Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Protocolls-Utdrag som ej innehålla hagot beslut , hvart ark - — 16 Rättegångs Fullihågter, Löftesskrifier och Depositions attester — i % Utdrag och Bevis ur Diarier - ■>— i 1 de öfriga Statg-Expeditionerne: Rä'tregång§-Fullmagter, Ansökningar, Förklaringar, Permissions-Suppliker för Militairen och andra personer inom Riket, Depositions-at - tester och Döftesskrifter, hvart ark - 12 sk.. Bilagor och Afskrifter, hvarje ark 6 Utdrag och Bevis ur Diarier - 6 Utslag och Resolutioner i Besvärs - och Ansökningsrnål, så väl sorn bifall till tjenstledighet R;dr 1: Och böra, utom Allmogen, de som i Kongl, Maj:ts egna hander någon Supplique i underdånighet aflemna, hafva försett densärnrna med behörigt Stämpladt Papper, till undvikande af den i 2 5 §. stadgade plikt. §• 10. Då i Konungens Canceljre, Hofoch Ofver-Rätter, Collegier samt andra Verk Sakägare tillätes, att, enligt .14 Gap. 4 §. Rättegångs-Balken, i stället för Flufvudskrifter af särskilta Handlingar förete besannade Afskrifter deraf, bör tillika intygas till hvad belopp Hufvudskriften är med Stämpladt Papper försedd, så vid^ b IsOokaf* Den 5 Juli. beskaffenheten 5 enligt hvad i denna Författning Stadgas, sådant påfordrar. Fefinnes dervid att behörig Charta saknas till större eller mindre belopp, plikte Sakägaren, eller den, sorn orätt charterad Handling expedierat, enligt 25 §. och fylle den felande Chartan. Ar Partén vistandp jångt ifrån Domaren, bör afskriften bevittnas hel dst af vederbörande Magistrats'Betjente i de större peli af Borgmästaren eller den i hans ställe Presidium förer i de mindre Städerna"; men på Bandet af Häradshöfdingen, Fresterskapet eller Krono-Betjente.
Lades till handlingarne. Bran Heden. Bonde-Ståndet. S. I). Föredrogos och b i föllos Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 241. i fråga om användande af en del utaf bränvins-brännings-afgilten till de lägre undervisnings-verkens och folkskolornas behof; N:o 242, angående ansvarigheten för de af Hypotheks-föreningarne upptagna lån; N:o 245, angående fortfarande understöd för Biksgälds-kontorets enkeoch pupill-kassa; N:o 244, angående inlösning af ytterligare anmälda, först efter preskriplions-tidens slut bos Biksgälds-kontoret företedda, Riksgälds-sedlar: N:o 245, i anledning af väckt motion om inlösen för statens räkning af Kamereraren Carl Sandbergs anteckningar i kameral-väsendet; samt N:o 246, angående afskrifning utaf återstoden af lånet för ett uldikningsarbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af Kronobergs län. Ben 12 Februari. Frän Högloft. Bläder skåpet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo och bilöllos Stats-Utskotlets nedannämnde den 6 och 10 dennes på bordet lagda Utlåtanden och Memorial: Prot.-Utdrag den i2 Februari i858. 811 N:o 247, i anledning a! väckte motioner om förhöjning af ersättning för kost och inqvartering åt soldat eller båtsman under tåg och marscher, m. m.; N:o 251. i anledning af erhållen återremiss å Stats-Utskoltets Betänkande N:o 8U angående väckt fråga om löne-förhöjning at statens embetsoch tjenste män m. II. för år 1857; och N:o 253, angående en gratifikation ät Herr Stats-kommissarien Kock. S. D.
Kanske ett feber-sjukt eller af kopporna lidande barn ligger i ett hörn på eo halmkUrfve. Och här göras vårt storfolks kläder. Ensamt för sjelfbevarelse borde de rika söka göra slut på ett sådant sakernas förhållande.L&amp;t oss nu taga i betraktande den arbetslön som förtjenas i ett sådant skräddareller skjortsömmar-näste. Vi oitera från vitnesmålen inför komitén: » Elisabeth Killing, en fattigt klädd » qvinna, hvars man, en kopparslagare, sedan tre år låg på sjuk» hus för förlamning, uppgaf att hon var byxsömmerska samt » kunde förtjena 14 pence (en penny Tillfrågad af lord Aber» deen huruvida förtjensten var tillräcklig att skaffa henne föda, » svarade hon att den icke var det, men att hon var tvungen ?att låta den vara tillräcklig. Ytterligare tillfrågad hvad hon » hufvudsakligen förtärde, svarade hon, en sill och en kopp the; » hvad kött beträffade trodde hon icke, att hon haft en bit på » sex månader. » » M: rs Hutton, skjortsömmerska, hvars man äfven låg på » sjukhus, uppgaf att hon hade ungefor C pence om dagen, hvar med hon skulle skaffa mat åt sig sjelf och barnen. M: rs Glai» ser, skjortsömmerska *, hustru till en varfsarbetare, sextiosju år » gammal, sade att hon tagit sig till med skjortsömnad, emedan » hennes man var för gammal att täfla med yngre män i varfs» arbete. M: rs Caseg uppgaf att hon nu sydde skjortor åt m: r » Munroe mot 1 sh: g 2 p. för dussinet. Hon var skyldig hyra » för fyra veckor efter 2 sh: s 9 p. pr vecka, och var på efler» kälken med betalningen för symaskinen, som kostade 2 sh: s G » p. i veckan. »
LÖJTNANTEN. KAMMARJUNKAREN. (Beata vänder sig några ögonblick till de andra gästerna). Hvad, du är väl inte sökande till den lediga platsen? Är du förryckt? Nej, jag skulle ju spela med i tablån, som en af drottningens älskare. Men hvarför spelar inte grefvinnan drottning Elisabeth? Den satiren mot Öfversten vore alldeles för eclatant, efter som det hviskas... Ja, det är sant. Det är allt bra synd om Öfversten. EN ANNAN DAM. FÖRSTA KAVALJEREN. EN DAM (till sin kavaljer). LÖJTNANTEN. KAMMARJUNKAREN (till Löjtnanten). 180 ANDRA KAVALJEREN. Men han bär sitt öde tåligt som ett offerlam. Hör hur smädelsen mot värdinnan smyger som en skogseld omkring i grannskapet? Ingen låga behöfver så liten näring, som förtalets mordbrand. Vi ska experimentera med den nådiga fröken. (till Beata.) Man hviskar, att grefvinnan i sina unga år varit mycket liflig och (letande efter ordet) exalterad. Åhja, man behöfver inte spara på orden. Jag har, Gudskelof, i mina unga dar, varit sträng mot mig sjelf, såsom det anstår en ung flicka, och derför kan jag nu på gamla dar vara en glad flicka, lätt om hjertat nu, som förr om foten. Ni kan gerna säga lätt på foten. Herr Kammarjunkare! KAMMARJUNKAREN. BEATA (förvånad). BEATA. KAMMARJUNKAREN (till Löjtnanten). Ty ni dansar ännu, så (med låtsad artighet) att gracerna le deråt. Skratta deråt, menar du. LÖJTNANTEN (sakta). BEATA (smickrad). KAMMARJUNKAREN. Kammarjunkaren är mig en kammarjunkare. (Går till skrifbordet, leker under koketteri med skrifportföljen.) Hon förtär allt smicker, som konfekt, och skiljer sällan sockret från kritan. KAMMARJUNKAREN.
R:dr i alla län, utom Gottlands, Jemtlands, Westerbottens och Norrbottens, der aflöningen för desse tjenstemän ansågs kunna inskränkas till 3,500 R:dr, saint för Landt-ränlmästarne till 3,000 R:dr i alla län utom lie fyra nyssnämnda, der en allöning al 2,500 R:dr ansågs tillfyllestgörande; att lönerne för Läns-nolarier, Läns-bokhållare, Lands-kanslisler och Lands-kontorister må förhöjas från deras vid förra reglerings-lillfället bestämda belopp, för Läns-notarierne från 500 till 750 R:dr, för Länsbokhållarne från de i 3:no klasser fördelade beloppen 000, 700 och 800 R:dr till 1.000 R:dr i de 7 betydligare länen neli till 800 i de öfriga länen, för Lands-kanslisterne frän 300 lill 500 R:dr och för Lands-kontorislerne från 450 likaledes till 500 R:dr, samt att Läns-styrelsernas på stat upptagne ordinarie vaktmästare, af hvilka de vid Landshöfdinge-embetet i Stockholms län anställde två vaktmästare nu åtnjuta i lön hvardera 375 R:dr, och de begge vaktmästarne vid öfriga Läns-slyrelser innehafva, den ene 300 R:dr och den andre 270 R:dr, mätte uppföras lill lön, i Stockholms län af 450 R:dr och i de öfriga länen af 400 R:dr hvardera, äfvensom en på Stockholms läns stat med lön af 5 20 R:dr uppförd extra vaktmästare erhålla lönen förhöjd lil!
Uiskottet, som anser, att då en till Gästgifvaregård ankommande resande dervid för sitt, oftast i de mest angelägna ärender, nödvändiga forthjelpande med skjuts, måste helt och hållet bero på den till befordran deraf tillsatte Styresmannens eller Hållkarlens välbehag och hans mer eller mindre noggranna uppfyllande äf de honom åliggande skyldigheter, det ock är af största nödvändighet, att denne person både är vid betydligare ansvar förbunden att sine åligganden uppfylla, och äfven att, nar han deruti i den mån brister, det han dels för verkställigheten deraf tvingar den resande att tilldela sig serskild vedergällning, genom fordrandet af drikspenningar, dels med otidigheter den resande bemöter, denne person icka undgår en allvarsam bestraffning, hvarförutan, efter Utskottets tanka, berörde med svårare följder förenade oordningar svårligen kunna förekommas, finner det vara vådligt, att för det närvarande lossa eller förminska berörde band, hvilka hittills länge funnits verka till det med dem åsyftade ändamål, hellst Utskottet anser sig ega anledning förmoda, att blotta tillvarelsen af det nu öfverklagade stadgandet i märklig mån tillbakahållit öfverträdelser af det för. budne och att detsatnmas tillämpning åtminstone mera sellan behöft användas, hvarföre ock Utskottet ser sig ej kunna tillstyrka bifall till hvad uti det ifrågasatte ämnet är vordet föreslaget. Detta, 36 Lag-Utskottets Betänk anden Detta, jemte det särskildta yttrande, hvaruti någre af Utskottets Ledamöter stadnat, och uti bifogade Proiocolls-Utdrag innefattas varder Riksens Högloflige Sländers vidare pröfning vördsamt underställdt. Stockholm den 8:de Januarii 1818* Utdrag af protocollet hållit hos Riksens Hög/of. Ständers Lag-Utskott vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 8 fann ar i i 1818. S» D.
Då jorden, såsom hos oss, begagnas till åkerbruk och sädesodling, kan en egendom icke brukas med fördel, som icke är så stor, att derpå icke blott kunna underhållas de dragare och kreatur, hvilka för jordens skötande äro nödvändiga ; derå böra äfven kunna uppfödas tillräckliga att ersätta det en gång uppsatta förlaget af dylika, då de blifvit odugliga, — armars då. en ny uppsättning skall göras, helst om olyckshändelse vållar., alt det måste ske förrän den tid tilländalupit, som för begagnande af ett dylikt vanligtvis kan beräknas, är dess innehafvare i allmänhet ruinerad. Akerbiuk så litet, att det icke sjelft kan underhålla dragare, är i vårt land och under våra förhållanden en näring, som endast medför förlust. Vår jord är icke fri; derå hvila icke blott stora skatter och bördor, såsom räntor, rustning tn. m.; med dess ägande äro dessutom förenade sådana prestationerj in natura, besvär och tjenstbarheter, såsom skjuts, väghållning m. m., hvilka folden, som har så stort bruk, att han dertill kan använda egna kreatur och folk af dem, hvilka han dessa oansedda för sitt jordbruk måste hafva, äro mindre betungande, men folden, som måste lega dylikt dertill eller betala derför, äro odrägliga och utarmande. De, sorn hafva alltför litet åkerbruk, hufva icke råd alt använda den kostnad derpå, som erfordras om det skull gifva den möjligaste högsta afkastning; de kunna ej använda derpå iner än egen arbetskraft; ofta hafva de icke tillfälle att bekosta all denna derpå, utan måste på annat sätt förskaffa sig förtjenst för sin utkomst; de hafva icke en gång råd att nedlägga så stor förlagskostnad i jorden, sorn ligger i hela deras egen arbetskraft; de måste söka arbete hos andra, hvilket de strax få betaldl; ty jordbruket är en näring, sorn i allmänhet först efter år, alltid endast efter en längre tid, återger den derpå nedlagda kostnad, lönar den derpl använda möda.
Men skulle blotta återutlemnandet af en bekommen Assignation medföra en sjelfskrifven Borgens ansvarighet för uppfyllandet af den förbindelse deruti innehulles, biefve säkert ganska få* sora vilie underkasta Slä ts-Utskotlets Betånkanden. föcf st" att'medelst bruk af fremmande Invis11 in gar uti deras löpande penninge rörelse, ingå uti de nya förbindelser som sjelfva utbetalningen skulle dem ådraga. Den anmärkte motsägelsen emellan föreskrifterne uti 6 oell 8 §. §., uti dem förraj att Betalning ovilkorligen å förfallodagen borde fordras, och i den sednare att kraf derföre borde inom 3,0 .dagar vara i laga ordning anstäldt; förmoda Utskotten skola försvinna genom leornad uppmärksamhet åt skilnaden emellan en enkel anmaning alt betala och en vid icke destomindre uteblifven betalning, anstäld Lagsökning. Dessa och de i y §, förekommande föreskrifters ändamål, att befrämja ordning och säkerhet af det ifrågavarande pénni.ngc-förhållandet emellan enskilde, hafva Utskotten i öfrigt ej ansett kunna vinnas, ulan denna nödiga stränghet deruti; Oell af sådan orsak lära de föreskrifne formaliteterne ej böra anses hinderliga för, utan snarare befrämjande Invisningars gångbarhet, hvarföre kufvudsakligaste vilkoret består uti det 4 3 oStat Sr TU t sia t.t{ t s JB e t ä 11 k a » d e o; förtroende. dwrliihbsf.Bi 'gSéjhftlL&Hr.-t 4tfivv<i> å ömse Milon,"
Det rBder ett idealiskt samforsttind mellan den i hog grad frisinnade biskopinnan, den forundransvkdt toleranta biskopen, deras fosterson Adil (biskopinnans barn fore aktenskapet, ett forhlllande som mannen lika litet sorn varlden i allmanhet tycks ha reda pa) och den unga, af alla konventionells fordomar och band frig-jorda konstniirinnan. De unga tu iilska hvarandra, men som det synes hopplost i foljd af bedas ovissn-framtid. Saga skall resa till Paris for att fullfolja sin konstnksbana; Adil, ett gryende litterart geni, skall ii sin sida nt i viillden for att utbilda sina rika journalistiska anlag. Sista aftonen af de ungas sammanvaro firas med ett sliidparti och bal. De hemkomma sent pa natten, saga genomvAt efter en ofverdtidig f a d, under hvilken Adil kort ned med heme i en vak. Bondersliten af oro och samvetskval, fruktande att foljdernn af hans dumdristighet skall medfora Sagas forkylning och dod, envisas Adil att vaka utanfor hennes dorr. Saga, som ej tycks haft nlgot vidare men af det kalla badet, lBter Adil ej lange vaka ensam. Hon kommer ut till honom och det blir en forklaring mellan de unga. Han ser allting svart i svart, de mlste skiljns for evigt. DB 5ir det Snga, sorn tar deras ode i sina hgnder. Skola de skiljas, s&amp; vill hon lefva lifvet fullt pB ett par timmar. Jag vill ha fullt ut hvad sorn iir mitt!, sager hon. &gt;) I mitt rum ar det varmt. Kom!)) 0ch med en hiipnadsvackande cynism hnr forf. inlagt styckets enda, sorn ett hnfvudmoment i skiidespelet betonade handling i det sorn forsiggh mellan de unga under det ridiin 8r sankt mellan tredje och fjerde akten. ' I sista akten &amp; r dlting lust och garnunan.
Cederström, om han icke skulle vilja göra gällande den grundsats, han på förmiddagen framställde, att R. St. skulle kunna begära en Statsrådsledamots entledigande, utan att ens behöfva nämna orsaken dertill. För min del anser jag sådant, efter våra grundlagsformer vara orimligt; men jag tillstår, att man kommer till en sådan orimlighet genom det sätt att behandla frågan, sora på förmiddagen blef godkändt. Gr. Cronhjelm: Först får jag den äran att upplysa den värde ledamoten, Frih. Ehrenborgh, som här motsagt mig, han må för öfrigt icke bry sig om hvad mina anmärkningar kunna innehålla, att jag har i min värjo afskrifter 8 H. 5t D en 3o Juni e. m. af begge de nn ifrågavar. K. brefven och således är i tillfälle att bedöma förhållandet, samt derföre ännu qvarblifver •vid min uppgift, att det första brefvet, contrasigneradt af Statssecret. Nordenfalk, angår blott en förberedande åtgärd och ett beslut, som är af ingen betydenhet, innefattande, att saken först skulle komma att erhålla hufvudsaklig behandling, då Statscont. inkommit nied upplysningar, att de ifrågaställda besparingarna funnos. Det är således blott Utskrs utlåt, om det sednare brefvet, som klandret bör drabba. Constit.Utsk:s lättsinnighet har jag visserligen icke vid detta tillfälle nämnt eller bedömt; men åtminstone har Hr Frih. sjelf gifvit något prof derpå, då Frih. på förmiddagen förebrått en värd ledamot för det han omtalat, hvad som handt d Constit.Utsk., och nu sjelf på eftermidd. omtalat tilldragelser derstädes. Ilr Frih. har vidare sagt, att Constit.Utsk. jcke har någon skyldighet att redovisa de skäl, hvarföre Utsk. ogillar derstädes väckta anmärknrsfrågor.
Jonson. 16 122 — Armeens Pensions-Kassa tilljlutna 3f5:clelar af Wadstena Krigsmanshus-inkomsteräfvensom Vakansoch Liggetids-besparingar, samt från Kassan till Delägare utbetalda Pensioner och Begrafningshjelp, under nedan upptagna är. Levererade 3/5>: de lar Wallstena K månsh us-in sterna. af .rigs(omVakan*- och Liggetidsbesparingar. Samma D:r — Öre IR:p.mynt. Utöfver statsbidragen, har Kassan, för pensioneringen, utgifvit af egna tillgångar D:r 208,017. 3Qi. 1,404,206. 8. Stockholm den 29 Februari 1844. C» Åhman■ — 123 — Styrelsens för Fängelser och Arbetsinrättningar underd, Ullåtande, i anledning af 1843 års Revisorers Berättelse om granskningen af räkenskaperna får anslagen till Fångvården. Stormäktig ste Allernådigste Konung! Genom nådiga Remisser af den 7:e och 9:e i sisllidne Februari månad, har Eders Kongl. Maja nådigst anbefallt Styrelsen öfver Fängelser och Arbetsinrättningar i Riket, att afgifva underdånig förklaring öfver Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid förvaltningen, under åren 1840 och 1841, af de medel, som varit anslagna för fångars vård och underhåll. Sedan, med anledning häraf, och då den embetsman, sorn under förenämnde två år förvaltat Kameral-Departementet hos Styrelsen, nu mera erhållit afsked samt undertecknad, t. f. Ordförande, i sin dåvarande egenskap af Kansliledamot och såsom ofta frånvarande på inspeklionsresor, under nämnde tid nästan icke deltagit i samma förvaltning, Styrelsen funnit sig nödsakad, att, för utredning af de utaf Revisorerne anmärkta förhållanden, begära åtskilliga upplysningar från Styrelsens ordinarie Ordförande, General-Direktören m. m.
Och enar Utskottet, wal inseende, att salunda Tull, ersättningen rättast borde fördelas, icke annorlunda än per Lapim såsom Consumtions-afgift, dock förestagit Bewillningsafgiften inom Staden ester s:dra Artikeln, såsom grund och rättesnöre, hwarefter beräkningen framdeles ställe ste, har dermed endast äsystaks, att stona de fattigare i Städerne, som pa detta sätt blifwit vienaoerade för hwad tillafwentyrs drabbat Städerre af hela Tull, ersättningen, härdare än Landet. Den »s Augusti. 25Zi Dä derigenom äfwen de Handlande i Städerne onekeligen fa en proportionerlig förhöjning i samma man, som deras Rörelse är större och taxeras till högre Bewillning, samt det i anmärknkngarne såsom preferabelt förestagna sätt, att fördela ersättningen efter som hwar och en, befunnits mäst gagnad af Tullarnes indragning, warit sa obestämt, och gifwit anledning till sa manga och alldeles stridiga tillämpningar häraf i olika Skader, som nogsamt pakallat en ändring deruti för framtiden, sa skulle Ucstolret desto haldre tillstyrka att äfwen häruti mä fördlifwa wid dek, af Utskottet förut förestagne, och af alla öfriga Stand oanmarkte fördelningssätk, efter hwar och en Stads Jnnewanares Bewillning» förhållande, som Utstottet fortfar att anse, LandtTull fran början endast hafwa warit ett särskildt namn pa statt, och äfwen nu intet utgör, annat, än del af Bewiliningen. Dock får Utskottet kill Riksens Högloft. Stander hemställa, om icke bet matte tilläggas, an om någon Stads Jnnewänare, genom friwillig öswerenSkommelse sig emellan enhälligt besluta, en annan fördelning det da ma wara dem tillätit. 2:0.
Banco. enl. 1829 års Stat 3,870: — Consulal-Secreteraren derstädes, enligt Kongl. Brefvet den 14 Juli 1832 300: — T. f. Consuln i Algier, enligt Kongl. Brefvet den 26 Mars 1831 2,600: — Consuln i Tunis, enl. Kongl. Brefvet den 8 Januari 1838 1,500: — Consuln i Tripoli, enl. Kongl. Brefvet den 16 Juni 1831 3,000: — Hamb. Tractamenten lill Consuler m. 11. utom Barbareska kusten: General-Consuln i Philadelphia, enl. stat och Kongl. Hamb Banco. Brefvet den 9 November 1839 4,lOJ: — 16 Slats-Utskoltels Utlåtande, N\o 337. General-Consuln i Grekland, enl. Kongl. Brefvet den 30 Maj 1834 1 3,000 Dito i Egypten, enl. Kongl. Brefvet den 1 Juli 1830 2,400 Dito i Monte-Video, enl. Kongl. Brefvet den 16 December 1838 2,500 Dito i Lisabon, enl. Kongl. Brefvet d. 1 Februari 1836 3,500 Dilo i Caraceas i Syd-America, enl. Kongl. Brefvet d. 3 Juli 1840 3,500 Consuln i Odessa, enl. Kongl. Brefvet den 1 Juli 1830 1,000 Dito i Hamburg, enl. Kongl. Brefvet den 4 Maj 1839 600 Handels-Agenten i Italien, enl. Kongl. Brefvet den 26 April 1836 2,500 Consulat-Secreteraren i Egypten, enl. Kongl. Brefvet den 22. December 1837 1,000 Pastorn vid Svenska församlingen i London, eid. Kongl. Brefvet den 1 Februari 1836 • 900 Hain b.
För den med Post-verket förenade paketpost-inrättningen hafva Utgifterna år 1857. år 1858. i aflöning, skjutskostnader, postiljonstraktamenten, hushyror, åkdons uppköp och underhåll, diverse utgifter m. m 36,264: 49. och i restitutioner af i Sverige uppburna, främmande postverk tillkommande, fragtafgifter 8,328: 16. sammanlagda uppgått till 44,592: 65. 43,544: 99. hvartill kommit understöd tili diligens-bolaget N:o 1 15,000: - 16,500: —- Summa R:dr 59,592: 65. 60,044: 99. — 49 — och Uppbörden i fragtafgifter, observationer och extra inkomst m. m. utgjort 37,480: 22. 34,083: 37, så att förlusten på berörda inrättning, sammanlagd med understödet till bemälda diligens-bolag, utgjort 22,112: 43. 25,961: 62. då enahanda förlust för år 1856 uppgick till Banko R:dr 11,606: 3 sk. 1 rst., eller 17,409 R:dr 10 öre Runt. Ersättningarna för de genom poströfverier forkommne penningar hafva under revisionsåret uppgått till 234,758: 50. och under samma tid influtna assuransmedel till 215,413: 79. hvarigenom Post-verket måst af dess medel utbetala skillnaden, 19,344: 61. § 6.
På grund af hvad jag nu anfört, får jag för min del afstyrka bifall till den del af förslaget, som afser Norrmännens rättighet att deltaga i vår inrikes sjöfart, och slutar med uttalande af den 42 Den 1 April e. m. allmänna sats, att man icke bör upoffra något af våra intressen förrän man får motsvarande fördel i Norrige, ty sedan man bortkastat en fördel, har man sedermera svårare att komma till stånd med de internationella förhållanderna, hvartill man vill komma. Gr. af Ugglas, Carl Fredr. Ludv.: Då, såsom jag har mig bekant, tre Stånd redan bifallit detta Betänk., torde någon särdeles vidlyftig discussion härom ej vara på sin plats, och jag vill derföre endast i största korthet uptaga Frih. Raabs anmärkning. Frih. Raab började med att klandra Krimitén derföre, att den ej sökt tillvägabringa en tullförening emellan Sverige och Norrige. Att emedlertid Komiténs yttrande om en sådan förenings möjlighet är den värde Frih:n väl bekant, hafva vi mycket väl funnit af de utdrag derur han citerat, men han har aldeles uraktlåtit att omnämna de stora svårigheter för en sådan förenings till väga br i ngande Komitén framhållit. Frih. Raab har åberopat Tysklands exempel, men i afseende å detta exempels tillämplighet ber jag att få nämna, att i Tyskland ställde sig en Stat af första ordningen i spetsen för reformen och drog, genom sitt öfvervägande inflytande, de öfriga småstaterna med sig, då deremot här endast finnas tvenne jemnlike Stater, Sverige och Norrige. Emot en tullförening dem emellan upreser sig först och främst den stora svårigheten, att det ej finnes någon myndighet för fastställande af de lika tullsatser, som skulle för de båda Rikena blifva gällande. Så väl den Svenska som den Norska grundlagen bestämmer, hvem tull-lagstiftningen i hvartdera landet tillhör, och i den sednare grundlagen är det dessutom förordnadt, att en antagen tulltaxa endast gäller under tiden från det ena Storthinget till det andra, så att om en ny tulltaxa då ej utfärdas, all tull uphör. Den andra stora svårigheten ligger i de båda Rikenas olika intressen.