Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ryggnadshjelp jemte tjogtals andra artiklar, som är afsedt att bygga och underhålla fästuingar samt andra allmänna byggnader.” Af Sven Heurlin och Anders Johan Sandstedt. i* Stalllamt Allm. Be»».- och Ekon.-Utikottens Utlåtande, Nio t8. Ank. till Exp. Utsk. d. 25 Kor., kl. 5 e. n. Utlåtande, i anledning af väckt motion om rättighet för invånare i Åse Härad af Skaraborgs Län att erhålla utsyning å Kronoparkerne Hunneoch Halleberg. Uti ett af llederv. Bonde-Ståndet till Utskotten remitteradt memorial, har Riksdags-fuIImägtigen F. von Zweigbergk förmält, att, genom Kongl. Resolutionen den 12 Februari 1735, Åse Härads allmoge , såsom saknande all tillgång på skog, blifvit tillagd utsyningsrätt på kronoparken^ Hunneoch Halleberg; men att en sådan rätt blifvit samma allmoge sedermera betagen derföre att den skall försummat att bevaka sin rätt vid den med samma kronoparker verkställde reglering; i anseende hvartill och då det icke vore Staten värdigt att beröfva hemmansegarne inom nämnde Härad en förmon, som skulle vara beräknad så väl vid hemmanens skattläggning, som vid rustoch roteringsskyldighetens åtagande, motionären påyrkat, att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att den Åse Härad från uråldriga tider tillkommande rätt till utsyning å omförmälde kronoparker måtte dem återställas. Enahanda förslag, som här blifvit omnämndt, framställdes jemväl vid sista Riksdag.
» Fruarna Anna Norries och Ina Langes soaréer i onsdags och i dag, hvilka motsetts med lifligt » Curra! För en enda gång tala allvarintresse, få vi omnämna i nästa nummer. samt, jag besvär dig! Det gäller mer än du Förestående konserter. Om söndag gifver hr anar. » Albert Lindström orgelkonsert i Jakobs kyrka med » Ni kan ej tro, hvad han är gränslöst biträde af fruarna Edling och Lang m. fl. — På tisdag konserterar fröken Karin Weber i Vetensvartsjuk. » fortsatte hon, utan att låtsas skapsakademien. Samma dag violoncellvirtuosen om detta lilla, vältaliga — ' du '. » Och så Georg Schnéevoigt i Musikaliska akademien. — Torsdagen den 17 dennes gifver den kända norfordrande sen. Han vill hafva mig alldeska pianisten fru Agathe Backer-Gröndahl konsert les ensam för sig flere. flere timmar o m i Musikaliska akademiens stora sal med biträde dagen. Och lämnar jag honom för sig själf af fru Dagmar Möller. Programmet upptager bara en endaste dag, så får jag nog minuteslutande kompositioner af konsertgifvarinnan. sann lida för det, och det dröjer om, inEn konsert af alldeles särskildt intresse gifves tisdagen den 22 dennes af hofkapellmästaren nan han blir god igen. » Richard Henneberg med biträde af fru Östberg, » Man vet aldrig, o m ni skämtar eller hrr Elmblad och Forsell samt k. hofkapellet. är allvarsam, m:lle Curra, » sade han nerVid denna konsert utföras sångoch orkestervöst. nummer ur ej mindre än elfva Wagner-operor. - bortförande af möbler. Rikstel. — Kontor: Brunkebergsgatan 3 B. — Allm. IDUN 360 kopparguld, som gnistrade öfver hennes panna. » Nu skämtar jag. » » Min man är så gammal, så gammal, » fortsatte hon. » Men han är min stolthet ... min man, min äkta man. » Och hon lät sig glida ned på soffan och blef så sittande med armbågarna på b o r d e t. » Så gammal som han är, kan ni naturligtvis förstå, att han är ömtålig.
N:o 92, i anledning af väckta förslag, att, medelst serskild upplåning af Banken, bereda fond för en ny utlåning! emot pant af fastigheter, jemte Memorialet, N:o g2§, om iakttagande af en erforderlig rättelse vid slut* lig föredragning hos Riks-Stånden af Banco* Utskottets afgifna Betänkande, N:o ga: Betänkandet Nio g? och Memorialet N:o g2§ afslogos j N:o g3, med förslag till reglementariska föreskrifter, i afseende på det lån, sorn, enligt Betänkandet N:o ga, till belopp af högst två millioner Riksdaler Hamburger-Banco, skulle komma att genom Banco-Styrelsen upptagas , jemte grunderna för användandet af den fond, som derigenom skulle bildas egentligen tilji understöd åt fastighetsegare: Detta Betänkande, såsom förfallet, i följd af afslaget å Betänkandet N:o ga och Mer morialet N;o 92£j lades till handlipgirne. 126 Prat. Uidräg den 35 Januarii l83ö. 4!o Bevillnings-Utskottets: N:o 60, angående en förändring i nya Tulltaxan vid Artikeln: Tågvirke: Den föreslagna förändringen gillades, oell N:o 61, med förslag till de afgifter för minutering af brännvin, sorn skola intagas i 10 §, 2 Artikeln af Brännvins-Förordning, bifölls, med rättelse af den såsom tryckfel ansedda brist, att (pag. 9 af Memorialet,) å tredje raden af 2 momentet uti förslaget till redaction af lo §. 2 Art. af Författning, angående Brännvins-bränningen, efter orden : Krogar och Näringsställen, saknas orden : d landet, hvilka senare ord böra tillsättas j äfvensom Stat*- Och Banco-Utskottens Memorial, N o 45, angående anställd omröstning öfver åtskilliga frågor , rörande myntbestämningen och dermed gemenskap egande ämnen, föredrogs och lades till handlingarne. Från Hedervärda BondeStåndet. S. D.
At Banco Utskottet derföre icke blindt antagit de föreflagne hypotheken, at det gjort sig til en fast föresats, at ej nöja sig, innan det wnnnit sädane hypothek, som fullt uppfylla Banguens behof, at det til sädant ändamäl der. om med Deputerade ifrån Stats - Utskottet will öfwcrlägga, at det derwid tror sig äga ratt at fordra, det Banquens säkerhet mätte förses af de inkomster som finnas, om de more pä hwad sätt som Häldst förut disponerade, kommer sig deraf, at Banco-Utskottet anser sin pligt wara, at framför allt waka för Banquens uprätthällande; at det tror Riksens Ständer inse nödrvändigheten af detta Werks beskydd: at det är öfwertygadt at det är Banco - Utskottet tilständigt at begära af alla de medel til Werkets säkerhet, som stä under Riksens Ständers disposition, och ej twiflar at icke Riksens Ständer först betäcka Banquen, och, om Statsbrist skulle upkomma genom de tilgängar, som ät Banquen disponeras, sedan, efter sin rätt, pröfwa hwad som deraf genom ny Bewillning behöfwer ersättas. Banco-Utskottet gör sig derföre förwissadt, at det begärda sammanträdet med Statsutskottet ej förwägras, och at, när det äterkommer med sine förslag til hypothek, Riksens Ständer mätte deri se huru nitiskt Banco - Ut. skottet wakat för Banquens credit, och inga fäkunnigas inwandningar, at Banquen förtjenar pä Kronan, winna insteg, när Banquens förtjenst ej har annat syftemäl, än at göra desi biträden til Kronan rvöjeliga utan rubbning af Banquens Den 31 Julik. 571 BanquenS Credit och derigenom af den allmänna. At fylla alla de brister, som en oklok rcge» ring hittils föranledt, bertil kan intet BancoMerk förstä.
~ E t t s f de yppcrstn, bok~~lstcr, soln dc senarc h e n s litterlira niurklisd haft: ~ t t bringa.~ 13. Mr. Valda beriittelser d Emil Frommel. Haft. Ur minnet ooh dagboken. Anteckningar frBn gren 1848-1897 af Pastor B. Wadstrom. - Forsta haftet med 48 portratt 0c11 illustrationer. Haft. 1 l ~ r. Arbetet; utkommer i 4 hliften. Ungdomstiden - Herrens tid. En bok for ynglingar af G. Weitbrecht, Professor i Stuttgart. Haft. 3 kr., klotb. BerHttelser ur lifvet, valda af C. Rosenius. Fors ta och andra hiif tena il 26 ore. Idun LLC1STRERAD FOR • KVINNANflOCH N:R 61 ONSDAGEN (636). PRENUMERATIONSPRIS PR Å R: IDUN _ KR. 5: - IDUNS MODETIDN. MED PLANSCHER OCH HANDARB. — &gt; 5: - IDUNS MODETID. U T A N P L. REUTERMINISTERHEMMET TERSBURG SKILDRADT FÖR ELSA LINDBERG. S K J Ö L D. ETT BESÖK I SVENSKNORSKA AF LOUISE UTGIFNINGSDAGAR: DEN TRÄFFAS SÄKRAST KL. 2 — 3. REDAKTIONSSEKR. : JOHAN T 1899. KOMMISSIONARER OCH EXPEDITION ANTAGAS ÖFVER HELA LANDET PÄ ALLKLARA S. KYRKOGATA 1 6, l T R. DELES SÄRSKILDT FÖRMANL. VILLKOR. ÖPPEN K L. RIKS 1 6 4 6 beslag öfver bukiga, inlagda ytor, på röda sidenväggar pasteller med bleknade delikata färger och så skört meissenporslin, som speglar sig i bordens skifvor.
Jo i Bergslagen, för forslandet af dess produkter från del ena eller andra stället till inlastningsplatserna på olika orter. Men det behöfves enl. min tanke icke och kan icke med samma förmån användas, då man lägger jernvägen mellan tvenne vatten, som 5 månader på året (Gr. Rosen sade på f. m. 6 månader men jag håller mig till 5) äro tillfrusna. Jag anser icke att man bör börja med det som år lysande och lockande för att sedan stanna dervid och icke komma längre, utan att man bör börja med det solida, som är uplyftande för landels industri, samt på ju flere orter ju bättre, allt efter som man kan bafva råd till. Delta kan man till det mästa göra med de tillgångar som finnas inom landet. Låt vara att någon skuldsättning äfven måste ega rum, det skulle föga betyda, om blott medlen användas på de ställen, der man kan räkna räntan i en ökad produktion; men det är hvad jag befarar icke blir händelsen med jernvägsanläggningen mellan Hult och Köping. Jag vill nu till en början rangera bort de fem månader på året under hvilken tid jernvägen ensamt mellan de tillfrusna sjöarne skulle förrätta transporterna, hvilka säkerligen under dessa fem månader blefve så godt som intet i denna trakt; ty hvad skulle om vintren föras från Hult lill Orebro eller hvart som helst? Intet. Den 27 Augusti e. rn. Hult producerar intet oell dit kommer om vinden intet annat än nordanvinden eller urväder från Wenern oell på den öfriga delen af jernvägen föras öj heller några serdeles talrika produkter. Lätom oss beräkna hvad som på densamma kan föras. I Nerike finnes 124,000 innevånare, oell lät vara alt inlieräknadt antalet innevånare i de små närgränsande delarne af Dalarna oell den del af Westmanland sorn stöter till jernvägen och som skulle kunna föra några af sina effi kier på densamma, totalbeloppet af personer som möjligen skola kunna fä några för sig lieliöllige effekter fortskaffade på den vägen skulle blifva 140,000.
Hvad dessutom enskildt beträffar JustitioeRådet Blom, så förekommer, j afseende på honom, en serskild omständighet, som troligen undfallit Utskottet, den nemligen, att han icke varit i Statens tjenst längre än i *4 år, eller sedan han befordrades till JustitiaeRåd. Han var förut Rådman här i Stockholm, och således i Stadens, icke i Statens tjenst. Men Staten betalar ej Stadens Embetsman. Och då nu Herr Blom blott i 14 år tjsnat Staten, tyckes hela JustitiaeRådslönen redan för mycket såsom pension. Hälften kunde vara rättvist nog. Stats-Utskottet har väl såsom skäl för sitt tillstyrkande åberopat Pensionsförfattningen af år 1798. Men med allt förtroende för Utskottet i öfrigt, förmodar jag dock att Utskottet 1 detta fall tagit miste. Efter hvad jag nu minnes, säger författningen just att ingen Tjensteman , som har mera än 600 R:dr i lön, får tillgodonjuta pension. Utskottet anför val såsom ytterligare pen I Seplembtr f, m. 13 skäl. Herr Bloms svaga syn. Denna uppgift kan man ej betvifla, och jag beklagar Herr JastitiseRådet ganska mycket. Men om en Militair blir döf3 hale eller blind, lår han ändå icke mera i pension, än ener sin innehafvsnde grad, och icke det en gång, så vida han ej för blessurer nödgas taga afsked. Jag skulle således på grund af allt detta tro, att om Herr Blom får behålla halfva JustitiaeRådslönen, och sålunda två och en half gång mera än en FältMarskalk, Riksens Ständer gjort ali; hvad sorn kan fordras, äfvensom jag föreställer mig, att Herr Blom kan vara lika så väl belåten med 1,500 R:dr som en FältMarskalk för vara det med 500 R;dr. I öfrigt får jag anhålla om återremiss af Betänkandet" och tillägger den önskan, att Civilstaten ville ibland sig införa en PensionsCassa på samma sätt,sorn Arméen gjorde år 1757.
Sådana små bekymmer äro kännbara nog på landet, der inga adressoch kommissionskontor finnas, och inget särdeles öfverflöd af tjenstefolk, fast det, som finnes är vida bättre och pålitligare än städernes, och mamsell Sara var mera bekymrad än mången annan matmoder, ty hon brukade så sällan byta tjenarinnor, förstod sig icke på att ligga i granngårdarne och tubba andras folk, och hade aldrig några så kallade «rännkärringar», utan när nöden infann sig, så anlitade hon alltid en gammal beskedlig och hederlig klockarenka, som i fordna dagar tjenat på Grantorp, och just nu var denna utvandrad i nejden, dock utan hopp att finna någon särdeles duglig kandidat så sent på året, ty på tidigaste sommaren, ja – i somliga trakter, vid påsktiden redan, börja både husbondfolk och tjenare att höra sig om för det derpå följande året. Nu satt mamsell Sara och klippte till skjortor åt gossarne, och undrade med en hvardagssuck hvem, eller om hon skulle få någon till hjelp att sy dem, när dörren helt sakta och litet öppnades på glänt, och Lena stack in hufvudet, frågande om hon fick «vara så näsvis och stiga in.» – Gerna – sade mamsell Sara, men drog åter en sådan der hvardagssuck, ty hon hade aldrig tyckt om Lena, och var dessutom så allt för säker om, att när hon kom, skulle det vara för att bedja om något, och ehuru god och hjelpsam en matmoder kan vara, är hon likväl allra gladast när hennes hjelp, råd och förböner ej behöfvas. Äfven hade mamsell Sara hört glunkas något ord om patronens och några af folkets misstankar på Gunnar, men blifvit verkligen ond derför, och sagt sig med lif och gods vilja gå i borgen för Gunnars ärlighet. Men nu trodde hon likväl att Lena kom för att beklaga sig öfver detta rykte, eller något dermed förknippadt, och allt detta föreföll mamsell Sara ledsamt åtminstone.
Vid pröfning af denna motion har sammansatta Utskottet, lika med motionären, funnit att de förändrade förhållanden, som i afseende å stadsinnevånares utvidgade rättigheter i kommunen tid efter annan inträdt, alltifrån den tid, då sladsmenighet nästan uteslutande var borgerskap, hvarmed de som ville idka näring eller besitta fastighet i stad borde vara förenade, äfven påkalla förändring i fördelningen af de kommunala utskylderna. Men då, i fråga om byggandet och underhållandet af ecklesiastika hus och boställen i stad, denna skyldighet svårligen lärer kunna utsträckas till stadens samtlige innevånare, helst byggnads-skyldigheten dä skulle komma alt vidlåda jemväl tjenstefolk och andra dylika personer, hvilkas vistande i staden är mera tillfälligt, kan sammansatta Utskottet icke tillstyrka bifall lill hvad motionären härutinnan föreslagit. 8 Sammansatta Lagsamt Allm. Besvärso. Ekon.-UIskottets Betänkande N;o £6. Dock som, på sätt nyss är vordet anljdt, vid sidan af de stadsinnevånare, sorn ”ther hus eller grund ega eller ther borgerlig näring idka,” småningom uppstått andra samhällsklasser, hvilka, dels i följd deraf, att de idka industri och fabriksnäring, som, ehuru med borgerliga yrken fullt jetnförliga, dock icke blifvit dit hänförde, dels såsom Statens embetsoch tjenstemän eller annorledes blifvit tillerkände rättighet att deltaga i öfverläggningar och beslut rörande flere sladskommunens angelägenheter, synnerligast de kyrkliga, tvekar sammansatta Utskottet icke alt vördsamt föreslå, det (fikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse hos Kongl. Majit anhålla om utfärdande af en författning, hvarigenom, med ändring af hvad '26 Kap. 3 § Byggninga-Balken innehåller angående dem, som i stad skola hus och gård för Prest hygga och förbättra, måtte stadgas: att alla som å socknestämma rösträtt ega siola i sadan byggnadsoch underhållsskyldighet deltaga.
Den abstrakta siffer-räkningen företer i sanning ett beundransvärdt exempel på, huru genom den enklaste anordning, en oändlighet af olika antal, med den fullkomligaste klarhet, kunna betecknas och upfattas; och det är endast den dagliga vanan vid dess användande, som gör, att den utomordentliga sinrikheten af detta system icke anslår hvars och ens upmärksamhet, åtminstone ej i så hög grad som saken förljenar. Eller är det icke i sjelfva verket någonting ytterst märkvärdigt, att om jag nämner ett tal, hvilket som helst, från ettan lill miliarder, så kan hvar och en som förstår decimal-systemet, ögonblickligen inse, hvilken storhet som menas, och åtskilja detta enda upgifna begrepp från alla de öfriga, hvilka i en oändlighet af nyancer efterfölja hvarandra 1 Hvaraf kommer detta? Jo, deraf att enhets begreppet aldrig hrytes; - att sjelfva ettan hvartill hvarje annat antal hänför sig, förbli fver oföränderligen densamma, och M förhållandet mellan denna etta och hvilket annat tal som helst genom tiodelnings-systemets inrättning, genast hlifver åskådligt och fattligt. Men äger nu äfven detta samma förhållande rum, vid vår nuvande mynträkning? INej, visserligen icke; der sönderbrytes enheten hvarje ögonblick och jemförelserna blifva derigenom oändligen försvårade. Genom mycken vana, att på samma gång i sin föreställning fasthålla flera olika begrepp, går det visserligen för sig för den mera uplyste, alt äfven med den nu brukliga penninge-räkningen någorlunda hastigt och klart upfatta värdet af en angifven summa, men detta är visst icke förhållandet med dem som i konsten att räkna och tänka äro mindre förfarne. Om jag t. ex. säger alt en sak kostar 7 R:dr, 35 sk. 9 rst. b:ko, så begriper utan tvifvel hvar och en här närvande genast hvilket värde detta tal uttrycker, men det vore ett stort misstag att tro, att äfven alla andra med lätthet och klarhet 13* 196 Den 22 Februari f. m. göra detsamma.
Om aflönings-anflaget-för ofwannämndc Publigns Werk igl,Zgi N:d zo h. lill en början skulle för» höjas med f:del 44,020 N:d lämnade delta tulssiott ruwäg akt föröka PresidonterneS och Justities Canrel» lcrerneg, Skars l och Rcvisions-Secreterarncs jämre Kongl HosiRälternes och Collegicrnes Ledaniörcrs löner med 50 pcorCent, samt de öfrige tillydande Tjen» stcmänneilS med 25 pro.Cent Gerna önskade jag att en lika löne, tillök» ning pä en gang kunde ske för alla, men dä sä» dant skulle möra nya swärighercr och ändamälet af der hela derigenom förfelaS, är jag med Herr Borgmästaren Ollberg ef den ranka, att någon orättwisa ej företer sig wid en sä bej^asfad olika tillökning i Ledamöters och BctjeningenS aflöning, emedan de senare, som stadde i yngre är, tjena för upkomsi och befordran , rinder tiden äga tillfälle att ätaga sig cnffildes kommisioner, hwilka gjswa dem en särskild inkomst; deremot de sörre i allmänhet, genomen Ledamots beställning uppnatt högsta malek för befordran och wid en tilltagande alder böra njura någon proportionerad större förde! för en flerårig möda i Statens tjenst. I mängfaldiga är har klagan öfwer EmbetS» männcnS offäliga lidande genom för knappa och för nödtorftig bergning otillräckliga lönewilkor blifwit förd, ali» D-'N 2l December. !26z aldrig motsagd, luca eck skrid stadna t med beklagelser, uran arc man widare paiäukt au afhjelpa del onda.
Ej må Förord göras om an. ”nät än Makarnes Giftorätt, eller till förfång för ”dem, som bättre rätt till Egendomen å den tid ”hafva, fÄktenskaps-Förord skall öppet ingif”vas till Rätten i den ort, der Makarne hafva ”sitt bo och hemvist, eller sälta sig neder att bo, ”i Staden inom Åttonde dagen och på Landet nästa Ting, sedan Vigsel skett; och late Rät’’ten det i Protokollet införas: Är Vigsel å andrian Ort förrättad, och kan förthy den Lagföljd ”ej ske, som nu föreskrifven. är, då skall För - Riksdags. Beslutet i 773 ”ord, inom sagde tid, hos Rätten i vignings-or”ten företes och varde det, då Makarne till bo”nings-orten kommit, sist inom En månad i Stad, ”och å .Landet vid det Ting, sorn näst efter Tre ”månader infaller, tili rätter Domstol ingifvet, ”med Bevis af Rätten i vignings-orten, att det ”der företedt varit. Ar ej med Förord så förfaret, som nu sagdt är; vare det kraftlöst. Hvar, ”sorn begär, ege att hos Rätten undfå del af ÄktenskapsFörord.” 12. Kap. i. och 2. §. §. Öfver desse §. §; håfve Vi beslutit en sådan förklaring: Att den föreskrift, i. §:n innehåller, det Enkling eller Enka ej må vigas till nytt Gifteimål förr än Afvitring lagliga skedd är, skall anses upfyld då Enkling eller Enka för Presten , sorn förrättar Vigseln, med behörige Handlingar visar, det Qvarlåtenskapen efter hans eller hennes aflidna Maka är fuppteknad och Poet emellan den efterlefvande och den dödas Arfvingar deladt, utan att Presten behöfver ingå i forskning om Upptekningens och Delningens laglighet eller huruvida, på grund af den sistnämnde, hvarje Arfvinge utfått hvad honom dervid blifvit tillagdt:
Den enkla beskaffenheten af denna fråga, så framt man skiljer densamma från allt omsvep, är sålunda den : att vi ega all rätt att tolka meningen i 14 g af Noriges grundlag till vår fördel, men formen ligger oss emot, och på våra egna förbiseenden kunna vi icke grunda statsrättsenliga anspråk. En protest, som endast grundar sig på halfva skäl och som dessutom icke rätt klart uttalar, det man menar, skulle vid detta förhållande sakna både betydelse och den prägel, som en sådan statshandling borde ega; och vår goda rätt böra vi icke förspilla, genom att framställa anspråk mot Norige, som vi icke kunna stödja på den strängaste rättvisa. Sverige förlorar under iakttagandet af denna grundsats intet af sin värdighet och intet i sin ställning. Jag yrkar afslag å 3:dje punkten af Betänk:t. Några ledamöter hördes härtill yttra bifall. 202 D en 17 Mars t. m. Hr Brakel, Mauritz: Det är en gammal erfarenhet, att enighet aldrig kan upspira ur annat än hvad rätt är, och någon enighet emelian de båda förenade folken har aldrig kunnat upstå, derföre att föreningens grund icke var öfverensstämmande med det rätta och sanna. Man har talat om, att 45 år äro blott 45 dagar för nationerna, men tacksamheten borde väl vara lifligare straxt etter välgerningen, och ett folk borde kunna på mindre tid än 45 år lära sig inse, att det borde vara tacksamt. Det är icke helier mera än 50 år sedan Finland införlifvades med Ryssland, och likväl känner detta vårt fordna brödraland en djup tacksamhet för det Ryssland låtit det behålla dess urgamla inre institutioner. Sverige har skäl att klaga öfver Noriges motsträfvighet uti att gå oss till möte, ty Norrmännen hafva alltid velat hafva samma rättigheter som vi, men icke lika stora skyldigheter, och det är Norsk motsträfvighet, som sönderblåst vår urgamla flagga, det verkliga och talande föreningstecknet.
S. D. Föredrogos Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N.o 39, i anledning af återremiss af Sammansatta Utskottets Betänkande N:o 35, rörande väckt motion om förändradt sätt för utfärdande af sådane författningar. hvarigenom förut gällande lagstiftning i en eller flere delar förändras. Lades Ull handlingarne. N:o 40, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande N:o 14, rörande ändring och tillägg till 4 kap. 2 § samt 6 kap. 2 och 3 §§ Byggninga-balken. Bifölls; samt N:o 41, i anledning af återremiss af Sammansatta Utskottets Betänkande N.o 5. angående ändring i gällande stadganden i fråga om skyldighet att bygga och underhålla vägar. Utskottets anmälan godkändes. Prot.-Utdrag den 24 November 1857. 667 8. D. Föredrogos och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkandén: N:o 122, i anledning al väckl motion om upphäfvande al' den tvungna tackjerns-blåsn ingen inom rikets bergslager, eller beviljande al' frihet att från jorden skilja hytte-delarne; N:o 125, i anledning af väckta motioner, rörande kungsoch krono-skjutsen; N:o 124, i anledning af väckta motioner, rörande dels medgifvande af frihet att tillverka bergsprängnings-krut, dels kronoskjuts-skyldiges befrielse från kruttransporter; N:o 125, i anledning af väckt motion om skyldighet för bergs-frälsejorden inom Stora Kopparbergs län att deltaga i skjuts; samt N:o 126, i anledning af väckta motioner, rörande Nämndemäns befrielse från utgörande af reserv-skjuts. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Förstärkta Bevillnings-Ulskottels Memorial N:o 26, i anledning af verkställda omröstningar, angående ifrågaställa förändringar i föreskrifterna om tull-beviliningen. S. 1).