Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Under dessa långa tal hade Gabrielle icke ens gjort ett försök till invändning, men hon såg upp från den bok, hvari hon nyss bläddrat, och hennes ögon mötte styfmoderns kalla, despotiska blick med ett på samma gång hjälplöst och ursinnigt uttryck. ■ Hela hennes inre sjöd af begär att få ge styfmodern svar på tal, och ändå kände hon sig fullkomligt försvarslös. Detta utfall mot hennes nöjeslystnad var ju omöjligt att parera, emedan det i dess minsta detaljer, ända till grefvinnans varningar och förmaningar, stödde sig på fakta. Och ändå hur osannt var det icke i sig själf! Hur lömskt af styfmodern att ställa sig som ett världsföraktande helgon, hon som jagade efter hyllning, som brann af längtan att bli bemärkt och spela en roll, ■ — och att så göra pastorn till sin bundsförvandt och tillsammans med honom utslunga förebråelser mot en nittonåring, som ännu är road af ungdomens nöjen! Gabrielle skälfde af sinnesrörelse, men det var henne omöjligt att få ett ord öfver sina läppar. Hon visste, att om hon sade något till sitt försvar, skulle hon bli så upprörd, att hon ej kunde beherska hvarken sin yttre eller sin inre människa, och hon kände en skygg fasa för att inför någon — aldraminst styfmodern — blotta hvad som rörde sig inom henne. Med ett nervöst skratt reste hon sig upp och slog ihop boken. — Ja, det är väl bäst jag går och lägger mig, efter jag är så utlefvad, Svensk Tidskrift 1S91. GENOM SKUGGOR. — sade hon, och skrattet förvred hennes mjuka, känsliga mun, så att det såg ut, som om hon varit nära att brista i gråt. Därefter sade hon farväl åt pastorn, som reste sig upp och vänligt tillönskade henne en god natt, sträckte sin hand mot styfmodern, som berörde den med sina fingerspetsar, och skyndade ut ur salongen. Pastorns Öga följde med en lång drömmande blick den smärta gestaltens snabba behagliga rörelse, ända tills Gabrielle hade försvunnit bakom portieren i fonddörren. Då drog han en suck och vände sig hastigt mot grefvinnan. Men grefvinnan hade märkt denna blick, och det var endast med den.
Sedan en del inbjudningar, som uti Bevillnings-Utskottets Memorial N:o 31, angående Riks-Ståndens olika beslut, i afseende å stämplade Pappersafgiften, blifvit till serskilde Riks-Slånd gjorde, af dessa Riks-Stånd antagits, samt de under N:ris 1, 2, 8, 9, 10 och 14 föreslagne propositioner till votering i Förstärkt Stats-Utskott alltså lått förfalla; så bar Förstärkta Ståts-Utskottet denna dag samraanträdt och, jemlikt 31 § Riksdags-Ordningen, anställt omröstning öfver följande, af samtlige Riks-Stånden godkände, propositioner: irsta Voteringen, (enl. 3:o propositionen). Den, som godkänner Borgare-SLåndets beslut, att stämplade pappersafgiften för bouppteckningar skall bestämmas sålunda: Då behållna summan utgör; ifrån och med 50 till 100 R:dr • 4 sk. „ „ „ 100 till och med 5,000 R:dr, för hvarje fulla 100 R:dr 8 „ frän 5,000 till och med 50,000 R:dr, för hvarje lulla 100 R:dr 12 „ och öfver 50,000 för hvarje fulla 100 R:dr . 20 „ voterar Ja; Den, det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, antages Ridderskapet och Adelns beslut, nemligen: då behållna summan utgör: ifrån och med 50 till 100 R:dr 4 sk. „ , „ 100 R:dr och vidare, för hvarje fulla 100 R:dr . 8 „ Resultatet af omröstningen har varit 68 Ja och 51 Nej; och som Ja vunnit, är Borgare-Ståndets ofvannämnde beslut af Rikets Ständer antaget. a:dra Voteringen (4;o).
M:t genom beslut den 16 Sept. 1865, enär de tillgängliga medlen erfordrades för andra angelägna behof, funnit sig icke kunna till krigsbefälets i samma syfte gjorda framställning lemna bifall.» Jag kan icke annat än beklaga detta beslut, hvarigenom mången gammal krigare lemnäs utan ett välförtjent understöd. Huru stor är icke skilnaden mellan denna och Franska arméens behandling, der hvar och en, utom förhoppningen om »la gloire», har vissheten att icke bli lemnad på bär backe, då han icke längre orkar att tjena. Jag' anhåller att få dessa ord antecknade till prot:t, för att kunna visa, att åtminstone jag gjort hvad jag kunnat, för att få dessa gamla militärers otillräckliga pensioner något höjda. Hr Reuterskjöld, Fabian: Då den förre värde talaren framhållit det beklagliga deruti, att K. M:t icke velat lyssna till krigsbefälets hemställan om förhöjda pensioner åt dem af armébefälet, som före 1858 tagit afsked, så anser jag mig böra nämna att, utom det att statsmedlen voro för andra ändamål erforderliga, har K. M:t ansett sig icke böra villfara denna begäran på den grund, att, då R. Skr biföllo pensionsförhöjriing åt armébefälet, det skedde med förklaring att sådant skulle tillämpas endast för dem, som efter 1858 tagit afsked. För min del inser jag allt för väl det beklagliga i de förhållanden, hvari de finnas, som, då penningevärdet så betydligt fallit, qvarstå vid samma små pensioner, som måste vara alldeles otillräckliga, då t. ex. en kapten har 600 rdr till underhåll för sig och sin familj, och om R. Skr ville an - 164 Den 8 Maj. visa det begärda beloppet, som uppgår till 107,000 rdr och för hvarje år genom derunder skeende dödsfall minskas, skulle ingen högre än jag önska sådant; men då Utsk:t icke tillstyrkt motionen, ser jag icke någon möjlighet att erhålla ett sådant beslut; och jag får derför inskränka mig till att förena mig med den föreg: de värde talaren, utan att framställa något vidare yrkande. Hr Rosensvärd:
Föredrogs å nyo StatsUtskottets ej mindre den 27 sisllidne Jnnii, un* der N:o 259, afgifne, och följande dagen på bordet lagde Betänkande, angående Stats Regi erin gen, i hvad den rörer RiksStatens Andre HufvudTitel, och den 8 dennes, under Nioggo, meddelte samt den 14 derpåföljde e. m. på bordet lagde Utlåtande, öfver de vid förstnämnde Betänkande gjorde anmärkningar; och fann Ridderskapet och Adeln för godt, att, med undantag endast af den utaf Utskottet, i sjette puncten, föreslagne lönetillökning för Secreteraren och Cancellisten vid öfverlntendents Ämbetet, som af Ridderskapet och Adeln afslogs, samma U låtande föröfrigt gilla; hvarjemte de i Utskottets för ta Betänk nde upptagne, men i sednare Utlåtande icke omförmäldte puncter, af Ridderskapet och Adeln godkändes. S. D. f. m. Då na ånyo föredrogs LagUtskottets den 31 sisth Julii, under N:o 140 afgifne, samt den 11 dennes c. m. på bordet lagde utlåtande, i anledning af gjorde vid Utskottets förut meddeldte betänkande, i frågan om Löftesmäns rättighet att uppsäga borgen; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att med förkastande af^berörde utlå - Bi/um% till R. S. Fröt. y-dc Sami. J* fjot Fröt. Utdr. d. 27 Aug. 1823. tande, antaga 16 §. i T7 Cap. af LagCommittéens förslag till den nya HandeisRalken; uti hvilket beslut de öfrige RiksStånden skulle inbjudas, att med Ridderskapet och Adeln förena, S. D. f. ro.
Ad. deröfver beslutar det ena eller del andra; ty de finnas sådana de äro, och kunna icke utan alla 4 Ståndens sammanstämmande beslut samt Konungens snnction upphäfva*. R. o. Ad. finner således lätt, hurusom det vore ulan ändamål att gifva sig in i någon tolkning af dessa privilegier. Jag anhåller alltså, att Ståndet måtte lägga denna del af SlatsUtskts framställning till handlingarna , såsom icke nu utgörande föremål för pröfning. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att, då alla hans föregående propositioner blifvit med ja och nej besvarade, han ansåg sig nu böra framställa propos. å Hr von Hartmansdorffs sednaste förslag; hemställande alltså, om R. o. Ad. ansåg den nu föredragna delen af första punkten böra läggas till handlingarna. Ropades ja och nej. Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Utsk:s förslag i denna del. Ropades starka nej, blandade med många ja. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna, alt nej öfverröstat ja. Ur Landtm, hemställde, om R o. Ad. ansåg den nu Den i3 Januari f. m. föredragna delen af första punkten böra läggas till handlingarna. Ropades starka ja, blandade med många nej. Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverrösta! nej. Vidare föredrogs den å 3:dje sidan upptagna till R. o. Ad. ställda inbjudning. Hr von Hartmansdorff: För riktigheten af det beslut, som R. o. Ad. har fattat, anfördes förra gången, då saken förevar, så många skäl, att jag förmodar det R. o. Ad. icke frångår hvad Ståndet en gång beslutat, hvadan jag afStyrker inbjudningens antagande. Hr Lefre'n, Joli. Pehr: Jag instämmer till alla delar i den åsigt, som den siste värde talaren yttrat.
Domitius' mantel är stickad med palmlöv och stjärnor; stövletterna, som utmärka hans rådsherrevärdighet, lysa i purpurglans och prydas, såsom bruket är hos nobiles, av gyllene halvmånar, vilka skola antingen utmärka hans höga börd, som berättigar hans ande efter döden till en plats ovan månen, i grannskapet av stjärnorna, eller (eftersom Annжus Domitius är kristian och dylika föreställningar honom ovärdiga) snarare innebära en hälsosam varning därom, att »under månen, den omväxlingsrike, bodde ingen fri från ödets kast». Nog av, halvmånarne finnas där, deras betydelse må vara vilken som helst. Tvenne slavar, som burit fyrfat med rökelse i prokonsulns spår, stå nu på vördnadsfullt avstånd, samtalande med Eusebias palankinbärare. Annжus Domitius är en man om fyratio år, lagom lång, men mer än lagom fet. Hans mage skulle anstå varken Hermes eller Apollon, men däremot icke misspryda en bedagad faun. Prokonsulns hjässa är kal, hans ansikte uppbär godlynt överflödet av en dubbelhaka, ögonen äro livliga och kloka. Rouéen, gurmanden, den beräknande världsmannen, se där Annжus Domitius, såvida icke skenet bedrager. Linjerna kring munnen teckna ännu nöjet av den sista lukulliska supéen, de slappa dragen skvallra om nattliga orgier, eller (om man får tro prokonsulns egna antydningar till sin hustru) om nattliga studier (vilka enligt samma källa skulle omfatta teologien och drivas i allra djupaste hemlighet). Men Annжus' profil är kraftig, och ögonen, vi nämnde dem nyss, äro ensamma i stånd att förläna liv och uttryck åt denna fettmassa. Men nu ett ögonkast på hans gemål, Eusebia, kallad den sköna, än oftare den fromma. Hon är romarinna, måhända 27 år gammal, med örnnäsa, stora mörka ögon och rubinröda små svällande läppar. Eusebia är på väg till kyrkan, som hon aldrig försummar, när Petros, de rättrognes, det vill vid denna tidpunkt säga homoiusianernas2 biskop, den hjärtgripande förmanaren, den ljungande bestraffaren skall predika.
I principen har jag alltid med honom varit ense; men jag är ledsen, att mina scrupler för tillämpningen ej ännu blifvit liäf - 8 Den 20 Februarii f. m. na, oell att jag icke kunnat oriktigt fatta grunderna för lians beräkningar. Den ädle Frihrs fordna fruktan för silfrets vandring öfver gränsen liar försvunnit genom den erfarenheten, att våra importörer icke äga utländsk skuld att afse, och han slutar deraf, att handelsvågen icke väger under. Jag kunde här lika med Hr v. Troil fråga, hvart det fordna silfvermyntet tagit vägen? Jag tror, att det drifvits ut genom våra sedelemissioner; men måhända är nu handeln uti bättre jemnvigt. Hr Frih. Kantzous slutsats är likväl ej en säker ledning för bedömandet af framtida förhållandet. Sannt är, att då ett land ej äger ett metalliskt mynt, kan ej riktig handel länge drifvas eller utvidgas utöfver det jenina utbytet af egna produeter emot de nödvändigaste utländska, och köpmansröreisen blir den att vara blott commissionär, att sälja och återtaga uti varor jemnt hvad som svarar mot exporten; på båda omsättningarna tager han sin provision; nationen isolerar sig i sparsamhet och fattigdom; näringsidkaren tvingas att afstå ifrån utländsk njutning; handelns vågskål stadnar af sig sjelf. Ai’betsamhet, klok ansträngning och beräkning äro grundvalarna för nationens välstånd; men om dessa dygder saknas, är det fara värdt, att tillgång på en bytesvara, som utländningen antager såsom god liqvid, kan verka slöseri och en förut okänd undervigt i handel, emedan priset på den utländska varan ej stiger i förhållande till förbrukningen, så länge som metallisk tillgång finnes. Är nationen åter uäringsfull och hushållssam, ökar denna tillgång all dess handel, industri och välstånd. Om våra handlande upplagt ett halft års provision af coipmalvaror, förmodar jag, att detta alltid måste ske om hösten, i anseende till Sveriges långa vintrar. Att den är betald, är alltid gynnande och förmodligen en följd af utländska credilbruk, men minskar således icke vexelbehofvet nästa sommar.
Den 12:te punkten har af Riclderskapet och Adeln och Preste-Ståndet blifvit lemnad titan anmärkning, men af Borgareoch Bonde-Stånden återremitterad, på grund af förekomne anmärkningar, inom det förra Ståndet: att rättighet till pension på Allmänna Indragning-staten ej borde tillerkännas Commendanter vid Corrections-inrättningarne, och att följagtligen Utskottet, i fall dess mening varit, att dessa ej skolat inbegripas bland de tjenstemän, för hvilka pensions-förmon blifvit tillstyrkt, måtte bestämdt sådant antyda, och inom det senare: att rättighet till pension för Fång-predikanterne antingen alldeles icke borde ega rum eller ock få beräknas endast lill hälften af lönen.
Skogs-styrelsen 400; — » » Kovoy-kommissariatet: 1 års hyra för embetslokalen och vaktmästarens boställsrum 750: — 1 års dito för den våning, Sekreteraren såsom boställsrum innehaft, 1,200: — Hyresersättning till Sekreteraren för årets 4:de qvartal 500: — Dito till Kamereraren för hela året 600: — 2,850: — » Kongl. Elektriska telegrafverket tillsammans 4,237: 50. hvaraf för lokalen i Bergstralska huset 3,450 R:dr. » Kongl. Styrelsen öfver statens jernvägsbyggnader 3,700: — » Styrelsen för ekonomiska karteverket 1,400: — » Kongl. Krigs-hofrätten 1,200: — » Styrelsen för Sveriges geologiska undersökningar 1,800: — » Ofverståthållare-embetets kansli. 1,500: — Summa 17,08^ 50. På grund af Kongl, brefven den 15 April samt 3 och 18 Juni 1864, utgå dessutom följande hyresbelopp: för Kongl Kommerse-kollegii embetslokal 6,800: — » Kongl. Öfverintendents-einbetets dito 1,500: — » Seraflmerordens-gillets dito 1,400: — Summa 9,700; För att komma i tillfälle att bilda sig ett tillförlitligt omdöme om behöfligheten af ifrågavarande utgifter, hafva Revisorerne, uti skrifvelse till Herr Justitie-statsministern af 3 18 den 29 nästlidne Augusti, anhållit om utverkande af Kongl. Maj:ts nådiga befallning till vederbörande att meddela Revisorerne fullständiga och detaljerade uppgifter angående dels antal, belägenhet och omfång af Kronans hus och egendomar i hufvudstaden, dels antalet af de rum och lägenheter uti ifrågavarande byggnader, som för myndigheters och embetsmäns inrymmande användas eller dertill äro användbara, dels ock på hvad sätt, dessa lägenheter i öfrigt för närvarande disponeras.
Hvad beträffar de fyra första momenten af denna är det af PresleStåndet vid 1 §. fattade beslutet, i afseende på hufvudsakliga syftningen , öfverensstämmande dermed, och i så måtto kunna dessa moment anses vara af 3:ne Stånd antagne, hvaremot Bonde-Ståndets härifrån skil jagtiga beslut icke är af något annat Stånd biträdt, och således lärer förfalla. I anledning häraf föreslås, på grund af de fattade besluten , följande sladganden: 1 mom. Skulle ett Pastorat vara af så stor vidd , att åtskilliga hera man, byar, torp och lägenheter äro från den fasta Skolan så aflägsna, att hinder för Skolans begagnande derigenom uppkommer för mångå af församlingens barn, böra nödiga fattande Skolor tillika inrättas. 2 inom. Dessa Skolor böra omfatta bestämda rotar , uti hvar och en af hvilka undervisning vissa månader af året skall meddelas; ankommande det på församlingarne att läsetiderne inom hvarje undervisnings-rote, efter omständigheterne, fastställa. 3 morn. Lärarne i de flyttande Skolorne böra, under den tid , som är bestämd lill Skolans hållande inom en af deras rotar, besöka de öfrige Statssamt Allni. Besv.- och Ekon.-Utskottens Förslag, N.-o igo. 25 öfrige i den ordning, Skol-Slyrelserne bestämma, för att derstädes, vid utsatta förhör, kunna utröna, huruvida läsningen älven under deras frånvaro behörigen fortgått. 4 mom. Dessa Skolor komma , i likhet med hvad om de fasta Skolorne uti 2 punclen af § t. är föreslaget, att ställas under inseende af Skoi-Styrelsen, hvilken eger vaka deröfver, att undervisningen ledes, i öfverensstämmelse med den för fasta Skolan gällande plan, hvarföre oek de barn, sorn vid de flyttande Skolorne njuta undervisning, böra undergå examen vid den fasta Skolan, efter den ordning, Skol-Styrelsen stadgar.
Från Lag-Utskottet; af den 14 IVTaj, öfver de anmärkningar, somblif» vit gjorde •vid Utskottets Betänkande uti frågan om förändring uti nu stadgade sätt för uppen^ bar Kyrkoplikts verkställande* Från Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet; af den 23 Maj. a. Till svar å gjorde anmärkningar vid Ut^ skottets Betänkande, rörande inskränkning i Exclusiva Privilegiers meddelande ; 2. Dito dito, angående väckt motion om frihet för Landsmannen , att emot låg eller ingen Tull få exportera sina produkter; 3. Dito dito, om inrättande af. en Bespa-* rings-Bank till förmån för fattige arbetare; af den 1 Junii. 4. Dito dito, angående yrkade förändringar uti förvaltningen och redovisningen af de till Hospitalers , Lazarettet och Barnhus underhåll anslagne Medfel ; fann Bonde-Ståndet, att, sedan detsamma redan bifallit Utskottens i desée ämnen förut afgifn^ Betänkanden ,. borde, under åberoj 550 Prof. Uldr. d. 2 Junii 1818. pande deraf, desse na uppläste Utlåtanden och Memorial endast läggas till Handl! ngarne.
Sl:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de inrättande af ett Ecklesiastik-Kolhm. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af flere ledamöter, BankoUtsk:s den 16 dennes f. m. på bordet lagda Alem. MS 59, ang:de dispositionen af medel, hvarmed Bankens låneoch kredilivrörelse är vorden förminskad. Föredrogs ånyo StatsUtsk:s den 13 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. Ma 272, ang:de medels uplåning genom ingifvande af fonderade Slats-obligationer. De af Utsk. i detta Betänk, föreslagne beslut och stadganden företogos punktvis till afgöraude. Hr von Hartmansdorff, Au g.: I den nu föredragna första punkten, omförmälas Irenne serskilda föremål, nemi. slats-lån, jernvägar och andra allmänt gagnande större företag. Hvad är i detta hänseende ändamål, och hvad är medel? För åtskilliga Riksdagsmän, hvilka anse statslån såsom någonting i och för sig sjelft godt och nyttigt, äro dessa utan tvifvel ändamål, och jernvägarne medel. De äro blott en lockbeta, som man begagnar, emedan många Riksdagsmän önska att dylika fortskaffningsmedel måtte komma till stånd. Andra åter anse jernvägars erhållande vara hufvudsak, och 12 H. 5 66 Den 20 September f. m. för dem äro statslånen allena medel. Man har förmodligen icke ansett sig kunna locka nog många med statslån och jernvägar, emedan de sednare icke kunna sträcka sig till alla orter inom riket; derföre har man tillagt allmänt gagnande större företag, hvilka kunna sträckas hvart som helst och följaktligen få så många flere anhängare. Det är för den skull klart, att äfven de gagneliga företagen blifva ändamål för somliga och medel för andra, samt att, när man slätlt så klokt till, att man har tre väldiga ändamål och tre väldiga medel, man icke skäligen bör kunna misslyckas.
;o 18. ten påkalladt, denna lånerörelse åtminstone borde bedi ifvås för statens räkning, hvarigenom den uppkommande vinsten icke blefve den enskilde ensamt förbehållen, utan lomme alla medborgare lika tillgodo; samt att, i händelse en sådan förvaltning härutinnan vidtoges, som den Rikets Ständers bank, i afseende på riks-diskonten och låuekontoren, iakttagit, välgörande verkningar vore att förvänta, helst den påräknade vinsten ansåges kunna åstadkomma, om icke upphörande, åtminstone nedsättning uti allmänna bevillningen; och har motionären, enär en samtidig indragning af de serskilda privatbankernas penningerörelse sannolikt skulle medföra betänkliga följder, samt de oktroyer, hvilka för nämnde banker redan blifvit utfärdade icke kunde förkortas; helst en sudan åtgärd icke vore med rätlvisa förenlig, på grund af ofvan anmärkta förhållanden hemställt, huruvida det icke ansåges gagneligt att förbereda delegarne i privatbanks-bolagen deruppå, att oklrojer för dessa icke vidare komma att beviljas eller prolongeras; r sammanhang hvarmed motionären, under förklarande att de anmärkningar, hvilka rörande sistnämnda banker bär ofvan blifvit framställda, äfven kunde tillämpas på de i sednare tider tillkomna s. k. hypetheksföreningarna, hvilka, efter haus tanka, hade enahanda syfte och medförde lika betänkliga följder som privatbankei na, tillagt den önskan, alt omforma Ide hypotheksföreningar äfven målte framdeles upphöra.
Jag skulle dock tro, att en sak, sm rörer min eganderätt, icke bor anses bltt såsom Oecohomisk, utan äfven som jurdisk. Och jag kan derföre icke undgå, att gdkänna de sammansatte Utskottens bemödanu, att söka be ( *•-'>< * • • f T* . ^ « • r 1 * . reda en nogare granskning af uskiftes-förrättningarne i allmänhet; hvarfurejag äfven med bifall om Ufskottens afsjgt, mei med önskan derjemte, att de ordinarie Jag skal utbedja mig att få yttra några ord, i afseendt ä de betänk" 474 Den 30 iptcmber e. nu ligheter man liär fraisiällt emot forslaget, att lägga enskiftes-ärendna till någon del i juristernas händer. Jag tror nemligen, att med den af mig förestagn organisation af Egodel* ningsRätter, då Raun, jemte ordinarie Domaren, skulle bestå f två eller fyra i hushållningen kunnige raä, med föreskrift att efter plurima vota afdömrmålen, — jag tror, säger jag, att, med dessa viror, någon fara för skiftes-verkets ändarmsenliga gång icke kan af juristernas befattnng dermed uppkomma. Det torde oc böra anmärkas, att EgodelningsVerket gnska nära rörer eganderätten, och således r en fråga af blandad Juridisk och Oeconorisk beskaffenhet; att det ock derföre är af vit, att det besörjes af en Rätt, der äfven juridik kännedom icke saknas. Också hafva alltid dsse mål före EnskiftesFörfattningarnes införads tillhört Allmänna Domstolarne; storskifjs-målen behandlas ännu i dag af dem, och ehiru i nämde Författningar enskiftes verket öferlemnas åt Eandshöfdingarne, bibehölls likväli sista instantien Domaren vid desse ärendens ifgörande.
Då jag nu instämmer uti det framställda yrkandet om motionens remitterande till Riddarh.Utsk:t, kan jag icke förena mig i den af ITr Gr. af Ugglas yttrande åsigt, att Utsk:t skulle endast infordra Riddarh.-Direktms yttrande, utan yrkar jag deremot, att Utsk:t skall inkomma med bestämd utredning och upplysning derom, hvem som är stamfader för ätten JYs 1 Lilliehöök af Fårdala, — samt huruvida någon descendent från bemälde ätts stamfader ännu finnes lefvande. Gr. Oxenstjerna: Jag anhåller om ursäkt, att jag ännu en gång begärt ordet, men det är blott för att rätta ett groft misstag, som Hr Anrep begått, då han sagt, att den 2:dra klassen icke i 1626 års Riddarh.-Ordn. bär namn af Riddareklass. Hr Anrep uppläste, som bevis härför, 7:de §:n af nämnde författning, men om han behagar vända om bladet och fortsätta läsningen till slutet af den nästa §:n, skall han finna, att der benämnes den andra klassen uttryckligen Riddare-klassen. Sedan öfverläggningen förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, yttrat, att derunder blifvit yrkadt, dels att den af Hr Anrep nu väckta motion jemte en af honom å trycket utgifven skrift i frågan och de deri nu algifna yttranden skulle remitteras till det blifvande Riddarh.-Utsk:t, dels ock att R. o. Ad. nu måtte besluta, att deri gren af adeliga slägten Lilliehöök, som hittills ansetts tillhöra ätten J\$ 1 Lilliehöök af Fårdala, skulle förklaras berättigad att fortfarande innehafva samma nummer å Riddarhuset; framställde Hr Gr. o. Landtm, propos. derå, att motionen jemte den tryckta skriften och yttrandena i frågan skulle remitteras till det blifvande Riddarh.-Utsk:t, och sedan denna propos. besvarats med starka ja, jemte ett eller annat nej, förklarades ja hafva varit öfvervägande. Gr. Lewenhaupt, Adam: