Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Slockholm den ar Marlii 1823» N:0 64, Aijkow, den, 2.5Mars, r8?3,» Utlåtande, i anledning af Riks-* dags-Fullmågtigen Anders Danielssons Motion, om Tryckning af Landshöfdingarnes Fem-årg Berättelser JJedervärda Bonde-Ståndet bär till Stats-» Utskottet remitterat Riksdags-Fullmägtigen Anders Danielssons Motion, att som säkraste grunden för nödig kunskap både i statistiskt och oeconomiskt afseende, om ställ-* ningen oell förhållandet i landet otvifvelaktigt borde hemtas från Landshöfdingarnes Fem-års Berättelser, hvilka, vid slutet af sistlidet år, blifvit till Kongl* Maj:t i underdånighet insände; och Kongl» Maj:t uti Dess Egen Nådiga Berättelse, om hvad i Rikets. Styrelse sedan sista Riksdag sig tilldragit, täckts försäkra, att berörde Fem-års Berättelser för Rikets nu församlade Ständer blifva att tillgå, Stats-Utskottet måtte anmodas, att så snart Kongl. Maj:t behagar Stats-Utskottets Betänkanden. 3^5 meddela Riks-Stånden ifrågavarande Handlingar, genast foga anstalt, att de samma varda lill trycket befordrade, dertill kostnaden syntes böra godtgöras af de till Riksdagsomkostnader anslagne medel. I anledning bäraf får Stats-Utskottet vördsamt meddela, att som, enligt hvad till Utskottets kunskap kommit, Kongl Majit i Nåder låtit föranstalta, att Landshöfdingarnes så kallade Fem-års Berättelser varda tryckte, innan de till Riks-Stånden aflemnas och en del af denna tryckning redan lärer vara verkstäld, synes ingen åtgärd, i följd af den gjorda Motionen, återstå sedan på sådant sätt det dermed åsyftade ändamålet vinnes. Stockholm den 21 Martii 1823. Antom dea a5 Mars i8a3.
Skeppsbyggeri-Inrättningar, i Sex klasser: Första klassen B Andra d:o Tredje d:o Fjerde d:o Femte d:o Sjette d:o . Skeppsbyggerier, som icke ega 200 R:drs inkomst, villning. Stensamt Lerkärls-Fabriker, i Tre klasser: Första klassen I Andra d:o Tredje d:o Då något Verk, Inrättning eller Rörelse, för hvilka per-mille—afgift icke är stadgad, befinnes afkasta större inkomst, än sorn motsvarar här ofvan stadgade högsta klasser, bör afgiften för bela inkomsten bestämmas till Fem för hundradet. § 26. l:o. För rättigheten till skogsfång på kronans, emot recognition, till Bruk, Hyttor eller Grufvor upplåtna, allmänningar erlägges för hvarje stafrum eller motsvarande 18 tunnor Kol B:ko — 6 sk. 2:o. 100 —• » 10 — frie från beRdr 10 » 3 » 3 Bevillninys-Utskoltets Betänkande, M A. 25 2;o. Afgiften beräknas efter det belopp ved eller kol, för hvilket recognitionsafgiften, enligt privilegier eller taxerings-resolutioner, utgår, antingen skogsfånget årligen begagnas eller icke. 3:o. För kolningsfrihetep på Häradseller Socken-allmänningar, när till häradet eller socknen icke erlägges en betalning, svarande emot den, som för recognitions-skogars eller krono-allmänningars begagnande, efter Rikets Ständers Författning år 1732, jemte bevillningen, utgöres, skall afgiften så höjas, alt beloppet blifver enahanda med hvad för nyttjanderätt af kronoskogarne erlägges. % 27. l:o. För följande pä landet boende personer skall afgiften, såvida den till fem procent af inkomsten beräknade bevillningen icke uppgår till högre belopp, be stämmas sålunda,: Advokater och sakförare, , , . Byggmästare, länseller härads-, i fem klasser:
"Genom tryckta handlingar har allmänheten blifwit underrättad om 2:nc mäl, som wäckt »llmän upmärksamhct, och synas wara mot Lagar och rättwisa behandlade. Det ena angär Grohhandlarcn ^okn ttall m. nr Jag tilstär mig wara surprenera!», om Riksens Ständer skulle befatta lig med ca arfssak, och säledes fbrblanda densamma med sädana, som anqä EncbctSfcl. Jag fär derutom den äran lemna Högloft. Riddcrskapet och Adeln ben underrättelse, att dea arfssak hwarom här är fräga gätt sin lagliga wäg, att densamma redan tvid twänne Domstolar är till min kördel afgjord och ligger nu till fluteligt afdbmmandc hoS Konungen. Grefwe Doba a, ^u^ust. Dä jag wägade inför Riddcrskapet och Adeln micka denna fräga, tvär det ej derföre att jag ansäg mig kunna understä mig tala för nägon, eller anse mig för Domare, emedan endast Lagen i hwad sak som hälst bör tala; men jag tyckte att det war ett nog extcnderadt bruk af wär tryckfrihet att genom ströskrifler sädane som nu tid efter annan utkommit, angripa oskyldiga människor utan att bli Slagda bcwisa sina anföranden, och det är allenast detta jag wille hafwa ben äran att för Högloft. Ridberskapet och Adeln ödmjukeligen förklara. Hans Excellence Herr Grefwe VVncktmeister, LIse8, yttrade sig ej hafwa trsdt att Grefwe Ookns skulle wilja föra nägon talan emot honom och more Hant Excellent? sä mycket mera dertfwer surprenera!», som Grefwe Dokås more hane slägting och män. Grefwe klorner, 6or?m. Dek fom nu HoS Ridderffapet och Adeln förefallit öewittna san - M8 Den iz
Jag föreslog samma stadgande för hvar och en, som tager magistergraden, på det att alla, som blifva lärare vid Trivialskolorna och synnerligen Apologistclasserna, hvarifrån vi troligtvis skola hemta de egentliga skolmästarna, icke må sakna denna, på några få veckor, så lätt inhemtade kunskap. R. St. ingingo ock med en underd. anhållan i ämnet; men PresteSt. ingick genom sitt EcclesiastikUtsk. till K. M. med underd. anhållan, att R. Sf:s framställning icke måtte i Nåd. bifallas. K. M. aflat endast en till ändamålet uppmuntrande skrifvelse till Consistorierna, och något stadgande uteblef. Då jag anser af vigt, att, enär folkundervisningen i vårt land hufvudsakligen är lemnad i Presterskapets liander, ock - Den i Mars f. m. 83 så hvarje ung Prestman måtte känna de enklaste undervisningsrnethoderna, på det dessa må blifva mest populära, får jag således å nyo väcka samma motion. Jag kan ej föreställa mig, att PresteSt. skall å nyo motsätta sig ett förslag, som endast åsyftar en utvidgad bildning hos dem, hvilka skola i Lärareståndet inträda, och som skall underlätta deras lärarekall. Allt hvad som bidrager till upplysningens och bildningens spridande inom vårt Iand befrämjar ju endast det ändamål, hvartill vårt upplysta Presterskap sträfvar, det nemligen, att allt mer och mer utbilda menniskan till det, hvartill Skaparen gifvit henne anlag och förmåga? Jag anhåller om remiss häraf till Oecon.Utsk., och får vördsamt hänvisa Utsk. till R.
Lagerbjelke eller någon annan för detta Stånd, såsom enskildt man på grund alt dessa sakförhållanden, som, man må säga hvad raan vill, icke kunna vara offentligt kända förr än Stadsråds-prot:na hafva blifvit granskade af Const.Utsk. och derifrån genom trycket meddelade R. St:s ledamöter. — Om, säger jag, någon ledamot, på grund deraf väcker motion, så är detta ovillkorligen ett förhållande, som upstått till följd af en händelse under riksdagen. Det har blifvit yttradt af de tvenne talare, som föreslagit Ståndet att vägra remiss på motionen, att det åberopade förhållandet vore allmänt kändt genom tidningarne och att detsamma således icke kan anses för en sådan händelse, på grund hvaraf motioner under riksdagen kunna väckas. Jag vill hemställa till hvar och en om tidningarne kunna anses vara en källa, hvarur man hämtar tillförlitliga upgifter, på grund hvaraf man kan väcka motioner. Jag tror likasom sannolikt mången annan att dessa tidningar icke äro så tillförlitliga att man på grund af deras upgifter kan väcka fråga med förhoppning att de kunna föranleda till beslut af R. St. Man måste väl hafva några säkrare grundvalar för sina åsigter. 4 30 lien 17 Maj. När Const.Utsk:s mern. uti ifrågavar. ämne förevar, så yttrade sig någon om sjelfva saken oell alla talade om formen. Formen gjorde att man icke ansåg det ifrågavar. högst vigtiga frågor skulle uptagas till pröfning. Då hördes lill och med på delta rum Hera talare yttra att delta vore frågor, sorn egentligen tillhörde Allm. Besv. o. Ekon.Utsk. Nu har en ledamot på detta rum väckt en motioD i ämnet, som just föranleder Ekon.Utsk:s handläggning och då vill man vägra remiss derpå. Jag vill slutligen göra en framställning emot hvad Hr von Hartmansdorff yttrat om det olämpliga uti att lala om dessa motioners nytta. Jag har alltid hört, då remisser af vigtiga motioner här förehafts, att man har fällt omdömen på förhand, just för att kunna få lemna ett omdöme till Ulsk. om frågans beskaffenhet.
Dagarnc bohöfdes mera än väl till skötandet af hus och hem, i synnerhet sedan mannen råkat ut för en långvarig sjukdom, från hvilken han icke skulle få tillfriskna. År 1800 blef hon änka. Efter den tiden ägnade hon sig mera uteslutande åt sin kära litterära sysselsättning, och de flesta af hennes pennas alster hafva sett dagen i det lilla trefliga hem hon anordnat åt sig i huset n:r 2 6 vid Hamngatan, där hon bodde i 2 2 år, till dess hon, på en väninnas enträgna begäran och i trots af sina då uppnådda 6 0 år gick att åtaga sig en verksamhet, som skulle satt vida yngre husmoderliga förmågor än hennes på ett verkligt kraftprof. I Brännkyrka församling nära hufvudstaden, där fru Wennberg under en lång följd af år hade sin sommarbostad, ägde hon en god väninna, komministerns i församlingen maka Mathilda Rolén, född Kihlblad. Denna uppoffrande, människovänliga kvinna hade i slutet af 1800-talet grundat ett barnhem inom församlingen, hvilket på ett synnerligen lyckligt sätt fyllde sin uppgift, men som dock lämnade ett viktigt önskningsmål öfrigt, nämligen det att kunna bereda de små skyddslingarna tillfälle att efter utskrifningen från hemmet få lära sig de inom ett ordnadt hushåll förekommande viktigare göromålen, så att de kunde utbildas till praktiska, för sig själfva och andra nyttiga tjänarinnor. Denna brist afhjälpte hon genom att anskaffa medel till Hushållsskolan i Brännkyrka, hvilken fick sin plats å en vacker tomt invid kyrkan och barnhemmet och som våren 1882 stod färdig att börja sin verksamhet. Den utgjordes af ett trefligt envåningshus med glastäckt veranda, vindsrum och balkonger, och den innehöll cn rymlig matsal, som tillika skulle utgöra samlingsrum, en väl ordnad köksafdelning samt rum för förestånderskan och åtta rum för blifvande pensionärer. Så långt var allt godt och väl. Men nu kom det svåraste, nämligen anskaffandet af en duglig och praktisk husmoder för det nya hemmet. Uppgiften var så mycket vanskligare, som byggnadskostnaderna medtagit alla de befintliga tillgångarna, så att hushållsskolan för sin verksamhet uteslutande var hänvisad till inkomsten för de inackorderingar, man hoppades få såsom mer eller mindre stadigvarande gäster.
Angående slutel igen ersättningen af ej mindre de utur Malmöhus Landt-Ranteri, enligt Cornmitterades senare anmälan, förskottsvis uppburne 7262 Ridr 12 sk. 8 r., som åtgått i och för den verkställde Regleringen, än ock för kostnads-summan till nybyggnaden af Karakters huset, sorn är beviljad att med 19,344 Ridr 44 sk. utgå af Ofverskotterne på Stats-Verkets medel för nästledit och innevarande år, så lära Riksens Höglofl. Ständer, vid sådant förhållande och då Kongl. 5°o StatsUtsholleis Betankandtn. Majft 1 Nader pröfvat behofvet af desse kostnader, finna någon annan åtgärd härutinnan icke återstå, än medgifva afskrifning utaf begge de sistnämnde Surnmorne uppå Stats-Verkets öfverskott pi intraderne för den tid desse utgifter skedt eller komma att göras, likväl emot behörig redovisning utaf berörde förskotter samt granskning deraf i föreskrifven ordning; Hvilket allt vördsamt hemställes Riksens Högloft. Ständers bepröfvartde. Stockholm den 5 Mars 1818. Underdånigt Project till Stat för Flyinge och Dahlby Stuteri för år 1817. 1 Chef och Stallmästare årlig lön i Specie. penningar Dessutom in natura, 32 tunnor 1000 Spannemål, hälften Råg och hälften Korn, 800 Bisp. hö till vinter-foder för 4 kor, och sommarbete i hagarne. Boställe med Trädgård om 3 tun-’ land 11* kappland med frugtträd och plantageland. 1 Beridare, årlig lön, i penningar - 390 16 tunnor spannemål, 400 Bisp.7 hö till vinterfoder för 2 kor och sommarbete. Boningsrum. 1 Stall-Bokhållare, årlig lön i pen-. ningar ... 2 5° Transport B5 50 Ståts-Utskottets Betänk an deri*. 501 Transport L55o _ . a6 tunnor spannemll, 400 Lisp. hö till aure tor med bete. Boningsrum.
Varande derjemte ifrågasatt, att kläde kunde förtullas efter värde, för hvilken tull-behandling det ansågs mest lämpligt. De mångfaldiga olägenheter, som med värde-förtullningen äro förknippade, hafva föranledt Utskottet och Rikets Ständer att i möjligaste mån frångå detta förtullningssätt; och införandet deraf i afseende å en artikel af den betydenhet, sorn ifrågavarande, hvilken hittills varit belagd med förbud, samt vid öfverängen derifrån ansetts böra med synnerlig varsamhet behandlas, vore visserligen icke väl betänkt. Utskottet medger åter villigt, att en gemensam , på vigt grundad tullsats för alla slag till ifrågavarande rubrik hänlörliga ylleväfnader i i allmänhet drabbar de gröfre och billigare tygen med högre afgift, än de finare och dyrbarare; men svårigheten att utfinna ett i tillämpningen verkställbar!, efter tygens olika värden lämpadt förtullningssätt har föranlåtit Utskottet att vid denna, likasom vid föregående riksdagar, förorda en medel-tull för hela varuklassen. Stadgandet af olika tullsatser för olika vigt per qvadrataln skulle, oberäknadt hindret vid förtullningarne, föga mera, än den gemensamma tullsatsen, uppfylla det afsedda ändamålet, då derigenom ett groft och tunnt kläde komme att draga lika, om ej högre tull, än ett fint och fast. Att åter på valkade ylleväfnader räkna trådarne i varpen, låter icke med säkerhet verkställa sig; och en derpå grundad tullsats skulle följaktligen leda till olika behandling vid särskilda tullkamrar, och till tvister, menliga för både tull-tjenstemännen och de trafikerande.
Uti denna reservation har Johannes Andersson från Elfsborgs län förenat sig till alla delar, samt Olof Lagergren från Gottlands län, i hvad angår yrkandet om tullfrihet för salt. 84 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. Herr J. E. Bäcklin har anmält, att han ej varit närvarande vid Tulltaxans behandling i Utskottet. RÄTTELSE uti Bevillnings-Ulskottels Betänkande JV2 23. Sid. 23 rad. '18 uppifr. står: Inoch Utförsels-tarifer, hvaruti afvikelserna från nu gällande Taxa finnas med kursiv stil utmärkta. — läs: Inoch Utförselstarifer, hvaruti de varu-artiklar, i afseende å hvilka Utskottet föreslagit någon afvikelse från nu gällande Taxa, finnas med en asterisk (*) utmärkta. Bil. Litt. B., till Bevillnings-Utskottets Betänkande M 23. 85 Uppgift, i runda tal, å värdebeloppet af de år 1858 från utrikes orter införda varuartiklar, som uppgått till 100,000 R:dr R:mt eller deröfver. Reräkningeu gjord efter sednast antagna tullvärdcn.
Län kan väl icke vara fullt tillförlitlig; men den, som är bekant med lokalen, finnér dock, att berörde redovisning innefattar åtminstone en approximalif visshet oul förhållandet i det liela. Man har äfven här varit angelägen alt förskaffa sig sådan förbättrad åkerbruksredskap, som reder jorden väl, oell genom anställde smärre profplöjningar hos flera för åkerbrukets uppkomst nitälskande landtman har allmogen 6 lärt sig inse nyttan af elen förbättrade redskapen, sä all denna torde snart nog mer allmänt komma att användas. Boskapsskötseln har af ålder varit Länets hufvudnäring; men förhållandet är nu icke alldeles enahanda som förr. Handel med oxar drefs då i stort och inbringade icke obetydliga penningeSuminor till denna landsort; men utom det den allmänt öfverklagade penningbristen föranledt prisernas fallande, har den under flera på hvarandra följande år inträffade svåra foderbristen gjort till en nödvändighet, att dels lill underpris försälja och dels slagta en betydlig del boskap. Det fordras tid och lyckliga skördar för att återställa kreaturshandelu till hvad den fordom varit; men man bör ock hoppas, att, i den mån jorden hinner blifva uppodlad och växelbruket mera allmänt antaget, öfvertygelsen om viktualiehandelns inflytande i landlhushållniugen skall blifva mera allmänt stadgad, i synnerhet sedan den praktiska kännedomen om alla de foderväxter, hvilka uti vårt klimat ännu kunna odlas, hinner utvecklas och genom fortsatt odling göras lefvande. Den stränga betningen å så väl ängar som hagar är en lätt insedd orsak till minskad växtlighet af gräset och hvarföre mossa och ljung allt mera taga öfver handen. Då smör, som föga ingår i allmogens matredning, är en af Smålandsbondens förnämsta afsättningsartiklar, är det ock vigtigt ali lästa uppmärksamheten på ladugårdsskölselns förbättring genom goda racer. Boskapen är allmännast liten, särdeles hvad kor angår, men afseende måste nödvändigt fästas på beskaffenheten af hagbetet. Det vore af obestridlig nytta om lältfödda, förbättrade kreatursraeer kunde här införas.
Jaha, dä va’en okristli’ handling! Gris-Kalle hadde rake håre’ åf honom i ställe’ för åf svine’, utan att lemne så mycke’ som ett strå kvar, å te på köpe’ hadd’en skår’an’ helt finurligt midt i panna, ackurat som man pläga göra me’ tockna kräk. Jaha, så va’ dä, ja. Från den stunna gick Gris-Kalle-namne’ öfver te Ers-Ers Kalle, å GrisKalle fick’ en heta te sin dö’. Den rätte GrisKalle han vart stämd te tinge’, men han ursäkte sej me’, att han bara hadde tagi’ miste på svin, å som Ers-Ers Kalle just inte tyckte dä va’ trefligt att stå så dänne å titta vördi’ domarn midt i yga, så tog’en tebakars stämninga, å så gick den andre fri. Men från den tia kalltes Gris-Kalle allmänt för Ers-Ers Kalle, å Ers-Ers Kalle fick’en heta i alla sina lefnads dar. Jaha nu va’ dä så, att Gris-Kalle eller ErsErs Kalle rakt vart som förvandlad me’ namne’. Han slöt upp å supa, å börje te å arbeta å folke sej. Hva’ dä lä om, så skaffa han sej ett torp å gifte sej me’ nämdemans Brita, som vurti enka å fått dä smått, å från den tia rädde han sej regalt. Jaha, så va’ dä me’ dä, ja! Vår Herres blomster. Vid hvilken tid man än under sommaren gick förbi Ängstorpet, kunde man höra en svag kvidan, som, enformig och hjärtskärande, bröt sig fram genom förstugudörren, hvilken den årstiden nästan jämt stod på glänt, så att mor skulle kunna passa på sjukbädden därinne, när ute-sysslorna tvingade henne att gå ifrån. ’Lilla Gustaf’ hade varit ett sorgebarn allt sedan han föddes. Inte en hälsodag hade han haft.
Tillfälligheten af denna sjukdom hade gynnat ammans och hennes medbrottslings djerfhet och på ett sällsamt sätt förhindrat Agnes Mertons hämd och gjort äfven detta brott gagnlöst för hennes afsigter. — Den stackarn, — återtog Mary efter en stund, — hon blef nog straffad ändå, ty hon fick sjelf kopporna strax efter och dog deri. — Hvad! Hvad säger ni, Mary, är hon död? — utropade jag bestört och sprang upp ifrån stolen, på hvilken jag suttit, i häftigheten af min rörelse att se äfven detta sista hopp om sanningens upptäckt försvinna. — Är ni verkligen säker på att hon dog? — Att hon dog! — upprepade gumman förvånad. — Ja, min Gud, visst är jag säker derpå. Hon ligger begrafven på byns kyrkogård, der står till och med ett svart träkors med bronsrosetter i hörnen och hennes namn med stora gula bokstäfver, förutom tre eller fyra psalmverser, som Morris lät sätta dit. Kan hända likväl, att det nu är borta, ty det är allt längesedan, och ett sådant kors är snart nedfallet. Men herre Gud, det är detsamma, jag såg henne dö; den stackars varelsen skickade bud på mig, det var något hon ville anförtro mig, innan hon dog, men när jag kom in till henne, så var hon alldeles sanslös och kände icke igen mig. — Och hon talade vid ingen annan? Hon sade ingenting, innan hon dog? — Nej, icke som jag vet. Hon kunde dessutom icke tala engelska. Det skulle då möjligen kunna hafva varit åt Morris, ty han bad mylord att få vaka hos henne, efter han ansåg henne som sin trolofvade, sade han. Han älskade henne allt uppriktigt, det tror jag verkligen, för han vek icke ifrån hennes säng hvarken natt eller dag. Hon var också ieke länge sjuk, hon dog på nionde dygnet, och Morris, den spelevinken, sörjde henne det kunde man se. — Men förundrade det icke lady Hawerfield, att hennes barn blef sig så olikt efter sin sjukdom? — Jo, det gjorde det visst det, och hon sade många gånger åt mig: ”Jag känner icke igen Astley. Hvart har hans silkesfina ljusa hår tagit vägen och färgen på hans ögon sedan?
ä 107 : 28 Riksmynt understigit den lön, som genom senaste reglering blifvit Notarierna tillagd; och enär, enligt Kammar-kollegii åsigt, lönerna vid Notarietjensterna i Kollegium före 1856 1858 årens reglering icke varit större, än att de under dåvarande prisförhållanden motsvarade hvad deras innehafvare skäligen bort åtnjuta, och den löneförhöjning, som vid nyssberörda reglering i allmänhet beviljades, jemförelsevis endast i mindre mån tillgodokommit Notarierna i Kollegium, hvartill komme att bemälde tjenstemäns tid och arbete, i anseende till målens vidlyftigare och mera invecklade beskaffenhet samt i senare tid ökade antal, mera toges i anspråk, än motsvarande tjenstemäns inom andra verk, har Kammar-kollegium, under åberopande af den grund - Bil. 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition N:o 1 om Statsverket 1865. 15 sats, som vid bestämmandet af olika lönebelopp inom samma tjenstegrad redan skall i flera fall blifvit tillämpad, hemställt, att lönerna måtte bestämmas för Kollegii två yngre Notarier till 2,500 R:dr och för de tre äldre till 3,000 R:dr Riksmynt, eller tillsammans för dem alla till 11,000 R:dr. I samma underdåniga skrifvelse har Kammar-kollegium jemväl fästat Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet på det förhållande, att, enär målens antal i Kollegium i senare tid betydligt ökats samt i de flesta mål utredningar och undersökningar på Kollegii kontor måste verkställas och memorialer derifrån afgifvas, den på hvarje kontor anställde Kamererare icke kunde medhinna att, så skyndsamt som önskligt vore, besvara dit aflåtna remisser, utan att det blifvit en nödvändighet att öfverlemna, för handläggning på eget ansvar, dels till
Rrdr icke afse starre arbeten, än att de till utförande af Arrestanterne äro påräknade. Utskottet har i det föregående, vid flera tillfällen, omnämnt den nödvändighet, hvari Utskottet är försatt, att, under närvarande förhållanden, då hvarje ökad utgift äfven föranleder tillökning i de skattdragandes redan tunga skattebördor, tillvägågå med största sparsamhet; och då i förevarande fråga förekommer, att för fästningarnes underhåll finnes ett 'ärligt anslag bland de för Kongl. Krigs-Collégii behof anvisade 696,000 R:dr, och vid hvars användande Carlsten, såsom en af Sveriges vigligastc fästningar, tvifvelsutan tages i bufvudsakligt betraktande, samt de u densamma nu i frågaställd» förbättringar icke äro af större omfattning, än att de ' kunna af fångpersonal till vägabringas ecb sålunda på en längre tid fördelas, hyser Utskottet fortfarande den öfvertygelse, alt det för Carlstens fästning äskade, extra anslag utan våda kan ännu uppskjutas. Likväl och då omständigheter kunna inträffa, sorn göra ett skyndsammare islåndsultandö af denna fästning oundgängligt, tillstyrker Utskottet: att, derest Kongl. Maj:t skulle finna Carlstens fästnings försättande i fullständigt skick icke kunna fördröjas. Kongl. Majit då må ega att af anslaget för Carlsborgs eller af det för Kungsholms fästningsbyggnad använda hvad som till nämnde behofs afhjelpande kan erfordras. 1-0:0. Elfsborgs fästnings ombyggnad. Hvad TJisko Itel i föregående punkt anfort rörande Carlstens fästning, tror Utskottat med än mena skäl kunna tillämpas på Elfsborgs, helst Friherre Franc Sparre upplyst, att äfven här arbetena komma alt verkställas af den på stället varande fångpersonalen och sålunda kunna på en längre tid fördelas.. Svts-V-skattets X5'lutande N:o 291, ti Utskottet afstyrker således allt extra anslag till Elfsborgs fästnings ombyggnad. u:o.