Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvarföre då icke så gerna nu strax!, till lidens vinnande, afslå hvad som är oriktigt och följaktligen ej bör bifallas. Jag inser således icke att en tillbakavisuing af ärendet till Utskis behandling kan medföra någon annan verkan än alt fördröja sakens afgörande och göra den måhända mera oviss än nu, då skälen för och mot äro så utförligt afgifne och besvarade å ömse sidor. Jag bestrider, alltså ärendets återremitterande; jag bestrider bifall; jag yrkar afslag. Den rättslära, som Frih. Raab har utvecklat, är i sanning så märkvärdig, alt den larfvar några ord lill besvarande. Frihm har nemi. förklarat sin fulla belåtenhet dermed, att man öfvertlytiar ifrån de beskattade hemmannen pä de icke beskattade de förras bestyr, allenast det kunde ske så småningom och omärkligt. I anledn. deraf tillåter jag mig göra Frihui följande fråga: om Frihms granne skulle flytta sin gärdesgård in pä Frihms ägor så småningom, l. ex. blott en gäng om äret och derigenom tillegna sig jord af Frihms egendom för några r:dr i sender samt fortsätta dermed ända lill dess han i det närmaste inkräktat Frihms liela egendom, huru pass skulle Hr Frilen med en så beskaffad behandling finna sig belåten? Presisl så är det som Frilen velat gå till väga, och det synes som om Frilen tagit dessa grundsatser ifrån skallejemnknings-comileéus betänk., der man tillstyrkt K. M. alt söka tillvägabringa en särlan öfverflytt ning af dessa onera, om blott såsom orden lyda i betänk., del utan märkbar olägenhet kan ske. Frih. Raab: Jag märker att jag verkligen kastade ut en eldbrand, då jag yttrade mig i denna principfråga, efter den blifvit upptagen af flere talare här. Jag ber alt fä förklara, hvad mitt yttrande åsyftat, och hoppas alt ingen skall ogilla min åsigt.
Då likväl i öfvervägande tages den mängd serskilda Afdelningar och (Conior, som i Banken finnas, samt den strängare vaktgöring, som, i följd deraf, Bankens vaklbetjening åligger, tror Utskottet, att hvar och en måste erkänna, det antalet noga blifvit afpassadt efter det oundgängliga behofvet, samt att lönerne lör de yngre Kammardrängarne, hvilka, såsom motsvarande de förra så kallade Husdrängarne, innehafva mer trägna och mödosamma göromål, såsom vedbäring, renhållning, vattenhemtning, m. fl., än de äldre Kammardrängarne, icke äro för högt lilltugne. Utskottet kan således ej tillstyrka någon förändring hvarken uti antalet af eller aflöningen för Bankens Vaklbetjening. Som, enligt den af Utskottet antagne princip, skillnaden emellan Löne■Stat och Supplementar-Stat vore den, alt på den förra uppföras alla löner och på den senare alla andra i och för tjenstebefatlningar nödiga anslag; har en Ledamot inom Höglo fl. Ridderskapet och Adeln yrkat, att lönerne för Garde des Medailles och Brandmästaren måtte till den förra Staten öfverföras; hvarjemte samma Ledamot ansett, alt Pappersmästare!! vid Tumba, sorn vore en i och för sedelpapperets tillverkning och controllerna dervid ganska magtpåliggande person, jemväl borde bland Konst-idkare upptagas, men med samma anteckning, som för Bruksförvaltaren vid Tumba, nemligen: "LJppb&r sin Lön pä Tumba Bruks Stat." 12 Banco-Utskoltets Utlåtande, N.o jg.
I bästa fället blifver unghästen ridhäst, eljest vagnshäst, remont, herregårdshäst, bondhäst, eller, om knapp kost. vankats, kommer han kanske i en torpares ego. I vårt land måste hästen vara lättfödd, läraktig, snabb, oöm och kunna användas ömsom för husbondens vagn, plogen och i skjuts, och af detta, som af hvad här näst förut är anfördt, finnes, att man för vår hästafvels förädlande måste använda sådan race, som, homogen med vår egen oförfalskade, i möjligaste måtto besitter de egenskaper, som göra affödan användbar för alla de olika ändamål, hvartill man har anspråk att kunna använda sin häst. Dessa egenskaper finnas endast i hufvudsaken förenade hos den ädle hästen. Denna är derföre den ende, som det tillhör kronans stuteri att uppamma; och alltså önskar jag, att Utskottets, efter mitt förmenande, olämpliga förslag, ej må vinna Rikets Ständers bifall.11 Häruti instämde herr grefve Björnstjerna, C. M. L., herr Silfverstolpe, F. O., herr Montgommery, R. N. G., samt herr kontraktsprosten J. Söderberg. 2.o af herr Hedenstjerna, W. “Motionären har inskränkt sig till påyrkande af en förmån, partielt för innevånarne på Öland; men Utskottet har velat göra den allmän. Jag skulle gillat det sednare, om denna förmån, eller befordrandet af arbetshäst-racens förbättring, kunnat åstadkommas på lämpligare sätt, men nu måste jag protestera mot så väl motionärens som Utskottets förslag, emedan det förra i någon och det sednare i betydlig mån skulle rubba den goda princip, hvilken, på sätt betänkandet upplyser, gjort sig gällande, icke blott hos Stuteri-öfverstyrelsen, utan äfven hos regeringen, nemligen den, att stuterierna böra i främsta rummet befordra tillgången på de för kavalleriet och artilleriet mest lämplige hästar, hvarpå bristen är ganska stor. Priset på sådane hästar har, i anledning deraf, att man, på sednare tider, mer allmänt begagnat hästar af ädlare slag till enskilte rid-och vagnshästar, betydligt stigit.
Låne-rättigheten må ej utsträckas till redan verkstälde odlingar, så framt de ej äro företagne efter den tid, då i grund af skedd anmälan, pa sätt äfven är nämndt, besigtning å Odlings-lägenheten blifvit anstäld, samt beskrifning deröfver till vederbörande aflemnad. lil Artikeln. Om betalningsvilkoren och hvad för Banquens sä~ kerliet derutinnan är att iakttaga. 1 §• För de Lån, hvilka i ofvanberörde måtto j o beviljas, erläggas a procents årlig ränta. Återbetalningen af Capitalet täger sin början, för Lån till de större Odlings-företagen, efter 5 års förlopp från första Låne-summans uttagande, och för Låne-försträckningar lill befordran af utflyttningar, som vid Enskiften och Storskiften prof - 283 Reglementéi vas nödige, äfvensom till mindre Odlings-före» tåg, efter 5 ars förlopp, sä att Sjette årsdagen,' från utlemnandet af första Låne-andelen, blifver förfallodag för första femtedelens inbetalning å de större Lånen, och fjerde årsdagen för de mindre; hvarigenom förstnämnde Lån, jemte ränta, inom Tio år, och de senare inom åtta år blifva till fullo Iiquiderade. 3 §. Till säkerhet för Läne-summan utgifves skuldebref, försedt med, borgen, såsom för egen skuld, af tvänne personer, som, en för bägge och bägge för en, ikläda sig denna ansvarighet, hvilken för hvarje Capital-afbetalning kommer att fortfara Tolf månader, från den dag, då en sådan afbetalning, enligt den i föregående §. antagne grund, bordt erläggas.
Ja och Nej, och då sedermera förnyad 108 Ben 12 April. propos. till bifall framsläldes ropades äler Ja och Nej, livarefler Hr Gr. o. Landtm, förklarade det lian ansåg Ja härvid hafva varit of-, vervägande. Hr von Hartmansdorff hegärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande votens-propos: Den, som bifaller LagUlskis Betänk. JV* 15, i ani. af väckt motion om förändradt formulär till vittnesed, röstar Ja, den det ej vill röstar Nej; vinner Nej, varder berörde Betänk, af B. o. Ad. afslaget. Vid voteringens sint befnnnos rösterne hafva utfallit som följer: Ja — 27. Nej — 52. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 5 och 8 dennes på bordet lagda Betänk. M 16, i anledn. af väckt motion om urtima Tings hållande för handläggning af civila mål. Fiih. af Ugglas, Ctirt Gustaf: Detta Betänk, innehåller ett förslag till nytt stadgande i afseende å urtima tings hållande i tvistemål, som, enl. min ötvertygelse, icke allenast är ohehöfligt, utan derjemte skulle komma att medföra icke så obetydliga olägenheter. I vår nu gällande lag är det föreskrifvet, att då personer tvista med hvarandra och käranden önskar att tvisten, på hans bekostnad, må vid urtima ting handläggas, får han vända sig lill vederbörrde HofRätt, som dertill lemnar tillstånd. LagUlsk. har deremot föreslagit, alt en person utan att behöfva söka HofRm skall vara berättigad att få urtima ling utsått för sin saks handläggning. Jag har aldrig hört, att någon olägenhet upkommit deraf, att rättssökande uti ifrågavar:de fall mäste vända sig till HofRätt och jag anser tvertom, att detta stadgande är eli ganska helsosamt band pä trätlystnaden, hvilken eljest i tid och otid skulle besvära domaren med hållande af urtima ling. Enl. förslaget deremot skall domaren hålla urtima ting, då någon sådant äskar och vill betala kostnaden.
För fullföljandet af ifrågavarande mål blir det väl nödigt att tills vidare bibehålla det under Kammar-Rättens inseende ställda Revisions-Contoiret för Magazins-Ärenden; men som Stats-Contoiret i underdånighet yttrat den förmodan, att mera tid och kostnad tilläfventyrs skulle erfordras, för att i vanlig ordning bringa dessa Balance-frågor till behörigt slut, än som motsvarade hvad derigenom kunde vinnas, så föreslår Kongl. Majrt i Nåder, att på Dess pröfning, efter inhemtad fullständig kännedom af förhållandet i hvarje fall, må bero, huruvida ytterligare åtgärder med de balancerade posterne böra ega rum, eller desamma afskrifvas. Med anledning af Rikets Ständers vid sisla Riksdag fattade Beslut, att förra Allmänna Magazins-Inrättningens fastigheter skulle försäljas, så framt de icke emot ersättning öfverlemnades till allmänt nyttiga ändamål, hafva följande byggnader och lä - 28 Kongl. Majds Nådiga Propos. N.-q 46’. genbeter, af hvilka nä gra utan antagliga anbud varit på Aucliou till försäljning utbjudna, blifvit af' Kongl. Majit upplåtna till serskildta föremål och inrättningar, nemligen: Åtskilliga byggnader, hörande till La-s tlugårdslands f, d. Kronobränneri, enligt. *• Kongl. Brefven den 24 Mars 1824 och den 8 Mars 1826, upplåtna till Veterinair-In* rättningen i Stockholm alt tills vidare hyres* fritt begagnas. Mai ia f. d. Kronobränneri, d. 26 April 1826, upplåtet på 10 år lill local för en Normal Vexelundervisnings*Schola, Catharina f, d, Kronobränneri öfver* Jemnadt, enligt Kongl.
Voteringens resultat har varit 39 Ja och 80 Nej, i följd hvaraf och som Nej vunnit nuvarande utförselstullen u brunsterij 2 sk. 6 r:st. per skeppund, blifvit bibehållen. i5:de Voter ingen (22:o). Den. som vill, att till contraproposition i hufvudsakliga voteringen om artikeln Böcker skall antagas Ridderskapet och Adelns samt Preste-Ståndets beslut, enligt hvilket redactionen och tullbestämmelserna skulle blifva föjjande : Böcker, samt Chartor, Musikalier, Not och Ritböcker Fria Fria. Med inbundet rent eller linieradt papper — 100 R:dr värde 25: Fria, röstar Ja; Den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, kommer alt till contraprosition i hufvud voteringen antagas Bonde-Slånuets beslut, att för artikeln böra bibehållas nu gällande taxas bestämmelser, nemligen: Böcker: på främmande språk, samt Chartor, Musikalier, Not-och Ritböcker Fria Fria. på Svenska tryckte 100 R:dr värde 20: Fria. Biblar, gifne till Svenska Bibelsälskapet Fria. — Med inbundet rent eller linieradt papper 100 R:dr värde 25: Fria. Voteringen har infallit med 42 Ja och 77 Nej; och som Nej således vunnet, har följande proposition blifvit antagen för den i6:de Voteringen (23:o). Den, som instämmer i Borgare-Ståndets beslut, att för artikeln Böcker skola antagas följande redactionsoch tullbestämmelser, nemligen: Böcker: på främmande språk, samt Chartor, Musikalier, Not-och Ritböcker — • Fria, Fria. på Svenska tryckte. i Finland, Finska original-arbeten Fria,^ p . i andra länder 100 R:dr värde 20: 5 M3* Biblar, gifne till Svenska Bibelsälskapet Fria. — med inbundet rent eller linieradt papper, 100 R:dr värde 25:
Detta samtal bör ej vara så abrupt i början, låt honom komma med något af verldsmannens afslipade sätt i de första replikerna, låt honom värmas af ämnet, eldas af hoppet, att denna träbild skall förstå honom, efter hon sjelf börjat tala om »qvinnofrågan», låt honom ryckas med af sin egen ifver, låt plumphuggaren komma fram – den oförfalskade naturen – låt honom »piska dem deras skam i ansigtet», som han säger (har jag minne!) låt honom vara hänsynslös, var det sjelf – och jag skall icke invända ett ord. Men jag vill, att han lefver, att man hör hur sinnesrörelsen griper honom steg för steg, hur harmen och oviljan sjuda i hvarje hans ord, hur hans själ krymper sig som Loke under smärtan att icke vara förstådd. Jag vill ha fram kontrasten, skärande, skriande; jag vill att läsaren sjelf ryckes med – andlöst, häpet; jag vill att man drager ett tungt, djupt andetag af förtviflan, då han hopplös måste uppgifva kampen om denna själ, som konventionalismens Gud dragit undan hans makt. Jag vill att skymningen faller så tung öfver hans tysta själsqval, att läsaren sjelf känner den hvila som en sten öfver sitt flämtande bröst. Jag vill att slutstämningen gräfver sig fast i ens minne med all den makt, som konst och natur ega i förening. Om jag icke trodde, att det bodde rika möjligheter i »Årstider», skulle jag då ha varit så elak? Sporrar man den häst, som man vet icke ega makt att göra språnget? Och hon – gör henne till en qvinna af tretton på dussinet, »bildad», oförvitlig, alldaglig, belefvad, god till och med – tag en i högen, det fins så godt om dem. Gör henne till inkarnationen af det »passande», regelrätta; icke karrikerad, icke chargerad, endast så bedröfligt sann, att man tycker sig ha skakat hand med henne många gånger. Res barrièren »det går ej an» och låt henne stå der och gapa, låt henne längta till andra sidan – om du så vill.
Ang:de förhållandet dermed i Amerika, eger jag icke någon bestämd kännedom; men att den gått tillbaka i Europa, bevisas deraf, att för några år sedan öfversvämmades alla länder af böcker rörande homöopathien; hvaremot denna litteratur nu är jemförelsevis ganska fåtalig. Homöopathien hvilar på samma grundvalar som allopathien, d. v. s. på anatomiens studium. Uti mån - Den 25 Februari. 477 ga hänseenden har redan homöopathien assimilerat sig med allopathien. Det är sannolikt att dessa två läror till slut så helt och hållet assimilera sig med hvarandra, att de framdeles icke komma att gå några olika banor, utan utgöra en, så till sägandes, endrägtig association. Om homöopathiens nytta vore så ovedersäglig, så skulle den nog, äfven utan statens mellankomst, gå fram; ty sanningen segrar till slut alltid. Det finnes här i landet endast en homöopathisk läkare, nemi. i Stockholm. Alla de andra äro allopather. Uti Berlin, Wien m. (1. städer, der homöopathiska anstalter finnas, studera våra unga läkare och äro sålunda i tillfälle att acceptera dess läror, men de hafva likväl icke dertill funnit skäl. Här i Sverige hafva på de sista 10 åren 8 å 10 personer jemväl sysselsatt sig med homöopathiens studium, sålunda ungefärligen 80 läkare, hvilka deråt egnat tid och uppmärksamhet. Skulle alla dessa 80 personer varit så blinda, att de icke uppfattat denna lära? På grund häraf yrkar jag bifall till Betänk:t. Med anledning af kyrkoherden Ternströms reservation, an håller jag dock att få tillägga några ord. Bland annat yttrar nämnde reservant: »Den homöopathiska läkemethoden har icke ännu vunnit tillbörligt erkännande i vårt land. De flesta torde kanske icke ens veta, hvaruti den består; och de vetande betrakta den med ett slags förnämt förakt, rycka på axlarne, då man talar derom, och göra åtlöje deraf — allt under det man låtsar den ömmaste menniskokärlek. Detta är lätt förklarligt.
Bland de åligganden, som, alltifrån inrättandet af Rikets Ständers Bank för snart 200 år sedan, tillhört och ännu tillhöra Riksbankens främste ernbetsmän, de ordinarie Banko-kommissarierne, — och hvilket hufvudsakligen föranledt sjelf'a benämningen af »Kommissarie» i Banken, — är den af dem under ansvarighet, en för alla och alla för en, om händer hafvande vården af Riksbankens ansenliga tillgångar och förråder af ädla metaller, myntadt och omyntadt, Banko-sedlar, värdepapper, deposita in. m., eller den så kallade större General-kassavården med dithörande förvaltningsbestyr, det ojemförligt vigtigaste och ansvarsfullaste, likasom utan all fråga det besvärligaste. Denna vård, som icke har och icke kari hafva någon jemförlig motsvarighet iuom något annat Statens eller publikt embetsverk, och hvilken hitintills aldrig fått utöfvas eller delas af någon underordnad tjensteman, äfven om denne på förordnande förrättat Kommissarietjenst i öfrigt, står visserligen under en fortlöpande 48 Hmiio -Utskottets Memorial N:o 44. kontroll så til! vida, som Bankens räkenskaper städse noggrannt utvisa, huru stor qvantitet af livarldera slaget skall finnas under General-kassavårdarnes förvar; men att denna qvantitet vid hvarje tillfälle också verkligen orubbadt finnes, det kari endast kontrolleras genom de särskilda slagens noggrannare uppvägning och genomräkning, det vill med andra ord siiga, genom en speciel inventering, hvilken sednare äter, <18 den naturligtvis måste ske i vårdarnes närvaro och upptaga en längre tid, hvarunder de vårdande är praktiskt overkställbar. Banko-verkets egen säkerhet i afseende å största delens af dess tillgångar orubbade bibehållande hvilar således ytterst på ett oinskränkt förtroende lill de embetsmäns osvikliga personliga redbarhet, nit och pålitlighet, hvilka hafva alt ombesörja denna för Riksbanken egendomliga vård.
Skrifvelse, i anledning af deras, åren 1820 och 1822, församlade Revisorers Berättelser om förvaltningen af de under Commerce-Colle gil vård ställde Fonder och medel. S. A. K. Ejfter profning af hvad Riksens Ständers, till Stats-j Bancooch Riksgälds-Werkens öfverseende, förordnade Revisorer, utideras, under d. 14 Dec. 1820 och d. i5 Dec. 1822, afgifne Berättelser örn granskningen af de under E. K. ,M:ts och Rikets Comrnerce-CoIlegii vård ställde Fonders och medels förvaltning och Räkenskaper för åren i8l7i 1818, 1819, 1820 och 1821, anmält och hemställt, hafva Riksens Ständer, bland annat, i afseende på ett räniefritt Lån, stort 4000 R:dr, som af Manufactur-Discont-Fonden blifvit Kongl: VetenskapsAcademien meddelad t, till inlösande af Svensk Botanik och Zoologle samt Oekonomisk Botanik, inhemtat, hurusom, uppå Kammar-RättsRådet och Riddaren af EK. M:ts Nordstjerneorden G. I. Billbergs underd. ansökning, E. K. M., enligt Nådig Skrifvelse till Coramerce-Collegium den 7 ^ebruarii sisth år, bifallit, det 778 Underdåniga. Skrivelser.
Nu – vågar jag tillstå denna svaghet? – gladde jag mig nästan öfver dessa bevis på min kongliga väns halft egennyttiga tillgifvenhet, för att dermed ursäkta min egen ljumhet. Äfven min makas egna öden sysselsatte mig ej mindre. Det förekom mig otroligt att hon kunnat tillbringa en så lång tid i ett harem, afgudad af dess oinskränkta beherrskare, utan att ändock göra ett offer af sig sjelf. Skulle jag tro ett sådant underverk? Jag försökte att i mitt minne hopsamla de yttranden, som stundom tillfälligtvis undfallit Schahen om hans båda favorit-sultaninnor och sitt förhållande till dem, isynnerhet vid berättelsen om hans nattliga resa till Paradiset, der han såg dem båda såsom sina utkorade himlabrudar. Utan tvifvel var det Fatme, som ej velat bedraga honom genom en hycklad dröm, – men denna uppgift var för obestämd, för att deraf draga någon säker slutsats. Dock hvad angår det dig? Det är endast hennes Arslam, som denna fråga vidkommer: tänkte jag för mig sjelf, men ändock upphörde jag icke att tänka derpå, ända tilldess jag ensam och längtande inslumrade på mitt hårda brudgumsläger. Kanhända hade jag ännu icke sofvit tvenne timmar, förr än Fatme väckte mig med ett sakta slag på kinden. – Stå upp, Rustan! Brudfolk, som sofva för länge, blottställa sig för alltför mycket bryderi. Gå ut och visa dig! Jag behöfver icke erinra dig att vårt förhållande för alla måste vara en djup hemlighet. Mellertid går jag till harem, för att rådslå med Valida om bästa medlet, huru du må blifva af med en besvärlig maka. – Hvad, utbrast jag suckande, du bär ännu din slöja? Afundar du mig till och med åsynen af ditt ansigte? – En helig ed förbinder mig att ej lyfta den, förr än min maka återfört mig till min far. – Och hvarför aflägga detta löfte, prinsessa? – Du måste anse mig alltför fåfäng, om jag yppar orsaken dertill. Men det må vara.
N:o 171, ang:de nedsättning i arrendet för kronosäteriet Boda; N:o 213, i anledn. af väckt motion om förlängning af betalningstiden för ett, i anseende till hagelskada, meddeladt undsättningslån ; Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet: N:o 23, i anledn. af väckt motion'om tillsättande af en komité, såväl för granskning af ett utaf Hr Stjernsvärd, Gust. Maur., afgifvit förslag till landtförsvarels organisation, som för utarbetande af ett fullständigt utlåt, om bela försvarsverkets lämpligaste ordnande; Lag-Utskottet: N:o 52, i anledn. af K. M:s nåd. propos. N:o 11, ang:de vissa lagbestämmelser med afseende på enskilde banker; N:o 53, i anledn. af väckte motioner om stiftande af en lag emot uppror och olofliga folksamlingar; N:o 54, i anledn. af gjorde anmärkmr mot Utsk:s betänk. N:o 2t>, öfver K. M:s nåd. propos. N:o 15, med förslag till förordning, ang:de förlagsinteckning; N:o 55, med förslag till sammanjemkning af de inom RiksSt:n fattade skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utsk:s utlåt. N:o 44, i anledn. af Utsk:s betänk. IST:o 27, öfver K. M:s nåd. propos. med förslag till lag om actiebolag; samt N:o 56, i anledn. af väckte motioner om dels indragning af kämners-, lagmansoch riddaresyne-rätterne, dels ock förändring af vissa domstolars organisation. H. R. o. Ad. åtskildes kl. 2 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Justerades 8 prot.-utdr. för gårdagens plenum samt pleni-prot. för d. 2 dennes f. och e. m. Upplästes ett af Ilr Adlerstråhle, Fredr.
Contanta anslagen under Nionde IIufvud-Titeln hafva, i följd af allt detta, blifvit sålunda bestämda, att från och med 1841 års början och intill näst vidtagande stats-reglering utgå: Skiften och afvittringar R:dr 42,000. Utflyttningshjelp efter laga skilten, i alla Rikets Län, utom Skaraborgs, Malmöhus och Christianstads Län samt på Öland, på förslag 28,000. Laga skiften i Skåne och Skaraborgs Län samt på Öland 18,000. Vägar och Communicationer 8,000. Undervisnings-anstalter för jordbruket och landtmanna-näringar 21,000. Befrämjandet i allmänhet af dito 9,000. Hästafvelns förbättrande 20,000. Undervisnings-anstalter för slöjderne 18,200. Befrämjandet i allmänhet af dito 12,000. Befrämjandet i allmänhet af handel och sjöfart 19,000. Bergsbrukets understöd 5,000. Summa B:co R:dr 200,200. hvartill komma indelningar och spanmål in natura_, enligt senaste stats-regleringen, med de förändringar, som genom ofvanupptagne öfverflyttningar uppstå, samt efter den beräkning, som den blifvande Riks-Staten löv år 1841 och följande åren intill nästa Riksdag kommer att utvisa. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 23 December 1840. 366 Expcdilions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.o lyS. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 21 Dec. 1840. Preste-Slåndet den 21 Borgare-Ståndet den 22 — —• Bonde-Ståndet den a3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående regleringen af utgijterne under Riks-Statens hindra Hufvud-Titel. (Stats-Utsk. Ull. JN:ris 40, 193 och 301 samt Först. SLats-Utsk. Mern.
A betragtande af alla veste omständigheter hofwa Riksens Ständer ansett förberörde Kongl. Förordning den az Julii 1755 såsom ölämpclia och skadlig, böra kill all widare kraft och werkan förfalla samt en sadan ändring och förklaring öfwer ro tz. i g Cap. Giftermåls - Balken i ställer wara med coiurahenkernes förman och basta närmast förenlig, att sedan det af hafdad qwinna föreburne ägtenstapslöfte blifwit af Domaren ansett wara bewist och gällande, men mannen icke destmindre wägrar att detsamma genom wigsel fullborda, stola de begge, enligt 1 id Cap, Kyrko-LageN instämmas till Dom-Capi let lill nödige föreställningars erhållande, dä, i händelse de begge om ägtenstaps-törbindelsens Uphäfwande skulle sig i godo sörena, skiljebref genast bör meddelas, men äter, wid ett motsatt förhäimnde, om den ena yrkar och den andra wägrar äglenfkapeks fullbordan, saken hwad agtenstaos-förbindelsens uplösning angar öfwerlemnas till Eder Kongl. Måms Egit Nådiga afgörande; dock akt hwad Lag destutom stadgar om qwinnans och barnes öfriga rättig>.eler, Utan hinder af det stlsästs ägtenstapets uphäfwande, Niä äga bestånd. 488 Den !2 Abruarii. Eder Kongl. Majus Nädiga sanelion hära utbeder sig Riksens Stander underdämgst och framhärda etc. Under justeringen häraf anlände Herr Grefwe» och Landtmartkalken, dä Grefwe Os la 6aräis till Herr Landtmarjkalken öfwerlemnade Klubban.