Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I afseende på indragningarna af befälet vid gardesregltena gäller lika för dem alla, att denna åtgärd skulle för de cjvartjenande i betydlig mån göra fredstjenstgöringen tyngre och försvåra avancementet, hvarjemte den ifrågasatta sammanslagningen af fot-gardes-reg:lena skulle, genom det mindre antalet af befäl vid det nya reg:tet, försvåra ej mindre den utbildning af bevärrs-manskapet, som Utsk. föreslagit böra öfverlemnas åt det blifvande gardes-reg:tet, än ock utbildningen af det manskap, som vid ett inträffande krig erfordrades, för att vidmakthålla reg:tet fulltaligt och i tjenstbart skick. Att olägenheterna af de föreslagna indragningarna vid Lifgardet till häst skulle för detta reg:te vara af en ännu svårare natur, lärer man finna vid betraktandet af den större svårigheten, att i behofvets stund dana cavallen, oberäknadt alla öfriga missförhållanden. Vid bestämmande af de grunder Utsk. föreslagit i afseende på verkställigheten, har Utsk., som det tyckes, ansett de militära tjenstemännen böra utgöra undantag i fråga om tillgodonjutandet af det skydd, som 36 §:n Reg.Fm lemnar. Denna § säger nemi.: ”De som bekläda domare-embeten, "så högre som lägre, samt alla andra embetsoch Den 5 Maj f. m. ”tjenstemän, än de i föregående § nämnde” — eller de som hafva förtroendesysslor — "kunna icke, utan medelst "ransakning och dom, ifrån sina innehafvande sysslor af "Konungen afsättas, ej heller, utan efter egna .ansökningar, "till andra tjenster befordras eller flyttas." Af denna § tyckes följa, att "de af befälet, som blifva öfverflödiga,” skola vid sina innehafvande löner fullt bibehållas, antingen för lifstiden, eller intill dess de till annan tjenst på stat blifva på egen begäran i nåd. befordrade; och detta, utan att deras närvar, förhållande till arme'ens pensions-cassa deruti kan åstadkomma någon rubbning.
Landtm, framställde propos. till bifall å io:de punkten af Utsktns förslag. Ropades starka ja, blandade med nej. Frih. Boye begärde votering, men begärde en stund efter ordet och yttrade: Då jag numera erinrar mig, att frågan i alla fall blir föremål för förstärkt SlatsUlsk., anser jag mig icke böra fullfölja min anhållan örn votering, utan afstår derifrån. Öfverläggningen öfver den återstående delen af Bevilln. och Oecon.Utsktns utlåt. J\T:o 5 uppskjöts till eftermiddagen, II. It. o. Ad. åtskiljdes kl. J till 3 e. m. Ia fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe, Måndagen den 20 Oetober 1834. Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes pröfningen af Bevilln.- och Oecon.Utsktns d. 2 dennes e. m. på bordet lagda utlåt. JVto 5 i anledn. af gjorda anmärkningar vid Utsktns betänk, A'to3, angtde grun - De n 20 October e. m. derna för förändrade föreskrifter om brännvinsbränningen oell livad dermed har gemenskap. 11: t e punkten, i mora. BondeSt. hade antagit detta morn., hvilket nu äfven af B. o. Ad. bifölls, litte punkten, 2 morn. BondeSt. hade ansett sista meningen af detta morn. förfalla i anledn. af Ståndets beslut i itsta punkten, men hade för öflig t bifallit detta morn., som således skulle erhålla följande förkortade innehåll: ”att då flera åboer å samma hem”man eller å särskilda hemman inom samma byalag förena ”sig om gemensam utöfning af deras brännvinsbränningsrättig het nied gemensam panna, brännvinsbränningen bör på ”viss uppgifven lägenhet inom hemmanets eller byalagets ”område verkställas.” Hr Gunther, Carl Gust.: Då R. o. Ad.
K. M. har ock, i anledning deraf, täckts derom utfärda Nåd. Förordn. Jag erkänner dock nu, att jag då icke visste, det detta straff af andra auctoriteter kunde åläggas. Föranledd dertill af ett exempel, som sedermera inom hufvudstaden inträffat, vågar jag likväl nu föreslå en und. framställning till K. M., att stockstraff måtte hädanefter alldeles afskaffas. Motiver dertill torde, inom en så upplyst samling sorn R. o. Ad., icke behöfva anföras. Jag anhåller om remiss häraf till LagUtsk. 3:o Enär R. o. Ad. vid 1823 års Riksdag fattade och vid sednaste Riksdag ytterligare stadfästade det, i min tanka, ganska välgrundade beslut, att Ridd.-Secret.-tjensteu hädanefter aldrig får med något embete i Statens tjenst förenas, torde deraf förr eller sednare blifva den följd, att Ridd.-Secret.-lönen mäste tillökas. Ridd.-Cassans tillgångar äro ej stora och blifva ändå mindre, om capitationsafgiften, som nu till cassan utgår, en gång kommer att upphöra. För att på en gång kunna bereda Ridd.-cassan en tillgång och indraga en tjenst, som, enligt min tanka, är alldeles öfverflödig, vågar jag vördsamt göra den motion, a tt Ridd.-fiscalstjensten måtte indragas, så snart nuvarande innehafvaren afgår. Vid förra Riksdagen förehade R. o. Ad. samma ämne, och jag fruktar, att den välvilliga afsigt att skaffa dåvarande innehafvaren af tjensten någon förmån, verkade emot det principenliga att indraga en alldeles öfverflödig tjenst. Jag har derföre, på det icke någon dylik consideratio» vid nuvarande Ridd.-fiscalens en gång inträffande afgång må verka till tjenstens bibehållande, nu om dess indragande tagit mig friheten göra motion. Under Riksdagarna har Ridd.-fiscalen en trägen, ehuru ej sysselsättande tjenst.
Att en viss tid bestämmes, inom hvilken arrendatorerne eller åboerne, i fall af befogenhet, må väcka frågan om huruvida hemmanet tillhör Kyrkan eller Kronan, och sedan afgjordt blifvit, hvilka hemman äro Kyrkans eller Kronans, med åboskapet å dessa sednare bör förhållas såsom med vanliga kronohemman, Kyrkan dock förbehållen den ränta hon egde, hvaremot med de hemman, som äro Kyrkans eller tilldömas den, borde så förfaras, att de på lika sätt, som om kronohemman förordnadt är, åt innehafvaren upplåtas under åborätt, mot erläggande af städja till Kyrkan efter samma beräkningsgrund, som den för kronohemman gällande jemte afgift till Wadstena krigsmanshus i likhet med kronohemman, erhållande städjobref af Konungens Befallningshafvande och Biskops-embetet, samt utgörande till Kyrkan af en viss årlig spannmålsränta, beräknad efter hvarje särskildt hemmans uppskattade inegorymd, med fastad t vederbörligt afseende på jordens bättre eller sämre beskaffenhet, befintliga odlingstillfällen samt andra herrligheter, och fastställd efter samma grunder, som frågor om maximi-arrendes bestämmande, enligt Kongl. Brefvet den 26 April 1826, afgöras, dock ej till högre belopp än 2 kannor, hälften råg och hälften korn, för hvarje uppskattad qvadratref jord. Att åbo med lifstids-städjobref på sådant stadt hemman skulle ega rätt att sitt hemman till skatte lösa, efter lika bestämmelser och mot erläggande af enahanda skatteköps-afgifter, som för kronohemman nu äro stadgade, deraf likväl utaf sjelfva skatteköpeskillingen skulle till Kyrkan ingå, hvad som deraf motsvarade Kyrkans andel af landgilleräntan, hvarvid i skattebrefvet skulle förbehållas Kyrkan den bestämda årliga spanmålsräntan och hemmanen till Kyrkan försättas i samma ställning, som frälseskatte, eller att
Höghet, Prinsessan, Josephina Maximiliana EuciEJSTA af Leuchtenberg och Eichstädt, afslutade Giftermåls-afhandling. Lifligt rörde af detta nya föremål för glädje och hopp, skyndade Vi att i underdånighet lyckönska Hans Kongl. Maju och Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen; och sedan, vid det högtidliga 3 tillfälle, då Hennes Kongl. Höghet, beledsagad af vår länge saknade Drottning, beträdde för första gången den Svenska jorden, Yi hemburit så väl till Hennes Majtt, som till Hennes Kongl. Höghet Våra vördnadsfull lyckönskningar, håfve Vi, uppå Kongl. Maj:ts Nådiga kallelse, bivistat Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsens och Hennes Kongl. Höghet Kron-Prinsessans Förmälning i Hufvudstadens Storkyrka, den ig Junii. I trogna böner håfve Vi anropat deri AUsmägtiges skydd öfver de Höga Personernes förening; och genom en präglad skådepenning Velat förvara minnet deraf, §. n. Efter inhemtad underrättelse, att skrifter ^blifvit författade och kringspridde, hvilka ej haft mindre afskyvärdt ändaniål, än att slita de heliga band, Som förena Sveriges Konung med Sveriges Folk, håfve Vi enhälligt inför Hans Kongl. Maj:t och Hans Kongl. Höghet KronjPrinsen tolkat Våra känslor af harm och förtrytelse öfver hvarje försök, sorn kunde vägas inot Nationens heder, Lagarnes helgd och den allmänna säkerheten. Vi håfve för ett älskadt Konungahus nedlagt förklaringen af Vår undersåteliga vördnad, tillgifvenhet och erkänsla; hvarjemte hos Kongl. Maj:t Vi underdånigst anhållit, att alla de medel, Lagarne lagt i Kongl. Maj:ts hand, måtte, till upptäckande af illgerningens upphof, vidtagne varda. §. 3. Med anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, till Oss afiåteu den i5, sistlidne Fe - bruarii, samt till betygande åf
Som artikeln tillförne varit till införsel tillåten, kunna de af Preste-Ståndet å densamma i sin helhet, och Bevillning^- Utskottets Utlåtande_, !S:o 48. *7 och af Borgare-Ståndet å en derifrån afsöndrad del beslutade införsels-förbud icke tili någon åtgärd föranleda, utun den af Utskottet bestämda, och af samtlige Riks-Stånden dels ovilkorligen, dels såsom eventuel godkända införsels-tullen böra tillämpas. På de i Memorialet N:o /\i anförde och bär ofvan ytterligare antydde skäl, lärer jemväl Preste-Ståndets beslut om rubrikens fördelning böra förfalla. Ilvad deremot angår den af sistnämnde Stånd derå med 24 sk. per skeppund åsatte utförsels-tull, samt Borgare-Ståndets åtgärd, dels att sönderdela rubriken i 2:ne, dels alt, å den senare af desse bestämma 10 R:drs värde och 2 R:dr a j s^:s utförsels-tull, så torde dessa skiljagligheter komma alt, med ändring af i3g och i4o voterings-propositionerne, föranleda följande omröstning i Förstärkt Stats-Utskott: 8:0. Den, som anser, att till conlra-proposit'on i voteringen om artikeln Jern: gjutet: Grytor och Kittlar, Hällar af 1 § tams tjocklek och derunderKakelugnar, Lod och Lödjor lill vigter af till och med 1 skepp, vigt stycket, Stolpar till Gallerverk och Ledstänger dertill samt Slussportar, bör antagas, att, med godkännande af denna utaf Utskottet föreslagna redaclion samt värde 24 R:dr skepp., derå bör, jemlikt Preste-Ståndets beslut, bestämmas 24 sk. utförsels-tull, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej; vinner Nej, antages lill contra-proposition Borgare-Ståndets beslut, att af artikeln bör bildas 2:ne rubriker, af hvilka den ena, med bibehållande af de utaf Utskottet för det hela antagna värdesoch utförsels-bestämmelser, skulle lyda: Bih. till Ii. St.
bibl: i Kopenhainn, brngte dgrvid i ~nycket sympatiuka ordalag kvinnofrAgan pd tal, i afsikt att frdn de kvinliga stncienterna, s o n dittills varit ett .ude stummes leji.~, fB ett nttalade d, 11ur de tiinkte sig kvinnosnkens stdlning till kristendomen. Svsret kom ocksH foljande dag under en disknssion om i; St.ndeuterlivets Lys og S k y g g e ~. J a g soker har referera det, ehuru referatet ej hlir esakt, d % talarinnan icke hade ndgot koncept. Med en analogi, tagen fr&amp;n Luk. 18: 11-3 3, historieu om den hopkrnmpnn kvinnan, som haft 8011 vanmaktsande i 18 iir och ieke fijrmAdde rata sig npp, men som genom Jesu handpailiiggniug 2blef fri frDn sin vanmakt och strax reste sig upp och f6rhiirligade Grid;. frarnholl talaren, huru kvinnan i a11a samhiillen, diir kristendomezl verkligen f&amp;tt triinga ned, blifvit frigjord frdn triildom och vanmakt, och hnr darfor striifvandena fiir lrvinnans frigorelse i sjalfrn riirket ha sin basta bundsforvandt i Kristi liira. 3 Sjiilfva de rzldikala litteraturstromningar, som iiro gemi nsamma for nordens liinder, s p a s i vdra dagar vara pt god viig aCt mot sin vilja kasta den sansade lrvinnosakens vBnuer i arulmla p&amp; kristendomen. Jag tinker hiarrid narmnst pB den tyslr-dansksvenska forfattarinnan Laura Narholm och hennes eftersiignre i Sverige.
Då för öfrigt allt det, som blifvit alt» fördt för godkännandet af den elia bland de motsatta meningar, rörande tilleller afstyrkande af ett dylikt Lånebiträdes meddelande af Allmänna medel, hvilka Utskotten Alternativt till Rikets Högloflige Ständer framställt, äfven måste anses såsom anmärkningar, rigtade emot den andra; hvarid å ömse sidor de skäl, som Utskottens Betänkande innehåller korteligen sammanfattade, närmare utvecklats och med Specielle uppgifter bestyrkts; Hafva Utskotten äfvenledes deraf hämtat anledning, att till ny öfverläggning företaga denna hufvudsakliga del af frågan; Och har Utskottens Pluralitet dervid förenat sig att, ined afseende å de förut af Utskotten anförde, och genom det, sorn 4-’de Sami 5 Band. ai8 Stats-Utskottets B e t ä n kand en. under öfverläggningarne inom Stånden blifvit vttradt, ytterligare styrkte, skäl, bein sialia att de tvenne Riks-Sländ,—som ännu icke i ämnet fattat ett afgörande beslut, måtte med de öfrige tvenne instämma uti antagandet af det Alternativ i Utskottens förra Betänkande, enligt hvilket det sökte Lånebiträdet, 120,000 R:dr Banco, borde, under iakttagande af de för Lånets utbekommande och återbetalning af Utskotten föreslagne vilkor, emot hvilka ingen anmärkning blifvit gjord, Trollhätte Canal-Bolag beviljas. Bock varder detta allt till Rikets Höglotl. Ständers vidare pröfning vördsamligen öfverlemnadt; jemte det att åtskillige Ledamöters särskilda tankar bifogas. Stockholm den 6 October 1823. Utdrag af Protocollet hållet vid Högloft. Statsoch BancoUtskottens sammanträde den 6 October 1823. S. D. Från Beslutet att uti det Utlåtande, som till Rikets Ständer kommer att afgif - Stats-Utskottets Beta akan den.
Om jag än ansåge beslutet hafva tillkommit på ett mindre formeniigt sätt, skulle jag likväl anse det ännu värre att nu ändra detsamma, helst detta icke kunde ske utan genom en ny oformlighet. Beslutet är fattadt att gälla för i5 år, och någon ändring deri kan icke äga rum, utan D en 17 November f. m. titan största våda för heJgden af Konungs och Ständers sammanstämmande beslut. Det är af sådan anledn., som jag yrkar bifall lill betänk. Gr. Horn': En ledamot bar utgått från den grundsats, att roten skall lemna förskott åt soldaten, hvilken det i öfrigt åligger att underhålla sig sjelf, och hvarigenom passevolanceafgiften endast skulle utgöra en förändring i förskottsliqviden. Det är visst sannt/att soldaten i hela Sverige är skyldig att underhålla sig sjelf, men genom matsäck; och det är en sådan, som roten är skyldig förskjuta. Men nu hafva Statsinagterna — och med rätta — funnit, att ett sådant provianteringssätt är otjenligt. Soldaten får således icke numera underhålla sig sjelf, och likaså kan roten icke heller lemna ett sådant förskott, som den eljest var skyldig att gifva. Uti åtskilliga K. Carl XI:s contract förbjudas dylika förskott. Så samvetsgrann var denne Konung, som insåg de roterades i alla fall nog dryga kostnader. Nu hafva Statsmagterna icke varit nöjda med hvad rustoch rotehållare förut ålåg, utan velat vidare utsträcka deras skyldigheter. Detta hafva de gjort utan de sednares begifvande; och att sådant är olagligt kan icke bestridas och icke bortraisonneras. Vidare har man omtalat passevolancecontract för i5 år. Hvar finnes väl något sådant? Hade dylika blifvit upprättade, skulle jag aldrig höjt min röst för upphäfvande deraf. Men nu finnes intet contract, utan Konung och Stander hafva ålagt en gärd eller bevillning på i5 år, hvilken nuvar. Ständer icke vilja godkänna till vidare fortfarande, enär icke någon pålaga kan beslutas för längre tid, än intill påföljande riksdag. Jag ber den värde ledamoten, som Sist yttrade sig, se saken, sådan den är.
Uti en underdånig skrifvelse den 28 Oktober 1850 yttrade redan Lagberedningen, vid afslutandet af sitt arbete, i fråga härom följande: ”Under fortgången af det arbete Beredningen nu fullbordat, har den fråga ofta förekommit, huruvida för de talrika fall, då efter lagförslagen, likasom efter åtskilliga redan gällande lagar och författningar, stämningar, andra kallelser eller underrättelser af hvarjehanda slag skola meddelas allmänheten genom tidningar, det sätt, som dertill för närvarande begagnas, må antagas vara för ändamålet verkligen tillfyllestgörande. En tidning, som skall köpas, kan omöjligen här i landet blifva så spridd, att den läses af mera än en ganska ringa del af landets befolkning. Hvad den innehåller får således icke, med något sken af sanning, sägas hafva kommit till den stora allmänhetens kännedom. Ej heller synes det vara med rättvisa väl förenligt, att den, åt hvilken en stämning, en kallelse eller en annan underrättelse af ifrågavarande slag meddelas, skaff derföre vidkännas någon afgift, vare sig större eller mindre. Kostnaden bör falla den till last, som låter ett sådant meddelande utgå, icke den, till hvilken det utgår, erne - Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition N:o 81. 13 clan det är den förra allena, som njuter förmän en deraf, att han ej behöfver med större omgång och på ett vida mer betungande sätt för meddelandet söka den sednare. Af allt detta är det, efter Beredningens tanke, en följd att de ofta nämnda meddelanden, på hvilkas iakttagande ganska många menniskors hela välfärd ej sällan beror, böra införas i något kungörelseblad, som sprides lika vidsträckt med det, hvarigenom lagar och författningar promulgeras och som, lika med detta, kostnadsfritt utdelas till hvarje församling och till offentliga myndigheter för att öfver allt i riket vara tillgängligt för en hvar, som deraf vill hemta någon upplysning.
Betänkande af den sz näft, ledne Nowember, angående en yrkad fri och oinskränkt Tackjerns-handel inom Riket, och derwid i betraktande kom, alt hwad Riksens Ständer i detta allmänna hushällningsmal lill underdånig föreställning desima, helt och hallit ankommer pä Konungens Egit höga godtfinnande, hwaraf Stander ansäg sig äga full anledning till den undcrdäniga förmodan, att Kongl. Maj:t innan den tillstyrkte förändringen i nu gällande författningar angående TackjernS-handel warder till werkställighet anbefald, icke lärer underläta akt bcröfwer inhämta wederbörande Collegii underdäniga utlåtande, der Kongl. Maj:t i nadcr sa för godt finner, fann ock Ståndet icke någon betänklighet, att Utskottets i detta ämne afgifne yttrande, för sin del, bifalla; Hwilketde Respective Med-Standen wördsamt och wänligen skulls lillkännagiswas. bit Suxrs. bx krorocollo. bl. ketsrson. S.- D - 420 Den 7 December. S. D. Till upkysning uti den hos Riksens Ständer sörewarande frägan, om Riksgälds» Conkoi» rers förwaltning, styrelse och behof, fann Borgare» Ståndet nödigt, att erhälla del af den för Herrar Fullmägtige utfärdade Instruktion; Hwilken altsa Högloft. Stats - Utskottet skulle anmodas insända, l-lr 8u^r-r Lx ?rorocollo I. kk. ?erer»on S. D. Biföll Borgare, Ständer till alla delar hwad Riksens Högloft. Ständece Allmänna Be» swärSoch Oeconomiae Utskott i Betänkande af den 2Z nästledne Nowember, angående de emellan Förfamlingarne flyttande fattige och »vanföre personers försörjande yttrat och hemställt; Hwarom de Respecrive Med-Ständen skulle wördsamt och wänligen underrättas.
7 Tillkommer: nytt anslag 3,323: 40. — d:o från Skrifmaterialie-anslaget: Ljuspenningar 646: 32. — Gratifikationer 900: d:o 1,546: 32. — 5,000: af 1852 års gemensamma anslag för Hof Rätterne (12,000 R:dr) S:r 98J28: 15T7 Afgår: från 1852 års anslag: Götha Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Penningar: 1852 års anslag . 87,470: 35. Tillkommer: nytt anslag 3,170: 24. d:ö från Skrifmaterialie-anslaget: Gratifikationer 900: ^ 1. d:o af 1852 års gemensamma anslag för Hof-Rätterne (12,000 R:dr) Indelta Räntor: samma belopp som i 1852 års Riks-Stat 5,000: 97,121: 11. 1 2,329: 24. — Skåne och Blekinge Hof-Rätt med derunder lydande Justitie-Stat: Penningar: 1852 års Riks-Stats anslag 38,377: 47. 2. Tillkommer: nytt anslag 2,833: 24. — d:o från Skrifmaterialie-anslaget: Afgår: öfverdyttning till 7:de Hufvud-Titeln, Städers friheter (Helsingborg) 100: Indelta Räntor: samma belopp, sorn i 1852 års Riks-Stat 43,791: 23. 2 138: 24. - Samtlige Hof-Rätterne. (Öfverllyttadt i nya Riks-Staten, se ofvan). Krigs-Hof-Rälten Tillkommer: från Skrifmaterialie-anslaget Fångars vård och underhåll: Förslagsanslag Medico-legala besigtningar: Förslagsanslag 6,270: 16. — 100: Skrifmaterialier och Expenser, Ved och Ljus: Förslagsanslag.- Från 1852 års anslag Reseoch Tractaments-penningar: Förslagsanslag
Denna bana framgår från Malmö genom en del af Skånes slättbygd i så vidt möjligt rakaste linie till gränsen af Småland och derifrån genom vestra delen af sistnämnde provins likaledes i rak linie och på Lagaåns östra strand samt ,!/4 mil vester om Jönköping till Falköping, der den ansluter sig till Vestra stambanan. Öfver dess södra del, genom Skåne till Tofhult i närheten af Traheryds gäst-* gifvaregård i Kronobergs län, har, efter en förutgången noggrann undersökning, fullständig plan blifvit för några år sedan af en Engelsk Ingeniör uppgjord, hvilken plan ansetts kunna delvis tjena till ledning vid nu pågående byggnad af denna linie, som från Malmö sträcker sig till Lund, derifrån vester om Ringsjön och förbi 8 Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 26. Finjasjön, samt vidare genom dalgången öfver Smålandsgränsen upp till höglandet vid Tofhult. Genom Kommittéens försorg har plan blifvit upprättad för banans fortsättning från sistnämnde punkt till Jönköping, samt derifrån till Falköping. Enligt denna plan utgår banan från Agghult, beläget 6,000 fot söder om Tofhult, samt fortsältes genom i allmänhet jemna, ehuru ofruktbara trakter, längs Laga-ån förbi Känna, Replösa, beläget '/s mil från Ljungby köping, Dörarp och Wernamo köping till Göthaströms bruk, der den öfvergår Laga-ån, samt vidare öfver Renstorp och vester om labergs jernmalmsberg lill Axamo, med en bibana ned lill Jönköping. Från Axamo skulle banan fortsättas öfver Gigaryd, Wimla och Glaskulla till Falköping.
Nådiga afsigt att anbefalla Riksdagens slut, af PresteStåndel vidtagne, uti ProtocollsUtdraget omförmäldte, beslut. Herr Thanij Wollrath'. I den Inslruction för Riksdagsärendernes behandling, hvartill PresteStåndet i dess ProtocoIlsUtdrag gifvit oss förslag, saknar jag flera vig - 2f>8 Den 28 O e 10 b e r f. in. tiga frågor, som Högvördiga Ståndet uteglömt, såsom Tullbevillningen, Bränvinsbevillningen oell Postbevillningen samt Bankens hela Låneväsende. Jag hemställer derföre, om man icke borde svara, att Ridderskapet och Adeln delar PresteSlåndets önskan att få slut på Riksdagen, såfortsig göra låter, och att Ridderskapet och Adeln ej skall underlåta att vidtaga de åtgärder för ändamålet, som göromålens vigt och mångfald medgifva; men att hvad i ProtocollsUtdraget i öfrigt innefattas, rörande Utskottens arbeten, till dem helt enkelt remitteras. Friherre Cederström, Jacob: Till hvad Herr Tham nyss yttrat får jag tillägga, att jag anser lämpligast, all Ridderskapet och Adeln, med förklaring, att Ridderskapet och Adeln instämmer i PresteStåndets önskan om Riksdagens snara slut, öfverlemnar PresteSlåudels ProtocolIsUtdrag till Utskotten för att ställa sig detsamma till efterrättelse, så vidt möjligt är; ty det går icke an, att i allt gifva Utskotten de bestämda föreskrifter för deras arbetsordning, som ProlocollsUtdraget innehåller. Herr von Hartmansdorff\ August’. Om man, lika med Herr Tham, ville uti beslutet upptaga en förteckning på alla de serskildta ämnen, PresteStåudet icke omnämnt, Den 28 O c t o b e r f. in. nämnt, så tror jag att listan kunde ökas med Instructionen lör Herrar Fullmägtige så väl i Banken som i RiksgäldsContoiret, samt åtskillige extra anslag, hvilka genom enskildta motioner blifvit föreslagna, och några ännu obesvarade Kongl. Propositioner.