Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På det att statistiken i detta afseende må blifva utvecklad, anser jag att man bör söka utarbeta ett fullständigt kartverk öfver Sverige, icke endast upptagande dess yttre konturer, utan äfven utvisande dess geognostiska beskaffenhet. Det är en statistik, som är af vigt. och der kan man äfven komma sanningen temligen nära; men försök att räkna boskapen i Sveriges Rike! Det står icke i mensklig förmåga och jag tror nästan att man skulle kunna köpa all boskapen blott för den kostnad, som skulle fordras för att med full säkerhet få den räknad. När jag sade ordet »osanning», så var det ingalunda för att förolämpa. Men verkliga förhållandet är, att man tror sig erhålla ett slutresultat, sorn är sanning, derigenom att man summerar ihop en massa summor, som hvar för sig icke äro riktiga. Utom hvad jag nämnde om de 15,000 menniskorna, som bade försvunnit, så vill jag anföra ännu ett exempel. Uti Just.StatsMinisterns berättelse uptogs för några år sedan att 17 personer blifvit under ett visst år afrättade. När Just.Ombudsmannen skulle afgifva sin berättelse skickade han sin Kanslist upp i Just.Revisionen för att taga reda på alla de lifdömda, hvilka icke Den 23 September f. m. 341 slutligen erhållit nåd; och deras antal befanns upgå till icke mera än tre. Härvid är att bemärka, att han, genom förbiseende, möjligen kunde få för många, men icke för få. Må detta tjena till en varning, att icke för högt skatta värdet af statistiska upgifter. Skola sådana begagnas, måste det ske med yttersta varsamhet. Jag förnyar min anhållan om återremiss och hemställer derjemte, om icke denna propos. kunde först framställas; om den icke bifalles vore It. o. Ad. alltid i tillfälle att pröfva de öfrige förslagen. Hr Bråkenhjelm: Jag ber om ursäkt att jag ånyo besvärar R. o. Ad., men jag anser det vara min pligt att protestera mot sådana yttranden, som att statistiska upgifter i allmänhet äro osanningar. För min del fäster jag ett högre begrepp vid sanningen.
Reservationer: a) af Herr Kyrkoherden Sondén, som yttrade: ”Med någon kännedom af den oreda och förvirring, hvilken det Kongl. CirkulärBrefvet af den 6 Juli 1849 bragle öfver Sveriges elementar-läroverk derigenom att det upphäfde dess dittills varande organisation, utan alt sätta något annat i stället, med kännedom al den längtan, hvarmed både skollärare och alla de, som nitälskade för ungdomens uppfostran under de sislförflulna 8 åren motsett en ny Skol-ordning, hvilken skulle göra slut på det kaotiska tillstånd, under hvilket läroverks-kollegierna med respektive eforers begifvande gjorde hvad de ville, dertill nödda och tvungna af bristen på alla positivt organiserande lagbud, kan man ej annat än med tacksamhet erkänna åtminstone det välgörande syfte af Kongl. Stadgan af den 14 Augusti 1856, att den skulle göra slut på ett sådant tillstånd, hvilket, lika besvärligt och ansvarsfullt för de embetsman och kollegier, hvilka fingo organisalions-arbetel sig påtrugadt, som otillfredsställande för allmänhetens skäliga anspråk, nödvändigt måste på ungdomen sjelf utöfva ett mer eller mindre menligt inflytande. Men med all skyldig tacksamhet för nämnda välgörande syfte så väl af den under förlidet år utkomna Kongl. Stadgan, som för de öfvergångs-åtgärder, sorn, för att bringa läroverken till stadga, blifvit vidtagna, kan man icke med likgiltighet förbise sådana brister i nämnda Kongl. Stadga, hvilka måste utöfva en menlig inverkan på ungdomens både kroppsoch själsutveckling, så vida man anser ungdomens uppfostran till kunniga och kraftfulla män vara af vigt för fäderneslandet sjelft, lika som för hvarje enskild medlem af kommande slägter. Ju mera en genom författningens brister och misstag uppkommen missbildning af ungdomen stadgas och göres permanent, desto olyckligare måste följderna blifva. Finnas i läroverkets grundlag sådana misstag, så kunna de, enligt mitt förmenande, aldrig för tidigt uppdagas, aldrig för tidigt afhjelpas.
R:dr i årlig lön hvardera; och kollegium anser alt sex af 70 Kongl. Maj:ts Nåd. Prog. om Statsverk. 1850. dessa tjenstår, hvartill endast fullt kompetente läkare kunna befordras, böra bibehållas såsom förste bataljonsläkare, endast med det tillägg, att, såsom för fältläkare-korpsen är i underdånighet föreslaget, de må ega löjtnants rang, samt efter 8 års berömlig tjenstgöring inom denna grad, erhålla en lönetillökning af 100 R:dr årligen, äfvensom efter 12 års tjenstetid inom graden regements-läkare-rang oeh deremot svarande aflöning vid tjenstgöring utom stationen. Af desse bataljonsläkare skulle 3:ne tillhöra Carlskrona, 2:ne Stockholms och en Götheborgs station. 4:o Till förstärkning af flottans läkare-korps, föreslår kollegium, att 3:ne andre bataljonsläkare-tjenster nu måtte i stat uppföras med under-löjtnants grad och årlig lön af 250 R:dr, som, med förutsättning, alt de, vid inträdet i tjenst eller sedermera, sig fullt legitimerat, efter 8 års tjenstgöring inom graden höjes med 50 % eller till 375 R:dr, då de äfven erhålla löjtnants rang och deremot svarande aflöning vid kommenderingar. Till dessa tjenster skulle för öfrigt i brist på kompetente sökande äfven icke fullt legitimerade, som af Kongl. Sundhetskollegium dertill pröfvades skicklige, kunna af kollegium förordnas med åtnjutande af löner såsom arfvode.
Uti häröfver afgifna underdåniga utlåtanden har hufvudsakligen blifvit anfördt: af General-poststyrelsen, att, derest för öfrigt Revisorernes ifrågavarande framställning funnes vara af beskaffenhet att böra till någon åt?ärd föranleda, en för postutvexlingen väsendtlig olägenhet måste uppkomma, om härigenom hinder skulle möta att, såsom nu skedde, äfven emellan statsregieringariie, inrätta nya postanstalter och postgångar, hvilken olägenhet visserligen komme att i någon' mån minskas till följd af de härefter inträffande årliga riksdagarne, men ingalunda derigenom skulle upphöra, då hittills nogsamt visat sig behofvet af att, vid olika tider af året, men synnerligast efter fullbordandet af särskilda bandelar, vidtaga stora och genomgripande förändringar i förutvarande postgångar, hvilka förändringar icke kunde undgå att väsendtligen inverka på bestämmandet af Postverkets utgiftsstat; samt af General-tullstyrelsen, att, så länge tullverkets tjenstepersonal, i följd af ständigt vexlande förhållanden inom handelsverlden, årligen måste vara underkastad betydliga förändringar, än genom en af behofvet påkallad förstärkning af bevakningspersonalen, och än genom indragning af tjenster, som genom förändrad lagstiftning eller tillkomsten af nya vägar för trafiken blifvit öfverflödiga, o. s. v., kunde, enligt Generaltullstyrelsens förmenande, Riksförsamlingen, äfven sedan denna komme att årligen sammanträda, icke lika ändamålsenligt uppgöra definitiv och detaljerad reglering af Tullverkets utgiftsstat, som denna reglering nu verkställdes, då staten alltid grundades på det nästföregående årets erfarenhet. Det följde nemligen af den för Riksförsamlingen nödvändiga arbetsordning, att en af denna Församling uppgjord stat måste grundas på förhållanden, sådana de voro sista året före det, då staten beslutades, och vinna tillämpning först året efter det, då beslutet fattades. Den erfarenhet, som kunnat inhemtas under året närmast den nya statens tillämpning, ginge sålunda förlorad. Ännu mindre kunde det hittills, med riksdagar endast hvart tredje år, hafva varit med det allmännas fördel val förenligt, att Rikets Ständer gjort
Maj i Kader forordnade kommittés för ombesörjande af urvalet och öfversändandet af svenska natur-alster samt industrioch konst-produkter till 1855 års allmänna exposition i Paris, under den 27 i samma månad till Kongl. Maj:t aflåtna underdåniga skrifvelse, hvaruti kommittéen, jemte anmälan att kommittéen trädt i verksamhet och satt sig i direkt förbindelse med den af kejserliga franska regeringen för nämnde exposition förordnade kommission, i underdånighet anfördt, det kommittéen föreställt sig . . —. Sedan Departemcnts-chefen, såsom någon ledning för beräknandet af d« kostnader, ifrågavarande expedition kunde au^es komma att förorsaka, i underdånighet au iört: att. till betäckande af samtliga utgifteiHe i oeh för da särskilda af - 12 Kongl. Maj:ti Nåd. Proposition, N:o 67■ sändningarno af svenska bidrag till 1851 års allmänna exposition i London, i Nåder anvisats: af den under Kommerse-kollegii förvaltning ställde andel af tulloch konfiska tions-medlen R:dr 5,900: af besparingarne å sjette hufvudtitelns anslag till jordbruket, handeln och näringarne. » 13,410: 26. 6. af sjette hufvudtitelns extra utgifts-medel » 1,471: 22. 5. eller tillsammans banko R:dr 20,782:— 11. samt att den första afsändningcn, sorn egde rum hösten 1850 och var af ringare betydenhet, verkställdes med enskilda skeppslägenheter, hvaremot för den sednare afsändningcn i Augusti 1851, pos-tångfartyget Nordstjernan fick begagnas, yttrade Departements-chefen i underdånighet: Kongl. Maj:t hehagade till alla delar gilla hvad Departementschefen sålunda yttrat samt hemställt, och hvaruti Stats-rådets öfrige ledamöter instämde; och skulle, i följd häraf, Nådig Proposition i ämnet, i enlighet med ett af Departements-chefen nu uppläst förslag, som finnes detta protokoll bifogadt, till Rikets Ständer afgå.
Hvad först angår tiden för egendomens upplåtande till Institut, så har både af Landtbruks-akademien samt vid Landlbruks-möten och under ärendets behandling hos Ri kets Ständer erinrats om bristen på nödiga Landtbruks-läroverk, om omöjligheten lör de i landet, redan befintliga undervisniugs-anstaiter för jordbruket att. emottaga alla sökande, sorn der önskat inträde, samt om angelägenheten deraf att denna brist så skyndsamt som möjligt måtte afhjelpas. Att derföre åtgärder i sådan syftning ofördröjligen vidtagas, synes vara af vigt, och således endast böra komma i betraktande, huruvida det kan vara skäl för Staten att underkasta sig de uppoffringar, som äro nödvändiga för att genast erhålla dispositionen öfver den till Landtbruks-institut föreslagna, nu utarrenderade egendomen och om fördelarne deraf någorlunda motsvara utgifterne. Den af nuvarande arrendatorn, för Kungsgårdens afträdande midfastan 1858, fordrade summa utgör, pä sätt af E. K, Mits Nådiga Proposition inhemtats, 45,000 Ridr; men dä, enligt Rikets Ständers Stats-Ulskott meddelad uppgift, största delen deraf är beräknad såsom ersättning för arrendatorn tillhöriga byggnader, för jordens böst-körning, för utsäde, samt för ett betydligt parti föder, och endast omkring 6,000 R:dr utgöra egentlig aflrädessumma, blifver detta belopp obetydligt, i jemförelse med den stora fördelen att Institutet derigenom lyra år förr kan träda i verksamhet, samt att Institutets styrelse får emottaga en väl häfdad jord, i stället för en utsugen, hvilket möjligen skulle kunna inträffa, i fall egendomen först vid arrendetidens slut år 1862 skulle till Landtbruks-institut öfverlåtas; — vid hvilka förhållanden Rikets Ständer ausell att Kungsgården Alnarp redan år 1858 må till Landtbruks-inslilul upplåtas, samt följaktligen att. de medel, som erfordras till inlösande af Kungsgårdens nuvarande innehafvares arrende-rätt för tiden frän den 14 Mars nämnda år, böra anvisas. ExpeditionsUtskottets Förslag till. underd.
Den förändrade redaction, som genom mom. 2, i sistberörde punkt, blifvit gifven åt §. 34, p. 2, pag. 109, i t83o års Reglemente, härleder sig från en af Bankens Cancellie-Commissarier gjord hemställan, alt, så vida utlåning emot pant af fast egendom i Städer utom Stockholm, ulan undantag komme att fortfara, och någon del af ett visst års taxeringsvärde stadgades såsom grund för lånesumman, hvilket taxeringsvärde Commissarierne ansett böra blifva det för år i833, bland öfrige allmänna vilkor, som i det nya Reglementet varda utstakade i afseende på Bankens nu varande fastighetsbeiåning, äfven måtte intagas en föreskrift, hvarigenom Commissarierne berättigades att, vid låns beviljande, fästa afseende å inköpssumman och öfrige förekommande omständigheter, ledande lill nedsättning af béloppet å ett sökt lån, i nion af det förhållande med den erbjudne panten, som af de ingtine handlingarne kunde utrönas. Det i samma mom. under Litt. f. intagne stadgande om skyldighet för Bankens Commissarier alt fastighetslån till större eller mindre del uppsäga, i händelse värdet af den pantsatte egendomen finnes i betydligare nion hafva fallit, är jemväl en följd af den från Cancellie-Commissarierne gjorde anmälan om redan för Banken inträffade förluster å ifrågavarande utlåning, helst i allmänhet Brandförsäkringsvärdet, hvarmed Taxeringsvärdet, hvad sjelfva åbyggnaden beträffade, nästan alltid sammanstämde, vore ganska högt upptaget, så att vid hittills sökte omsättningar af lån å fastigheter synnerligast i en del Städer sig visat, att de för samma fastigheter senast erlagde BancoUlshotlets Memorial Nio i3f. l7 erlagde köpesummor vida understigit deras Taxeringsoch Brandförsäkringsvärden.
Ständer vid något tillfälle vägrat sitt bifall lill sådana löneförbättringar, hvartill tillgången helt och hållet blifvit beredd genom minskning i tjensternas antal och utan att den ringaste tillökning i härtill förut beviljade Statsanslag blifvit åskad. Undantagandes högsta lönegraden, för hvars belopp de uti Banco-Utskottets Utlåtande N:o 44 uppgifna och af Rikets Ständer godkända skål jemväl åro gällande för Riksgålds-Contoret, understiger den för dervarande tjenstemän nu föreslagna aflöning de, inom Statens Verk för motsvarande tjenster, uti nya Aflönings-staterne bestämda belopp, enär deruti måste inberåknas ersättningen för den under lönerne inbegripna spanmål. Att åter, på sått yrkadt blifvit, utöfver hvad Utskottet föreslagit, inskränka antalet af tjensterne vid RiksgåldsContoret, fortfar Utskottet att anse mindre verkställbar!, utan en fullkomlig, nu icke ens ifrågastålld, förändring i detta Verks organisation. — Vidkommande sedermera den omförmålde öfverflyttningen af Kongl. StatsContorets befattning med Tullbevillningen samt åtskilliga andra bevillningsmedel, så år denna befattning till sin beskaffenhet så enkel och så likartad med en del af de Riksgålds-Contoret förut tillhörande åligganden, att, enligt hvad Utskottet vid föregående tillfällen förklarat, någon egentlig tillökning af Riksgålds-Contorets tjenstemanna-personal icke synes behöflig, ifall berörde befattning nu eller framdeles varder Contoret uppdragen. Öfvergående till anmårkningarne emot Referendarie-tjenstens indragning, har Utskottet ansett sig böra upplysa, att uti den, sedan nära 5o år tillbaka, för betjeningen vid Riksgålds-Contoret gällande Instruclion, bland Referendariens tjensteåligganden år i första rummet upptaget förandet af Commissariatets Protocoll.
Friherre von Döbeln; Fullmägtig Herr Franc Sparre, Bengt Erland, 3i dito. Friherre Tersmeden; Fullmägtig Herr Tersmeden, Pehr Reinhold, 3o dito. Herr Rääf i Småland, Fullmägtig Herr Ribbing, Arvid, - 3o dito. N:o 792. Deri lS December} 49 N:o 792. Herr Lagerhjelm, Pehr, 3o roster. Herr Ankarstjerna; Fullmägtig Friherre Lagerbjelke, Johan, 3o dito. Herr Psilanderhjelm; Fullmägtig Herr von Schantz, Carl, 29 dito. Herr von Hartmansdorff, August, 3o dito. N:o 2013. B. Herr Rosenblad, Bernhard, - 3o dito. N:o 2275. Herr Lefrén, Johan Pehr, 3o dito. Suppleanter: Grefve Dougglas; Fullmägtig Grefve Löwenhjelm, Gustaf - 28 röster. Grefve Löwen; Fullmägtig Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus, 28 dito. Herr von Hohenhausen, Michael 25 dito. Herr von Hedenberg, August, - 34 dito* Justerades följande: Utdrag af Protocollet hållet hos Höglofl. Ridderskapet och Adehr vid Lagtima Riksdagen i Stockholm den 17 December 1823. fj S. D. Då nu å nyo föredrogs ConstituRidd. 0. Ad. Prof. XL Band. « Afd. 4 !Defl 18 December; tions-Utskottcts den i3 dennes under N:o 85 aflåtne, samt den 16 derpå följde på bordet lage, Memorial, med förslag till ett tillägg i 2g §. Riksdags-Ordningen; fann Ridderskapet oell Adeln för godt, att Constitutions-Utskottets berörde förslag, till den behandling 56 §. Regeringsformen föreskrifver, godkänna.
Efter det Rikets Ständer, vid ofta omförmälda riksdag uti särskilda underdåniga skrifvelser den 28 Oktober ock den 14 December 1857 samt den 30 Januari 1858, jemte föreslående af förhöjning i skjutslegan och af andra utvägar till undanrödj inde, så vidt möjligt vore, af de förhållanden, hvilka dittills hindrat skjutsentreprenaders uppkomst oller bidragit att göra dessa betungande för de skjutsningsskyldige, hos Kongl. Maj:t anhållit dels att, då nyssnämnda åtgärder endast kunde leda derhän, att de mest tryckande olägenheterna af skjutsningsbesväret blefvo athulpne, en kommitté måtte för den mera genomgripande reglering af ärendet, som vore önsklig, förordnas att, efter det upplysningar från de olika länens i frågan intresserade medlemmar blifvit infordrade, utreda och föreslå huruvida och på hvad sätt skjutsningsbesvärot må kunna från jordbruket skiljas och denna vigtiga angelägenhet för öfrigt i framtiden på lämpligaste sätt ordnas; — dels och att åt samma kommitté måtte i nåder uppdragas att taga under öfvervägande så väl frågan om kungsoch kronoskjutsens utgörande, som ock på hvad sätt postföringsskyldigheten skulle kunna skiljas från jordbruket, emot åliggande för posthemmanen att fullgöra de onera från hvilka de nu äro hefriade; samt Kongl. Majit, med anledning häraf, dels, genom nådig Kungörelse den 11 December 1857, meddelat de förändrade föreskrifter angående skjutslegans belopp m. m. som för tillfället funnos tjenliga, och dels sedermera förordnat en kommitté att fullgöra de i Rikets Ständers ofvanberörda skrifvelser omförmälda uppdrag i afseende å utredning och förslag till reglering af frågorna rörande gästgifveri-, hålloch reservsamt kungsoch kronoskjutsnings-besvären, äfvensom angående postföringsskyldigheten; så har Kongl. Majit, i nådig Skrifvelse till Rikets Ständer den 13 Januari 1860, jemte det de hufvudsakliga åsigter, hvaruti kommittéen stadnat till grund för sitt förslag af Kongl.
Att vidare ingå i alla detaljer af det långa anförande som Hr Stiernsvärd afgifvit, skulle icke endast öfverstiga min förmåga, utan äfven vara att alltför mycket missbruka Ståndets tålamod. Genom hvad jag nu anfört och hvad som redan i Utskms betänk, är fullständigare utveckladt, tror jag det nogsamt vara ådagalagdt att Ctsk:n icke utan noggrann pröfning, kommit till det resultat, hvaruti de stadnat, åtminstone har förhållandet varit sådant hvad mig enskildt angar. Man har strängt tadlat alt Utsk:n icke beslutat en underd. skrifvelse till K. M. med anhållan om upgörande af en plan till landtförsvarets ordnande. I afseende på formenligheten af ett sådant beslut, beder jag att få erinra derom alt mostionären sjelf yrkat, att R. St. malte, med ledning af hans ingifna förslag bestämma de serskilta anslagen för landtförsvarets behof, och att man skulle i en lighet med samma förslag reglera anslaget. Det är denna framställning som varit underställd Utskms pröfning, och hvilken Utskm varit pliktige att pröfva och försvara; men jag tror, att Utskm hade gått utom sin befogenhet, om Utskm hade lyssnat till den af enskilta ledamöter i Utskm väckta frågan om en skrifvelse till K. M. af helt annat innehåll, än motionären föreslagit. Det var i öfverensstämmelse med motionärens framställning, som StatsUtsk. i sitt betänk, om anslagen för 4:de Hufvudtiteln hade reserverat R. Stms prof - Den 16 Juli. 463 ningsrält, i händelse de funno motionärens förslag föranleda till förändringar i anslagssummorna. Jag för min del liar icke ansett Utsk:n hafva egt något skäl att föreslå den ifrågasatta skrifvelsen och öfverlemnar nn till R. o. Ad. att pröfva, huruvida Utsk:n dertill haft grundad anledn. eller icke. Frih. Klinkowström, Rudolph Mauritz:
St:r måtte, ej allenast för sin del godkänna och antaga de i åberopade förslag innefattade och tillämpade grunder för inrättandet af en ArméeFörvaltning i st. f. nuv:de KrigsCoIlegium, utan ock hos K. JM. i underd:het anhålla, att detta nya embetsverk mätte, så snart lämpligen ske kan, varda i nåder organiseradt samt få öfvertaga de förvaltnings-bastyr och öfriga åligganden, som enl. sagde förslag skulle komma att detsamma tillhöra; b) Alt ej mindre den för KrigsColhrn å nu gällande Eiksstats 4 hufvudtitel uppförde anslagssumma, än det belopp, som derutöfver enl. den för ArméeFörvaltningen föreslagna aflöningsstat erfordras, må vid denna Riksdags stats-reglering å samma hufvudtitel under benämning: ArméeFörvaltningen, upföras, för att, i den mån dessa medel dertill blifva disponibla, kunna till meranämnda, nya embetsverks inrättande och aflöning användas; c) Att R. St:r mätte hos K. M. likaledes i underd:het anhålla, att K. M. jemväl för behandlingen af de till Sjöförsvars-, Civil-, Finansoch EcklesiastikDepart:ten tillhörande administrativa ärender, läcktes låta utarbeta samt Rikets näst sammanträdande Sl:r förelägga fullständiga förslag till inrättande af nya förvaltningsverk i nuv:de Collegier eller Styrelsers ställe, samt att, vid dessa förslags upgörande, hufvudsakligen och såvidt skiljaktigheten i de inom hvarje verks embets-förvaltning förekommande förhållanden medgifva, samma grundsatser, som i fråga om ArméeFöryaltnir.gens organiserande blifvit iakttagna, måtte varda tillämpade; d) Att till beredande af tillfälliga löneförbättringar jemväl inom de statsförvaltningen tillhörande embetsverk, som, enl. nu föreslagna beslut, komma att reorganiseras, serskilda, efter nuv:de behofvet lämpade, summor, måtte vid den förestående 2f>6
Lör afräknas. 10:0 Anse Riksens Ständer det böra wara Allmänna Spannemäls-Directioncn tillätet, att till upköp as Swensk Spannemäl göra ett inländskt Län, antingen i penningar eller Säd till motswarande wärde intill ett belopp af högst Zoo,ooo Rd. un^er samma redowisnings-styldighet som för Le öfrige medel, hwilka under denna Directiyns Förwalt, ning äro stälde. ^ Riksens Ständer framhärda etc - Justerades Pleni-Protocollerne för den rg Mars föroch eftermiddagen, den zo Mars, och den Zi Marö efter, middagen. Dcn 25 April. 9ZZ Uplästes svljaidc: Utdrag af Protocoftet, häftet ut» Vorgare-SiändetS Plenum »vid Riksdagen i Stockholm den 24 April 1810. S. D. Som uti det of Riksens Högloft/ StänderS Expeditions-Ut flott författade och hos Borgare-Ständet till justering upläste Förflag till »inderdänig skrifwelse, angående Bränwins-bränningen i Riket, dcn »ned Högloft. Nidderffapets och Adelns samt detta Ständs yttranden instämmande, frän de öfriger.me Riks-Ständens beslut fliljagtige mening, att riden, hwarifrän Författningen och deruti stadgade Bewillning komme att gälla., räknas ifrän och med innewarande ärs senare hälft, wal fants mara behörigen anmärkt, men utan att tillika är utsatt, det gamla Brän» wins - Förordningen bör för nu löpande half-äret wara gällande; Altsä beflöt Ständet att denna dest anmärkning skulle communiceras de öfrige Respective Ständen, med »vördsam och wänlig anmodan, alt i anseende till förenämnde . omständigheter med Borgare-Ständet utiett gemensamt stadgande sig förena; Och skulle »annat fall det förstärkta Statsutskottet »vänligen updragas, att det stiljagtiga, enligt Riksdags-Ordningens föreffrift genom omröstning afgöra.