Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men då invända de, att om Bancolagen än behöfdes, är det stridande emot Grundlagen, att Rikets Ständer stifta den gemensamt med Konungen, och att om Rikets Ständer skulle göra det ändock, Liefve lagen icke bindande, emedan han på grundlagsstridigt sätt tillkommit. Beviset, säger man, ligger i 72 §. RegeringsForrnen, så lydande: Riksens Ständers Bank förblifver hädanefter, som den hittills marit, rinder Riksens Ständers egen garantie och vård, sä att den ostörd må förvaltas af de Fullmägtige, hvarje Ständ dertill förordnar, efter de ordningar, stadgar och reglementen, hvilka redan gjorde äro, eller vidare af Riksens Ständer göras kunna; ägande Den i3 Ju nu ar i i f. ru. 75 Riksens Ständer allena rätt, att genom Banken utgifva sedlar, sorn för mynt i Riket må erkännas. Förr än denna §. blifvit förändrad, får Konungen således icke deltaga i Bankens lagstiftning. Konungens sa fiction å den Bancolag, sorn vid denna Riksdag stiftas, är följagtligen utan kraft och verkan. Men dessa stadgar och ordningar, sora af Rikets Ständer allena utfärdas, äro endast sådane, hvilka höra till Bankens förvaltning, och utan Konungens sanction afgöras genom 3 Stånds beslut, såsom t. ex., huru stor räntan, inom det lagliga beloppet, skall vara å Bancolån, huru mycket embetsmännens löner skola utgöra, ordningen, hvarefter de befordras o. s. v., med ett ord alla möjliga inre författningar om Banken, dem Rikets Ständer, såsom Bankens ägare, kunna likasom andra egendomshafvare efter eget godtfinnande bestämma. Men så snart Banken träder ur sina enskildta förhållanden, måste han vara underkastad allmän utsökningslag, ej mindre då han är allmänhetens gäldenär, än då han begagnar utsöknings-författningarne såsom fordringsägare. Att lagarne om Bankens betalning af sina skulder mäste vara sanctionerade af Konungen, är ovedersägligt, emedan domstolarne ty förutan icke döma derefter.
Om hofvets nöjen kan man säga med skalden: ”mister du ett, stå dig tusen åter;” men de rosor, som växa i folklifvets spår, tåla ej att omflyttas: de dö ut och efterlemna en öde plats, om man försöker inpassa dem under den stora verldens drifhuslagar. Ett stycke från östra kapellet ligger, vid stranden af ena lilla sjön, i en halfcirkel omsluten af Ljungarumsskogens mörkhåriga tallar, landshöfdingens sammarboställe, det täcka Ryhof, som på en mindre rik tafla skulle företrädesvis fjettra blicken, men här endast sammansmälter med det helas skönhet. Längst bort i bakgrunden löper ett bredt, hvitt band af silfverskir öfver en mörk klippvägg, och talrika trädflockar, med olika skiftningar af grönska, af olika slag och storlek, som orma sig i sällsamma former vid himlabrynet, hålla vakt i den högt uppsattes granskap, liksom för att hindra hans fall men han faller likväl! Och just detta fall väcker nyfikenhet och undran på afstånd, förtjusning och beundran på stället samt i afbildning på duken af Fahlcrantz’s mästarpensel. Det är Husqvarna! Och en medborgarekrona af lummiga ekar, i de leende ängarna ofvan vattenfallen, fulländar naturkonungens präktiga skrud. Men, vi måste fortsätta nedresan utför de branta backarna, från hvilkas höjd visserligen mångfaldiga bitar, här icke ens antydda, eljest förtjente att längre och särskilt betraktas, om tiden sådant medgåfve. Under en oafbruten, men mindre och mindre halsbrytande sluttning nalkas man den lilla staden. Man reser öfver dess enskilta ägor, – Bymarken – der smärre inhägnade åkerfält, hvilkas gröda i frodiga ax buga för vinden, omvexla med betesmarker, hvimlande af boskap. Bjellrornas klang, kreaturens råmande eller bräkande, vallhjonens visor erinra om Alpernas herdelif.
Ilr Peyron, Gustaf Abraham: uppläste följande: 1:0 den värde motionären föreslår, att all brefpost skall fortskaffas med gästgifvarskjuts. Sådant skulle åstadkomma en, snart sagdt, total omskapning af de grunder, hvarå postinrättningen i Riket nu hvi* lar. — Allt sedan år 1812 är saken påtänkt, noga begrundad, men hittills omöjlig att tillvägabringa; flera undersökningar i ämnet äro gjorda utan ali framgång. Jag nästan betvifla!-, att nuvar. posthemmansägare önska utbyta sina skjutsningar emot andra jorden vidlådande prsestationer. Den s. k. snällposten ■ fortskaffas med gästgifvarskjuts; men ehuru den blott går åt tre håll, Skåne, Götheborg och Norrige, och icke utgör J af den ordinära postens skjutsning, höiman dock deröfver ofta klagomål, så väl söder som vesterifran. Skulle likväl saken beslutas, bör jag hafva äran upplysa, alt posterne tillryggalägga ungefär 3oo,ooo mil, och n6 Den 1a Mars. att skjutslegan derföre uppgår till circa 90,000 r:dr efter nuvar. betalningssätt, 8, 10, 12 sk. Skulle nu skjutslegan icke tili det belopp, som inom detta rum blifvit yttradt, höjas, utan blott till 24 sk milen, skulle dock helt säkert postskjutskostnaden uppgå till 200,000 r-'dr; ty ofelbart skulle större antal hästar erfordras än nu, åtminstone för stora stråkposten, 2:0 Alt, på sätt motionen innehåller, äfven i Sverige införa Rowland Hills, sedan sisth December i England införde postala systeme, tror jag för min del icke vara tjenligt. Hvad som kan vara förmånligt i länder med stor befolkning och liflig rörelse, är det icke hos oss.
H. kerersou. Utdrag af Protocollet, häftet uti Borgare-Ständets Pdnum rvid Riredagen i Stockholm d^n ?z Martil l8io. S D. stk er utlätande, som, i Memorial af den c> dennes, Riksens Högloft. Ständers Stats-Utsiott afgifwit öfwer H rr /v dlnrg»n8tc>Ipss frän Högloft. Riddersiapet och Adeln remitterade Memorial, angäende de wid Riksdagar wanlige Klubbar och Tafflar, blef af Borgare-Ständet gilladt, med den enda siilmktighet, att Ständer ansäg rättigheten till Taffelts underhall pä StatS - Werk lls bekostnad böra wara lika, men icke mera widsiräckt för det Heverwärda Bonde-Ständet, än lör de öfriga RikS-Ständen, och att alltså endast desi Taleman, jämte Herr Landt» Marsialken och de öfrige Talemänncn, ma wid kommande Riksdagar Taffelpenningar npbara; Hwilket de Rffpcctfve Med-Ständen wördsamt och manligen siulle tillkärmagifwaS. l t supro. S. D. Efter föregången granskning af NiksenS högr loftStänders Statssamt Allmänna Besmärsoch Oe» conomie-Utsiotts den g:te i denne manad afgifne gemensamma Betänkande, angäende allmänna Skogs-hushällning-n i Riket, klefwa ej mindre detta, än B swärSoch Occonomic-Utsiottets förut cnsiildt meddeldte Detänkanve i samma ämne, uti de delar deraf, som ei genom d:t förutnämnde ändrade äro, af Borgare-Ständet gillade; hwarom de Respective Mcd-Standcn wördsamt och wällligen siulle underrättas, vt suprs. S. D. Efter atcruppläsandet af Riksens Högloft.
Ritning och kostnadsförslag häröfver hafva af Chefen för Ingeniör-korpsen blifvit öfverlemnade; och upptager kostnadsförslaget en slutsumma af 831,281 rdr 38 öre. Försvaret till inloppet genom Pålsundet— Denna vigtiga genomgång blef förlidet år försedd med passagera verk till sitt försvar; men då Pålsundet, utgjorde, så att säga, hela försvarets bakport, genom hvilken egna fartyg kunna kommunicera med den yttre redden framför Waxholm, så hade Chefen för Ingeniör-korpsen ansett det vara oundgängligt, att försvaret här blir af rent permanent beskaffenhet, på sätt en bifogad ritning utvisade, åtföljd af kostnadsförslag och beskrifning. Detta förslag slutar på en summa af 288,298 rdr 19 öre. Genom utförande af alla dessa nu föreslagna förändringar och nyanläggningar för försvaret, vid Waxholm, anser Chefen för Ingeniör-korpsen detsamma blifva i tidsenligt skick och, tillsammans med redan gjorda försänkningar och befintliga stängselflottor, af den beskaffenhet att kunna motstå de fiendtliga anfall, som här kunna vara att förvänta, sedan alla dessa verk och linier derjemte erhållit en fullt ändamålsenlig bestyckning, och då äfven i beräkning tages det stöd, som försvaret här hade att påräkna af flottan. Utan tvifvel vöre det önskvärdt, att alla dessa anläggningar kunde utföras under den möjligen kortaste tid, eller åtminstone under loppet af tvänne statsregleringsperioder, särdeles hvad angår försvaret vid Oxdjupet, som Chefen för Ingeniör-korpsen anser vara mest af behofvet påkalladt. Försvaret af Carlskrona inre redd. Kungsholms fästning. — Af samma anledning, som förut anförts rörande Waxholm, kunde icke heller under förlidet år några genomgripande åtgärder vidtagas för att sätta Kungsholms fästning uti försvarsbart skick, efter de förän - Bil. IS: o 5 a. till Kongl. Maj-ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 113 dringar ocb vilkor, som nu måste uppfyllas af ett fast sjöförsvar.
Uti 49;de punkten af betänk heter det: ”Konungens ”rådgifvare hafva vid flera tillfällen under nära 3 månaders ”lid år 1838 dels tillstyrkt, dels icke bestämdt afstyrkt de betydliga utgifter, hvilka de då i Stockholm vidtagna militä”riska anstalter förorsakat , utan att ens begära någon upplysning om dessa anstalters anledning. Då Konungen slutligen uppgaf denna anledn. varade i hufvudstaden förefall”na oordningar, synas nämnde rådgifvare genom sin tyst”nåd hafva erkänt riktigheten af H. M:s tanke om dessa ”oordningars farliga beskaffenhet, ehuru de, vid intet föreg:de ”tillfälle, ansett sin pligt fordra någon framställning om nödvändigheten af och medlen till landets räddning utur denna ”ställning.” Mot denna Coust.Utskrs anmärkn. hafva många yttranden blifvit afgifna. Jag skulle föreställa mig, att om någonting vore klandervärdt i detta fall, vore det den verkliga grannlagenhet, hvarmed framställningen blifvit gjord ; ty skulle Utsk. följt sin känsla för att commentera dessa förhandlingar, så skulle säkerligen tyngden i anmärkn:s-punkten blifvit större; och jag hemställer till hvarje opartisk domare öfver Utskrs handlingssätt, om man från en anmärkn. af denna art kan hemta anledn. för att tillvita Utsk. någon hämndlystnad eller skadeglädje. Jag tror att en sådan tillvitelse förfaller af sig sjelf, utan att förhållandet, som denna § omförmäler, behöfver närmare utvecklas särdeles fördetta Hus, emedan här troligtvis icke finnes någon, som ej känner förhållandena och kan compleltera och bedömma dem från början till slut. Här har af en talare mot Utskrs betänk, blifvit anmärkt, att Utsk. icke yttrat sig öfver befordrings-systemet. Denna anmärkn. är lättare sagd än gjord. För Utsk. bar det varit omöjligt, utan att öfverskrida lagens gränser, att komma till det resultat, hvartill enskildia omdömet kan vara böjdt att komma.
Benedicks attså”som deras rättfångna egendom besitta och fritt be”gagna, emot en öfverenskommen Köpesumma af Åttahundrade Åttatio Tusende f 180,000J R.dr Hamburger J’BancOj som uti goda vexlar skola erläggas, nemi. en ”fjerdedel vid Contractets underskrifvande uti tre (3) u B. 1 H. 8 i o4 Stats-Uts kottets ”månaders dato trattor på Hamburg samt tre fjerde”delar uti sex (6) månaders dato trattor på Hamburg, ”och hvilka sednare vexlar skola deponeras uti K. ”StatsContoret att öfverlemnas till K. ÄI:t och Kro”nan då Skeppet är aflefvereradt, och med dess tillbehör af H:rr Michaelson & Benedicks befullmägti”gade qvitteradt. Alla dessa vexlar skola dateras ifrån ”den dag Contractet underskrifves, och primorne der”af genast insändas till behörig accept.” Stockholm den 18 Mars 1825. Rudolf Cederström, Michaelson & Benedicks. GeneralAmiral. (Sigill.) ' (Sigill.) Utan att likväl något mer än det förstnämnde Köpeskillingsbeloppet eller 171,000 R:dr Hamb. B:co kommit K. M:t och Kronan till godo, och ulan att till upplysning härom någon annan handling förefinnes, än den af H:r GeneralAmiralen den 4 Mars 1825 gjorde underd. anmälan, att ”vid Handelshuset Michaelson ”& Benedicks, såsom Commissionair för Huset GoldJJschmidt & Comp. i London, gjorde anmälan att köpa ”ett af K. M:ts Linieskepp Tapperheten eller Manlig”lieten ingick äfven beräkning på vanliga 5 procent ”FörsäljningsCommission: att detta afslogs af H:r Ge”neralAmiralen, emedan 180,000 Pesosduros var det ”pris som oafkortadt antogs böra för ettdera af Skep”pen inflyta: att H:rr Michaelson &
Sedan indragning af Skenninge skola redan år 1822 blifvit beslutad och hänne derelter följande sknlrevisioner denna åtgärd tillstyrkt, hafva Rikets Ständer dels vid 11156—11)513 årens riksdag hemställt, huruvida icke skolan kunde vid nuvarande lärarens afgång indragas, och dels vid sistlidna riksmöte ej funnit skål alt Kongl. Majlis ofvanherörda nådiga framställning bifalla; och då, enligt hvad motionären jemväl upplyst, det i omlörmälda stad förhandenvarande lilllälle till undervisning ej blifvit begagnadt, ulan skolan under nästlidet års vår, al brist på lärjungar, hållits slängd, saknar Utskottet anledning att afvika från den åsigt, Rikets Ständer uti denna råga förut uttalat och tillstyrker alltså, att Herr Isbergs ifrågavarande motion måtte af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. 45 40:o. Jemte förmälan, hurusom den vestra delen af Wexiö stift vore i saknad af elementarläroverk, har Prosten Lundholm, med hvilken Doktor Almqvist och Prosten Palmlund sig förenat, uti en hos Preste-Ståndet väckt motion (N:o 37), föreslagit, att uti köpingen Wernamo, som vore belägen på 7 mils afstånd från Wexiö och Jönköping samt räknade 700 innevånare och vore omgifven af en vidsträckt och rikt befolkad landsort, ett treeiler två-klassigt läroverk måtte inrättas. Likaledes har inom Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen Lars Ersson från Södermanlands län (uti motion N:o 392) föreslagit att köpingen Malmköping, som vore belägen i sjelfva hjertat af Södermanland, 5f mil från Nyköping, 4f mil från Strengnäs och 5* mil från Eskilstuna, måtte erhålla ett två-klassigt läroverk, enär bristen derpå blefve inom orten alltmera kännbar.
g29 öch sorn härigenom icke kan åsyftas någon stubbning i den stadgade Hammarskattens erläggande, det anses att för den sålunda utvid* gade smidesrätten en lika beräkning kan uppgöras och en lika Controll åstadkommas efter den för hvarje arpa våg levererade tillverkningen, äfvensom att ingen annaa beräkning bör utgöra grunden för brukstillverkilings-rättighet och beskattning, Ehuruväl nu mötande hinder till en del minskas genom afsättning utan vågföring, anses sådant* såsom stötande emot författningarne, orsaka staten förlust samt endast localt kunna begagnas, hvaremot, genom den nit föreslagne förändringen, en lifvad omtanka och större tillfälle att sysselsätta arbetare skulle till deras och Bruksegarries fördel uppkomma. I anseende till det inkastet, att Bruksegare* hvilka begagna köpekohb genom ökadt behof kunna förfördela hvarannan, förmenes detta böra förfalla, när alla blifva lika berättigade att friheten begagna och således lika gynnas, äfvensom det antagés, att sfeogsbrist mindre blifver att befara än man vanligen förmodar, eftersom, jii högre värde skogen erhåller, desto aktsammare vårdas den, och skogarne alltid måste vanvårdas, då begagnandet har ringa värde. Utskottet har, i anledning af denna motion, uti officiel väg sökt upplysning, om antalet af de i Riket privilegierade stångjerns* och ämneshärder samt det för dem tillåt. g§6 Besv. och Ekon. Vtsk. Betänkande»., he smides belopp, äfvensom hvartill ämnéii Och manufactursmidet samt tackjernstillverkningen under något af de sednast® åren kunnat beräknas, och i anledning af de från Kongl. Bergscollegium insände tabeller in* hemtat: att det intill åri82i privilegierade stångiernssmidet utgjorde: 370,622 Sfe !5 ffi 16 fe Bv. för 999 stångjerns härder, samt ämriessmidet 41»918 Sfe ii ^ 8 fe Bv. för 143 ämnes härder* eller tillsammans 412,541 Sfe 7 gfe 4 fe Bv; för 1,142 härder.
Uti inlaga till Fögvördiga Dcm-Kapitlet af den 22 Uecimber samma år, anhöll underteknad om ut bekommande af redovisning och qvitter ser af den tillför ordnade vice Pastorn i dessa ämnen, hvilken beräknat räntorna halft år och deröfver utöfver laga tid, sami att ett Konurgens resp. Befallnkigsbafvandes och Högv, Bisk.opsEmbetets längesedan laga kraft \ nnna Utslag af den i5 Januar i i833 mätte sättas i v< rkställighet, enligt hvilket ’Tlärads-Pi osten Herr Magister Wied borde vid Sockenstämma med Församlingen utse 2.'ne eller 3:ne af dess för säkeihel kär.de Ledamöter”, att Kyrkans medel emottaga, under det Pastor årligen nppiätlar räkning. D* n af nig den 22 sisllidne December begärda Sockenstämman är nu benäget ntJy st till den 1 instundande Maj. Becker och Räkenskaper äroännu i den uti dessa ämnen tillförordnade vice Pastorns händer, som deifore åtnjuter ett salarium, hvilket ej kan undeigå minskning annorlunda, än genom framdeles underdånigt anlöpande af Eders Kongl. Maj:ts Nådiga rättvisa granskning; men alt intet »f Rikets Ständers Slals-Rt vision anmärkt laga klander eller annat fel elfer bristfällighet finnes så väl i Räkenskaperna under min hanel, eller till och med året 183>y, som ock i det ännu under min hand varande Inventarium; de tta vågar jag, då böcker och handlingar mig lagligen ålerltmnas, lika lagligen lofva konstatera. Vice Pastor J. O. Berggrens underdåniga Förklaring. Till åtlydnad af Eders Kongl. Majlis, genom Lnndshöfdrngeoch Biskops-Fm betena, gifha befallning, får jag på Rikets Ständers Revisorers gjorda allmänna anmärkningar vid Kyi koräkt-nskaper na i Malmöhus Län afgifva för Burlöfs Kyrka i djupaste underdånighet följande förklaring:
Denne, rik och enkling, ansågs af den spekulerande kommerserådinnan, och äfven af kommerserådet sjelf, blifva en god pris för Rosa, hvilken, i parenthes sagdt, likväl troligen icke låtit beveka sig att tjena som lockmat. Emellertid var det omöjligt att riktigt planera för saken, utan att först hafva befriat sig ifrån den pretendent, som redan fanns till flickans hand; och som Ferdinand var på landet, begagnade kommerserådet tillfället och vände sig till mig, för att uppgöra denna angelägenhet. Det förstås, att han fick rent besked, och saken slutades för de unga dermed, att de beskedligt lemnade sina ringar tillbaka. För kommerserådet och hans fru tog den en oberäknad vändning, då herr Garben gjorde dem bekant med den lilla omständigheten, att han redan var förlofvad, samt att hans uppmärksamhet för Rosa härledde sig ifrån hennes likhet med hans fästmö. Nu var allt hopp förbi; en verklig eller tillställd sjukdom, det må Gud allena afgöra, befriade kommerserådet från den redogörelse, herr Garben äskat före sin afresa, men nu såg sig tvungen att uppskjuta till sin återkomst. Emellertid har kommerserådet enligt bästa öfvertygelse begagnat tiden. Önskligt vore för hans familjs skull, att herr Garben icke för hårdt klämde åt honom. – Men drick då ut glaset, herr Mannerstedt, och sitt icke der och dröm. Sedan herrn kommit ut i verlden, och varit med en tid, lär herrn snart den erfarenheten, att den ena nyheten lika väl som den andra äro hvardagssaker. Se så! skål, gutår till Rosas ära! Den flickan är min ögonsten, och skall aldrig lida nöd, så länge gamle Ling lefver.” Herrarne klingade. Alla känslor ömmade för henne, som var skålens lösen; men Mannerstedts bröst var nära att sprängas. Blodet forsade i glödheta strömmar genom de svällande ådrorna, och han förmådde endast med den största ansträngning sitta qvar på sin plats. Han hade velat ut, lika godt hvart, endast han fått vara ensam med den omätliga salighet, som genombäfvade hans själ. Rosa var fri, fri genom sin fars vilja, utan att sjelf hafva brutit sitt löfte.
Bref den i2:te sistlidne Mar lii, hemmanen emellan varder delad, får Danviks Hospitals Ladugård Stora Sickla icke betagas den rättighet, det hitintills haft, att beta sin boskap klöf om klöf med Järla och öfrige dertill berättigade hemman. Som icke eller af skogeu, hvarken medan lian är obytt eller sedan den blifver afskiljd, någon den ringaste afsalu får göras, eller annorlunda än till Gårdens oundgängeliga behof och nödtorft efter Lag nyttjas, så kommer ock 6:0 All åbyggnad och förbättring, som på Egendomen företages, af bvad namn, art och beskaffenhet den vara må, att ske på innehafvarens egen bekostnad och utan Jordägarens gravation nu eller framdeles; men häremot skall det <7:0 Herr Grosshandlanden Hedberg, dess Fru och efterkommande, så länge de äro till, samt här i Landet bygga och förestående vilkor fullgöra, vara alldeles obetaget, att näst en orubbad besittning för så väl sig och de sina, som den de sin rätt kunna varda öfverlåtande, efter sin egen beqvämlighet och såsom nyttigast pröfvas, utan åtal nu och i framtiden bebygga, hägna och förbättra Järla gård till åbyggnad och utägor, samt 8:0 Att fiska och draga not i Långsjön, jämte flere vid Järla liggande sjöar, så långt som Järla och dess ägor sig sträcka; men i berörde vatten får för ingen del vinternot dragas. gro Lemnäs Herr Grosshandlanden Hedberg, dess Fru och Arfvingar frihet, att säl - 3.22
Riksdag beviljade Lån-biträden till Canal och andra Byggnader, och hvartill erforderlige medel skolat genom upplåning anskaffas, redan utgått och blifvit bestridde; samt någon så beskaffad upplåning för desse ändamål icke vidare kan komma i fråga, så får Utskottet, som, vid detta förhållande, anser den serskilde bokföringen häröfver böra med år 1829 upphöra, vördsamt tillstyrka: a) att RiksgäldsContoirets enskilda Fordran för insättningar uti 3 procents-lånet, hvilken vid 1828 års slut, besteg sig i Capital till R:dr 1,646,000, men hvilket, efter erhållen upplysning, blifvit, under loppet af år 182g, förminskadt till R:dr 1,466,000, må, tillika med all beräknad ränta, uti Riksgälds - 356 Stats-U tskotte t s Contoirets vanliga Hufvudbok, som för år 1829 vai* der upprättad, afskrifvas. b) Att likaledes uti serskilda Hufvudboken för år 1829 må afskrifvas på Skulderne d. 3t December samma år, RiksgäldsGontoirets nyss berörde fordran; och c) Att den uti serskilda Hufvudboken upptagne öfriga skulden, jemte tillgångarne, sådane, som de samma befinnas den 3i December 1829, må inbalanceras uti R:g:sContoirets vanliga Hufvudbok, som för år i83o skall upprättas; då, i följd häraf, dea serskilda bokföringen öfver låne-biträdena och anslagen till Canaloch andra byggnader samt upplåningen mot 3-procents ränta, kommer att med år 1829 alldeles upphöra.
Som nämnde qvarn,* hvilken sistlidet är inköptes af mjölnaren Jonas Petter Jonsson samt derefter undergått en större reparation och försetts med ett nytt grynverk, innan den förnyade brandförsäkringsvärdcringen derå hunnit verkställas, nedbrann vid en nallen emellan den 11 och 12: te nästlidne Januari, utbruten vådeld; så bar, under åberopande af Riksdags-ordningens 56 § och efter erinran om de understöd af allmänna medel, som efter dylika inom städer inträffade olyckshändelser ofta blifvit beviljade, Riksdagsfu11miigtigen Adolf IUilhelm Swartling från Östergöthlands län, uti en bos Bonde-ståndet väckt motion föreslagit, alt Rikets Ständer måtte, emot lindrig ränta och ärlig amortering, bevilja ett lån å 2,000 r:dr ät bemäide qvarn-egare, hvilken, jemte en talrik familj, genom eldsvådan blifvit försatt i en serdeles bekymmersam belägenhet, enär han för qvarnens reparerande och förbättrande användt al! sin tillgång och dessutom varit nödsakad sig skuldsätta; hemställande motionären, att den årliga inbetalningen malte bestämmas till 0 procent med beräkning af 3 procents kapital-afbetalning; och bar motionären tillika upplyst, alt för ofvannämnde qvarn årligen skattades till Kongl. Maj:t och kronan 10 tunnor rågmjöl, samt att då någon fruktbar jord icke vore med lägenheten förenad, densamma möjligen torde komma att förvandlas till skattevrak, så vida icke erforderliga medel till dess återuppbyggande erhölles, helst på ett afstånd af blott 4 mil derifrån funnes en qvarnby med ej mindre än 37 par qvarnstenar. Stall-Utskottets Utlåtande, N:o 192.