Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Har jag åter i saken rätt, hvilket jag nu vördsamt underställer de respective Stånden, så hoppas jag man tillika skall göra mig den rättvisa att erkänna, det min plan, att i rak grundlagsenlig väg framgå med. förslag om Bankens Creditsedel-fabrication till Rikets Ständer, såsom. Bankens Öfverförvaltare, innebär den genaste möjliga väg till slut ej allena på frågan —■ ulan på Riksdagen;” af Herr af Rolén: ”Herr Stuarts motion är så oförenlig med tilina under öfverläggningen derom yttrade åsigler, alt jag ej kan undgå anmäla reservation emot det bifall motionen vunnit genom pluralitet af tre röster vid voteringen. Af aktning för Utskottets beslut skall jag härvid icke inskränka mig till erinran, det behofvet att vederlägga stundom finnes undanröjdt genom brist på grundade skäl att bifalla. Om jag råkar i det fel, alf icke rätt hålla mig vid saken, kommer sådant deraf, att jag ej vågar afgöra hvad som i den bifallne motionen ar hufvudsak eller bisak. ’ "Förslaget, sådant det under öfverläggningen varit uppfaltadt och utvecklad t, går derpå ut, att hos Kongl. Majit måtte göras underdånig påminnelse om Svar å Rikets Ständers underdåniga skrifvelse den 27 6 Banco-Utskoltets Memorial IV.o to2. October sistlidet är, rörande mynt-enheten. Anledningen till en sådan framställning skulle liemtas deraf, att ärendet icke blifvit bos Kongl. Maj:t afgj röt med den skyndsamhet, som svarat emot Utskottets väntan och vore af behof påkallad: fördelen och Riksgagneligheten af den underdåniga påminnelsen ville man finna deri, att den skulle afhjelpa ett hinder i Utskottets göromål och att, ju förr Rikets Ständer fingo emottaga Kongl. Maj;ts Nådiga Svar, desto snarare kunde den långvariga Riksdagen bringas till efterlängladt slut.
Herr kLblman ansäg i följe deraf, aU förlust af Embetet, åtföljd as det förklarande att dea sig förbrutit wore owärdig att widare bekläda någon tjenst, skulle ätmindsione i allmänhet utgöra den tjeiiligaste bestraffning. Aerr Grrfwen och LandtNarffalken: I onlednrng af discurjerna torde jag fä göra Högloft. Ridderskap^. och Adeln proposition till älerremist af an - Den 14 November. .. e Slagen, ocb de de! wid gjorda anmärkniiv n eddelande ät CvristitUtivnsU -kottet. Bifölls. Hans Ercellence Herr Grefwe kuut!, uppläste sol-ande Dictamen lill Pcoreeollet. Ofrälse Posteffionaters och Bruksägares rättighet att deltaga i Representation, ar, i anledning af ert mitt wördsamma Memorial redan i början af Ri sdagen den 75 sistledne Maji till Högloft. Riksens Ständers ConstikutionsUrffotts utlåtande remitteradk. M n som Utskottet haröfwer sig ännu icke yttrar, och angelägenheten likwäl torde fordra, att denna fräga såsom wäckt före närwarande Constikus kions antagande mL b^jfwa wid denna Riksdag sä hufwudsakeligen afgjord, att ofrälse Potzchionater och belydelige Näringsidkare samt Bruksägare, maga wid nästa Riksdag, kunna deltaga uti Representationen, och således innebegripas i Riksdagskallelsen, hemställer jag wördsamr, om icke ConstitutionsUtflottet skulle anmodas, att sitt utlåtande till Riksens Ständers pröfning skyndsamt ingifwa. Redmitterades till ConstilukionMMtttt Föredrogs ä nyo SkatsUtskottets den 4 Ns« dember pä bsrdet lagda ProtocsLsUtdrsg af den n Octobsr 7i8 Den 14 November Öctober om indragning af AdelsFahne
Derjemte utklängas och till en del försäljas årligen flere skålpund lärkfrö, så att detta starka, frodväxta och nyttiga trädslag, som trifves ovanligt väl vid Wisingsborg, snart är spridt öfver större delen af södra Sverige. De äldre lärkplanteringar som här finnas, visa en ovanlig växtlighet och träd finnas som vid femton års ålder hafva femton alnars höjd samt deremot sva rande tjocklek. Mullbär splanteringen är till antalet af träd under de sednare åren obetydligt ökadt, emedan erfarenheten visat att den redan lemnar löftillgång till flere lispund silkeshylsor årligen. Som den under de 2:ne sista åren blifvit mullbetäckt högt upp på stammarne, hvilken betäckning först efter nattfrosternes slut borttagits, utslår mullbärsbusken bladen tidigt, skotten affrysa ej och anläggningen visar resultater vida öfver hvad man kunnat hoppas. Sommaren 1846 erhölls visserligen blott 1% skålpund silkeshylsor, dels af brist på ägg, dels af ovana vid behandlingen, men år 1847 deremot producerades 2 lisp. 10 skålp. silkeshylsor, och hade ett mångdubbelt antal maskar kunnat födas utan skada för planteringen om tillräckligt maskägg erhållits och 9 och synes all anledning vara för handen att denna näring kan blifva af ej obetydligt värde bade för landet och den enskilde. De uti planteringarne utsatte mindre antal askar och almar visa god växt och af unga plantor afyttras årligen en mängd till kringliggande provinser, äfvensom valnötsträd, hvaraf årligen 2 å 300 försäljas. Från den till Wisingsborg och Ekplanterings-styrelsen hörande kronoparken utsynas, enligt trakthuggningsindelning, årligen omkring 6,000 kubikfot, hvaraf 4,000 kubikfot försäljas årligen å auktion och betalas vanligen med 2 sk. 9 r:st banko kubikfot och 2,000 kubikfot användas för kungsgårdens räkning till reparationer och stattagarnes behof.
Maj:ts Nådiga proposition om anvisande af erforderliga medel till anskaffning af spanmål vid inträffande 74 Den i5 Mars f. in. missväxtår; än ock Statssamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den a5 sistlidne Februarii under N:o 134» meddelade och den 8 dennes e. m. på bordet lagda, Utlåtande, öfver de vid berörde Betänkande gjorde anmärkningar. Friherre Fock, Berndt Wilhelm, uppläste följande; På det att ingen måtte förvillas af missledda intryck och falska opinioner, anser jag mig skyldig, innan någon discussion uti förevarande ämne öppnas, att förnya den förklaring, jag uti mitt anförande under den 5:te sistlidne Februarii utvecklat, nemligen att jag alldeles icke satt dess framgång i samband med något för detta ändamål till inrättande Embetsverk, under hvad namn det vara må, emedan jag anser det öfverflödigt. Min afsigt har, i få ord, varit, att då Ständerna redan be vill jat En million Riksdaler till Spannemålsuppköp för missväxtår, detta anslag kunnat ökas med ännu En million, samt att till Kongl. Maj:t måtte öfverlämnäs att så väl bestämma tiden, som sättet för dess användande. Vi kunna då vara säkra, att, hvad tiden angår, upphandlingen icke sker under missväxtår, emedan de som då ä"a spannmål att aflåta, i alla fall med fördel kunna föryttra den, och hvad sättet beträffar finnas flere, men alltid det säkraste att detsamma till Kongl. Maj:ts pröfning och afgörande öfverlemna, hvilken säkert Den i5 Mars f. ni. 75 med landsfaderlig omtanka förenar det allmännas väl, med det enskiltas Lästa.
Säkerheten för att en sudan pröfning sora denna later i sistnämnde fall sig verkställa, ligger deruti, att grundlagarne innehålla den bestämda, uttryckliga föreskrift, det de i hvarje fall efter ordalydelsen skola tolkas. Således tillåtes här ingen granskning af dessa lagars mening och förstånd, utan man håller sig endast vid ordalagen. Vi veta deremot, att sådant icke uteslutande är eller kan vara förhållandet, då fråga hl i r om den allmänna lagen, enär det är omöjligt att stifta en dylik af så fullständig beskaffenhet, att den alltid kan efter dess ordalydelse, i hvarje fall, tillämpas. Man måste dervid betrakta dess anda och mening, och följden af en sådan nödvändighet har ofta varit den, alt llerc domare, sittande vid samma bord, hafva skilt sig uti olika meningar öfver en och samma sak; den ena har funnit cn åtgärd uppenbarligen stridande mot allmänna lagens föreskrifter, under det den andre funnit raka motsatsen. Alt nu införa ett stadgande i grundlagen, hvarigenom man skulle förpligta Konungens rådgifvare att nedlägga sitt embete, om han, efter siri åsigt, funne Konungens beslut stridande mot allmän lag, det skulle leda derhän, alt. tvister om lagens rätta mening och förstånd blefve föremål för pröfning af R. St. Detta är dock ingalunda nyttigt för fäderneslandet, utom det att Sländcrne derigenom skulle beredas tillfälle alt inlåta sig på ett område, som, enl. 1)0 § Reg.F., är fridlyst från deras granskning; och jag finner mig således föranlåten att vördsamt tillstyrka, det förslaget mäste förkastas. Frih. Cederström, Jacob: Jag måste uppträda för andra gången i denna fråga, emedan Hr von Hartmansdorff, som grund för sittyltrande om öfverensstämmelse!! mellan den 38 och den 10G §, önskade bifall lill delta grundlagsförslag. Hr von Hartmansdorff behagade icke läsa till punkt i den 10G §.
Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens den 14 sistlidne Februarii under N:o 7 algi fne, samt den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande i anledning af väckt fråga om utgifvande, på Statens bekostnad, afen fortsättning utåt den så kallade Lagsamlingen. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets den a5 sistlidne Februarii under N:o 4^ algifne, i5o Den rg Mars e. m. samt den g dennes e. m. på bordet lagde Memorial, innehållande att sedan Utskottet i Betänkande af den 17 sistlidne Januarii under N:o 27 förklarat sig icke vara behörigt, att till behandling upptaga Herr Grönhagens, Gustaf, Motion rörande ändring uti Instructionen för Rikets Ständers Justitieombudsman, samt Ridderskapet och Adeln och PresteStåndet berörde Betänkande till Utskottet återremitterat, men Borgareoch BondeStånden detsamma gillat, Utskottet •ansett sig böra detta förhållande hos Rikets Ständer anmäla; och fann i anledning deraf Ridderskapet och Adeln nu för godt, att, jemlikt 44 §• Riksdagsordningen, öfverlemna åt ConstitutionsUtskottet att afgöra, hvarthän ofvanberörde Motion borde förvisas. Föredrogs ånyo och bifölls Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 6 dennes under N:o 77 afgifne, samt den q derpåföljde e. m. på bordet lagde, ytterligare Utlåtande, angående föreslagne åtgärder till skogs besparing, dels genom trädens qvistning vid allmänna sommar-vägar, dels genom trädqvistars eller grenars begagnande vid uppslakning af vintervägar. Företogs till pröfning Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 6 dennes under N:o 78 afgifne, saint den g der - Den 19 Mars e. m. påföljde e. m. på bordet lagde, Utlåtande, angående väckt motion, rörande uppsägning af burskap för medellösa Borgersman i Städerne. Herr Ribbingj Arvid:
Jag finner icke den inskränkning, Hr Lefren velat göra, behöflig. R. o. Ad. kan icke besluta annat, än alt Ridd.secret. har rättighet att, hvad på Ståndet ankommer, behålla sin notariebefattning. Sedan beror det på K. Kammarcoll., huruvida det anser denna tjenst förenlig med Ridd.secret.tjensten, och det blir dess sak att skilja honom derifrån, om den icke kan stå tillsammans med Ridd.secret.ljensten. I anledn. af Hr Lefrens framställning, förklarade II. Ex. Hr Gr. o. Landtm., det han ansåg sig böra uppläsa de första raderna af Ulsk:s tillstyrkande, af innehåll, att R, o. Ad. måtte meddela Notarien Munck sitt särskilda tillstånd att, derest han varder till Ridd.secret. utnämnd, få med denna syssla förena den befattning han såsom Notarie i K. Kammarcoll. innehafver. Hr Printzenskjöld, Carl: Likaledes tillsfyrker jag bifall lill den lista punkten i Utsk:s betänkande. Hvad åter den andra Den 29 Januari e. m. 617 andra beträffar, så anser jag ftir niia del det tillstånd, som af Ståndet är hegardt, kunna än vidare utsträckas. Jag anser nemi. det böra vara Ridd.secret:s rättighet att, jemte denna befattning, få förena annan tjenst i Riket. Jag skulle derföre vilja föreslå, att R. o. Ad., utan att nämna någon riss tjenst, lemnar Ridd.secret. tillstånd att annan tjenst med sin befattning bos Ståndet förena. Frill. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag tror verkligen, alt Utsk:s tillstyrkande, i de ordalag, hvaruti det blifvit uppsläldt, väl motsvarar det ändamål, som Ilr Lefren åsyftat.
Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående ifrågasatt bidrag från Handelsoch Sjöfarts-fonden till gäldande af den för Stadetullens aflösning erforderliga utgiftssumma. i 388 Prot.-Utdrag den 27, 82, 29 och 30 Maj 1863. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af meddeladt Utdrag, M 291, af Högiofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 22 dennes, innefattande dels bemälda Riks-Stånds beslut med afseende på 7:do punkten i Stats-Utskottels Utlåtande, J\s 88, angående gjorda framställningar om statsbidrag för enskilda jernvägsanläggningars företagande, dels inbjudning till Preste-Ståndet att i detta beslut med Ridderskapet och Adeln sig förena. Med afslag å inbjudningen förklarade Preste-Ståndet sig vidhålla sitt i frågan fattade beslut och lade Protokolls-utdraget till handlingarne. S. D. Föredrogos ånyo och bifötlos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betäukanden: JV2 10, i anledning af väckta motioner, angående dels revision af, dels ock ändringar i nu gällande Fiskeri—stadga; och JV2 11, i anledning af väckta motioner om tillägg till Kongl, Förordningen om jords och lägenhets afstående för allmänt behof den 20 November 1843, med deri genom Kongl. Förordningen den 27 November 1834 gjorda förändringar. Från Håglofl. Ridderskapet och Adeln. S.S. D.D. Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets Betänkande, J\s 8, angående tullbevillningen, fattade Ridderskapet och Adeln de beslut, som här nedan omförmälas: Utskottets å sidan 5 afgifna yttrande. Gillades. Införsels-larifen. Utskottets tillstyrkande af tullfrihet för åtskilliga nu tullpligliga artiklar (sid. 6). Aislogs och de för ifrågavarande artiklar nu gällande tuilbestämmelser bibehöllos. Utskottets af styrkande af tullfrihet för åtskilliga artiklar (sidan 7). Bifölls.
Sveriges naturliga näringar äro de, sorn fylla Svenskens naturliga behof; och när dessa nä - 3a Bil. till BevillningsUtskottets Utlåtandet N:o 3o. ringar «j mera finnas, då behöfver Sverige begära eller antaga annat lands protection. Om så är, så följer ock klart, hvad Sveriges lagstiftare hafva att tillstyrka i Tullfrågan — ett bestämdt skydd åt näringarne, på det samhället må varda förvissadtom sitt oberoende af andra länders production , de arbetsföre få arbete, capitalen komma till och stanna i landet, vevande så, att ett öfverskott må finnas att egna åt -intelligensens och själens odling. Att denna lära, om också spår deraf igenfinnas i Betänkandet, icke kunnat göra sig gällande med dea conseqvens, som endast härflyter från ea djup öfvertygelse, synes, sorn sagdt är, lätt. Med fog kan ej eller begäras, att hvarje ledamot, som genom våra Rissdagsformer tillfälligtvis sättas till domars i dessa ämnen, varit i de förhållanden, att han kunnat deråt egna deo allvarliga bågrundning eller ega den practiska kunskap, som är nödvändig för att inse, huru i ett iand den ena näringen styrker och stödjer den andra. Och dock är det just denna lefvande kunskap, som skapat andra länders skyddande näring*- och tullagar, om hvilka en tänkare sagt, att det ser ut, som vöre de fjorde, endast för alt rikta jord-egarne och gagna åkerbruks-inlresset. aknas den, så förklaras derigenom också orsaken tili den inbördes striden olika näringar emellan, emedan hvarje intresse då kan, utan ali sjelfförebråelse, söka bereda sig enskilda fördelar, helst ovedersägligt är, alt, om näringslagar stiftades, som icke mera gjorde det möjligt för skomakaren #tt med någon vinst förfärdiga skor eller skräddaren att sy kläder, så skulin ock minuleuren kunna handla med dessa varor, mera och med mera vinst, än som nu är fallet, åtminstone för någon tid.
Jag kan således icke för min del instämma uti den af Grefve von Schwerin härom nyss yttrade mening. Herr vört Heynne, Geårg: Då ändamålet af Riksens Ständers sammankallande hufvudsakeligen lärer vara, att reglera Financerne, men vi, ännu icke i denna stund, känna hvad vi såsom Jordägare äga eller icke, så tror jag lika med Grefve von Schwerin, att pröfningen af Bevillnings-grunderne bör uppskjutas intilldess Financerne och myntvärdet först blifvit fastställde. Manga yrkade på Proposition j Men Herr Grefven och LandtMarskalken tillkännagaf, att flera ,Ledamöter, hvilka anmält sig att tala, ännu dertill icke haft tillfälle, samt uppropade Grefve Mörner, Adolph Göran, sorn yttrade; Jag anhåller få erhindra att Riksens Stan. Den g Ftbruarii. 2X5 der vid t$I5 års Riksdag stadgade, det borde Bevillnings-Utskottet, enligt 31 §. i Riksdagsordningen, ”opåmint vid hvarje Riksdag, uppgifva de Allmänna grunderne för den blifvande Bevillningens fördelning, hvarefter och sedan Bevillnings-Summans belopp blifvit fastställd , det tillkomme Utskottet, att, med tillämpning af dessa grunder författa Förslag tili Bevillningens utgörande.” Det Memorial Bevillnings-Utskottet i följd deraf afgifvit och hvilket nu första gången är under pröfning, måste antingen utan ali förändring antagas eller ock återremitteras. Om Memorialet till Utskottet återremitteras, kunna icke allenast Statsoch Banco-Utskotten under tiden till Riksens Ständer inkomma med Finance-projectet, utan ock Riksens Ständer tilläfventyrs hinna att detsamma pröfva, innan Bevillningsutskottets ifrågavarande Memorial må hända återkommer. Då således det af flere värde Ledamöter åsyftade ändamål, genom Återremiss lämpejigen vinnes, ser jag icke något hinder, hvarföre Bevillnings-Utskottets Memorial tillika med de dervid framställde Anmärkningar, nu ej skulle i vanlig ordning till Utskottet återremitteras.
Utskottet nu såsom opraktiskt bedömda sättet af prisbestämning vid kolhembud, bar jag vördsamt velat dels visa, huruledes jag gerna önskat bereda rättelse i ett öfverklagadt förhållande, dels ock förete ett exempel uppå, huru sådan rättelse kunde vinnas, utan att man med detsamma kullsloge bela hembudsskyldigheten, som utgör den enda, ännu qvarstående, ringa, men så mjmket mera nödiga, inskränkningen i en nyligen medgifven frihet från de serdeles bestämda lagbud, som, med stränga ansvarsbestämmelser för brytande deraf, voro i ämnet gällande.” Allm. Besvärsoch Ekonomi-UlskoUe s Utlåtande, ft.o Si. 11 N:o '81. Ank. till Exp.-Utsk. <d. 5 Jlaj, kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om förändring af vissa föreskrifter uti Inr/varteringsordningen för städerne utom Stockholm. Till allmänna Besvärs-oeh Ekonomi-utskottets handläggning liar blifvit remitterad en af fullmäktige för Götheborgs stad, herrar E. G. Lindström, C. F. JVcern och L.
Denna förändring är, i min tanka, orättvis, och jag tillstyrker derföre afslag derå. Den skulle komma att mest drabba unga Militairer, för hvilka uniformer, och andre tjensten åtföljande utgifter, medtaga ofta mera än lönen; och denna omständighet talar tillräckligt emot förändringen. 2:0 I samma Art. samma §. och g mom. stadgas, för fastigheter i stäclerne, bevillning till 2 R:dr per mille af värdet. Till upplysning om den märkvärdiga brist i comparatif rättvisa, som vidlåder denna skattefördelning, får jag uppgifva några facta, som förtjena att eftersinnas. En värd Ledamot af detta Stånd äger ett hus här i Staden, af omkring 3o,ooo R:drs värde, för hvilket han betalar i Bevillning och andre onera, omkring 100 R:dr; men han äger tillika en landtegendom, af 2 mantal om 10,000 R:dr B:co värde, hvars onera uppgå till 3oo R:dr B:co. En annan värd Ledamot af detta Stånd har, lika agtningsvärdt, sjelf uppgifvit, att han för sitt hus här i Staden nu erlägger såsom bevillning föga mera i BancoSedlar, än som för 25 år sedan erlades i silfver. En.värd Ledamot af ett annat Stånd har jemväl berättigat Den 3o Mars f. nr. 225 mig att uppgifva, det hatty såsom förmyndare, förvaltar ett hus här i Staden, som för sin köpeskilling, R*’dr B:co, ger fulla 6 procent, men betalar i bevillning och andra onera, icke mera än omkring 120 R:dr B:co, då han deremot för en Landtegendom af vida mindre värde, och hvars afkastning ej öfverstiger 4 procent, erlägger i onera omkring 5oo R:drB:co.—• Skulle Utskottet äska närmare kännedom om desse särskilta fall, så erbjuder jag mig att lemna den.
Den 6 Februarii, Nästan intet kan’ vara af större intresse för dem, hvilkas Representanter vi egentligen äro, jag menar jordägaren, än förminskandet af de verkeligen högst tryckande utgkylder* Ingen, sorn äger den minsta jordtorfva , åtminstone af annan än Säterieiler Boställsnatur „ lärer finnas, som icke häruti delar med mig samma tänkesätt och tror jag för min del , att Friherre Rudbeck har fullkomligt rätt i hvad Friherrn inför Ridderskapet och Adeln anfört; men jag tror äfven att förminskningen af utskylderne icke kan föregå förminskningen eller indragningen af Statens utgifter och nuvarande behofver-, det är således på dem som utskyldernes nedsättande beror; desse indragningar af Statsutgifteriie kunna efter min tan* ke ganska lätt ske och ibland annat lemnar vårt antal högre Embetsman oss ett rikt tillfälle dertill. Det torde vara så mycket mera angeläget att minska den nuvarande Bevillhingen, som, om priserne på Landtmannaprodncterne fortfara att falla, den blifver oniöjeiig att utgöra - Bilagor tiil PleniProtocollet för elen 10 Februarii, förmiddagen. N-o i. Friherre Cederström, Jacob: fB Uti ett tidehvarf då upplysningen i så mångå af - Den 10 Februarii, »77 afsesnden skingrat okunnighetens och fördomarB mörker, lära de vara i ett ringa antal, hvilka ännu kunna sätta i fråga fastheten af de grundsats ser, att frihet i lofliga näringsfång befrämjar ett Samhälles och hvar och en af dess innebyggares välstånd samt utvecklar och förökar dess productiva krafter ; att det SamhällsContract är felaktigt, som utesluter någon af dess medlemmar från rättigheten att utöfva det Samhället gagnande yrke, hvartill han känner eller tror sig äga fallenhet och förmåga, och att hvart och ett sådant undantag är ett hinder i den täflan, som ensam kan åstadkomma ymnighet af vahror och bestämma deras rätta värde.
Det var annat det än den där stora, praktfulla buketten af glödande röda, liffulla rosor, som grefven lät skicka till » Mademoiselle Joujou » på varietéen i går. Så stack hon in det hvita kortet, virade om ett mjukt silkespapper och sände det ner till båten. Lilla grefvinnan satt för sig själf däruppe på däcket med ryggen mot damsalongen. Ljuba hade ändtligen funnit sig i sitt öde, där hon låg insvept i en ljusblå caschimirschal. Då och då suckade hon dock djupt, utan att grefvinnan med alla sina omsorger för den lilla bortskämda hundens bekvämlighet kunde aflocka henne ens den obetydligaste hviftning på svansspetsen. Så småningom fylldes däcket af passagerare. » Det är grefvinnan Wiedehorn, som sitter därborta. » — » Är det möjligt? » — » Det kan man då ej se på utanskriften. » — Och så fäste man sig ej vidare vid den enkla, grå kvinnan, som satt där och såg så sorgset ut öfver det solbelysta, glittrande vattnet. Han hade ej kysst henne till af sked. Han ansåg det borgerligt att visa sina ömhetsbetygelser så där offentligt. Ack, om han ändå på nå- got sätt hade låtit henne förstå, att han skulle komina att sakna henne! Men det hade han inte alls gjort, inte alls. Han hade ej ens gifvit sig tid att stanna, tills båten gått, fastän han mycket väl skulle hunnit till kasernen ändå, om han sedan kastat sig i en droska. Men han hade föredragit att gå bort från henne tidigare, och hans sista smekning hade gällt — Ljuba, hunden. Äter drog en dimma öfver de ljusblå ögonen, som voro för runda för att vara enligt skönhetslagarna. Ljuba rynkade upp nosen och lät höra en gäll morrning. Ljuba kunde ej tåla främmande. Den lilla grefvinnan grep henne hastigt i halsbandet och såg upp. Ett bud från blomsterhandlaren! Hvad kunde det vara? Hennes små händer ryckte häftigt af silkespapperet. Kosor! Hvita rosor! — » Till min lilla gräsänka! » Hon tryckte de doftande, fuktiga blommorna mot sitt ansikte. En sådan jublande glädje! » Till min lilla gräsänka. » Hvad världen var skön!