Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den ridderlige ynglingen tycktes i sina åsigter vilja hylla Ludvig XIV:s i Frankrike, han, som barhufvad under en regnskur höll hatten öfver sin dam. Emellertid var slädpartiet ordnadt och flög som ett luftfenomen öfver det glittrande Strömsvattnet, och stående på meden till den lilla kappsläden, var grefve Lewenhaupt i sin blixtrande uniform ett mål för allas blickar och ”andra solen” på den isklara fjärden – den första, som blänkte ned ifrån himlen, verkade ännu mer till hans fördel, fastän hon ändå icke värmde. Vid återkomsten till staden och sedan slädparaden gått från söder till norr, kände sig grefven visserligen genomfrusen. Men långt ifrån att begifva sig hem, dansade han sig varm, dansade ursinnigt i det angenäma medvetandet att vara damernas förtjusning och, såsom det hette, ”en annan Oxenstjerna”. Men hvad hände! Dagen derpå insjuknade han häftigt, sedan han ytterligare ökat förkylningen derigenom att han, brinnande het, sådan som han kom ur dansen, gått från nordsidan öfver bron den temligen långa vägen till södra sidan, der han bodde i min bror Jan Smiths hus. Min broder Wilhelm, som nu var kompanjon i Jans firma, stod i särdeles vänskapligt förhållande till den unge kornetten; och som de följts åt från balen, sökte han redan straxt på natten, då ett illamående tycktes vara i antågande, förekomma det genom att öfvertala honom till nödiga försigtighetsmått, ehuru förgäfves – hvarefter han vid grefve Lewenhaupts allvarsamma insjuknande med yttersta omsorg och i flera dygn vakade öfver den feberyrande. En afton, då han varit lugnare, gick min bror in på kontoret midtöfver förstugan, för att hvila ett par timmar, sedan han efter många förmaningar lemnat den sjuke i vakmadamens omvårdnad. Men, såsom många andra i hennes läge, somnade hon. Fram på natten vaknade min bror med en känsla af hemlig ångest, när han fick se grefve Lewenhaupt klädd i full parad stående framför sängen och höra honom med klar röst ”för herr kommendanten” afgifva rapport angående utförandet af en order, den han kanske för månader tillbaka erhållit och verkställt.
Ståndet skulle förklara sig icke haft tid att granska lagförslaget hvarken till dess hufvudgrunder eller dessas tillämpning, enär tillräcklig tid för hufvudgrundernas granskning under de flere månader, som förllutit från K. propos:s aflemnande, visserligen förefuunits; och aldra minst synes ett sådant förklarande kunna göras, sedan LagUtsk. framlagt ett betänk, öfver dessa hufvudgrunder och Sländerne endast hafva att deröfver yttra sig med ja eller nej. Beträffande 2:dra punkten, hvari omtalas, att någon erfarenhet ännu icke skulle vara vunnen om det nya straffsystemets lämplighet och användbarhet här i landet, och att allmänna tänkesättet derom hehöfde utbilda sig, sä innefattar detta väl en sats, som i och för sig sjelf, och i många läll, kan vara god och riklig. Men skola R. St. i ett ämne, hvarom den stora allmänheteu svårligen kommer att någonsin förskaffa sig någon fullständig och tillförlitlig kännedom, annorlunda än i sammanhang med den nya lagens tillämpning, vänta med sitt beslut om lagens antaglighet, till dess allmänna tänkesättet i landet hunnit utbildas till någon större och alimänligare enhet; så få vi i sanning vänta i många åratal ännu, och dertill hafva vi, som sagdt är, i anseende till våra nuvarande brottmålslagars bristfällighet, icke tid. För närvarande är dessutom, såsom jag redan haft äran anföra, endast fråga om att yttra sig öfver grundsatserna för den föreslagna nya lagen; och i afseende på dessa svnes hvarje ledamot af RiksShn, som velat taga kännedom deraf, redan hafva ägt ett så tillräckligt tillfälle att stadga sitt omdöme, alt nuvarande Ständer icke skäligen böra kunna undskylla sig med någon föreburen obekantskap och derifrån hemta anledning att skjuta hela saken ifrån sig.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets Memorialer: N:o 7, angående i Banken qvarstående äldre deposita; och N:o 8, angående afskrifning af Bankens fordringar hos Riksgälds-kontoret för lemnade förskott till utredningen af Götha Kanal-bolagsoch Malmö f. d. Diskontverk. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets sedan den 21 innevarande månad på bordet hvilande Utlåtande, N:o 20 i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Proposition i fråga om förmedling för lägenheter å förra kronoparken Strandskogen på Öland, blef samma Utlåtande med dervid gjorda anmärkningar till Stats-Utskottet återremitteradt. Den 1 Februari. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid förnyad föredragning af Konstitutions-Utskottets den 25 och 28 sisth Januari på bordet lagda Memorial, N:o 3, angående Kongl Maj:ts Nådiga Proposition om tillägg till 61 § Regerings-formen, blef berörda Kongl. Proposition af Ridderskapet och Adeln afslagen. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 25 och 28 sisth Januari på bordet lagda 110 Prot.-Utdrag den 1 Februari 1854,.
Vid öfvervägande häraf har Utskottet, hvad först beträffar KammarRätts-Rådet Lindberg, väl funnit bans förseelse att icke iakttaga nödig uppmärksamdet och gällande föreskrifter i afseende på controlen af förre Kronofogden Hoflings uppbörd och redovisning vara af svårare beskaffenhet än Häradsskrifvare!! Halldins försummelse; men Utskottet har ock trott sig böra taga i betraktande Lindbergs ringa tillgångar tilt denna skulds liqviderande, jemte öfriga för honom förekommande ömande omständigheter. Och Utskottet har derföre ansett sig böra till Rikets Ständer hemställa: att Kammar-Rätts-Rådet Lindberg, emot det att han inom fyra år, räknadt från och med innevarande år, erlägger hälften af den honom ådömde summan, med en fjerdedel af beloppet hvartdera året, må från vidare kraf eller ersättnings-anspråk härutinnan befrias. Vidkommande Häradsskrifvaren Halldin, så och då upplyst blifvit, att lian endast genom underlåtenhet att, i föreskrifven tid, afgifva rapport öfver de medel, som influtit vid den uppbördsstämma, som hållits näst före den tid stölden från Hofling skall föröfvats, blifvit ålagd ersättningsansvar, har Utskottet, äfven med afseende på hans obemedlade tillstånd med en talrik lamille, ansett skäl förekomma för beviljandet af slörre lindring för honom, än Utskottet här ofvan för Kammar-Rätts-Rådet Lindberg tillstyrkt. Af sådan anledning får Utskottet, med hänseende tillika å de för Halldin förevarande här ofvan omförmälda serskilda förhållanden och talande omständigheter, tillstyrka Rikets Ständer: att tillåta Häradsskrifvaren Halldin, att med en fjerdedel, deraf minst hälften bör erläggas inom slutet af detta år och återstoden inom nästa års utgång, godtgöra det honom ådömda ersättningsbelopp. I händelse Rikets Ständer bifalla desse af Utskottet gjorde hemställanden, .torde underdånig skrifvelse, i öfverensstämmelse härmed, till Kongl. Maj:t afgifvas.
Det är nemligen, i anseende till frågan om Epoken for Lånets upptagande samt om den till Två Procent utförde årliga CapitalAfbetalningen , som detta Förslag , i det skick Betänkandet innehåller, blifvit tvetydigt. Till närmare förklaring om rätta forhållandet, intages derföre här ordagrant hvad som först i Utskotten anfördes till grund för detta Förslag, så lydande: ”1 anledning af Kongl. Mahts Nådiga framställning om upptagande af ett Lån till Sett ”Millioner i Sedlar på utsatte vilkor och mot 3 ”Procents Ränta i Silfver, får Beredningen yt’’tra den tanka , att, om detta Lån förvandlades ”till ett Lån i Silfver af Tre Millioner , det i ”sinom tid skulle blifva afgörande för mynt”väsendets fullkomliga reglering. Beredningen ”medgifver, att det nu förekommer paradoxt, att ”tala om ett Lån af Tre Millioner i Silfver, ”upptaget inom Riket; och Beredningen ärkän”ner, att behandlingen af Silfver-Sedlarne samt ”flere andra åtgärder nu motsäga all anledning ”lill framgång af ett sådant Förslag och, måhän”da, skall det hänföras till dessa fromma önsk”ningar, sorn endast genom uppsåtet fredas från ”förlöjligande; roen Beredningen saknar ändock ”icke grund för sin öfvertygelse, att i en lyck - Statsoch Banko-Utskottens Betänkanden. 509 ”ligare framlid, då redbarhet i åtgärder hunnit ”grundlägga och stadga förtroendet , en verkstäl”lighet deråt må kunna beredas. Det gifves dessutom en möjlighet, att så försäkra hvarje Lnn”gifvares rätt, att den icke, utan genom Sam”hällets upplösning, kan rubbas. Mången tvif”lar, att inom Riket finnes Guld och Silfver att ”äflärnna till ett sådant värde. Beredningen de”lar emedlertid icke detta tvifvelsmål. Bered”ningen åberopar häremot erfarenhetens vittnes”börd, huru hastigt subscription verkställdes till ”deltagande i Diskonterng , mot Deposition af ”Silfver, uti en tid då myntväsendet var i en ”lika stor, om ej större oreda, än nu.
Wid handläggning af detta ärende, hafva Underdåniga Skrifvelserl 173 Riksens Ständer inhemta!, att, ej allenast Riksens Ständers Lag-Utskott, uti dess vid sistförflutna Riksdag afgifna Betänkande, rörande förslag till ny Intecknings-Lag, uttryckligen förklarat, att af innehållet i den föreslagne i2§.,den tankan icke borde kunna föranledas, att hus å ofria tomter i Städerne ej borde såsom fast gods anses, då skyldigheten, att erlägga en årlig Tomtöre-afgift, för egarne medför en så ständig rätt till grunden, att de ej annorledes kunna ifrån den skiljas, än att lösen för husen till dem betalas, utan att jemväl Riksens Ständer, uti deras, rörande detta ämne, aflåtne underd. skrifvelse, framställt enahanda mening} men enär ett sådant förklarande icke kommit att inflyta uti den af Riksens Ständer föreslagne och af E. K. M., i ofvanberörde Nådiga förordning, bibehållne redaction af 12 §. samt erfarenheten visat, att Författningens otydlighet föranledt en emot verkeliga meningen stridande tillämpning, få Riksens Ständer i underd. föreslå en sådan förklaring af 1 Morn. i iä §. af samma förordning, att det uti nyssnämnde Mom. meddelade förbud emot inteckning i hus, annan byggnad eller vattenverk, hvarmed ständig rätt till grunden ej är förenad, icke må lämpas på sådane, å ofri grund, i Städerne belägne hus och byggnader, hvars innehafvare för besittningen af tomten erlägga en viss årlig Tomtöre-afgift, och, på grund deraf, icke kunna derifrån skiljas, med mindre, att lösen för husen till dem betalas; hvarjemte Riksens Ständer hos E. K. M. i underd. anhålla, att E. K. M. täcktes den sålunda föreslagne för - 1^4 Underdåniga Skrif reiser". klaringen af ifrågavarande lagrum i Nåder utfärda. Riksens Ständer framhärda etc. : N:o 336. Uppl. o. godk. hos Ridd. o. Ad. d. 17 Nov. 1823.
Det har nemligen icke sällan händt, att kunskapsbetygen blifvit utgifne af personer, hvilkas vitsord Kongl. Maj:ts Befallningshafvande icke kunnat godkänna, att socknenämnden, enligt hvad som sedan visat sig, i strid med socknemännens allmänna önskan, tillstyrkt handelsrätt, till och med för omyndiga personer, och att handelsrätten blifvit missbrukad, synnerligen i afseende på spritdryckers utborgande, hvilket de flera deremot anställda åtalen vitsorda. De många ifrån landthandlande inkomna lagsökningar visa ock, att personer af den tjenande klassen af lättheten att få handla på kredit låtit locka sig till skuldsättning för lyxartiklar, och att i de orter, der landthandeln mest florerar, lyxen är stigen till en höjd, Tali. i. i it. Ä. De handlandes Massfördelning. Grosshandlare. Minuthandlare. Grossoell minuthandlare. Enligt 3 g inom. 1 H. O. Enligt 4 8 H. O. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Husbönder. Betjening. Handlande. Betjening. Sjöskador. Sjöassuransförening. Marknader. Torgdagar. som medfört de skadligaste verkningar, deribland försvårandet för landtmannen att få dugliga tjenare, osedlighet, m. m. Ett korrektiv emot den tilltagande handelslusten skulle, på sätt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i dess förra underdåniga femårsberättelse uppgifvit, vara, om den sökande vore ålagd att egenhändigt hafva skrifvit sin ansökan, och att de kunskapsbetyg, som företes, borde vara utfärdade af Pastor, Kronofogde, Häradsskrifvare eller Länsman, äfvensom att församlingen fick höras innan någon handelsrätt meddelades.
Odisponeradt af Jern-Contoirets kreditiv - — Commerce-Collegii d:o — Stockholms Stads Brandförsäkrings-Contoir uti denna beräknade Summa ingår likväl Banco-Discontens Oreditiv endast sådant det var begagnadt ultimo December i8?-j elier med Och den för år 1823 beräknade förökningen Summa Skillnaden emot det för framtiden medgifna beloppet 8,500,000 B:dr blir då Hvilken sistnämnde Summa, då deri nästa år skall tillhandahållas Disconten, ökar Sedelstocken och således utföres R:d. sk. r:st, *8,Q23,568- 46. Tt:d. sk. r:st, 29,292,873 838,357 2 8,459,5 16 4 54,0 5 3 28,9i3,569 3,274,218 Häraf kan likväl beräknas af anslaget till Odlings-Lån för 1823, sådant det på ofvanberörde Sedelförökning inflyter, såsom icke utgångne Vidare afdrages: Magazins-Directionens Uttag vid 1822 års slut på dess Creditiv, om hvars fortfarande ännu ej blifvit beslutadt Hvarigenom Sedelstocken blifver allenast a . R:d. sk. r:st Sedelstocken upptages enligt andra sidan * * Och derifrån afdrages Det som var vid slutet af år 1822 begagnadt å Creditiver och Låne-anslager, samt uti årets Sedelstock ingår med . Jemte de från Filial
Brukspatronen var då en rikmentskonsert äger rum i Musikaliska akademien onstig hedersgubbe, frun ett fint och älskvärdt frundagen den 20 april. Programmet upptager A. F.Lindtimmer och döttrarna. ja, om de ej rent ut sade, blads körcykel » Drömmarne », Rheinbergers köratt de funnit sina idealer, så var det ej utan, att de tänkte något sådant. verk » Clärchen auf Eberstein », smärre körer a Naturligt var, att det så angenämt började umgäncapella af Schumann och Saint Saens samt kvintett för stråkinstrument och piano af Raff. Och get på det lifligaste fortsattes. Axel kunde ej vara utan sina vänner, utan gick eller åkte litet emelslutligen uppföres lördagen den 23 » £7i ' «s », Mendelslan in för att hämta hem den eller dem, som voro sohns oratorium, i Musikaliska akademiens stora sal. Titelpartiet utföres af hr Salomon Smith. Härlediga. Och då dessa funno, att de ej behöfde krusa, utan alltid voro välkomna, begagnade de vid biträdes Musikföreningen af fruarna Dina Edling och Davida Afzelius samt hr Lemon och k. hof' sig också med förtjusning af tillfället. Det var så friskt och skönt därute i denna härliga natur, kapellet. Konserten dirigeras af hr Franz Neruda, hvilken anländt till hufvudstaden för att öfvertaga tyckte jägmästaren, och så åt man så förträffligt där, menade doktorn. Notarien sade som vanligt ledningen af öfningarna, hvilka tills nu pågått ingenting, men han medförde alltid böcker eller under hr Erik Åkerberg. tidskrifter, som sändes honom i mängd från Stockholm, och så gåfvo dessa anledning till långa och lärda samtal mellan honom och Anna. Vasateatern Säl skapet P. B:s matiné o Ett Jenny Linds-minne. I början på 1840- talet uppfördes i Newyork det på sin tid storartade » Stevens House », det första hotell som i Newyork sköttes enligt europeiskt mönster d. v. s. att gästerna betala särskildt för rum och särskildt, för mat.
Och hafva Revisorerne, som sålunda endast velat antyda det sätt, hvarigenom de öfverklagade olägenheterna skulle kunna afbjelpas, slutligen hemställt, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit täcktes vidtaga sådana åtgärder, som kunde leda till del af Revisorerne antydda ändamålets vinnande. Uti det af Stats-kontoret häröfver den 10 Januari 1861 afgifna underdåniga utlåtande har detta embetsverk, efter upplysning, att, i afbetalning å Statsverkets skuld till Riksgäids-konloret, Statskontoret under loppet af de sisla månaderna utaf år 1860 till Riksgälds-kontoret successive levererat ett sammanlagdt belopp af 2,866,200 R:dr, så alt för det dåvarande såsom oguldne återstode 1,932,400 R:dr, utgörande de, enligt Rikets Ständers vid 1836 —1858 års riksdag fastställda Riks-stat, för åren 1859 och 1860 belöpande bidrag till Riksgälds-kontoret af 966,200 R:dr hvartdera året, först, i afseende å den väckta frågan om rättighet för de förvaltande verken att Slals-Utskollels Ullålande JVs 21.
Ledamöter dertill väljas på allmän rådstuga, så väl af borgerskapet, som öfrige inom staden skattskrifne innevånare af de stånd och klasser, som, enligt hvad förut stadgadt är, ega i taxeringen deltaga och hvilka, der så tillgång är, böra i staden ega hus och tomt. § 99 Detta val förrättas antingen på det sätt, att de väljande, genom allmän omröstning, utse samtlige taxeringsmännen, eller att de valberättigade inom hvarje klass utse det antal af ledamöter, som af densamma bör utgöras; kunnande äfven denna rättighet uppdragas åt elektorer, som antingen af de väljande gemensamt eller af hvarje klass serskildt utses; dock skall, i detta sistnämnda fall, elektorernes antal inom hvarje klass utgöras i förhållande til! antalet af dess taxeringsman. § 100. Kunna ej de väljande sig örn valsättet förena, varde denna fråga genom allmän omröstning afgjord, hvarvid, likasom vid val af elektorer, röslerne efter antalet al de närvarande beräknas; hvilket röstningssätt äfven vid alla tillfällen inom taxeringskommittéen skall ega rum. Då personer skola utnämnas, varde, då rösterna för flere lika utfalla, en utlottad; och böra dessa omröstningar alltid verkställas med slutna sedlar. § 101. I Stockholm väljer borgerskapet taxeringsman efter vanligheten, öfverståthållaren anmodar Riddarhus-direktionen och Stockholms stads-konsistorium att, hvar på sitt ställe, kalla de inom staden boende ledamöter af ridders/capet och adeln samt presteståndet, att å viss dag sammanträda och taxeringsmannaval förrätta; skolande af dessa valförrättningar tidig del lemnäs Öfverståthållaren, för att vid taxerings - Bevillnings-Ulikoltels Betänkande, M 4. 53 kommittéens första sammanträde, då de utsedde ledarnöterne böra ovilkorligen tillstädeskomma, kunna kommittéen meddelas. § 102. Den, som blifvit lill ledamot i taxeringskommitté vald, må icke, utan laga förfall, som af den väljande auktoriteten pröfvas, detta uppdrag sig afsäga.
Då Högloflige Statsutskottet uti dess Betänkande, angående Recognitions-skogarne, ej lemnat något yttrande öfver de väckte motionerne, hvarigenom desse skogars försäljning till skatte skulle kunna verkställas på ett för Staten nyttigare sätt, än det, hvartill Författningarne gifva anledning, nödgas jag emot nämnde Betänkande göra anmärkningar. Utskottet synes uti dess Förslag tillerkänna de Bruksägare, som nu begagna Recognitions - Den 29 Maji. 653 skogsrne, en ostridig ägande rätt till dem, och Staten böra åtnöjas med den lilla sportel den får, för att afsäga sig sin verkliga. Jag finner ganska väl, det Utskottets förslag ej för Bruksägarne kunnat vara fördelaktigare, om de än sjelfve författat det; men tillika att Staten, om nämnde förslag af Rikets Högloflige Ständer gillas, derigenom skulle göras stora förluster och uppoffringar, hvilka ej äro billiga, då de ske på hela Nations bekostnad, till fördel för några Bruk, hvars ägare redan, genom öfver hundraårigt nyttjande af Skogarne emot •å godt som ingen afgift, i långliga tider njutit fördelar, hvilka ej, genom motsvarande bR drag till Staten, gifvit det Allmänna någon ersättning för hvad de af dess tillhörigheter begagnat. Om, för 1 50 till 100 år sedan, skogarne inom Fäderneslandet ansågos af ett så litet värde, att dess Regenter då emot en ringa ränta öfverlät dem med nyttjande rätt till enskilte, och om Statens behof sedan ej kräfde begagnandet af de tillgångar, som den deruti ägde, så är förhållandet nu ganska olika; Staten är nu i saknad af tillgångar, en förökad Bevillning är öfver Nationens förmåga, och likväl förutser jag, att i en framtid den måste förhöjas, för det helas bestånd; så framt man fortfar, att för enskilte personers fördelar uppoffra Statens.
N:o 44 tillstyrkta 59 §, voterar j»; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, kommer, i st. f. berörde §, att antagas följande stadgande: ”Rancofullra. skola genom inköp af silfver från främmande länder förstärka Bankens metalliska cassa, hvarvid, utöfver utvexlingspriset, ej får betalas mer, än hvad som erfordras för transporten af silfret från uppköpsorten till Banken. Bancofullm. berättigas, dock endast under tiden från den 15 November lill slutet af April, att, vid inköp af silfver till leverering inom den 1 nästpåföljande Augusti, lemna förskott titl högst $ af silfrets värde åt inländske män, hvilka ställa fullgod säkerhet för de med dem afslutade contracters fullgörande”. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer: Ja — 18. Nej — 33. Ex. Ilr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, att plenum komme att fortsättas kl. 6 e. m. §§ CO och 61. Biföllos. § 02- Hr von Hartmansdorff: Jag har icke något att erinra i sak, men här är ett uttryck begagnadt, som jag icke tror vara riktigt. Här står nemi.: ”det K. M., på Bancofullm:s und. anmälan i ämnet, i nåder täcktes låta bemedla det af Bancofullm. för Bankens säkerhet nödigt ansedda lån”. — Hvad vill det säga, att bemedla ett län? Det skall väl betyda, att bemedla underhandlingen om lånet? Således hemställer jag, att detta uttryck 516 Den 18 April f. m. matte förändras sålunda: ”det K. M. i nåder täcktes låta bemedla underhandlingar om det af Bancofullm,” etc. etc. Gr. Horn, Claes Fredr.: Det synes mig såsom BancoUlsk. i denna fråga icke velat rent uttala den mening, som måste ligga underförstådd, nemi. att Bancostyrelsen skulle behöfva K. M:s bemedling för alt iakttaga den form, som är erforderlig för att lyckas.
Det är den moraliska, pekuniära, sanitära och ur allmänt mensklig synpunkt behjertansvärda fördelen af eti lämplig »rendez vous plats» åt den i fråga vide folkrika ortens båtsmän, vid afskedet, kanske för en lång tid, från sin hembygd, för att, på hafvets osäkra böljor, tillbringa en oviss framtids dagar. Huru nyttigt, ändamålsenligt och förmånligt vore det icke att, innan de gåfve sig af till sjöss, de på utsatt »rendezvous-plats», väl vald naturligtvis, centralt belägen, i skölet af en leende natur, i himmelens åsyn och i synnerhet under sitt aktade befäls höga upsigt, kunde styrka sitt mod medelst aftaladt återseende af de vänner och vänninnor, hvaraf, såsom man påstår, båtsmän pläga ega ett stort antal; upgöra och utsluta diverse affärsförbindelser; klarera gamla skulder och utreda alla andra förhållanden af vigt för deras förflutna, närvide och framtida bana; taga Den 30 Mars. 49 ft ett ömt farväl af de på stranden qvarvarande och fatta helsosamma beslut, att genom ett manhaftigt och tappert anförande göra sig å fjerran stränder lika huldt omfattade af medmenniskors rättvisa bevågenhet o. s. v. Dä afskeds scenen sålunda sker på en gång och med en viss högtidlighet, intryckas dess hågkomster desto djupare i de afseglaudes inre, dämpar hemsjukans möjliga utbrott, och utbreda ett fysiskt och moraliskt välbefinnande hos de, från detta »rendez-vous» ut på sjön sig begifvande båtsmannens hela skara.