Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Uppå sedermera framslälde serskilda propos:r fann R. o. Ad. för godt att bifalla det af K. M. äskade oell af Ulsk. tillstyrkta anslag till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar, samt att derjemte för offentliggörande af Svenska riksdagars och mötens förhandlingar från början af Korning Gustaf den I:s regering, bevilja ett anslag af 3000 R:dr årligen under den tid nuvande statsreglering kommer att fortfara. Hr von Hartmansdorff: Då Konungen vid nästföregide Riksdag äskat ett sådant anslag till nykterhetens befrämjande, samtyckte R. o. Ad. dertill. När nu frågan förra gången förevar beviljade Ståndet ålerreroiss. Jag hoppas att R. o. Ad. i öfverensstämmelse härmed nu behagade bevilja den ifrågavar:de summan och anhåller vördsamt om propos. derå. Hr Printzensköld: Det är min fullkomliga öfvertygelse att nyklerhels-föreningarne i landet verka vida mera fördelaktigt för nykterhetens befrämjande än något annat medel. Jag är äfven öfvertygad derom, att huru myckel man än må bemöda sig att genom bränviuets fördyrande vinna del syfte, för hvilket nyklerhetssällskaperna blifvit stiftade, det likväl skall blifva förgäfves att på denna väg åstadkomma detsamma som nyklerhetsföreningarne. Jag anser derföre alt R. St. böra bifalla hvad K. M. i förevar:de fall föreslagit, och jag tillstyrker lika med Hr von Hartmansdorff att R. o. Ad. täcktes bevilja det äskade anslaget. Hr Gr. o. Landtm:s först till bifall å Utsk:s yttrande i denna punkt framstälda propus, besvarades med blandade Ja och Nej, hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemstälde om R. o. Ad. bifölle det af K.
Propos. ang:de Statsverkets tillstånd och behof, sidan 12, äskade anslag af j 250,000 rdr, att å Kiksstatens andra hufvudtitel uppföras, — och Stora Barnhuset således icke kan tåla någon nedsättning uti den afgift, 300 rdr (sorn dock vid ömmande omständigheter kan nedsättas till 150 rdr på en gång), som är i allmänhet bestämd för barns inköpande derstäges, får jag föreslå: att ett årligt anslag af 10,000 rdr måtte Stora Barnhuset i Stockholm beviljas, för att sätta Direktionen i tillfälle att, vid särdeles ömmande fall, dermed låta 100 barn få inköpas efter högst 100 rdr för hvarje barn. Mångahanda äro anledningarne till denna min motion, deribland jag främst må nämna den betydliga öki ning af folkmängden uti Stockholm under sednare årtionden, mest föranledd genom den mängd arbetssökande, som hitströmmat för att uti hufvudstaden finna lättare arbetsförtjenst och drygare betalning än uti landsorterna kan erhållas. Genom denna så att säga folkvandring till hufvudstaden, anser jag det vara billigt att hela landet något skattar till Stora Barnhuset, hvars, föräldravård saknande, beklagliga små beboare, jag är förvissad derom, till en hufvudsaklig del hafva moder eller fader härstammande ifrån Sveriges alla landsändar, och hvad fadren beträffar icke så sällan tillhörande de s. k. bättre folkklasserne. De lättade kommunikationerne till hufvudstaden, med alla dess stora fördelar i öfrigt, torde dock medföra olägenheten af att till Stora Barnhuset inkomma barn till och med födda, eller åtminstone aflade, ofta långt härifrån. År det dä billigt att Stockholms kommun, — år ifrån år öfver höfvan redan betungad med dryga skatter för till en del‘sådana ändamål, de der äro lika behagliga och beqvä mliga för icke St ockholms-bor, som för de skattdragande sjelfva, — äfven skall betala för sedeslösheten utoui densamma?
Till ofvan anförda skäl för delta mitt vördsamma förslag anser jag mig böra ytterligare lägga, att det, enligt hvad af 15 punk - Den 22 December f. m. 331 ten af K. Guslaf II Adolfs år 1614 utfärdade rättegångs-ordinantie m. fl. äldre författningar inliemtas, med insändandet lill hofrätten af under-domares domböcker åsyftade och jemväl såsom grund för stadgandet härom i 1734 års lag bibehållne ändamål, att nemi. öfver-rätten skulle domböckerne öfverse, nu mera omöjligen kan vinnas, och äfven längesedan upphört att ernås, alldenstund så väl öfver-rätten sjelf, som dess advokat-fiskal, har mer än tillräcklig sysselsättning med handläggningen af derstädes anhängiggjorda och dit fullföljda saker. Det återstår således för bedömande af det nu gällande stadgandets bibehållande eller borttagande ej annat än den större eller mindre nytta, deraf kan för det allmänna härledas. I delta hänseende torde en hvar kunna inse, att alla andra mål, utom de här ofvan nämnda, icke äro, hvarken för samtid eller efterverld, af så stort intresse, alt protme deruti behöfva finnas annorstädes än der de blifvit hållna, och fortfarandet af författningarnes stadgande om dombokens renoverande till den vidlyftighet, som för närvar, äger rum, skulle således ej tjena till annat än att fylla öfver-rällens arkiv med mindre gagneliga handlingar, och onödigtvis betunga domhafvande antingen med onödigt eget arbete eller ock onödig kostnad; och dessutom kan ofta, särdeles i aflägsna landsorter, svårighet möta att finna erforderliga skrifbiträden, dem domhafvanderne föröfrigt sjelfve måste af egne medel löna och underhålla. Om remiss till LagUtsk. anhålles. Remitterades till LagUtsk. Hr Tham, Sebastian Mathias: Af tjenstegöromål förhindrad alt emottaga R. o. Ad:s mig lemnade förtroende, att vara suppleant i BankoUtsk., får jag härmed samma befattning vördsamt mig afsäga. Ilr
Och när hon om aftonen efter en hel dags arbete, slutligen sköt undan papperen och steg upp, var hon ofta så absorberad af sin egen tankegång, att hon begynte vandra af och an i rummet med så snabba steg, att hon vanligen slutade med att springa, talande högt med sig själf, stundom äfven utbristande i skratt. Hon tycktes i sådana ögonblick helt och hållet lösryckt från jorden och buren långt bort från värkligheten på fantasiens vingar. Aldrig ville hon redogöra för hvad hon vid sådana tillfällen tänkte på. Hon sof mycket litet om nätterna och aldrig lugnt. Stundom for hon häftigt upp ur sömnen, väckt af någon fantastisk dröm, och bad mig då ofta hålla henne sällskap. Hon berättade gärna sina drömmar, som alltid voro egendomliga och intressanta. De hade ofta karakteren af ett slags visioner, hvilka hon tillskref en profetisk betydelse, som onekligen ofta besannades. I det hela var det ett i högsta grad nervöst temperament. Aldrig i ro, alltid föresättande sig något kompliceradt mål att nå, åstundade hon alltid intensivt framgången, men det oaktadt har jag aldrig sett henne så nedstämd, som när hon nått något af de mål, hon eftersträfvat. Värkligheten tycktes alltid så litet motsvara hvad hon tänkt sig. Medan hon ansträngde sig för ett föresatt mål, var hon ibland föga angenäm för andra, ty hennes åstundan var allt för intensiv, men när man sedan såg henne så djupt nedslagen och olycklig midt i sin framgång, väckte hon ovillkorligt det djupaste deltagande. Denna ständiga skiftning af ljus och skugga i hennes väsende gjorde henne alltid så intressant. Emellertid var i det hela vårt lif i Berlin med dålig bostad och dålig föda, dålig luft, oaflåtligt öfverdrifvet, utslitande arbete och ingen förströelse så föga glädjerikt, att jag ofta blickade tillbaka på Heidelberg, under första tiden af vår vistelse där, såsom ett förloradt paradis. Också var Sonja, då hon om hösten 1874 erhöll sitt doktorat, så utsliten till kropp och själ, att hon sedan, vid sin återkomst till Ryssland, fann sig för lång tid fullkomligt urståndsatt till hvarje arbete.» Den brist på glädje under arbetet, som här talas om, följde Sonja alltid när hon höll på med vetenskapliga undersökningar.
Hon kastade hufvudet tillbaka och slog till ett litet flatskratt. – »Prata med dem tycker jag kan vara roligt, skoja också ibland, men inte är det värdt att de försöka med näsvisheter, för då få de skjuts.» Hon skrattade åter och gjorde en åtbörd med sin högra arm, hvars handled var bar nedom den uppstrukna klädningsärmen. Det syntes som skulle mer än en handfast karl ryggat tillbaka för denna arbetsvana näfve, välformad trots sin grofva byggnad. – »Nu är jag inte ung längre... Och så har jag ju min pojke!» Hvilken ömhet det kom i tonen! Patienten låg stilla och såg på henne. Det fans hos henne ingenting fint och själsodlande, bara sundt och lifskraftigt, någonting liksom af friskt granbarr vintertid. Men han tyckte om henne sådan hon var. Han kunde hålla af denna öppna ärlighet, denna tvärsäkra hjelpsamhet, hvilken frågade lika litet efter sin egen beqvämlighet som patientens protester. Och hur det kunde göra en godt in i själen att höra detta okultiverade käcka skratt, som än ljöd i korridoren, än stängdes in i ett af sjukrummen, så att grannarne kunde ligga och afundas och vänta att turen skulle komma till dem. Hur kunde hon gå der ibland sjuklingarne och vara så glad? Andas in karbollukten och ha så röda kinder? Trippa mellan sjuksängarne; ena minuten höra på jemmern och den nästa gnola sin visa? Aldrig rädd för något, aldrig villrådig, aldrig nedslagen! Han låg och tänkte på det medan hon talade, hans tankar gingo i sin egen fåra, jemsides med hennes ord, ledda och accompagnerade af dem. Var det sin lille gosse hon gick och gladdes åt? Han, som skulle bli student, och icke lik sin far; pysen, som nyss läst sitt abc! Hade han ärft hennes bruna skrattlystna ögon? Och hade han det der lilla draget i kinderna när han skrattade, liksom hon? Och var det allt detta hon såg, när hon sprang der i rum och trappor? Sjuklingen log. Det måtte kännas tryggt för en sådan liten parfvel att luta sitt hufvud mot denna breda, fasta barm. »Mor», upprepade han tyst för sig sjelf.
Förskotter och utlånte medel 20,050: 36. — ^ ^3 3 Summa 104,258: 3. 7. Enligt Kongl. SundhetsCollegii egna räkenskaper hafva brister uppkommit på Anslaget till Farsoters och Smittosamma Sjukdomars botande, (6,000 R:dr årligen): år 1827 med 4>929 R*dr 2 sk. 9 r:st. „ 1828 , 6,o35 „ 44 » 1 »> 69,104: 9. 6. ( 121 ) samt på årliga Anslaget, till Medico-JegaJa Besiglningarj (3ooo Hulr), år 1827 med i,23o R:dr 47 sk* 1 r**st. 1828 „ i,2Ö3 „ 26 „ 4 » hvilka brister dels af andre på MedicinalStaten anslagne till Kongl. SundhetsCollegii disposition stälde medel dels ock af Andra HufvudTitelns Besparingar blifvit betäckta. Efter hvad ÖfverDirecteuren och Riddaren Norlings speciella redogörelser, för de vid Veterinär-Inrättningens Smedja och Sjukstall influtna medel visat, utgjorde: Smedjans Contanta behållning vid 1827 års slut 260 R:dr 26 sk. 4 r:st. 1828 års d:o . 1,088 „ ^ „ hvaremot för Sjukstallen uppkommit: år 1827 en brist af 198 R:dr 2 sk. 6 r:st., som ÖfverDirecteuren förskottsvis betalt, men år 1828 behåUning af 680 R:dr 26 sk. 2 r:st.
VitterlietsHistorieoch Antiquitets-Academien skriftligen anhållit, att, i anledning af Rikets Ständers vid sista Riksdag fattade Beslut, det KongL Acadeimien, till inköp af de fördess Sammankomster behöflige Jettoner, egde att från Banken årligen få utvexla Femhundrade (Aoo) Riksdaler Silfvermynt, emot lika numeraire af nu gällande Banco-TransportSedlar, nämnde utvexling matte, utur samma grund som Bevillningen och andra till denna Riksdag bestämda utbetalningar, få fortfara intilldess Rikets Ständer i detta äm Bih, t. Riks. St. Prot., 1828, 1829. 6:te Sami. 1 Olde Haft. 1 s Banco-Vt skottets Memorial. Nio 33. ne tagit ytterligare Beslut, hvilket Kongl. A«ademien hoppades blifva för henne lika gynnande som tillförene. Åtskillige bland de Öfrige i 4 Art. 1 Afd. r §. af 1823 års Banco-Regleinente uppriiknade Academier, Collegier och Allmänna Inrättningar, åt hvilka, lika med Kgl. Yitterhets-Academien, Silfvermynts utvexling årligen, till ett visst, allt ifrån 1815 års Riksdag, oförändradt belopp af tillsammans i ett för allt 2,240 R:dr, Varit förbehållen, hafva hos Banco-Fullmägtige, i enahanda afseende, sig anmält, och äro flere ansökningar i denna väg utan tvifvel att förvänta.
Man ntströke blott de mål, som blifvit afgjorda, och de öfriga, sorn ytterligare bordlädes, (inge stå qvar i deras gamla ordning. Till följe af det sätt, hvarpå föredragn:s-listan nu blifvit förnyad, liar jag, sorn afskrilver bordslistan, alltid fått görn 0111 min förra lista, dd inål blifvit ånyo bordlagda och med detsamma ryckta rusin ordning. Jag kan icke påminna mig annat, än att, vid föreg:de riksdagar, milen fått på föredragn:s-listan bibehålla deras en gång erhållna rum. Jag skulle önska, att så finge ske äfven hädanefter. Då vore man viss uppå, att om man efter ett plenum började genomläsa de mål, hvilka stöde närmast i ordningen på den gamla listan, man skulle få dem först före i nästa plenum, hvaremot man nu måste efter hvarje plenidag underrätta sig i Ridd.cancelliet 0111 den ordning, hvari de nya målen skola förekomma, eller hvart de gamla tagit vägen, för att veta hvad man behöfver läsa öfver eller icke. Jag hemställer derföre alt, såsom jag 7S Den jo M u j i. m. liämnt, målen på lör ed [-agnis-listorna matie På bibehålla den plats de från början intagit, och således icke förflyttas. Underl. R. i d d.Sec r e t.: Jag får endast äran tillkännagifva, att samma ordning i afseende på föredragnts-listans upprättande vid denna riksdag varit iakttagen, sorn vid den sista samt föregående riksdagar, nemi. den, alt enligt Riksd.- och Ridd.Ordnts föreskrift, målen blifvit upptagna i den ordning de blifvit bordlagda. Ilr Dalman, Willi. Fredr., uppläste följande: Vid SlatsUtskls utlåt. JV:o 62, angille reglertn af io:de lmfvudliteln, 4;de punkten, Elementar-läroverken, moro. 9, anhåller jag att få framställa följande erinringar.
Lng Utskottets Betacka tiden. skottet tror det vara bäst att den prof-, ningsrätt, som i dylika frågor alltid an-, sclts tillkomma Domstolen, hädanefter o-, förändrad mätte bibehållas, och att Dom-, stolen fökfAgtligen må ega fria bänder, att, efter Utsfogets afkunnande pröfva, om den anklagade bör sättas på fri fot, eller om de emot den brottslige förekomne omstän-, digheter, i förening med den säkerhet för den framtida reconvention, som angifvaren kan ställa, må kunna föranleda den angi flies qvarhållande i häkte, intill dess, ÖfVerDo mst o 1 en derom binner yttra sig, I följd af hvad Utskottet sålunda yt-, frat, torde något utlåtande öfver den före-, slagna förändringen af 20 Cap. 7 §, Missg.-. Balk, icke eller erfordras, emedan Motioliairen dermed troligen icke afse 11 annat, än förtydligande af hvad Lagen redan stad-, gar; men skulle åter Motionairen dervid Raft för ändamål någon verklig förändring af detta Lagrum, får Utskottet endast till besvarande deraf åberopa, hvad Utskottet, i Betänkandet N:o i3y, angående förän-, dringen i detta Lagrum redan yttrat. Hvad slutligen angår den del af Rut-, bergs motion, hvari lian föreslår en Lag, som, med undantag af dödsstraff, skulle, afskaffa allt annat kroppsstraff än fän-. gelse;: så: har Rutberg, om Utskottet rät-, teligen fattat hans mening, dermed afsett, icke att få denna Lag nu genast antagen, utan att få densamma till sin princip af' Riksens Höglofl. Ständer gillad, och att Lag Utskottets BctHnkan/im, gjj till Kongl. Maj:t i underdånighet må öfverlemnas, att genom LagCommittéen föranstalta om utarbetande till nästa Riksdag af en fullständig Lag i ämnet, och att för öfrigt vidtaga de anstalter, som för möjligheten af de nja straffens hringande till verkställighet erfordras.
Jag anhåller att få veta, om icke detta Utlåtande redan är bifallit af de 3 öfrige Stånden. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: Ifrågavarande Utlåtande är af de tre öfrige Stånden bifallit. Herr Ribbing: Detta gifver mig en ökad. anledning, alt begära, det Ridderskapet och Adeln läcktes hylla de åsigter jag framställt. Hans Excellence Herr Grefvert och LandtMar skalken förnyade den af honom nyss gjorde proposition till bifall af LagUtskoltets Utlåtande. Ropades åter Ja och Nej. Hvarefter Hans Excellence hemställde, öm Ridderskapet och Adeln behagade affclå berörde Utlåtande. ■ % - Ropades äfven Ja och Nej. Den 7 Januari i e. in. 127 Herr von Hartmansdorffj August: Man torde för jemförelsevis skull tora höra, huru den nuvarande §:n lyder. Det är såsom följer: ”Nu vet man tans inländske arfvinge, men ej hvar lian är; tå skal arfvet un”der säkert förvar sättas, till thes lian kom”mer, eller emot full borgen af fjermare lyf”tas. Kommer lian ej inom tjugu åhr; vare ”från arfvet skild, ther lian ej laga förfall ”viser.” Förmodeligen är det icke något af RiksStånden, hvilket denna §. så nära rörer, som Ridderskapet och Adeln. Yi höra väl hoppas att krig, sådane som Carl XII:s, icke skola hädanefter aflägsna Sveriges ungdom. Men af Ridderskapet och Adeln kan det vara många, som vilja i främmande länders tjenst utveckla de egenskaper, hvilka för Rikets försvar erfordras, och mångå taga nu tjenst i andra verldsdelar, särdeles America. Skulle då den, som der tjenar eller hålles fången, och icke kan bevaka sina rättigheter, varda genom det nya stadgandet skild från sin arfsrätt i fäderneslandet, så vore lagen alltför hård. Om ock de andra tre Stånden bifallit förändringen, bör likväl Piidderskapet och Adeln, ihogkommande hvad som fordom skett och än kan hända, afslå densamma.
Slutligen och för alt åskådliggöra en sådan reserv-fonds bildande genom att dertill af Banko-vinsten årligen använda i.000,000 K:dr, har motionären, under förutsättning alt utländska 3-procent-obligationer derför inköptes till 75 °/0 af nominalvärde!, vid motionen fogat åtskilliga beräkningar, utvisande, bland annat, att reservfonden vid 2i:sta årets slut skulle hafva stigit lili 40,715,707 R:dr i dylika obligationer, hvilka, realiserade till inköpspriset, borde gifva en behållning af 50,556,780 R:dr och således med 536,780 R.dr öfverstiga det belopp, sorn reserv-fonden skulle ega för att fullt motsvara Bankens sedelskuld utöfver dess reela fond. För den händelse åter att 1,500,000 R:dr årligen finge öfveriöras till reserv-fonden, skulle densamma redan vid 15:de årets slut utgöra 40,313,760 R:dr, hvilken, till inköpspriset realiserad, lemnade en behållning af 50.235,320 R:dr, som med 235,520 R:dr öfverstege det behöiliga beloppet 50,000,000; Och som den Banko-vinst, Rikets
Vid Revisorernes uppgift å de utgifter, som, enligt Kongl. Maj*.ts nådiga förordnanden, anvisats att utgå af anslaget till oförutsedda militär-utgifter, är ej annat att andraga, än hvad Stats-Konloret derom, i underdåniga Utlåtanden af den 28 Februari 1842 och den 27 Februari 1844, förmält'; i anledning hvaraf Rikets sednast församlade Ständer funnit likartade uppgifter för räkenskapsåren 1838, 1839, 1840 och 1841 ej föranleda till någon åtgärd. §• 7- Då Kongl. Maj:t i nåder tillagt Registratorerne i Land iförs varsoch Givil-Departemenlernas Kansli-Expeditioner, Protokolls-Sekreterarne Mazer och Rezelius, ersättning för den förlust, de fått vidkännas derigenom, att, vid förändrad fördelning utaf ärenderna Stats-Departementerna emellan, charta-sigillata-provisionen å fullmakter m. m. inskränkts i berörde tvänne Expeditioner; följer väl deraf, att Kongl. Maj:t i nåder pröfvat denna provision hafva varit en bemälte Registratorer tillhörande inkomst, när de till tjensterna utnämdes. 42 330 Allmänna Indragnings-staten. Revisorernes framställning om den olikhet, som äger rum i afseende på militär-embetsmäns pensionering, sedan desamma ingått i civil tjenst och der qvarstannat till fyllda 65 år, jemförelsevis emot hvad, som äger rum för civila embetsmanna-corpsen i allmänhet, nemligen: att de förstnämnde tillerkännas bibehållandet af deras löner på Allmänna Indragnings-staten, fastän de åtnjuta pension trän Arméens Pensions-kassa, då deremot de sistnämnde, när de på Allmänna Indragnings-staten uppföras, förlora all delaktighet för sina personer i Civil-Statens Pensions-inrättning, är en fråga, derutinnan StatsKontoret anser sig icke tillkomma att i underdånighet fälla något omdöme. Stats-Kontoret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit, Stormäktigste Allernådigste Konung!
En frihet, som icke är begränsad genom lag, tillhör ej samhällsskicket, såsom oförenlig med ordning, i det deraf skulle följa strid emellan den starkare och den svagare, och derigenom samhället upplösas. Sådant kan ingen vältänkande menniskas af - Den i3 Mars e. m. sigt vara, och sådan mening kan ej heller hysas af Herr Cederschjöld. Om hans känsla säger honom, att ingen bör tagas i förvar, som icke först blifvit till brott förvunnen, förbiser han hvad som för ordningen inom samhället fordras, och i detta fall jemväl de fattigare folkklassernes fördel; ty jag skulle förmoda, att den, som ej förmår sjelf skaffa sig födan, eller lagligt försvar, bör vara bättre belåten med att komma på en arbets-inrättning, der han får lära arbete och sedlighet, och hvarifrån han efter någon tid kan utkomma, sedan han lärt genom eget arbete förtjena sin föda, för att då blifva nyttig medborgare i samhället. Enligt min tanka finnes icke något förnuftsskäl emot StatsUtskottets Utlåtande. Om de författningar vi hafva, och som ej äro upphäfne, af Einbetsmän förbises, hafva vi äfven lagar för sådane fall, och böra då begagna dem. Jag tillstyrker bifall å Utlåtandet. Herr Hjerta, Gustaf: För mig är det ej omöjligt förena, att Herr Cederschjöld, då han yrkar medborgerlig frihet, ej vill, att den skall begränsas genom godtycket; och jag kan således ej i detta afseende dela Friherre Cederströms förundran. Men jag kan derföre icke instämma deruti, att den skrifvelse, som Utlåtandet föreslår Ständerna att lill Kongl. Maj:t aflåta, skulle, i anseende till några mindre väl valda ord, Den i3 Mars e. m. a53 llifva om intet gjord; ty sedan Lagoch EkonomiUtskotten bearbetat de till dem remitterade Motioner, angående förändring i Lösdrifveri-författningen, få Rikets Ständer alltid tillfälle inför Kongl. Maj:t yttra, livad de menat med det obestämda ordet försvar, så att ändamålet vinnes.
Lagersvärd, Minister, om ersättning af Coursdifferenee å dess fordran hos StatsVerket; se StatsVerket. Lagmän, om Lön för dem i Skåne och Blekinge; se Löneförbättringar. LagSamlingar, om nödvändigheten af årliga, jan. I. 288, 567. Jan. II. ti. April I. April II. 35o. Lagutskottet, om Ledamöters väljande uti, Nov. 74- — dess Ledamöter; se Lista.—• Betänkanden och ProlocollsUldrag.— om antagande af en Cancellist, Dec. 45°> 4ft7> 565, 589. Jan. I, ia5, 128.-—- om gransk - log ning af Riksens Ständers Justi ti se-Ombudsmans Berättelse, Jan. II. 47» 261, 386. Exp. 536. Mars I. 148. Lagutskottet, angående förklaring af 12 Gap. 1 §. GiftermålsBalken, om ett närmare bestämmande af beskaffenhelen utaf AfvittringsBetyg, Jan. II. 47» *88, 258. Mars I. i45, l52. — om ändring uti 2 Cap. 5. §. KyrkoOrdningen, angående Författningars och Kungörelsers uppläsande på Predikstolen, Jan. II. 5o, 188, 289. •>— angående förbud för Kongl. Majrts Befallningshafvande att stadga vitén i Oeconomieoch Police-mål, Jan. II. 5o, 196, 25g. Febr. 435, 444- Mars I. 148. — om yrkad ändring af Lagens stadgande uti 5 Caj). 8 §. UtsökningsBalken, huru förfaras skall, då i mät tagen lös Egendom försäljes, Jan. II. 142, 428» 4^4* Fehr. 438, 446, 466, 594.