Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Att trafiken å denna bana icke var liten, kan finnas, då jag nämner, att 14 lokomotiver användas å densamma, och att 1855 ä.979,600 personer beloro den, jemte det 1,940,922 centner gods fraktades derpå, och detta med endast tvenne dubbla tåg orri dagen. Dä man betänker att man på flera Tyska banor, med enkelt spår, har 24 trainer om dagen, finnér man lätt, art på denna bana skulle utan svårighet kunna bedrifvas en långt större rörelse, än den vi kunna på många år motse i Sverige. Denna bana kostar knappt hälften af de billigaste banorna med större dimension, men renderar också en ganska vacker nettoprofit. En annan bana af lika dimension, den mellan Antwerpen och Gent, som jag sjelf befarit, har äfven lemnat de bästa resultater; den är cirka 5 Svenska mil lång. Ar 1851 fraktades på densamma 270,000 passagerare och 25,980 tons gods. — Inkomsterna derå voro 490.535 trancs. Hade man gifvit sig tid att undersöka moget denna sak, så tror jag, man kommit till det resultatet, att sådane banor hade tills vidare varit dem, raan bordt bygga i Sverige. Jag tager mig äfven friheten påyrka, att, så vidt möjligt är, bör materieieu tillverkas i Sverige, samt detta t. o. m. göras till ett vilkor för ytterligare medels anslående. I hufvudsakeu eller frågan om sjelfva anslagssumman förenar jag mig med dem, som yrka propos. på 25 millA. Starka rop på propos. hördes ånyo. Gr. Liljencrants: Jag har blifvit upfordrad att begära ordet, med ani. af tvenne talares yttrande, hvilka förklarat att i mia. framställning förefunnits anspeglingar, hvarmed de äro missnöjde. Jag ber att få nämna, att jag aldrig med ett enda ord yttrat mig om reservationen eller reservanterna, samt att jag pastatt, pastar och vidblifver min mening, att. då vid det allmänna sammanträdet påpekades otillräckligheten af ett lån på 25 mill., jag således ej gjort något misstag i min framställning.
St:rs Bank. Utskit erkänner att någon reorganisation vid denna riksdag sannolikt icke kommer att ega rum. Men vid nästa riksdag inträffar lika säkert, som vid alla föregående, att nya förslager framkomma, som behöfva ny pröfnings-tid, och så i oändlighet. På detta vis kan Banken anses allt framgent stå under en reorganisation, och jag underställer B. o. Ad:ns rättvisa be pröfva tide, om, under afbidan på en möjligen aflägsen framtida förändring, Bankens tjenstemän böra undantagas från den säkerhet i aflöningen, som R. o. Ad. redan tillerkännt Statens tjenare. Genom allt detta har jag bevisat, att om den tillfälliga förhöjningen lägges till den fasta lönen, detta icke lägger hinder i vägen för en reorganisation af Bankoverket. Afven tror jag mig hafva fullt ådagalagt rättvisan deruti, att om förluster i händelse af en ombildning bör drabba någon, så är det den skyldiga rika Banken och icke den oskyldiga fattiga tjenstemannen. Och enär Bankofullmäktige kraftigt förordat, och PresteStit redan bifallit den tillfälliga förhöjningens läggande till fasta lönen, så får jag vördsamt anhålla, det R. o. Ad. behagade instämma i PresteSt;ts beslut och, med afslag å Utskits förslag i denna del, antaga det förslag, Hr Riksarkivarien Nordström i sin reservation tillstyrkt, och hvarå jag lika vördsamt, anhåller om propos. Hr von Ehrenheim: Då jag deltagit i BankoUtskits töre v:de Betänk., torde det tillåtas rnig att här i korthet redogöra för de skäl, som dertill föranledt mig. Lika med Utskit erkänner jag fullkomligt tjenstemännens behof af en tillräcklig aflöning, äfvensom att det icke finnes något skäl att nedsätta densamma under hvad den f. n. utgör. Så litet har Utskit misskännt behofvet i detta afside, att Utskit nästan utan diskussion tillstyrkte bibehållandet af denna aflöning, och nästau ingen röst höjde sig för dess nedsättande. Annorlunda synes mig dock frågan vara om dessa löner behöfva upföras på ordinarie stat, eller om de kunna qvarstå såsom de nu äro. R.
Bergslag till afradseller tionde-frihet för sådan koppar-tillverkning, som kan åstadkommas af malmer från nyare grufvor utom Stora Kopparberget, äfvensom af slaggsmältning, icke blifver gällande, utan hvad författningarne om afrad för bergverk i allmänhet stadga, härvid kommer att lända till efterrättelse; 9:o Att likaledes i afseende på anläggningen af nya kol-tärande verk inom den Stora Kopparberget närmast omgifvande ort skall iakttagas hvad i allmänhet är eller framdeles blifver stadgadt rörande dylika verk; 10:0 Att den förbindelse Kronan hittills egt att låta de inom Grytnäs, Folkärna, By och Hedemora socknar, eller Näsgårds fögderi inom Kopparbergs Län, Kronan förbehållue eller oindeidte ränte-kol årligen till Stora Kopparbergs bergslag, såsom egare af Kongl. Majas Nåd. Proposition, N:o 9. 39 Avesta bruk, levereras mot det genom 9:de punkten af 1777 års köpe-kontrakt stadgade lösningspris af sexton skilLingar för hvarje tolftunne-stig, skall upphöra, samt Kronan vara från all uppoffring i detta hänseende befriad ; och ll:o Att, med frånträdande af den genom 7:de punkten af nyssberörda köpe-kontrakt Kronan förbehållna rättighet att för råkoppar, som vid Avesta bruk för kronans räkning gårås eller garkokas, erlägga en garlön af 24 skillingar lör hvarje skeppund, då kopparen vid Avesta på något sätt förädlas och 56 skillingar för skeppundet, när kopparen blott garkokas, Statsverket hädanefter blifver förbundet att för ifrågavarande koppar erlägga full garlön, i likhet med hvad för annan vid samma bruk garad koppar betalas. Slutligen vill Kongl. Majit äfven hafva fästat Rikets Ständers uppmärksamhet derå, att genom 140 § af nu gällande bevillnings-stadga är, i likhet med hvad äfven genom föregående Bevillnings-förordningar varit medgifvet, befrielse från en del af den allmänna bevillningen tillerkänd allmogen uti vissa trakter af Kopparbergs
Till Stals-Utskoltet remitterades Conlracts-prosten Doctor Björkmans motion, att bemäldte Utskott måtte erinras inkomma med förslag till Riksdagskostnadernes bestridande och deras utgående direcle från Riksgälds-Contoret. S. D. Föredrogs ånyo Prosten Ekstrands motion, angående förändring i Allmänna Lagens stadgande i 17 Gap. 2 § Rättegångs-Balken om beedigad Handels-boks bevisningskraft: Remitterades till Lag-Utskottet. Från Vällofl. BorGAUe-Ståndet. S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett denna dag af Herr Sundler inlemnadt skriftligt anförande, i anledning af Kongl. Majlis 1 -Nåder algifna och till Utskottet redan remitterade Proposition, angående uppbjel]>ande af boskaps-skötseln i Riket, genom anläggande af Slam-Holländerier. S. D. Uppå inom Borgare-Ståndet väckt fråga, beslöt Ståndet, för sin del, att, Lördagen den 24 uti innevarande månad, val må företagas till ledamöter uti den i 64 § Riksdags-Ordningen föreskrifne Nämnd, sorn eger att döma, huruvida Högste Domstolens samtlige ledamöter gjort sig förljente att i deras vigtiga kall bibehållas, eller om vissa af dem kunna anses böra ifrån utöfningen af Konungens domsrätt skiljas; och skulle respeclive Med-Slånden vördsamt och vänligen inbjudas att i detta beslut med Borgare-Ståndet sig förena. S. D. "Vid ånyo skedd föredragning af Stats-Ulskottets Memorial, N:o 2, med en, af 41 § Riksdags-Ordningen föranledd, anmälan, att Högloft. Ridderskapet och Adeln invalt trenne Landshöfdingar till Ledamöter uti nämnde Utskott, blef samma Memorial af Borgare-Ståndet till Stats-Utskoltet återremitterad t. Prot.-Utdrag, den 7 Augusti 1844' 23 S. D. Till Bevillnings-Utskotlet remillerades, dels en af Ilen'
Inga andra, än handtverkarne af det förstnämda slaget, lära ingå derpå, och det är en vinst för det hela, att det fins ett medel för dem, att komma i full verksamhet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Utlåtande, angående tryckningen af Ridd. o. Adelns Protokoll vid innevarande Riksdag. Wördsamt Memorial. I öfverensstämmelse med föreskriften i 10 § af den för Riddarhus-Direktionen utfärdade instruction, liar Direktionen uti bifogade till Riddarhus-Utskottet ingifne Memorial, i afseende å tryckningen af Högloft. Ridd. o. Adelns Protokoll under innevarande Riksdag, afgifvit det förslag, att, likasom under flera de sednaste Riksdagarne egt rum, dessa Protokoll må uti en upplaga af 500 ex. tryckas med täta stilar samt fördelas i häften af omkring 30 ark hvardera, med iakttagande deraf att intet pleni Protokoll stympas utan tili slut införes i häftet. Och har Direktionen tillika anmält, att, i likhet med hvad förut blifvit af Höglofl. Ridd. o. Adeln godkändt, Direktionen redan afslutat kontrakt om ifrågavarande tryckning mot en betalning af 19 R:dr R:mt för hvarje tryckt ark, med förbindelse för boktryckaren, att, så vidt erforderligt mannuskript honom tillhandahålles, hvarje vecka aflemna sex färdigtryckta ark då tvänne häften samtidigt äro under tryckning, samt fyra ark då tryckningen är inskränkt till ett häfte. Vidkommande åter tryckningen af Riddarhus-Utskottets Utlåtanden, har Direktionen ansett densamma lämpligast kunna försiggå om, såsom hitintills egt rum, åt Utskottet' öfverlemnas att för verksälligheten deraf vidtaga de anordningar som kunna för tillfället vara de lämpligaste; och har
Jag tror således, att Utskotten i de föreslagna grunderna för ett blifvande Reglemente ganska visligen uppfattat ämnet. Det har ytterligare blifvit sagdt, att 60 Den 31 Ociobcr e. m. 599 §. Regeringsformen, som förbjuder monopoliers be^ viljande, vore ett hinder, för att, vid upphörandet af Dykari-Compagniets närvarande Octroj, kunna öfverlåta denna befattning åt enskilte personer. T denna tydning af nämnde paragraf kan jag icke instämma. Caracteren af ett Monopoliurn är enskilt vinning , grundad på en beviljad förmån, utan motsvarande pligt. I förevarande fall är förhållandet annorlunda; ty här är fråga om ett Contract emellan Staien och enskilte personer , hvarvid de senare , i det de blifvit (i Hägde förmåner, och må hända stora förmåner , åtagit sig uppfyllandet af stora pligter och skyldigheter 5 och dessa hafva de oklanderligt och ofta med beröm uppfyllt; enär, mig vetterligen, de, som egenteligen äro denna Inrättnings Vederdeloman, nemligen Assuradörerna och de Trafikerande i allmänhet , aldrig mot dess åtgärder fört någon befogad, eiler på facta grundad, klagan. Om tillfällige missnöjen , som jag anser oskiljafetige från dylika befattningar, under tiden inträffat, är jag öfvertygad, att de blifvit afhulpne. Den Önskan , att Staten skulle öfvertaga Dykeri, och Bergnings-Inrätlningen , kan jag icke annat finna , än mycket Contrasterande , emot det nog allmänt hörda yttrande, att EmbetsmannaCorpsen är för stor och fordrar indragning, äfvensom n.ot den tanka: att , i ett Constitutionelt land; det vore af medborgerligt intresse , att enskilte personer, oberoende af Regeringens åtgärder 3 förenade sina olika krafter till nyttiga och gagnande företag. Också äga vi hos oss flere särskilta Inrättningar , grundade på Contracter enskilte personer emellan 3 hvilka vunnit helgd och Boo Den 31 October t. m. stadfästelse genom Konungens Sanction.
Emedan Tofta är ett skattlagdt Kronohemman med faststäld vänta, kan denna lägenh, t ej behandlas pä samma sätt som Kongsgärdar, utan bör säsom warande utan Zbo uppä auction till ffat.e försäljas med hibehällande af dest nu warandc ränta, att dels till Kronan dels till Zndclningshafware utgä. I anled ing af det yrkande att arrendetiden för H§, pentvrps Kongsgärh antingen mätte utsträckas till 50 är med samma wik ost som 7ZA ärs conttact innebäller, eller ock förblifwa inskränkt till 2^ är enligt 4807 ärs Kongl. Resolution dock med befrielse i sednare fallet frän älagd caractershusbyggnad af sien, samt i bäda frän deltagande i Alingsäs Manufacturi, fä Riksens Ständer, hwilka ej tillhört att ingä i pröfning af hwad Högsta Magten i laglig ordning afgjordthys Eder Kongl. Majst i underdånighet anhälla det Kongl. Kamwar-Collegium mätte i Räder uppdragas ast efter anstäld undersökning till nästa Riksdag uppgifwa, huru vfwannämnde Stenbusbyggnad ffulle kunna umbäras „och en billig ersättning i dest ställe till Staden erläggas, Hwad angär de till Löne-förbätiring ät Landshkfdingar» ne i Wisby och Malmöhus Län anflaane Roma Klosters och Alne - loZo Den 3o April Al..crups Kongsgärdar, öfwerlemna AsiksenS Ständer i rinderdänighet till Eders Kongl. Maitts Nädiga godtfi-inando, att i händelse mmswarande Löne-wiikor lunna uppgöras förfara med desse lägenheter pä det kicnligaste och för Staten förmänligaste satt.
Äfven om någon sak blifvit aldrig så väl nedgräfd och belastad med stenar, så letade de ej blott rätt på stället, utan sköto äfven bort stenarne med skuldrorna liksom menniskor. Om de ej kunde uppäta hvad de funnit, så släpade de bort det och gömde det under stenar. Några räfvar stodo härunder på post, och om en menniska nalkades, hjelptes alla åt att hastigt och spårlöst dölja det stulna i sanden. Då man sof ute om natten, släpade räfvarne bort mössor och handskar och ryckte undan täcket. De nosade på den sofvandes näsa för att utröna, om han var död eller lefvande, och försökte att nafsa på honom, i fall han höll andan. Emedan sjölejonoch sjöbjörnhonorna under sömnen ofta qväfva sina ungar, anstälde räfvarne hvarje morgon en inspektion af den plats, der dessa djur i otaliga skaror lägra sig, och om de funno en död unge, hjelpte de hvarandra genast att, likt välhestälda renhållningshjon, släpa undan liket. Vid förrättningar utom hus måste man jaga bort dem med käppar, och de blefvo genom den slughet och list, med hvilken de visste att utföra sina tjufverier, och den klokhet, som de visade då det gälde att med förenade bemödanden nå ett mål, som ett ensamt djur ej kunde vinna, verkligt farliga skadedjur för de skeppsbrutna, af hvilka de derför af själ och hjerta hatades, förföljdes, plågades och dödades. Sedan dess hafva på Beringön tusen och åter tusen räfvar blifvit fångade af pelsjägarne. Nu äro de så sällsynta, att vi under vår vistelse destädes ej sågo en enda. De qvarblifna skola för öfrigt, enligt hvad på ön bosatta europeer berättade mig, numera ej bära den dyrbara, fordom allmänna svartblåa drägten, utan den hvita, som är föga värdefull. På den närbelägna Kopparön finnas dock fortfarande svartblåa räfvar i temligen stor mängd107. Af Steller och hans följeslagare dödades här 1741–42 nio hundra hafsuttrar.
Utlåtande i alla ömförmälde frågor; och förmodade Ståndet, att häri så mycket heldre mötas af sine Respec* tive Medständers benägenhet, som, utom det, att dessa ämnen måste finnas af en vidsträckt tare omfattning, än att de kunna Uppdragas åt redan varande Utskotten, utan att allt för mycket förlänga Riksdagen, tiden nu synes vara inne för tillvägabringandet af lindring i de bördor, sorn trycka skattejorden, och af den jemnhet i beskattning, som utgör hvarje Medborgares rättmätiga fordran. Anden Danielsson fran Elfsborgs Län, anmodades, att med en Deputation af Tolf Ledamöter till Respective Med-Stånden öfverlemna detta Protocolls-Utdrag. Den Vrot, XJtilr. d. 11 JaH. igh/, 25 Den 12 Januarii 182g. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S-. D, Da na å nyo föredrogs Lag-Ut* skottets, den 2 dennes, under N:o 8 afgifne, och den 5 derpå följde pä bordet lagda Utlåtande, i anledning af väckta motioner, dels orri öfverseende af den för Rikets Ständers Justitiae-Qmbudsman utfärdade Instruction, och dels om tillägg deruti, hvilka Motioner Utskottet ansett sig icke tillhöra att behandla; fann Ridderskapet och Adeln för godt återremittera berörde Motioner till Lag-Utskottet, under förklarande, att Lag-Utskottet borde desamma upptaga och behörigen handlägga: Uti hvilket beslut de öfrige Respective RiksStånden skulle inbjudas att sig med Ridderskapet och Adeln förena. S. D. Föredrogs å nyo och bifölls Lag. Utskottets, den ao sistiidne December, under N:o I, afgifne, samt den g dennes pa bordet lagda Betänkande öfver väckt Förslag till ändring af 9 Cap. 11 §. Handels-Balken. Bihl till R, St. Fröt, 182$ *- i$2<j, fidi Samt, 2.1 dr a Häftet B. Si 1 Trot.
Men ej i forna dagar blott min sak man måste skydda, Nej — ofördragsam än i dag man är i slott o c h h y d d a; Och är ej kampen nu så het, att blod man gjuta får, Med skarpa ord dock mången ger sin nästa djupa sår. Dock — kanske randas skall den dag, då jag får ostördt råda, Då efter hat o c h kif o c h split man blott får endräkt skåda; Då blott en enda religion på jorden härska skall, Som i sin famn, i tro och hopp, • förenar världen all. Om till de lycklige du hör, som utan k a m p mig vunnit, E A f hjärtat tacksam var, min vän, att du så lätt mig funnit; Då skall du ock i sinom tid till insikt k o m m a här Om allt, hvad jag af skilda ting uti mitt sköte bär: En » nya världen » du först skall träffa på. Ett oumbärligt husdjur i norden följer så. H v e m ibland Åsars skara bar vigg uti sin h a n d? Hvarefter den nog längtar, s o m står vid grafvens rand. T * knlsita Fabriken " GÖTA LEJON " aörxssoHO stad i En praktfull Floras dotter m e d falskhet i sin barm. H v a d bålde kämpen hade så starka i sin arm. E n kung i sångens rike, hans tjusarmakt är stor; H v a r m e d han tjusar sinnet. En skatt för hvarje mor. I lifvets mörka stunder hvad b ö r du hålla fast? Materialet säkert till mången gummas kvast. Nämn så ett utmärkt bränsle, och hur det vara bör. Hur vill du gåsen hafva, att den må blifva m ö r? Om du helt plötsligt finge — säg hvad — nog blef du glad? Hur vill du gärna vara, när du skall gå — på livad? Ett oundgängligt villkor för fisk att k o m m a fram. Säg hvarförutan aldrig kan blifva någon stam. När hem soldaten drager, hvad bär han då så stolt? H v a d den på tid kan blifva, s o m nu går klädd i kolt. Naturlig hufvudbonad på vingad sångare. NEROTH &amp; CoL • •.
Skrifvelse, N:o 83. .§ 74. K. O. § 16. Riksdagsman, som icke i rätt tid vid riksdagen sig inställer, skall vara sitt riksdagsmannaarvode, för den tid han uteblifver, förlustig och, så vida ej laga för fall visas kan, till statsverket böta ett lika belopp. § 78. Under riksdags lopp mä riksdagsman ej kunna frän sin befattning afgå utan styrkt laga hinder och bifall af den kamare, hvartill han hörer. Riksförsamlingens verksamhet. A. Riksdags början. § 76. R. O. § 5. Riksdagarne skola hållas i rikets hufvudstad, utom i de fall, då fiendes fram trängande, eller pest, eller andra lika vigtiga hinder göra det omöjligt eller för Riksförsamlingens frihet och säkerhet vådligt. Konungen tillkommer då, på sätt Regeringsformen i § 49 stadgar, att annan riksdagsort utsätta och kungöra. % 77. K. O. § 21. Riksdagsmännen skola dagen efter den, hvartill riksdagen pålyst blifvit, inför Justitie-statsministern, eller den Konungen i hans ställe förordnar, sina fullmakter till granskning uppvisa, — hvarvid tre bland Riksförsamlingens fullmäktige i Rikets bank och tre af fullmäktige i Riksgälds-kontoret böra vara tillstädes. Fullmakternas granskning, hvars föremål är att undersöka, huruvida de blifvit i föreskrifven form utfärdade, skall sist inom fyra dagar vara fulländad. Hvardera Kamaren tillkommer sedan att pröfva behörigheten till riksdagsmannakallets utöfvande, ej mindre för sådane dess medlemmar, hvilkas fullmakter ej blifvit godkända, än ock för dem, emot hvilka eljest, till följd af denna Grundlag, anmärkning äger rum. I sednare fallet bör frågan, så framt den är ostridig, afgöras af Kamaren, men, då nödiga upplysningar saknas, till laglig åtgärd förvisas. Den, emot hvars riksdagsmannarätt fråga är hos Kamare väckt, bibehåller emellertid sin befattning såsom ledamot i Kamaren, intilldess han blifvit förklarad dertill obehörig. § 78. Kongl. Maj:ts Nåd.
Jag känner något när efter en 3o års erfarenhet tillståndet på Uppstadsvågarne, och är öfvertygad, att belåningen ovillkorligen skulle orsaka förlust intill nästa Riksdag, synnerligen då Utskottet föreslagit, alt belåna tackjernet till tvåtredjedelar af det pris, som Collegierna bestämt för försäljningen af Kronans tiondejern, ty följden skall blifva, att det odugliga jernet belånas med tvåtredjedelar af godt tackjerns värde, och då måste Banken ovilkorligen förlora. Huru skall det controlleras, att Tackjernet duger? Yågbetjeningen förstår sig ej på Tackjernets beskaffenhet, Magistraterne icke eller, och följden blir Bankens förlust. Jag yrkar derföre afslag å Utlåtandet. Herr Rosenblad, Bernhard: Om jag icke redan längesedan upphört att känna 176 Den ii Augusti e. rn. förundran öfter de motstridande satser jag häraf samma personer hörer .yrkas, så skulle jag verkligen i hög grad blifva förundrad, då jag bort de båda sista Talarne yrka afsiag å Utskottets Utlåtande, Man har bland annat sagt, ali Tackjerns-idkarne skulle vara föga belåtne med denna belåningsrält; och samma personer, som klandrat hvarje inblandning af Staten för att ordna näringarne, hafva yrkat en art af förmynderskap för Tack jer 11 snär ingen. Den erfarenhet Utskottet inhedvtat, att Fullmägtige från TackjernsBergslagerne, Riksdag från Riksdag, yrkat denna bélåningsrätt, denna erfarenhet, säger jag, bestyrkt af den ton och de uttryck, hvari dessa klagomål blifvit framställda, uttryck som Utskottet icke kunnat gilla, ehuru det godkänt saken, har öfvertygat oss, att behöfvet varit verkligt.
Ach min gud! är det du, Lasse Jag har inte kunnat beg ripa ... hvilken dristighet! fruktar du inte att man upptäcker dej? L A S S E . En list har blifvit min enda u tväg att skaffa er underrättelse från min herre, och befria er ur ert tv ång; då ni är så nog a bevakad, h ar jag mås t ikläda mej personagen af en resande charlatan, för att kunna komma till er och sk affa i era händer detta bref som min herre i ytters ta förtviflan sk rifvit; och för att vinna vår afsigt, är jag färdig att bli all t, tand-doctor, caraib, hottentott, chinesare, musulman, allt hvad ni behagar, blott för er och min h erres skull. J U L . Skynda, ge hi t brefvet. ö ppnar och läser. »Ni beröfvar mej då denna gnista af hopp; ni å»tersänker mig i det förtviflade tillstånd, ur »hvilket ett ögonkast, ett ord af er lyftade mi g. »Ni samtycker att tillhöra er f arbrors eleve, en »varelse, så lång t under er, så li te skapt att be»gripa ert v ärde. Tillåt mig tro, dyrk ade Julie, »att ej k ärleken s tyrt detta val ; och ni uppoffrar »ändå den ömmas te, den redligas te älskare! men »darra, omänskliga! mi n egen arm ska snart g öra »slut på ett lif so m är mig förhatligt då det ej »mera f år helgas åt er.» Ach, min v än, han förskräcker mej. L A S S E . Förskräcker? j a jag förs äkrar han gör som han säger, om inte mer. J U L . Jag är olycklig, svara, säg , hvad ska jag göra? L A S S E . Kan ni tvek a? vill ni förlora all frukten 25 ten af vår lyckliga list? vill ni göra mindre för oss, än ödet, som så väl tjent oss?
BorgareStändet bifallit Betänkandet. Dä Utskottet pä denna grund na äter tog detta ämne under pröfning, kunde Utskottet icke undgå att fästa ett rättwist afseende derwid, att anmärkningarna emot den tid för Markcgängs taxornes upprättande, son, Utskottet föreslagit, blifwit gsorde hos de twenne Ständ hwilka denna sak närmast och egentligen rörde och hwilkas fördel eller skada derwid lättast kun. Le komma i fräga. I anledning häraf ansäg Utskottet, hwars böjelse det alltid warit att foga sig efter Riksens Högloft. Ständers önskningar, sig wara pligtigt att frängä sitt förra yttrande, hwarigcnom tiden för Markcgängs sätt ' nin - Der» 2 April. rstngcn, blifwit projecterad till den 5 Januari, och i stället pä de stal i anmarkningarne finnes och NilsdagsMannen 'Wv ^nx i synnerhet ausört, wördsammcligcn tillstyris», ati MarkcgZngs-taxorne hädanefter böra omkring den rr December, och sist innom d-nna tid, wara upprättade. Utstvtter trodde att kungörandet af de utsatte priserne frän denna tid till den 21 December lätteligen bör kunna wevställas och säledes den säkerhet tvid Lfwerenskommelfer eucmellan Räntetagarne och Räntegifware, som dermed äsyftaö, fullkomligen winnås. Hwilket Riksens Höglofl. Ständer egen pröfning Vördsammeligen ftulle underställas. lix prnkocollc» D. I. dsetrel. Föredrogs c nyo RiddorehusUtffottets den 29 Marö pä bardet lagda Memorial, i anledning af Friherre