Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bilaga A till Mern. Ingressen. Efter orden »utgifva Skrifter» föreslås: utom i det enda fall, som i 4 § 3 mom. af den af Oss särskildt öfverenskomna Tryckfrihets-Lag stadgas. 1 §• 2 Mom. 2 punct. Efter ordet »Skrift»: utom i det fall om Dagblad och Veckoskrifter här nedanföre stadgas. 4 Mom. kar vid sistlidne Riksdag blifvit föreslagit sålunda: Privilegier å Boktrycken skola ej erfordras, utan stånde hvar och en fritt att, utan hinder af någon särskild Författning eller något Boktryckeri-Reglemente samt utan att vara underkastad någon SkråOrdning, anlägga sådane Tryckerier af hvad beskaffenhet eller vidd honom tjenligt synes uti Stad eller inom ett afstånd derifrån af högst en half mil. Då ett Boktryckeri sålunda utom Stad anlägges, skola i alla mål, som Boktryckningen röra, Boktryckare, Arbetare i Tryckeriet samt der tryckta Skrifters Författare och Utgifvare lyda under Stadens rätt. Den ett nytt Boktryckeri inrättar åligger att, sist 30 dagar innan någon Skrift derifrån utgifves, så väl hos den Stads Magistrat, hvaruti Boktryckeriet anlägges eller under hvars Domsrätt han såsom Boktryckare skall lyda, som ock hos den Kongl. Majis Befallningshafvande, under hvars styrelse eller Embetes tillsyn, Staden hörer, skriftligen tillkännagifva att och hvarest han Boktryckeri anlagt. Uraktlåter någon det, plikte han 100 R:dr, och varde hans förbrytelse i Allmänna Tidningarne kungjord. Utgifves från ett icke på nu föreskrifva sätt behörigen anmält Tryckeri någon brottslig Skrift, vare den olaglige Boktryckaren jemte Författaren underkastad straff och ansvar för Skriftens innehåll och skrifart. Sedan anläggningen af ett Boktryckeri blifvit till Konungens Befallningshafvande anmäld, åligge det honom att Hof-Canzleren derom underrätta inom åtta dagar derefter, om HofCanzleren är på samma ställe, som han sig befinner, eller i annan händelse med först afgående post. Bilaga A till Mern.
Detta står i formelt hänseende i full konseqvens med den af Utskottet uti dess förra Betänkande uttalade åsigt att bestämmandet af hvad med solidarisk ansvarighet förslås, bör öfverlemnas åt den allmänna Civil-lagstiftningen och 12 Bankooph Lag-Ulskollels Utlåtande N:o 6. doktrinen, i följd hvaraf något stadgande derom icke eller blifvit uti nu ifrågavarande lagförslag intaget. Af alldeles samma skäl synes nemligen icke eller något stadgande om upphörandet af nämnde ansvarighet böra uti förslaget inflyta. Det skulle dessutom kunna inträffa att, om man uti en special-lag införde stadganden, som innefattade undantag från allmänna lagens föreskrifter i ämnet, lagskipningen kunde råka i tvekan angående tillämpningen af antingen de allmänna grundsatsernes eller undantagssatsens olika konseqvenser, hvilket åter kunde leda till förvecklingar af särdeles svår beskaffenhet. På dessa skäl och då åtskilliga solidariska bolag kunna uppstå med lika stor rörelse som Bank-bolag, vid hvilket förhållande skäl ej förefinnes att för de sistnämnde stadga ansvarighet efter andra grunder än de, sorn enligt allmänna lagen gälla för alla solidariska bolag, har Utskottet funnit sig böra ur förslaget utesluta sednare delen af 2 mom. i 7 § eller orden: Pä den bolagsstämma ankomme att den begäran bifalla och vare då den afgående bolagsmannen frikallad från allt vidare ansvar för bolagets förbindelser, än för den del, sorn vid afgången pä hans lott, enligt räkenskaperne, enskildt kunde sig belöpa. I följd af detta uteslutande har Utskottet funnit lämpligt att sammanföra 2 momentet till ett med det första och i öfverensstämmelse dermed ändra de 3 sista momenternes nummerföljd. § 9- Denna § har, på sätt ofvan är nämndt, blifvit af Borgare-Ståndet till Utskottet återremitterad. Sådant har skett på grund af hemställan, att §:n måtte förändras till samma lydelse, som 4 § af förordningen den 6 Oktober 1848, nemligen: »Bolaget är uti de mål, för hvilka ej annorlunda genom lag stadgas, lydande under allmän Under-rätt i den stad, der Bankens hufvud-kontor är beläget.
Förmyndare-medels företräde framför intecknad fordran m. rn. ; angående yrkad ändring uti 23 §. och upphäfvande af 25 §. i 1818 års InteckningsFörordning; med svar på återremiss rörande ändring i 12 §. af samma Författning; rörande förklaring öfver 5 §. 25 Cap. RättegångsBalken, samt 4 §• 3 Caj). Missgernings-Balken; och angående mildring i Strafflagarne. Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottetst Om allmänna Författningars utgifvande på ett för Allmänheten mera tillgängligt sätt; rörande jemkning af Extra Roteringen i Riket; om ökadt antal Besigtningsman å Ekeskogarnc; om ett ytterligare Canzlist-arfvöde; med svar på återremjss rörande vidsträcktare frihet i tillverkning af, och handel med Tackjern; med svar på återremiss, angående praestanda till Bruken af åhoer å de Hemman, hvilka Bruksägare till Skatte inlöst; rörande yrkad rättighet till utvidgande af Stångjernsoch Ämnes-smidet i Riket; med svar på återremiss an - Den ii December e. mi 3ai angående förändring i allmänna Skjutsningsanstalterne, Postvagnars inrättning m. m.; om utsträckning i Seglations-friheten emellan Blekinge och Skåne; med svar på återremiss, rörande befrielse för Gottlands Hemmansägare, alt underhålla Lastage - bryggor och Strandridare-Boställen; med svar på återremiss angående Porto-Franco på Gottland; med svar på återremiss rörande utvidgad frihet till Väder-Tull-qvarnars uppförande. Expeditions - Utskottets: Med svar på återremiss af Utskottets förslag till 5 §. Riksdags-Beslutet. 4:to Aterremisser af nedannämnde Utskotts Utlåtanden: Stats - Utskottets: Angående Gener al-Assistance-Contoiret. Statsoch Oeconomie-Utskottens: Om Skattläggnings-method å Sågoch Mjölqvarnar. Bevillnings - Utskottets : Angående en förnyad Chartae Sigillatae Författning.
Maj:t Sjelf täckts meddela, instämt deri, att rätlslärans och en vis lagstiftnings grunder till alla delar talade för förslagets antagande, och att Rikets Ständer derföre velat lemna Lagkommilleen öppet att; efter sådan plan, föreslå så beskaffade bestraffningar, som instämde med närvarande lids hyfsning och som, skil jola ifrån förra tidens barbari, voro afpassade efter en bättre bildning, till upplysning och till kiinsla hos hvarje individ af dess eget värde.” Sålunda af Lagstiftande Makten bemyndigad, hade Lagkommitleen fortsatt sina arbeten samt, efter ulgifvande af sitt förslag till civillag, slutligen äfven framlagt förslaget till brottmålslag; hvaruppå, i anledning af de emot sistnämnda förslag framställda anmärkningar, dels af Universiteten i Riket, hvilkas utlåtande blifvit infordradl, dels ock af enskilda personer, Kommitteen ånyo tagit förslaget under öfvervägande och, då vissa förändringar deri ansetts af nöden, afgifvit ett ytterligare, i enlighet dermed reviderad! förslag. Jemte urskiljande och indelning af alla dithörande ämnen, hade Kommitteen, hvad straffsystemet angår, hufvudsakligen förblifvit vid sina först tillkännagifna åsigler. ULom det att de flera särskilda i nu gällande lag stadgade straffsätt, såsom landsförvisning, ärelöshet, i allmän och oinskränkt bemärkelse tagen, afbön inför Rätta och de så kallade skamstraffen i allmänhet, hvartill icke utan skäl den uppenbara eller offentliga kyrkoplikten blifvit räknad, på anförda grunder ansetts icke böra äga rum, bade, vid bestämmande af kroppsstraff, jemväl spö- och ris-straffen blifvit alldeles uteslutna, men fängelse vid vatten och bröd bibehållits, dock med förändring i afseende å dess verkställighet; för öfrigt och i allmänhet hade antagits så kallade frihetsstraff af Lvänne slag: ”struff-arbete och fängelse”, med tillämpning af det ena eller andra efter brottets svårare eller lindrigare beskaffenhet.
Ehuruväl Handlingarne rörande detsamma redan blifvit styckevis till trycket befordrade, har jag dock trott att Allmänheten i min Ämbets-Berättelse borde filina en omständlig öfversigt af en Rättegång, som fästat dess uppmärksamhet, och icke lärer blifva utan interesse för den Medborgare som, af verkställigheten, för första gången efter de nya Styrelse-formernes införande, af Grundlagens föreskrift i afseende på Riks-Rättens organisationgenom kännedom om hos RiksRättens Ledamöter sig yppade aldeles skiljaktiga begrepp, om de frågors beskaffenhet som Domstolens pröfning varit underkastade, och ändteligen af Lagarnes gjorda tillämpning, vill leda sig till stadgandet af ett omdöme om kraften, värdet och bruket af det skydd Lagstiftaren, genom införandet af RiksRätt, velat uppställa emot Konungens Constitutionelle Rådgifvare, i händelse en eller Re visorers Berätt else. 919 flere af dem skulle tillåta sig afvikelser från åliggande Ämbetspligter. Hvad åter angår Lagskipningens tillstånd i allmänhet, så vidt dess bedömande, af de till min kunskap komne bär utredde facta, eger rum, torde dervid fästad uppmärksamhet säkrare vägleda allmänna omdömet i dessa vigtiga delar af Statens administration, än de enskilda anmärkningar, som dervid af mig kunde göras. Genom Remiss af den 2 April 1818 har Riksens Högloft.
At som, wid der i öfwerensstämmelse Den 8 Mars. 26r med Regerings-Formens 98:de och Riksdags-Ordningens 6z §. genom Ware LlcSoi-er anställde ival, Lagmannen ^ävoLLt-kiscal-m j Kongl. Lomineice-LolleAium gottan henric ^tersson blifwit i Laglig ordning utsedd, at efterträda War .justmssOmbudsman, i händelse han inom nästkommande Riksdag jkulle med döden afga eller sin befattning nedlägga; Altja wete Wi genom detta Wart öpna Lon8titutoriLl hafwa förordnar honom Lagmannen ss k^. petersson, at i ofwansagde fall,justitiLOmbudsmans-Embetet Utträda; ställandes han emedlertid sig til efterrättelse hwad 25 §. af den för ^ustitiD-Ombudsmannen Utfärdade Instruktion stadgar. Dl yttermera wissö hafwe Wi detta understrifwit och med Wara Insegels undersatrande bekräftat, som ffedde i Stockholm den i Martti i8ic>. Herr Grefwen och Landt mar skalken tilkännagaf, at enligt öfwerenskommelse i det, i kraft af 47 tz. Riksdags-Ordningen, hällne Talemanssammanrräde, komme nu ar til afgörande företagas Bewillnings-Utskottets Betänkande, rörande Allmänna Bewillningens fördelning; hwareft^rupläsningen af detta Betänkande begyntes och någon stund fortfor. Grefwe Hamilton, ^xel, begärdeat afseende matte göras pa hwad Grefwe (-zttlenbois, j sit cliÄamen rörande wista matt och steg, at widtaga innan Bewillnings-fördelningen afgjordes, anfört. Grefwe körner, /^Zolxb 6 öran. och Hans 262 Den 8 Mars. Hans Lxcellenee Herr Grefwe kumb, erindrade, ar Grefwe (H-ilenbor^ anförande wore lagdt pa bordet och kunde således ej nu företagas.
De uppgjorda probabilitets-kalkylerna öfver godsoch person-trafiken, som vid denna underdåniga ansökning åberopades, utvisade en årlig nettobehållning af 132/140 B:dr 10 sk., som icke allenast kunde, enligt de uti den underdåniga ansökningen föreslagne vilkor, förslå till utdelning af 5 procent, utan ock nära 1 f procents derutöfver åt aktie-ägarne på deras insats, samt till en besparing årligen af 37,603 ltdr 21 sk. Banko för bildande af amorteringsfond. Denna fond skulle på sådant sätt under en tidrymd af 221 år, om den behörigen förvaltades, uppgå till fulla beloppet af aktie-ägarnes insatta kapital. Vid föredragning af ärendet behagade Eder Kongl. Majit i nåder förklara detta jern vägsförslag, såsom åsyftande väsentlig lättnad för en betydlig trafik emellan tvänne provinser med ymnig tillgång till naturprodukter, förtjent af mycken uppmärksamhet; men då Eder Kongl. Majit till Rikets Ständer hade aflåtit nådig proposition angående sättet och vilkoren för Statens medverkan till jernvägars anläggande i allmänhet, fann Eder Kongl. Majit, under afvaktan af Rikets Ständers beslut härutinnan, sig icke böra med anledning af Bestyrelsens ansökning vidtaga någon åtgärd; och sedan de vid sista Riksdagen hos Ridderskapet och Adeln och Borgareståndet väckte motioner om anslag för denna jernvägs anläggning i så måtto fått framgång, att Statsutskottet, vid pröfningen af detta och ett annat förslag om jernväg ifrån Fahlun till Gefle, tillstyrkt att ett lån, motsvarande § af anläggningskostnaden, skulle med 2 procents ränta och 1 procents afbetalning beviljas för anläggning af en jernväg ifrån Dalarne till någon hamnplats antingen vid hafvet eller Mälaren, samt att till Eder Kongl.
I det följande af berättelsen omtalas, huru svennen kom till en stor stad, hvarest allt var uppfyldt med sorg, emedan ett gräsligt sjö-djur, som hade femtio hufvuden, låg derutanföre, och kräfde hvarje dag en jungfru till sin föda. Nu hade lotten fallit på konungens yngsta dotter, och hon ledsagades till stranden af trenne hofmän, hvilka lofvat frälsa hennes lif. Men hofmännen flydde, och fiskare-sonen bestod kampen emot sjö-djuret. Draken spydde eld ur alla sina femtio gap; men svennens häst sprutade vatten derpå, hunden bet hafs-djuret i halsen, och svennen sjelf gaf det bane-sår med sitt svärd. Han tog derefter alla drak-tungorna och red sina färde. När striden var lyktad kommo hofmännen fram, och tvingade konunga-dottern göra ed, att de hade frälst henne. Derefter gingo de till kungsgården, och drogo lott, hvilkendera skulle ega den fagra prinsessan. Lotten föll på den äldste; men hans medtäflare manade honom till tvekamp, och dödade honom. De begge återstående kommo likaledes i strid; intill dess blott en enda var qvar. Då tillreddes ett stort gästabud, och brölloppet dracks med lust och gamman. Midt under bröllops-glädjen inträdde fiskare-sonen, klädd i fager drägt, och med sitt goda svärd vid sidan. Han vände sig till brudgummen, och frågade huru draken såg ut. Hofmannen svarade: »hans utseende var såsom andra djurs.» Då uppdagade svennen deras falskhet, och tog fram de femtio drak-tungorna till ett tecken, det han och ingen annan varit den, som frälsat prinsessan. Konunga-dottern bekräftade hans utsaga, hvarefter hofmannen blef straffad, och fiskar-sonen vardt brudgum i hans ställe. Gent mot kungs-gården, på andra sidan om en stor sjö, låg en gammal förfallen borg, som var full med trolldom. Den unga konungen kände en stark åtrå att besöka den gamla borgen, men hans gemål afrådde honom derifrån. Svennen stod likväl fast vid sitt beslut, och gaf sig på väg.
Ständer jemväl förmoda någon inskränkning kunna ega ruin i de extra utgifterna, uppgående, för år 1837, till nyssnämnde belopp af R:dr 150,023: 22. 9», i afseende hvarå Rikets Ständer väl inliemtat, det Cabinetlscussan har flera dylika utgifter, såsom till utomordentliga ambassader, presenter, sorgpenningar, m. m., men icke blifvit i tillfälle erfara beloppet af dessa kostnader, funnit, då något binder dessutom ej möter att, der så nödigt pröfvas, vid en blifvande extra Stats-reglering taga i betraktande frågan om anvisande af ett sådant anslag för Cabinetts-cassan, sig nu böra å 2: Ira Hufvud-Titeln uppföra anslaget för Minister-staten till endast 200,000 R:dr Svenskt R:co. y:o Kongl. Postverket. Rikets Ständer hafva ej funnit anledning göra någon förändring i dea anslags-summa, stor 350,000 Rsdr, sorn för Postverkets utgifter vid sista Slats-regleringen blifvit uppförd. Hvad beträffar de å Postverkets inkomster uppkommande öfverskott, hvilka af Rikets senast församlade Ständer öfverlemnades till E. K., M:s Nådiga disposition, för att användas till förbättringar i post väsendet, komma Rikets Ständer alt deröfver serskildt i underdånighet sig yttra. Rikets Ständers år 1837 församlade Revisorer hafva, med anmälan, att förhöjning för de under lönerna vid Postverket a »slagne 2,559 tunnor spanmål blifvit på detta Yerks stat besparade och bland Ändra Hufvud-Titelns allmänna besparingar införde, hemställt, att, enär sådant syntes stå i strid' medi Rikets Ständers beslut den 9 Maj 1835, deruti en summa a£ 100,000 Rjdr Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelsej
Comrnerce-Csllegium, hädanefter ej kunde fortfara med dess Hittilla Defi 8 Mars, tills fortsatta tillhandagående hos Hurtar Revisorer; utan hade, på dess anmälan derom, Kongl, Directionen forordnat Kamereraren af Sillén, hvilken således nu komme att i dess ställe och i samma ändamål, sorn han, blifva hos Herrar Revisorer närvarande Sedan Herrar Revisorer till klockan 11 varit sysselsatte med den i dag började jemföringen af Verifications-banden emot Persedel-Hufvudboken, bortgingo Herrar Revisorer till Plenum i Kongl. Stats-Contoiret, men återkommo klockan ra och fortsatte samma arbete till klockan efter Ett, hvarefter Herrar Revisorer åtskilldes. In fidem Protocolll Lud. Neijbert Protocoll hållet hos< Riksens Högloft, Ständers Herrar Revisorers Rökenskaps-För del ning i Kongl. Allmänna Magazins-Direction den 6 Decemh. 1813, Närvarande: Ordföranden m. m. Friherre Fock. Herr Majoren och Riddaren Gyllenkrook. Herr Directeuren von Stockenström, Herr Prosten Doctor Mellgren. Herr * Den 8 Mars', Herr Kongl. Hof-Predikanteri Ruus* Herr Prosten Hasselrot. Herr Grosshandlaren Larnberg Jemte de öfriga Herrar Revisorer af denna fördelning, som nu slutat deras förrättning i Riksgälds-Contoiret, nemligen: Herr Rådmannen Bager. Herr Borgmästaren Nolleroth. Och af Bonde-Ståndet: Jonas Nilsson. Anders Nilsson. Sven Palsson. Fortsattes det under den 3 dennes af Herrar Revisorer begynte jemforande af verificatiorierna ined Persedel-Boken, hvarunder Herr Rådmannen Bager och Herr Borgmästaren Nolleroth företogo en öfversigt af Calculationsboken. Klockan IX åtskilldes Herrar Revisorer, för aft begifva sig till Plenum i Kongl. CommerceCollegium. In fidem Protocolli Lud. Neijber. Pro - Den 8 Marx. Protocoll hållet hos Riksens Högloft. Ständers Hertor Revisorers Räken\
»Till de i lagförslagets 0 § ****) upptagna brott har man ansett böra hänföras stöld af bref, som åt allmänna posten äro förtrodda, om de än icke innehålla penningar eller annat, som har egentligt penningevärde; hvarföre och då förslagets ordalydelse skulle kunna så för - *) Hvilken i nya Lagberedningens förslag förekommer såsom den 5:te. **) I nya Lagberedningens förslag den 6:te. ***) 4 g 11 morn. i nya Lagberedningens förslag. *“*) Eller den 7:dc i nya Lagbcredn. förslag. stås, sorn voro brottet, i afseende på bref, st ra tibart endast i de fall, der deras innehåll kunde i sådant värde bestämdt uppskattas, nian funnit nödigt att särskildt utsätta äfven bref. såsom föremål flir den stöld, hvarom här är fråga. Afven utan gifvet penningevärde, kunna nemligen bref ofta vara för deras afsändare eller emottagare särdeles dyrbara; och huru lågt än ett sådant någon gång må kunna skattas i penningar, så är dock alltid någon kostnad derpå använd, och den afsaknad, som dess mistning medförer, härrörande från det gagn, som ej sällan dermed varit åsyftadt, måste berättiga dess ägare att hafva äganderätten dertill, såsom till annan egendom, skyddad af lagen. »När stöld af bref sker från allmänna posten; bar man oek trott sådan stöld böra lika qvalificeras med hvarje annan från denna post föröfvad stöld. Då deremot (stulna) brof i allmänhet rätteligen hänföras under allmänna begreppet af stiild, men icke lämpligen kunnat i definitionen deraf uttryckligen upptagas; har man, för att erhålla ett sådant, för nödigt ansedt uttryckligt stadgande, ej kunnat finna tjenligare utväg, än att under förevarande § i ett särskildt moment föreslå detta stadgande om stöld af bref, som icke äro åt allmänna posten förtrodda; och har man trott denna stöld böra straffas lika med stöld i allmänhet.
Och har jemväl Rut. berg ansett sistnämnde Circulaire, då det handlade om besvärshänvisningar i rättegångsmål, de der ostridigt höra till allmänna Lagen , behöfva Rikets Ständers samtycke ; dock funne Rutberg sig böra, intill dess Rikets Ständer fått del af sjelfva Författning garne, innehålla sitt omdöme så val öfver denna nådiga Skrifvelse, som öfver de under Ntris 5, 7, 8, i3, iö, 16, 17 och 18 upptagne. Detta allt har Utskottet i noggrannt öf« vervägande tagit. Och hvad först angår de i frågan örn principen for Lag-Utskottets befattning med Justitice-Ornbudsrnannens Embetsberättelser och Redogörelse gjorda ytkanden, att det skall ålegat Utskottet, dels, 34 LagUtskotltts Utlåtande N:o 1Ö3- enligt Herr Rosenqvists förmenande, (Anmärkningen N:o i) att yttra sig, huruvida Justities-Ombudsmannen lemnat tillbörlig uppmärksamhet ät hvarje i dess Embetsberättelse framställd händelse, samt om Domstolarne gjort sin skyldighet, dels, såsom Herr Professoren Bexell, jemte flere af Högvördig Preste-Ståndets Ledamöter, äskat, (Anmärkningarne N:is 2 till och med g) att meddela ett generelt omdöme Öfver Justities - Ombudsmannens Embetsförvaltning och lagskipningens tillstånd i det hela, dels ock, eter Rutbergs tanka, ('Anmärkningen N:<i 10) att ej allenast undersöka, hvilka bland de ärenden, som till Justitias-Ombudsmanriens åtgärd blifvit anmälde, må vara i Berättelserne förbigångne, samt hvad i samma ärenden är vordet tillgjordt eller uraktlåtet , ulan äfven anmäla saknaden af underrättelse, huruvida eller i hvad nion Justilice-Ombudsmannen fullgjort sin pligt att anmärka brister i Lagar, Författningar och allmänna Hushållningen samt uppgifva förslag till deras förbättring; så får Utskottet vördsamt förklara, att Utskottet funnit sig icke kunna någotdera af dessa yrkanden godkänna.
Tvenne vigtig» premisser synes mig i detta hänseende pikalla undersökning: den första, utredandet af verkligheten eiler rättare sagt oundvikligheten utaf sjelfva behofven; den andra, svar på frågan, om ingen annan tillgång än dea föreslagna Annes, eller om af alla möjliga tillgångar denna likväl är tjenligast att anlita. Hvad först behofven angår, händer det väl understundom enskildte, att så snart lätt lånetillgång Annes, en mängd anledningar till utgifter genast tillkomma, eller åtminstone öfverdrifva». Så förmodar jag visst icke att förhållandet äfven är med StatsFinancen; och om än det i allmänhet ej alltid kan undvikas, att ju icke behofven i någon mohn uppsvälla B.eh 19 Juia j,#ii fried upptäckten af medel att tillfredsställa dem, tror jag dock icke ett dylikt fall nu hafva inträffat. Det ät sannt, jag har för länge varit frånvarande, för länge lefvat alskiljd ifrån allmänna ärenderna för att rått kunna bedöma alla de nppgiloa behofven, men delta är ett skäl till att icke lösligen bestrida dem. Det vore måhända öfverflödigt, att i afseende pi det drygaste af dessa behof, återupprepa hvad så ofta blifvit sagt, än i en rättvist beundrande ton, om idéens storhet Och arbetets förträfflighet, än med en klagande stämma, öm de betänkliga följder för allmänna och enskilta penningeställningcn som af kostnader» Utöfver allt törbållande med de första beräkningarae, varit föranledda. Vare dermed huru det kan, der står likväl arbetet, tili betyd* ligS9t» delen fullbordadt! både intresset ätt ej bortskänka frukten af gjorda uppoffringar, och Nationalstoltheten, som kräfver fasthet i beslut Samt helhet i gerning, och efterverldert som skall dömma oss strängt, om den förlorar sin nästan försäkrade arfsrätt; allt fordrar nu ett sluteligt biträdej och frågan torde e* genteligeo blott vara om liodrigaste sättet.