Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En värd Ledamot, Herr Ribbing, behagade derunder yttra: ”Vi veta t. ex. ”att utländska kläden äro förbjudne till införsel, men att de icke destomindre nästan ”öfverallt stå att erhålla för ett pris, som ”icke öfverstiger det, hvarföre man påstår ”att de säljas utomlands. 1823 års Ständer ”vidtogo en ändamålsenligare organisation af ”Tullstyrelsen; de närvarande hafva ansenligen ökat löneanslaget för denna Styrelses ”Tjenstemän. Hvaruti ligger då felet, om ”ej i den del af våra ekonomiska Författningar, som utgöres af Bevakningslagarne, och ”måhända äfven deruti, att Chefen för Tullstyrelsen icke är så obehindrad att lemna ”odelade omsorger åt tillsyn af deras efterlefnad, som om andra vigtiga functioner ”icke fästade honom vid och i hufvudstaden.” ijligaste för 254 Den 18 J a n u a r i i f. hi. H vad frågan om oloflig införsel af utländskt kläde angår, så har den äfven förut blifvit härstädes discuterad och af mig besvarad. I Stockholm finnes åtminstone ej mycket sådant kläde; ty här är klädestill verkningen på fabrikerne temmeligen uppdrifven. Såsom Chef för Fångväsendet, har jag kommit i närmare contact med Fabrikanter; och jag har erfarit, att t. ex. å Klädesfabrikerne härstädes så goda kläden tillverkas, att man lätteligen kan anse dem för utländska. Det är derföre lika antagligt, att de af Herr Ribbing kallade utländska kläden äro i sjelfva verket inhemska. Jag vill ej bestrida, att utländskt kläde inkommer i landet i de södra och sydvestra provincerne, emedan lurendrejeriet är derstädes lättare att verkställa. Men författningarne lägga också hinder i vägen för lurendrejeriets verkliga afskaffa nde. Ingen bör känna detta bättre än Hr Ribbing, som är Ledamot i Lagutskottet, och som sjelf insett behofvet af, och föreslagit ändringar i desse författningar.
Jag tror mig icke hafva missförstått Hr Hjertås ord eller orätt framställt hvad han anfört; men då han åberopade en omständighet, som han förmenade skulle hafva verkat pä StatsUtsk:s ledamöter vid bedömandet af förevar, fråga, ansåg jag lämpligt att lemna den upplysningen, att officerare af sä väl högre som lägre grader erhålla sina pensioner bestämda till det belopp, som motsvarar deras årsbidrag, och i förhållande till de bidrag, som hvarje grad anses hafva lernnat pensionskassan, samt att, om en undersökning i det fallet verkstäldes, det visserligen skulle visa sig att icke det högre befälets fördel vid beloppens bestämmande mäst blifvit afsedt. För arméen är det dessutom af största vigt at reg.-ts-officerare icke så länge qvarblifva i tjenst, att de slutligen af ålder blifva oförmögne att såsom sig bör sköta tjensten. Derföre är det särdeles nödvändigt att pensionerne för de högre graderna innefatta tillräcklig uppmuntran för det högre befälet att vid aftagande krafter lemna tjensten; det avancement som derigenom uppslår, går alla graderna igenom. Detta allt är så tydligt och klart, att man alltid funnit skäligt vara, att iakttaga en viss proportion emellan pensionerne för det högre och det lägre befälet, .lag har ansett mig böra nämna detta för den händelse, alt Ulsk:s ledamöter vid behandlingen af äterremissen fasta något afseende vid hvad Hr Hjerta här anfört. Om de skäl denna talare omnämnt skulle gälla och inte afseende hafvas på den skilnad i antalel af ur hvarunder den till olika belopp för serskilte grader fastställde afgiften betalas (såsom bland officerare förhållandet i allmänhet är emellan det högre och lägre befälet,) så borde väl Hr Hjertås sats tillämpas äfven på de lägsta graderna, så att t. o. m. underofficerare och deras vederlikar finge lika mycket som den högsta graden. En sådan grundsats vore väl icke med rättvisa och billighet förenlig, och den har också icke någorstädes vid pensionering af befäl i en aimée blifvit tillämpad. Civilstatens pensionsinrättning följer samma grunder som arméens, i fråga om pensionerna för de högre och lägre tjenslegraderna.
Då en sammanbindningsbana genom hnfvudstaden ovilkorligen förr eller sednare måste åstadkommas, och då man på samina gång fäster sig vid hvad som dagligen här inträ tiar, nemi. att det ena huset efter det andra uppreser sig på platser, sorn kunna komma i fråga alt användas i och för denna tiana, är det klart att dessa ofvannämnda medel för ulvidcandet af bangården på söder och för inrättande af en provisionel sta - 252 Den 12 Maj f. m. tion på norr, jemte de allt mer och mer sig ökande expropriationskostnaderne måste vara omständigheter, hvarpå en representant bör fästa afseende, när Iian voterar om statens medel. Åtskilliga anmärkningar hafva blifvit gjorda mot det af regeringen framlagda förslag. Stats-Utsk:t tiar i det fallet framkommit med en mängd, och ännu flere har man haft tillfälle att göra bekantskap med, genom i den dagliga pressen befintliga insända artiklar. Det är visserligen möjligt att vissa tekniska anmärkningar finnas emot förslaget att göra, som kunna vara grundade. För min del erkänner jag villigt att jag icke förstår att bedöma dylika frågor, och jag vågar påstå, att majoriteten inom Utslot ej heller befinner sig på någon högre ståndpunkt än jag i detta fall. Jag liar i fordna tider varit ledamot af Häglof], Stats-Utsk:t, och jag ber att få i minnet återföra en episod, som utvisar IJtsIcts ståndpunkt i tekniskt hänseende den tiden. Den lilla trappan vid Riksgälds-kontorels hus är, såsom hvar och en medgifver, hvarken vacker eller ändamålsenlig, och likväl är den ett prof på Stats-Utsk:ts byggnadsförmåga. När denna fråga förevar på riksgählsafdelningen, beslöt man, trots motståndet från minoriteten, till hvilken jag hörde, beit enkelt att gå ned på platsen och bestämma huru trappan skulle blifva. Man gick också ned och voterade på ort och ställe, och följden biet den vackra trappa, som nu utgör föremål för alla konstkännares beundran. Om Stats-Utsk:t för närv:de eger större tekniska insigter, känner jag icke, men samma smak tyckes äfven nu herska. Jag tror icke att dessa detaljer tillhöra hvarken Stats-Utsk:t eller representanten att bedöma.
Ej heller under den nu af omstän digheterne och praxis införda tillämpning af 4enna §, har jag kunnat biträda de här gjorda anmärkningar, med undantag af den rörande oindrifne böter för, af norrske gränsboer, föröfvade lagöfverträdelser, — och denna blott så vidt anmärkningen ej rörer rådgifvare, som före utöfningen af Ständernas granskningsskyldighet begärt och erhållit nådigt afsked från sitt embete —; och får jag för denna min reservation åberopa de af flere ledamöter anförda skäl. Derjemte anser jag Utskottet hafva gjort en till sina möjliga följder vådlig lagtolkning, då det med stöd af R. 0:s 37 §:s negativa bud, ansett sig kunna förorda underdåniga framställningar, hvilka synas innebära förklädda anmärkningar. Herr af Petersens: Högloflige Konstitutions-utskottet har beslutat, att för Rikets Ständer, med tillämpning af 107 § Regeringsformen, anmäla åtskilliga af Statsrådet och föredraganden för Landtförsvars-departementet vidtagne åtgärder, såsom skulle rikets sannskyldiga nytta dervid ej hafva blifvit iakttagen och Statsrådet ej med oväld, nit, skicklighet och drift sitt lörtroende-embete utöfvat; och då jag ej kunnat biträda denna mening, får jag deremot nedlägga min reservation, med andragande af motiverna derför: Jlik. till R. St. Prot. -IS50 & En anmärkning rörer ett t. f. Fält-tygmästaren Thestrup tillagdt arfvode såsom artilleri-ledamot i Krigs-kollegium, hvilket Utskottets majoritet ansett böra utgå af den för General-fiilt-tygmästaren bestämda lön och ej, som nu skett, tagas af besparingarne å 4:de Hufvud-titelns anslag för artilleriet. Redan uti Kongl. Brefvet af den 5 .Mars 1846 är likväl bestämdt, så väl att detta arfvode skall utgå och just på detta sättet. Saken har således oanmärkt redan passerat ett Konstitutions-utskott. Arfvodet har ock på lika sätt utgått både före och efter 1846.
Den 17 Mars f. m. 3i Den gjorda inbjudningen blef af R. o. Ad. antagen. 3 §:n, sednare m o m:t. Frill. Hamilton: Då denna fråga förra gången var under discussion hos R. o. Ad., tog jag mig friheten yrka den lägre uppskattningen af afverkningsförmågan hos ångapparaterna af tvänne skäl. Det ena var, att jag ansåg det vara stridande emot det, åtminstone i allmänhet, verkliga förhållandet. Jag har visserligen hört uppgifvas, under den långvariga behandlingen af detta ämne, att det finnes verk drifna med ånga, hvilka gå högre än de inrättningar af denna art, hvarom jag ägt tillfälle alt taga kännedom; men jag tror likväl, alt erfarenheten i allmänhet skall vitsorda det vara tillräckligt att bestämma dessa apparaters afverkningsförmåga till 5o proc. utöfver den för andra väl inrättade bränningsapparater antagna. Det andra skälet var det, att den product, som vinnes genom ånga; vanligen blir bättre än den andra; icke derföre att ej den andra kan blifva lika god, men man är säkrare att få en god product, när man begagnar ångapparat. Då brännvinet nu är en skadlig vara, så synes det mig vara allt skäl att uppmuntra ett lillverkningssätt, hvarigenom varan blir minst skadlig. På dessa grunder tillstyrker jag, att R. o. Ad., med frångående af sitt förra beslut, behagade instämma med Presteoch BondeSl:n i deras beslut om bestämmandet af ångapparaters afverkningsförmåga till 5o proc. högre, än då annan apparat begagnas, och anhåller om Hr Frih. o. Landtmis propos. derå. Hr Frih. o. Landtm, fästade Frih. Hamiltons uppmärksamhet deruppå, att den fråga, divarom han talat, egentligen tillhörde en annan §. Frih. Hamilton: Jag trodde det vara 2 morn., som nu utgjorde föremål för R. o. Ad:s öfverläggning. Gr. Hamilton: Förhållandet med de nu ifrågavar, momm är det, att R. o. Ad., likasom BorgareSt., deröfver ej utlåtit sig, men BondeSt. och PresleSt. hafva bestämt, att för begagnande af ångapparat erfordras
Friherre von Vegesachs, Ernst Sune, denna dag väckta motion, angående inskränkning i tiden för hränvins-bränningens utöfvande m. m. BancoUtskottet: Herr Rosenblads, Bernhard, denna dag väckta motion, angående ökade löneförmoner för visse Bankens tjenstemän; Lag-Utskotlet.; Friherre von Döbelns, Napoleon, denna dag väckta motion örn föreläggande för Lag-Utskottet att inkomma med en på vissa i motionen utvecklade grunder fotad förklaring af 19 Capitlet 4 § Ärfda-Balken; Herr von Troils, Emil, denna dag väckta motion, angående antagande af 13 Capitlet Handels-Balken uti Lag-Comitéens förslag till ny Civil-Lag, med förändring deri af ordet allmänt bolag till actie-bolag; Bih.tUl R, St, Prof. 1844. 9 Sami, 14 106 Prot-Utdrag, den s5 Augusti i8f4- Herr Cederskiöhls, Robert Theophron^ denna dag väckta motion om införande af ett tillägg till 15 § uti den för Rikets Ständers Justitiae-Omimdsman fastställde instruction; Densammes denna dag väckta motion, rörande vissa ändringar uti 18 Cap. Ärfda-Balken; Herr Lagerbjelkes, Carl Oscar, denna dag väckta motion, angående upphäfvande af Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående köp af lösören, som qvarblifva i säljarens vård; Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten: Herr Rosenbladsj Bernhard, denna dag väckta motion om medlen alt förekomma tilltagandet af proletärer.
Deraf följde, att detsamma i nästa plenum borde ånyo föredragas, för att då antingen afgöras eller ånyo bordläggas. Blefve det då afgjordt, skulle, enligt Hr Hjärnes förslag, ifrågavar. val ske nästa Lördag, eller samma dag BorgareSt. utsatt, men Ilr Hjärne ansett olämplig. Blefvc åter Const.Ulsk:s berörde meni. i nästa plenum för andra gången bordlagdt och det sedermera förekomme om Lördagen, skulle valet af opionsnämnden, om Hr Hjärnes förslag antogs, komma alt förrättas Söndagen derpå, eller i det sisla plenum, som under motionstiden komme att äga rum, hvilket ej eller syntes vara åsyftadt; hvadan II. Ex. förmodade att någon jemkning af hvad Hr Hjärne föreslagit, vore behöllig. Hr Hjärne: Jag finnér visserligen, att målet kunde så komma alt behandlas, som Hr Gr. o. Landtm, framställt; men min öfvertygelse, sorn jag tror att de flesta af R. o. Ad:s leda - Den 17 Augusti f. m. 205 damöter dela, är, att det hvilanda representationsförslaget kommer att hvila 2 gånger på hordct, och att discussionen deröfver kommer att uppskjutas till Lördagen d. 24 dennes, som är dagen näst före den sista motionsdagen, och sålunda har jagtrott, att representationsförslaget först skulle komma alt afgöras Onsdagen derpå. Det var under denna förutsättning, som jaggjorde milt förslag, men för att få min mening tydligare uttryckt, vill jag förändra min propos. dertill, att R. o. Ad. bebeslutar, alt opinionsnämnden väljes och sammanträder d. 31 i denna månad. Hr von Flartmansdorff, Aug.: Till de skäl, som blifvit anförda af Frih. Palmstjerna och Hr von Hohenhausen mot bestämmande, genom något R. o. Ad:s beslut, af en viss dag för opiuionsnämndens sammanträde, kommer ytterligare den omständighet, sorn Hr Gr. o. Landtm, omnämnt, att det hvilande representationsförslaget nu inkommit.
De ägde ingen gemenskap med grunderna för indelnings - Expeditioner till Molionairer. 687 werket och roteringen, hwarom 80 § särskildt förmäler, och hmilkas förändrande fordrar Konungs och Ständers saininanstäinmande beslut. Ständcrnes hufmud-controle bestode, enligt Utskottets tanka, deri att Konungen ej äger att disponera större pcnningeslliinnor än deni Ständerne under fastställda titlar anslagit. Kunde med en salunda bestämd summa Konungen förstärka Landets försmår, borde det Honom ej förmägras; minskades äter försmarsstyrkan, mäste i alla fall för de dertill anslagne medlen rcdomisas. 8 9. Lika anmärkning som mid 5 8; och skulle det dermid aigisna smar äberopas. 8 10. Att Beredningen, som, i händelse den bibehälles, bör heta Rikets Allmänna Arenders Beredning, synes onödig, samt att Statsoch Justitim-Rädet mätte sammansläs. I anseende till den yrkade benämningen, ansäg Utskottet päminnelsen sä mycket mer sakna all grund, som ordet "Rikets Allmänna Ärenders Beredning" just i 8:n är nyttjadt. Hwad sjelfma saken angick, kunde Utskottet ej förändra sin öfmertygclse om Beredningens nödmändighet i flera hänsigter. Utom det att den medförde ett noggrannare utarbetande, ett mera detaileradt utredande af malen, läge deruti äfmen en hufmndsaklig controle pä Collegier och Embetsman, hwilka ofta sjelsme äro ett slags parter och törhända derigenom lätt frestade att afgisma ensidiga betänkandcn. Beträffande StatsNädets förbindande med Jnstiticr-Rädet till ett gemensamt arbete, sann Utskottet sädant ej förenligt med det antagna Regeringssättet, som fordrade en noggrant afmätt gräns emellan Statens offentligt handlande myndigheter, och i följd deraf äswen Werkställande och Domare-magternas ätskiljande. 688 Expeditioner till Motionairer. Z 21.
Äfven de fyra derpå följande voro lugnare än hvad man möjligen kunnat hoppas, hvarunder endast tvenne svagare störtningar, förenade med mycken hosta, infunno sig. Mot aftonen af den fjerde, förföll den sjuka i ett ofta nästan sanslöst tillstånd, hvarur hon, ehuru dock ej beröfvad sitt medvetande, med svårighet förmådde väckas, för att njuta sin behöfliga omvårdnad. Detta förhållande varade oafbrutet till emot middagen, då hon liksom inspirerad oförmodadt yttrade en innerlig längtan efter R. Denna önskan hade ännu icke en enda gång, under hela sjukdoms-perioden uppstått; jag hade verkeligen väntat dess inträffande, af hvilken jag emotsåg en snar upplösning. Under väntan på hans ankomst, lät hon, enligt egen noggrann foreskrift, kläda sig i en hvit mousselins-klädning, samt en täck, himmelsblå flors-shawlette, den R. under lyckligare dagar gifvit henne, och den hon med största tillfredsställelse redan en gång tillförene burit; de gyllene lockarna föllo nu, af den olycklige modren smakfullt ordnade, kring panna och skuldror, och gjorde hennes utseende fullkomligt likt en herrlig, lidande Madonna-bild. Sålunda Iåg hon, lyftad ofvanpå det silfverhvita täcket, hvilket en gång var bestämdt att vid ett lyckligare tillfälle begagnas, men nu af den lidande modren under bittra smärtans tårar, öfver sängen blifvit utbredt; tvenne de skönaste hvita Hyacinther, dom, dagen förut, Grefvinnan Amelie A. med den hjertligaste önskan om en snar förbättring tillsändt Rosa, stodo doftande i sina eleganta krukor, framför hennes säng, och ökade den underbart inträffade högtidligheten. Men, nu öppnades plötsligt yttre dörren; mitt hjerta klappade våldsamt; jag hade verkeligen all möda att kunna uppfylla det af Rosa mig ömt aftvungna löftet att tillika med Hofrådinnan, under R s besök icke lemna rummet; han inträdde, blek som ett lik, närmade sig som det tycktes nästan utan medvetande ty icke en mine eller gest, förrådde hans kännedom om
Maj:ts tillstånd att på arrende upplåta utgifvande af nämnda tidning, hvilken någon tid varit sålunda upplåten till Hofkansiers-embetet och derunder utkommit under titel af “Statstidningen", hade vid återupptagandet af tidningens ursprungliga benämning, förmedelst Kongl. Kungörelsen den 19 December 1844, upplifvats föreskriften, att de legala kungörelser, hvilka, enligt lag eller särskilda föreskrifter, borde genom allmän tidning offentliggöras, skulle införas i Postoch Inrikes Tidningar. Denna tidning hade sedermera oafbrutet utgifvits af enskild person på grund af kontrakt med Svenska Akademien och mot erläggande till akademien af ett arrendebelopp, utgörande intill år 1849 5,200 R:dr Banko årligen och sedermera 5,000 R:dr Banko eller 7,500 R:dr Riksmynt, emot hvilken sistnämnda summa utgifningsrätten vore upplåten för åren 1866—1868. Genom särskildt kontrakt med utgifvaren af Postoch Inrikes Tidningar, hvilket på nådig befallning blifvit den 19 April 1856 af dåvarande Kabinetts-sekreteraren upprättadt och sedermera förnyats, så att det med någon förändring gällde jemväl för innevarande år, hade Kongl. Maj:t emot vissa tidningsutgifvaren beviljade förmåner och deribland den, att äfven andra officiela tillkännagifvanden än de, som kunde hänföras till legala kungörelser, skulle i främsta rummet lemnäs till införande i Postoch Inrikes Tidningar, förbehållit Regeringen rättighet att få i tidningen införa jemväl andra meddelanden, som funnes vara af beskaffenhet att böra komma till allmänhetens kännedom. Härför - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 101. 3 utan och på det ej mindre tidningen måtte l<omma alt för dylika meddelanden erhålla erforderligt utrymme, än ock desamma skulle hållas allmänheten för billigt pris tillhanda, hade, på Kongl. Maj:ts befallning, den 16
Men du får allt nöja dig med kroppen, min gubbe — själen kommer du aldrig åt.» Klockan 12 på natten vandrade Max ensam hemåt, upphettad och varm. Det hade icke behöfts mer än den oskyldiga kopp kaffe, han druckit, för att försätta hans blod i feber; det absolut nyktra lefnadssätt, han förde, hade gjort honom onaturligt känslig för hvarje stimulerande inverkan. Hans hufvud brände, och tankarne korsade hvarandra som kornblixtar i hans hjerna. Han pinades af Ansjovisens öfverlägsna ton, som han ännu tyckte sig höra, smått hånfull och satirisk. Det grämde honom, att han verkligen inlåtit sig på att tala ett enda allvarligt ord med Ansjovisen. Hemkommen klädde han af sig, men kunde icke falla i sömn. Hettan från hans hufvud spred sig till hufvudkudden; så länge det fans en kylig fläck tryckte han den girigt till sin kind, men till sist var det som om hela kudden brann. Då måste han upp, gick ett par hvarf i full negligé af och an på golfvet tills kölden och den fysiska tröttheten tvang honom i säng; men åter spred sig värmen från hans hufvud, och han fick icke en blund i sitt öga. På morgonen vid sextiden steg han upp och gick ut, tog sig en lång promenad och åt sedan frukost. När han kom hem igen var han så trött, att han måste lägga sig ner på soffan; och en dvala föll öfver honom. Det var icke sömn, ty när värdinnan kom in med ett bref, som hon lade vid sidan om honom på bordet, märkte han det strax, men var för trött att lyfta upp ögonlocken. Emellertid låg brefvet der, vid sidan om honom, och det var som om sjelfva känslan af, att det låg der, hindrat honom att falla i sömn. Brefvet — brefvet, som låg der; det var som ett märke, tryckt in i hans hjerna, en nitnagel, som hindrade medvetandet att försvinna. Till sist sträckte han ut sin hand och tog det; kände, att det var ett litet kuvert, famlade med att öppna det och tog fram ett visitkort; först när han höll det i sin hand slog han ögonen upp. Bogislaus von Block Ellen von Rosenberg. Han lade kortet till sidan och slöt ögonen igen.
Kistner och B. F. Ekerot, v. Talmannen Anders Eriksson samt Riksdagsfullmägtige Erik Ersson från Gefleborgs, Per Nilsson från Malmöhus, Jonas Andersson från Ostergötlands, Gust. Bjerkander från Skaraborgs, C. J. Svensén från Calmar, Per Tjernlund från Wester-Norrl a ruis och Johan Eriksson från Jönköpings län. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ISAAC MARCHS, 1863. Stats-Utskottets Utlåtande M 189. i N:o 189. Ank. till Exp. Utsk. den 16 Okt. 1863, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel lill inrättande vid Höganäs och Torekow af stationer för lifräddningsanslalter m. m. (U. A.) Uti en inom Borgare-Ståndet väckt, till Stals-Utskotlet remitterad motion (N:o 130) har Herr F. Rooth, under åberopande af de fördelaktiga verkningarne af de vid Brantevik, Sandhammaren, Wiken m. fl. ställen anbragta li/bergningsanstalter, genom hvilka tid efter annan mer än 200 menniskolif blifvit räddade, anfört, hurusom vid Höganäs och Torekow å Skånska kusten sjöolyckor som oftast inträffade och, i anseende till långt ut i hafvet gående slenref samt blindskär, det på dessa ställen vore alldeles omöjligt alt i storm med vanliga båtar företaga något till skeppsbrutnes rädd ning. A det förra stället behöfdes, enligt motionärens åsigt, en räddningsbåt och vid Torekow en raket-apparat; utgörande ungefärliga kostnaden för fullständig räddningsslation 5,500 R:dr och för en station med endast raket-apparat 700 R:dr samt underhållskostnaden för den förra omkring 500 R:dr och för den sednare omkring 250 R:dr.
Grefve' von Platen, Baltzar Bogislans; Då en stängselförordning är af en så stor vigt för hela Rikets oeconomie j då vi äro på punkten att utfärda enny lag: och då, efter hvad jag af Betänkandet tyckt mig finna, ehuru jag ej nog fattat det, Utskottets förslag snarare är författadt med afseende å serskildta besynnerliga casus, än grundad» på allmänna förhållanden, så får jag hemställa, att nämnde Betänkande måtte antingen få hvila på bordet tiil nästa Plenum, eller ock återremitteras till Lagoch OeconomieUtskotten, på det att frågan må kunna behandlas i sammanhang med förslaget ti 11| förändrade civil-lagar i allmänhet. Herr Grefven och Landt Marsh olken förklarade, att den af flere Ledamöter gjorde begäran, att Lagoch OcconomieUtskottens ifrågavarande Den 3 Junii e. m. Betänkande mätte ytterligare hvila på bordet til! nästa Plenum, icke kunde enligt 49 §. Riksdags-Qrdningen lörvägras. Justerades PleniProtocollen för den 12 och 15 sistledne Maji för och eftermiddagarne. Justerades PleniProtocollet för den 21 sistledne Maji förmiddagen. Friherre Åkerhjelm, GuflaJ Fredric : Uti mitt nu justerade yttrande anhöll jag , att vid ett annat tillfälle få afgifva några upplysningar, uti denna fråga. Dessa rörde, huruvida vid 1818 års Riksdag en dylik anmärkning sorn mits, vid ett förslag a! ConstitutionsUtskottet till ändring i Grundlagen, mötte någon svårighet vid återremissen till samma Utskott, och hvarföre denna anmärkning ej der verkade ändring i Utskottets mening. Jag delade visserligen ej anmärkningens innehåll, emedan jag ansåg det alternativa förslag densamma innehöll, ej ändamålsenligt, men jag bestridde ej åtterremissen.