergh: Jag anser mig uppmanad att ånyo redogöra för min åsigt af ämnet, sedan Herr von Hartmansdorff an-< märkt, att intet Stadgande blifvit åberopadt till vederläggning af hans mening. Jag får härvid fästa hans uppmärksamhet derpå, att jag för min del ej anser 3 §. af Presterskapets privilegier innefatta den me-* ning han deraf velat draga, eller att särskildta Kongl. Resolutioner kunna inbegripas under Stadgandet i denna §. Att Presterskapet sjelf icke heller ansett frågan röra dess privilegier, bevisas af den omständighet, att i alla Bevillningsförordningar från 1733 till 1823 stå Prostetunnorne expresse undantagne från Bevillning, hvilket ej varit af nöden, om de ansetts, till följd af privilegierne, vara fritagne.
» Idka musik », säger Elise Polko, » men icke för att lysa inför andra eller för att fördrifva tiden, utan kom ihåg, att hvarje konst eger något heligt. En hvar af dem har haft sina martyrer lika väl som religionen. » Just efter arbete och möda är det, som sjä- len behöfver lyftning, sinnet hvila, och detta just är det, som musiken skänker, då vi bruka den rätt. Äfven rent praktiskt sedt, måste en fru hålla den musikaliska ådran någorlunda frisk och lifgifvandeFör sig och de sina kan hon ju dermed förljufva mången stund, förmildra mången smärta, om lifvet på hjertats strängar slår ett och annat mollackord. Hon kan höja stämningen i hem som i sällskap, glädja man och barn med en glad melodi, men icke minst kan hon ju undervisa barnen, väcka deras musiksinne. Ja, här finnas ju många fall, der hustruns musikaliska talang varit den, som skaffat bröd åt både barn och — äfven mannen ibland, då hans egna sträfvanden varit förgäfves. Jag vet en ung hustru, med trenne små barn, hvars make plötsligt afled. Med sin musikaliska talang har hon nu i flere år skaffat icke allenast bröd för dagen, utan frambragt ett verkligt välstånd samt gifvit barnen en omsorgsfull och god uppfostran. Men i detta fall — huru långt hade hon väl kommit, om hon ej först sjelf åtnjutit god och grundlig undervisning och sedan hållit sina kunskaper vid magt, så att hon kunnat dukumentera sig som en första klassens musiklärarinna. Om åt musikaliska anlag och håg bjudes verkligt god undervisning, som paras med arbete i hemmet, och om den vunna färdigheten afses för sinnets lyftande, glädjens höjande och sorgens lindrande — i nödfall en praktisk hjelp till beredande af utkomst — om på dessa förutsättningar, på dessa grunder och i detta syfte musiken idkas i hemmet, finnas helt visst inga berättigade anledningar att tala om dess missbruk. Barnens leksaker. Jågot, 9#- (* 5 \ vid hvilket man i allmänhet fäster ringa om ens någon vigt, är barnens leksaker. med urskilning, för så vidt de skola uppfylla sitt ändamål.
Af Hr Gripenstedts försvar för Kammarltrns förslag, synes också att han icke gjort det i sådana bestämda ordalag, att man icke kan antaga, att derest KammarRm hade framställt ett annat förslag, skulle Hr Gripenstedt hafva biträdt detsamma. Hr Gripenstedts försvar för den olika behandling af KammarRms och KammarColhii Kansli, hvarigenom det förra verket erhållit blott 3 Notarier, men det sednare fått behållit sina 5, får jag vederlägga med att nämna, det jag varit Notarie i KammarColl. i 17 år, äfvensom tjenstgjort såsom Sekreterare derstädes, så att jag verkligen icke saknar noggrann kännedom om ärendernas mängd och beskaffenhet inom detta embetsverk, hvilka ärenden då voro vida talrikare än nu. Jag tror således att den jemförelse jag anställt emellan båda embetsverken väl kan hafva skäl för sig, och att man icke, på de grunder, Hr Gripenstedt anfört, kan anse den vara mindre öfverensstämmande med verkliga förhållandet. Hade KammarR.n gjort sig underrättad om hvad KammarColl. gjort i detta fall och följt dess exempel, tror jag att man hade haft skid, att förvänta, att de 4 Notarier, som funnos i KammarRm, fått qvarblifva; ty jag kan försäkra Hr Gripenstedt, att med den kännedom, jag eger om förhållanderna, äfvensom enl. Registraturens vittnesbörd, är KammarRm i afs:de på göromål fullt lika betungad som KammarColl., och ären derna äro till och med i vissa afs:den vida besvärligare och vida kinkigare att i expedition uprätta, än flertalet af de i KammarColl. förekommande ärenden. Ett eller annat alvittringsmål från de norra länen kan väl sätta myror i hufvudet på en Notarie; men att upsätta en hop skattläggnings-utslag och andra dylika mål, är ett arbete af den beskaffenhet, att man väl kan säga, -att det icke fordrar särdeles hufvudbry, ehuru det ovilkorligen tager i anspråk ett vida mera materielt arbete.
Prot. 1817—i S i Si-te Snml. N-r j, 4. 18 Banko-Utskottets Betänk anden. qvittningsrätt åstadkommes, bibehålla samtelige Fordringsägare vid enahanda utsigter att oafkortadt tillgodo njuta Discont-Verkens ägande tillgångar, ej misskännas. Den sednare föreskriften åter är både till forin och beskaffenhet fullt laglig; åsyftande att så vidt möjligt, kunna undvika begagnandet af JJankens i allo tillerkände förmonsrätt , till minskning uti de gemensamma tillgångarne; men hvarigenom å andra sidan en del af MalmöDisconts Galdenärer tillfälligtvis försättas i sämre belägenhet än de öfrige. Banco-Utskottet anser väl af det föregående vara satt utom all tvifvel att Herrar Banco X7ullmägtiges omförmälde åtgärder varit grundade på en billig omtanka för så väl Bankens som Allmänhetens rätt och bästa, men så vidt desse åtgärder innefatta en återhållen verkan af Allmänna Dagens stadgande, kunna vederbörande Domare och Executorer ej anse sig hindrade, att sådant oaktadt härutinnan enligt Lag förfara, äfven om desse, åtgätder vurrne BancoIJlskottets och Riksens Ständers confirmation. På sådan grund, och sedan enligt anmälan, ett dylikt exempel nyligen vid Göta Canal Bolags Discont-Verk inträffat, tror Utskottet sig blifva föranlåtit att upphäfva Herrar Fullmägtiges i förstberörde hänseende fattade Beslut, och föri sätta saken i det skick den var innan samma Beslut vidtogs; X sammanhang hvarmed likväl då blifver oundgängeligt. det Herrar Banco Full - Banko.UtsJiottets Betänhanden'. Fullmägtige tillika få sig ålagt, att i dess ställe genom vidtagande af alla lagliga steg söka förvara Bankens rätt och säkerhet.
De uppskära af den åker, som dem intet tillhörer; och berga den vingård, som de med orätt hafva. De nakna låta de ligga, och låta dem intet öfvertäckelse i frostena, hvilkom de deras kläder borttagit hafva; Så att de måste hålla sig i bergskrefvom, när en regnskur af bergen faller neder uppå dem; efter de eljest ingen råd hafva. De slita barnet ifrå bröstet, och göra det faderlöst; och göra menniskorna fattiga med pantande. Den nakna låta de gå utan kläder, och dem hungroga borttaga de axen. De tvinga dem till att göra oljo uppå deras qvarn, och trampa deras pressar, och låta dem likväl törsta. De göra folket i staden suckande, och dess slagnas själar ropande; och Gud straffar dem intet. Derföre äro de affallne ifrå ljusena, och känna icke dess väg, och vända icke om till dess stigar igen. I lysningene står mördaren upp, och dräper den fattiga och torftiga; och om nattena är han som en tjuf. Horkarlens öga hafver akt på skymningena, och säger: Mig ser intet öga; och han förtäcker sitt anlete. I mörkrena bryter han sig in i husen; om dagen gömma de sig med hvarannan, och vilja intet veta af ljusena. Ty om än morgonen kommer dem, är det dem såsom ett mörker; förty han förnimmer mörkrens förskräckelse. Han far lätteliga åstad såsom uppå ett vatten; hans håfvor varda icke stora i landena, och han brukar intet sin vingård. Helvetet tager bort dem som synda, såsom hette och torka förtärer snövattnet bort. De barmhertige skola förgäta honom; hans lust varder full med matk; man skall icke mer tänka uppå honom; han skall sönderbruten varda såsom ett ruttet trä. Han hafver bedröfvat den ensamma, som intet föder; och enkone hafver han intet godt gjort; Och hafver dragit de mägtiga under sig med sine kraft. När han står, skall han icke viss vara uppå sitt lif. Han gör sig sjelf en trygghet, der han sig uppå förlåter; dock se hans ögon uppå deras handel.
Fahlun, angående anslag till ett nytt läroverks-hus derstädes; motion af Herr Carl Eggert Törnebladh: se Motioner. Farmaceutiska Institutet, angående afskrifning af ett ApotekareSocieteten beviljadt amorterings-lån emot öfverlåtelse till staten af den för nämnde Institut afsedda byggnad, och samma Instituts upptagande bland statens läroverk, m. m.; motion af Herr Fredrik August Cederschjöld: se Motioner. Fastighet, angående förhöjning af bevillningen derå, ni. m.; motion af Friherre Stephan Creutz: se Motioner. Fastighets-lån, i anledning af väckt fråga att dylika lån hädanefter icke må från Rikets Ständers Bank utlemnas: B. III. 87, 177, 233, A. 235, 239, U. 557, 628, 631, A. 634; E. V. 581. Fastighets-värden, angående införande i Bevillnings-förordningen af ett stadgande om granskning och fastställande inom Pröfnings-Komitéerna af alla fastighets-värden; motion af Friherre Rudolf Cederström: Se Motioner. Fattiga barn, i anledning af väckt motion om förbud för fattigvårds-styrelserna att utackordera sådana genom entreprenadauktion: B. II. 322, 373, 415, A. 415. Fattiga patienter, i anledning af väckt motion om upphäfvande eller ändring af Kongl. Serafimer-Ordens-Gillets Cirkulärbref den 2 Mars 1804, i hvad det angår dylika patienter: B. II. 411, 450, A. 450; E. III. 58. Fattig-procenten, i anledning af väckta motioner om förändrande eller upphäfvande af föreskrifterna angående nämnde procents utgående från sterbhus: B. II. 173, 198, 202, A. 202, E. 256.
Vid betraktande, så väl häraf, som af nödvändigheten, att kallelserne måtte, till undvikande af de olägenheter, som ett sentida delfående medförer, varda från Domstolarne, så tidigt afsände, att de kunna komma Banquen tillhanda inom erforderlig tid för bevakningen af dess fordran, hafva Riksens Ständer ansett sig böra i underd. föreslå, att det, till Banco-iverkets betryggande för förluster, måtte, utom hvad i allmänhet finnes föreskrifvet uti 5 Cap. 11 §. af Concours-Lagen den 13 Julii 1818, serskildt varda stadgadt, att de kallelser, hvilka böra af Concours-Domaren å Borgenärer utfärdas, skola, 1 händelse Banquen uti den afstådda egendomen innehar inteckning, jemte uppgift om densammas primitiva belopp, innehålla underrättelse om den intecknade fastighetens namn, Länet, Häradet och Socken, der densamma är belägen, samt vid alla Cessions-tillfällen så tidigt utfärdas, att, minst en månad före inställelsedagen, samtlige Borgenärer må deraf kunna fa del; Och få Riksens Ständer fördenskull hos E. K.. M. i underd. anhålla, att, i händelse hvad 170 Underdåniga Skrifvelser. sålunda är vordet föreslaget 1 Nåder bifalles, E. K. M. täcktes, uti öfverensstämmelse dermed, låta till vederbörande Domares efterrättelse, en särskild Författning utfärda. Riksens Ständer framhärda etc. N:o 334. Uppl. o. godk. bos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov. 1823* Preste-Ståndet d. 19 Borgare-Ståndet d. 19 Bonde-Ståndet d. 20 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af väckt fråga om Sjö- och Stapel-St cider nes rättighet, att uppbära afgifter för Fartyg, sorn besöka Köpingar och Lcindthamnar, samt der intaga laster•