Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till hvarje jul lät öfverstinnan köpa upp ett vackert antal strumpor och becksömsskor, som hon med egen hög hand utdelade till de behöfvande, och ett par gånger om året lät hon underrätta sig, huruvida någon af godsets underhafvande var sjuk; och inrapporterades då, att någon, som ej bodde för långt bort från herrgården, var sjuk, så hände det, om vädret var vackert, att öfverstinnan sjelf till fots företog en pilgrimsfärd till den sjuke, med en flaska Hoffmans droppar och ett par lod engelskt salt i piraten, och ve då den sjuke, om han vid hennes ankomst blifvit så mycket bättre, att han ej behöfde hennes medikamenter. En sådan engel var öfverstinnan. Det var ett «behof för hennes hjerta» att göra godt. Hände det till exempel vid lördagsbespisningarne, att någon af dem, som hade tillåtelse att hämta, uteblef, så försummade icke inspektoren att annotera denne, och efterhöra hvad orsaken till försummelsen månde hafva varit. Om då den annoterade tilläfventyrs förklarade, att, i anseende till den långa väg han hade att gå, han genom hemtningen försummade mera arbete och tid, än soppan var värd, så fick han af inspektoren en skrapa för sin lättja och föreställning huru missnöjd hennes nåd skulle bli på honom, om han så der visade sig ej förstå att värdera hennes välgerningar. «Om han icke infann sig nästa lördag, så måste allvarsammare åtgärder vidtagas.» Och så ordentlig hon var i sitt hus! Hvarenda morgon, hela året om, steg hon upp kl. precis 6, och då var hennes första göra alltid att underrätta sig, om husets öfriga innevånare voro uppe och vid deras arbete. Sjelfva gubben, öfversten, måste då stiga upp, ehuru det kostade på, och fanns ej något arbete ute på marken tillfälligtvis att efterse, så hade alltid öfverstinnan garn hemma, som han kunde binda nät utaf, eller också fann hon alltid på någon passande sysselsättning åt honom.
Och som ifrågavarande medel alltså böra och kunna utgå succesive samt bestämmas till en viss summa i hvarje månad , hvarefter kostnaden, i alla fall, kommer att närmare beräknas och upptagas i den framdeles afgifvande financeplanen; så får, med anledning af ofvanberörde anmärkningar, Utskottet föreslå Sta jB. >ho 4g, 50. den Den 24 April. elen förändring uti Expeditionen, som frän Utskottet skall a flat as till Riksens Höglofl. Ständers, Fullm-ietige i R i k sgä 1 ds-Con toiret, att de anmodas tili KonglStats-Contoiret, pä reqvisition, utbetala nödiga medel, efter behof, till belopp af, högst 30,000 E:d Banco i månaden, från och med början af Mars manad räknadt; och torde Riksens Höglofl. Ständer, på sättUtskottet förut uppgifvit, genom skrifvelse hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla örn Nådig befallning till Kongl. Stats - Contoiret om utgift er nes bestridande samt medlens redovisning. Stockholm den a'i April i8j 5- På Hoglofl. RidderskaPå Högvörd. Prostpets och Adelns LedaStåndets Eedamöters möters vägnar vägnar Carl De Géer. Gustaf Murray. På Vällofl. BorgarePå Hederv. Bonde Ståndets Eedamöters Ståndets Ledamöters vägnar vägnar Carl Fr. Fandberg. And. Sundsten. Uppläst hos Höglofl. Ridd. och Ad. d. 24 April. — Högvörd. Prest-Ståndet d. 27 Vällofl. Borgare-Ståndet d. 24 Hederv. Bonde-Ståndet d. 27 — Vördsamt Memorial T, Alra fån Höglofl.
Statsverkets behållne andel af indelta räntor och spannmål 31,126: 16. 6. och ersättning genom Charta?-SigilIatce-bevillnin« Invalidhus-fondens utgifts-anslag samt Statsverkets behållne andel af indelta räntor och spanmal och ersättning i arrendemedel 72,620: 44. 10. 16,226: 12. — 9,000: Amiralitets-krigsinans-kassans utgifts-anslag ••••;■ samt ersättning genom Chartce-Sigillatm-bevillning « Skogsplanterings-kassan: Utgifts-anslaget samt Statsverkets behållne andel af indelta räntor och spanmål och ersättning i arrendemedel « Strömsholms Stuteri: Utgifts-anslag samt Statsverkets behållne indelningar 8,012: 3,000: Flyinge Stuteri: Inskrifnings-penningar Spinnhusmedel Lappmarks Ecclesiastik-verks medel * Permissions och Lcgopass-afgifter samt Forssel-lön å 1,196 t:r 28 kappar indelt spanmål. __ STOCKHOLM, TRYCKT HOS I. OOtipf 1 1 I I i 1 . M‘ -■» • ' (i.~f, :H(:1 j mtyiluwa i efilolqqsrJ un n ttlsuvtatvÅ (uål^ in*:oi WioJ; ,JU »; rsim-u?\ :r? .<• ,>* :000tll :t,. :t: 0, :i i . nalbwnliolloH on^fitasTo) obasTötlqqu Hil oi> ohmruvrioui ,qij«M «• •. »»••<,«»W.O, ‘ V'
Hos mig werkadt medlidande för de Kronostjutsskyldigheten underlagde Rikets Jn nebyg - Den 1Z Iunii. 723 Nebyggare, hwaraf största delen hörer til Bonde-Standet, isynnerhet när äfwen harwid förekommer, at körstorne icke sällan blifwit ökade genom onödige framoch ater-Transporter, samt hwad mindre troligt synes wara, menlikwäl är en samung, sätt sträcka sig derhän, at sedan för nägot allmänt behof, Weduphandling pä stubben stedt/ med et för Skogs agaren förmonligt pris, något mer än 2 mil ifrän hufwudstaden; sä har denna A-ed blifwit med Kronostjuts hit Transporterad, under et gansta beswärligt, wägelaa, samt derutöfwer, med den stora olägenhet för de stjutsande, at de sjelfwe mäste uti djup snö en oländig mark, i berg och backar weden upsöka samt med högsta heswär samla. Min tanka är dock ingalunda, atKrouostjutsmngs-styldighetett stall uphöra, utan at twärtom en, wid Kronans werkeliqa behof, sä högst nödig Betjening, alltid och framgent bör wara at tilgä; men deremot haller jag före samt i all ödmjukhet , för min del, förestår oH til. styrker, at, uppä samma skäl, som allmänna stjutslegan och betalningen för Kronostjutsen, såsom förberördt är, för mer än 70 ar tilbaka moro jämnlike: de äfwen hädanefter mätte fä et lika förhällande, det will saga, at Kronostjutsen, betalas med r-r still.
M:s disposition, än att fastställa bestämda stater för de särskilda skolorna. Jag vill icke nu ingå i något yttrande öfver lämpligheten af detta förslag, enär detsamma icke hörer till denna punkt, utan till den, hvari Utsk. tillstyrkt, att staten för Elementar-läroverken skall difinitivt fastställas. Då denna punkt förekommer, torde rätta tillfället vara att väcka det nu framstälda förslaget, men om man vill göra sig riktigt säker derom, att ingen mening skall blifva undertryckt, så kan man ju bifalla denna punkt, med förbehåll af öppen rätt att vid den sednare punkten besluta öfver det förslag, Hr Cederschiöld nu framställt. Gr. Mörner: Jag har med mitt förra yttrande endast afsett att åt Ståndet reservera rättigheten att besluta, att den här föreslagna summan skulle öfverlämnäs till K. M:s disposition, och om ett sådant beslut slår 11. o. Ad. öppet vid behandlingen af punkten å sid. 54, har jag ingenting vidare att erinra emot ett bifall till denna punkt. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordhden framställt att i afs:de på Utsk:s ifrågavide förslag blifvit yrkadt, dels bifall med förbehåll om den rättelse af siffrorne, som borde blifva en följd af 11. o. Ad:s i fråga om Adjunkternes och kollegernes aflöning fattade beslut, och dels att den af Utsk. föreslagna summan måtte ställas till K. M:s Nåd. disposition, för att användas på sätt K. M. för ändamålet lämpligast finner; blef propos. till bifall å förstnämnde yrkande framstäld och besvarad med starka Ja jemte några Nej; hvarpå Hr Frih, o. Ordf:den förklarat sig hafva funnit Ja öfvervägande. Vidare förekommo celi biföllos Utsk:s yttranden ang de lärare - Den 20 November e. m. 537 staterne vid ett högre Elementar-läroverk i Stockholm och läroverken i Hernösand, Wisby, Jönköping, Ostersund och Carlskrona. Då härefter förekom Ulsk:s tillstyrkande ang:de lärare-staterne för läroverken i Umeå och Fahlun, anförde: Hr Cederschiöld:
An är det någon, soin vill hos föreståndarinnan utbedja sig ett godt råd vid val af ' yrke för en ung fiicka eller göra förfrågan om hur framtidsutsikterna ställa sig på den eller den banan., än är det frtiga om nkgon plats, hvarvid betyg framtagas och genomses, än gäller ärendet inbe-, talande af medlemseller pre11~1111erationsafgift, än är det ett viktigt sjt~kbud, som genast måste expedieras. Telefonen far oupphörligen t j anstgöra. Vid alla skrif borden råder brådska, ' det gäller att mellan afbrotten. hinna med sk mycket som 1nö; jligt af brefskrifning och andra löpande göromål. Vid tiden för stadsfullmäktigevalen eller för kyïlcostämmorna begagna sig en hel $1 kvinnor af byråns anvisningar för tillvägagåendet vid utöfvandet af röst&amp;k. Stundar &amp; ter julen är ett af byråns större rum förvanclladt till atställningslokal fór den rika samling barnoch t ~ ~ ~ ~ d o i n s l i t t e r a t u r, som, skänlit af förläggare, blifvit granskad och gillad af bokkomiten. A t t alka h.är uppräknade areiiden icke förekonima på en och samma dag är klart, såväl som a t t byråns arbete i själfia verket är l&amp;ngt mera mångsidigt och omfattande ' &amp; I hvad som framgkr af en öfverblick lik denna. Denna kortfattade öfvecsikt torde dock i all sin ofullständighet hafva, visat a t t byråis uppgift ej blott är att vara en expeditionslokal .för löpande ärenden utan en medelpunkt, där såväl Förbundets medI.emm&amp;r son1 alla kvinnofrågans vänner i hela v k t land Irii~ma påräkna det varmaste förståenbe och intresse. Bokkomiten. De. )) roliga böckerna. spela, som vi alla veta, en icke obetydlig roll i barnens lif. Så t. ex. hör det ju till jullofvets. fröjder att ha många roliga böcker att läsa - först sina egna och så alla sina kamraters och goda vänners.
Fredr, von Zweigbergks motion om återbekommande af eli hos honom för Bankens räkning ullaget peuningehelopp; N:o 21, i anledn. af väckt motion, att fastighetslån, sorn pa complctta lånehandlingar i Ranken beviljats, måtte utgå äfven i händelse låntagaren skulle aflidit förrän lånet hunnit utfalla, eller Banken åtminstone lillförbindas, att ersätta koslnaderne för lånehandlingarnes anskaffande. H, R, o. Ad. åtskildes kl. ^ lil! 3 e. m. lii fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 9 November 1844. Plenum kl. (i e. m. Justerades 3 prot.utdr. för denna dag f. m. Föredrogs BancoUtskis d. 6 dennes e. ni. på bordet lagda mern. N:o 22, med hemställan, att Bancofullm. måtte berättigas att uppköpa och försälja vexlar. Delta mern. hlef ånyo bordlagdt, på begäran af Ilr Gripenstedt, Jo h. Au g. och Gr. Gyldenstolpe, Anton G a b r. Den 9 November e. m. 1C5 Hr Danckwardt, Carl, anförde skriftligen: Fyra månader ha förflutit sedan Ständernes sammankomst, och ännu hafva de icke någon hugnande underrättelse att meddela sina comitenter, i afseende på penningeväsendets ordnande i landet. Frän de flesta orter erläres, huru förlägenheten är i ständigt tilltagande. Både löst och fast går under klubban. Betalning är öfver allt inställd, fastän folket har bergad gröda att förvandla, som med få undantag af ingen köpes, derföre att ingen har penningar alt betala med. Man hör från Westergöthland, att omkring 2 r:dr är ett vanligt pris För halia, f; r:dr För råg, samt i samma förhållande för andra sädesslag. Östgötha slättlands pris är icke särdeles högre. Skall detta fortfara, så föreslår, icke en omhvälfning af förmögenheten på andra händer, ty ingen förmår tillegna sig den andras redbarbetcr, ulan ett allmännare utblotta dt tillstånd. Denna målning är ingen öfverdrift.
2. slag i Utlåtandet N:o 5; hvarjemte Ridderskapet och Adelil förenat sig 8 Bevillningssamt edilin. Bcsv.- och Ekon.-Utsk. Mern.N:o 12. med förstnämnde 2:ne Riks-Stånd deruti, att bran vins-redskap får förfärdigas af hvad ämne som helst, ehuru Ridderskapets och Adelns beslut, i afseende å i momentet af denna är till ordaslällningen olika med Utskottens förslag, då Borgare-Ståndet deremot stadgat, ”att bran vinspanna med bröst och hatt endast får göras af metall.” Som Ridderskapets och Adelns samt Presteoch Bonde-Ståndens beslut deruti äro öfverensstämmande, att sådan redskap får förfärdigas af hvad ämne som helst, anse Utskotten Borgare-Ståndets ofvanberörde beslut hafva förfallit; Hvad redaction af 12 1 momentet i öfrigt angår, så äro Preste och Bonde-Ståndens beslut till alla delar sammanstämmande, hvaremot Ridderskapets och Adelns beslut endast skiljer från de sistnämndas i afseende å ordaställningen, sålunda nemligen: ”Bränvinspanna med bröst och hatt samt öfrig redskap må göras af hvad form och ämne som helst. I afseende å beskaffenheten och sammansättningen, galle följande bestämmelser. ” Då Borgare-Ståndet deremot antagit 1 momentet 9 §. af Grefve Hamiltons förslag, så anse Utskotten sig böra hemställa lill Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet, att dessa Riks-Stånd må förena sig i Preste-och Bonde-Ståndens med Utskoltens förslag sammanstämmande beslut lill redaction af 1 momentet 12 $:n.
Man har öfverallt utomlands, der man har likartade organisationer eller konskription försökt att på allt sätt få gamla soldater att inträda i st. f. beväringsynglingarne för att derigenom öka arméens kadrer 52 Den 23 December e. m. och del kan väl icke heller nekas alt en frivillig soldat mäste vara hällre än en tvungen, en krigsvand bättre än en kroppssvag. Det förefaller mig derföre förvånande om man i Sverige skulle vilja yrka motsatta åsigler. Ser man frågan ifrån en social synpunkt, så visar historien att hos nationerna då de voro mindre civiliserade, voro alla medborgare krigare, men att i samma mån som nationerna inträdde i civilisation, och flera medborgerliga yrken npkommit, så erhöllo äfven dessa yrken småningom bestämdare gränsor hvarigenom upstodo uti de äldre staterna de ”gamles” klasser, bland hvilka krigareklassen icke intog eli ibland de sämsta rummen. I nyare lider hafva dessa medborgerliga yrken med förnyad kraft utvidgat sina gränsor och derigenom har också vår civilisation kunnat stiga lill den ståndpunkt, hvarpå den nu befiuner sig. Krigskonsten har under denna utvecklingsperiod ej stannat stilla utan har utvecklats med vetenskapens och industriens framsteg, hvaraf en gifven följd blifvit, att den numera icke består blott uti att kunna föra slridsvapnena, utan äfven förutsätter förmågan att kunna leda stridsmassorne. Att under sädane förhållanden arméerna mäste vara annorlunda bildade än i staternas barndom kan väl icke bestridas. Civilisationen lian gjort, att staten icke mera kan påräkna alla sina medborgare såsom krigare, utan att den måst öfverlemna det ärofulla kallet att försvara fäderneslandet åt en viss klass medborgare. I olika länderbafva arméen blifvit organiserade på olika sätt uti några t. ex. England bestå de endast af frivilliga; i andra har man infört s. k. konskriptionssystemet, hvilket först upkom efter den Franska revolutionen; strängast är detta system tillämpadt i Preussen; och mindre strängt i sjelfva Frankrike der man gjort en mildring i detsamma, derigenom att man icke allenast tillåter lottning ibland dem, som skola utgå, utan äfven tillåter legning.
Sedan jag haft den lyckan, att genom bekantskap med Bankens tillstånd, nu mera sjelf blifva öfvertygad, att jag med godt samvete kan rösta till bifall af min egen motion, har jag äfven lyckén att i dag Sanna den så kraftigt understödd af flera Ledamöter bland Ridderskapet och Adeln. Jag be^ 86 Den i April f. m, höfver således ej yttra mig något om saken. Jag anhåller blott att vördsamt få visa hvarföre jag anser mig böra tillstyrka, att återremiss till BancoUtskottet måtte beviljas, enligt Grefve von Schverins begäran. - Enligt hvad sqin synes af Betänkandet, hvars ena punkt att motionen ej bör tag<s under pröfning, förr än Statsoch BancoUtskotten sig utlåtit, samt att BancoUtskottet då måtte få yttra, huruvida det år nyttigt eller nödigt, att yppa Bankens tillstånd skulle först Statsoch BancoUtskotten inkom, ma med financeförslsget och sedan BancoUtskottet höras, det år, med andra ord: antingen tiden fördröjas eller Riksens Ständer besluta öfver ämnen, som de ej hafva sig fullständigt bekanta. På d »nna grund anhåller jag, att återremiss måtte beslutas* till Banco-Utskottet och hyser ingen fruktan, att ju BancoUtskottet då uppfyller Riksens Ständers önskan , samt åtminstone ändrar den nu af mig anmärkte punkten. Friherre tirsén, Guftaf Fredric: Jag ber vördsamt att få den äran erinra, att då Ridderskapet ocfr Adeln väljer af sina medlemmar till Ledamöter uti BancoUtskottet, kunna desse ej mera anse sig som blott Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, utan såsom Riksens Ständers Fulimägtige i Banken. I denna egenskap hafva de gemensamma skyldigheter att rätta sig efter Riksens Ständers beslut. Vid förra Riksdagen väcktes fråga om Bankens publicitet; den affi t yr'.tes då af BancoUtskottets pluralitet. Ridderskapet och Adeln återremitterade Utskottets Betänkande. Då tillstyrkte
435 liar öfvergått frän ämnet neli endast angår fräsan huruvida liivon Hartmansdorff* förslag skall i dess första skick o. deladt eller också deladt framställas, såsom föremål för beslut, så får jag, som önskar att vi måtte komma ifrån denna öfverläggning till de på bordet hvilande ämnen, begära bos Hr Frill. o. Landtm., att propos. måtte framställas till R. o. Ad., huruvida R. o. Ad. medger, att den af Hr von Hartmansdorff framställda frågan får delas, på sätt sorn Gr. Spens föreslagit och dess under föredragningen för R. o. Ad. upplästa redaction utvisar, på det Hr Dalman må kunna göra sin mening gällande genom votering, om lian så behagar, och vi ändtligen komma till frågans afgörande. Frih. Boye: Jag begärde ordet i anledn. af Hr Dalmans yttrande, hvilket jag måste till en del gilla och till en del ogilla. Jag håller honom räkning för den grannlagenhet han visat, att icke låta, på en enskild ledamots begäran eller återtagande, falla undan Ståndets pröfning frågans aldra vigtigaste omständighet. Jag värderar denna grannlagenhet, men sannerligen jag begriper hvarföre han sätter sig emot den skilnad af frågan , som Hr Landtm, föreslagit. Jag var närvar, bär när Hr Landtm, ganska riktigt framställde, att som en ledamot. Hr von Hartmansdorff, begärt fördelning, så lärer Ståndet finna att det icke kan förnekas. Jag kan icke påminna mig, om derpå följde svar eller icke, men jag åberopar alla dem, som då voro närvar., till bestyrkande att Hr Landtm, verkligen gjorde denna framställning, och om flen också icke vore gjord, så kan jag för min del icke finna något att klandra deruti, att Hr T_,andtm. delar a:ne frågor, som verkligen kunna delas. I anledn. af Hr Landtm:.* i allmänhet framställda fråga, får jag, så vidt jag har bevistat öfverläggningarna, tacksamt förklara, att jag aldrig funnit annat än att Hr Landtm, med den största grannlagenhet bevarat allas rätt.
Tvihtom tro vi, att just det frivilliga, ömsesidiga beroendet då först kunde göra sig gallande; att sammai~smaltningen af två fria viljor till erc då, blefve regel i stallet som nu undantag. För öfrigt har ju den frigjorda viljan ratt afveil öfver sig sjalf. )) Allt ar oss tillåtet, men allt ar oss ej nyttigt ». Sådant kan aktenskapet vara, att hustrun med gladje tager mannen till sin herre; sådant ock, att endera gmten tvingas att binda sin vilja under den andras för att ej k o m a olycka åstad; men deta ar d å » för människornas ondskas skull. D Slutligen kan, Gud ske lof! tiktenskapet också s&amp; vara och torde, med ömsesidig god och fri vilja, d t mera så blifca, att det vore d&amp;raktigt, ja omöjligt, att utbyta ett innerligt förtroligt karlelrsförhållande mot elivalde och ofrihet. HSir om n&amp;gonsin galer viht valspriik: Det tir mc7cist (7e92 snn9zcc friheten, som @ - iWcw oss fiYh c7en fcds7; cc. Essekle. " Ej på andras vingar. " Frii~~gtc11zsf: ivZZ jag till te&amp;let sttillck Trottnamle stepz; lyssna jag ville Till naognnd 7wisten, b&amp;as c.f tukt Bort tilj Gucls rikes 7 ~ l i g a gdrclnr. 117 De svenska allmogeilickorna och utvandringen till Danmark. I Dagnys l: a och 2: a häfte för %r 1890 förekoininer en reclogörelse för svenska allmogeflickors utvandring till Danniark, livari påpekas såsoin en väsentlig orsak till densainma de ytterst torftiga och knappa förliållanden i livilka allmogen lefver i södra SniBland och noma Blekinge, de orter livarifrc2n iitvandringen iiiest äger rim, i följd hvaraf det är nästan oinöjligt för befolkningen att Btininstone för närvarande vinna uppeliiille i lieinorten.
Ty med undantag af Drottninghus-balansen, hvilken icke tillhörde Staten, harpa de sednare 10 åren någon balans icke inträffat. Jag tror således, att det är en nog mycket sanguinisk förhoppning, att Adv.Fiskalen skall kunna på detta sätt beräkna en inkomst-sportel, som gör hans lön lika med Adv.Fiskalens i KammarColl. Det lönar dock icke mödan att vidare orda härom, ty saken kan icke hjelpas; men då jag i min motion tror mig hafva ådagalagt, att en skicklig och duglig tjensteman är af behofvet påkallad till biträde åt Adv.Fiskalen, har jag ansett mig vid detta tillfälle icke böra underlåta att påpeka hvad vigt man fästat vid detta förhållande. Jag ämnar emellertid icke begära återremiss, emedan derigenom ingenting skulle vara att vinna; utan jag vill blott begära den förändring i StatsUtsk:s förslag, att den tjensteman, som i enlighet dermed skulle förrätta vice Adv.Fiskals göromålen, måtte om man också anser honom böra förlora sin egentliga benämning, erhålla den honom anslagna lön af 2,000 Rdr, motsvarande hvad enahanda tjensteman inom KammarColl. har fått sig tilldeladt, jemväl de 300 Rdr, som nu blifvit föreslagne att utgå till Kanslisten. För min del hoppas jag att åtminstone inom några år blifva qvitt en plats, der jag ser att frukterna af min verksamhet blifvit så som nu skett upskattade af ett embetsverk, som bort vara bäst i tillfälle att bedöma densamma: jag har således ingenting att förlora; men det vill synas mig, som om, när den nya regleringen trädt i verkställighet, det kommer att blifva kinkigt nog för Adv.Fiskalen att erhålla det biträde af Kanslisten, som han eger rätt att påkalla. Men jag lemnar alla betraktelser häröfver å sido; de, som hafva föreslagit denna dråpliga förändring, torde sjelfve få vidkännas följderna af densamma. Jag inskränker mig således för närvarande endast till den anhållan att den föreslagna Kanslisten må erhålla 2,000 Rdr i lön och 300 Rdr i arfvode. Sedan härefter
Utskottet, som tillika erhållit följande berättelser, nemligen: a') af Directionerne öfver Discont-verket i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, om dessa Discont-Inrättningars rörelse; b) af Banco-Utskottets Utlåtande, N\o 27. 9 h') af Bankens Understyrelse, örn den samma styrelse äfvensom Departemental-Styrelserne åliggande förvaltning; och c) af Bankens Fiscals-embete om de till dess befattning hörande ämnen; får nu efter noggrant öfvervägande af de anmärkningar, hvilka innefattas uti Rikets Ständers Revisorers ofvanberörde berättelse samt efter pröfning af de utaf Banco-fullmäktige och Under-styrelsen gjorda framställningar, till Rikets Ständer afgifva den berättelse örn Bankens förvaltning, som bör föregå nytt val till Fullmäktige i Banken. Några allmänna föreskrifter, rörande Bankens förvaltning. §• i (Banco-Fullmäktiges Berättelse §. 40 Enär 12 §. i Banco-Reglementet förmår, att beslut icke får af Fullmäktige tagas, så framt icke två tredjedelar af deras hela antal och deribland åtminstone en af hvarje Riksstånd äro närvarande, men nämnda Reglemente deremot icke innehåller några föreskrifter om antalet Ledamöter, som böra vara tillstädes för besluts fattande i sådana mål, hvilka af Banco-Fullmäktige och Fullmäktige i Riksgälds-Contoret gemensamt behandlas, hafva Banco-Fullmäktige hemställt, att, till undvikande för framtiden af tvifvelsmål härutinnan, omförmälde föreskrift i Banco-Reglementet måtte förtydligas.