Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Genom sådant inbördes närmande skilja ock trofasta makar ifrån sig allt trumpet och tungt, allt som gifver dysterhet och åldring. Att i oändlighet bättre förstå hvarandras egenheter, med lika ömsesidighet i skoning som i förädling, under gemensamt stigande i grader på en lycksaliggörande vishets väg, är den äktenskapliga kärlekens oförgängliga sysselsättning. Det är den högsta sällheten för englar, som äro af samma slägt eller samfund, att meddela sig inbördes, att öfverföra på hvarandra sina fröjder, att ingjuta i hvarandras känslor sin värma och i hvarandras tankar sitt ljus. Men allt detta äger i sitt rikaste mått rum emellan makar. Derföre är äktenskapskärleken det närmaste och vidsträcktaste mottaget för den Gudomliga Kärlekens inflytelse, som har gjort dess sällheter otaliga, och danat den till ett stamhåll eller tillhåll för alla öfriga slag af sann kärlek och glädje. Deraf redan här i tiden dess oförvanskliga ungdom, som genomskiner äfven skrumpnande gestalter och förfallande anletsdrag; derifrån kommer, att i himmelen, der enhvar invärtes skönhet jemväl utvärtes är och förblifver det, hvarje äkta pars utseende är en evärdlig fägring af yngling och jungfru. Men man fattar begreppet af sådan kärlek endast så långt, som man sjelf lefver i det Godas och Sannas rymd. Förstår man detta begrepp, så inser man ock utan möda, att den höjd af äktenskaplig sällhet, på hvilken tvenne verkliga makar stå, är tillika deras höjd af godhet och vishet; eller att de äro sälla jemntupp i samma grad, som de genom ömsesidigt bistånd äro goda och visa. Så mycket, som de i denna kärlek äro trogna mot hvarandra, så mycket äro de trogna mot Herren sjelf; hvars brud de då, såsom en gemensam personlighet, äro. De i hans namn hopvigda två utgöra då nämligen hans församling i sammandrag. Någon påminner oss härvid, att det finnes mången, som ej lyckas att på jorden träffa en motsvarande maka eller make; och att således ett stort antal menniskor uteslutes från tillfället att erfara de välsignelserikaste af gudomliga inflytelser. Sådant är en Försynens skickelse, som måste med tålamod fördragas.
•— vid den i nästföregående § omförmälda fondreglering, 50,000: öfverfördes till det ordinarie förlaget, hade Kontoret alltså att åte. leverera 150,000: — hvilka blifvit, jemlikt af Fullmäktige meddelade föreskrifter, inbetalte med 100,000 R:dr under April och 50,000 R:dr under Maj månad detta år. Lånekontoret i Wisby hade, enligt förra årets revisions-berättelse, en förstärkning af R:dr 50,0011, som inbetaltes under Oktober och November månader. § 58. Pöfdetningen Fonden för utlåning med omsättningsrätt, 9,600,000 R:dr är mellan Diskontoch aj Allmänna Lanekontoren fördelad på sätt Banko-reglementets 55:te § bestämmer. Diskontfonden. — 51 § 59. Räntan vid diskontering och utlåning från Handelsoch Närings-diskontfonden har Räntan i bibehållits vid sex procent; och beräknas, vid diskontering af vexlar å kortare tiel än 30 —och dagar, ränta endast för den återstående tid, vexeln har att löpa. diskontfonden A kassa-kreditiv, beviljade enskilda personer till begagnande från och nied den 1 Januari 1864, är räntan höjd till sex procent. § 60. Den i 61 § af Reglementet Sparbankerna i riket inedgifna kreditiv-rätt har un • Kassa-hrcditm der nästlidet år begaguats af Sparbankerna i Stockholms stad, Stockholms län, Hud i ks-till Sparbanker. vall, Södertelje, Göteborg, Skara, Marstrand, Malmö, Christianstad, Ystad, Lunds stad, Cimbrishamn, Sparbanken för Lunds stad med kringliggande land, äfvensom Sparbankerna i Frosta, Ostra Göinge, Wemmenhögs, Oxie och Skytts härader. § 61. Angående uppoch afskrifningssamt deposit-rörelsen vid de särskilda DiskontUppoch elverken år 1863, få Revisorerne meddela följande sammandrag: skrifnings samt deposiU rörelsen A. Uppoch Af skr i f ning s-r åkning en.
A. 3, 62. LX. A. 3o. LXIII. E. 169. * om 1827 verkställd granskning af de under CommerceCollegium ställde Fonder och Medel. I. 53. R. 3q2. P.U. 464. XXXIV. B. 167. XXXVil. A. 227. XL. E. 131. Berättelse, Riksdags-, af Committerade till Grundlagarnes samt RiksdagsBeslutets felfria tryckning. I. 365. A. 459. — Riksdags-, BankoFullmägtiges, om dess aflemnande till Rikets Ständer. I. — Riksdags-, BankoFullmägtiges, om tryckning af. IV. B. 218. VIII. A. 68. — Riksdags-, Rikets Ständers JustitiasOmbudsmans. I. 54, 56. R. 223. P.U. 240. XVI. B. 286. XVII. LV. U. 90. LIX. E. 155. LXI. A. 72. —Riksdags-, RiddarhusDirectionens, om RiddarlmsÄrenderne, angående. Se RiddarhusDirectionen. —Riksdags-, RiddarhusDirectionens om Stifts - 88 Ärendei ne, angående. Se Riddarhus Directionen. Beskattning, angående all jords lika. Beskattningssystem. Se Statshushällningssystem. Beskow, Bernhard von, yttrande. VII. 296. Besvärsmål, om skyndsammare afgörande af. VI. 7. VIII. R. 493. LVU. LX. A. 247. Betjening, om ökad, för StatsUtskottet. I. B. 369. A. 668. II. P.U. 5. VI. B. i52. VIII.
In dieser Philosophie finden keine Abstractionen statt, als welche man vermöge jenes Wahns in sie hineinlegt” o. s. v. Likaledes är uppenbart, att skriften mot Fichte, i afseende på den abstracta Reflexionens philosophi, på Naturen, på det Onda, och så vidare, innehåller förklaringar, med hvilka Thorild borde funnit sig alldeles öfverensstämma. Å sin sida skulle visserligen Schelling, som ej synes haft tillfälle att om Thorild taga ringaste kännedom, kunnat hos denne finna åsigter och utlåtelser, dem han knappt sjelf torde annorlunda yttrat. Så t. ex. säges i ett af Thorilds bref till Reinhold: ”Wer hat erwiesen, dass Sinn und Gefühl wesentlich Materie sey? oder dass die Form, phänomenisch, keine Materie sey? Ist nicht Materie offenbar ein Phänomenon, welches in lauter Eigenschaft, Kraft, Leben, göttliches Etwas ins Unendliche, sich verliert? Die Materie ist lebendiges Wesen, wahres Seyn; die Abstraction der Form von der Materie, ein Hauptzug ungeheurer Roheit, giebt nur den Schein eines Scheines. Was aber nun Materie heisst, ist nur das dunkelste Chaos des Schultraums”. Hvem måste ej vid läsningen af ett sådant ställe erkänna, att det skulle kunna, rentaf oförändradt, förekomma i hvilken som helst af Schellings naturphilosophiska skrifter?244 – Med få ord: bredvid Schellings system, som sjelft i sitt hela är ett sublimt fragment, är Thorilds ett ojemnförligen mera bristfälligt, outfördt, till både väsendet och formen ofulländadt; men der röjes ändock en aningsrik (och icke obetydlig) grad af gemensamhet i sträfvan.
För Trycksväs-ta, hvaraf tillverkning inom landet är ingen eller ringa, men här har sig åsatt en tull af 10 öre, under det att den uti tariffen till konventionen med Tyskland är uppförd till endast något öfver 1 öres 63 tull pr skålpund, hafva komiterade, vid dessa förhållanden och med afseende likaledes å denna varas stora användning, ansett afgiften böra betydligt nedsättas, nemligen till 3 öre skålpundet. Uti det för Soja och Såser stadgade förtullningssätt pr kanna tillstyrka komiterade den ändring, att tullen här likasom enligt Tullföreningstraktaten må beräknas efter vigt. Den nuvarande afgiften, 1 R:dr 50 öre kannan, svarar mot 20 ä 25 öre skålpundet, men har ansetts kunna till samma belopp nedsättas, som sistnämnde traktat utvisar, eller 16 öre pr skålpund. Artikeln Ljus är för närvarande indelad i »Vaxoch Spermacetimed 15, — i Talgoch Palmitinmed 3, samt i »andra slag» ljus med 6 öres tull pr skålpund. Tariffen till Tullföreningstraktaten upptager deremot blott två rubriker, nemligen Talgoch Stearinmed öfvergångsafgifter frå 4\ till 3$, samt andra slag med 4£ öres tull skålpundet. Då vaxoch spermacetiljus icke äro föremål hvarken för någon egentlig inhemsk tillverkning eller för någon särdeles införsel, har betänklighet icke synts böra möta mot deras hänförande äfven härstädes till rubriken »andra slag», hvarå tullsatsen, med afseende derå, att en del råämnen, såsom talg, vax, hvalraf, bomull äro tullfria, och nedsättning blifvit föreslagen i tullen för andra, exempelvis för svafvelsyra, ansetts kunna nedjemkas till 5 öre, hvaremoi afgiftsbeloppet å Talgoch Palmitinljus funnits vid förenämnda 3 öre pr skålpund böra bibehållas.
Och i det andra, pluraliteten inom R. o. Ad. som genom votering befriade Utsk. att inom viss bestämd tid afgifva Betänk.; Också nödgades jag att mot ett sådant beslut anföra min Reservation. Man har i ett föregående plenum anfördt, att H. M. Konon - Den 5 Mars f. m. 4M gen, för ökadt anslag för H. K. II. Kronprinsen såsom Regent, icke bör komma i fråga, emedan H. M. beslutit, att ur sin egen kassa bestrida utgiften; samt att H. K. II. Kronprinsen, genom Chefen för FinänsDepartttets skrifvelse till Ordf:den uti StatsUtsk., förklarat H. K. H:s åsigter uti ifrågav:de ärende. Men detta H. M. Konungens och H. K. H. Kronprinsens tillkännagifvande, hade bordt i vanlig ordning komma R. St:r till handa, tor att deröfver slutligen besluta, och ej, som nu varit händelsen, ensamt meddelas R. o. Ad. genom ett muntligt anförande, samt derefter genom den Nåd. skrifvelsens upläsande. För öfrigt är H. M. Konungens och H. K. H. Kronprinsens tillgörande i denna frågan, såsom på enskild väg kommen StatsUtsk. tillhanda. Också en enskild handling, emellan Konungen och Kronprinsen, emellan Far och Son, samt får ej förblandas med hvad Rikets värdighet fordrar och Svenska folket är skyldig H. K. H. Kronprinsen i egenskap af Regent. Också handlade våra bröder Norrmännen, oberoende af alla anmälanden och förklaringar för Stortinget, sjelfständigt; Och jag kan ej tänka mig möjligheten att Svenska Ständerne skulle velat eftergifva Norrmännen i pligt och rättskänsla, om motionen, som sig bordt kommit i laglig väg R. St:r till handa. Jag anhåller vördsamt, att detta mitt anförande måtte blifva infördt i dagens protokoll. Gr. Löwenhjelm, Axel Gustaf:
På detta sätt skulle jag tro, att Ridderskapet och Adeln banade sig vägen till godtgörande utaf ett af 1823 års Ständer begånget misstag, och Vågar på denna grund, samt då delta Stånd aldrig fattat något beslut emot ifrågavarande handelsfrihet, anhålla om proposition till bifall å Utlåtandet endast med den förändring att i stället för orden.’ ”med erkän-* ”nande af Westgöthens, liksom hvarje annan - Den ig Augusti. 8i "nan medborgares rätt, att etc.” helt enkelt sättes: med erkännande af hvarje Medborgares rätt att, etc. Friherre Anckarswärd: Jag erkänner mig vara vederlagd af Friherre Cederström, och att jag misstagit mig; hvadan jag yrkar bifall å ifrågavarande Utlåtande under iakttagande af den utaf Herr Hjerta föreslagne ändring. Herr Cederschjöld, Pehr Gustaf: Förekommen af Friherre Cederström Finnér jag mig icke behöfva vidare ingå i bevisning för den foreslagne skrifyelsens nödvändighet; men, i afseende på den af Herr Hjerta åsyftade förändring, tror jag att med antagande deraf skrifvelsen icke skulle komma alt nog klart uttrycka ändamålet för densamma, örn man ej vill nyttja ordet TPestgöthar i premissen till den underdåniga skrifvelsen, så bör man dock i conclusionen bestämdt yttra, att det är TVestgöthar nes Gårdfarihandel, hvarom den underdåniga framställningen handlar. Herr von Qvanten, Carl‘ Utskotten hafva i deras Utlåtande utvecklat mycken liberalitet, ty de hafva nu icke allenast tillstyrkt, att Westgöthnrne skola få drifva Gårdfarihandel, utan att hvem som vill får idka den, det vill säga blifva Westgöthe, och som sudan vandra omkring gård 39 H. 6 82 Den 19 Augusti. ifrån gård.
Ständer antagne Betänkande, deraf Heric jgriheiisn dragit t|S&. slutföljd , att grunden så val - Den 20 Juft. 18ij val för Beväring som för extra Rotering vore det directa försvar, sorn endast åstadkom mes genom stridbara personer, men alldeles icke defc indirecta sora kunde vinnas genom Hästar eller Spannemål , och att a fslg ten med extra Roteringen vore, att med dess personal mindska behofvet af Beväringen, sökt visa, att Herr Öfverste jLieutenantens framställning vore åtri dan» de emot cle för det utomordentliga försvaret lagda grunder; 3:0 af Hr Capiiainen Fiiherre Hensling Wrangel, att lian funné Hr Öfverste-J.ieutenanten v. Heynes förslag om en allmän jemkning i grunderna för ex*ra Boteringen och om en ny taxering af-ali före 180g oroterad jord icke sakna billighet*; men Kerr Friherren kunde icke instämma i Herr Öfverste-Ideuttnantens förslag, att hvarje extra Bote under Krig, från det årets början då Kriget vore förklara/it, borde erlägga tre Tunnor Spannemål årligen, så länge Kriget fortfore, emot befrielse från vidare Boterings skyldighet, såsom skäl hvaremot Herr Friherren anfört, dels att de fleste, åtmindstone ganska mångå Rotehållare legt sina Soldater icke blott för det första infallande Krig, »tan för lifstiden , och dels att extra Rotehållare tämmeligen allmänt förklarat sig icke kunna antaga det Nådiga förslag, som år 1813 gjordes, att gifva Säd emot befrielse från skyldigheken, att hålla Soldat; hvarjemte Herr Fri herren sluteligen hemställt, om icke hds Kongl.
Nattvardens begående m. m.; samt N:o 175, om stiftande af en lag, ang:de entledigande af sådane tili statskyrkan hörande embetsoch tjenstemän, som i Den 29 November e. m. 239 tal eller skrift visat sig hafva afvikit från den rena Evangeliska läran. Dessa motioner bordlädes. Hr von Hofsten, Sten Erland, afgaf en motion, N:o 176, om låneunderstöd till sänkning af Skarbysjön och Wiaån i Orebro län. Hemitterades till Stats-Utslct. Hr Edelsvärd, Adolf Wilhelm, väckte en motion, N:o 177, ang:de åtgärders vidtagande till förminskande af utvandringar till Amerika. Begärdes på bordet. Gr. Sparre, Erik, afgaf två motioner, nemi.: N:o 178, ang:de låneunderstöd för anläggning af en jernbana från Herrljunga öfver Wenersborg till Uddevalla; och i N:o 179, ang:de anslag till en Antiqvitets-lntendent för Westergötland och Dalsland. Båda motion erne remitterades till Stats-Utsk:t. Frih. Cederström, Rudolf, uppläste en motion, N:o 180, ang:de införande i Bevil!n.-Förord:n af ett stadgande om granskning och fastställande inom pröfningskomitéerna af alla fastighetsvärden. Remitterades till Bevilin.-Utsk:t. Frih. Cederström afgaf jemväl en motion, N:o 181, ang. pension åt Häradshöfdingen Knut Wilhelm Sandels enka, Carolina Sandels, född Liebholtz. Remitterades till Stats-Utsk:t. Hr Råfelt, Anton, uppläste en motion, N:o 182, ang:de pension åt frami. Löjtnanten Otto Johan Henrik Ramsays enka, Charlotta Ramsay, född Westfelt, och dotter Hilda Amalia Ramsay. Remitterades till Stats-Utsk:t.
Allra högst uppe var skandinavernas sal, och ord af väckande sanning fingo vi där höra af den, som en gång själf såsom sjöman lidit mer än de fleste och därför också desto djupare kunde känna för och sympatisera med sjömännen. Han ansåg dock, att de alldeles skämdes bort här i London under julen. De kunde då gå från fest till fest, tillställda så af kyrkan som sjömanshemmen och enskilda, I andra engelska kuststäder däremot gjordes intet för våra sjömän. Det skulle därför nu blifva en uppgift för denne sjömanspräst att söka få intresset och julgåfvorna fördelade äfven bland vårt sjöfolk på andra orter i England. Kom så nyårsaftonen, då jag fått löfte följa med en här bosatt ung svenska till skandinaviska sjömännen å Greenwich Hospital. Och där förflöto några af årets sista timmar fortare och innehållsrikare än kanske dagar och veckor af detta 95, som aldrig vänder åter. Hon kom som en frisk fläkt, denna deras kvinnliga vän, från sjuksäng till sjuksäng — med ett gladt, ett uppmuntrande ord, ett vänligt leende, och grofva näfvar fattade så kraftigt hennes hand, att bara däri låg en hel fond af tacksamhet, om än orden ofta ej tycktes så lätta att finna. Det var gripande bilder ur lifvet, ja, många t. o. m. från dödens port, som här mötte den, som kom från det jäktande världsvimlet där utanför, från det på öfverflöd liksom elände rika London. Där ligger en finne med ett af dessa ärliga, öppna ansikten, som man kan lita på. Han föll under arbetet ombord ned i lastrummet och skadade sig så, att han blef oduglig för resten af resan, men hoppades nu efter lyckligt genomgången operation snart få komma till sjös igen. Hvad hans ögon lyste i kapp med de hvita tänderna, då man talade med honom om Finland, detta äfven för oss svenskar så kära land. Här räcker oss en gottlänning med ett bredt grin • — en hjärtlig välkomsthälsning — sin vänstra hand. Den högra är omlindad ända till armbå- gen. Vår sjöman tycker emellertid, att armen borde ha blifvit bra för länge se ' n, som det plåstrats med den.
Underdånigst bifogade räkning - 206 — visar dess tillstånd vid sistlidet års slut; och anser jag, för min underdåniga del, mest förenligt med fondens fördel, att den här på föreskrifvet sätt förvaltas. Hvad beträffar dess säkerhetshandligar, så bestå de i skuldförbindelser, försedda med vederhäftig borgen. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, K. ÅKERHJELM. Piteå af Landskontoret den 17 Januari 1854. Fr. Halleen Räkning öfver Norrbottens läns arbetshus-fonds medel för år 1853. Debet. Balans från den 31 December 1852: Räntor å utlånta medel - 102: 1. 6. Balans den 31 December 1853: Med undantag af de 16 Rdr 30 sk. 6 rst., som bero på liqvid af f. d. Länsbokhållaren Goden, har det öfriga af resterna munera influtit. Piteå af Landskontoret den 19 Januari 1854. Fr. Halleen. 207 — Kongl. Stats-kontorets underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers år 1853 församlade Revisorers berättelse, angående anslaget för skiften och afvittringar. Stormäktigste Allernadigste Konung! Rikets Ständers nästlidet år församlade Revisorer hafva i sin berättelse om statsverket yttrat bland annat, att för skiften och afvittringar utgifterna uppgått: år 1850. år 1§S1. för Gefleborgs län till 2,569: 31. 11. 1,668: 35. — „ Wester-norrlands dito 3,434: 32. — 4,195: 34. 10. „ Westerbottens dito 14,130: 46. 6.
(plask, plask) — Goodness att jag inte fick slut på det här eländet i morse. Rösten var åtminstone densamma — med sång uti sig! Herre Gud, den hade klingat på soaréer och vid badorter och gjort furore — var icke allt detta som en dröm? — Missis Anna Fredman fick se en elegant herre förlägen stå och tumma på grinden. Hon kände ögonblickligen igen honom, han var densamme som för 10 år sedan, ljuslett, fetlagd, frisk och rödkindad. — Herr Almroth — hvad i all världen, ropade hon och sprang fram. Hon svalde därvid en obehaglig känsla, som steg upp i halsen. De togo hvarandra i hand, och Anna visste icke, hvad hon skulle säga eller hur hon skulle taga situationen — som ett öfverdådigt skämt, sentimentalt eller allvarligt och litet lidande. Egentligen var allt så besynnerligt bakvändt, hon kände ingen glädje, och hon visste icke, hur hon skulle kunna anslå en naturlig ton. — Nej, men det är lustigt, därhemma stå ni då precis som i tunna, åldras aldrig, voro hennes första ord, och hon stod ännu med hans hand i sin i hast aftorkade, emedan hon icke var säker på, hvad hon borde göra härnäst. Han ville knapt se på henne, så förändrad hade hon blifvit. Mager intill oigenkänlighet, håret vårdslöst uppfäst, klädd i en skrynklig bomullsklädning utan brosch och ansiktet skinande af fukt och värme. — Gå nu rundt om, så springer jag och öppnar frontdörren — här får ni visst inte passera, hindrade hon bullersamt, — det här är yankee det, här hjälper man sig själf, förstår ni. Det var ett tydligt bemödande att taga saken ledigt. Ah bah — hur lefde icke artisterna i Paris t. ex. — på sina atelierer — åto med omaka gafflar på gråpapper ibland! Sådant här måtte väl han förstå ... — Åh för all del, protesterade han stelt. Stel ville han minst af allt vara, men han blef det. Han tänkte aldrig ett ögonblick på att sammanställa detta förhållande, som var rama allvaret, med det fria kamratlifvet i Paris, som ju egentligen blott var lek, konstnärer emellan.
Domstols-inrättuing ; samt att, för vinnande af berörde ändamål utan minskning i säkerheten, Kämnersoch Lagmans-Rätterne lämpligast kunde indragas, enär, hvad de förra angick, erfarenheten redan visat, att flertalet af Rikets städer, och deribland åtskilliga med vida större folkmängd, än en del af dem, som hafva Kämners-Rätter, hittills kunnat utan all olägenhet vara dessa Rätter förutan, och Lagmans-Rätterne åter dels genom sin 4 Lig-Utskotlets Betänkande, N.-O 5a. sammansättning icke väl lämpade sig att utgöra andra instansen, och dels, genom sina sammanträden blott en gång om året, isynnerhet vållade tids» utdrägt. — Men Lag-Comitéen förenade med den sålunda föreslagna förändringen uti instansernes antal förutsättningen, att Hof-Rätterne i stället skulle till arbetsstyrka eller antal blifva utvidgade i mon af behofvet; och denna omtänksamhet å Comitéens sida var så mycket angelägnare, som nya Civil-lagförslaget i öfrigt utgått från den princip, att så mycket som möjligt undanrödja alla band på utvägarne för rättsökande att fullfölja sina tvister alla instanser igenom, och till följd häraf borttagit så väl vadeskilling och stadgandena om summa appellabilis* som äfven skyldigheten att fullgöra dom såsom villkor för ändringssökande i hvilken Rätt som helst, Lag-Comitéen kunde ej undgå att inse, att under sådana förhållanden de nuvarande Hof-Rätterne, som knappt medhunnit handlägga de mål, som hittills dit ingått, omöjligen skulle blifva tillräckliga för behandlingen äfven af dem, som nu stanna vid den andra instansen, och att man således, utan en tillökning i Hof-Rätterne, skulle snarare motverka än befrämja det ytterst sökta målet, som var större skyndsamhet vid lagskipningen. Då deremot Rikets Ständer vid 1829 års Riksdag första gången adopterade idéen om Lagmansoch Kämners-Rätternes indragning, letnnade man frågan om Hof-Rätternes förstärkande alldeles å sido, förmodligen af farhåga för ökade kostnader.
Efter granskning af räkenskapen för särskilda anslaget till "Waxholms Fästnings bestyckning, utaf det till Eders Kongl. Maj:ts disposition ställda mindre kreditiv för omkostnader till Rikets försvar, hafva väl några erinringar deremot icke blifvit gjorda; men då Revisorerne uppgifvit räkenskaperna vara uti Kammar-Rätten granskade för år 1842 utan, men för 1843 med anmärkning, får Kollegium i underdånighet upplysa, det endast en anmärkning blifvit framställd, nemligen, angående saknad liqvid för af Bruksidkaren Åmarks konkursmassa levererade lavett-beslag för 127 R:dr 32 sk., hvilken liqvid blifvit, inom af Kammar-Rätten förelagd tid, dit aflemnad med tillhörande verifikationer, hvarefter anmärkningen förfallit. Vid slutet af Revisorernes Berättelse angående Kollega granskade redogörelser, hafva de framställt erinran i anledning af de uti räkenskaperna för Kollegii Artilleri-, Fortifikationsoch Utrednings-Afdelnin - — 358 — gar utbalanserade betydliga behållningar, öfver hvilken punkt dessa Afdeiningar gemensamt afgifva särskildt underdånigt Utlåtande. Krigs-Kollegium framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allern ådigste Konung! Eders Kongl. M a j: t s underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. P. LEFRÉN D. W. Silfverstolpe. C. J. Salomon. Stockholm den 19 Februari 1846. J. Öfverström. - 359 - Kongl. Krigs-Kollegii Fortifikations-Afdelnings underdåniga Utlåtande, i anledning af 1845 års Revisorers Berättelse om granskningen af nämnde Afdelnings räkenskaper. Stormäktigste Allernådigste Konung!