Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjöfarten bestrides af ett Bolag, stäldt på Aktier, tillhörande både Stadsboer, Bruksägare och andre personer, som äga 16 stycken seglande fartyg och förledit år låtit bygga ett Ångfartyg, Wikingen, till begagnande dels för passagerare frakt 2:ne gånger i veckan å 8tockholm och dels för bogsering af de seglande fartygen på Arboga Å emellan Staden och Kongöhrs Redd. Detta Bolag vidkännes ensamt kostnaden för farvattnets öppna hållande medelst utruskning, pålar och duc dalber, losspråmar och 2 lastnings bryggors underhållande. Till desse bryggor läggas fartygen, då de för lågt vatten icke kunna begagna stadens bryggor och hamn. Ett annat Ångfartyg Gustaf Wasa, som äges af ett Bolag utom Staden, har äfven under fem års tid gjort ordentliga passagerare resor emellan Stockholm och Arboga 2 gånger i veckan Faktori-rörelsen är icke betydlig och sysselsätter 5 personer, deraf blott 2 äro Borgare. Jordbruket är i samma förhållande, som enligt mine förre underdånige berättelser. Jorden skötes i allmänhet väl, men är belastad med en tionde af 7 kappar säd på hvarje tunland åker samt en kostsam väghållning, som belöper 10 å 15 alnar på hvarje tunland samt dessutom med andre stadsutskylder, såsom en tredjedel i kostnaden för strömsbrons byggnad och underhåll, fatlig-afgiften och båtsmanshållet, så att det är svårt att få arrendator till någon jord. Den tyckes dock snarare hafva stigit än fallit i värde, sedan bönder från de Staden angränsande hemman börjat att köpa jord i Staden. Allmänna Onera. De sorn mest tryckt Borgerskapet i Arboga hafva varit Båtsmanshållet, Inkvarteringsskyldigheten och Brandverket samt Fattig - 55 försörjningen och underhållet af Stadens Kyrka, hvilken icke har något anslag till Vin, utan blott 60 R:dr Banco till underhåll af Stadens åkerskattsmedel. Arboga har betalt Vacance-afgift för 16 Båtsmän, och har det icke funnits någon Stad i Riket så besvärad af Båtsmanshållet som Arboga. Bagerska pet enskildt har betalt deraf för 12 och jorden för 4 båtsmän.
Ja visst är det så; men då komma vi heller aldrig ur fläcken i utveckling. Samme värde talare har sagt, att den som reser utrikes, finnér att här är mera trefligt, o. s. v. Jag har också gjort en liten tour utrikes, men jag har dock icke kunnat så uppfatta förhållandena, utan har jag funnit alldeles motsatsen; alt man nemi. öfverallt förundrar sig deröfver, alt Sverige med sina utmärkte män, med den höga grad af upplysning, hvarom desse män Vittna, kan tåla att ännu stå fast vid orimligheten af att hafva sin nationalrepresentation fördelad på fyra Stånd. En värd ledamot har talat om att improvisera förslag, och han kunde naturligtvis dermed icke mena någon annan, än mig. Ilan ville säga, att jag efter en lycklig natt improviserat detta förslag; men jag förklarar, att det icke är någon improvisation, utan att det i botten är det Anckarsvärd-Richertska förslaget med en högst obetydlig af mig vägad förändring. Alltid ihågkommande den pådrifvaude kraften, begagnar jag nu det första och kanske sisla tillfället alt fä förklara mig i afseende på en punkt, som jag lior behöfva någon närmare utveckling, den nemi., som handlar om de 3:ne särskilda valclasserne. Del har måhända stött mången, att jag vägat tala om valrätten såsom en Svensk-manna-rättighet. Jag får då förklara, att huru man än må uppfatta denna valrätt, så är och förblifver han dock en Sveusk-manna-tillhörighet; ty den härflyter icke från någon lag, utan från menniskans natur. Det är nog att vara född i ett land, för att böra komma i åtnjutande af denna rättighet. Det är således nödvändigt att få densamma införd i lag, endast derföre, att derigenom påminnas menniskorna om att deras rättigheter icke försvinna. Man säger, att denna outplånliga medborgarerätt kan betydligt, i mån af tidens kraf, inskränkas genom formerne. En sådan inskränkning är jag villig och skyldig att erkänna lagstiftningen äga; ty det är endast lagstiftningen, som för hvarje tid kan bestämma, huru långt inskränkningen bör gå.
B 0 n d e - S t ä n d e t: "att dä nägon Riks "dagSman will frän Riksdags - orten afresa, bör Stän"detS bifall genom Prolocolls - Utdrag honom medde"las, hwarcftcr, om han är Ledamot i Utskott, nytt "ival genast mä företagas." . Anmärkningen är iagtkagen. §- 79- Ridderskap! t och Adeln; "att i de» "händelse Konungen skulle önsta Riksdagens förlängande, det mätte wara honom obetagit, att derom "till Riksens Ständer afgifwa nödig proposition." Konungens rätt i denna del tyckes wara honom fbrbchällcn, genom Regerings - Formens 109 § , der orden: dä stall LommJen kunna LiksenS Ständer - 40M Den ro October. der ätstilja synes innebära akt han, dä omständighe, terne sädant fordra, kan detta ätskiljande fördröja. §. 8v.' Ridder skåpet och Adeln: "att efter "orden pä Rikssalen Uppkalla, krinje tilläggas: "hwarwid förhalleS saso»n wid Riksdagens "öppnande." Jagttagik. För öfrigt äro följande anmärkningar och för, slag gjorde, hwilka ej kunna hänföras till nägon witz §. Riddrrsk apet och Adeln: "att ben "som till Riksdagsman blifwer kallad eller i följd af "sin ^8örd ämnar Riksdagen bcwista, men icke förut "swurit Konungen och Riket Tro och Huldhet, borde "en sädan edgäng fullgöra, innan honom Utl Ständer "kunde tillätas inträde." Cn sädan ed har mera afseende pä allmänna undersätliga pligter, än egentliga Riksdagsmannq äligganden. Oen torde alldrig owillkorligen behbfwas och Har hittils Åtminstone ej warit nyttkjad af Allmogen, som derföre ej warit mindre trogen. - "Akt Utskottet mätte förcflä ett Formulair till *'ed, som omyndig Konungs Förmyndare äga att aflägga.
Förslaget ang:de grunderna för handelsrätten. Bifölls. 4:de punkten. Gr. Mörner, Carl Göran: Troligen uträttas icke myc ket genom att göra erinringar mot den nu föredragna punkten, men jag måste dock anhålla att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet på en dervid förekommande omständighet. Utsk:t har föreslagit: watt omyndig må, med förmyndares samtycke och ansvarighet, handelsrättighet utöfva». Man kunde tycka att denna punkt borde bifallas, sedan man bifallit den näst föregående, som medgifver samma rättighet åt gift qvinna, men det är en stor skilnad mellan den förening, som eger rum mellan en man och hans hustru och den som förefinnes emellan en förmyndare och hans pupill. Den förra föreningen kan icke brytas utan många svårigheter, då deremot den sednare kan brytas hvilket ögonblick som helst. Vid en sådan brytning lär det väl icke blifva fråga om indragning af den omyndiges handelsrättighet, och hvar är då säkerheten? Jag tror att ett sådant stadgande endast skulle föranleda af lagen auktoriserade bedrägerier, och anhåller derför alt II. o. Ad. behagade afstå Utsk:ts hemställan i denna del. Frih. Cederström, Rudolf: Sannt är val, att en väsendtlig skiljaktighet företer sig emellan de båda målsmansskapen, men de torde dock vara lika deruti, att, om en gift qvinna å ena sidan och en omyndig person å andra sidan har fallenhet för Den 13 Juni e. m. 199 och är väl skickad till att förestå en handel, det ovilkorligen måste, såväl för den sednare som för den förra, vara en förde] att på ärligt sätt kunna tillgodogöra sig denna sin fallenhet, såvida målsmannen dertill gifver sitt tillstånd. Gr. Mörner har sagt, att en skilsmessa mellan man och hustru icke kan försiggå utan många svårigheter, då deremot en förmyndare kan afsäga sig sitt uppdrag hvilket ögonblick som helst. Detta medgifves visserligen, men jag kan ej inse, att detta skall utgöra något skäl, hvarför en omyndig person, sorn eljest lämpar sig väl till handels utöfvande, icke skulle få ega denna rättighet.
Det gamla klassiskn landet dragar annu med underlig makt hvarje sinne, som iilskar fornticlens ~ninnen och konstens miisterverk, och den, som vill i sina tanlrar gora farden dit, kan icke f B ett mera 1Sirorikt sii11- skap iin denna fint bildade svenske diplomat. Forfattaren behandlar i sarskildn kapitel nlgra orter, hvilka ieke hijra till de stora stiiderna, men hvilka dock iiro bland de mest i~~tressevackande pB grund af cle historiskw. ~njnnen, sorn vid dem iiro fiistade, niimligen Terracina, ~alestrina jarnte 0levan0,- Subiaco, Avagni, Bssisi, Monte Cassino jiimte dquino ' och Ponte Corvo, Loreto och Ravenna. Lefvande och BskBdligt skildrns forfattaxens besok p % cle olikn platserna. Ran iir en god iakttagare af nntur och folklif (politiken iir, stisom n a t d i g t iir, utesluten). Mera sysslar dock boken, sBsom i tilliignan anmiirkes, ined det fijrflutnn an med det narwrrande. Forfattaren &amp; I. Hail ar iclre blott en historislrt belast man, utan iifven en sjdfstandig historislr forskare. Han har nr itdienska arkivs giknmor framdragit Atskilliga ' svenska minnen och meddelat d e n i svensk historisk tidskrift och annorstiides. I) r historiskn skildringar, hvarmed han underhbller lasaren, medan ha^ for honom odcring bland forflu~tna tiders minnesmiirken, vittna ock&amp; ofverllllt om en sjalfstgndig uppfattning, som icke nojer sig med att okritiskt plockn ihop notiser nr andras verk. Lifliga och lniilancle ilro dessa skildringar alltid; aldrig trottas lfisaren af ett lingtrfidigt upprepande af f dzta.
Dessa orsaker, mina Hrr, hafva till räckligt blifvit antydda; de ligga uti Styrelsens ^gna handlingar, som tala till R. St. från de styrande och säga: Vi hafva vid sista riksdagen begärt millioner till försvarsverket; det har berott af oss att angifva, hvartill dessa millioner borde användas. Vi hafva fått dessa millioner; men vi hafva icke anvdndt dem till det, sorn vi nu sjelfva yttra vara det angelägnaste och som är det, utan vi hafva uppbyggt palatser, gjort dispositioner för personalen och till andra ändamål för framtiden, som lattare kunnat uppskjutas, och derföre möta vi R. St. nu med den underrättelsen, att blomman af nationens ungdom mäste kindås i trasor och icke kan afskjuta ett enda skarpt skott mot Rikets fiender, så framt icke R St. å nyo bevilja allt, som begäres. O ti dessa fada — ty det är silfvan, som har bestämmer omdömet —, i förening med den omständigheten, att ingen skymt från Styrelsens sida visar sig, att den hädanefter ämnar handla annorlunda än hittills, att ingen förhoppning om besparing på något håll blifvit lemnad, ligger i min tanka orsaken till de andra Ståndens handlingssätt, liärledt af nödvändigheten att framtvinga ett annat system än det nuvarande, då sådant icke på annat sätt lät sig göra. Man har för ändrings vinnande i detta fall hänvisat till Constit. Utsk. Jag erinrar mig, med anledn. haraf, hvad Styrelsens högsta och skickligaste functionärer yttrat i en af trycket utgifven skrift, att en förvaltning kan vara fri från den minsta fläck af förbrytelse mot grundlagens bokstaf, och likväl hushålla förderfligt för landet. Jag får äfven erinra om en annan hög funclionärs yttrande, alt det fanns någonting ruttet i samhället. Det ar uti detta hushållssystem, Den 6 November f. m. 5g som jag för min del anser ruttenheten ligga, och der, sorn den behöfver bortrensas; och detta utgör skälet, hvarföre jag röstar för afslag. Hr Dalman: 1 anledning af hvad Frih.
Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottets Memorial JU 32. Reservationer: Af Herr Montgomery, R: »De skäl, Utskottet anfört för sitt nu gjorda tillstyrkande af anvisandet af ett förslags-anslag af 15,000 R:dr R:mt för en fyr-anläggning på Agön, anser jag icke vara giltiga. Utom det att nödvändigheten af en fyr-anläggning på detta ställe icke blifvit ådagalagd, som bort föranleda Utskottet att frånträda sitt förra af 2:ne Riks-stånd bifallna afstyrkande yttrande härom, har Utskottet föreslagit en summa vida större än den, som af vederbörande myndighet blifvit ens ifrågasatt. Utskottets beslut om inrättandet af en fyr på Brämön har jag val biträdt, men emot det af Utskottet tillstyrkta belopp af 40,000 R:dr R:mt eller M,500 R:dr mer än hvad Lots-direktören uti sitt kostnads-fÖrslag upptagit för en fyrinrättning derstädes, måste jag reservera mig, och anser att en större summa än den bemälde embetsman funnit för detta ändamål erfordras, eller 15,500 R:dr Riksmynt, icke böra beviljas.» Häruti instämde Herr Gripensvärd. Af Herr Falhem: »Jag reserverar mig emot anslaget till fyrskepp på Finn grunden, samt fyr på Agön, åberopande Utskottets förra beslut:» Af Riksdagsfullmäktigen David Andersson: »Emot Sammansatta Utskottets här ofvan afgifne Betänkande, får jag mig reservera. Utom det ovanliga i behandlingen, nemligen att då 2:ne Riks-stånd godkänt det af Sammansatta Utskottet under Jts 15 afgifna Betänkande, Utskottet icke vidblifvit sitt i ämnet fattade beslut, rörande fyrskepps anläggning på Finngrunden. förefaller det mig bra mycket besynnerligt att Utskottet ej behagat antaga ett i Utskottet väckt förslag, att, innan beslut i denna fråga fattades, först ingå till Förvaltningen af sjö-ärenderne med begäran om dess yttrande i ämnet.
Och får Stats-Utskottet, i anseende till deras dervid hafda möda, för dem föreslå följande belöningar i ett för allt nemligen: Secreteraren vid AfdelningenfÖr MagazinsInrättningens arender 40O: —' —■ Secreteraren för de, rörande Manufactur - Disconten förehafde mål - 250: Vaktbetjeningen i MagazinsDirectionen för uppassning - 40: D:o inom Commerce - Colle gium - 30: Summa 720: Vidare Har Stats - Utskottet skolat tillkännagifva, att i anledning af det förbehåll, sorn Stats-Utsiottets Betärikanden. 2027 af Ordförande i Utskotten vid ofvanberörde sammanträde b ifvit gjordt, att, i händelse vid något Utskott göromålen skul e blifva så öfver. hopan !e. att den antagne Cantzli - Betjeningen skulle bth fva hjelp vid renskrifningen, få derom anmälan göra i afseende å defas ersättning; hafva hos Stats-Utskottet Ordföraude uti Ahmänna Besvärsoch Ekonomisamt Dag - Utskotten skrifteligen uppgifvit, att till renskrifnings-bilrädens betalning erfordras följande belopp: Vid Ekonomioch Besvärs-Utskotlet inberäknadt ao R:drs arfvode för en Vaktbetjent vid en Afdelning - 370-’ Hos Lag-Utskottet ett Cantzlist-arfvode för 4 månader ä 2 R:dr örn dagen, utgörande - 300: Hvarförutan hos Stats - Utskottet åtgått' en renskrifnings kostnad af - 3 50: Och hemställer alltså Stats-Utskottet, att desse be!opp äfven måtte till godtgörande beviljas: Hvilket allt vördsamligen till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande öfverlemna*. Riksens Högloft. Ständers Stats-Utskotts Ut. letande, avgående serskildt arfvode åt Fxpeefitions-Utskottets
– Det bör vara henne likgiltigt antingen han finner henne ful eller vacker. Fägringen förgår, det inre ensamt förblir af värde,» skulle hon bifogat och efter att hafva åhört henne skulle jag ha gått in till mig och undrat huruvida fröken för fyratio år tillbaka icke kände behaget af att vara vacker, och om icke hennes tankar den tiden hade något manligt subjekt, hvarmed de sysselsatte sig. Under det vi gingo fram öfver Vettern, frågade jag Carl om jag ej såg förskräcklig ut; om han icke fann mig minst lika ful som jag funnit flickorna på Motala brygga. Han svarade: – Maria kan aldrig få namn af ful, hon har ett ansigte som alltid måste blifva intagande. Hvilken hjertklappning jag fick och huru varm jag blef! Jag kunde på en lång stund icke lyfta upp mina ögon. Medgif också att det var älskvärdt af honom att säga så, för att trösta mig öfver min näsas tillstånd. Mot aftonen kommo vi till Wadstena. Du, der borta i Mariefred, inbillar dig väl att denna stad, som räknar sitt upphof från 1200-talet, ser ut som en massa ruiner, omgifna af en förfallen ringmur, hvilken innesluter lemningarna af klostret, hospitalet för vansinniga och en oräknelig mängd knyppeldynor. Misstag, min lilla Ninni. Ehuru gammal till åren, har Wadstena följt med sin tid, och då man nalkas staden från sjösidan har den ett imponerande och ståtligt utseende. Slottet, uppfördt af Gustaf Wasa 1545, ligger med sina torn och sin fästningsmur alldeles nere vid stranden och har ett väl bibehållet yttre. Det skiljer sig från landningsplatsen genom en kanal, hvaröfver går en bro som förer direkte till slottets port. Hamnen utgöres af en landtudde eller måhända f. d. fästningsvall, som blifvit planerad och planterad och innesluten i en kaj af granit. Denna lilla anläggning framför det gamla slottet är förtjusande och alldeles efter vår tids smak, med sandgångar, grupper af buskar, små gräsmattor och midt ibland allt detta ett schweizeri. Nutid och forntid skildes här ifrån hvarandra blott af en några alnar bred kanal.
För öfrigt iagttages: 1:0 att förlags-inteckningar uti Bruk hädanefter ske vid Bergs-TingsRätt, likasom hittills skett med förlags-inteckningar i Bergsmans egendom; 2:0 att Bergmästarne insända de årliga reqvisitionerne å Bergskrut, till Bergs-Collegium; 3:o alt Hammarskatls-taxan upprättas endast af Kammar-Collegiuni och Stats-Contoiret, med Chefen för Statistiska Conloiret, såsom för tillfället adjungerad Ledamot; 4:o att besigtning å vrakjern vid Stockholms våg sker af Chefen för Statistiska Contoiret; 5:0 att anmärkningar, i afseende å öfversmide, vrakjern, ni. m., hädanefter, som förut, komma att ske genom Chefen för Statistiska Contoiret; Allm. Bese.- oell Eleon.-Utskottets Betänkande, N:o 112. r g 6:0 ali värderingar u Bruksegendomar må kunna af vederbörande för låns meddelande godkännas, utan sådan granskning, sorn för vissa fall varit föreskrifven att ske i Bergs-Collegium; 7:0 alt vallängderne till Riksdagsmän för Bruken och Bergverken komma att, i följd af Riksdags-Ordningens föreskrift, upprättas i Civil-Departementet och derifrån utfärdas, intilldess derom i Grundlagsenlig ordning annorlunda kan blifva förordnad t. På de skäl, som Utskottet sålunda utvecklat, vidblifver Ulskollet sitt genom det afgifna Betänkandet framställda förslag. Slockholm den g Oclober 1840. Reservation af Herr Prosten Gumcelius, hvilken ansett den ifrågavarande förändringen, såsom beroende af en mera omfattande reglering af embets-förvaltuingen, nu icke böra utgöra föremål för något Rikets Ständers förslag; hvari Herr Friherre Krcemer instämt. Ank. till Exp. Utsk. den i3 October, kl. a e. m. Betänkande, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Utlåtande N:o 31, rörande tullen i Öresund.
Ty denna sista stund är ju så skön, så full af frid, att vi med salig glädje kunna gömma den.” ”Nej, nej, ingen ånger! Det är blott skilsmässan som gör mig otacksam ... Och nu, Lauritz, låt oss icke förlänga hvad som dock måste ske! Nu har jag mod att åter stiga i båten ... När du rott mig tillbaka till min udde, blåser du bort med morgonvinden, och jag ... jag går att gömma mig i den ensligaste klyfta, der jag får gråta ostörd” Öfver den lekande junivågen vaggade båten mot Juannas udde, och snart stötte den intill stranden. Den unge starke mannens armar slöto sig darrande omkring henne, hans kärleks hela verld ... Ännu några ögonblick, och han befann sig ensam i båten. Konkordia. På en annan udde fladdrade från högsta klippan i den tilltagande vinden en ljus klädning, hvilken bars af en lång smärt qvinna, som sjelf stod orörlig med en kikare för ögat. Hastigt visade det klara glaset den lilla båten med de två, som, sittande midtemot hvarandra på tofterna, lutade sig intill hvarandra. Då farkosten landade vid Juannas udde, syntes ingenting Men nu återkom den med blott en innehafvare och passerade snart förbi höjden, der den ljusklädda qvinnan stod och utsände sina spanande med magnetisk kraft tilldragande blickar, ty nu behöfde de ej längre glasets tillhjelp för att kunna se. ”God morgon och farväl, kapten Lauritz! Jag trodde att ni redan var på väg till Göteborg landvägen ... Ärnar ni resa i den der lilla båten?” ”Jag har tagit farväl af min fästmö, som jag gerna ville träffa utan vittnen!” svarade kaptenen temligen kärft. ”Och om ni vidare vill höra gången af min restur, så ...” ”Nej nej, besvära er icke ... Jag kunde ej annat än ropa er an, då händelsen gjorde att jag så tidigt var ute på långpromenad. Söndagsmorgonen är alltid skönare än andra mornar: den lockar med så oemotståndlig makt ...” ”... till kyrkan och predikan? Jag önskar för predikantens skull att ni rätt lifligt egnar er uppmärksamhet åt den senare ...
Ifrågavarande kreditivs ännu icke lyftade belopp bör, enligt derå i vederbörlig ordning verkställda reqvisitioner, fortfarande för härmed afsedt ändamål Kongl. Maj:t af Riksgähls-kontoret tillhandahållas. § 16G. Till följd af stadgandet i Regeringsformens G3 §. hafva Rikets Ständer anslagit och till utbetalning från Piksgälds-kontoret anvisat en kreditiv-summa af Två millioner Riksdaler, för att, vid infallande krig. af Konungen luftas. sedan Ilan Stats-rådet in pleno hört och Rikets Ständer sammankallat. Pikets Ständers å denna summa utfärdade, förseglade anordning får ej brytas eller summan af Fullmäktige utbetalas förr. än riks dags-kallelsen blifvit i Hufvudstadens kyrkor vederbörligen kungjord. 18 Siats-Utskottets Memorial, N:o 357. §167. Den hr e d il fr -summa, som. enligt ofvan åberopade grundlags-stadgande. bör å|Riksgälds-kontoret anvisas, för att, på sätt detsamma innehåller, under tiden melian innevarande och nästkommande riksdag, vara tillgänglig, då Konungen till Rikets försvar eller andra högst vigliga och angelägna ändamål, sedan hela Stats-rådets tankar deröfver blifvit inhemtade, finnér den vara oundvikligen nödig, hafva Rikets Ständer fastställt till Två miilioner femhundratusen Riksdaler, hvaraf 2,000,000 R:dr äro afsedda för rikets försvar och 500,000 K:dr för andra ändamål. § 168.
Tillhör en sådan rått Ståndet, så tillhör den också hvarje dess Ledamot: och jag begagnar densamma, då jag härmed reservationsvis, till Protocollet förklarar, att jag icke kan gilla det val Electorerne gjordt, då de kallat till Ledamot i Särskildta Utskottet Herr von Hartmansdorff, ehuru han är en af Ledamöterne i sjelfva den Comitté, hvars arbete nu skall af Utskottet granskas. Allmänna lagen förbjuder hvarje Domare, att taga befattning med någon sak, som han, på annat ställa handlagdt: och detta dagbud har sin grund i c’«t naturliga 6*2 Den 2i Marlit, begrepp, att menniskans medfödda egenkärlek hindrar henne att sjelf vara behörig domare, öfver egna tänkesätt, eller egna handlingar, t min tanka har detta moraliska jäf uteslutit Herr von Hartmansdorff, hvars rätt i öfrigt till Herrar Electorers förtroende icke af mig i frågasättes. Jag väcker icke heller någon motion till pröfning; men jag reserverar mig emot ett Val, som jag anser icke behörigt. Herr Riben, Carl Vilhelm-. Då Friherre Boije inskränkt sig till en blott reservation emot Herr von Hartmansdorff} inväljande till Ledamot i det Särskildta Utskottet, år det visserligen icke rriig tillåtet att emot utöfningen af Herr Friherrens obestridliga reservationsrätt söka uppställa några hinder; men jag kan ej lemna oanmärkt det felaktiga i den princip Friherre Boije framställt, då han nemligen, så vidt jag rått fattadt hans ord, velat tillägga Ridderskapet och Adeln en principalsrått öfver sina Electorer, i grund af hvilken principalsrätt det skulle vara det Höglofl. Ståndets rättighet att ogilla ett af deras Electorer lagligen anstäldt val. Särskildta Ut-, skottet år dessutom icke någon Domstol; Herr von Hartmansdorff kommer således icke såsom Ledamot af detta Utskott att pröfva någon enskildt mansrått, hvars sakaf honom förut varit behandlad, och jag finner derföre icke att något lagligt jåf emot honom kan komma i fråga. Friherre Boije :