Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Äfven den allmänna föreställningen om Tysklands litterära ära och företräde för andra nationer, hvilken finnes hos den bildade medelklassen, saknas hos mängden, deribland inberäknad icke blott bonden, utan äfven krämaren och handtverkaren, klasser af medborgare i Tysklands otaliga småstäder talrikare, än kanske i något annat land. Må man prisa Tysklands folkskolor, de lägre klassernas kunskaper o. s. v. Utomdess, att dessa kunskaper äro betydligt ringare, än man är van att förmoda, så är med sådana skollexor föga bevändt, då de aldrig blifva annat än lexor. De äro sålunda snart glömda. Saknas hos ett folk nationalmedvetande, så saknas lika mycket det förnämsta vehiklet för dess bildning, som denna brist sjelf är ett bevis för, att det ännu ingen sann bildning eger. Ty bildningen består ej i den ena eller andra kunskapen, utan uti det af insigter ledda intresset för menniskans högre angelägenheter. Man ledes derföre att anse tyska folkets stora förnöjsamhet såsom brist på nationalanda, medan den bildade delens nationalmedvetande är koncentreradt i den enda föreställningen om nationens utmärkta intelligens. Med stolthet blickar tysken tillbaka på «det stora frihetskriget». Få ännu lefvande tyskar finnas, hvilka icke, om de blott blifvit födda tre dagar före nyårsdagen år 1800, vilja hafva varit med i «den heliga kampen». Ännu i sednaste åren hafva en del regeringar smickrat denna nationalfåfänga med att utdela medaljer åt alla, som deltagit i kriget. Utan att i den uppblossande enthusiasmen kunna se det underverk af mannamod och fosterlandskärlek, som tysken sjelf finner i sin förening med en segrande armé mot landets förtryckare, måste man dock medge, att det tyska folket då lifvades af en gemensam anda och, i följd af den framgång dess ansträngningar hade, vann i medvetande om sin styrka och sin politiska betydenhet. Tidens anda gjorde, att denna sjelfkänsla hos folket, ehuru dess första rörelse till en del berodde af kärleken för furstehusen och harmen öfver Napoleons beteende mot dem, likväl äfven väckte tankan på dess rätt att sjelf bestämma öfver sina öden.
M. ansett nyttigt, om likhet i grundsatser kunde vinnas i de förenade Rikenas Lagar; hade Comiteen, enligt E. K. M:ts Nådiga förordnande, i sådant afseende härstädes haft sammanträden och öfverläggningar med Ledamöter af Norrska Lag-Comiteen; att Svenska Lag-Gomiteen derefter år 1831 i uuderd. öfverlemnat förslag till allmän Criminal-Lag, indelad i två Balkar, Straff-Balk ock Rättegångs-Balk, samt år i8Ö2 inkommit med motiven till desamma; att, i likhet med hvad sorn förordnades om förslaget till Civil-Lag, E. K. M. i Nåder befallt, att förslaget till Criminal-Lag, med dess motiv, skulle till trycket befordras och allmängöras, med frihet för hvar och en, att inom i83a års slut med anmärkningar dervid inkomma, samt med skyldighet för bägge Universitetens Juridiska Faculteter och Philosophiae Professorer att öfver förslaget sig yttra; att de, i anledning deraf, inkomma anmärkningar blifvit Lag-Comiteen tillställda med föreskrift, att inom 1833 års slut deröfver afgifva Utlåtande, hvilket ock den 28 sisth December till E. K. M. inkommit; och att E. K. M. under den 25 sisth Januarii i Nåder tillåtit, att samma yttrande, innefattande några jemkningar i förra förslaget, finge tryckas och, såsom tillförene skett, med sjelfva förslaget, utdelas.
Hon hade sett sig själf på platsen för stenens nedläggande, omgifven af en stor människomassa, som kommit för att bevista denna ceremoni. Plötsligt hade hon då sett hopen skingra sig och hennes man i midten af den, kämpande med en diabolisk figur, som kastade sig öfver honom och slutade med att böja honom under sig med ett sardoniskt hånskratt. Hon förblef länge beklämd och ängslig under intrycket af denna dröm, som på ett så fruktansvärdt sätt skulle komma att besannas. Då det visade sig att de så storartadt anlagda affärsspekulationerna misslyckades, den ena efter den andra, framträdde Sonjas energi och kraft i hela sin upphöjdhet. Hon kunde väl för ett ögonblick låta sin fantasi antändas af den så vanliga frestelsen att vilja använda sin intelligens och uppfinningsförmåga till att skapa en förmögenhet, men hennes själ kunde aldrig fästa sig djupare vid ett så ytligt mål. Hon var fullkomligt i stånd att mista millioner i ett slag utan att det skulle kostat henne en sömnlös natt eller en rynka i pannan, liksom hon nu såg sig mista en drömd förmögenhet utan ringaste grämelse. Hon hade velat blifva rik, emedan lifvet i alla dess former frestade henne, emedan hennes lidelsefulla och fantasirika natur kom henne att åtrå allt, att vilja pröfva allt. Men när hon såg, att det icke lyckades, var hon genast färdig att afstå därifrån och använde nu blott all sin kraft på att stödja och trösta sin man. Egendomligt nog hade denne flärdlöse man, som icke ett enda ögonblick för egen del hade önskat sig rikedom eller lockats af någon af de förmåner, man därmed kan köpa, dock vida mer än hon satt in sin själs åtrå på att lyckas på den en gång inslagna vägen. Det tycks som om misslyckandet, nederlaget i och för sig varit något för hans natur förkrossande, under det Sonja hade den sällsynta kraften att icke blott böja sig under det oundvikliga utan också att strax kasta sig med ny spänstighet in på nya sträfvanden. För denna gång lyckades det henne att afvända en krach. Hon skydde hvarken ansträngningar eller förödmjukelser, for omkring till alla deras vänner, som varit med om företagen, och åstadkom en uppgörelse, som tillfredsställde alla parter.
Nitdcrstapet och Adeln remitterade fräga, om bestämmande, pä hwad sätt, i fall Stockholms och Götheborgs Städers Jnwanare ej tillHtaS utöfwa Bränwins-bränning, den derigenom upkommande bristen i den päräknadc afgiftcn stall ersattas, ingä i nägot bcflut eller widtagande aigärd, förr an den under utsedd Nämnd hänstjutnc frägnn, om Znnewäna-nes i berörde Städer Bränwins-b-ännings-rättighet, där är morden afgjord. Och blef detta Utskottets yttrande af Borgare-Ständct gilladt; Hwarom de öfrige Nespective Ständen wordsamt och manligen skulle underrättas. Otsuvrs. S. D. Gillade-Borgarc-Ständct hwad Riksens Höglofl. Ständers Stats-Utskott, i Memorial af den 16 dennes, 774 Den 17 April. nes, yttrat, r anledning af Herr killv. lH-ion,? frän Högloft. Riddcrstapet och Ad in remitterade Memorial, rörån, de den wid i«<2; är? Revision ö wer Riksgälds Eontoirers förmak ning förekomne s äga om Controll^uren be«o öran pä Contoirets iikrdin >rie Stat; Hwarom de Respective Med-Ständcn wördsamt och manligen ffulle undtträtras. bit suxi». S. D. Hwad Riksens Högloft. Stander Sta's-Utffott, i Memorial af den i8:ddennes, anmärkt och hemstallt, sa wäl angående de af Hcr ar Fulimägkigc i Riksgälds Cm toiret till Utffottet anmodan aflemnade Formulär r till Antecknin;soch .H.wittcncc-Bäcker arnt Zntcrestc-uträkning i »ffende ä de, cn>igt Riksens Ständers Lcftut, t'll uptagande Inrikes'
Vill du icke förvärfva dig min erkänsla, Joachima, och göra mig en glädje? – I allt utom detta. – Så farväl då ... Jag kommer ej hem i qväll. Han gick häftigt ut. Hela natten och följande förmiddagen stridde högmodsdemonen i Joachimas själ med förnuftet och kärleken. Hon ville så gerna blifva prisad af sin man – det skedde så sällan – hon ville gagna honom i hans affärslif (i förhållande till herr N. var han en liten köpman), men priset, hvarför det goda skulle erhållas, var för stort. En gång hade hon hatten på och banden till hälften knutna, men tyvärr fingo onda tankar åter makt med henne. – Om jag så här ger efter, skall jag snart bli som ett rö i hans hand; han skall fordra allt mer och mer. Vore det ändå något menskligt, men att tänka sig det jag ... Nej, jag går icke! Och hon gick icke. Vid middagsbordet rådde denna dag en gruflig förstämning. På köpet bar det så olyckligt till att der serverades hönsfrikasé, en rätt, som hittills endast tolererades, långtifrån älskades af Carl. – Bär ut fatet! Jag går på källarn och tar mig en matbit. – Gode, snälle Carl! – Troligtvis fick du idéen att lägga dig till den spanska hönsgården för det att jag skulle förarga mig gallfeber på halsen. Det är ej nog att ha spanska höns för ögonen och öronen dagen igenom – man skall också nödgas äta dem. Detta var första gången som Carl begagnade sig af sarkasmens vapen, men det blef ej den sista. Det var ett fält, der han och hans hustru kunde mötas och mäta sig i jemngod styrka. Den lilla röken slår upp i eld. – Men hvad är det du jemt tittar i fönstret efter? sade jungfru Ellika till huspigan, som höll på att sveda upp allting, så ofta hon sprang ifrån strykjernet, med hvilket hon egentligen bort vara sysselsatt. – Tyst, du ... jag tittar efter om vaktmästarn, som går med bjudningslista till grosshandlaren N:s bal, kommer hit också. Hela stan lär bjudas, och jag vet att frun skall gråta af ilska, om herrskapet här ensamma bli utstötta ur den stora sällskapningen.
Trakten tyckes då hafva varit uppehållsort för en temligen talrik befolkning. Nu bodde vid den bugt, der vi kastade ankar, endast tre rentschuktschfamiljer, och de kringliggande öarna måtte för tillfället varit obebodda eller ock torde Vegas ankomst ej hafva blifvit bemärkt, ty inga infödingar kommo om bord till oss, hvilket eljest sannolikt varit fallet. Stranden vid sydöstra delen af Konyam-bay, den bugt i hvilken Vega nu under ett par dagar låg för ankar, bildas af en temligen öde myr, å hvilken en mängd tranor häckade. Innanför denna resa sig åtskilliga bergstoppar till en höjd af nära 600 meter. Zoologens och botanistens skördar på denna strand blefvo mycket torftiga, men på bugtens norra sida, dit utflygter gjordes med ångslupen, träffades gräsrika sluttningar, med temligen höga busksnår och en stor mångfald af blommor, hvilka riktade dr Kjellmans samling af högre växter från Asiens nordkust med omkring 70 arter. Här träffades äfven de första landmollusker (Succinea, Limax, Helix, Pupa m. fl.) på Tschuktsch-halfön96. Vi besökte äfven ren-tschuktschfamiljernas bostäder. De voro snarlika de tschuktschiska tält vi förut sett, och invånarnes lefnadssätt skilde sig föga från de kust-tschuktschers, med hvilka vi tillbragt vintern. De voro äfven klädda på samma sätt, om jag undantager, att männen buro en mängd små bjellror i bältet. Antalet renar, som de tre familjerna egde, var enligt en räkning, som jag företog, då hjorden vid middagstiden under varmt solsken med synbart välbehag slagit sig ned på ett i granskapet af tälten befintligt snöfält, endast omkring 400, således betydligt mindre än hvad som behöfves att föda trenne lappfamiljer. I stället hafva tschuktscherna rikligare tillgång på fisk och framför allt bättre jagt än lapparne; de dricka ej heller något kaffe och insamla sjelfva en del af sin föda ur växtriket.
Kungörelsen den 21 Mars 1854, blefve oförändradt bibehållet, i afseende åter å nederlaget, hemställt, att detta mätte om fatta den nu varande kredit-upplagsoch nederlags-rörelsen, samt för ordnandet deraf föreslagit följande grunder: 62 Bevillnings-Utskottets Betänkande M 10. l:o att nederlags-rältighet må beviljas alla de stapelstäder, som hittills egt kredit-upplagsrätt eller antingen allmän eller för särskilda varor beviljad nederlags-rätt; 2:o alt alla med lull belagda varor, ulan undantag, må å nederlag kunna uppläggas; 3:o att liden för nederlags-rättens begagnande inskränkes från 5 till 3 år; 4:o att nederlags-rekognitionen, nu bestämd till '/♦ procent å tullvärdet, lör de varor, som i nederlags-magasin uppläggas eller derifrån för re-export uttagas, beräknas vid såväl inkommandet som utgåendet med 1 procent å den för varuqvantiteten belöpande tull-afgift; 5:o att då godsegare på en gång inbekommer och på nederlag angifver af: Bränvin minst 10,000 8", Kaffe » 20,000 » Bomullsgarn » 10,000 » Ullgarn » 5,000 » Hudar och Skinn » 10,000 » Socker » 20,000 » The » 2,000 » Tobaksblader och Stjelk » 15,000 » och Vin på fastager *. » 12,000 » till och med hälften af dessa qvanlileter, på godsegares i angifnings-inlaga derom gjorda begäran, må genast efter V3ru-undersökningen till hans fria disposition utletnnas; och att, då, äfven efter sålunda skedd uttagning, den å nederlag qvarliggande qvantiteten af berörde varuslag öfversliger eller uppgår till de bestämda minimi-qvantileterna, fortsatt uttagning af högst hälften må medgifvas.
Icke heller deras ärelystnad ströfvade in på framtidens ovissa jagtmarker. Den som i öknens öde stillhet sett en beduingraf, en sandhög med två korsade palmkvistar, förstod att detta folk mer lefde för lifvet än för grafven. Det kände ej vår ohyggliga kamp för grafmonumentet. Det var icke från Damaskus, icke från städerna, utan långt öster från öknarne, som den rensande stormen skulle komma, om Österlandets frigörelse skulle stunda. Nelly sänkte kikaren från sina ögon och pekade med den mot öknen, hviskande inspireradt och halft för sig sjelf följande enstaka ord: – Endymion! Blumenbach förstod ej rigtigt hvad hon menade och såg på henne frågande. Hans blick ryckte henne ur sin fantasiverld. Hon ordnade sina känslor i ord och svarade: – Mins ni inte sagan om Endymion, den vackre ynglingen, som Diana evigt söfde för att få kyssa. Österlandet är Endymion, som utan att åldras sofvit i tre tusen år och mer. – Miss Harven, – svarade Blumenbach, som, smittad af hennes stämning, sjelf blef rörd. – Den Endymion, som sofvit här i tre tusen år och mer, dör, utan att vi märka det under sömnen. Vi kyssa snart endast ett vackert lik. Blumenbach stirrade länge tyst utåt den tomma öknen, der den aflägsna, långa, rörliga strimman redan försvunnit. Han var i dag mer fåordig än vanligt. Han hade en stor nyhet att meddela Nelly, men han fann det mycket svårt att säga henne den. Allt efter som hon upptog den berodde det sedan, om han öppet skulle framställa ett frieri eller helt och hållet afstå från alla tankar på henne. Det föreföll som om den gemensamma känslan af sympati för Österlandet emellertid nu hade närmat henne till honom och han beslöt att begagna tillfället. Han vände sin häst mot Nellys och yttrade: – Jag har något att säga er, som kanske skall taga er mycket djupt. Jag har derför icke heller kunnat komma mig för att meddela er det förr än nu. I fall jag misstager mig, i fall den underrättelse jag bär på är er likgiltig, skall jag bedja att sedan få språka litet med er om något, som för mig är ännu allvarligare.
Vidkommande den omständigheten att man bättre skulle kunna känna 2 sina bänkkamrater än 25 af Ståndets ledamöter, menade jag ingalunda dermed personlig bekantskap, utan att man hade lättare att utröna 2 än 30 ledamöters politiska tänkesätt. Gr. af Ugglas, Ludvig: Med afseende å hvad den siste talaren yttrade ang:de tidsutdrägten vid medelbara val till elektorer, vill jag endast fästa hans uppmärksamhet på att man i detta afseende någorlunda kan döma af hvad som passerat vid val af förstärkt Stats-Utsk. Vid 1857 års riksdag t. ex. åtgick vid val till nämnde Utsk:s förstärkning, då ledamöterne uppgingo till ungefär samma antal som det nu ifrågav:de, en.ganska lång tid, men visst icke 174 timmar. Man började valen kl. 9 på morgonen och höll i till kl. 6 på aftonen. Hvad sjelfva saken beträffar, vill jag vara kort. Här har till gensvar på Utskits påstående att genom de direkta elektorsvalen blefve både möjligt och troligt att till elektorer valdes personer, tillhörande flere menings-fraktioner inom Ståndet, yttrats, att då minoriteten nu icke lätt kau lå sin mening gäl - 266 Den 3 December f. m. lande, detta lätteligen låter sig göra gerom direkta val. Minoriteten skulle nemi., genom föresats att eliminera, kunna tillsätta åtskillige elektorer. Jag vill då fästa uppmärksamheten derpå att det omöjligen kan hända att en absolut majoritet, om en sådan verkligen förefinnes, kan blifva utesluten. Vidare har talats om det split som skulle uppkomma, ifall minoriteten blefve förtryckt. Om nu ett motsatt förhållande egde rum, eller att majoriteten blefve förtryckt, tror jag sannerligen icke att splitet blefve mindre. Jag torde kunna påstå detta, utan att det skall anses såsom ett löst hugskott; det är icke så långt tillbaka ett dylikt förhållande inträffade. Vi behöfva endast påminna oss 1840 års riksdag, då minoriteten gjorde sig gällande, och resultaten deraf vid 1844 års riksdag. Att majoriteten på detta sätt, som här är föreslaget, bättre får sin rätt sig tillförsäkrad, torde vara obestridligt.
Konversationen gick förnämligast medelst teckenspråk, men qvinnor förstå hvarandra så lätt isynnerhet i frågor som röra toilette. Sålunda hade Nadeschda hon hade ju endast en omgång kläder! bragt det så långt, att hon fått hoteljungfrun att bestyra om en del af dessas tvättning. Att köpa nya kläder föll den naiva damen icke in och uppasserskan kunde icke ryska nog för att härvidlag göra några förslag. Så kom aftonen och Nadeschda lade sig till hvila, tillitsfull som ett barn. Att Nikifor icke kommit hem på hela dagen, ansåg hon vara alldeles naturligt, han hade ju så mycket att uträtta. Hon somnade derför alldeles lugn. I drömmens rike, en stark sida hos alla unga fruntimmer och särskildt hos de i pensioner uppfostrade, erfor Nadeschda de vackraste syner. Hon var i det "fria Sverige", så tyckte hon, och promenerade vid sin Nikifors arm på Stockholms "Newsky-prospekt". Det var så roligt... Då öppnades dörren sakta och Nikifor inträdde med ljudlösa steg. Den blott halfdunkla vårnatten lät alla föremål urskiljas, men i en underlig dager. Det var ej sinnlighetens brand, som glödde i orientalens mörka öga det var måhända vanvettets. Nadeschda sof tungt och fast. Tyst knäböjde den olycklige ynglingen vid hennes säng och lyftade sitt af samvetsqval och ängslan förvridna ansigte upp till henne. Bad han en bön eller förbannade han sitt grymma öde? Ända hit hade han släpat med sig detta undersköna, lättrogna barn och nu, hvad skulle han nu göra? Allt hade ju slagit fel, ja, han hade till och med förvärrat sin ställning genom att så grundligt blotta sig inför polismästaren. Mörka tankar hvälfde i hans sinne, men en, den allra mörkaste af alla, arbetade sig fram i förgrunden. Denna gräsliga tanke var en gemensam död. Passionen lågar vildt i det orientaliska blodet och eftertanken träder i bakgrunden när förtviflan fattar i handlingens roder.
Kronobergs län icke blifvit fullbordad under hela tiden från Mars månads början år 1831 till början af Augusti 1845 eller under loppet af fjorton år fem månader; likasom Advokatfiskalsembetet, på grund af hvad under skriftvexlingen inför Kongl. Hofrätten förekommit, förmenade det böra till last föras Herr Grefven och Landshöfdingen gemensamt med då tillförordnade Landssekreteraren, nu mera Assessorn i Kongl. Göta Hofrätt Herr C. W. Carlson, hvilken tjenstgjort såsom Landssekreterare i nämnde län intill 1846 års slut, att berörde reglering blifvit ytterligare fördröjd ett år 180 och fem månader, samt Herr Grefven och Landshöfdingen gemensamt med nu varande Landssekreteraren Herr Assessorn G. Lagerstråle, hvilken vid 1847 års början tillträdt Landssekreteraretjensten, att samma reglering ännu vid slutet af Oktober 1848 eller efter förloppet af ytterligare ett år och tio månader icke blifvit till slut befordrad; hvarföre Advokatfiskalsembetet yrkade, att så väl Herr Landshöfdingen Grefve Mörner, som Assessorerne Carlson och Lagerstråle, hvardera i den mån åsidosättandet af embetspligt blifvit dem till last förd, malte dömas att böta det belopp, Kongl. Hofrätten funne skäligt bestämma, samt Konungens Befallningshafvande dessutom förpliglas vid laga ansvar att inom två månader från erhållen del af Kongl.
Oxelberg k.lon. 1810 den ig Januarii af Herr Astestoren 6abn till Borgare - Ständet ingifwit; och skulle åtfölja Skändets Expedition i detta mäl till Le öfrige Respeccive Ständet samt Utstollet Testor sf. bil. ksterkon Gm Salt-tillwerkning i Swerige. Detta Land, sä wäl som mänga andra Länder, ar icke utan egne naturliga tillgängar pä Salt; ätstillige wäre Provincer, serdeles Westergöthland med sine flodlägrige berg, wisa en temmelig likhet och öfwerensstämmelse i arter och formations-ordning med andre Utländske orter, der rika Salkgrufwor och Brunnar blifwit Uptagne. Hela a:ne milar Söder om sjön Wennern, och Wester ut mot Uddewalla Skärgärd, synas märken efter fordom djupa Hafsbottnar upfylda med Salthafwets qwarlemningar af snäckor och större fiskben, aldeles lika som pä kringliggande trakter längs med de Karpaliste bergen och i sträckningen as de Siebenburgffe och Pälfke SalkGrusworne. Utom Den 14 Lebruarii - 735 Utom desi äga wi mi en widsträckt Skärgård Westerhasivets granffap, hwars wallen, genoni tjenlig method amoändk, erbjuder osi en säker tillgäng pä Salt. Dä inom Landet hittills namngifne anledningar till Saltkällor och Salkbrmmar, hwilka pä Kongl. Masits befallning genom Desi Bergs-Collegii försorg blifwil insamlade, och mi underdånig berättelse af den 2g Mars 1808 widare arv omförmälle, kritina räknas, endast för Skaraborgs, Elfsborgs och Gö« theborgs Höfwingedömen, till io eller il serskilte ställen:
24:0 om utfärdande af en ny Författning, rörande privilegia exclusiva. i834 den 14 Augusti i underdånighet anmäld, öfverlemnad till Kommers-Kollegium för att komma under öfvervägande i sammanhang med det underdåniga förslag, om hvars utarbetande Kollegium den 14 sislledne Juni erhållit Nådigt uppdrag. i834 den December ånyo i underdånighet anmäld. Allmän Förordning utfärdad. 25:0 med anmälan att vidare utgifning af Riksgälds-sedlar skall inställas. i834 den 14 Augusti i underdånighet anmäld och lagd till handlingarne. 26:0 i anledning af Rikets Ständers Revisorers år i832 framställda anmärkning i afseende på beviljadt anstånd med kapital-afbetalningarne å de så kallade Förlagslånen från Manufaktur-Diskonten. i834 den *4 Augusti i underdånighet anmäld. Rikets Ständers hemställan bifallen och Kommers-Kollegium derom till efterrättelse förständigadt. 27:0 angående uppbäfvande af Skråförfaltningarne, i afseende på Murmästare-, Timmermansoch Byggmäslare-Handtverkena. Bil. till R. St. Just. Ombudsm. Kommers-Kollegium till följd af Nådig befallning afgifvit underdånigt utlåtande i sammanhang med frågan om allmän näringsfrihet. 28:0 angående afskalfande af Borgholms Garnisons service-medel. i834 den 28 Augusli i underdånighet anmäld, och Rikets Ständers hemställan bifallen.
Missgemings-Rdlken, skulle, hvar för sig, förändras till: efter allmän Lag« §. 10 morn. 3* Uttrycket.* roed Etthundrade till Tvahun* drade Riksdalers böter borde förändras till i efter allmän Lag. 10 mom, 4 och 5, Skulle sammanslås till ett moment, som borde lyda sålunda: allt slags lastligt ytt - Prot.~Utdrag den i Februarii 1830. 15 rande om den Regerande Konungens Höga Person eller Gerningar , om dess Gemål Drottningen, eller om Rikets bestämde Thron, följare; brottet straffes efter allmän Lag. §. ro morn. 8. Orden: enligt sjette Capitlet MissgerningSBalken, skulle utbytas emot: efter allmän Lag. §. 10 mom. 10. Uttrycket: enligt fjerde Capitlet 5 §. Missgernings Balken, skulle förändras till; efter all. män Lag. §. 13 mom. 7. Orden : umgälles efter åttonde Capitlet 8 Utsöknings-Balken med böter af Tretton Biksdaler sexton Skillingar, skulle förändras till: straffes efter allmän Lag. §, 14. morn. l. Skulle förändras sålunda; Häfver någon af trycket härstädes utkommen, eller, på Svenska språket författad, utomlands tryckt och hit i Riket införd skrift, föranledi missnöje från andra Magters sida, ege Konungen att derom efter omständigheterna förordna, samt, om Han så nödigt aktar, låta genom Hof - i6 Prat,‘Utdrag den i Februarii 1830,' Cancelleren föranstalta orri skriftens seque' strerande och indragning både hos Boktryckare och Försäljare eller andra utspridare, på sätt om qvarstad här ofvan stadgas.