Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Han skall bygga mino Namne ett hus; och jag skall stadfästa hans rikes stol till evig tid. Jag skall vara hans fader, och han skall vara min son; om han gör något illa, skall jag straffa honom med menniskoris, och med menniskors barnas hugg. Men min barmhertighet skall icke ifrå honom vänd vara, såsom jag vände henne ifrå Saul, den jag för dig borttagit hafver. Men ditt hus och ditt rike skall blifva ståndandes för dig evinnerliga; och din stol skall stadig blifva till evig tid. Då nu Nathan hade sagt David all dessa orden, och alla denna synena, Kom Konung David, och satte sig för Herranom, och sade: Ho är jag, Herre, Herre? Och hvad är mitt hus, att du hafver låtit mig komma härtill? Dertill hafver det icke tyckt dig vara nog, Herre, Herre; utan du hafver ock talat till dins tjenares hus om tillkommande ting i längdene. Är det menniskorätt, Herre, Herre? Och hvad skulle David mer tala med dig? Du känner din tjenare, Herre, Herre. För ditt ords skull, och efter ditt hjerta hafver du all denna stora tingen gjort, att du det dinom tjenare förkunna ville. Derföre äst du ock mycket aktad, Herre Gud; ty det är ingen såsom du, och är ingen Gud, utan du, efter allt det vi med vår öron hört hafve. Förty hvar är ett folk på jordene, såsom ditt folk Israel? För hvilkets skull Gud är gången till att förlossa sig ett folk, och göra sig ett Namn, och göra sådana stor och förskräckelig ting på ditt land för dino folke, som du dig förlossade utur Egypten, ifrå Hedningarna och deras gudar. Och du hafver tillredt dig ditt folk Israel, dig till folk i evig tid; och du, Herre, äst deras Gud vorden. Så stadfäst nu, Herre Gud, ordet i evighet, det du öfver din tjenare, och öfver hans hus sagt hafver, och gör såsom du sagt hafver. Så blifver ditt Namn stort i evighet, så att man skall säga: Herren Zebaoth är Gud öfver Israel; och dins tjenares Davids hus varder fast för ditt ansigte.
Ank, till Exp.-utsk. den 13 Juli, kl. half 6 e. m. Memorial med förslag till voterings-pr oposition, i anledning af Riks-ståndens skiljaktiga beslut rörande ifrågastäldt stats-anslag till Armeens pensions-kassa. (U. A.) "V id föredragning af Stats-utskottets betänkande N:o 193, deruti Utskottet afstyrkt bifall till Kongl. Majrts nådiga proposition angående ifrågastäldt stats-anslag till upprätthållande af den arméens pensions-kassa åliggande pensionering, hvilket afstyrkande förnyats i utlåtandet N:o 220, hafva Borgareoch Bonde-slandet gillat Utskottets förberörde yttrande. Ridderskapét och Adéln har deremot, med afslag å Utskottets utlåtande, bifallit det anslag af högit 22,000 r:dr årligen, sorn Kongl. Majit äskat till beredande af utväg för armeens pensions-kassa, att fortfarande utgöra pensionerna efter nu gällandestat. Likaledes bar Presle-ständet, med afslag å utlåtan - Stats-Vtskottets Memorial, N:o 257. 7 det, bifallit Kongl. Majrts i dess aflåtne nådiga proposition framställda förslag, att, till beredande af utväg för ärméens pensions-kassa, att fortfarande utgöra pension,erne efter nu gällande stat, ett belopp af högst 22,000 r:dr årligen måtte få, intill näst vidtagande slats-reglering, i mån, af behof, användas'^till betäckande af den brist, sorn under tiden möjligen kunde uppkomma derigenom, att kassans årliga inkomster icke blefve tillräckliga lill utgifternas bestridande. I följd af denna skiljaktighet emellan Riks-ståndens beslut hemställer Utskottet, alt votering i förstärkt Statsutskott må få ega rum öfver följande proposition:
Redan uti underdånig skrifve'se af den 50 Januarii 1770 anmälte hus Kongl. Majtt Riksens Ständer i underdånighet, att hos dem vid öfvervägande kommit, huruledes åldersiegne Embetsman vid Givil-Staten, till ehuru hög ålder de ock hunnit, elier ehvad bräcklighet dem påkomma kunnat, likväl icke voro i stånd, i anseende till bristande nödig utkomst, att gå utur tjensten, utan mäste dervid, ehuru oftast med ringa krafter och uttröttade sinnen till deras död qvarblifva; Och sorn det dervid icke kunnat undfalla Riksens Ständers uppmärksamhet, att sådant verkade ett betydande hinder uti sysslornas gång och Embeteas behöriga skötsel, 6a vida både Lag och billighet, ja sjelfva menskligheten , förbjödo, att skilja en gammal Embetsman, hvilken redeligen och val tjern, ifrån den syssla, till hvars värdiga bestridande han sin bästa ålder och styrka användt; §å hade Riksens Ständer, för det allmännas härunder beroende förmåns skull, funnit både bäst och skäligt, att då en Esnb isman i Civil - Staten uppnått 70 års ålder, mätte honom häldre tillåtas, att taga afsked med bibehållande af hela Lönen, än att han, blott i afseende på sin Utkomst, skulle nödgas stå qvar i Kongl, Maj 13 och Kronans tjenst. Och uti 5:te punkten af Kongl, Förordningen den 24 Januarii 1778 angående den förbättrade Embetsoch LöningsStaten, har Kongl, Maj.t i Nåder förklarat, det Stats-TJtskotiets Betänkanden. Kongl. Maj:t ville tillåta, att en Embetsman vid Civil - Staten, som uppnått 70 års ålder, samt länge och väl tjent, må få afsked, om lian det åstundar, med bela Eönen, till dess någon annan Författning, hvarpå Kongl. Majit ville i Nåder vara betänkt, kunde vidtagas, hvarigenom orkeslöse och välförtjente Embetsman till någon sin bergning vid afskedstagande! kunde hugnaB.
I anledning af väckt fråga om förändring i Församlingarnes skyldighet att vårda de Fattige; 5:o Om upphörande af Dykeriets befattning med Skepp och gods, då Skeppet i Lotsmans Farvatten af Lotsen sättes på grund. 6:0 Om Spectaclernes inställande på de större HÖgtidsdagarne. 7:0 Rörande föreslaget förbud för Städernes Borgerskap, att utom de ifrån äldre tider Städerne tillagde District, besöka FidMaiknaderne: Af Lagutskottetj angående: 1:0 Föreslagen ändring i Författningarne rörande Barnamord. 2:0 Förrymd makas rättighet att i nytt ägtenskap ingå. 3:o Föreslagen ändring i 19 Cap. x och 2 §§. ÄrfdaBalken: Af StatsUtskottetj angående: 1:0 Lindring i allmänhet uti InqvarteringsBesväret för de Städer, der Garaizoncr äro förlagde, men serskildt i afseende på Malmö och Ystad. Vackt fråga om ersättning till Hofstallmästare» Grefve Frölich för Arrendet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. 3:o Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss af Lieutenanten Thorssells ansökning alt utbekomma innestående Exspectance-Arfvode. 4:o Lönförhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekingen; och 5:o ersättning till Öfversten Silfverskjöld för förloradt Accord. C:o om Återrcmiss af StatsUtskottets Betänkande angående föreslagen ändring i Lefvererings-stället af Kronans Räntehö och Halm från Westmanland.
Beträffande vidare Byggnads-chefens redogörelse för de omständigheter, som förorsakat bristen i 1856 års kostnads-beräkningar, ansåge Öfver-intendents-embetet framställningen härom nu icke påkalla annat yttrande, än att de till och med år 1857 fortsatta, högst betydliga stegringarne å byggnads-materialier och arbetsbiträden, onekligen, på sätt Byggnads-chefen uppgifvit, varit af beskaffenhet alt gäcka hvarje, om ock med största noggrannhet på förhand uppgjord kostnadsberäkning. Vidkommande åter de af Byggnads-chefen nu upprättade nya beräkningar, har Öfver-intendents-embetet åberopat nyss anförda yttrande af Embetets förbemälde tjenstemän samt vidare erinrat om nödvändigheten deraf, att Nationalmusei-byggnaden snart måtte blifva så färdig, att de konstoch boksamlingar, för hvilka den vore afsedd, kunde ditflyttas, helst de särskilda lokaler, hvari dessa samlingar nu inrymmas, vore både otillräckliga och för ändamålet otjenliga; — hemställande på grund häraf Öfver-intendents-embetet, att för nästinstun - 14 Stats-Ulskottets Utlåtande M 180. dande slaisregierings-period måtte utom ofvanomförmälde Runt 450,000: anvisas medel: dels till vårmeapparat, i öfverensstämmelse med hvad Embetet i sitt underdåniga utlåtande den 16 sistlidne Februari, anfört, hvilken apparat, enligt Embetets åsigt, borde inrättas för cirkulerande varmt valten, samt upptagas med af Byggnads-chefen härför beräknade 60,000: — dels till innanfönster 30,000: — tillsammans R:dr 540,000: — hvaremot den af Byggnads-chefen uppgifna summa för derefter återstående arbeten skulle från 250,000 R:dr med tillägg af 5,000 R:dr, såsom tillökning i ersättning till Stockholms stad, tillsammans 255,000 R:dr, minskas till 195,000 R:dr
Såsom anledning till detta yrkande har Motionairen uppgifvit, att som ändamålet med samma inköp, eller att ortens invånare, vid behof af flottning, skulle påräkna biträde af Forss-Slyrmannen vid den äfvenlyrliga farten utföre forssarne och af honom tillika inöfvas i styrmanskonsten, nu mera blifvit så vida uppfylldt, alt de trafikerande, i stället för allvid flottningarne påkalla Styimannens öfverinseende och ledning, genom egen drift och tilltagsenhet, lärt sig att med skicklighet sjelfve verkställa flottnings-arbetet; så vore oek styrmansbefattningen lika öfverflödig, som utgiften för det allmänna; hvarjemte Motionairen bifogat bestyikt afskrift af en utaf 1111 varande boställsinnehafvaren till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i ofvanherörde Län ställd skrift, hvarigenom han, på anförde skäl, anhåller, att, emot boställets afstående, blifva ifrån styrmansbefattningen endtledigad. Utskottet har tagit detta ämne i öfvervägande och dervid funnit den af Motionairen sålunda gjorde framställning väl åsyfta en fördel för Staten; men som Utskottet af motionen icke kunnat vinna tillförlitlig upplysning om tillkomsten samt förhållandet i öfrigt med ifrågavarande boställe; så och då Utskottet för öfrigt anser, att Molionairens förslag bör först i administrativ väg, uppå derom skeende vederbörlig anmälan, behandlas; anser Utskottet ock: att denna fråga icke lämpligen kan i dess närvarande skick af Rikets Ständer till pröfning upptagas. Stockholm den 16 Maji 1804. Stn:-Vtskottets Ut alt ande Ku i iS. i3 N:o ii5. Ank. till Exp. Utsk. den 17 Maji 11. 2 e. m.
Men det har ej heller legat inom ramen för denna lilla uppsats att omtala dem alla, ej heller har j a g tyckt mig böra gifva några råd, hur skadan skall afhjälpas. Meningen har blott varit att påpeka några af missförhållandena, hvar och en m å sedan så godt han förmår söka af hjälpa d e m. Och det finnes helt visst många sätt att råda bot på det onda, vikten ligger blott därpå att vi låta de små så länge som möjligt förblifva barn, sådana som Paulus beskrifver dem i de ord, j a g användt som motto, barn, hvilka tala som barn, haf va sinne som barn och hafva barnsliga tankar. Barnavän. * Pingst. • " ^mplarne ™ @ blomma i gröna under soliga luften dallrar stilla vatten Tupparne folket pingstedagar; kring skog och ängar, och gala ' örtesängar. i soligt tar på sina vajidrar hagar i dalen väder, helgdagskläder, och kör med häst hän till kyrka och Kyrkan så hvit och ligger i den skimrande klockan långt Orgeln ringer öfver tonar folket gamla vänder solkiga fager pingstcdager, bland tornets ängar under hvalfvct sockenpräst. och och sången med ljusa vid tårars bjälkar blomsterstjälkar. vankar tankar, bad psalmboksblad. gossar och flickor på hälsa, följas Hemma aplar Långsamt blomma själar fromma. vrider sig och tungor från minnas dalar alla, när ljufligt daggen å kvilar pingstesolen. predikstolen sommarnatten kring och i dunklet åt. i hagen mot de väntade Eld helgdagsstråt och skiljas äng och vatten katafalk i blommans kalk. Fredrik Nycander. I Små Stockholm. utställningsfunderingar och litet annat smått och godt. Bref II. En sådan obegriplig tur! Vi får vara m e d o m invigningen! H v e m kunde tro det! Utställningar, som aldrig brukar vara färdiga när de ska, men v i är i gamla Sverige nu, Gud ske lof, och där är man visst alltid färdig när man ska — åtminstone när det gäller festligheter!
Konungen äger at i brottmäl göra nåd, mildra lifsstraff samt ätergifwaära och til Kronan färwerkadt gods; dock ma öfwer Ansökningar derom Högsta Domstolen höras och Konungen sina beslut uti Stats-Rädet fatta. Pä den brottslige stal sedermera ankomma at emottaga den nåd Konungen honom förunnat, eller undergä det straff, hwartil han blifwit dömd. §. 26. Da ^ustiticv-ärender i Stats-Rädet föredragas, sVola .su8titlL6-StatsMini8tern, minst Twänne Stats-Räd, Twänne af Högsta Domstolens Ledamöter samt ,sn8tttiM t^nLleren dem öfwerwara, med den styldigbet, at til protokollet sig yttra som^Stats Rädets Ledamöter ig§. i allmänhet är förestrifwen. §. 27. Til ^u8titi'X-LLnrIer mä Konungen nämna en lagfaren, skicklig och owäldig Man, svin i Domarewarf warit nyttjad. Honom, säwm Konungens Högste Ombudsman, äligge förnämligast, at föra eller genom de under Honom stälds kiZcalsr, lata föra Konungens talan i mål, som rora allmän säkerhet och Kronans rätt, samt ak a Konungens magnar hafwa tilspn öfwer Rättwisans handhafwande och i sädan egenstap beifra fel, som af Domare och Embetsman bsgängne blifwa. §. 28. Konungen äger at i Stats-Radet utnämna och befordra infödde Swenffe Män til alla de Embeten och Tjenster inom Riket, högre och lägre, hwilka äro af den egenstap, at Konungen Fullmagter dera utfärdar, dock böra wederbörande förut med Förslag hafwa inkommit, der sädane hittils ägt rum; Ware likwäl Konungen obetagit, at uti milimila Embeten nyttja Utländske Män af sällsynt skicklighet; men icke til Lommenllanter i Fästningarne.
» Akerman, Fredrik. » 2325. » Fåhreeus, Johan Fredrik. » 2333. » Oldevig, Hans Fredrik. » 2336. » von Möller, Peter. Suppleanter: » 59. Frih. Rålamb, Sigfrid. » 1988. Hr Adlersparre, Rudolf. » 1794. » von Hofsten, Bengt Johan. » 133. Gr. Snoilsky, Gustaf Fredrik. Banko-Utskottet. Ledamöter: » 108. Gr. Ruuth, fullm. Hr Nordenfelt, Enar Wilhelm. » 130. » Adlersparre, fudin. Hr von Hofsten, Sten Erland. » 133. Frih. von Schverin, Julius. » 49. Hr Bratt af Höglunda, fullm. Gr. Hamilton, Malcolm Walter. » 792. » Lagerhjelm, Gustaf Reinhold. » 1038. » Bogeman, Carl Adolf. » 1528. » Gyllenram, Henrik Guslaf. » 1702. » Törnebladh, Carl Eggert. » 1741. » Wolffelt, Mauritz Constantin. Suppleanter: » 1975. Hr Scheffer, fullm. Gr. Lewenhaupt, Carl Magnus Casimir. » 1468. » Stedt, fullm. Hr Ribbing, Erling. » 1582. » Steuch, Mathias. Lag-Utskottet. Ledamöter: » 66. Gr. Sparre till Söfdeborg, Erik. » 4 4. Frill. Wrede lill Elimä, Fabian Casimir. » 213. » Armfelt, Magnus. » 1199. Hr Simmingskjöld, fullm. Gr. Hamilton, Gustaf Axel Knut. Hr Ramsay, Anders Henrik. » Nordenfalk, Carl. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. Ledamöter: » 140. Gr. Björnstjerna, Carl Magnus Ludvig. » 393. Frih. al Schmidt, Carl Johan Georg. » 258. Hr Svenske, fullm.
Efter min öfvertygelse skall <let således i mänga hushällsafseenden och synnerligen till befordrande af Saltpelertillverkningen, vara nyttigt, att Brännvinsbränningen åden ena sidan inskränkes till en på jordbrukets gagn hufvudsakligen beräknad handtering, som endast med den för ett sådant ändamål nödiga högsta pann rymd finge utöfva*, men också å andra sidan, att denna handtering, hvarpå en hel landthushållning sig grundar, icke rubbades af mindre tillfälliga om* ständigheter, utan endast då kunde afbrytas, när,' såsom år 1813, en allmännare Spannmålsbrist det oundgängligen fordrade. Om i det förra afseendet sjelfva Brähnvinstillverlcningen blefve mindre gifvande, än vid en fabriksmässig anordning deraf,' ersättes denna förlust rikligen genom den spridda nyttan för jordbruket af en sådan, dermed i omedelbar gemenskap bragt, handtering, 1 det sédr.are afseendet må jag anmärka, att, (utom det att brännvinsförbud, när deicke grunda sig på en allmän känsla af nöd, omöjligen kunna göras fullständigt verksammor, att de mera än det deraf merändels oberoende öfverflödiga bruket af brännvin, förderfva folkets seder genom frestelserna till riktande öfverträdelse? af författningar och Regeringens bud och genom mångfalldiga derifrån härrörande brott, samt att de mera än allt annat förorsaka menighetens ovillja emot den verkställande magiens tjenstemän, oell sålunda försvåra de rena Policeanstalterna till Den. ag ApfiU lil! förekommande af fylleri och oloflig Bränn-* vinsförsäljning) de äfven ganska ofta förstöra nyt* tiga Laridthushållnings-fötetag, som grunda sig på en beräknad drank-tillgång för Ladugården, och afskräcka ifrån andra sådana — ett förhållande, sotn isynnerhet inträffar i Landsorten härom-’ krings hvars betydliga circulationsbiuk icke utan ymniga gödseltillgångär fean underhållits, der halfbrunnen gödsel, när den kati har i Staden köpas, betalas med 40 sk.
Engelska gartverierne må bibehållas i det skick, de samma nu befinnas, tilldess en allmän näringsfrihet kommer i utöfning och gör alla föreskrifter i detta ämne öfverflödiga; och har Riksdagsfullmägtigen Johan Longberg uti förenännde yrkande instämt, med tillägg, att, då inhem ka lädret på 5 ne års tid skall stigit omkring etthundrade procent, och det icke vore förenligt med en sund statsekonomi, att förbud emot Engelskt läders införsel eger rum, heldst de få, som drifva' beredningen af läder efter Engelska methoden, derigenom laggt en taxation pä hela riket, borde på sådan grund fri införsel af Engelskt läder tillåtas, emot en så modererad tull, att den inhemska tillverkaren hvarken må sakna afsättning för skäligt pris, eller kunna öfverdrifva detsamma till ojemnförlighet emot hvad varan, utifrån, införd, kostar. Hvad sålunda blifvit anfördt, har Utskottet till pröfning förehaft; och, då Utskottet härvid tagit i betraktande, att någon controll, huru vida ekbark eller annan bark användes vid de efter Engelska sättet här i riket inrättade lädergarfveriet', svårligen kan i allmänhet, ega ruut: Alt de orter, der tillgång på ekbark finnes, icke skäligen böra genom författningar gynnas framför dem, der sådan bark antingen alldeles icke, eller blott till ringa belopp, och till högt 1156 Eesv. ock likon. Tjuk. Betänkande», pris kan erhållas: samt att med afseende å hvad Utskottet uti dess gemensamt med Lag-Utskottet afgifne Betänkande, rörande en mera utvidgad näringsfrihet, tillstyrkt, till förmån för Socknegarfvare, fabriker, hvilka i stort tillverka denna vara och således ega behof af ett större förråd på beredningsämneu, synas icke kunna utan ett tydligt frånträdande af de i samma Betänkande grundlaggde principer kunna utestängas från åtnjutande af ofvannämnde fr iheter} så får Utskottet på sådan grund vördsamt tillstyrka Riksens Högloft.
Sluteligen och då den ringa välvilja emot Arméen och dess pensions-anstalt, som uppenbarar sig i BorgareSt:s nu för R. o. Ad. lillkännagifna beslut, är framkallad af pensions-kassans tillfälliga behof af större understöd från Statens sida, torde det tillåtas mig erinra om R. Sius tillgöranden under en förfluten lid, hvilka på pensions-kassans ställning utöfva!, ett bedröfligt och fortfarande känn - 44 Den 27 Oktober bart inflytande. Vid utbrottet af 1808 års olyckliga krig befann sig nemi. Arméens pensionskassa tili en, i förhållande till dåvarande myntvärde, blomstrande belägenhet; men kriget medförde kostnader, som R. St. funno sig icke kunna belacka på annat sätt än genom uprepad utsläppning af pappersmynt, ulan motsvarande valuta, och följden blef den, om jag så får säga, slats-bankrult, som af R. St. vid 1828 och 1830 årens Riksdag framtvingades. Åtgärden verkade på pensions-kassan, likasom på alla andra allmänna fonder; dess af delägarnas enskil/e bidrag samlade kapital blef i värde nedsatt till ungefär ^ emot hvad det eljest nu kunnat vara. Det mäste derföre, lindrigast sagdl, förefalla bra nog orättvist att kassans, genom R. St:rs föregångares mindre välbetänkta åtgärder, nu omsider iråkade förlägenhet skall föranleda till ett misstroendevotum emot dess Ofver-Slyrelse, hvilken icke kunnat verka något lill samma åtgärders förhindrande. På nu anförda skäl måste jag på det högsta motsätta mig BorgareSl:s inbjudning till deltagande i dess beslut, samt deremot vördsamt yrka, alt R. o. Ad. måtte vid sitt redan lemnade bifall till StatsUisk:s i frågan afgifna Utlåt. JVs 278 förblifva. Uppå härefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att, med afslag å BorgareSlis inbjudning, lägga förevar:de prot.-utdr. till handlingarne.
Herr Ekerman har, under åberopande af sin vid Berättelsen fogade reservation, tillagt, att Utskottet så mycket mera saknat anledning, att framkomma med ifrågavarande anmälan, som af Revisions-berättelsen år i83a inhemtas, att åtgärderne blifvit gillade; och för att ådagalägga, huru lösligt Utskottet behandlat silfverupplånings-frågan, har talaren hänvisat lill j83o års Revisions-herättelse om Riksgälds-Contorets förvaltning, hvaraf synes, att Fullmägtige dels ingått till Rikets Ständers Revisorer, med anmälan om deras fattade beslut, att, sedan arne, den 3 Augusti i83o, inkomne anbud, hvardera å 2 millioner R:dr i silfver, såsom icke förenliga med de af Rikets Ständer stadgade vilkor, icke kunnat antagas, med afseende på tidsomständigheterne, tills vidare uppskjuta med förnyad kungörelses utfärdande, dels, i anledning af en yppad fråga om anbuds emottagande ander hand, begärt Revisorernes råd och yttrande, hade Revisorerne» om de funnit något vara af Fullmägtige åsidosatt, ofelbart sådant anmärkt; mern hvaremot Revisorerne, på sätt Revisions-berättelsen utvisar, afstyrkt Full»läglige, att emottaga anbud under hand. Herr Höök har anfört, att då, enligt Utskottets förklarande, Fulluaägtige i Riksgälds-Contoret uppfyllt ordalydelsen af de föreskrifter Rikets Ständer vid senaste Riksdag meddelat, i afseende på a-millions-lånet, bemälde Fullmägtige, efter talarens omdöme, äfven måste hafva befordrat Rikets Ständers afsigter med nit och omtanka, så vida, hvilket måste antagas, Ständernas mening, med de utfärdade reglementariska föreskriflerne af positiv egenskap och form, varit att förbinda Fullmägtige i deras handlingssätt. Efterlefnaden af gällande stadgar är alltid en juridisk förbindelse för den, som dertill sig förbundit oell måste, enligt sakens natur, för honom».
På det sätt siste talaren läser LTtsk:s förslag, lärer hvilken lag som helst blifva otydlig och jemväl den af honom så mycket beprisade gamla g, ty den värde talaren vill, att hvarje lag skall vara tydlig utan att man läser till punkt. Läser man likväl punkten 10 från början till slut, så är den tydlig. Der står uttryckligen, att om anståndet begäres längre än till nästa Riksdag, R. St:r skola härom besluta, men är det under kortare tid skall K. M. bestämma det, emedan R. Sl:r då icke äro församlade. Någon tvetydighet finnes icke, såvida man icke läser halfva meningen. Jag anhåller om bifall till punkten. Hr Printzensköld: Så länge har jag haft äran att arbeta tillsammans med den siste talaren, att han bör veta, att jag brukar läsa till punkt, innan jag dömer om en sak, och så har jag äfven gjort i detta fall. Jag vidhåller mitt påstående att den gamla §:s redaktion är långt bättre än Utsk:s förslag, och jag fortfar derföre i min anhållan om afslag derå. Frih. Raab, Adam Christian: Det visar sig, att om man vidhåller sin mening förvärfva!' man sig anhängare. Jag bar jernfört nya § med den gamla, och jag bekänner, att den sednare är långt tydligare. Hade Utsk. upflyttat mellanmeningen derest etc. efter orden K. M. eller hade g varit tydlig. Jag lemnar företräde åt den gamla g och anhåller om densammas bibehållande. Gr. Lagerbjelke: Den nu gällande g, ehuru man här påstår, att den är så tydlig, har likväl det felet, att den icke bestämdt innehåller, hvilken skall bestämma anståndet, och just derföre redigerades punkten 10 sådan den nu befinnes. Man har här sagt, att man efter Utsk:s förslag icke vet, om K. M. eller 124 Den 7 D ec em b er. Ii. St:r skola bestämma anslåndet.