Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dittills hafva i dessa hemman allmännast varit bosatte 16 Bönder, som hvardera med en 18 kannors panna afverkat per år omkring ioo kannor och efter sista Tariffen skattat i R:dr 24 sk.; tillverkningen sammanslagen vore 1,600 kannor, och Panneskatten 24 R:dr. Utskottens förslag är således högst gynn - 240 Den i4 September f. ra. samt så väl för StatsVerket, som för de supande. c) Vid beräkning af stadsjords värde till brännrättigbet är föreslagit, att |:del af husens värde får ingå deruti. De större städernes visade förmåga, att blott på klippor eller obetydliga jordfläckar bedrifva en högst betydlig Bränvinsbränning, (med skäl öfyerklagad af den fattige Landtmannen) skall nu tilltaga på det högsta. Utskotten måtte icke hafva besinnat, att all städernas jord är dels skattfri, dels föga onererad. Huru är i detta afseende förhållandet med Landet. cf) Angående Lagskipningsåtgärder att hämma fylleriet, hafva Utskotten föreslagit, att dessa skola flyttas ifrån LandshöfdingeEmbeten till den oberoende Domaremagten. Mine Herrar! Bysen vid blotta tankan, att ett sådant project kunde få framgång. Föreställen Eder, att under en resa på en Gästgifvaregård anträffa i5, 30 å 3o alldeles berusade menniskor, som utan ringaste anledning å Er sida, ofreda, kanske öfverfalla Eder. Hoten dem, att vid nästa Ting komma till förhör inför den oberoende Domaremagten, (Tinget kan infalla 3, 4 å 5 månader derefter) och säkerligen skola de, genom denna hotelse ej synnerligen sansa sig; men Den i4 September f. ri). 241 men värnen dem och Gästgifvaren, att de följande dagen kunna fä framträda till Cancelliförhör inför en kraftig, dugelig Landshöfding, hvars handlingar hero af dess känsla för ordning och rätt, för samhällsfrid, af dess nit att skydda hvarje menniska till lif och lem, och resultaterna skola blifva helt olika. Jag vågar nu fråga:
Tersmeden, att det vore önskligt, om Utsk:t kunde komma till det resultat att tillstyrka bibehållande af de i 1846 års lag ang:de de enskildta bankerna intagna hithörande föreskrifterna; och till vinnande häraf anhåller jag fortfarande om återremiss. Frih. Gripenstedt: Med anledning af Frih. Tersmedens och Gr. Liljencrants’ yrkande, anser jag mig böra förklara, att Utsk:ts förslag, i min tanke, är nyttigt och lämpligt, äfvensom att föreskriften derom, att minst en tredjedel af grundfondshypotheken skall bestå af räntebärande obligationer, eger skäl för sig och bör i lagen införas. Reträffande åter sättet för inbetalningen, anser jag bäst vara att genom en återremiss sätta Utsk:t i tillfälle att föreslå lämpligt stadgande. Hr Mannerskantz: 1 min tanke har ett bestämdt beslut det företräde framför en återremiss, att R. o. Ad. då uttryckligen förklarat sin åsigt, hvaremot Utsk:t af återremisshandlingarne väl kan inhemta, hvilka olika yrkanden blifvit inom Ståndet framställda, tnen icke hvilken mening gjort sig gällande; och anhåller jag derföre fortfarande om bifall till det af mig framlagda förslag. Sedan Den 12 September f. m. 241 Sedan öfverläggningen förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att i afseende å den förev:de §:n, hvars antagande utan förändring ej blifvit af någon ledamot begärdt, hade yrkats dels af Hr Mannerskantz, att §:n måtte bifallas med följande förändrade lydelse: »Mom. 1. Af grundfonden skola minst 25 proc. i rikets gällande mynt intsättas och minst 60 proc. utgöras af i allmänt förvar nedsatta grunfonds-hypothek. Dessa grundfondshvpothek skola bestå till minst en tredjedel af statens eller allmänna verks och inrättningars lätt säljbara räntebärande obligationer etc. (lika med Utsk:ts förslag)»; dels ock af Frih. Tersmeden m. fl., att §:n skulle till Utsk:t återremitteras.
– Jag har gått från stad till stad, jag har talat – personligen talat, ser herrn, med tusen och tusen och tusen – inte tidningsformulär det, sir – och jag vet en sak: svensken är som helt sedt passiv i sin fosterlandskärlek, han önskar sitt land allt godt, är vänligt stämd och allt det där, men han resonnerar, och det går öfver hans omedelbara känsla. Se på kinesen, japanen, polacken – ja italienaren – det är annat! – Gif dem allt Amerikas guld, de ta emot det, gömma det, lefva som hundar på den främmande jorden för att tråna med en enda tankes trånad tillbaka till gamla uselheten. Svensken – underklassaren förstås – han vet, att han är mer människa här, därför slår han upp sitt tjäll, frodas och säger: det är all right. Och för det blir han aktad. – Herre – ropade von Muhr – kränk inte svenska söners ära – – Ingeniörn har ju lefvat här bara ett år, frasen är ett, fakta ett annat – jag talar af erfarenhet. Ni kan fråga hundratals svenskar, och de skola svara er, att solidaritetskänslan bland oss är ofantligt mycket mindre än bland andra – annars skulle vi kunna uträtta mycket här i landet. Vill ni ha hjälp, ja för min del råder jag er: gå i vanliga fall inte till en svensk. De flesta öfverklassvenskar vi ha härute dölja noga sin nationalitet ... Gå till New-York – där finns en hel hop landsmän i societen, fast det är rätt besvärligt att uppdaga den saken – för de äro amerikaner, ingenting annat än amerikaner. Möt några sådana och ge er tillkänna som landsman – joo! – jag försäkrar er, det blir något helt annat af än rörda tårar och ljufva hågkomster, reträtten göres hastigt och lustigt. Han nickade med ett kort, skarpt skratt. Uppmuntrad af den uppriktiga vändning dispyten tagit, ropade en ung man, hvars händer antydde, att han var maskinarbetare: – Var god och säg, hur vi skulle kunna stanna hemma i Sverige: Komma vi dit på besök, bli vi mottagna med förnäma miner.
Val af ordförande och ledamöter i Riddarh.-Direktionen är utsatt att försiggå nästa Onsdag. För den händelse att någon eller några af R. o. Ad:ns ledamöter skulle hafva för afsigt att bibehålla mig vid den plats som Diriktionens Ordförande, som vid förra riksdagen mot min vilja anförtroddes mig, har jag trott mig böra på förhand tillkännagifva, det jag önskar att vid detta tillfälle icke komma i Ståndets åtanka. Anmältes och bordlädes nedannämnde, från Utsk:n inkomne Betänkm, Utlåtm och Mern., nemi. från Sammansatta Statssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:t: N:o 4, i ani. af väckt motion, om förändrad lagstiftning i fråga om forntida minnesmärkens fredande; N:o 5, i fråga om anläggande af en undervattens-telegrafledning mellan Skåne och Preussiska kusten; N:o 6, i ani. af väckt motion om särskild ersättning åt postbonde, då han nödgas på sin skjuts-station afbida postens expedierande; Banko-Utskottet: N:o 23, öfver väckta motioner om förhöjd försträckning från Riksbanken till Örebro läns filial-bank samt filial-bankerna i Carlshamn, Wisby och Borås; Lag-Utskottet: N:o 19, i ani. af återremiss af Utsk:ts Betänk. N:o 8, rörande K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en författning angående giftermål emellan kristen och mosaisk trosbekännare; II. N:o 20, i ani. af väckt motion om ett ..tillägg, rörande inbördes testamente, till 16:de kap. 3:dje §:n Ärfda-balken; N:o 21, i ani. af väckt motion om ett tillägg till lagstiftningen ang:de äktenskapsskillnad; N:o 22, i ani. af väckt motion om införande af civil-äktenskapet; N:o 23, i ani. af återremiss utaf Lag-Utsk:ts Betänk.
Den osällskaplige Ibsen skulle kanske icke skrifva så dystert, om han studerade lifvet mer genom erfarenhet och mindre genom tidningar. Med erkännande af allt det oförvållade eller själfådragna elände, - Vhvaraf mänskligheten lider; med beklagande af att mycket försummas, som kunde göras till dettas mildrande; med grämelse öfver att hjälpen i allmänhet icke sökes, där den säkrast finnes: i mänsklighetens förädling, måste man dock erkänna, att aldrig, så långt historien går tillbaka, har någonsin vårt släkte i sin helhet åtnjutit så mycken lycka som under sista seklet; — ordet lycka taget i dess vidsträcktaste bemärkelse, innefattande materielt välstånd, intellektuell utveckling, moralisk lyftning och verklig religiositet. ^Vidrig tillförene, så vidt kändt är, hafva lyckans gåfvor tillfallit en så stor procent af jordens innebyggare. Krig, hungersnöd och farsoter decimera ej folken nu som under förra tider, vidskepelse och fattigdom, hålla dem ej mer i så hård fångenskap; vetenskap och industri hafva lättat och förskönat lifvet och flyttat ut skrankorna för tid och rum. Dessa sanningar behöfva framhållas, om ej många äfven af vår tids märkesmän skola förlora hoppet och försjunka i dådlös förtviflan eller förfalla till slafveri under djuriska böjelser. Det allmänna, missnöjets förkastelsedomar innebära alltså en orättvisa. Västerlandets optimister äro orättvisa, då de fordra af nutiden, hvad blott framtiden kan gifva, fordra af ynglingen mannens mognad. Men denna obillighet betecknar ett öfversvallande hopp och eggar till fortsatt sträfvan. Helt annat är förhållandet med reaktionärerna, medeltidspartiet. Deras orättvisa innebär också en fara. De vilja stanna samhället i växten eller rättare intvinga dess manligt utvecklade former i barnets eller ynglingens trånga dräkt. Men största orättvisan liksom största faran innefattas i det nihilistiska programmet. Nihilismen utdömmer samhällsbyggnaden från grund till topp; det är ej fråga om dess reparerande utan dess bouleverserande. Förkasteisen gäller ej blott samhällsskickets yttre former utan själfva dess principer, själfva grundvalarna för vår civilisation.
Jag tror det vara väl i lagstiftning att, såvidt ske kan, glömma bort det gamla, när en ny författning Utfärdas, samt anföra allt hvad socn gäller uti ett sammandraget helt. Efter mitt förmenande, har Utsk. lemnat åsido de bestämmelser, som igenfinnas uti gamla författningar, då Utsk. gifvit oss ett nytt förslag, mot hvilket jag derföre nödgas göra några anmärkntr. Den philantropi, sorn ifrar för mildare lagstiftning, under förhoppning att folkbildningen och den moraliska förbättringen kunna beredas annorlunda än genom hårda straffbestämmelser, mäste glädja sig ät det försök, som LngUtsk. gjort att åstadkomma en så beskaffad förmildring. För mig enskildt är det äfven angenämt att uti detta förslag igenfinna några af de ideer, som jag tillförene uttalat och som hvila på helt och hållet nya principer i afseende på lagstiftning för det s. k. fyllerioch dryckenskaps-hrottet. Det tillhör egentligen den sednare tidetts förhållanden att en särskild lag för fylleri och dryckenskap varit af noden. Under föregtde tider fästade man ej särdeles afseende dervid; fylleri ansågs då icke för något brott, och i allmänhet var lasten mindre bekant än nu Jag finner derföre icke underligt, att en lagstiftning komniit emellan, för att hejda ett ondt, som visat sig i tilltagande. Något hinder möter således icke alt öfvergå till ett annat systeme, såvida det godkännes af rättsförhållanden, förnuftet och erfarenheten. Min mening har varit att, såvidt ske kunnat, ställa på sidan om lagstiftningen all peeuniär ansvarighet; men dertill fordras en helt annan sockennämttds-förvaltning och andra förhållanden, än som ttu finnas, och jag vill derföre icke ifra för ett absolut afskaffände af peetiniära och cörporella bestraffningar.
Preste-Ståndet den 29 Borgare-Ståndet den 29 Bonde-Ståndet den 29 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse , i Anledning af Kongl. Mai.ts Nådiga remiss af f. d. Kronofogden Hellbergs ansökan om eftergift af Kronans andel i honom ådömde anmärkningsmedel. (Siats-Utsk. Uti. N:o 515.) S. A. K. Genom Nådig Remiss af den 7 sistlidne April, har E. K. M. hehagat Lill Rikets Ständers Stats-Utskolt öfverlemna en af f. d. Kronofogden i Leckö fögderi af Skaraborgs Län, Anders Hellberg, till E. K. M. ingifven underdånig ansökan alt, af Gunst och Nåd, varda befr iad från erläggandet af Kongl. Maj:ts och Kronans andel dels uti 8 tunnor 24-1-7- kappar kronotionde-spanmål, hvilka sökanden, genom Kammar-Rättens, af E. K. M. den 28 Juli 1837 gillade, Utslag äf den 26 Maj 1823, blifvit förpliktad ersätta efter 1819 års markegång med 71 R:dr 47 sk. 5 rst., dels uti hälften af det belopp, 99 R:dr 20 sk. 8 rst. Banco, hvilket Hellberg, genom Kammar-Rättens den 30 October 1837 meddelade Utslag, förklarats skyldig att, gemensamt med Iläradsktifvaren G. A. Norberg, utgifva, såsom ersättning för i fögderiels räkenskaper åren 1820 och 1821 för ringa debiterad kronotionde-spanmål; till hvilken underdåniga ansökan ej mindre Landshöfdinge-Embetet i Skaraborgs Län, än Kammar-Rätten, uti afgifne underdåniga utlåtanden, uppå anförde grunder, tillstyrkt Nådigt bifall.
I detta hänseende är intet beslut vid innevar. riksdag vidtaget. Följaktligen är den delen af § icke tillämplig. Dernäst komma orden: ”eller redan uptagna ärenden”. Det är sant att frågan om roteringen i Halland är uptagen; men ett sådant sätt att behandla frågan, som det här upgifna, är förut icke uptaget. Vore det tillåtet att, för något ärendes uptagande, fä under sakens fortgång göra motioner om alla andra möjliga sätt alt behandla henne, så funnes ingen gräns för en riksdag eller för ett ärendes afgörande under hans lopp. Jag vill exempelvis antaga, att fråga blifvit väckt om bevillnings utgörande för ett nytt föremål eller för ett gammalt, -hvilket som heldst, och att sältet blifvit upgifvet inom motionstiden, men att efter hans slut många andra olika sätt föreslås. Om alla dessa skulle R. St. då nödgas öfverlägga. Följden deraf blefve då den, att ärendet aldrig toge slut. Vinner Frih. Alströmers förslag remiss, så är det mig tillåtet att när hans förslag väl fått Utsk:s behandling, göra ett annat. Om jag sedan vidtalar någon af mina vänner att, när mitt förslag från Utsk. återkommit, framställa ett tredje och så vidare, så visar sig klart, att ett dylikt sätt att tillvägagå är origtigt. Den, som i fratderför, bör ju förutsätta att andra kunna göra lika sora han, och Frih. Alströmer följakteligen inse ändlösheten af ett sådant behandlingssätt. Orden: ”under riksdagen inträffade händelser” kunna här icke tillämpas; ty den roteringsskyldighet, sorn här åberopas och måste innefattas under orden ”redan uptagne ärenden,” gifver Statsinkomst, eller skulle förminska den, hvaremot det förslag, sorn Frih:n nu framställt, skulle fordra nya anslag. Detta anförande hade blifvit afbrutet genom ankomsten af Hr Statsrådet m. m. Nils Fredrik Wallensléen, sorn å K. M:s höga vägnar aflemnade Dess nåd. svar uppå R. St:rs underd. skrifvelse, ang:de riksdagens förlängning samt 3 nåd. propos:r till R. St:r. Frih. Raab, Adam Christian: Utan alt nu vilja inlåta mig i något yttrande om Frih.
Otvifvelaktig! äro stenfyllningar ett bättre stängsel, än trädflottor, och i längden mindre dyra att underhålla, och då försänkningar af så stor utsträckning och på så betydligt djup måste fordra en längre tid för att utföras, har jag ansett, att Utskottet bort för påbörjande af detta arbete tillstyrka ett anslag af 100,000 R:dr. Jag har så mycket heldre trott mig kunna yrka detta, som äfven med de anslag, jag förordat och vid följande punkter kommer att förorda utöfver hvad Utskottet tillstyrkt, en nedsättning, emot hvad Kongl. Maj:t äskat, skulle å fjerde Hufvudtiteln uppkomma af 1,190,000 R:dr.“ Häruti instämde Herr Skogman, C. Emot 41:sta punkten, mom. a. (angående frågan om förändradt ordnande af armébefälets pensionering), af Herr Rosensvärd, J. II : “Som jag, då den slutliga justeringen af denna punkt förekommer, är af tjensteåligganden hindrad att vara tillstädes, anser jag mig för det närvarande böra inskränka mig till anmälan härom. “ Emot 43:dje punkten, mom. a. (angående anslag till aflöning för skarpskvtteinstruktörer), af Riksdagsfullmägtigen Svensén, som ansåg att Utskottet bort uti borörda hänseende tillstyrka ett anslag af 60,000 R:dr. Emot 43:dje punkten, mom. c. (angående anslag för anskaffande af skarp ammunition åt skarpskytteföreniugarne), af Herr von Francken, G. W., samt Riksdagsfullmägtige Svensén, Erik Ersson, Bjerkander, Hörnfeldt, Nils Andersson och Carl Ifvarsson, hvilka påyrkade anslagsbeloppets höjande till 40,000 R:dr. Emot 44:de punkten (angående anslag för anskaffande af skyddstält), af Herr Rosensvärd, J. H.: “Detta slags tält, som med lätthet kunna af soldaterna med - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 51.
Rikets Förswarswerk har wunnit den stadga ^Utweckling, som till bewarande af Fäderneslands sielfständighet är sä oumgängeligen nödig. KonglAast har i detta afseende gillat och antagit flere af Riksens Ständer, under NikSdagarne ären 1329 och Ao, anförde underdäniga önskningar. Oagtadt Rikets nuwarande Krigstillstånd och de dermed förenade oundwikeliga utgifter, har Kongl. Majit liktal, genom en noga iakttagen sparsamhet, sett sig ' ständ satt att bewära och bekläda den indelta Armeen och den uppbädade delen afFörstärkningsman'kapet, samt att bestrida de för Armeens rörlighet dch fullkomligen tjenstbara tillständ nödige kostnader. Kongl. Majit har med särdeles tillfredsställelse Alarit det nit och den beredwillighet, hwarmed extra Roterings-manssapet blifwit uppsatt och beklädt; ^fwensom den patriotiffa anda, som ledt^Gottlands ^awänare, i anseende till de, pä denna O, widtagNa betydliga Förswars-anstalter.
Särskilta anstalter till sedlighetens vidmakthållande äro hvarken vidtagna eller hafva ansetts erforderliga, utan tjena allmänna lagen och förfatlningarne härutinnan till efterrättelse. På Länets invånares bekostnad är ett arbetsoch korrektionshus inrättat här i staden, hvilket dock för närvarande är alldeles otillräckligt. Allmänligen undervisar allmogen sina barn i kristendomen, men på många ställen sysselsättas särskilte personer med detta yrke. ibland antaga oek kyrkoherdarne barn a-lära re, som färdas kring socknen och underhållas vissa tider af föräldrarne lill de barn, hvilka undervisas dels i läsning, dels i skrifkonsten, hvilken icke är sällsynt hos allmogen. Uti en enda församling inom kustlandet är sockne-skola inrättad. För de ynglingar som ägna sig till studier eller handel, linnes en lärdomsskola här i stden, der 5o å 60 elever årligen varit inskrifna och .blifvit undervisade af rektor, tvenne kolleger och en apologist. Uti Lycksele Lappmarks församling är en skol-inrättning, grundad på en af framlidne Riksrådat Schytte anslagen fond, der sex lappbarn årligen åtnjuter kost och undervisning i kristendomen, för att sedermera handleda andra af lapp-allmogens barn, hvilken inrättning dock illa motsvarar det åsyftade ändamålet. Undervisningen inom den öfriga till Länet hörande Lappmarken är oförändrad. Helsovården bestrides af tvenne Provincial-läkare i hela länet, af hvilka den ena tillika förrättar Lazaretts-läkare-befattningen, som är vacant. Lön flör särskilt Provincial-läkare i Lappmarken är beviljad; men ingen sökande dertill har sig anmält. Nästan alla församlingar inom det bebodda landet äro försedda med barnmorskor. En Veterinär-läkare är antagen, som, utom den på stat bestådda lön, åtnjuter årligt arfvode från en del socknar och Umeå stad. Fattigvården besör jes af en i hvarje socken organiserad comité under pastors ordförande. Efter öfverenskommelse eller fastställde grunder erlägges erforderlige medel till nödtorftigt uppehälle för de fattige som icke kunna inrymmas i fattighusen eller äro fördelte att underhållas af hemmansägare och innehafvare.
St:rs underd. skrifvelse till K. M., i anledn. af Dess Nåd. Propos. med förslag till förordningar, angide dels ändring i giillande bestämmelser om ansvar för den, som träder till eller utsprider villfarande lära, dels ock främmande trosbekännare och deras religionsöfning. Föredrogs ånyo oell företogs punktvis till afgörande Konst.- Utskits den 27 sistl. Maj och den 6 dennes på bordet IagdeMem. N:o 24, dels med utlåt, om K. Mits Nåd. Propos. angide ändring i R.Fins och R.Oins föreskrifter om RiksStyrelsens förande i vissa fall, och dels med ett särskildt uprättadt förslag till Grundlagsändringar i berörde hänseende. Utskits första hemställan, deri K. Mits ofvanberörde Nåd. Propos. blifvit afstyrkt. Frih. von Payk ul 1, Johan Gustafi Konst.Utskit har visserligen ansett sig böra afstyrka K. Mits Nåd. Propos. i ämnet; men detta har ingalunda varit derföre, att Utskit på något sätt ogillat denna Proposins syftemål. Utskit har tvärtom i hufvudsaken godkännt det deri gifna Nåd. förslag, och endast till följd af några smärre bifrågor varit förhindradt att antaga detsamma i dess helhet. Då den ifrågavide Nåd. Proposm måste i oförändradt skick bifallas eller afslås, blef deraf en följd, att Utskit fann sig befogadt att afstyrka densamma. Det var egentligen en enda omständighet, som vållade detta afstyrkande, att det nemligen i den Nåd. Proposm icke var föreslaget, att då Regent skulle inträda i utöfning af konungamakten, han skulle styra »i Konungens namn.» Uti det K. Förslaget fanns stadgadt, att StatsRådet skulle föra styrelsen »i Konungens namn»; merr denna föreskrift hade icke blifvit utsträckt till Regenten. Utskit, som icke ansåg sig böra lemna tillfälle åt en Regent att föra styrelsen i eget namn, fann, uti detta förhållande, på sätt jag förut omnämnt, ett skäl att till R.
Det brukade vara hennes stolthet, när denna lilla oroliga moder med en gillande blick sade: » Jag är så lugn, när Märta tagit någonting om hand, ty då vet jag, att det blir bra gjordt. » Utledsen, trött och öfverretad, kastade Märta sig i en länstol, som stod där, spöklikt omlindad med hvita lakan för att skydda dess vackra broderi, och brast i den vildaste gråt. All hennes tysta, under den sista veckan samlade sorg, all den retlighet, som dagens hopade småförtretligheter framkallat i hennes annars så friska sinne, tog sig nu uttryck i dessa våldsamma snyftningar, som skakade hennes axlar, där hon låg med hufvudet nedlutadt öfver stolkarmen. Gossarne kommo instampande, men stannade tvärt, stirrande på henne i tyst förvåning. Harald, som plägade vara tämligen ohyfsad, utropade: » Men, du milda tid, Märta, hvad bölar du för? Är det för rutan, som jag slog ut? Det är väl inte hela världen med den! » Hvarpå den milde, vänlige Rikard inföll: » Kan du inte se, att mammas finaste glasskål också gått sönder, det är minsann inte roligt för Märta det. Hvem slog sönder den? » » Jag själf, » sade Märta med djupt tragisk stämma. » Säg, Märta, ska ' jag inte springa till glasmästaren och försöka få rutan isatt, innan mamma kommer, säg? » Han lade handen på systerns axel. Märta reste sig upp och samlade sina tankar tillräckligt för att säga: » Ja gör det, det var snällt Rikard! » Och den ljushårige gossen, som tycktes ana, att Märta helst ville vara ensam, tog sin mössa och ropade: » Kom, Harald, så gå vi till Enelund! » Märta torkade sina ögon; hon hade inte ens litet vatten att bada dem med. Hon insatte varligt alla sina glasvaror — den krossade glasskålen med en tung suck — i skåpet, låste och tog nyckeln i fickan. Ah, se där, ett nytt flyttlass, denna gång med förmaksmöblerna. Hon ilade ned på gatan och stod där i blåsten och kölden, öfvervakande afpackningen, enligt mammas order.
M:l täcktes låta underrätta Fullmäktige I Riksgäldskontoret ejfmindre om de terminer, då beviljade statsbidrag böra utbetalas, än om sådana förändringar uti de för statsbidragens lyftning m. m. meddelade bestämmelser, som under arbetenas fortgång kunna varda i nåder inedgifna. Rikets Ständer framhärda etc. Slockholm den 12 Februari 1858. 238 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 214-. l:o 314. Upplåst och godkändt hos Kidd. och Adeln den 6 Febr. 18S8. Presle-ståndet den 10 Borgare-ståndet den 10 lionde-ståndel den 12 Rikets Ständers underdåniga Sltr/Jvelse, angående medels anvisande Jör undersökningar, inspeklions-koslnader samt expenser vid allmänna ar be len. (Stats-[Jlsk:s Uti. N:o 160.) S. A. K. Rikets Ständer, som under serskild pröfning tagit FL K. M:ts uti den vid innenevarande riksdag aflåtna nådiga propositionen om Statsverkets tillstånd och behof gjorda framställning, det Rikets Ständer måtte för undersökningar, inspektions-kostnader samt expenser vid allmänna arbeten anslå 18,000 R:dr R:mt årligen under åren 1858, 1850 och 1860, eller tillsammans 54,000 R:dr sagde mynt, och hvilken anslagssumma utgör enahanda ärliga belopp, som från och med är 1851 varit för samma föremål af Rikets Ständer anvisadt, hafva vid öfvervägande af denna fråga inhemtat, huruledes antalet af de arbeten, som med understöd af allmänna medel utföras inom Rikets alla delar och således mäste af vederbörande