Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hon uppstötte dörren till sängkammaren och skulle hafva gifvit sin bestörtning luft i ett anskri, om ej kusin Jean – som stod midt framför henne – lagt fingret på läpparna. ”Ack, store gud, är ni här, min kusin!” hviskade hon häftigt darrande från hand till fot, och den höga glädje, som strålade i hennes ögon, häfde i sekunden älskarens nästan alla svartsjuka farhågor. ”Ja, Blenda, det är jag som på några minuter kommit för att förvissa mig att den fruktan, som marterat mitt hjerta, varit öfverflödig baronen tala, skynda hur är det då med dessa förtroliga, dessa obegripliga möten?” ”Skulle jag ej vara fri som fågeln i luften?” svarade Blenda med ett skälmaktigt leende, ty nu, då hon muntligen finge förklara sig, hade hon ingenting att frukta – det var just rätt och lagom att lite smått plåga den, som nyss plågat henne så förfärligt. ”Jo, visserligen!” menade Blendas riddare. ”Och denna frihet eger ni ännu.” ”Nå, ser ni, min kusin då är det verkligen rätt löjligt att ni skrifver en sådan der biljett – begriper ni ej att den, som är fri, icke behöfver aflägga räkenskap för någon ” ” utom för sitt samvete, elaka!” ”Det är sant, och mitt samvete anklagar mig ej för det jag i mitt sällskap tagit en barmhertighetsbroder.” ”Emellertid får denna broder i morgon sitt afsked?” ”Ja visst Men jag vill ej skämta häröfver!” sade hon med en hastigt förändrad ton. ”Baronen är en god menniska, och ” ”Ja, nu fattas det icke mer än att ni beklagar honom ah, Blenda, du gör mig förtviflad!” Detta du – det första som någonsin sväfvat öfver hennes älskares läppar – föreföll Blenda så ljuft att hon lyssnade derefter liksom hon hört en ton från himlen. ”Ja, du gör mig förtviflad, emedan du delar din ynnest åt flera!” ”O, var icke orättvis, kusin Jean!” svarade hon djupt rodnande. ”Hvad jag gifver bort åt andra är ingenting mot det, som ” Hon tystnade och vände sig bort. Jag bönfaller: afbryt ej!”
Den 20 augusti, dagen förrän den nya af konungen författade regeringsformen ständerne förelades, utöfvade han all makt af den högsta souveraineté. Alla ämbetsmän, högre och lägre, civile och militäre, blefvo uppkallade till slottet för att underskrifva en trohetsed, uti hvilken rikets forna grundlagar voro uteslutne, och vi underkaste oss ett nytt ännu okändt regeringssätt, som framdeles skulle kungöras. Till tecken af vårt med konungen ingångne band lindade vi samteligen ett kläde om vänstra armen, ett bruk, från hvilket civilståndet efter några dagars förlopp blef frikalladt, men af militären intill närvarande tid blifvit bibehållit.113 Förmiddagen denna dag under mitt vistande på slottet blef jag inkallad till konungen och anbefald att ur kgl. skattkammaren under kammarkollegie vård uttaga och till konungen öfverlemna den därstädes bevarade klubba, hvilken af konung Karl den nionde vid dess ordförande på riksmöten varit nytjad. Konungen, som aldrig vid representationer uraktlät den minsta omständighet, som till den åsyftade verkan kunde bidraga, var sinnad af denna klubba sig betjäna under ordförandet i det plenum plenorum, som till nästa dag var förordnadt. Med minnet af den hand, som fordom nytjat detta förskräckliga instrument, förmodades, att därigenom sista modet hos opposition skulle betagas. Klubban, i form af ett klot, tillika med skaftet är af silfver. Jag har ansett icke öfverflödigt att meddela denna korta beskrifning på detta enväldets redskap, hvilket jag förmodar aldrig mera skall sättas i dagsljuset. Tidigt nästa morgon infann jag mig hos konungen, ännu till sängs, och öfverlemnade i hans hand den begärte klubban. Han log vid dess mottagande, road förmodeligen att kunna pröfva dess verkan på de forna riksdagshjältar och säkert sinnad att för sista gången sig därmed beväpna. Revolution, med snara framsteg från dess gryning om morgonen den 19 augusti, nalkades efter två dagars förlopp, den 21 i samma månad, sin fulla middag. Ständerne hade blifvit uppkallade till rikssalen att höra sig föreläsas en ny regeringsform, som på konungens gjorda proposition med deras bifall skulle befästas.
Svenskame hade lyckats öfverraska och taga Fredrikstad, hvars kommendant tappade hufvudet, men Vegesack låg bunden vid fästningen Fredriksten, hvars tappre kommendant Ohme ingalunda tänkte på att öfvér-gifva platsen, och vid Lier och Matrand hade norrmännen segrat öfver Gahn. Emellertid hade hären nu dragit sig bakom Glommen. Författaren beskrifver dernäst Karl Johans angrepps-plan och fortsätter: » Betrakta vi hvad som hittills skett finna vi, att svenskame hade öfverraskat norrmännen, men att de, när intagningen af Fredrikstad undantages — och med den var det så sin egen sak — ej hade vunnit seger eller troféer. Deremot hade Karl Johan sett norrmännen hastigt samla sig, blifva synliga och gå, och för honom, den gamle och för-sigtige marskalken, voro kommando och beräkning hos motståndaren egenskaper, som i hans ögon gjorde den fiendtliga hären mera fruktad än om den hänsynslöst hade störtat sig i elden och förblödt i strider, hvilka öfverstego dess krafter. Dertill beredde honom redan Fredrikstens belägring ett hårdt arbete. — Karl Johan såg framför sig ett långt, allvarligt krig, hvilket han dessutom ej kunde föra igenom med egna trupper, och hjelptruppema voro ännu ej på väg. Då beslöt han sig för första gångenatt — utan att beröra Kielertraktaten — erbjuda vapen-hvila och försoning å grundlaget af Norges erkännande såsom en sjelfständig och med Sverige lika berättigad stat. » Sedan, då författaren beskrifver ' Karl Johans trupprörelser de sista dagarne före undertecknandet af konventionen i Moss den 14.de Augusti, yttrar han om dessa trupp * rörelser följande: » Det är i ögon fallande att denna plan, om Karl Johan på allvar ämnade utföra den, måste ha medfört faror för svenska hären, såvida den norska på ett verksamt sätt hade återupptagit sina operationer. Sistnämnda, som befann sig å den såkallade inre operationslinien, skulle till alla sidor rundt omkring sig ha förefunnit svenska afdel-ningar utau betydlig motståndsförmåga, och dessutom var i alla fall reträtten till vestlandet öfver Dröbak, der den norska flotiljen hade sin plats, säkrad. »
It Utdra" aj Protokollet öfoer Civil-Ärenden, hollei injör Hans Maj:t Konungen i Stals-lindet n Stockkolms Slolt den 21 Murs 1851. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justilie-Stnls-Minislern Gunther, Hans Excellens, Heir Siats-Ministern lör Utrikes Ärendena, Friherre Lagerheim. Stats-Haden : IVuUensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Viner, Grefve Gi/ldenslo/pe, Anjou, Almqvist och Friherre a/' Ugglas. Slutligen uppläste Deparlements-Chelen, Slafs-Rådet Almqvist, till justering följande, ii öfverensstämmelse med förut lättade Nådiga beslut, uppsatte förslag tdl Kongl. Majds IVeldiga Proposilioner (di Rikets Sländer, nemiigen : A ugne nde upplåtande lill Upsala Läns Hushålluings-Sällsltap af en Kronan tillhörig vid Upsala stad belägen jordrvmd ; Och täcktes Kongl. Maj:!, uppå Stats-Radets underdåniga hemställan, samina förslag, sådane de finnas delta Protokoll vidfogade, i Nåder gilla samt förordna all, i enlighet dermed, Nådiga Propositioner skulle lill Rikets Ständer afgå. Ex protocollo: Vol/rath Ekström. 12 Kongl. Mnj:ts Nådiga Proposition N.-o 84. \:o §4L Ank. lill Exp.-Utsk. den 21 April 1857, kl. 7 e. m. KONGL. MAJIS Nådiga Proposition till Pikets Ständer ifåga om af stående af f. d. Pnfoss-boslä/lel vid (Vestgöthe Regimente, Backabo N:o 5 Tåui björnsgården, till boställe ål en särskild Länsman i vestra distriktet af Gudhems Härad och Skaraborgs Län; Gifven Stockholms Slolt den 27 Murs 1857.
Med kännaremine undersökte nu Majoren de olika färgprickarne å äggen, uppgaf för sine uppmärksamme åhörare tiden då desse voro alldeles lämpelige, och utmärkt smakelige till förtäring, bedömde hvilka skulle framkläcka honeller han-ungar, beskref huru, och på hvad vis äggen ännu ovidrörde genom tempererad värme kunde frambringa lefvande ungar o.s.v.: hvaraf slutsatsen blef, att båda ungherrarne till ett probatum, i sine uniformsmössor inplanterande hvar sitt fynd, småningom och varsamt började begifva sig åstad, branten utföre, på det den långsamhet tarfvande återfärden, för de öfrige promenanterne, icke skulle orsaka något möjligt uppehåll. Klockan var redan när åt fem, då vi åter inträffade hos det öfrige sällskapet, för hvilket Majoren nu skämtande redogjorde om alla sina nyligen utståndne äfventyr. Resten af aftonen tillbragtes vidare med beskådande af det redan omnämnde orangeriet, hvilket, ehuru ej af stort omfång, dock framvisade rara praktblomster, vexter och frugter. Äfven det lilla palatset besågs med tillfredsställelse, så in, som utvändigt, och sedan Fröken Curiosa efter théets inlagande, med eller utan vilja, i sällskap med oss öfrige kring åttkanter, fyrkanter och halfmånar, fått göra sina tillbörliga skärningar, lemnade vi samtelige nöjde och belåtne, denna intagande trakt. Du känner nu Emilia, huru dessa tider, af oss fordom tillsammans tillbragte, för mig försvunnit, du känner hvar tanke, hvar aning som tyst uppstigit i min själ; behofvet att till dig meddela mig, har blifvit mitt hjerta en kär, en ovilkorlig nödvändighet, O! kunde jag blott ett enda flygtigt ögnablick ila till ditt bröst, finge mina ögon fägnas af våra ängars, vära lunders fägring! min varelse lisas af mitt hemlands sol!
Nio 30, i anledning af väckt fråga om beviljande af statsanslag för alt dermed inbetala kapital-återstoden af ett, för uppförande af Calmar stifts läroverksbyggnad, i Rikets Ständers Bank upplaget lån; Nio 31, i anledning af väckt fråga om inredning i Upsala slott af en våning för den Kongl. Familjens räkning; Nio 32, i anledning af Anders Erikssons från Elfsborgs län motion om förlängdt anstånd med återbetalning af ett åt jordbrukare inom nämnde län beviljadt undsättningslån; Nio 33, angående väckt fråga om afskrifning lill någon del af ett åt jordbrukare inom Askers härad af Örebro län beviljadt undsättningslån, samt anstånd med inbetalning af lånets återstående belopp; och Nio 34, angående väckt fråga om eftergift lill någon del af återbetalningsskyldighet å ett åt jordbrukare inom Malexanders socken af Östergötlands län beviljadt undsättningslån, eller anstånd med inbetalning af samma lån. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkanden: Nio 10, Prot.-Utdrag den 14 Januari 1860. 185 N:o i 0, i anledning af väckt motion om ändring i Kongl. Brefvet den 10 Maj 1855, angående priskuranters upprättande å de i markegångstaxorna upptagne persedelslag. Bifölls. N:o 11, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till förekommande af irrlärors spridande vid Universiteten och öfrige läroverk. Med ogillande af motiveringen för Utskottets tillstyrkande, godkände dock Ståndet det slut, hvartill Utskottet kommit. N:o 12, i anledning af väckt motion, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om aflåtande af nådig Proposition om eli nytt hofstall* uppbyggande. Bifölls. N:o 15, i anledning af väckt motion, att hvarje ledamot af Domkapitlet måtte erhålla ett exemplar af Svensk Författnings-samling. Bifölls. N:o 14, i anledning af väckt motion om stadganden till begränsande af sockenstämmas beslutande rätt.
Men äfven förutsatt, att en uppoffring å medborgares sida, blefve af nöden , till ersättande af den presumtiva förlust af 60,000 R:dr, som genom Lotteriets upphäfvande kunde komma i fråga, — funnes det väl en menniska bland Svenska Nationen, som icke med gladaste hjerta räckte sin skilling, — ty större behöfde icke offret vara, — till ett så vackert, så mycket tillfredsställelseskapande ändamål? Jag tror det icke; jag tror tvertom, att aldrig än en skatt utgjorts med mera beredvillighet, med större nöje än denna skillings-skatt skulle utgöras, om den påböds. Att den icke behöfver påbjudas, det har jag redan, bevist, och öfverskottet af Stats-anslaget, nu uppgående till mer än en half million, bevisar det än ytterligare. Sedan jag nu, såsom jag hoppas, på det mest öfvertygande sätt vederlagt det väsendtligaste argument man hittills begagnat till skäl för bibehållandet af NummerLot teriet, Don 5.5 November. 433 teriet, och det enda, som inom Rikets sist församlade Ständer i detta afseende ansågs gällande; skulle det tyekas vara öfverflödigt att upptaga, mindre vederlägga de underordnade argumenterna, emedan de icke fästat Lagstiftande Magtens uppmärksamhet, och således icke annorlunda borde kunna betraktas än såsom af föga eller intet värde. Men då hvad som en gång blifvit förkastadt, möjligen en annan gång skulle kunna anses af vigt, i synnerhet som det enskildta intresset lika litet nu som förut, lär försumma att begagna alla möjliga medel, ulla möjliga inkast oell kryphål, för att åtminstone vinna uppskof med upphäfvandet afdea förhatligaste af inrättningar; föranlåtes jag till vederläggning upptaga äfven de öfriga af Lotteri-försvararenas vanliga argumenter.
Önskeligt vore att allmänna viljan, med åsidosättande af enskildta interesset och tankan, huru drabbar det mig, eftersträfvade sådane grunder till bevillningens utgörande, som alstrade oförändetlighet i utskylder och i följe deraf Statsinkomster. Rubriker till utskylders utgörande hafva varit flerfalldige, vid ett Riksmöte antagne, vid ett annat förkastade o. s. v., och kunna variera efter hvar och ens rikedom på nya idéer; man har beviljat för hvad man njutit och icke njutit. Desse uppfinningar att skatt • 86o Den 25 Februarii. lägga folket, hafva må hända uti envä!diga Stater kunnat illustrera FinanceMinistrar; mea tillhöra mindre ett fritt folks representant rhvilka icke höra m d liknöjdhet se , den ena medborgaren betungas, vida utöfver den andra, sorn ty vätr nu sker. Bevillningen tyckes mig böra utgöras af arbetsförmågan och verkelig förmögenhet; desse gemensamma krafter, äro de enda rika källor, som förmå, hvad inbdlade tillgångar icke kunna åstadkomma. Den årliga markegångssättningen å dagsverken är den enda måttstock, som närmar sig emellan vahmvärdet och penningen; ett markegångsdagsverke torde nära innefatta dea tarfliga menniskans alla behof för dagen. Då en uppoffring af hvarje mantalsför man och qvinna, måste ske till samhällsordnings upprätthållande, synes mig den lämpeligaste och oföränderligaste beräkningen till skattens erläggande vara, att bevillningen utgöres med beräkning i contant af vissa markegångs dagsverken, så för personalen, som för den enskildta förmögenheten. TabellVerket och 1810 års bevillningslängder för behållen inkomst, den senare evalverad i dagsverksvärde, kunna ligga till grund för öfversigten och möjligheten af att antaga detta förslagna beskattningssätt, och hvarefter antalet af dagsverken kunde be. stämmas för personalen och behållen inkomst af enskildt förmögenhet, allt i förhållande till b;viliningens belopp och Statsbehofvet.
Då är tidningsgräl bättre, tant. Det fins de som vet för resten, om alla bli gifta och få egna barn? CHARLOTTE. Det har jag fått bittert ångra, Charlotte... Hvem Så blir det de flestas lott att uppfostra andras. FRU GERMAN. att bli hvad hon vill? Enligt åsigterna nu för tiden har ju en kvinna rätt FÖRSTA AKTEN CHARLOTTE. kvinnas förnämsta uppgift just att bli mor och en duglig mor, om hon blir det alls. Innan jag blef gift svärmade jag också för kvinnans lagliga rättigheter. Jag trodde att att jag klädde mig i något norskt på en bazar och sålde på den tiden, jag i hemlighet önskade vara karl själf. FRU GERMAN, småskrattande. Ja, men vet tant jag undrar, om det inte är en alla män voro uslingar, och att de skulle bli bättre därför smällkarameller för kvinnofrågan... Det där var för resten fem år? Kära Charlotte, kan man tro, att du har varit gift i CHARLOTTE. i alla händelser har jag nu min egen man, min egen lilla Nej, det vill jag väl hoppas, man inte kan... Men gosse, mitt eget hem och hela framtiden tillsammans med dem. Jag har tusen pligter, och min största lagliga rättighet är att utan hinder och band få fylla dem. Sen blir min gosse stor och får egna tankar och jag måste följa och konservativ. Vi äro rika, lyckliga och glada... Ja, tant vet själf hur verkligt vanvettig jag är ibland? FRU GERMAN. med, för att han inte skall tycka, att jag har blifvit dum Ni ha inga motgångar haft, Charlotte. CHARLOTTE. och natt. Tant vet, att vi tillhöra värnepligtens vänner. FRU GERMAN, tar hennes hand. De komma nog, men vi smida vapen mot dem dag afundsjukt. Ack, Charlotte, att mitt gamla hjärta skall vara så VÄRFLOD CHARLOTTE., stiger upp, smeker henne. Lilla tant... Är inte Sigrid uppe än? FJÄRDE SCENEN DE FÖRRA. SIGRID. CHARLOTTE. Är fröken vaken? SIGRID. mamma. Charlotte! (Kysser henne och ger modern handsken.)
Rikets Ständer hafva öfvervägt denna fråga; och dä det måste antagas att Kungsgården Noret, genom förvärfvande af en hittills saknad, men för hvarje innehafvare af Kungsgården behöflig boningslägenhet kommer att vinna en tillökning i värde, Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse iV.-o 45%. 11 fullt motsvarande den uppoffring Staten för byggningens inlösande får vidkännas, balva Rikets Ständer, på grund häraf ansett skäl vara för handen alt bifalla de af E. K. Maj: t i afseende på användandet af ifrågavarande expropriationsmedel föreslagna åtgärder, helst Staten härigenom för all framtid frikallas från skyldigheten alt till boställsinnehafvaren årligen utgifva det räntan å lösningssumman motsvarande belopp, hvaraf han, i händelse de för expropriering af Kungsgården tillhörig jord influtna medel till statskassan oafkortadt inginge, otvifvelaktig! vore berättigad. Som likväl lösesumman för ifrågavarande lägenhet ännu icke blifvit definitivt bestämd och således den boslällsinnehafvaran tillkommande ränteersättning, som bör beräknas å återstoden af expropriationsmedlen, efter afdrag af löseskillingen. ännu icke kunnat uppgifvas, har det synts Rikets Ständer lämpligast att denna ersättning utbetalas af Statskontoret af under händer varande medel till dess beloppet framdeles kan varda å stat uppfördt. I enlighet härmed hafva Rikets Ständer sålunda medgifvit, dels att, på sätt och med vilkor, som E. K.
Men jag bör likväl förklara, att mitt stillatigande vid hvarje serskild här förekommande fråga, endast härrör derifrån, att jag är öfverröstad i hnfvudsaken. Till stöd för min mening får jag omtala att, enl. nyligen från England hitkomna tidningar, detta land, der man har mera praktiskt folk, mera penningar att räkna, och mera varor alt måla eller mäta, än här, har lord Aberdeen d. 7 sisth Äng. förklarat, att Regeringen i anseende till sakens mänga svårigheter, icke ämnade framställa något förslag om införande af nya mått, mål eller vigter. Uppå härefter framställd propos. fann R. o. Ad., som förut bifallit Utsk:s ifrågavaride hemställan, denne punkt ej erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. 2:dra punkten, innehållande förnyadt tillstyrkande att rdkne-enhelen måtte fastställas till ett värde af -j R:dr Silfver, motsvarande 32 sk. b:ko eller t R:dr r:gs. 2» Den 19 Augusti f. m. Äfven denna punkt lades lill handlingarne af R. o, Ad., som förut bifallit deri förekommande tillstyrkande. 3:dje punkten, innehållande förnyad hemställan, att myntoch räkne-enheten må till enahanda värde bestämmas. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Att myntoch räkne enheten bestämdes lill samma värde, vore visserligen ganska riktigt, så framt icke något förut fattadt beslut lade hinder i vägen deremot. Men jag befarar, att händelsen i närvar:de fall är sådan, och derföre har äfven K. M. i Sin Nåd. Propos. föreslagit, att mätaren af värdet å Rikets mynt skall blifva oförändrad, samt att räkne-enheten skall fastställas lill 32 sk., motsvarande J R:dr silfver Specie. Det hinder, som, efter min öfvertygelse, ligger i vägen för antagandet af enahanda myntoch räkne-enhet, förefinnes i 1830 års Banko-lag. lista §:n innehåller nemi., att en orubblig grund för invexlingen af Bankens sedlar skall vara den, att 128 sk. i sedlar motsvara 1 R:dr Silfver-Specie.
Om tckningcn skulle öfwcrstiga dcn påräknade Millionen, bör sadan! ej wara fömekadt, utan att likwäl någor afdrag pä hela Summan 822,000 R:dr., deraf uvkommer, och blifwer dä tiden för Vangucns snccehiva Förffolt förlängd. 2:0 Att Bolaget äfwen förlik mä hafwa asqis, wik sin förbindelse, att Cana!»Werktt blifwer Panquens Hypothck. Zw Att Banco Fullmägkige wä wälja en Dirccteur i Directionen för Canal Werket, hwilken lika' nied de öfrige Directeurerne, af Bolaget lönas; samt wid de ärlige Revisioncrne äfwen en Fullmägkig. 4:0 Att wid Riksdagar, till Riksens Ständers Banco-Utffoit, och desi emellan ät Desi Revisorer, samt bwart är efter flutet af den ärliga Rivisionen, till 124 Den i December tik Banco-Fullmägkige, en Berättelse matte aslämnas öfwer WerketS tillständ, hwaraf de kunna kaga kännedom om Werkets succetziva forkgäng, och bedöma huruwida Banguens säkcrkek forksar. 5:0 Att det Län, som bliswit hegärdt 3 z Pro, Cent stort A2O,OOO R.dr., ma Utbetalas afB-niqnen, hälften sä snart Actie Summan är fullteknad, och den andra hälften, icke förr än ett är derefter; hware» mot Bolaget afgifwer behöriga Rewerftr. Räntan box liquideras hwart halft är och räknarefter Banco Stil. 6:0
Uti underdånig skrifvelse af den 20 Januari 1858, innefattande Rikets Ständers svar å Kongl. Maj:ts uti högstberörda nådiga proposition framställda förslag rörande 3:dje hufvudtitelus utgifter, förklarade Rikets Ständer, bland annat, att de, på sätt Kongl. Maj:t be°ärt, till bestridande af här ofvan omförmälde utgifter för skrifmaterialier m. m., anvisat ett årligtbestämdt belopp af 70,000 R:drR:mt, äfvensom att Rikets Ständer bifallit Kongl. Maj:ts i sammanhang dermed jemväl gjorda nådiga framställning, att dessa medel, likasom öfriga å denna hufvudtitel uppförda anslag, finge, utan hinder af deras fördelning i särskilda utgiftstitlar eller inskränkning till något visst år, af Kongl. Maj:t användas till fyllande af möjligen uppkommande brist å en eller annan sådan titel. Men då Rikets Ständer, som vid bestämmande af anslagen för Utrikes-departementet tvifvelsutan tagit kännedom om samtlige de handlingar, som för sådant ändamål blifvit dem tillställde och, såsom det vill synas af Stats-utskottets i ämnet afgifna betänkande (N:o 43), noga pröfvat dithörande frågor, uti nämnde underdåniga skrifvelse icke meddelat något särskildt yttrande beträffande Departements-chefens ofvanberörda förslag angående sättet för nu ifrågakomma medels redovisning, och samma skrifvelse för öfrigt icke gifver stöd för det antagande som skulle meningen vara att ifrågavarande anslag finge redovisas i annan ordning än den, som för allmänna medel stadgad är, hafva Revisorerne ansett sig böra ofvanberörda förhållande anmäla. 5 — 34 — Kongl. Skogs-institutet. Dess räkenskap, som blifvit hos Kongl. Kammar-rätten granskad med anmärkningar, har hos Revisorerne icke föranledt till någon erinran. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. Balans från år 1858: Uppbörd: Credit Utgifter: Afiöningar och stipendier 5,193: 84. — Ved och lyshållning 632: 59.
Consistorium i Hernösand, som i underdånig skrifvelse den 10 Mars 1057 till Eders Majit insände kapellagels berörda ansökan, vitsordade riktigheten af hvad sökanderne anfört om det trängande behofvet af ständig prest inom kapellaget för motverkande af sedlighetens och det christiina lifvets förfall, och öfverlemnade framställningen lill del afseende, Eders Kongl. Majit kunde läckas derpå i Nåder lästa. Sedan med anledning häraf yttrande från sökanderne infordrats för vinnande af närmare upplysning om medlemmarnes antal i den ännu ej till sitt omfång fullt bestämda kapellförsamlingen, och huruvida sökanderne voro villige alt mot statsanslags erhållande åtaga sig alla med en kapellanläggning följande förpligtelse]', täcktes Eders Majit den 2 Oktober 1857 förklara, alt, i anseende dertill alt ärendet först den 28 föregående September i fullständigt skick inkommit, Eders Majit ej länn skäl, alt vid den redan långt framskridna Riksdagen lill Rikets Ständer göra framställning om det begärda statsanslaget, men ville framdeles taga i Nådigt öfvervägande, huruvida proposition i ämnet må lill Rikets härnäst sammanträdande Ständer allåtas.