Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skall gifva oss kraft att bära den börda han oss pålagt, och säkert en gång tillåta vår förening, der ingen skiljsmessa mera finnes.” ”Ack, du engel!” yttrade Klein, ”du hvarken känner eller fattar smärtan sådan den stormar i mitt bröst; men väl dig, att ej så är!” ”Säg icke så!” svarade hon mildt. ”Men denna stund får ej förlängas; vi måste skiljas. Lef väl, Klein! Gud välsigne dig och göre dig och henne lyckliga!” ”O, far väl, far väl, du den enda jag någonsin älskat! Mitt lifs goda engel, bed för mig!” stammade han och tryckte en lätt kyss på hennes panna. Hon flydde till sin ensliga kammare, der hon, badande i tårar och i stilla bön, nedföll på sina knän, för att anropa den, till hvilken hon förtröstansfullt upplyfte sitt hjerta i denna första pröfningsstund, som mötte henne under hennes unga, oerfarna lif. Ännu stod Waldemar med blicken riktad mot dörren, der hon försvunnit, alldeles omedveten om allt, utom det att han förlorat henne, som var honom så outsägligt dyrbar, då fru von Horst hemkom från sin visit, och fann honom i ett tillstånd, som föreföll henne obegripligt. ”I Guds namn, herr doktor, hur står det till? – Välkommen hem! skulle jag först sagt. Men bevara mig, så ni ser ut! Hvarför är ni ensam här, och hvar är Maria? – Alla dessa frågor föllo likt en störtsjö öfver honom. En sådan examen blef rågan på all olycka. ”Så godt jag förmår, vill jag svara er, bästa fru von Horst! Jag är verkligen sjuk, och Maria har gått, emedan vi nyss tagit afsked af hvarandra och ...” ”Hvad,” afbröt hon tvärt, ”nu åter tagit afsked! Haf den godheten, herr doktor, och förklara er litet tydligare.” ”Jag skulle redan hafva efterkommit er önskan, min fru, om ni ej afbrutit mig,” svarade Klein, sårad af fru von Horsts ton.
Ridderskapet och Adeln i concursoch arfs-tvister, för Svenska Academien, jemte flera serskilda Allmänna Verk; med anledning hvaraf är vordet yrkadt, att Rikets Ständers Bank och Riksgälds-Contor, hädanefter såsom hittills, måtte hafva deras forum i Kongl. Svea-Hofrätt, då annan till Banken eller Riksgälds-Contoret kärar, och följaktligen när någon söker belöning för upptäckt af sedlars efterapning, förfalskning eller utprångling, frågan derom äfven må i samma IIof-Rätt upplagas. Då obestridligt är, att flankens och Riksgälds-Contorets privilegium att med egne käromål draga deras vederparter inför Kongl. Svea IlofRätt icke står tillsammans med den hvarje medborgare, genom Rikets Grundlagar, försäkrade rätt att blifva dömd af den Domstol, hvarunder han Stats-j Bancooch Lag-Utskottens Memorial, N:o isg. <& enligt allmänna Lagen, hörer, samt upphäfvandet af nämnde privilegium! öfverensstämmer med flere af Rikets Ständer vid innevarande Riksdag fattade heslut, till beredande af enhet i Rättegångs-ordningen, hafva Utskotten, enligt hvilkas öfvertygelse en för det allmänna gagnelig inskränkning uti Bankens och Riksgälds-Contorels ifrågavarande privilegium kan utan någon egentlig skada eller olägenhet för bemälde Verk ega rum, vis serligen icke ansett den mening böra af Utskotten biträdas, alt meranämnde privilegium må i hela dess utsträckning än vidare fortfara; men som, på sätt vid återremissen blifvit anmärkt, en sådan förändring, att Bauken och Riksgälds-Conloret skulle fråntagas deras forum i Svea Hof-Rätt, äfven då de äro svarande parter, lomme att föranleda ändring i Lagen för Rikets Ständers Bank, och denna till stöd för realisationen stiftade lag bör hållas i orubbad helgd, samt hufvudsakligaste fördelarne af hvad Utskotten med deras i Betänkandet N:o 5o afgifne förslag åsyftat vinnas, derest oftanämnde
En annan plan med syfte att fördela statistiken i tre hufvudgrupper och att anförtro bearbetandet af hvardera åt Byråföreståndare, af hvilka den ene tillika, mot ett förhöjdt arfvode, skulle såsom Chef åt verket gifva den nödiga sammanhållningen, lemnades således å sido derföre, att materialierna för den statistiska bearbetningen af andra ämnen, än deni som tillhörde befolknings-statistiken, icke voro så mångfaldiga, att mer än en person för detta ändamål erfordrades. I begge fallen var man dock ense der - 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. om, att, huru fördelningen än skeddo, den person, som på sin lott erhöll bcfolknings-statistiken, skulle, såsom sjelf arbetande, deltaga i göromålen och att de öfriga grenarno af statistiken fordrade sin man, om något deraf skulle komma till allmänhetens kännedom och nytta. Hvad nu beträffade det aibete, sorn af Central-byrån åstadkommits, har motionären anfört att, ehuru det måste medgifvas att, då föga mer än ett år förflutit, sedan embetsverket trädde i verksamhet, några stora resultatcr deraf icke ännu kunnat hinna att visa sig, hade likväl motionären förväntat att få erfara, att det nya embetsverket utvecklat åtminstone någon verksamhet för behandling af andra ämnen, än befolkuings-statistiken; men likasom hvarken i någon tidskrift, för utgifvaudo hvaraf beräknadt anslag inginge i staten, eller eljest i offentligt tryck något spår till verksamhet i sistnämnda riktning visat sig, vore ock ali anledning att befara, det den Statistiska Tabellkommissionen helt och hållet lemuat å sido alla öfriga grenar af statistiken med undantag af den rörande befolkningen. Väl voro i detta ämne utgifvet ett ganska vidlyftigt arbete; men motionären fann sig emellertid icke öfvertygad derom, att de upplysningar samma arbete tilläfventyrs lemnade utöfver hvad som åstadkommits af den fordna Tabellkommissionen, kunde ega sådant värde, att Staten derföre skulle fortfarande vidkännas en kostnad, omkring åtta gånger större, än utgifterna för Tabellkommissionen, helst värdet af omförmälda arbete betydligt förringades vid det förhållande, att utredningen afsåge en tid af minst fyra år bortom den närvarande.
Bev. Utskottets Utlåtande Nio 125, 3 ''serdeles vid uppkommande farsoter’’ vara mindre lämplige, och i stället föreslagit uttrycket: serdeles till förekommande af farsoter, samt dels Herr Alund serskildt erinrat, att den i 3:dje punkten , pag. 35, förekommande föreskriften derom, att Fullmägtige från både Stadsoch Landsförsamlingarna skulle utvälja Deputerade från hvarje Härad inför Häradsrätten, vöre mindre rigtig, då meningen ej kunde vara, att Städernas Deputerade skulle utväljas inför en , ofta på flere mils afstånd från Staden belägen Häradsrätt. Hvad först angår de emot 2:dra punkten förekomne allmänna anmärkningar, så anse sig Utskotten, till de uti Betänkandet Njo 87. pag. 28 och a9, andragna och härmed vördsamt åberopade grunder emot förslaget, att för Lazaretten och Curhusen gemensamt använda Curhus-medlen, endast behöfva tillägga: att en sådan disposition icke synes förenlig med det egentliga ändamålet och vilkoret för Curhus-medlens sammanskott; att Lazaretten, så vidt Utskotten kunnat utröna, så mycket mindre synas i allmänhet bo-i höfva ett sådant understöd, som många hafva egna fonder, och betalning ofta erlägges för de sjuka ; att Räkenskaperoes serskilda förande både är en nödvändighet, för att kunna bedöma Curhus - inedlens användande till 4 Stats6.
IV.-o 2. för bedrifvande af sådan lånerörelse dock icke i berörde Lagrum äro bestämdt omnämnde, finna Utskotten någon annan Lagstiftningsåtgärd i afseende på dessa Bolag ej erfordras, än att Utskotten härmedelst få tillstyrka, det måtte Rikets Ständer, för deras del, besluta utfärdandet af en Författning derom, att hvad i5 Cap. Handels-Bglken och Kongl. Förordningen den 28 Junii 1798 förklarar böra iakttagas af de Bolag, som under så kallad firma eller serskild antagen namnteckning vilja Händelsoch Fabriksrörelse idka, hädanefter skall tjena till efterlefnad äfven för sådane Bolag, som önska att med uppoch utlåningsrörelse sig befatta, utan dermed förenad rättighet att utgifva tryckte eller graverade skuldförbindelser, sedlar eller depositionsbevis.
Ehuru Komiterade våga antaga, att detta förslag till likformig tullbeskattning för alla slag bränvin och sprit, utan hänsigt till råämnet, hvaraf de bestå, eller orten, der de blifvit tillverkade, hvilar på obestridligen riktiga grunder, och att äfven den nedsatta tullafgift, förslaget upptager för dessa varor, då de, såsom vanligast är fallet, införas på fat, eger afgjordt företräde både i finansiellt och sedligt hänseende framför den hittills gällande, genom sin öfverdrift förfelade och till ständiga lagöfverträdelser förledande tullbeskattningen, hafva Komiterade likväl ingalunda kunnat förbise eller ansett sig härvid böra med tystnad förbigå det, efter Komiterades tanka, oafvisliga behofvet att, i sammanhang med och såsom vilkor för den sålunda förändrade tullbeskattningen å utländskt bränvin, lagstiftningen för den inhemska bränvinstillverkningen underkastas sådana förändringar, att denna tillverkning, likasom hvarje annan loflig näring, frigöres från konstlade hinder, hvilka försvåra täflan med utlandets industri. Utom gränsen för Komiterades uppdrag ligger visserligen att ingå i genomförd undersökning af alla de omständigheter, hvilka högt påkalla genomgripande förändringar i den undantagsoch öfvergångslagstiftning, bränvinstillverkningen inom landet för närvarande är underkastad, eller att upprätta något förslag till ny fullständig författning i detta ämne. Men redan den synpunkt, ur hvilken Komiterade för sitt uppdrag måst taga denna lagstiftning i betraktande, har gifvit vid handen behofvet af vissa förändringar, hvilka Komiterade trott sig böra här underdåhigst antyda, under förutsättning, att, derest Eders Kongl. Maj:t finner frågan deraf förtjent, fullständig omarbetning af författningen varder i nåder anbefalld.
Majet skulle finna lämpligt alt hos Rikets Ständer föreslå, att bemälde Professor, som under åren 1818 till och nied 1829 varit anställd såsom Kemieoch Pharmacie-adjunkt vid Carolinska mediko-kirurgiska institutet, och nu vid 62 års ålder vore behäftad med kroniskt lidande, måtte å indragningsstat erhålla 1 OOO r:dr banko, motsvarande den kontanta lön, han såsom akademiens teknolog innehaft och hvilken ersättning han så mycket snarare syntes hafva förtjent, som han ej blott i akademiens tjenst gagnat vetenskaperna, utan äfven genom mångfaldiga upplysningar i frågor, vigtiga för landets näringar, med sina vidsträckta kunskaper varit det allmänna nyttig, hvarigenom både en förtjent mans sorgfria ålderdom kunde blifva betryggad och nödiga medel beredas för fortgången af dessa vigtiga vetenskapliga institutioner; så har, efter det Statskontoret, af anförda skäl, ansett pensionen för Pasch skäligen kunna föreslås till något mindre belopp, än det akademien ifrågaställt eller till hvad en professor vid ofvannämnde institut egde att vid afskedstagande! åtnjuta utur Civilstatens pensions-kassa, Kongl. Majit, med fästadt afseende å hvad sålunda blifvit anfördt och upplyst, äskat, att Pro.fessoren 12 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 90. C. E. Pasch må, efter -afskedstagande!, för sin återstående lifstid tilldelas en årlig pension af 600 r:dr. A hvad sålunda b' i f \ i t äskadt tillstyrker Utskottet Rikets Ständers bifall. 16:o. Då Dekorations-målaren och Professorn i teckning vid Fria konsternas akademi, Emanuel Limnell, som i 38 års tid med utmärkt nit och skicklighet städse fullgjort sina tjenste-åligganden, nu vid 84 års ålder allt mer hade behof af hvila, samt genom denne lörtjente lärares afgång tillfälle yppades att, till båtnad för Akademiens läroverk, använda någon af de yngre förtjenstfulla konstnärer, som
Kustlandets folkmängd, som vid 1816 års mantalsskrifning utgjorde 29,617 och under loppet af de nästderpåföljande fem åren ökats med 2,915 personer, en tillökning, som, under lika förhållanden fortsatt, skulle fördubbla folkstocken inom 50 år, har sedermera varit i ett oupphörligt stigande, ehuru tillväxten under de flera missväxtår, som följde efter 1850, varit mindre stark, så att, då folkökningen från sistnämnde år till och med 1856 endast utgjorde 1,502, uppsteg den under derpåföljande quinquennium till 2,009, och under de fem åren, denna underdåniga berättelse omfattar, uppgår den ända till 2,680 personer. Tillväxten af folkstocken synes således vara mera beroende af de mer eller mindre gynnande skördar, som inträffa, än de tillfällen till bosättningar, som förefinnas, ehuru dessa sednare otvifvelaktigt utöfva ett mäktigt inflytande derpå. Annars kunde icke förklaras huru folkökningen kunnat vara större under åren 1817 till och med 1822, än under förevarande quinquennium, helst bosättningstillfällena under den förra perioden voro långt talrikare än nu, men båda gynnade af goda skördar. Det lider dock intet tvifvel, att flera andra omständigheter bidragit till denna ovanliga folkökning. Litande på sina städse med flit brukade arbetskrafter och lockad af de ymniga tillfällen till goda förtjenster, som genom de sista årens förmånliga trävaru-konjunkturer tillskyndats orten, har den arbetande klassen, utan att genom årstjenst eller på annat lofligt sätt hafva beredt någon lättnad i den framtida lefnadskostnaden, ingått långt flera giftermål än den under missväxtåren kunde göra, änskönt den lifligare trafiken framkallat en dyrhet på nödvändighetsvaror i allmänhet, hvilken i mannaminne icke varit känd. Denna plägsed är dock icke ny.
Män kunde nises, ftin, under ledighet fran andre befattningar och med obehindrad tillgång i de Allmänna Werkön, samt ined rättighet till det biträde derifrån, ftin för arbetets fiyndesammare befordran kan finnas nöbiot, finga sig i Nader uppdragit och anbefaldt, att, utan hinder af gällande Lagar och Författningar, till antagande och gillande färesta sadane Economiste stadgandcn, samt den ordning för de Allmänna Ärrndernas handhafwande i besia delar, ftin med Rikets närwarande skick, och alla dermed gemenskap ägande, förhållanden bäst kunde instämma; och att detta med skyldigt iakttagande af Kongl. Majus redan aifne Nadina föreskrift, att all möjlig förkortning i arbetet, lenne inskränkning i Embetsoch Tienstemäns antal, matte vwilkvrligen finnas förenade med ordning, < skyndsamhet samt allmän och enskild säkerhet wid Äwndernas handhafwande och förwaltandet af de derföre inrättade Embeten och Tienster. — Under öfwerläggningarne i Committeen saint i de af desi Ledamöter afgifne ffritteliga anföranden stola ätffilliga frågor förekommit, som Committeen ansett öga aemcnffap med en sadan speciellare granskning af förewarande amne, som borde föregå utarbetandet af en allmän plan för Styrelse-Wcrkct, den Committeen, för andragne skäl, funnit ej nu kunna företagas, hwarföre ock Committeen, till undwikande af större »vidlyftighet, trott sig i detta utlakande böra förbioä allt, som kill en närmare pröfning ej kunnat upptagas: Dock har det ena med det andra blifwit ane Den 9 Julii. i28s anmärkt och fattat till de i Committeen hällne Protocvller, hwilka blifwit bifogade, såsom äswen tjenande till nägon framtida upplysning i ämnet, der Kongl. Majit skulle täckas detsamma till ytterligare granskning och utarbetande, pä sätt hcmställdt blifwit, i Nader anbefalla.
Herr Hjertås proposition är visserligen ganska behändig, men har det lilla felet, att icke vara Grundlagsenlig, emedan det endast tillhör Talman att bestämma, om ett mål är af beskaffenhet alt förfalla eller icke. Om samma ordning följes, sorn i Utskottens Memorial, lärer Herr Grefven och LandtMarskalken ej finna något binder alt framställa den proposition jag begärt. Skulle Herr Hjerta ändock bota oss med sitt långa anförande, är det hjelpt dermed, att vi till aftonen uppskjuta att höra det, men icke skall han skrämma oss bort härifrån. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att sedan öfverläggning uppstått, huruvida frågan om öppnande af en deposit-räkning i Banken kunde förfalla, ansåg Hans Excellence berörde fråga först böra isolerad afgöras; och då votering redan blifvit begärd, finge Hans 6o Den 17 December f. m. Excellence föreslå, att Ja-propositionen måtte innefatta, att frågan kunde förfalla, samt Nej-propositionen, att Ridderskapet och Adeln sedermera skulle afgöra, antingen Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid dess i ämnet redan fattade beslut, ville öfverlemna frågans afgörande åt Förstärkta Statsoch BancoUtskotten, eller Ridderskapet och Adeln kunde finna lämpligt instämma i Presteoch BorgareStåndens deruti vidtagne beslut. Genom denna uppställning af Yoterings-propositionen bereddes äfven den fördel, att om Ja vann, i hvilket fall frågan om deposit-räkning varder förklarad kunna, och således äfven böra, förfalla, vore ämnet slutligen afgjordt genom en votoring. Herr Ribbing: I afseende på den af Hans Excellence nu föreslagne Voteringsproposition, anhåller jag få fästa uppmärksamheten derpå, att ordet kan förfalla influtit i stället för skall förfalla. Jag anser det olämpligt, att i proposiliouen framställa, otn Ridderskapet och Adeln finner, att saken kan förfalla, enär Ridderskapet och, Adeln redan beslutit, att den skall förfalla. Undertecknad Riddarhus-Secreterare:
Att hon var vacker, ville han icke medge; att hon starkt fängslade hans öga, trodde han ej; han tillstod icke, att han aldrig sett ett ansigte med detta uttryck, ögon, som så liknade vackra drömmar. Ovillkorligen kom han att tänka på Helena. "Hon är vacker," sade han till sig sjelf, "hon sprider omkring sig frid och klarhet. Hon är för mig; sådana som denna kunna vara för andra." Hans tankar afbrötos, då Saida lemnade sin plats och närmade sig, troligen i afsigt att gå till ett annat rum. Otto förekom henne, sägande: jag erinrar mig, att man åt en ny socknebo får säga välkommen. Måtte Tavastland icke misshaga er! O, jag vet det säkert, att allt här skall behaga mig. Flera år bad jag pappa flytta till Tavastland och vi bodde ändå i Savolax. Fröken gjorde sig således stora förhoppningar om vårt stackars land. Låt se huru de uppfyllas. Jag längtade till detta land, och då jag nu är här, så är allt uppfylldt. Jag finner mig så hemmastadd här; det är liksom jag alltid varit här. Och det är naturligt, här är ju mitt äldsta hem tillade hon suckande. Smittad af hennes vemod, sade Otto: med mig är förhållandet annat. Jag är en vilsen fågel, som goda menniskor tagit vård om, och ändå är det jag, som helsar er välkommen. Förlåt mig! Det uppstod en tystnad. Saidas blick gaf Otto det vältaligaste svar. Han fortsatte icke detta ämne utan vände i stället samtalet på Helena och Clara, samt tillät sig anmärka, hvad det skulle bli en glädje för hans kusiner att göra bekantskap med fröken Randel. Saida svarade, att hennes far med det första lofvat ta henne med sig till prostgården. Den barnsliga kärlekens stilla glädje visade sig i hennes anlete, då hon berättade att lagmannen redan var så tillvida återställd, att han tillochmed litet orkade med trädgårdsarbete, hvilket han alltid tyckt så mycket om. Solen var redan nära nedergången och prosten gaf sig icke tid att dröja längre. Man skildes således åt. Saida sade till Otto: helsa till Helena och Clara ifrån Saida, herr magister, och säg dem, att jag kommer snart och så gerna. Snart och så gerna sade Otto i det han nickade afsked.
Man liar sagt, att Fiscalen ej kommer i verksamhet förr än Kamereraren anmält hvad som är att göra; men jag förmodar det åligga den sednare, att hvarje halft år till Fiscalen lemna en uppgift på de fordringar, sorn under följande halfva år böra på något sätt bevakas. Fiscalen är då ansvarig för att intet försummas; och en sådan tjensteman synes mig derföre nödvändig. Ålägges Directionen detta ansvar, så skall säkerligen ej någon emottaga förtroendet att blifva Directeur. Att åt RiddarhusSecreteraren uppdraga Fiscalens göromål går icke an, hvilket redan är ådagalagdt. Om åter en Canzlist får detta åliggande, så blir han i sjelfva verket Fiscal. Skulle en Canzlist kunna indragas, och i stället få sig Fiscalsbefattningen uppdragen, sa kunde jag 141 Den 24 F e b r u a r i i e. m. gå iii på Utskottets förslag; men då det ej kan ske, måste jag yrka afslag å Memorialet. Herr Printzensköld, uéxel: Då jag, såsom Ledamot i RiddarhusUtskottet, deltagit i författande af detta Memorial, hvarå flere talare yrkat afslag, har jag nu ej mycket alt tillägga de skäl, som deri äro anförde; men jag anhåller, att få vätta några misstag af dem, som yttrat sig emot Memorialet. Till en början får jag förklara, att det icke, såsom Friherre Cederström trott, varit Utskottets afsigt med RiddarhusFiscalstjenstens indragning, att bereda RiddarhusCassan en besparing, utan endast att skaffa RiddarlmsSecreteraren större lön. Utskottet har trott, alt då Ridderskapet och Adeln 1111, likasom vid förra Riksdagen, beslutat, att Secreteraren ej får tillika innehafva någon annan tjenst, vore det Ridderskapets och Adelns pligt att tillse, det han blifver så lönad, att han har sin goda bergning.
Slrmeen beforbrabe tjenar, äfmenfom för fullmafter vnib @tocfl)olmS £3or> gerjfapS SDlilitär^orpfer, beräfningen alltib ffer efter ftaten för JCron^rinfenS ^ufar^egemente, famt att, i affeenbe å be ferjfilbta @eneralS>graberne t Armeen, Sif), tia 5ft. ©t. spröt. 1847 & 1848; 10 ©aini. 1 2tfb. 2 Sanbet. gorilas till Sövorbnittg angSenbe ©tamptabe SPapper$-'5tfflifteiu SEBäct nåDiga Söref af ben 18 Secember 1843 (änber till efterrättelfe. 9lär någon, font förut warit eller är i kronans eller annan offentlig tjenfl, tillägget f)ögre namn, ^eDer od) märDigbet af embete eller tjenfl, d>arteraö De Derom ut* färbaDc öppna bref och fullmafter, utom för jtgillpen» ningar 1 9l:Dr, till 17i procent (€anjli*gebäfjr å n procent DerunDer inbegripen) af Den lön, font åtföljer Dplifa, eller nteb Den jemförliga, tjenfler; fjwarwiD taft* tageö, fetffilDt beträffar SDlilitär«@taterne, att beräfningen, i lif bet nteD l>maD för fullmafter påtjenfle* gräber i Slrméen är jlaDgaDt, alltiD ffer efter itron* ^rinfené ^uftar*9\egententeé flat. Srbåller någon fåDan cfjaracterfcrnärDigfjet i annan tjenflcmäg än Den, ^mantti batt marit eller är embete eller tjenflcman, fåfont t. cp.
O. och 56 § 1 mom. R. F., angående remiss af motioner, skall antagas att hvila till grundlagsenlig behandling vid nästkommande riksdag, röste Ja; Den, det ej vill, röste Nej; Vinner nej, kommer nämnda förslag icke att blifva hvilande till slutlig pröfning vid nästföljande riksdag. Stockholm den 14 Augusti 1851. Rättelse: uti Konstitutions-Utskottets Memorial JV2 27 sid. 2 rad. 9 nedifr. står: Ständerne — läs: Städerne. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOII. BECKMAN, 18S1. \ a Tillägg. Emot de uti Memoriaierna JV° 28 och 29 fatiaHo h«ei„t „ -u f Herr Professor Lindgren. anmäldes reservation ♦ [{onstilHliows-Utskollcts Memorial,\ J\t 30. J M 30. Ank. till Eip.-Utsk. d. 16 Aug. 1851. kl. 11 f. ni. Memorial till Rikets Ständer•, med berättelse om residtatet af den inom förstärkta Konstitutions-Utskottet anställda omröstning, angående de uti Konstitutions-Utskottets memorial N:is 7 och 10 framställda förslag. Förstärkta Konstitutions-Utskottet, som under denna dag sammanträdt för att, till följd af 56 g Regerings-formen, rösta öfver nedanstående af Riks-Stånden godkända voterings-propositioner, får, med hänvisning till memorialet M 21, härigenom hos Rikets Höglofl. Ständer vördsamt tillkännagifva omröstningens resultat. lista votering s-ipropositionen. Den, som vill, att uti omröstningen, rörande Konstitutions-Utskottets, uti dess memorial J\x 7 afgifna och derefter uti memorialet