Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sven hade förra påsken lagt märke till en så- dan slags kommers i staden och vedervågade nu helt dristigt det stora steget att blanda sig i kon kurrensen. Han stannade vid den mekaniska verkstaden, där han kände några arbetare, för hvilka han fick visa sina » gubbar ». Arbetarne bläddrade i bundten, småskrattade vänligt och tyckte, att det där ju kunde bli något lustigt för deras barn. » Hvad kostar den här påskmadamen? » frå- gade en af dem. » Ett öre, » sade Sven och sökte oroligt i spekulantens ansiktsuttryck, om han möjligen hade tagit till för dyrt. Märk väl, det fanns på den tiden äfven ett hälft öre! Sven fick två öre för sin påskmadam. Efter detta » handsöl » gick affären bland arbetarne så pass bra undan för honom, att han inom en halftimme sålt bortåt hälften af sitt artistiska kram och i fickan hade hela tolf skilling i utbyte. Medan då Sven stod vid porten och fotfarande förevisade sitt galleri, for plötsligt från verkstadstaket en smutsig snölavin ned midt på hela härligheten af målningar. Sven torkade af papperen, så godt han kunde, men genom blötan hade största delen af hans verk fördärfvats, färgerna fiöto i hvarandra, och det var nära, att tårarna börjat flyta på Svens kinder — nu var det inte värdt att tänka på någon kommers vidare ", .i. ' Då kom verkstadens ingeniör, hr Eklund, och fick syn på den bedröfvade gossen. » Hur är det fatt? » frågade han deltagande och såg leende igenom den ramponerade » konstsamlingen. » Inte illa, inte illa. riktigt bra till och med! » mumlade han och var riktigt intresserad af bilderna, hos hvilka han tycktes se något helt annat, än att de bara voro illa tilltygade af vätan» Men hvad är det här? » utbrast han och lutade sig med spänd blick öfver en af målningarna, » en ängel med vingar — men hvarifrån har du fått ansiktet, gosse? » » Jag tror änna, att de ' ble ' mors ansikte, » hviskade Sven röd i synen, som om man kommit på honom med något odygdigt. » Jag tror så med, » sade ingeniör Eklund sakta och såg länge på bilden.
Cederström anfört; ty han har af misstag uppläst det, som Utskottet Den 4 Fe bru ar ii f. m. 53 först afgaf och som sedermera blef förändradt. Då jag för en stund sedan hade Constit.-Utsk.:s betänkande i min hand, Jago der tvenne märken; vid det sednare befanns det.rättade förslaget, som nu är i fråga, och der talas ej om någon tryckning på Ståndets bekostnad. Hr Cederschjöld: Jag är förekommen af den siste värde Talaren i afseende på rätta redactions-förslaget till 5g §. Riksd.-Ordn. I öfrigt vill jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att närvarande discussion är för tidigt företagen. Den hade nemligen icke bort äga rftm, förr än Grundlags-frågan förekommer till afgörande. Frågan är således nu blott den, om ämnet skall nu snart, eller i sammanhang med öfrige Grundlags-frågorne, till afgörande företagas. För min del anser jag frågan ofördröjligen böra afgöras , icke blott för att kunna minska tryckningskostnaden, utan äfven för att kunna göra protocollen mera läsbara. Ty hvartill gagnar det, att hafva stora trafvar af protocoll, som ingen menniska kan uthärda att genomläsa. Frih. Boye, Ludv.: Den siste värde talaren har ganska riktigt afskiljt frågorne, då han erinrat oss, att vårt öfverlaggningsämne nu endast är, huruvida frågan bör snart företagas eller uppskjutas. Deraf följer, att de talare, som yttrat sig i hufvudsaken, utsträckt sina anföranden för långt. Jag vill följaktligen icke nu till vederläggning upptaga, hvad Frih. Cederström anfört om vådan att trycka protocollen i sammandrag, hvilket ämne jag linner nu vara främmande för öfverläggningen. Frih. von Schulzenheim, David: Sedan öfverläggningen nu blifvit återförd till sitt egentliga föremål, nemi.
I vissa delar af landet, såsom Södermanland och grannskapet af hufvudstaden, är i allmänhet brist på arbetare, och äfven der måste soldaten påräknas. Det öfverensstämmer dessutom med Rikets Ständers uttryckta önskan, att Arméen måtte användas vid dessa stora fosterländska företag. Den privata arbetsstyrkan uppgick under sommarmånaderna i medeltal till den betydliga summan af 7,000 man. Det torde här vara på sin plats att vidröra åtskilliga förhållanden, som angå den privata arbetspersonalen. Då man i allmänhet ansett, att jernvägsbyggnaderna skulle utöfva ett menligt inflytande på landets industri och åkerbruk genom att afleda stora arbetskrafter från dessa näringsgrenar, och antagit, att de 5,000 private arbetare, som för jernvägsbyggnadernas utförande inom hela landet ansetts behöflige, redan vore ett för stort antal, så är det af vigt för frågans rätta bedömande att taga i betraktande, att af de 7,000 arbetare, som användts vid vestra stambanan under sommarmånaderna 1857, då arbetsstyrkan var störst, voro 54 procent bosatte inom ett afstånd af 2 mil från arbetslinien, 32 procent utom detta område, men inom Westergötland, samt endast 14 procent i närgränsande landskap. Af de vid jernvägsarbetena i Skåne använde arbetare voro nästan alla boende inom denna provins och endast en ringa del från Småland. Häraf synes, att de orter, der arbetena pågå, äfven äro de, som lemna den största proportionen arbetskraft, och att näringarne i öfriga delar af landet hafva liten eller ingen olägenhet af den starkare concentreringen af arbetsfolk vid jernvägsbyggnaderna. Det är således de närmast jernvägarne tillstötande orter, som egentligen hafva känning af nämnde olägenhet, hvilken dessutom upphör i mån som arbetena fullbordas, emedan en högst ringa del af arbetarne följer jernvägsbyggnaden, då densamma aflägsnar sig på större afstånd från deras hemvist, i följd hvaraf den skada, som de närmast jernvägarne belägna trakter möjligen lida genom arbetarnes anställning vid jernvägs-byggnaderna, är ett snart öfvergående ondt, som i rikt mått godtgöres samma trakter genom alla de fördelar, den gagnande jern vägs-kommunikationen för all framtid sedan erbjuder.
Ridderskapet och Adeln, att ersättning för del aktorats-arfvode, som enligt 23 §. af Kongl. KammarRältens instruktion skolat dess Advokat-Fiskal tillfalla, derest ifrågavarande ansvarsskyldighet ej blifvit efterskänkt, må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-Fiskalen Printzensköld godtgöras med 12 procent å det belopp, hvilket ännu är oguldet af den del i Kassörs-balansen, hvarför ansvarighet blifvit Kansli-Rådet Valerius ådömd: samt Preste-Ståndet, att ersättning för ofvannämnda aktorats-arfvode må af Riksgälds-kontorets medel Advokat-Fiskalen Printzensköld godtgöras med 212 R:dr 37 sk. 5 rst., motsvarande 12 probent af det belopp, 1,773 R:dr 8 sk., hvilket boupptecknings-instrumentet efter aflidne Kansli-Rådet lilli lill 11. St. Prot. I8S3 & 18Si. i Samt. I Afd. 3 Dand. i Hdfl. i 2 Slals-Utskoltets Memorial, N:o 29 S. Valerius upptager såsom summa inventarii. Utskottets förenämnda tillstyrkande hade åter blifvit i sin helhet bifallet af Borgare-Ståndet och afslaget af Bonde-Ståndet. I följd häraf är alltså genom tre Stånds sammanstämmande beslut Kongl. Maj:ts ofvanberörda Nådiga Proposition af Bikets Ständer bifallen; hvaremot och då, hvad beträffar Utskottets yttrande om Herr Printzenskölds anspråk på aktorats-ärfvode, RiksStånden, på sätt nyssberördt är, stadnat i skiljaktiga beslut, denna fråga alltså, derest icke Borgare-Ståndets beslut att godkänna Utskottets yttrande jemväl i denna del af två utaf de öfriga Riks-Stånden biträdes, måste afgöras genom omröstning i förstärkt Statsutskott, hvarvid kontra-propositionens lydelse först bör bestämmas; och får Utskottet härför föreslå följande voterings-proposition:
Med afdrag af den härvarande Contanta tillgångens 158 R:dr 44 skill., värde circa - — 22 ' mammmmmmmmma o Återstå 173 Utföres således - En lägre Lärdoms-Skola i Strömsta1 Lika med den i Upsala, och utfrres utan afseende på den ringa contanta tillgången För Götheborgs Stift befinnes således brista Calmar Stift. För Trivial-Skolan i Calmar är anslaget Föreslås: En högre Lärdoms-Skola i Calmar Lika med Gefle T:r 285 Med afdrag af den härvarande Contanta tillgången, 121 R:dr 46 skill., värde circa - 1— *7 T:r 5794 k-P 21 Återstå 268 Utföres således För Calmar Stift befinnes således brista Carlstads Stift. För Skolorne är anslaget enl. Förslaget N;o l Allmänna Medel 174- 22 — 267. rjb 7 hvartill komma de till Christinehamns Transport : 011 01 Contant. Spanne mål. T:r ~58 20 'i k:p Contant. Spanne mäl. Allmänna medel. Spanne mål. R:dr sk. 3o r:st 7 Enskilta medel. Spänne mai. • sk. 38 16 28 ii ii IO LO Summa. Spänne mål. R:dr 65 sk. Brist. Spanne mål. R:dr sk. r:st 12 Nuvarande ständig Lönings-Stat. Allmänna medel. Spanne mål. Pedagogie-Slat hörande 24. 16.
Revisorerne, som, genom besök på Danviken, tagit kännedom af der befintliga sjukvårdsoch försörjnings-anstalt er, hafva funnit såväl det egentliga hospitalet, som det så kallade enkhuset väl uppfylla dermed afsedda ändamål, men att lokalen för dårhuset vore alldeles olämplig, hvadan denna inrättning i sitt nuvarande skick ingalunda motsvarade sin bestämmelse af en läke-anstalt för sinnessjuke; — 228 dock hafva Revisorerne, intill dess en af behofvet högligen påkallad förflyttning af dårhuset kan äga rum, ansett, att åtskilliga partiella förbättringar kunna och böra vidtagas, såsom: anbringande af ventiler för luftvexling, ett ändamålsenligare ordnande af latrinväsendet, rummens kalkstrykning, med flera smärre förändringar, hvilka med ringa kostnad kunna åvägabringas. Direktionen, som till aila delar instämmer i Revisorernes yttrande angående olämpligheten af dårhuslokalen och i detta afseende i underdånighet vågar åberopa sina angående detta ämne tillförene afgifna underdåniga yttranden, får, med anledning af Revisorernes framställning om vidtagande af åtskilliga partiella förbättringar vid dårhuset, i underdånighet tillkännagifva, att Direktionen, ehuru den hyst och hyser förhoppning om ett genomgripande ordnande af en för Stockholm behöflig kuroch vårdanstalt för sinnessjuke, samt fastän föga skäl förefinnes att å dårhuset vid Danviken använda betydande kostnader för förbättringar, hvilka ändock aldrig fullkomligt komma att motsvara ändamålet, likväl är betänkt att under innevarande års sommar låta derstädes verkställa de partiella förbättringar Revisorerne föreslagit, äfvensom andra, hvilka utan större kostnader kunna åstadkommas Direktionen framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåter, W. STRÅLE S. DE MARÉ. L. AHLSELL. C. Z. TITZ. L. BORN. Stockholm den 27 Januari 1854. Carl Telander. Direktionens öfver Drottninghuset underdåniga utlåtande, i anledning af 1853 års Revisorers berättelse om granskningen af Drottninghusets räkenskaper.
S den för pröfning af rätt, parter emellan, har motionären ansett den böra upphöra och dessa frågor, lika som alla andra fordringsanspråk, öfverlemnas till Domaremagtens afgörande; äfvensom motionären funnit af nöden, att en prsescriptionstid bestämdes, inom hvilken alla, icke redan förfallna, anspråk af berörde natur borde göras gällande; och har motionären alltså föreslagit: l:o att pröfningen och afgörandet af alla så kallade äldre kronofordringar öfverlemnas från administrativa lill Domare-magten, på så sätt att de i första instantien upptagas och afgöras af Svea Hof-Rält samt derifrån kunna dragas under Kongl. Maj:ts pröfning i Dess Ilögste Domstol; 2:o alt alla, så beskaffade, vid nästlidne års slut i Kammar-Collegium anhängiggjorda och ännu oafgjorda mål af detta Embetsverk öfrerlemnas till nämnde Hof-Rälts pröfning; hvarefter en kungörelse, upplagande målens titel, borde införas trenne gånger i så väl Svenska Postoch Inrikes-tidningarne som Finlands Allmänna Tidning och Hamburger Gorrespondenten, med uppmaning till vederbörande fordringsegare att inom ett år, efter det kungörelsen tredje gången varit införd i samtlige dessa tidningar, deras talan vid Svea Hof-Rätt fullfölja, vid äfventyr, att den eljest ansåges försuten; 3;o att likaledes en kungörelse utfärdas och i samma Tidningar införes, med uppmaning till en hvar, som förmenar sig ega dylik fordran hos Svenska kronan, att inom trenne år, efter det att nämnde kungörelse varit i berörde Tidningar trenne gånger införd, densamma hos Svea Hof-Rätt i laga ordning anhängiggöra, vid äfventyr, alt den eljest ansåges försuten; 4:o att, vid afgörandet af dessa fordringsanspråk, allmän
Sedan Kongl. Majit för särskilta fall behagat under den 4 November nästlidna år medgifva tullfri införsel af machinerier för nya fabriksanläggningar, på den grund, att upplyst blifvit, alt macbinerierna icke kunnat på den tid eller af de egenskaper, som erfordrats, inom landet erhållas, synes det vara nödigt och ändamålsenligt att i tulltaxeunderrättelserna intaga allmän föreskrift i ämnet, innefattande vilkoren och sättet för erhållande af tillstånd till tullfri införsel af så beskaffade machinerier, hvilket tillstånd lämpligen synes böra af Kommerskollegium, efter pröfning af behofvet och öfriga förhållanden, meddelas. I anledning af ofvanberörda underdåniga ansökning om tullfri införsel af in - 68 Kongl. McijUs Nåd.
Denna term »premieobligation» är ganska sväfvande, hvadan med lån uptagne under detta namn kan ställas på flera olika sätt, så att man möjligen kan undgå olägenheter, som dermed kunna vara förenade. Det förefaller mig verkligen besynnerligt att raan på de håll, der man hört klagas öfver inskränkningarne i detta förslag, skall vara så angelägen att binda banken i sin verksamhet. Om vi hvar och en på sitt håll skulle föreskrifva, att just i denna form skola lånen uptagas och icke i någon annan, komme man att tillskapa en direktion, som icke i någon mån kunde handla fritt. Jag afstyrker således på det högsta BorgareSt:ts inbjudning. Hr Hjärne, Harald: För min del instämmer jag med Gr. Lagerbjelke och önskar att E. o. Ad. ville antaga BorgareSt:ts inbjudning i denna punkt. Det kan ju icke nekas, att dessa oegentligen s. k. premieobligationer, förmodligen för att dölja hvad under denna benämning förstås, icke äro något annat än ett lotterispel. Att det är fördelaktigt för den som utgifver desamma, tar jag för gifvet, och ur den synpunkten borde man icke förbjuda hypotheksbanken att uptaga sådaue lån. Men då E. St:r redan för lång tid tillbaka icke ansett det värdigt Staten att förtjena på detta sätt, bör man vidhålla denna grundsats och icke på annat sätt eller under annan form inleda Staten i samma fördömelse. Ett premielån är icke annat än ett lotterispel, och spelpassionens upmun - Den 20 Oktober f. m. upmtintrande är dess gifna följd. Jag tillstyrker således antagande af BorgareSt:t.s inbjudning. Hr von Koch, Nils Samuel: Äfven jag anhåller om propos. på bifall till BorgareSt:ts inbjudning. Mitt skäl härtill är att något lotterispel icke inom landet tillätes och att således dylika lån icke här kunna uptagas, men man vet att f. n. äro sådana lån just de som med största fördel kunna uptagas utrikes isynnerhet i södra Tyskland — spelhusens förlofvade land.
Om hvilken åtgärd Revisorerne endast velat till upplysning för Rikets Ständers näst härefter sammanträdande Revisorer göra anmälan. §• 7. I anseende till den invecklade beskaffenhet, hvaruti de utaf Artilleri-Ty gförråds-redogörar lie afgifna räkenskaper sig befinna, anse Revisorerne bemälte redogörare böra allvarligen tillhållas att vid räkenskapernas uppgörande, tili lättnad för dessas granskning, noggrant följa de för sådant ändamål stadfästade formulärer. §. 8. Aflidne Krigs-Kassören Brattströms balans, sorn vid 1843 års slut utgjorde 16,954 R:dr 47 sk. 9 rst., anse Revisorerne nu böra utur räkenskaperna afskrifvas, sedan Kongl. Krigs-Kollegii Advokat-FiskalsEmbete anmält, att någon vidare tillgång utur den slutligen utredda konkurs-massan icke står att erhålla, samt Brattströms kontrollanter, Kamreraren Dahlerus och Krigs-Rådet Hauffman, blifvit, genom Rikets Ständers beslut den 30 November nästlidet år, i allo befriade från dem ådömd ansvarsoch ersättnings-skyldighet. ArtilleriAMelntis gen. (Extra Stats-anslaget.J Räkenskaperna äro för båda revisionsåren i Kongl. Kammar-Rätten granskade och utan anmärkning befunna. fiieliet. år 1842. år 1843. Balans frän föregående året: Stats-anslag: för gevärs-tillverkningen . 110,000: —- — 113,500: „ nya Fält-Artilleriet . — —- 24,000: Besparade handtverkare-löner . m. Balans frän föregående året: Skuld 12,403: 7. 5. Utgift: Balans till påföljande äret: Fält-Artillerimedelj Kontant i Banken — 24,049: 8. 8. Af den i Hufvudboken intagna balans-relation upplyses, att den till år 1844 uthalanserade behållningen, 195,866 R:dr 29 sk. 2 rst., består af följande poster:
Sundhels-lära, om utarbetning, tryckning och utdelning på allmän bekostnad af en allmän . 8 — 1G4 — b. 12 Sept. b. 15 Sept. b. 15 Sept. g. 15 Sept. Sunnerbo härads södra distrikt, om indragning till Kronan af Länsmansbostället i, se Hökhult Södregården M 2. Svagdricka, om fri försäljning på landet af hembrygdt öl och . 8 — 88 — b. 23 Maj b. 29 Maj b. 2 Juni å. 30 Maj Svar på återremiss 8 — 141 — a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. a. a. 8 Aug. Svar, Kongl. Maj:ts, se Grundlagsändringar, Lagförändringar, Riksdag. Svensk Författningssamling, om utdelning till ledamöterne i Domkapitlen af 8 — 13 b. 14 Jan. b. 14 Jan. b. 18 Jan. b. 14 Jan. Svenska Akademien, om ytterligare anslag till 1 4 1 123 131 Se Åttonde HufvudTiteln. Sveriges och Norriges ömsesidiga förhållanden, i anledning af återremiss å förslag till § i riksdags-beslutet angående Sydostbrotten, om utläggande af ett fyrfartyg vid de så kallade I anledning af återremiss . Såg-och Mjöl qvarnars beskattning, om förändrade grunder för I anledning al återremiss . Förslag till Voterings-pro position Voterings-resultat Söderköpings kallvaltenkuranstalt, om ett amorteringslån till Tabeller, angående ändring i sättet för upprättande af Justitiee Stats-expeditionens Statistiska Taclijerns-tionden och Hammarskatten, om upphörande af, se Hammarskatt. Tal, Kongl. Maj:ts vid riksdagens öppnande den 24 Oktober 1859 » dito vid riksdagens afslutande den 30 Oktober 1860 Talmännens riksdags-kostnader, se Riksdags-kostnader. Taxerings-förrättningarne, instruktion för, se Bevillnings-stadgan. Teknologiska Institutet, om förening af Fahlu Bergsskola med, se Fahlu Bergsskola. » se vidare: Sjette Hufvud-Titeln. Telegraferingen å Gottland, se Gottland.
Ur denna valda samling framträda sedan de män, som med en brinnande eldig naturs hela oemotståndliga kraft nära svärmande omfatta vissa dem kära ide'er, åt hvilka de svurit sig sjelfva att egna liela deras lefnad och för hvilkas framgång de vilja offra helsa och krafter, lif och blod och allt hvad de äga; sådane män, som tyckas ensamme skapade för folkförsamlingarnes tribuner skola der träda upp alt, med kraftig vältalig stämma, lifva och hänföra alla omkring dem, att glade och villige skynda med dem genom mödosamma ansträngningar och ädla uppoffringar till de mest storartade företags utförande; de skola sålunda föra det folk, de leda med sitt mäktiga ord, med säkra och snabba steg framåt på bildningens och odlingens bana. Men vi, oaktadt vårt fria samhällsskick, skola äfven af delta goda ej blifva delaktige, så länge vi på fyra olika kamrar sammanträda; ty om — jag hemtar det exempel jag nu anför i en riktning, som för mig är den naturligaste att följa men otaliga nya sådana och lika kraftiga kunna från andra håll framställasnär ibland oss på detta rum församlade, en utmärkt krigare en dag uppträder att fordra af oss väl dyrbara, men för vårt fosterlands försvar nödvändiga offer; när han med en eldig själfull ingifvelses hela värma för sin sköna sak talar till oss, höra vi gerna hans ord, och ledde af hans mogna erfarenhet, upplyste af hans kloka insigt, lifvade vi ock af den inom honom herrskande ädla höga enthusiasm, gifva vi honom utan G 8 Den a i O c t o b e r c. nu tvekan, hvad det ock må kosta oss, under jublande bifall vårt villiga samtycke.
Vänta Jacob lille, vänta, mången gång förr har jag bäddat din säng, ha bara tålamod." Och bort jagade hon som en skugga i natten, och om morgonen stod hon framför den framtågande bondhopen. Hon stod på ett enstaka klippstycke vid vägen, så att hon syntes vida omkring. Vildt fladdrade hennes grå hår för vinden. Hon syntes öfvernaturligt liten, der hon stod, högt öfver den vida slätten, som om en stenens inbyggare, en dverg, stigit opp derpå, för att se på de annalkande. "Ha, edra uslingar", skrek hon, "rypen J fram som sniglar, släntren J fram som om J komme från kalas? Äh ja, kalas hade ni på Abraham, kalas hade ni på hela hans följe; men skolen J derför krypa som paddor. Borde ni ej ha eld i hjertat, eld i fötterna, borde ni inte skrika ve och förbannelse, så länge edra bäste ligga obegrafne, ett rof för himlens fåglar. Ha, han som var den skönaste, den ädlaste, honom ha de släpat i sin mörka håla att dö i elände, och de, de som voro edra hufvuden, edra hjertan, edra ögon, dem gifven J ej ens en ärlig graf. Se denna tröja, se huru Jacobs blod har färgat den röd, för er, för er alla!" Rörelse förmärktes bland hopen, många röster höjde sig, men ingen hördes tydligt öfver den andra. "Ha, fort, fort", och främst på vägen stod mor Annika, tog ur handen på närmsta man en stång, kastade deröfver den blodiga tröjan och bar den högt såsom ett baner, der hon med underlig sväfvande gång gick framför hopen. Hastigt följde henne alla, ehuru mången ryste för den underliga skepnaden, och tyckte att hon förekom mera trollsk, än godt var. De döda kropparna nedtogos, en graf gräfdes under tystnad, en af de medföljande presterne förrättade jordfästningen. Tysta stodo klubbemännen kring grafven, men hat och hämnd glödde i allas sinnen, och när nu en röst ropade:
Middagstiden kommo vi till Rouen, bestyrde genast om våra sakers framskaffande till jernvägen och gingo så att bese den stora kathedralen, hvilken vi nu hunno blott utvändigt beskåda. Den är, såsom jag hört, en af de berömdaste i Frankrike. Det förunderligaste och genast mest i ögonen fallande är det höga, i konstfullt genombrutet arbete af metall gjorda tornet, och sedan det öfverallt på utsidan anbragta fina arbetet af samma slag, allt så luftigt och så fint att man tycker minsta väderfläkt skulle bryta det. Häruti fann jag en stor kontrast emot de kyrkor jag sett i Hamburg och Lübeck, hvilka alla förekommo mig något för tunga och plumpa. Kl. 3 reste vi af på jernvägen. Sjelfva pavillonen i Rouen tycktes ännu vara blott provisorisk; men för öfrigt var allt nobelt och godt. Vi dels följde Seinens strand dels foro öfver den, och trakten var allt ännu lika: omvexlande sandhöjder och dälder, rikt odlade och fullsatta med byar och köpingar. Här tycktes floden, som ju högre man kommer uppåt aftager i bredd, dock förlora mer och mer af sin hafsnatur och antaga ett mildare och upplandslikare utseende; öfverallt afdelad af de buskoch fältrikaste holmar i flera och mångfaldigt sig grenande armar, hvari små hamnar för båtar bildades genom uthuggningar af i floden utvexande småskog och buskar. Husen här i byarne voro alla hvitlimmade, icke såsom i Tyskland tegelstensröda med hvita kalkränder, icke heller så tunga och tjocka som der. Men hvad jag här saknade var gärdesgårdarne af små täta buskar, sådana man har öfverallt i Tyskland. Väl voro här på några ställen åkeroch ängsfälten skilda genom alléer af höga träd, hvilket visserligen gaf landet ett pompösare utseende; men det var endast på få ställen.