Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men det är förbi nu, tala mera, det är så skönt att höra dig tala. RICHARD. Du lider då icke mera? HELENA. Icke när du talar. RICHARD. och bitter. Se på mig, Helena! Tror du på lyckan igen? Och din blick är icke längre så där sjuk Ja, i djupet af mitt hjärta var jag rädd för Jag trodde det icke själf, men jag sade det 140 HELENA. Ja, jag tror. RICHARD. var rädd för mig? Hvarför, Helena? HELENA. makt. Jag vet icke, jag fruktade kanske din RICHARD. Men nu fruktar du den icke längre? HELENA. Nej. RICHARD. den har du gifvit mig, Helena, och den är Det skall du icke heller, ty min makt, Nej, vänd icke bort dina ögon! Och du blott för dig, för att göra dig lycklig, för skola vara ljusa, dina ögon! att du skall se, Helena, och för att dina ögon HELENA. Endast för mig. RICHARD. Främst för dig, Helena, ty du gaf mig den. HELENA. endast för mig? Endast för mig! Vill du icke säga det, 141 RICHARD. annars förlorar jag min makt. Låt mig Och du var rädd för mig? Men då, då Helena HELENA. oss gå in! (Hon reser sig upp.) Tyst, säg ingenting! Det är sent, låt (Torsten kommer från höger, hör deras röster och stannar.) RICHARD (reser sig upp i stormande häftighet, fattar hennes på stolen och glider själf ned på knä framför henne). stanna! Nej, gå icke ifrån mig, stanna, Helena, HELENA. Släpp mjg! Det är sent, låt oss gå! RICHARD. gud, hur jag älskar dig, Helena! Och du var gud, är det en dröm? Du får icke gå! Helena, åh, min Endast för dig! Nej, se på mig, Helena, se in i dina ögon, dina vackra, gåtfulla ögon. händer, tvingar henne åter ned rädd för mig, se på mig, Helena, åh, min HELENA. Ja, det är en dröm. 142 RICHARD (böjer hennes hufvud Nej, det är ingen dröm! Det är dina
Jag vågar derföre hemställa, det ville Rikets Ständer för sin del besluta: att hemman af hvad natur som helst, med undantag af lotshemman, skattehemman oskiljaktiga från bruk samt nybyggen som icke till någon del ingått i skatt, må, såvida deras egor undergått laga skifte eller eljest icke ligga i flera skiften än 1827 års skiftesstadga högst medgifver, få klyfvas utan annan begränsning i afseende på storlek, ån att hvarje hemmansdel utom andel i skog och betesmark samt öfriga förmåner och rättigheter, innehåller minst fem geometriska, till odling af säd och foder dugliga tunnland, i hvilket fall hemmantalet bestämmes enligt grunderna; i 19:de § af förr nämnda Kongl. Förordningen den öde Augusti 1864, eller, om detta icke anses lämpligt, utan fordringarne på en viss afkastning böra bibehållas, ^ att orden ”en häst eller ett par dragoxar” må från 2:dra § i författningen utgå, . att följaktligen de sex första §§ i enlighet med det blifvande beslutet allt efter dess beskaffenhet antingen ändras, eller också upphäfvas, att orden: ”här ofvan” från 14 § 1 morn., och ”i denna förordning” från 19:de § 1 mom. uteslutes, samt, att förändringen tillämpas genast efter derom utfärdad förordning. Remiss till Lag-Utskottet begäres. Stockholm den 15 November 1865. Pehr Staaff. Motioner i B or g are-Ståndet 1865. Af Herr Vougt, Henric, angående pedagogiens i Södertelje uppritning till treklassigt elementarläroverk samt anslag af dertill nödiga medel.
Till sist vill jag säga till alla styfmödrar: edert kall fordrar mer än något annat ett aktgifvande på eder själfva, ty vid minsta felgrepp eller ovishet förloren I otroligt; därför, faren efter fullkomlighet! Sen till, att Idun med Modetidning finnes hos alla edra bekanta! Några fruntimmersmiiinen. Upptecknade af En gammal pennfäktare. dun, själf ungdomligt fager, förvarade de äpplen, af hvilka gudarne underhöllo sin eviga ungdom och helsa. Jag minns så väl den lilla elfvaåringen med d e ' ljusa lockarne, hvilka hvarken behöfde brännas eller papiljotteras för att bölja nedåt ryggen; med de klara, blå ögonen och deras stjärnskott, med den rena, hvita pannan och den täcka, alltid leende munnen, prydd med perlor; de runda kinderna med sina förtjusande gropar. Jag glömmer aldrig det behagfulla barnets silfverklingande skratt, harmoniskt och i välljud. D å hon sprang omkring i trädgården och lekte, utgöt det sig liksom ett trollskt behag omkring henne. Mjuka och täcka voro hennes rörelser. Som om hon varit från fornhellenernas tid, var där plastik i hvarje hennes åtbörd, skönhet i hvarje linie, harmoni i hela företeelsen. En hvar, som kom i hennes närhet, bragtes äfven under det oafvisliga inflytandet af något oförklarligt angenämt, godt och sannt. Man måste le och känna sig väl till mods. Och god var hon, god som guld. Aldrig hade hon en enda gång frampressat en sorgens eller smärtans tår ur sin moders öga. Hon var mammas först och sist födda. Hennes ankomst till världen hade varit en glädjehögtid i det rika hemmet. Och den högtiden fortfor länge. Men i det komfortabla huset, där allt var lyx och njutning, förmärkte man ej djupa stämningar. Allt gick sin ytligt gilla gång. Fester aflöste ofta hvarandra, och alltid var den unga flickan föremål för pris och beröm, det hon förtjänte genom sin älsklighet.
De lånefordringar, för hvilka ränta framdeles, efter viss tids förlopp, kommer att beräknas, utgjorde » 956,766: — och sammanlagda kapitaloch vänte-fordringar för lån till sjösänkningar och myrutdik - Transport: 11,944,220: 6. Transport: 11,944,220: 6. ningar samt andra vattenaftappning s-företag, hvilka lån skola utaf vederbörande hemmansegare med sitt i jordeböckerna antecknade årliga kapitaloch räntebelopp återbetalas i sammanhang med de af samma hemman utgående kronoutskylder » 277,867: 30. De öfriga fordringarne och tillgångarne bestodo af: a) före 1861 års slut upplupna, fastäm då icke inbetalda eller dessförinnan icke förfallna räntor » 146,734: 60. b) fordringar för lån, som meddelats utan skyldighet att för dem erlägga ränta, » 124,590: 39. c) det vid sednaste statsreglering beräknade beloppet af den allmänna bevillning, som, enligt då gällande bevillningsförordning, skulle för år 1861 utgöras, efter afdrag af hvad deraf redan under samma års lopp till Riksgälds-konto ret influtit, » 2,176,916: 79. d) emot föreskrifven, men före årets slut icke. fullgjord, redovisningsskyldighet utanord nade förskottsoch kreditivsummor » 83,934: 24. e) till följd af särskilda beslut, i räkenskaperna upptagna och vid 1861 års slut ut balanserade fordringsposter » 66,392: — f) vid samma tid innestående behållning å Riksgälds-kontorets räkning N:o 1 i Rikets Ständers Bank » 419,531: 28. Inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna fordringar jemte andra på detta sätt bokförda tillgångar, hvilka vid 1860 års slut utgjorde tillsammans R:dr 6,532,973: 93. hafva under sednast förflutna år ökats, dels genom den godtgörelse, Kongl.
Jag förenar mig ock allt derföre uti forberörde framställning och Förslag, öt nemlingen Bränwins-minuteringen pä behörige Krogar, mä ä npv blifwa, emot skälig minuterings-afgifts erläggande tilläten, och at sämedelst den sä länge förelupne öfwerträdelsen, af den Lag, hwarigenom Bränwins-minutering pä Krogar warit förbuden, omsider mä förswinna och uphöra. Men som Bränwins-försäljningen pa Krogar onekeligen blifwit och än widare blifwer Wpcket förmindssap, genom tillätelsen, för Hus be - Den 3i JulikS27. behofs-brännaren, at hemma hos stg sälja Brännvin, til och med sä litet, som et halft stop: D» resande jämwäl merendels medföra sä kalladt Matsäcks-bränwin; sä torde Brännvins, minuterings-afgiften pä Krogar billigtwis icke kunna högre bestämmas, än ifrän och med En til och med Fpra Riksdaler Banco pä hwardera, betragtad efter dest läge och afsättnings. tilfalle, hwilken beskattning om den de förslutne sednastnio ären sätt äga rum, troligen gifwit Staten en inkomst af 5 eller 6ooo Rd. om äret, eller för alla ären omkring §0,000 Rd. Banconu behöflige, men saknade Krono-medel. Det ena med det andra, som detta mitt andragande, hwilket jag ödmjukast anhäller mätte uti Protocollet fä inflyta, innehäller, underställes i lika ödmjukhet Högrvälborne Herr Grefiven och Landtmarffalkens samt Högloft. Ridderffapet och Adelns högt uplpsta granffning och ompröfwande; underkastandes jämwäl Högloft. Ridderffapets och Adelns godtfinnande om icke detsamma mä warda remitteradt til Högloft. Beswärs - och Oeconomiä - Utffottet. Remitterades til Allmänna Beswärs - och Oeconomiä - Utffottet. Herr L23 Den 3r Iulrk.
Hvad som obestridligen är hufvudsaken för Juristens daning till sitt kall är den utsigt för sin framtid som han eger, .det torde man få lof att erkänna. Så länge som t. ex. den presterliga .banan gaf dess beträdare oberoende och säker bergning, trängdes man på densamma, men nu, då förhållandet blifvit betydligt förändradt, öfvergifves I>cn 15 Juli f. m. 321 den allt mer och mer, så att klagan öfver prestbrist är temligen allmän. Bland de mera lönande vägarne är visserligen äfven den juridiska, och derföre torde man ej helt och hållet sakna skäl till förundran deröfver, att den juridiska bildningen icke, jag m-edgifver det, öfverhufvud står på någon högre ståndpunkt. Men orsaken dertill torde böra sökas i den omständighet, att de unga tjenstemiinnen ofta fått en hastig befordran på den juridiska banan, utan att ega tillräckliga theoretiska kunskaper i rättsvetenskapen. En skicklig HofRättsFiskal har t. ex. ansetts såsom nästan sjelfskrifven till Assessorsplatsen, utan att han behöft ega några grundligare kunskaper i lagfaren-heten. Detta förhållande har likväl på sednare tider i betydlig mån förändrats, så att Svea Hofrätt f. n. eger ganska många unga Assessorer, som undergått Juris utriusque Kandidatexamen och ega en mera grundlig juridisk bildning, hvarföre de ock helt hastigt blifvit befordrade och tjenstgöra nu, såsom t. f. Revisionssekreterare. Gr. Sparre har sagt, att det icke är tänkbart att en Jurist, som har tillfälle att här i Stockholm utveckla sina juridiska insigter, skulle vilja begrafva sig i en småstad såsom Upsala. Professorerne Bergfalk och Schlyter, hvilka båda vistas i småstäder, nemi. Upsala och Lund, hafva blifvit erbjudna platser här i Stockholm, men båda hafva nekat, och den sednare har svarat, att hans juridiska studier fortgå bättre i Lund lin de skulle göra i Stockholm.
laget har, nien s i rymde han fr&amp; ' det och har aldrig hörts &amp; t sedan det &amp; r nu 22 ar se ' n; en ar död och begrafven i en stad, som heter Eivorna, en annan föll i sydamerikanska kriget, och den fjlrde, han ja, " sade gubben med graten i Iialsen - " det hor händt mig s i underbart - han, min yngste, reste ut för 16 Ar sedan, och har aldrig litit höra i f sig, och jag trodde honom död för langese ' n - och s&amp; nu i sommar kommer det ett bref med hans portratt han var er; vacker pöjk, s&amp; klar i synen - pengar va ' det inte i brefvet, jag t ' dnkte inte hlller p&amp; det., inte p&amp; en enda skelling, jag blef bara gla ', " sade Knut Laveson, i det han upprörd torkade sig i Qonen, nbrefvet skall jag visa; svaret skref jag sjalf, men se utanskrifteu, den skref jag s&amp; fAkunnigt; det skulle till San Francisko, och barr var d&amp; en sidan god herre, en reda ' tör h g t oppe fral landet, som var nygift och bodde der henne p&amp; krogen hos mor Cilla, der herskagerna, som bada, Bta middag; och han hjalpte mig, och han till och med betalte postportot - det var nu hans godhet. Ja, det kom ju i tidningen se ' n, " gubben sag rakt framfar sig under den breda mössktirmen och me4 ett uttryck af förlrgen stolthet: att ha ' statt i tidningen " var den största ara, som ntigonsin vederfarits honom; " och s&amp; skref jag och tacka, " harmed uppdrog han med mycken svirighet ur byxfickan ett hoprulladt, nedtjaradt papper, virade kring en blyerts: " jag skref &amp; h t tag det nu och skicka det till B. , han för att ha det och lasa d&amp; skulle nock bli gla9, om lian fick se det. "
Enär, efter den vid sistlidne riksdag Beslutade indragning af Bankens sedlar a 12 sk., ett mynt ä 4 sk. banko eller G sk. r:gs synes Por liqviderande af detta i rörelsen så ofta förekommande belopp vara nästan oumbärligt; men det kopparmynt å nämnde valör, som jemlikt E. K. M:ts och Rikets sednast församlade Ständers beslut, blifvit prägladt och satt i omlopp, företer tvänne olägenheter, nemligen att vara besvärligt att föra samt otjenligt att med posten afsända, hvilka olägenheter deremot icke komme att förelinnas bos ett silfvermynt å motsvarande valör hafva Rikets Ständer i betraktande tillika deraf, att i andra länder mynt af silfver å vida lägre belopp utmyntas och med belåtenhet i rörelsen emottagas, funnit sig böra instämma i ett hos Rikets Ständer framställdt förslag, att silfvermynt å 4 sk. banko må präglas och hållas allmänheten tillhanda. I fråga åter om grunderna för utmyntningen af detta mynt, hafva Rikets Ständer icke förbisett, att, om detsamma utpräglades efter lägre än den i gällande myntordning bestämda 12-lödiga balt, det ifrågasatta 4-skillingsstycket komme att, såsom större blifva lätthandterligare; men då det derigenom skulle i det närmaste erhålla lika storlek, som nuvarande mynten å r:dr specie och således kunna dermed lätteligen förblandas, samt dessutom, i följd af den betydligare koppartill salsen, jExpcditions-Utskottets Förslag till und.
Allmogens vinterslöjder bestå, för karlarne, förnämligast i skogshygge och trädarbeten, bland 'de sednare utgör förfärdigandet af tunnor till den osläckta kalken en betydlig del i vissa socknar; äfven förfärdigas af några få, temligen väl 17 val arbetade möbler och andra snickare-arbeten; forslingen af skogseffekter, upptager dock mesta tiden. Qvinfolken sysselsätta sig med ullspinning och vadmalsvafning samt stickning af tröjor och strumpor,^ äfven till afsalu. Oja socken i Södra Häradet finnas goda sandstensbrott, men sockne)oaiue 1a va (unnit sin läkning vid att hellre sjelfva sysselsätta sig med jordiiuel, oc i öfverlåta mot en billig ersättning, bearbetningen af dessa stenbrott åt sina grannar i den norr om dem belägna Fide socken. Ett stort antal slipstenar tillverkas här, hvilka utskeppas från den närbelägna Burgsvikshamnen, till största delen på allmogens egna fartyg. Utom vid nyssnämnda hamn, hvarifrån allmogen idkar sjöfart, förnämligast Ull Blekingska hamnar, för utskeppning af spannmål m. m. samt från de nordligaste andthamnarne med skeppning af kalk, och på Farön med salladt hu kolt, skälspäck och vadmal på Stockholm, idkar allmogen på få andra ställen annan sjöfart än fisket, och ännu har den icke begagnat sig af den nåigst förunnade rättigheten till fri seglation på de Danska staterna, utom att f" e. erf.ai!nan,P"g le vanliga Blekingsfararne, slipsten och sandslenshlock * butvit förda till Köpenhamn. På Gottland öro under loppet af dessa fem åren bvggda: Brigg ...\ ' 1 Skonerter . 3 Slup .. Inköpta: Galeas \ Slupar Skonerter Under samma tid äro: Förolyckade: Briggar 2 Skonert \ Galeas ... Slupar Försålda: Skepp . Bi iggar ... Skonerter ...4 Galeaser : Slup .. Slopade: Galeaser Skonert . j Berättelse öfver Gottlands
Förr än banken får öppnas och träda i verksamhet, skall iakttagas a) att bolagsreglorne till deras ordagranna lydelse uti allmänna tidningarna införas, äfvensom att de blifva uppvisade hos rådhusrätten i den lä ne res i dien s-stad, hvarest bankens hufvud c o n l o r förlägges: åliggande det rådhusrätten att sådant uppvisande anmäla hos Konungens Bef:h:de, som inom 14 dagar äger genom utslag yttra sig, om banken, med afseende på de i denna lag leronade föreskrifter, må få öppnas eller icke, hvaröfver underdåniga besvär, ställde till K. M., må anföras inom 3o dagar i Nedre Justitierevision, för att i Högsta Domstolen till skyndsamt slut föredragas och afgöras; b) att, sedan bolagsreglor na vunnit laga kraft, desamma uti rådhusrättens i n teck n.pro t. ordagrannt - Den jo Februari e. m. 5^5 grannt intagas; hvarefter rutten ingångna. (Se §:n 7 inom. a, sista meningen i Utskrns förslag.) — Mom. c Ståndet. Frih. Stjernstedt: Jag påminner mig icke så be stämdt Gr. Frölichs förslag, sorn af R. o. Ad. antogs; men det förekommer mig som innehölle detsamma, att bolagen skulle söka Konungens tillstånd, som dock ej fick af Konungen förvägras. Ifall ordalydelsen skulle vara sådan, så ser jag ingenting, som hindrar att bifalla 7 §:n litt. a, sådan som den är. Jag skulle emedlertid önska, att den af Ståndet antagna 1 §:n blefve uppläst. Underl. Ridd.
Och Machir gaf Huppim och Suppim hustrur, och hans syster het Maacha; hans andre son het Zelaphehad; och Zelaphehad hade döttrar. Och Maacha, Machirs hustru, födde en son, den kallade hon Peres: och hans broder het Seres; och hans söner voro: Ulam och Rakem. Men Ulams son var Bedan. Detta är Gileads barn, Machirs sons, Manasse sons. Och hans syster Molecheth födde Ishod, Abieser och Mahela. Och Semida hade dessa barnen: Ahjan, Sechem, Likhi och Aniam. Ephraims barn voro desse: Suthelah. Hans son var Bered; hans son var Thahath; hans son var Elada; hans son var Thahath; Hans son var Sabad; hans son var Suthelah, Eser och Elad. Och de män i Gath, infödde i landena, dråpo dem, derföre att de nederdragne voro till att taga bort deras boskap. Och deras fader Ephraim sörjde i långan tid, och hans bröder kommo till att hugsvala honom. Och han besof sina hustru; hon vardt hafvandes, och födde en son, och han kallade hans namn Beria, derföre att illa tillgick i hans hus. Hans dotter var Seera. Hon byggde nedra och öfra BethHoron och UssenSeera. Hans son var Repha; hans son var Reseph och Thelah; hans son var Thahan; Hans son var Laedan; hans son var Ammihud; hans son var Elisama; Hans son var Nun; hans son var Josua. Och deras ägor och boning var BethEl och dess döttrar, och österut af Naaran, och vesterut ifrå Geser och dess döttrar; Sechem och dess döttrar, allt intill Assa och dess döttrar; Och intill Manasse barn, BethSean och dess döttrar; Thaanach och dess döttrar; Megiddo och dess döttrar; Dor och dess döttrar. Deruti bodde Josephs barn, Israels sons. Assers barn voro desse: Jimna, Jisva, Jisvi, Beria, och Serah deras syster.
I öfrigt och som Stats-Utskottet, vid handjäggningen af detta ärende, funnit, huruledes fitks-hufvudboks.arbetet för år 1821, med de i 500 Stats Utskottets B et ii n k a n den. verkställigheten tillkomne förbättringar, tillägg och ändringar af detailje räkenskaperne , m. rrn> blifvit med utmärkt skicklighet och förmåga samt omsorg utfördt, och ett sä beskaffrdt Boksluts författande, ej mindre än de dfrige dermed förbundne åtgärder, följa k te ligen fordrat ett lika träget som mödosamt arbete; så har Stats-Utskcif. tet, i betraktande tillika af den allmänna vigten och nyttan utaf en Riks-hufvudbok, hvarvid Riksens Ständer med skäl fästat så mycken uppmärksamhet, ansett sig böra tillstyrka Riksens Höglofl. Ständer, att, lill belönande af Kamrne. rera rens, i Kongl. Stats-Contoiret, Westerstrands, i detta Riks-boksluts utförande, ådagalagde förtjenst, nit och skicklighet, tillägga honom en derefter lämpad gratification af (3000) Tre Tu. sende Riksdaler Banko; hvilket allt till Rik" sers .Höglofl. Ständers bepröfvande vördsamt öfverlemnas, med bifogande af en Ledamots särskilda yttrande. Stockholm den 3 September 1833 S( a t .s - UI s k g 11 e t s B e f ä n k a n d « n. 501 £/tdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Högloft. Ständers Statsö/tskott dea 3 Sept. 1823.
Sedan just genom jernvägarnes inflytande industrien vunnit större liflighet, och dernäst de redan medgifna nedsättningarne i den ursprungliga frakttaxan gjort detta inflytande gällande äfven för större afstånd, funne Styrelsen nödvändigheten af ifrågavarande förstärkning ytterligare ökad dels genom den stora utsträckning i väglängd, som rörelsen vunnit genom södra stambanans fullbordande vid slutet af år 1864, dels äfven genom öppnandet af flera med stambanorna omedelbart sammanhängande bibanor, hvilka visserligen hafva egen materiel, möjligen tillräcklig för dessa bibanors enskilda rörelse, men icke nog stoi för att kunna påräknas till fyllande af behofvet för de långväga försändningar, som ofta ifrågakomma från dessa banor in på stambanorna och tvärtom; slutande Styrelsen sin redogörelse för de orsaker, som påkallat öfverskottens användande för andra ändamål än dem, som omedelbart höja transportförmågan, med anmälan derom att, enligt Styrelsens öfvertygelse, Statens jernvägstrafik skulle blifva i tillfälle att med öfverskotten å dess inkomster under närmast följande två eller tre åren återgälda det tillfälliga understöd, hvarom nu vore fråga. Beträffande den styrka af rörlig materiel, som Statens jernvägstrafik vid 1864 års slut disponerade, och den tillökning i nämnda materiel, som ansågs oundgängligen nödvändig, upplyser Styrelsen, att vid nämnda tidpunkt lokomotivens antal varit 63. Med 1865 års början hade ytterligare 4 godsmachiner blifvit uppsatta, hvaremot tvänne äldre ballast-lokomotiv blifvit försålda till Statens jernvägsbyggnader, så att under sistnämnda år inalles 65 lokomotiv varit för trafiken tillgängliga. Då likväl detta antal befanns otillräckligt, beslöt Styrelsen ari anskaffa ytterligare 4 snälltågsoch 6 godstågs-lokomotiv, till hvilkas inköpande Styrelsen öfver Statens jernvägsbyggnader förklarat sig villig förskjuta det erforderliga beloppet, mot vilkor att Trafikstyrelsen uppsatte motsvarande materiel på de nya banorna, när dessa komma att för rörelsen upplåtas. Härigenom komme antalet af de för vestra och södra stambanornas trafik under år 1866 disponibla lokomotiv att utgöra 75 st., eller nära ett lokomotiv för hvarje mil af hittills öppnade stambanor.
Gustaf Adolphs rescript af d. 31 Dec. 1620 lyder sålunda: ”Wi Gustaf Adolph etc. gore veterligit, att väre undersåtare ifrån Nora och Lindes bergslager hafva genom sina utskickade haft sitt bud hit till oss och underdånligen begärt, att de för tiondejernet, som de härtill hafva utgjort, mätte blifva förskonte, och derföre gifva af hvart bergslag en viss summa, hvilken deras begäran vi nådigst ansett hafva och gunsleligen eflerlåtit, att de årligen en viss summa gifva måge, nemi. af Nora bergsslag sextioåtta läster ossmundsjern och af Lindes bergslag tretiotvä läster, dock skall hvart år för sig göras en ny stadga med dem om samma summa, så att eftersom hvart bergslag årligen blifver förbättrat både med hyllor och hemman, derefter skall och summan på Af Stockholm d. 31 Decembris 1(520. Gustavus Adolphus.” ”Utdrag af meddeldt utlåtande i fråga om bergsmannaförmånernes upphörande för hemmanen i den s. k. Bondefjerdi ngen inom Lindes socken och bergslag. Ehuru högstberörde 1620 års conlract icke utmärker som skulle den öfverenskommelse detsamma omfattar blifva gällande för framtiden, har likväl den bergsmanhemmanen, hytlorne och hamrarne från äldre tider åsatte och dittills i jordeboken uppförde, fastän af ofvan anförd orsak sedan år 1608 ej utgjorde ärliga eller jordeboksränta, blifvit från jordeboken utesluten och berörde hemman deruti upptagne endast till namnet samt de mantal, hvartill samme hemman blifvit ansedde vid en i Januari månad år 1625 hållen ransakning, såsom följd hvaraf någon annan ränta af grundskatlsnatur, efter den tidens åsigt, ej existerade i förevarande (Nora och Lindes) bergslager, eller i räkenskaperne beräk - Den 23 0 c t o ]> e r. 243 nades än den som utgjordes af l:o de s. k. Kyrkobordsmännen 2:o