Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har sett att i Norrige brändes ofanlligt mycket mera, straxt innan den förhöjda skatten infördes. Om nu bränvinstillverkningen skulle tillåtas under instundande höst, så komma icke allenast fabrikerna att så mycket som möjligt forcera sin tillverkning, (och detta är väl icke så skadligt) utan en mängd sraåbrännerier komma sannolikt att å nyo uptagas. Ty det är väl icke tänkbart, att om de tro sig kunna vinna 12 sk. pr kanna, de skola afhålla sig från att bränna; och dessa småbrännerier, som sålunda komma att upstå, skola sedermera icke så hastigt försvinna. Detta skulle verka ofördelaktigt icke blott derföre, att bränvin skulle komma att i större myckenhet konsumeras under denna blomningstid, än under den föregide, utan äfven derigenom att det blefve småbrännerierna, som komme att florera; och det är ju motsatsen härtill, som man just nu önskar tillvägabringa. Derigenom, att dessa småbrännerier i mängd upstå, blir det äfven mycket svårare att förekomma lönnbränning, emedan ju flere små brännerier som upstå, desto större blefve antalet af dem, som skulle inlösas, och desto svårare blefve det att hålla reda på alla dessa småningom upkommande brännerier. Visserligen äro många olägenheter förknippade med Utskis förslag i förevaride Betänk. Men jag tror att dessa olägenheter 28 Den 1 Maj. upvägas af fördelarne, att ett annat år slippa en undan lags-lagstiftning, sorn alltid i mer eller mindre mån är menlig för näringarna; och af två onda ting väljer man naturligtvis det minst enda. Jag, för min del, tycker åtminstone att i Utsk:s förslag ligger ojemförligt mycket mindre oudt, än det, som skulle upkomma genom bränvinsbränningens fortfarande bedrifvande nästa höst. Frih. Raabs förslag kan jag icke understödja, emedan det blir svårt att erhålla kontrollörer, ifall skatten höjes. Slutligen anhåller jag, att R. o. Ad. behagade antingen bifalla eller också afslå detta Betänk.
”Visserligen, visserligen,” yttrade kommerserådinnan, emedan hon fann nödvändigt och passande att yttra något. ”Jag erinrar mig hafva hört, att professorn brutit med sin bror för alltid, och deruti tror jag verkligen, – ehuru det alltid blir svårt att döma i en sådan sak, – att han gjort väl. – Ställ dig nu sjelf bättre, min bäste Ferdinand! Jag tror visst att din farbror, den hedersmannen, har mycken ömhet för dig, eller huru? Hvad tror du sjelf, är det icke så?” ”Åh jo, något, det tror jag säkert,” genmälte kaptenen, ”men icke mycket, tyvärr! Hans ömhet är dock egnad ett värdigare föremål, hvilket jag älskar för högt, för att afundas det. Han försäkrade mig, för ett par dagar sedan, med en hos honom ovanligt upprörd känsla, att han höll oändligt af Rosa, att hon var i hans tanka en verklig ädelsten, samt att, så länge han sjelf egde en bit bröd qvar, – det var hans egna ord – ville han dela den med henne.” Alltsom kapten Ferdinand utvecklade sina citationer, uppklarnade kommerserådinnans ansigte till fulla glansen af en praktfull solros. Kommerserådet lade pipan på kakelugnen, och lyssnade med spändt interesse. ”Ack, den ädla, högsinta själen,” utbrast fru Widen med hänryckning, ”hvilket skönt men enkelt uttryck! Att så älska lilla Rosa! Nå, nå, hon förtjenar det ock i sanning. Hon är sjelfva godheten och mildheten, så blygsam och likväl så förståndig. Ja, professorn har alltid haft rätt! Han har alltid varit en man med fint omdöme och skarp blick. Hon är, som han säger, en verklig ädelsten. Ja, just en engel är hon, det kära barnet. Ehuru hennes mor, kan jag dock gerna tillstå detta, när hon icke hör det. Se, följer hon icke, som en ung, huld mor, sina små syskon i säng, och bringar dem ofta med sina vänliga sagor till ro, då ingen annan får håll med de små, yra, välsignade ungarne.
Jag har derföre i detta afseende intet annat att tillägga, än att denna reglering ännu, likasom då frågan förevar, förekommer mig såsom snarare en lättnad än en tunga för rotehållarne. Anmärknm N:o 25 är riktad mot handelstraetaten med Ryssland. En af negoeiatörerne dervid , Hr Skogman , har redan framställt hvad en närmare sakkännedom gifvit honom vid handen för ämnets utredning, och af Frih. von Schulzenheim, som också deltagit i denna negociation, är att förvänta en fullständig utveckling af saken, i hvad som möjligen icke af Hr Skogman blifvit utredt. Utsk. liar i 2Ö:te punkten gjort anmärkn. emot beslutade undantag i tullafgifterna samt medgifven tullfrihet vid spanmåls ineller utförsel allt efter tidsförhållandena. Hr Skogman har äfven upptagit och utvecklat denna fråga. Jag vill blott nämna, att bland dessa undantag förekomma äfven de fall, då Regeringen ansett sig böra fästa uppmärksamhet på så beskaffade fabrikers behof, hvilka, under en med mycken kostnad förenad utveckling af sin rörelse, bort få mot lindriga villkor införskrifva råämnen, der sådana inom landet saknas eller endast i otillräcklig qvantitet förefinnas. Utsk. har bland sina exempel åberopat tillåtelsen för postlinsfabriker att införa en för deras bedrifvande vigtig rudimaterie, tullfritt för små, och mot half tull för större qvant i le te r. Hvar och en känner, att just dessa fabriker, som äro få till antalet , hafva under sednare åren gjort stora framsteg. Dessa framsteg hafva kostat fabriksägarne mycken möda och mycket penningar. Derigenom sysselsättes emedlid en mängd menniskor af den fattigaste classen, och deras deraf uppkommande tillstånd kan med verklig tillfredsställelse åskådas; ty icke blott fullväxte män och qvinnor, utan Den i Juli f. m. 57 äfven barn äro vid dessa och fabriksarbeten i allmänhetanvända, och hela familjer njuta ofta vid dessa och de flesta af våra med omsorg bedrifna fabriker deras utkomst, för hvilken eljest fattigvården och correctcs-husen behöfde anlitas.
Det är då egentligen blott de mindre och fattige Hemmansägarne, som kunna önska, att sådana inrättningar måtte blifva vidtagne, men de hafva minsta utväg att göra insättningar. Således tror jag, att Ridderskapet och Adeln borde i denna punkt antaga det project, som Herr Noréus uti sin reservation framställt, att, då 60,000 tunnor af Magazinslnrättningens behållningar, som naturligtvis småningom böra omsättas till frösäd, lemnäs till Kongl. Majus disposition, att, efter Länens folkmängd, på lämpligaste sätt för, delas, så böra de tjena till grundläggande af DistrictMagaziner eller ock pä annat sått användas, som får ändamålet kan finnas tjenligt. O rn Ridderskapet och Adeln stadnar i detta beslut, så kan i Jemtland, der vid Östersund ett Magazin finnes af 5ooo tunnor, detta blifva för orten användbart, hvilket åter blifver omöjligt, om det fördelas i mindre associationer. Härup - 292 Ven a4 Orinder /. m'. på anhåller jag således om Herr Grefven» ocK iLandtMarskalkens proposition. Herr Tham, TV olli'aili'. Med Grefve von Platen instämmer jag fullkomligen deruti, att Staten ej bör blanda sig i privates handel. Jag tror ock, att det blifver omöjligt för Staten med. de penningetillgångar, Sverige äger, att bestämma sädens pris. Detta kan endast ske genom alla möjliga friheter i den inländska handeln, och derigenom, att exporten upphjelpes. Hvad den nu förevarande 3:dje punkten beträffar, sa an»er jag, att praescriptionstiden är för korrt, och instämmer med dem, som yrkat, att den måtte förlänga*. Grefve von Schwerin har rigtigt uppfattat de hinder, som vid verkställigheten lunna uppstå. Skulle tiden inskränkas till ett år, och säden derefter ovilkorligen försäljas, så skulle denna anstalt, långt ifrån att gagna, blott göra den skada, att genom ett gifvet försäljande spannmålsprisen åter nedsattes, och de provinser, ifrån hvilka nödhjelpen undanrycktes, ledo skada.
Och Presten skall taga af blodet med sitt finger, och stryka på hornen af bränneoffrets altare, och gjuta allt blodet på bottnen af altaret. Men allt dess feta skall man aftaga, såsom han aftager det feta af tackoffrets fåre, och skall det uppbränna på altaret till ett Herrans offer. Och alltså skall Presten försona hans synd, den han gjort hafver, och honom varder det förlåtet. Om en själ syndar, så att hon hörer några bannor, och hon är dess vittne, eller det sett eller förfarit hafver, och icke hafver tillsagt, hon är brottslig till en missgerning. Eller om en själ kommer vid något orent, antingen ett as af ett orent djur, eller af boskap, eller af matkar, och visste det icke, hon är oren, och är brottslig. Eller om hon kommer vid ena orena mennisko, i hvad som helst orenhet der menniskan kan med oren varda, och visste det icke, och förnimmer det sedan, den är brottslig. Eller om en själ svär, så att henne går af munnen att göra illa eller väl, såsom ene mennisko väl händer att svärja, och visste det icke, och förnimmer det sedan, den varder brottslig på ett af detta. När nu händer, att hon brottslig är på ettdera, och bekänner att hon derpå syndat hafver; Så skall hon för detta hennes synds brott, som hon gjort hafver, bära fram Herranom af hjordenom ett får eller ena get, som foster haft hafver, till syndoffer; så skall Presten försona henne hennes synder. Förmår hon icke ett får, så bäre Herranom för sitt brott, som hon brutit hafver, två turturdufvor, eller två unga dufvor; ena till syndoffer, den andra till bränneoffer; Och bäre dem till Presten, han skall den första göra till syndoffer, och vrida halsen sönder af henne, och dock icke rifva hufvudet ifrå; Och stänka med syndoffrets blod på altarens vägg, och låta det blodet, som öfver är, utblöda på altarens botten; det är syndoffret.
Hufvudoch reserv-förråderna Fästnings-artilleriet Artilleri-regementena Fyrverkare-kåren Artilleriet i allmänhet Infanterioch Kavalleri-regementena samt beväringsmanskapet Gottlands försvarsverk Kruttillverkningen Mariebergs Artilleri-läroverk Karlshamns kastell Försträckning mot ersättning Hyresmedel Uppförande af ett kruthus m. m. vid Råbelöf Diverse utgifter 297,520: 51. 9,213: 51. 326: 92. 23,101: 22. 205,659: 44. 330,162: 16. Kontant behållning Summa 535,821: 60. b) Fortlfikatious-afdeluingeu. Debet. Balans från år 1860: Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, Arrende-, jordskyldsoch tomtöremedel Ersättningsmedel Skulder, antecknade inom linien, 3,144: 92. Kredit. Balans från år 1860: Utgifter: Fästningsbyggnader Gardes-regementenas kasernbyggnader Sappör-kompaniets och krigsbryggeförrådets byggnader Ingeniör-kåren Kommendantskaps-utgifter Försträckning mot ersättning Balans till år 1862: Summa 276,976: 51. i — 67 — c) lntendents-afdelningen. Debet. Balans från år 1860: Kontant behållning Förskotter, upptagna inom linien, 638,879: — Uppbörd: Kontant anslag, enligt Kongl. Maj:ts stat, 748,002: 14. Indelta Arméens utredning 153,439: 69. Värfvade Arméens beklädnad 54,712: 1. Balans till år 1862: Antioipation Skulder, antecknade inom linien, 6,465: 12. Summa Kredit. Balans från år 1860: Anticipation , Skulder, upptagna inom linien, 20,964: 61. Utgifter: Värfvade Arméens beklädnad 532,407: 95.
Hrr ledamöter äfvensom Ulskts majoritet, om icke det hela af deras arbete, innebure så många anledntr till anmärkmr, att den, som af dem vill göra slutsatser, måste komma till samma resultat, som om afhandlingen blifvit upprättad. Man anser sig derföre böra enkelt upptaga hvarje särskild fråga för sig, då Ståndet kommer i tillfälle bedömma hvad afseende komiterades, af Utsk. tillstyrkta, förslag förtjenar. Komiterade anse sig kunna ernå lillvägabringandet afen riktig jordebok eller liggare, genom jemförelse af den sista af 1825 med de 3:ne nästförutgående; det vill derutaf synas, som komiterade och jemväl Utsk. skulle föreställa sig att felaktigheten har i jordeboken egentligen uppkommit sedan år 1795. Men sådant är uti intet afseende förhållandet. Till oell med 1795 upprätta - Den 1 Augusti. 41 des i Sverige från en längre tid länsvis hvart 5:te år ny jordebok, och delta år upprättades den sista. Derefter afgafs årligen jodelioks-extrakter och ny jordebok upprättades sedan hvart 10:de år eller åren 1805, 15 och 25. Korn i terade hafva visserligen summariskt redogjort för anlednrn, hvarföre den jordeboks granskning upphörde, som var i kamm.coll. börjad och fortgick i afsigt alt fulländas innan upprättandet af nästa jordebok, men hvarifrån della verk frikallades genom nådigt bref d. 26 April 1834, enl. hvad komiterade riktigt uppgifvit.
Ståndet. ståndet. Ståndet. N:0 1 Riksdagsarkivet, angående lokal för — 4 1 76 — 9 Maj 11 Maj b. 9 Maj 9 Maj I anie dning af återremiss — 4 1 86 — a. a. 18 Maj a. a. 18 Maj a. a. 19 Maj a. a. 18 Maj Riksdagsbeslut — 10 1 Riksdagsbibliotheket, om anslag till och lokal för — 4 1 76 — 9 Maj 11 Maj b. 9 Maj 9 Maj I anledning af återremiss — 4 1 86 — a. a. 18 Maj a. a. 18 Maj a. a. 19 Maj a. a. 18 Maj Riksdagshandlingar, tryckta, angående arfvode för befattningen med deras mottagning, vårdande och utdelning 4 1 122 — b. 31 Maj b. 31 Maj g. 2 Juni b. 31 Maj Riksdagskostnader, angående deras bestridande af Riksgäldskontoret — 4 1 4 — b. 27 Nov. b. 25 Nov. g. 25 Nov. b. 27 Nov. 1 12 » om godtgörande af Landimarskalkens och Talmännens — 4 1 5 — b. 27 Nov. b. 25 Nov g. 25 Nov. b. 27 Nov. Riksdag s-Ordning, angående det hvilande förslaget till ny — 3 — 2 — b. 4-7 Dec. b. 8 Dec. b. 4 Dec. b. 4 Dec. Anmälan om Riks-Ståndens beslut derom — 3 — 4 — a. a,30 Dec. a. a. 22 Dec. 22 Dec. a.a. 22 Dec.
Ulf tillsammans med honom drog sig undan röken, frågade denne, om han, Bäck, kunde förlåta, att han icke i dag, oaktadt det var förfallodag, kunde betala den lilla skulden på 3,000 mark, som han lofvat reglera i dag. Herr Adolf tog det djupt, han hade så väl behöft penningarne, sade han, i morgon bittida hade han sjelf lofvat utbetala dem. Vore det icke en möjlighet? de voro kusiner och kunde tala alldeles öppet, vore det icke en möjlighet att han kunde få dem igen tills i morgon då ju militärernas löner kommo ut på qvartalsdagen. Löjtnanten skrattade, det som måste ske skall ske, lofvade han och tillade med sitt tillförlitliga handslag: I morgon afton kl. 6 skall du ha pengarne. Konversation och kortspel afbrötos. Supéen bars in af en gammal qvinna i svart och en ung i ljusblått med röda perlor kring halsen. Den sista var Guroffs amma, Nadja, kosackflickan från Drumsö. Hon gjorde en viss effekt med sitt rödbruna krusiga hår, sina fylliga former, sitt leende och nigande, sina små retande skratt och det egna sätt hon hade att svänga på höfterna. Det blef en »lifvad» supé. Vid desserten satt Nadja till bords. Man uppmuntrade hennes mognande instinkter och Adolfs neutralitet utskrattades som förklädd plebej-förnämhet. Hans »helighet» hånades, tills någon kom fram med att Nadja egentligen var en för detta inklination. Med älskvärdaste öppenhet förklarade hon sjelf, att hon var »en förskjuten»... Det blef ett fyrverkeri af sherrylustigheter, som ytterligare stegrades efter champagnen och vid likören antog större och större proportioner. Nadja proklamerade högt och bestämdt sitt beslut att gå in vid teatern, helst vid en ambulant teater, der alla slags talanger uppskattades, och detta beslut applåderades under jubel af de församlade. Man öfverenskom, att hon med ovedersäglig talang kunde föredraga »Helan går» och att hennes »Bellmanniader, torgballader och gatvisor» voro värdiga att höras af ett större och mera vidsträckt publikum.
Öfriga i del Nådiga förslaget gillia föreskrifter för sammanläggning af straff, då antingen någon pä en gång tilltalas för flera brott, eller flere utslag, hvarigenom någon blifvit ädömd straff, på en gång förekomma tiil verkställighet, äro dels satta i öfverensstämmelse med nyssberörda stadgande, dels ock hufvudsakligen öfverensstämmande med hvad redan gäller och de grundsatser, som uttalas uti den af sednasle Ständer beslutade och sedermera af Kongl. Majit gillade samt till efterrättelse utfar - Lag-Utskottets Bellin hände N:o 54. 7 dadé lag om stöld och rån, hvilken lag, deruti frihets straffet erhållit en utsträckt tillämpning, torde kunna betraktas såsom den egentliga öfvergången frän vårt äldre lill ett nyare system i brotlmåls-Iagstiflningen eller början af den reform, som liden härutinnan påkallar. Då man emellertid talar om alt någon på en gång varder anklagad för flera brottsliga handlingar, framkallas ovilkorligen den fråga: när böra särskilda handlingar betraktas såsom särskilda förbrytelser? Gällande lagstiftning angifver i detta hänseende icke någon allmän regel. 1 vissa fall finnas väl stadganden i denna del, såsom då någon begår stöld på olika ställen och tider; men saknaden af föreskrift i öfrigt har verkat lill osäkerhet i lagskipningen. 1 allmänhet har dock här, likasom i mänga andra fall, bristen i lagstiftningen fått ersättas af juris-prudensen; och hvad den antagit synes vara klart uttryckt i 1 § af det Nådiga förslaget. Uti vår brotlmåls-lagstiftning framstår otvetydigt den grundsats, alt den, som begår (lera brott, skall straffas för hvartdera; men hvarje brottslig handling innefattar dock icke ett brott för sig, eller kan såsom sådant inför lag anses. Fall kunna nemligen gifvas, då flera brottsliga handlingar, om än till tid och rum alskiljda, mäste betraktas såsom ett enda brott. Så inträffar, om de utgöra yttringar af samma brottsliga beslut och stå i ett omedelbart sammanhang lill hvarandra. Den falska myntaren begår visserligen en brottslig handling, hvarje gäng han slår ett falskt mynt, men hans brott eller falska myntningen inbegriper allt hvad han tillverkat.
Ehuru, i följd häraf, ofvannämnda byggnadsförslag måst förfalla, har likväl Kongl. Maj:t, som dessförinnan, med särskildt afseende å angelägenheten att skydda Kongl. Operahuset för eldfara, tillåtit att de å ifrågavarande tomt befintliga, förfallna träbyggnader, hvaruti theaterns effekter förvarades, finge nedrifvas och att, i deras ställe, en tillbyggnad af sten, inredd till magasin m. m. för theaterns behof, vid Operahusets östra långsida finge uppföras, icke kunnat lemna ur sigte, att merberörda tomts nuvarande, högst vanprydliga skick och utseende, som genom läget i hufvudstadens vackraste och mest besökta trakt måste ännu mera falla i ögonen, allteftersom stadens försköning i öfrigt fortgår, med hvarje år mera och mera påkallar ett byggnadsföretag, som är för den utmärkta belägenheten passande, och som troligen icke heller skulle hitintills uteblifvit, om platsen tillhört staden eller enskild man. Med uppmärksamhet på allt, som kan bidraga till hufvudstadens förskönande, och i afsigt att, så vidt ulan Statsverkets betungande ske kan, befordra sådane förbättringar, som lända staden till förmån och riket till heder, anser Kongl. Majit derföre bebyggandet af Kongl. Maj:ls Nåd. Proposition, M 13. ii förutnämnda plats fortfarande utgöra ett ämne för sin omtanka; och då för närvarande an* dra utvägar att vinna detta ändamål saknas, har Kongl. Majit varit betänkt att derför afstå sin öfver platsen egande dispositionsrätt och upplåta densamma åt enskild man, att af honom bebyggas.
Jag kan då icke instämma med dem, sorn yrkat afslag å betänk., emedan jag anser de grunder, Den 19 April f. m. 613 hvarpå detsamma är uppstäldt, vara riktiga. Bifalla det kan jag icke eller, emedan i detaljerna det finnes en mängd anmärkmr, som dels här blifvit gjorda och dels kunde göras af dem, som närmare begrunda saken. Den opinionsyttring jag föreslår, är derföre, att återremittera betänk., hvarigenom jag hoppas att åsigterna möjligen skulle kunna förenas. — Frih. Palmstjerna bar anmärkt, att 11 af BondeSl:s ledamöter hafva reserverat sig emot betänk., derföre att de ansett förslaget vara orättvist emot de mindre jordägarne. Men de hafva icke dervid erinrat sig, att hvad som i dag är ett stort hemman, kan om fem eller sex år härefter vara deladi i flera mindre stycken, eller tvertom. Så är åtminstone fallet i de trakter, der jag har min mesta egendom. Jag tiar sjelf köpt in mångfaldiga små hemmansdelar och af dem bildat större egendomar, men följden bar likväl deraf icke blifvit hvad man här velat förespegla, att den större egendomen blifvit skyldig att hägna mera, emedan hvar och en hemmansägare äger rättighet att få upptaga gärdesgårdar och rörlägga emellan sina olika hemmansnummer. Ehuru större jordägare än någon af mina grannar, har jag sålunda kommit i åtnjutande af den fördelen, att de mindre jordägarne omkring mig deltaga i hägnaden till omkring |, och delta i full öfverensstämmelse med nu gällande stängselförordning. Bevisar icke detta just motsatsen af hvad reservanterna af BondeSt. föreställt sig. Man har sagt, alt den 3 § i förslaget är nog invecklad. Den är likväl enklare och rättvisare än den nu gällande författningen, och alt få någon stängselförordning utan alla olägenheter är icke tänkbart. Vidare bar man påstått, att den jordägare, som vid ett skifte erhöll mindre god jord och i följd deraf större ägorymd, skulle komma att lida, derigenom att han i samma proportion finge mera gärdesgårdar alt slänga.
Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att vid läsningen af Protocollet för den 5 December 1810 hade det förefallit Herr Grefven besynnerligt, att Högloft StatsContoiret så sent fullgjort den Stats-Contoiret uppdragne tryckning af bihanget till Riks-Ståndens vid Urtima Riksdagen i Örebro 1810 hällne Protocoll m. fl. Handlingar, att Riksens Ständer ännu deraf äro i saknad, dock gjordes anmärkningen af Herr Grefven endast för att i Protocollet blifva intagen. Härvid upplyste Herr Lagman Sandberg, att enligt hvad i Borgare-Ståndets sista Plenum blifvit anmäldt, har Herr Stats-Commissarien Frödelius tillkännagifvit, att ifrågavarande tryckning nu vore så nära verkstäld, att berörde Handlingar oförtöfvadt komme Riksens Ständer tillhanda. Herr Öfver-Intendenten Edélcrants erinrade derjemte, att man icke bestämdt kunde tillägga Stats-Contoiret berörde dröjsmål, förrän man med visshet vore underrättad, huru snart Expeditionen af denna Kongl. Maj:ts Nådiga befallning kommit Stats-Contoiret tillhanda. Herr Kammarherren Silverstolpe förmente, att någon anmärkning ifrån Constitutions-Utskottet icke kunde äga rum, utan vore Stats-Utskottet det, som om detta mål kunde inhemta kunskap, alldenstund tryckningen vore genom Stats-Contoirets försorg verkstäld. Då Herr Grefven och Ordföranden frågade, om någon vidare anmärkning vore att till Protocollet anföra, svarades derpå Nej. Hvarefter Herr Grefven och Ordföranden yttrade, att under läsningen af de nu granskade Protocoll lärer det icke undfallit Utskottets Herrar Ledamöter, att flere Protocoll innehöllo meddelanden utöfver hvad Utskottet haft rätt att fordra, emedan en del af dessa Handlingar egentligen hörde till de Ministeriella ärender, som endast öfver allmänt kända händelser kunna särskildt begäras, men som just af detta skäl så mycket mera vittnade om ett hedrande förtroende å Ministerens sida. Vid närvarande
Vid nu skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets Utlåtande M 4, i anledning af åtskilliga föreslagna förändrade föreskrifter, i afseende på tryckningen af vissa delar utaf Bihanget till Riks-Ståndens protokoll Den 30 December. Frän Hoglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial M 6, med bestämmande till hvilket Utskott åtskilliga till Banko-Utskottet remitterade men derifrån återlemnade motioner böra förvisas. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial M 4, med anmälan om Riks-Ståndens beslut angående det hvilande förslaget till ny Riksdags-ordning, m. m. S. D. Vid föredragning af Lag-Utskottets Betänkande M 11, i anledning af väckt motion om arfsrätt för efterlefvande maka, blef detta Betänkande af Ridderskapet och Adeln afslaget. S. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkanden: M 13, i anledning af väckt motion om kronofogdetjensternas indragning; M 14, i anledning af väckt motion om rätt till ersättning för flyttning af hus, som stå på mindre än 100 alnars afstånd från jernväg; samt M 15, i anledning af väckt motion om förbättrad hägnad utmed Statens ernvägar. 108 Prot.-Utdrag den 30 December 1865. Från Hoga. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expedilions-Utskottets Utlåtande M 4, i anledning af åtskilliga föreslagna förändrade föreskrifter i afseende på tryckningen af vissa delar utaf Bihanget till Riks-Ståndens protokoll. S. D. Vid ånyo skedd föredragning biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets Betänkanden: