Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mångfalldiga allmänna anordningar bära vittne derom, att de ej varit underkastade en förberedande sakkunnig granskning. Kännedom om uppfinningar och förbättringar i arbetsmethoder sprides föga eller intet; och, framför allt, industri-idkaren har ingenstädes att vända sig för att erhålla råd och upplysningar rörande frågor, som böra till hans yrke, ledning för sitt omdöme vid valet af de medel och utvägar, genom hvilka han skulle kunna bringa det till en tidsenlig utveckling. Också eger i vårt land det egendomliga förhållande rum, att vi nästan sakna all rent teknisk litteratur. Hvad vi i denna väg hafva, utgör förnämligast öfversättningar ur främmande arbeten; men hvad våra egna industriela förhållanden beträffar, är det mera svårt att om dem vinna någon tillförlitlig upplysning än om Spaniens eller Amerikas. Det är sannt och måste med tacksamhet erkännas, att Konung och Ständer hafva i viss mån sett industrien till godo genom inrättande af ändamålsenliga läroanstalter såväl i Stockholm som i en och annan stad för öfrigt. Men utom det att de båda förnämsta tekniska skolorna i riket hafva från början vuxit upp ur enskild rot, så är det ej blott en sådan förberedande undervisning, som industriidkaren be - Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1865. Sedan denna blifvit honora meddelad i den tekniska skolan, om han nemligen haft tid och tillfälle att en sådan besöka, så lemnäs han vind för våg, att på egen hand reda sig, utan sakkunnig ledning och understöd, under det att hans yrkesbröder i andra länder, med hvilka han dock måste uthärda en ansträngande täflan, hafva att glädja sig åt en fortgående uppmuntran, en hjelp, som ständigt står dem öppen, genom mångfaldiga väl organiserade institutioner. Såsom exempel härpå må det tilllåtas mig att endast nämna: Sociélé d’Encouragement pour l'Industrie Nalionale, i Frankrike; Preussiska, Hannoveranska och Baijerska slöjdföreningarne; för att ej omtala alla liknande anstalter i de flesta andra Europeiska länder.
Böra i beräkningen ingå; äfvensom med enskilda dönationer, i Händelse dessa skulle vara-så betydliga; att den donerade fondens afkastning vo re större än lönen å stati och alltså donations-gifvarens vilja tydligen varit, att åt en viss Lärare-Befattning bereda en högre inkomst» bör sålunda förhållas, att innehafvaren af' en dylik' donation väl icke må uppbära» den å stat uppförda lön, men deremot icke vidkännas» något afdrag för det belopp, hvarmed donationen» ofverskjuter samma lön,. $tats-XJl skot tets Betänkande AIlo 5- Elnn*u Utskottet, för bedömandet af detta ämne i sin fullständighet, funnit sig föranlåtet af lönings-staterne taga kännedom, oell äfven af dem1 hem tat stöd1 för den här ofrun tillstyrkta beräkning och jemnare fördelning af Lärarnes lönings-vilkor, har Utskottet dock ansett sig så mycket mindre böra ingå i någon granskning af, eller yttrande öfver deni, sorn dels de blott »ro ad interim gällande, och dels den Nådiga Skrifvelse!! derom icke innehåller någonframställning.
Tvärtom torde på få ställen i Riket finnas en mera idog och sträfsam allmoge. Ett icke ovanligt undantag härifrån utgör® likväl de redan omtalte Backslufvu-siltarne, hvilkas antal årligen till1® ger. Hos dessa finner man ofta en oerhörd lättja. Orsaken är lätt ** finna. Dea som är utkastad på samhällets yttersta gräns och vet för11 ’ att hail ingen behållning kan förvärfva, förlorar snart lusten att g01? försök dertill. Socknen måste i alla fall slutligen försörja honom, e han fin ner likgiltigt örn det sfeer några år förr eller sednare. Der är det icke sällsynt, att en sådan vägrar erbjuden arbetsförtjenst, ne 'gen då Potäterna lyckats för året. Han för tjell ar då genom en dags arbete hvad han och hans hushåll kunna lefva på i tre eller fyra: och *}} bespara något för framtiden, anser han af nyssnämnde skäl för onöderföre är det hans grundsalls att sofva i maklighet, så mycket ,an kan i de goda, och tigga så snart lian får i de svåra åren. ■— Man j aSar äfven här, som annorstädes, öfver tilltagande lättja hos tjenste* °*ket: dock torde väl detta mest gälla för Städerne och den nästgrän?a, 1de trakt af Landsbygden, som de hunnit förgifta. Men vill man se ättjan i sin vederstyggligaste, ehuru visserligen privilegierade skepnad, bör man endast betrakta skarorna af våra dagligen kringströfvande Geller. Hos dem mötes hvarje anbud af arbete med undanflykter och lvarje vägran af understöd med otidigheter. Botemedlet emot detta °skick vore lätt funnit, om det endast linge begagnas. Det bestode deratt hela delina lösa svärm sattes, icke på tukthusen, som i allt fall lc^e kunde rymma dem, utan under tjenstehjons-stadgan. Detta har ockvid flera Riksdagar varit yrkadt, men blifvit med tapperhet afslaget, as°m ett ingrepp i Städernas välfångna privilegier. — Desse, den Svennäringsflitens irrande Riddare, stryka derförr ännu alltjemt omkring, .behjndrade och förpassade.
Anläggningen af denna jernväg, den enda i sitt slag i Belgien, är påbörjad af enskild person, en Ingeniör vid namn De Ridder, hvilken fullbordade den emellan Antwerpen och S:t Nikolas belägna delen, som i November 1844 för trafiken öppnades. Härefter öfvertog ett aktiebolag järnvägsanläggningen, och fortsatte byggnaden till Gent, hvilken sednare del fullbordades år 1847. Den terräng, jernvägen genomlöper, är i högsta grad fördelaktig, hvarföre det också varit möjligt, alt utan några egentliga terrasseringsarbeten åstadkomma en jernväg, som endast har några få stigningar, hvaraf den största är 3,5 millimeter på en meter, eller I : 285, samt utan några skarpa kurver, då radien på den minsta kurvan är 800 meter, eller 2,696 fot. Några viadukter eller större brobyggnader förekomma ej på denna linia, utan endast en svängbrygga öfver kanalen i närheten af Lokeren. Naturliga bottnen består af fin sand, som är särdeles lätt arbetad och någon annan ballast har icke blifvit använd till slipernas nedbäddning, än den naturliga jordmånen. Jernbanans spårvidd är uppgifven till 1,105 meter och befanns vid uppmätning på tvänne särskilda ställen också utgöra 3 fot 8% tum Svenskt mått. Sliperna äro 7 fot långa och af ek. Rälerna af Belgisk tillverkning äro l'/s tum breda i toppen, 3ä/8 tum i basen samt 3 tum höga och hafva den form bifogade sektion utvisar. Yigten af rälerna uppgafs till 22 kilogrammer per meler, eller 15,56 Svenskt skålpund per löpande Svensk fot. Yigten har sedermera blifvit ökad med 2 kilogrammer per meter, så alt de nya rälerna väga 24 kilogrammer per meter, eller 16,76 Svenskt skåipnusl per fot. Rälerna äro fästade med träskrufvar i sliperna, hvilka skrufvar hafva fyrkantiga bufvuden och gå genom runda hål, borrade i riilernas bas. Rälernas längd är 4,80 meter eiler något olver 16 Svenska fot, och hvarje räl är understödd af 7 sliper.
Förklaring stadgar, icke lärer kunna uppgifvas; och att, om man, efter hvad Motionairen tyckes åsyfta, såsom grund för vederlaget, fastställde arfvejordens värde, vare sig i penningar eiler i förhållande till annan jord, å den tid då öfverlåtaren dör och vederlaget skall utgå, sådant skulle medföra den menliga följd, att, enär arfvejorden kan hafva, under tiden, i den nya egarens hand, blifvit antingen förbättrad eller försämrad, arfvingarne kommo att, i förra fallet, erhålla en obehörig vinst, och, i det senare åter, lida en orättvis förlust. Lag-Utskottets Betänkande N:o 123. I följd af hvad sålunda blifvit yttradt, finner Utskottet sig icke böra i vidsträcktare matto biträda de of vanberörde niotionerne, än att Utskottet härmedelst vördsamt föreslår: 1:0 att, med upphäfvande af 4 rich. 5 i 17 Cap. ÄrfdaBalken, samt Kongl. Förordningen den ig Augusti 1762 , angående utvidgad testamentsfrihet efter stadsrätt, nyssnämnde tvänne SS' måtte erhålla följande förändrade lydelse: 4 S' Aflinge jord å landet, utom den, som personer af Preste-Ståndet under äktenskap förvärfvat, fastighet i stad, som adelige personer förvärfvat, samt lösören, tillhörande adelige personer, eller d landet bosatte, ofrälse personer, utom PresteStåndet, må man gifva i testamente till hvem man vill, skyld eller oskyld. Af fastighet i stad, utom den, sorn adelige personer förvärfvat, fastighet å landet\, hvilken personer af PresteStåndet under äktenskap förvärfvat, samt lösören, tillhörande Borgare eller ofrälse personer, som i stad bo, eller personer af Preste-Ståndet, må man icke testamentera mera än hälften f der bröstarfvinge lefver efter: Har man ej bröstarfvinge, då må man alltsammans i testamente gifva. Vilja barn och inländska arfvingar till sig lösa hus, tomt, gård eller jord; stånde det dem fritt, inom natt och år.
Således var detta behof 19 H. aa Den i5 Januari. åtminstone för Ulsk.-n klart och alldeles oafhängig! af det blifvande systemet, och dess afhjelpande kunde således af Utsk:n tillstyrkas. Det andra behofvet, sorn hur är mvcket förordad t, afser häradsoch ransakningshäkten. Orsaken, hvarföre de nu icke kunnat upptagas, är af fJtsk:n anförd. Jag tog mig friheten att göra det förra gängen jag linde ordet, och har deruti nu blifvit understödd af Hr Stråle, som yttrade sig i samina anda, att nemi det icke lät sig göra nu på en gång, och derföre har den mindre summan nu blifvit föreslagen. — Hvad åter beträffar de 25o,ooo r:dr, sorn blifvit föreslagna till uppbyggande af ett straff-fängelse, så afse de att vinna just det syftemål, sorn Hr Stråle önskat, nemi. alt man genom ett försök i denna väg ina få vela, om detta straff-systeme är lämpligt i vårt land. Man kan säga, att försöket är dyrbart, men så är också ändamålet dyrbart, och alt detta försök icke är görligt i liten senia lärer hvar och en inse. På dessa samtliga skäl oell de flera, som af andra talare blifvit anförda, vägar äfven jag nti förena mig med dem, hvilka hos Hr Frih. o. Landtm, hegart propos. till bifall å detta betänk.
Jag skref litet på fortsättningen af mitt bref till Geitlin och sysslade med allehanda smått till 'asr, då jag gick ner till Abdolkhaliks bod och satt der en stund. Derifrån följdes vi båda åt hem till honom, för att se på hans sjuka syster, hvars tillstånd ansenligen förbättrat sig. Efter maghrib gjorde en tur omkring Azbukijeh för att se på Kopternas högtid och firandet af påsken; men det var just ingenting att se, annat än huru de suto i tält och drucko kaffe och arrak. 'Ali hade om morgonen vid kaffekokningen brännt sin turban och berättade sedan för mig, med största allvarsamhet, att Davods öga i går varit vasikh, samt att det var derföre som olyckan händt honom; han tackade dock Herren att det aflupit med så ringa och sade att det var lutf. Härvid berättade han äfven huru hans rasol med sitt svärd fästat en afundandes öga ofvanom mambar i en moské och att man till följe deraf ännu i hvarje moské på detta ställe gör en cirkel, Iskareh. Det runda ögat, ej det aflånga, sade han vara afundsamt. Detta allt berättade han mig, under det han höll på att inröka våra dryckeskärl med rökverk. Längre fram mot middagen skickade jag honom efter Abdolkhalik, med hvilken jag sedan gjorde ett godt mål på kishta, en sorts gräddkaka med honing på och särdeles god. Sedan gingo vi alla tre ut, för att nashim ennesim; ty i dag är den andra nihar shimm ennesim. Den egentliga nesim el'olama var för omkring 20 dagar sedan. Vi gingo utom staden, ville träda in i en trädgård, men blefvo hindrade af sturska soldater, som stodo på vakt och ville bli mutade med pengar för att släppa oss in. De voro såsom alla dylika vakter olidliga och gemena, och jag förmådde mina följare att gå vidare, sedan jag några gånger skrikit åt soldaterna mo'arrasin. Vi inträdde i en annan trädgård och satte oss der på en matta vid ett café. Här var mycket folk församladt, som dels satt och rökte och drack kaffe, under prat och skämt, dels spatserade omkring.
Hvilken lid är den lämpligaste, derom har jag ej tillräcklig erfarenhet, men, i brist på bättre, tillstyrker jag Elsk:s förslag i delta hänseende. Frih. Raab: De förslag, Hr von Hartmansdorff framställt, åsyfta en förmån för de mindre brännerierna och icke för de större. Del sednare, af Gr. von Platen understödda förslaget slår dessulom i full conseqvens med R. o Ad:s beslut ang:de den 41 §:n. Härjemte anser jag mig böra nämna, att ledamöterna af BondeSt. inom Utsk. synles lägga mycken vigt pä ifrägavar.-de förmån, och man kan också icke annat än erkänna billigheten af att, derest en jordbrukare verkligen skulle vilja tillverka bränvin endast till husbehof, han icke tvingas alt bränna längre lid än för sådant ändamål erfordras. Beträffande förslaget, att bränvinsbrännaren skulle få välja 2:ne månader af de 3, hvarunder tillverkningen får ega rum, så anser jag mig böra äfven delta förslag understödja. Hvad fabriksbränuingen vidkommer, är det lemligen säkert, att de 2:ne höstmånaderna dertill begagnas. Befinnes sådant vara fördelaktigt, så skall det utan tvifvel väcka förargelse bos ägarne af mindre brännerier, all de äro beröfvade en fördel som åtnjutes af de större bränneriernas ägare. Den invändning Gr. von Plalen framställt, alt följden af elt sådant stadgande skulle blifva, atl alla 3 månaderna skulle användas till bränviusbränning i st. f. endast 2:ne -månader, torde förfalla, då man besinnar alt rättigheten till bränviusbränning, enl. förslaget, skulle blifva en personal-rättighet och ej mera ovilkorligen vara fästad vid jorden. Det kan visserligen hända, att samma redskap, som en bränvinsbrännare begagnat under höstmånaderna, lånades eller såldes åt en annan, som anmält sig att bränna under vårmånaden, men dylika fall torde ej blifva talrika och dessutom måste man erinra sig, att det egentliga hindret emot allt för stor brätt vinstillverk ning skall ligga i den förhöjda skatten och icke i den omständigheten, att ett och samma redskap ej får begagnas på mera än elt ställe.
Efter hvad jag i detta hänseende kunnat inhemta, äro alla de pastorater, som blifvit anslagna till biskoparnes löner, regala, och jag betviflar att någon ledamot af TJtsk:t kan upgifva ett enda exempel på att ett konsistorielt pastorat blifvit för sådant ändamål anslaget, men skulle ett misstag häruti å min sida ega rum, vill jag visst icke motsätta mig det af Utsk:t i -lule punkten föreslagna tillägg. För öfrigt anser jag K. M:s i dess Nåd. Propos. afgifua förslag till den ifrågav:de löneregleringen ega ett obetingadt företräde framför Utsk:ts, och får jag fördenskull anhålla, det B. o. Ad. behagade, med afslag å Utskrts förslag, utom hvad beträffar 4:de punkten, bifalla K. M:s i ämnet afgifna Propos. Hr von Ehrenheim: På de af Gr, Hamilton anförda skäl, vågar jag vördsamt anhålla om afslag å Utsk:ts Betänk, och bifall till K. M:s Propos., med det af Gr. Hamilton vid 4:de §:n omförmälda tillägg. Hr Hjärne, Harald: Då jag haft den tillfredsställelsen att höra Gr. Hamilton, på grund af samma skäl, som föranledt mig att inom Utsk:t afgifva min reservation mot detta Betänk., uttala samma åsigter, som jag dersammastädes sökt göra gällande, kan jag naturligtvis ej annat än med nöje instämma i den af honom nyss framställda propos. Efter härmed slutad öfverläggning och uppå framställd propos. , afslog B. o. Ad. Utsk:ts förev:de Betänk, samt antog K. M:s i ämnet afgifne Nåd.
Jag har emellertid dröjt dermed tills nu, i förhoppning att en mera van penna än min skulle åtaga sig att göra anmärkningar mot en del af åsigterna i ofvan berörda uppsats. Corinne, så kallar sig dess författarinna, anser för det första, att blott mycket ostyriga eller sjukliga barn böra åtnjuta undervisning i hemmet, men att för friska, lifliga och andligt utvecklade barn är skolan obetingad t att föredraga. Detta påstående är ett stort misstag, ty ju mera andligt utvecklädt ett barn är, dess starkare är dess individualitet; och det egendomliga, det ursprungliga hos menniskan är just det, som gör henne mest tilldragande. Man förutsätter naturligtvis dervid, att detta egendomliga hos menniskan är godt och sundt, hvilket man kan taga för afgjordt att det är hos ett friskt och begåfvadt barn. Men nu är förhållandet det, att just denna individualitet försvinner genom den dagliga jemnslipningen i skolan, der det rikt utrustade barnet åtnjuter samma chablonmessiga uppfostran som alla de öfriga, hvarigenom månget frö till en högre och kraftigare utveckling förqväfves. Ej, att jag härmed vill säga, att icke skolan är en välsignelserik inrättning för tusentals föräldrar, som hvarken ega medel eller tillfälle att förskaffa sina barn undervisning i hemmet; men för dem, som kunna åstadkomma en dylik hemundervisning, är detta det för barnets utveckling det fördelaktigaste; man må blott ej glömma, att hemundervisningen måste meddelas af dertill fullt kompetenta personer. hålles ett nummer I veckan under hela qvartalet. För hvarje 6-tal abonnenter, som samlas, och för hvilka afglften Insändes till Redaktionen af Det kan visserligen för en mor vara högst beqvämt att sända sina barn i skolan, under det hon sjelf i allsköns lugn och stillhet sitter hemma vid sitt arbete, eller under det hon går ut för att göra besök hos vänner och bekanta. En dylik hänsyn till egen beqväinlighet får dock ej göra sig gällande, allra minst vid ett så vigtigt verk som barnens uppfostran. Corinne påstår vidare, att » enstaka, begåfvade lärjungars exempel » skall uppväcka hos barnet önskan att icke blifva efter. » Det försöker » — säger förf.
B:co årligen att användas såsom ersättning till deri person i Banken, som, uppå Banco-Secreterarens hemställan, blifver af BancoFullmägtigen förordnad all, vid räkenskaps-göromåh 11 inom Banco-Fullmägtiges Expedition, Secreterare!! biträda; äfvensom Ståndet, i följd häraf, hi föll’, att det uti aflönings-staten, under rubrik: Serskilda löner, anslag och arfvoden för personer, som icke tillhöra någondera af of vanupptagne tjenstegrader, utförda arfvode 300 R:dr till den person, sorn biträder vid räkenskaps-göromålen inom Öfverstyrt Isens Expedition, kommer att ifrån berörde Stat uteslutas; och i öfrigt lades Utlåtandet N:o 78 lill handlingarne. S, D, Föredrogs ånyo Banco-Utskottets Utlåtande N:o 79, i anledning af de inom Irenne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Botänkande N:o 44, med förslag lill ny aflönings-stat för Banco-Yerkels embetsoch tjenstemän, konslidkare och vaktbetjening. Ståndet, som godkänt det af Banco-Utskottet, vid Betänkandet N:o 44, framlagda förslag till ordinarie aflönings-stat för Banco-Yerkels embetsoch tjenstemän, konstidkare och vaktbetjening, fastställde nu berörde stat, att gälla till efterrättelse från och med innevarande års början, endast med den förändring, som är en följd af Banco-Utskottets, af Ståndet antagna, hemställan i Utlåtandet N:o 78 öfver gjorda anmärkningar vid Betänkandet N:o 36, i anledning af väckt fråga om förändrad organisation af Banco-Fullmägtiges Expedition, äfvensom Ståndet förklarade, att BancoFullmägtige må berättigas att för samtlige embetsoch tjenstemännen låta utfärda Fullmagter med tour ifrån deras constitutorials dala; och biföll Ståndet derjemte, att Bokhållaren H. S. Schös och Acluarien B. H.
St:rs skrifvelse, men oriktigt efter Ekon.- Ulsk:s Betänk. II. o. Ad. läcktes deraf finna, alt del icke förhållit sig så, att Exped.Ulsk. blindt litat på Ekon.Utsk., utan det förra har, i detta afseende, rättat sig efter R. Stms underd. skrifvelse. Hvarför har då icke Exped.Ulsk. äfven i öfriga fall tagit henne till efterrättelse? Då härefter propos. framställdes först till godkännande och sedan till återremiss af förevar:de skrifvelse-förslag, ropades Ja och Nej; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade godkänna detsamma, samt, efter denna proposms besvarande med starka Ja, blandade med Nej, förklarade, att han ansåg Ja nu hafva varit öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Uplästes till justering och godkändes följande voter:s-propos.: Den som godkänner Exped.Utsk:s under JV? 181 afgifna förslag lill underd. Skrifvelse, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser R. o. Ad. de emot nämnde förslag gjorde anruärkmr föranleda till återremiss. v Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit sålunda: Ja —• 14. Nej — 23. Föredrogs och godkändes Exped.Ulsk:s den 7 dennes på bordet lagda, under M 182 afgifna, förslag till R. Sl:rs underd. skrifvelse till K. M., ang:de förändring i stängsel-skyldigheten. 348 Den 8 November. Föredrogs Vällofl. BorgareStis den 7 dennes på bordel lagda prot.-utdr. M 531, innehållande inbjudning till instämmande i nämnde RiksSlånds fattade beslut vid föredragning af StatsDtsk:s Utlåt. JH 330, i fråga om anslag till Baggens Stäkets uprensning. Hr von Hartmansdorff, Aug.:
Sinå uppsatser likna smii båtar, lämpliga att intränga i de smalaste vikar för att provian-. tera alla delar af ett land.)) Vi frukta, att .förf. misslyckats i asin goda afsikt och att lians arbete, oaktadt det låga priset ocli sitt i jämförelse med det rika och mångsidigt behandlade ämnet ringa omfhng, icke skall vinna nhgon storre spridning. Meddelanden fPan Fredrika-BrerperFörbundet. En juridisk afdelning. har, disom tord; vara bekant, allt sedan byråns upprättande varit förenad med densamma. För denna gren af sin verksamhet har Förbundet haft att påräkna hjälp och råd af framstående fackman på det juridiska området. Man har dock länge iinigåtts med tanken p i en utvidgning af denna afdelning och har ansett att basta .sättet att hjälpa och upplysa den rådsökande kvinnan vore om en jurist på bestämda tider kunde anträffas å Förbundets byrh för meddelande af råd och upplysningar i juridiska och ekonomiska angelägenheter, Denna plan har nu förverkligats och det är att hoppas, att denna shliinda utvidgade afdelning skall blifva till stort gagn. Förbundets jurist har sina mottagningar % byrån, 54 Drottninggatan, tills vidare 2: ne gånger i veckan, onsdagar ooh lördagar kl. 10-11 f. m. s: St+endium. Det af enskild gifvare donerade och hrligen genom Förbundet utdelade studiestipendiet $ 120 kr. har, i likhet med före-, gkende %r, tilldelats fil. stud. fröken Alice Thiinberg. e:. Diskussionsmöte. Fredrika-Bremer-Förbundet hade. till onsdagen den 21 nov. inbjudit sina medlemmar och. andra för saken intresserade personer till ett diskussionsmöte i HGtel Continentals stora sal i syfte att verka for kvinnors ifivliljande i fattigvårdsstyrelser. Mötet, som hölls under ordförandeskap af riksantikvarien Hildebrand och var talrikt besökt, 4ärnnade ett otvetydigt bevis på att intresset-för denna, fråga ar stort och iiigaf förlioppning, att det ej torde dröja synnerligenllange innan kvinnan får intaga sin plats soni medlem i hufvudstadens fattigvårdsstyrelser. I följande häfte skola vi lämna en utförligare redogörelse för mötets förhandlingar. O
Berättelse a.i Marie con Offers 30 — 36 När hösten kommer; af Karl Åkermark ning Isabella II af Spanien tillegnad af marRequiescat; af Edvard Fredin 41 Iduns panoptikon; af Scwvola 32, 40, 45, 42 49, 51 Hågkomst; af Amalia Fahlstedt 43 33 Två sonetter; af August Toll 44 Min sommarexamen; af Scen Vide 35 Unga drömmar; af E. W. Friplats; af Gerd 45 Den första konditionen; nutidsbild af Adolf Hellandér - 35 Kanhända de dock gjorde illa; af Mathilda Langlet 46 Då j a g tog organisten; skiss af Hoi. 36 Sanningsroten; fritt efter Rudolf Baumbach ... 47 Dagens stora händelse; af Sca ' vola ... 36 48 Skogsfrun; berättelse för Idun af Ave 37 — 41 Liten frågvis; af Sigrid Fredsberg 50 Till ingen nytta; skiss af Dolly Roon 38 Fantasi; af R. — n — l Gammal julhymn; från latinska originalet » Dies För sent; skiss af E — th ... 39 est lretitiaj » tolkad af C. V. Modin 51 Hösttankar; af Ulla 39 Sne; af Helena Nyblom 51 Från Anne-Marie till Lissie; flickfunderingar öfJulafton bryter in; af Karl Åkermark 51 ver ett svenskt » Bon marché » 40 51 Granris; skiss af E. U. 41 Spinnvisa; af Amalia Fahlstedt Stockholm; af Daniel Fallström 51 Hennes pojke; af A. af AF PORTRÄTT.) A. Idun Stockholm, Qemandt » Boktr.-Aktieb. Annous] &gt;ris: Tidningen kostar endast I kr. för kvartalet, med 35 öre pr petitrad (10 stafvclser). Utländska annonser 70 ö r e pr petitrad postarvodet inberäknadt. Redaktör och FRITHIOF Träffas å byrån kl. 9 - 1 0 A l l m. Telef.