Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Broling, såsom ersättning för sina resekostnader, samt för de vackra och lofvande arbeten i konstsvarfnings-gravuren, som han för Bankens räkning redan på försök utfört, måtte, genom Banco-Styrelsen , tilldelas Ett Tusende Fem Hundrade (y5oo) Riksdaler B:co$ och B»neo-Utskotlets Memorial N-o 90. 5g att, så vida Rikets Ständer, i likhet med Banco-Utskottets gifna förslag, besluta att Konst-gravuren bör, medelst aftryck af Ståleller Messings-plåtar i nedsänkt eller upphöjdt arbete, till större eller mindre del å Bankens Sedlar användas, Broling då måtte få antagas i Bankens tjenst, emot erhållande af någon viss årlig lön, som Banco-Fullmägtige finge, efter omständigheterna, föreslå eller bestämma, och under förbindelse tillika å Brolings sida, att inöfva de för hans biträde behöfJige arbetare. Slutligen, och till följd af stadgandet vid sista Riksdag, alt, sedan de förslag, sorn i afseende på Arbets-sättets och Bokföringens förenklande inom Yexel-Banken, blefve till Banco-Fullmägtige ingifne, undergått närvarande Banco-Utskotts granskning, det skulle på Rikets Ständers afgörande bero, huruvida antingen något förslag komme att i allo antagas, och den utsatta belöningen, R:dr 2000 Banco, till fullt belopp derföre utgå, eller om, med afseende på uppgifna förändringar, sorn i 6o Banco-Utskoltets Memorial N:o 90. vissa detailler pröfvades nyttiga och användbara, någon afpassad mindre belöning borde en eller annan Författare tillerkänna s, åligger det Banco-Utskottet att härom sig ullåta.
Således då inom skärgården, betragtad med hänseende till hela Riket eller ett visst Landskap, ligga fjärdar af stundom, några mils längd och bredd, jemförliga i vidd med åtskilliga af de större insjöarne i landet, måste, enär stadgandet i 6 §. 2 Capillet Fiskeri-sladgan, att ”saltsjöfisket inomskärs bör för deras enskilda egendom anses, sorn strand och holmar deromkring ega” icke synes vara å sådana vatten tillämpligt, bestämmas, huru vidt den enskilda fiske-rätten derstädes sig sträcker, samt huruvida derintill liggande strand af fasta landet skall såsom öppen hafskust anses. Äfvenså angeläget finna Utskotten, att betydelsen af lundgrund, som vid stranden ligger och derifrån utlöper samt den derpå hvilande enskilda fiske-rätten noggrant och efter en anlagen princip fastställes; i hvilket hänseende Utskotten, afvikande från den af Högsta Domstolen yttrade mening, anse lämpligen kunna bestämmas ett visst afstånd från stranden, inom hvilket strand-cgarens enskilda rätt gäller, på det sätt, att, der vattnet invid stranden eger ett visst bestämdt djup, afståndet räknas ifrån sjelfva stranden och der lanclgrunden ifrån stranden utlöper, d. v. s. vattnet icke bar invid stranden det bestämda djupet, gränsen för den enskilda fiskrättigheten räknas lill samma afstånd från den punkt, der detta djup vidtager. Ett sådant begränsande af området för den enskilda rätten är hvarken för våra sedvanor obekant, enär något dylikt redan finnes in praxi uti åtskillige vid hafskusten belägne orter, ej eller är det för vår lagstiftning alldeles fremmande, då Östgötha-Lagen i 28 Capitlet 3 §. Bygda-Balken företer ett i sitt slag märkligt och för sin tid passande sätt att utstaka gränsen emellan den enskildes område i vattnet och det allmännas andel deri.
§ 12 De böter, som stadgas i denna författning tillfaller Vadstena Krigsmanshus om auktionen hålls för Lantförsvarets behov och till Amiralitets krigsmans kassan om den hålls för Sjöförsvaret. Artikel II Om upphandlings auktioner. § 13 Lantoch Sjöförsvarets förnödenheter skall vara inhemska och således får inga utrikes upphandlingar ske utan Kongl Maj: ts tillstånd. Förvaltningen för Sjöärenden har tillåtelse att sluta kontrakt om utländskt virke och andra för Flottan behövliga effekter. Tillstånd kan ges av Kongl Maj: t för upphandling av större partier effekter från utrikes orter. När trupper eller fartyg är utomlands skaffas deras förnödenheter på de orter ineller utomlands, där minsta kostnad erbjuds och där affären kan ske med minsta fara. § 14 För att undvika landets betungande med kronoskjutsar, skall alla leveranser om möjligt ske så att det kostnadsfritt levereras till förbrukningsstället. § 15 Alla anskaffningar skall ske genom allmän auktion på det ställe där varan skall användas eller där största tillgången finns. § 16 Då upphandling skall ske, åligger det dem som har inseendet vid auktionerna, att inhämta underrättelser om det billigaste pris och om transport kostnadsfritt till förbrukningsstället kan ske. De meddelar auktionisten som ropar ut detta pris. Den leverantör som lämnar lägre bud vinner. Man jämför med de förseglade anbuden och om auktioner hålls på flera platser samtidigt. Skulle man inte haft möjlighet att undersöka gällande priser på varan, kan verket förbehålla sig rätten att pröva om de lägsta anbuden är godtagbara eller inte. Prövningstiden får inte överskrida 8 dagar. Förhållandet skall ljudligen tillkännagivas vid auktionens början. Skall stora kvantiteter av en vara upphandlas får man fördela dem i mindre partier, så att även mindre bemedlade kan delta. § 17 Då flera personer lagt samma bud, utropas dem emellan för att se vem som antar det lägsta budet. Kommer man inte överens kan partiet delas mellan de lägsta buden. § 18 Protokollet skall efter auktionens slut i närvaro av anbjudarna uppläsas och justeras. Protokollet underskrivs av auktionisten och sänds till Krigskollegium och Förvaltningen för Sjöärenden. § 19 Då auktion verkställs både i Stockholm och landsorten och protokollen insänds till förvaltningarna jämförs anbuden och det lägsta vinner. Vid lika anbud går leveransen till den som finns i orten, där varan skall användas.
A. Lindberg. m. •« it.t u(T : . &a«q4ivM« tsimr .ua nob .t-tt». -i® _ »'-.iiftM t fe 6581 (ii; ilo i' •;■» sb u-imt. r-n-vh^u «tsf5»n uiosfiAftt^iBjfenBiin : enov aab^n iS 02 ..•! itai! !!!-•«< a^bajlljvS -blBditirir; fri: (530 iecio-tl ,fc'.riivio'r ■■•iBftqnjf» ft»M 1 o ... :• 4 t ». $ i b C! ’ •• ■ S A , 0 1 * 3 i 1 A 1 f# 1 0 * •' *£{£&' i^aoif «is>b3 isjjåiailqoii ,»j».s;in.Kimbnn ^oTiino» i aumaJJAi m :> • ma. hohh • : jLiavrnö % ,g ^'Alfei'.a .3 .ATimin .t .a .aaxÖH .flaajn ■ladmsDsd ft[ nsh in(orU-«ii8 — 365 — Register öfver Rikets Högloft Ständers år 1861 församlade Revisorers berättelse, angående granskningen af statsverkets samt dertill hörande fonders tillstånd, styrelse och förvaltning, Jemte de, 1 anledning af samma berättelse, till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga utlåtanden. Afkortningar å statsverkets inkomster, Bil. litt. C. vid sid.
Att alla nu gällande Postwäsendet rörande Författningar warda, efter föregängen noga granskning, sammandraga i en enda Förordning och sedermera allmänheten till ätlydnad och efterrättelse kungjorde. 2:0 Att Postsörwaltarne borde aläggas, alla Söknedagar till Posttimmans stut klockan 7 om aftonen utlemna efter Post-Eartorne ankomne Bref. z:o Att Postföringen i allmänhet, men i syn. nerhet till befordran af en snar och jemn communicakion emellan Rikets större Handelsstäder mätte med mera skyndsamhet än nu sker werkställas. 4:0 Art de missbruk, som nu icke sällan uröfwas, med Exrra Posters afsändande, mätte, till Postsörarnes lindring, warda hämmade, och 972 Den 2i Zebruarii. 5:0 Att dä Postens ankomst är till liden osäker Post-Bonde icke heller ma kunna äläggas, alt ure wid Landswägen, om hans Postgård är derifrån någor aflägse, hälla hästar i beredssap, uran bör Postilloncn altid färdas änninstone sä nära fram a,c med bläsningm i Posthornet dest ankomst tydeligen mä titlkännagiswas. Utffokten hafwa icke funnit lämpelkgt, att, enligt hwad Herr Borgmästaren käolm i n puncren yrkat, tillstyrka, det Postförwaltare mätte stiljas frän den upsigt öfwer Pasthastar och Postförares körredffap, dem hi lills äiegat, hälst dc i UlstottenS tanke äro bäst i tillfälle, alt wid anställande wisitarionen rättas eller till älal anmäla de oo.dningar eller brister, som derunder kunna uptäckas För öfrigt hafwa Ntstotcen anst t stg icke kunna sträcka sitt utläkande till den af Herr Borgmästaren llstolm yrkade answarighet för P. st-Förwaltare i handelfe de bcrrädeö att hafwa öpnat andras bref eller för öfrigt begätt tjenstefel.
Då detta med Ja besvarades, frågade Herr ÖfverIntendenten vidare, om det också vore Utskottets mening, att, då anmärkningar vid samma Riksdag i Ståndens Plena göras emot Constitutions-Utskottets afgifna Betänkande, endast de skola till Utskottet hänvisas, hvilka Bilaga F till Mern. Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, och att endast de kunna föranleda till Nämnd. Utskottet besvarade äfven denna fråga med Ja, alldenstund det stöde den Riksdagsman öppet, hvars anmärkningar ej af Ståndet blifvit antagna, att enskildt öfverlemna dem till Constitutions-Utskottets bedömmande. Med afseende på dessa föregående öfverläggningar beslöt Constitutions-Utskottet att, jemte utveckling af grunderna för Nämndens sammansättning och åtgärd, till Riksens Ständer afgifva följande förslag till stadgande om Grundlagsfrågors behandlingssätt: »Frågor om förändringar af stadganden. i Grundlagarna varde på följande sätt behandlade. Tillstyrker Constitutions-Utskottet hvad en Riksdagsman hos detsamma i sådant afseende föreslagit, eller utlåter sig Utskottet med tilleller afstyrkande å en af Konungen i lika ändamål gjord Proposition, varde Utskottets yttrande vid samma Riksdag öfverlemnadt till Riksens Ständer, hvilka vid densamma må derom kunna öfverlägga, men icke vid densamma besluta. Göras i RiksStåndens Plena icke några anmärkningar emot Constitutions-iUtskottets yttrande, hvile detsamma, såsom ett Riksens Ständers Utlåtande, hvaröfver först vid nästa Riksdag och då endast med Ja eller Nej skall kunna beslutas, och gälle då föreskriften i 75 § Riksdags-Ordningen; göras åter i Riks-Ståndens Plena, emot Utskottets yttrande, anmärkningar, blifve de, hvilka hvarje Riks-Stånd särskildt förklarar utgöra dess gemensamma tankar, till Constitutions-Utskottet hänvisade. Utskottet åligge då, att samtelige Riks-Ståndens tankar till ett helt Utlåtande i möjeligaste måtto sammanjemka, och, om oförenliga skiljaktigheter finnas, dem derjemte till samteliga Riks-Ståndens behandlande anmäla.
Utskottets yttrande sid. 5. Lades till handlingarne. Yttrandet sid. 6, med hänseende till 37 punkten i Utlåtandet N:o 158. Lades lill handlingarne med förklarande, att Ståndet vidblifver sitt i frågan fatade beslut. 780 Prot.-Utdrag den 23 Januari 1858. Utskottets förslag till voterings-proposition, med anledning af Riks-Ståndens beslut öfver 44 punkten af Utlåtandet N:o 158. Afslogs, och antog Ståndet de voterings-propositioner, som i Grefve Lagerbjelkes, Memorialet bifogade, reservation linnas föreslagne. Yttrandet vid slutet al Memorialet. Uades till handlingarne. N:o 224, i anledning af väckt fråga om upplåtelse af vissa Calmar f. d. fästning tillhörande lägenheter, dels åt Calmar Domkyrka med full eganderätt, och dels åt Calmar stad för åstadkommande af ny begrafningsplats. Bifölls. N:o 226, med förnyadt förslag till ett stadgande i afseende ä allöningen för de civile embetsoch tjenstemännen i allmänhet. Bifölls. N:o 227, i anledning af erhållen ålerremiss å Utlåtandet N:o 189. Lades till handlingarne. N:o 228, i anledning af väckt fråga om förhöjning af inqvarterings-penningarne i garnisons-orter utom Stockholm. Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 12, i anledning af väckt motion om ändringar i Kongl. Förordningen den 13 April 1808, angående jagtoch djur-fång, med (lere samma ämne rörande författningar. S. D. Föredrogs Utdrag N:o 583, af Höglofliga Ridderskapet och Adelns Protokoll den 20 dennes, hvaraf inhemtades, att Ridderskapet och Adeln, vid pröfning af Banko-Utskottets Utlåtande N:o 70, i fråga om sättet för användande af de medel, som, enligt Kongl.
Eör min del tror jag likvisst att, om man icke kan anse honom så fullkomligt utbildad, som han behöfver vara, då han skall gå i krig, han dock kan ernå nära nog så stor skicklighet, som han förvärfvar genom 2 års exercis, med blott 15 dagars öfning hvarje år. Här i landet finnas 2,400 socknar; och det behöfves endast att i hvardera af dem det finnes en person, hvilken kan bibringa den uppväxande ungdomen undervisning i vapenyrket. Utan tvifvel kan derigenom lemnäs ungdomen en sådan utbildning att, då deras beväringsålder inträffar, de kunna vara lika utvecklade som genom 2-årig exercis. Antalet af beväringsynglingar inom landet utgör årligen ungef. 20,000; detta blir således icke mer än ungef. 10 på hvarje socken. Eör min del är jag öfvertygad, att en skicklig vapenmästare skulle kunna bibringa dessa 10 ynglingar under de år, som föregå deras inträde i beväringsåldern, så stor skicklighet som någonsin genom beväringsexercisen. Detta går ändå lättare för sig, om den uppväxande ungdomen erhållit en tillräcklig gymnastisk utbildning, innan vapenöfningarne börjas. Det fordras äfven icke något annat i detta afs. än att skaffa tillräcklig tillgång på personer, hvilka kunna meddela undervisning i militära ämnen inom socknarne; och jag skulle för min del anse lämpligast att dertill utsåges personer, hvilka tillhöra den indelta arméen, hvilka, då de utgå ur regementena, kunna dertill användas. Jag medgifver att, då ynglingarne sålunda erhållit en viss förberedande öfning, de böra insättas i arméens leder, för att vänja sig vid att vara tillsammans med den stam, med hvilken de böra strida, och dertill fordras 15 dagars exercis det ena året. Eör min del tror jag att man alldeles frångått hvad man borde göra; ty hufvudsaken är nemi. att söka bibringa ynglingarne en militärisk anda, och utvecklingen deraf är sannerligen mera värd, än allt annat man kan göra för landets försvar, hvilket man ingalunda bör försumma. Eå grund af hvad jag nu yttrat, motsätter jag mig förslaget.
Med erkännande af nyttan att under mött-stiderne i fred, underhålla Soldaten på samma sätt som i krigstider, hvaraf Riksens Ständer ansågo otvifvelaktigt följa, att Soldaten vänjes vid fältlefnadeu, samt den stora mortaliteten borde förminskas, sorn vid krigens början härflyter af ombytt lefnadsordning och Soldatens ovana att tillreda den mat honom då tilldelas, sammanstämde Riksens Högloft. Ständer 1 enhälligt bifall till Kongl. Maj:ts nådiga proposition på de i underdånighet uppgifne villkor, hvilka Kongl. Majd genom nådigt bref af den 1 December J812, till sine hufvudgrunder gillade och sedermera äfven i anseende till detaillerna som rörde locala förhållanden i nåder stadfästade, efter det Rotehåilarne, i anledning af Riksens Ständers underdåniga hemställan, blifvit hörde. Desse stadganden rörde väl endast det Tndelta Infanteriet och de till Infanterie förvandlade Jndelte Ca vallerieCorpser; men under loppet af år 1813, blefvo sedermera förnyade contracter äfven med de Indelt® CavallerieRegementerne afslutade, i anledning hvaraf Kongl. Majit och Kronan åtog sig att emot en stad - 668 Den ii Mar t ii. gad afgift, under motestiderne underhålla karl och häst vid desse corpser. I anledning af hvad i detta ämne således stadgadt blifvit, åligger Passevolanceverket, att besörja underhåll och sjukvård för så väl indelte Soldaten sorn för indelta Cavalleriets harl och haji under mönstringar, möten, tåg och marcher, eiler hvad annat tillfälle som hälst, der Rustoch Råthållare, enligt förra författningar ålegadt skyldigheten att bestå underhållskostnaden, och detta åliggande har Passevolanceverket under alla de förflutne åren för så väl Regementssom de större öfningsmöten af egna tillgångar till alla delar bestridt, utan något tillskott af Statsverket.
» Hör ni ej, hur j a g bulskola utfalla så lyckligt, att h o n kan återfå synen tar, människa, o c h ni understår er att låta mig på det ena ögat. vänta! » Som vanligt uppvaktades fru Carlén på sin fö- » Löjtnanten får förlåta, men fröken har bestämdt delsedag af en talrik vänkrets, af pressens repreförbjudit mig att släppa in någon annan än grefsentanter o c h andra beundrare af hennes författaven, allra minst er. » reskap. Hon var älskvärdheten själf o c h konver» Är hon sjuk — yrar hon — eller hvad skall serade lifligt med de besökande. detta vansinne betyda? » » Fröken är nyss stigen upp o c h ännu trött efter balen, l a g har bestämda order. » Ett litet drag af Emma Fiirstenhoff har » Gå in o c h säg henne, att det är jag. Hon en af våra läsarinnor insändt med anledning af måste låta mig komma in. Gå genast ur vägen, hennes biografi i förra veckans nummer. säger j a g. Vid världsexpositionen i London 1851 var den I detsamma springer dörren helt upp, och Sonja svenska afdelningen första tiden så underhaltig, står på tröskeln, skjutande kammarjungfrun åt att den på intet sätt kunde mäta sig med de ansidan. Smånotiser från kvinnovärlden. Hon är mycket blek, och ett mörkt, trotsigt uttryck lyser ur hennes ögon. » Det behöfves ej. Maria lyder blott min befallning. Hvartill detta skamliga uppträde utanför min dörr? Är ni så litet gentleman, att ni ej ens lespekterar mina enskilda rum. Annars — lemna oss genast, genast! » Hon var hänförande skön, där hon stod inför honom, stolt, hög, befallande; och de hälft falnade känslorna inom honom slogo i ett enda ögonblick upp i blossande låga. » Sonja, » ropade han, o c h hans röst skälfde. Han sträcker ut sina händer. Han vill störta fram att omfamna henne. Men hennes blick håller honom tillbaka. Kall, hög s o m en drottning vänder hon sig ifrån honom. Och på en vink slår kammarjungfrun åter dörren i lås. Stönande lutar han hufvudet i sina händer.
Han började tala om hur dessa människor hade lefvat. Han talade, som om han kunnat läsa i deras själar. Han berättade deras lefnadssaga så dyster och olycklig, som den varit. Han talade så, att några af de höga herrarne gräto. Orden kommo starka och mäktiga, så att det var som om don Gaetano hade varit domare och domarne förbrytare. ’Se,’ sade han till dem, ’hvems fel är det, att dessa arma människor gått till spillo ? Är det ej ni, som äga makten, som skulle ha tagit vård om dem?’ Och man såg hur de alla förfärades öfver det ansvar han välte öfver dem. Men plötsligen hade domaren afbrutit honom. ’Tala till ert eget försvar, Gaetano Alagona,’ sade han, ’tala ej till andras!’ Då hade don Gaetano lett. ’Signor,’ sade han, ’jag har ej mycket mer än ni att försvara mig med. Men jag har dock något. Jag har lämnat min bana i England för att göra uppror på Sicilien. Jag har hemfört vapen. Jag har hållit upproriska tal. Jag har något, fast ej mycket.’ Domaren hade nästan bedt honom. ’Tala ej så, don Gaetano,’ hade han sagt. ’Tänk på hvad ni säger!’ Men han hade gjort bekännelser, som tvungit dem att döma honom. Då de sagt honom, att han skulle sitta i tjugunio års fängelse hade han utropat: ’Nu sker hennes vilja, som nyss bars förbi. Må det gå mig, som hon ville!’ »Och mera såg jag ej af honom,» sade den lille Gandolfo, »ty vaktsoldaterna togo honom mellan sig och förde bort honom. Men jag, som hörde honom bedja för dem, som mördat hans älskade, lofvade mig själf, att jag skulle göra något för honom. Jag lofvade framsäga en skön improvisation till San Sebastiano för att han skulle hjälpa honom. Men det har ej lyckats mig. Jag är ingen improvisatore, jag kunde ej.» Här bröt han af och kastade sig högt gråtande ned för bilden. »Förlåt mig, att jag ej kunde,» ropade han, »och hjälp honom ändå.
9Dtaj:t ben 8 berpå följaube ^yeOrttart t ttåber ftabfäftat be af Of) fåfvtnba bcflutabe föränbrtitgaruc t ©ritublagarttcä flabgaitbcn, f)martgcnont be förut ivas raabe öltfnnt, t ntotfmaraube betar, tift aff fraft ocf) merfatt ttppT;äfba, fjafma nes batt anförba ©ruitblagösyaragrafer ocf) momenter fåfttttba ertjålltt föfjanbe fybelfe, nemligen; §. 17, • ålottttngou3 bolagsrätt ffall ttppbragaö ntfitfl Solf, Ijögft Siberien, af jottom utuäntnbe, fagfitttntgc ©tätt, filuilfa fullgjort, fjmab g-örfattntuganie föreffrtfma bent, font ttti ©omaresömfeetett må nyttjaS, fautt t fåbatta tuärf åbagafagt infigt, erfarenhet ocf) rcbltgfjct. £>e Maä Swfitttaes9fåb ocf) utgöra åloitttttgenS £>ögfta ©otitfiof, ©era3 antal må ej ef’a3 ntöfmer Solf, få feiba ej ålotutugen ocf) 9tifs 4 9tifSbag8 Utt .jpögfia ©omftotcn funna ringare mål .pröfmaä odj afgöraS af g-ent £e* bamöter, få ocf af ö't;ra, ber atta fi;ra äro om ftutet enfe.
Profvet utföll d o c k på det hela taget lyckligt. Solopartierna innehades af grefvinnan M. Taube, fru D. Afzelius o c h direktör O. Leijdström. Programmets andra o c h sista n u m m e r upptog Verdis » Pezzi sacri&gt; eller andliga sånger. A t t Verdi på sin höga ålderdom kunnat skapa ett dylikt mäktigt tonverk, vittnar o m en andlig vitalitet, långt öfver det vanliga måttet. Utförandet var förträffligt. D e n lilla enaktaren på vers af Fredrik Nycander, &gt; Villa Careggi », ger en episod från renässansens Florens, förlagd till furst Lorenzo de Medicis sista lefnadsstunder o c h skildrande motsättningen mellan tidens skönhetsdyrkande h e d e n d o m — representerad af L o r e n z o — o c h den stränga, glädjefientliga asketismen, företrädd af den fanatiske munk e n Savonarola. B å d e m e d afseende på versbehandlingen o c h den dramatiska byggnaden representerar » Villa Careggi&gt; ett afsevärdt framsteg h o s sin flitige o c h talangfulle unge författare. Stycket fick o c k ett godt utförande m e d hrr Skånberg o c h Örtengren i d e nämnda bägge hufvudrollerna. 1 H r Tor Hedbergs därefter följande k o m e d i i 3 akter, &gt;Kärlekens krokvägar », skildrar m e d smittande friskt h u m ö r ett stycke svenskt badortslif i form af en hel tropp giljares undersamma krokvägar rundt om en vacker, rik o c h giftaslysten u n g änka, de förra hvar i sin maskulina egenart på kornet tagna af hrr Personne, Palme, Johansson o c h Bmckström, den senare representerad just så bedårande A U L I N S K A K V A R T E T T E N S första kammarmusiksoaré för säsongen upptog namnen Schumann, Franck o c h Beethoven. Tandläkare T O M v o n HALL. — Hvard. Helgd. A l l m. G.
Prot. 1845. 7 Sami. 1 Afd. 18 Höft, 3 18 Lag-Utskoltets Betänkande, N;o 62, fl §■ Stämning i vexelmål skall, när sökanden så åskar, meddelas till samma dag, om Rätten då sitter och svaranden är så till hands, att han kan sig före råttegångstimrnans slut infinna. 4.2 $. Derest Rätten ej finner något förekomma, som fordrings - anspråkets giltighet förringa hör, dome då genast till betalning, och förordne tillika, huruledes, i brist deraf, utmätning och bysättning straxt ske må\ dock skall för vexel, som med protest återkommit, utmätning eller bysättning icke kunna emot vexelgifvare eller öfverlåtare verkställas förr, an tredagar J01 — flutit, ifrån det han bevisligen blifvit krafd. 43 §. År målet af sådan beskaffenhet, att det ej kan eller bör ä första råttegängsdagen af göras, må likväl dermed ej fördröjas längre, ån högst nödigt prof vas. 8 Kap. Allmänna bestämmelser. 44 §■ Inträffar tid att betalning fordra eller fullgöra, att protestera eller att något annat iakttaga, å helgedag, clå eger man det gåra å nästa söcknedag derefter, 45 §. Ar i annat land iakttaget hvad, som ä hvarje ort för sig kan vara lag och sedvana likmätigt, då hafve det sin laga kraft.
Evenhjelm och Herr Professoren Thomander, att varningstecknet nödvändigt måste vara till beskaffenheten bestämdt, både till undvikande af missförstånd och lill förekommande af den länkbara möjlighet, alt ett sådant tecken väljes, hvilket är att anse såsom gyckel och begabberi; och har Herr Friherre Boije, för den händelse varningslecknets bestämmande betragtas såsom en reglementarisk åtgärd, ansett det böra öfverlemnas åt Kongl. Maj:t att, vid utfärdandet af Författningen i nu förevarande ämne, föreskrifva detta teckens beskaffenhet; af Herr G. von Rosen ytterligare, att föreskriften, det ljud skall äskås genom trumma eller trumpet, är mindre lämplig, enär sådane instrument ej alltid skola vara att tillgå vid de tillfällen, då krigsmanskap skall användas; af Hans Excellence Herr Grefve Posse, att stadgandet i sista punkten af 7 §:ns första mom. lämpligast uttryckes sålanda: fapnens bruk får ej fortfara, sedan civila myndigheten ljudit, att det skall upphöra; af Herr Gustafsson åter, att stadgandet i denna punkt bör utgå; issamt Bih. till R. St. Trot, l och 1841. J Serni. 1 Jjd. 4l Haft. 2 Lag-Utskottets Utlåtande, N:o 182. af Hans Excellence Herr Grefve Posse än ytterligare., att från 7 §:ns sista moment, ledande sålunda: