Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det händer nemi. rätt ofta, att då någon mindre talför, jag begagnar just detta mångtydiga uttryck, önskar yttra sina åsigter, — en rättighet, som dock torde böra respekteras, särdeles då densamma högst sällan tages i anspråk, — »otåligheten» gifver sig alltför mycket tillkänna. För mig enskildt förefaller det i sanning smärtande att erfara denna »otålighet,» då jag med flit numera afhåller mig ifrån att yttra mig, ehuru en och annan gång jag funnit skäl och förhållanden icke vara nämnda, hvilka verkligen skulle kunna tjena i någon mån att belysa den då föredragna frågan. De flesta förslag jag under mitt riksdagsmannakall alltifrån 1834 års riksdag tagit mig friheten vördsamt väcka, hafva — för saken glädjande — sent omsider, ehuru någon gång af andre upptagna, gått igenom. Jag har velat begagna detta tillfälle att äfven härutinnan gifva mina åsigter tillkänna; och, beklagande, ehuru jag icke kan förekomma det, ifall denna min öppenhjertlighet misstydes, — i hvilket afseende, för att åtminstone mina ord f. n. icke skola blifva det, jag uppsatt detta mitt anförande skriftligt, helst vi på de längst aflägsna bänkarna ofta hafva det missödet att af protokollisterne icke kunna höras, särdeles då »otåligheten» gifver sig tillkänna, hvilket vid af mig påpekade tillfället äfven drabbade en aktad ledamot, som har sin plats på bänken snedt emot mig, på andra sidan om gången, — tvekar jag dock icke att fortfarande, såsom tillförne, handla efter hvad jag tror rätt vara: uti förefallande fråga lägga mitt nej uti voterings-urnan, ifall votering förekommer. 518 Den 17 December. Skulle Betänkt återremitteras, anser jag delta förklarande vara för mig tillfyllest, att jag, ehuru många andra skäl kunde förebringas för afslag å Betänk:!-, endast med åberopande af hvad utaf reservanterne, särdeles Hr Doktor Forssell, blifvit anfördt, anser giftermål mellan kristna och mosaiska trosbekännare icke må uppå föreslaget sätt tillåtas.
Ko nstilutions-Vtskottets Memorial, Ar o 7. 5 Riksdags-Ordningen. §§ 1—10 i nu gällande R. O. blifva oförändrade. § 11 $ V KO.) l:o. Med ffc i 2 § omförmälda förskrifter fö#Sfffs*bestammandet af skyldighet en för vederbörande korporationer eller enrljetsmän att, utan vidare påminnelse och utan annan anledning, än, vid lagtima riksdag, sista riksdagsbeslutet, och, vid urtima riksdag, sjelfva kallelsen, besörja, det valen till riksdagsmän i laglig ordning och vid ansvar med all skyndsamhet verkställas; tillhörande det vederbörande valförrättare att om sådana valförrättningar, å cmbetets vägnar, föranstalta, med serskild föreskrift från Landshöfdingarne, att samma dag, då i kyrkorne riksdagskallelsen kungöres, skall soeknestämma till nästföljande söndag, för elektorsval af allmogen, utlysas. Skaile uti en elier för Bonde-ståndet. 2:o. Om tiden för eller ock, enligt l&Vgeringsformens 87 §, de i densamma — • underrätta. % % 12 (§ 12 R. 0.) + i:o. Riksdagsmän för de å Riddarhuset introducerade ätter väljas af dem, sorn enligt Riddarhus-ordningen dertill berättigade liro. 2:o. De egare och fideikommiss-innehafvare af i mantal satt jord, hvilka till ofrälse stand höra och på grund af konglig fullmagt innehafva eller förut innehaft tjenst å Rikets slät, tälje inom sig, distriktsvis, riksdagsmän. 3: o. De, enligt l:a och 2:a momenterna af denna fy, valde riksdagsmän utgöra vid riksdag, Ridderskapet och Adeln, och skola till antal vara sjutiofem, bland hvilka sextio väljas af dem, som enligt l:a momentet, och femton af deni, som enligt 2:a momentet valberättigade åro. 4:o. Valen förrättas i enlighet med den Riddar hus-ordning, som af Ridde» skapel och Adeln antagen och af Konungen giUad och faststäld är.
Stackars Liisa, hennes trasiga kängor torkade hos madamen i köket, hennes bästa »julkängor», som längesedan hade spruckit på sidan och voro snedgångna Han borde trifvas nu men i qväll gick det inte. Han var sjelf våt af snön derute, bränvinet värmde icke nu som vanligt, det bara oroade, nästan plågade. Liisa var så kärlåten. Hon gaf honom kyss på kyss, tiggde och bad att få pengarne, men han gaf intet. Hvarför? Nej, han ville inte. Han skulle retas med henne en smula. Hon var också förfärligt besvärlig. Hennes tänder hade blifvit maskstugna på en tid, unga flickan! det var redan stora hål midt framme i mun. Allt det der syntes så bra just nu i den klara belysningen. Och lång var hon i lifvet, lång och smal som en saltströmming. Det var inte utan att klädningen luktade litet sill åh! det är inte så noga ... fattigdomen men märkvärdigt att han skulle tvingas att tänka på allt det der just nu. Liisa steg upp och gick för att se om sina kängor i köket. Det var så kallt i skänkrummet med det otäta, smutsiga golfvet och dörren mot farstun, som alltjemt gick af och till. Hon skulle få det bättre om kängorna bara voro torra och kunde tagas på. Han följde med i köket, gick efter henne genom ett litet rum, och kom ditin. Åh! var detta ett kök? Madamens kök? Denna stora »bagarstuga» från den gamla, goda tiden med spis, brödugn och bakbord. Så vackert det var derinne. Nyskuradt och fejadt, med hemstöpta tregreniga talgljus i stakarne, med julgran midt på golfvet och det stora bakbordet på bockar fullt af julbullar, risrgynsgrötfat, mjölkkannor och nyssupptagna julgåfvor. Vid bordet satt madamens gamla mor med en stor gröttallrik framför sig. Madamen sjelf skar för bröd, godt, nyss bakadt, doftande julbröd med russin uti.
Vid mindre Grufvor. Första Classen Andra d:o T redje d:o Uppsyningsman vid grufvor Första Classen Andra d:o Tredje d:o Fältskärer, BruksFörsta Classen d'o i Fem Classer Classen d:o , Tre Classer. i Två Classer Andra Glasblåsare Första Andra Tredje Fjerde Femte d:o d:o d:o R:dr 6: — 4: — 2: Bil. lill Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 11. 35 Inspeclorer, Faclorer, Casseurer, Bokhållare och Skrifvare, lika med dem i 27 §. Masmästare, Byggmästare och Hammarsmedsmästare med flera andra arbetsföreståndare, vid Bruk och Bergverk, i Tre Ciasser: Första Classen R:dr 5. — i Andra d:o , — 3- — Tredje d:o — 2. — Mjölnare, se Qvarnar. Mäster-Svenner ... Mästare vid Fabriker och öfriga Inrättningar, i Fem Ciasser. Första Classen. — Cesäller vid dessa Verk; se Gesäller i släderne. Predikanter, Bruks-, i Två Ciasser: Första Classen ... R:dr 5. — Andra d:o • • • • • • —-2, — Bevillning af Qvarnar och flera Inrättningar. § 30. Efter den i allmänhet fastställda grund, Två R:dr af Tusende, och i lika förhållande af ett mindre värde, utgöres Bevillning af alla skattlagda Mjöiqvarnar i städerne och på landet, al Sågar, älvensom af alla Valk-, Stamp-, och andra Qvarnar, som icke äro Mjöiqvarnar, ehvad de begagnas för lull eller lill afsalu. Tull-mjölqvarnar i städerna samt Legooch Salu-sågar, Valkoch Stamp-Verk i städerne och på landet, som antingen hädanefter inrättas, utan att grundränta för dem bestämmes, eller, ehuru redan anlagde, ännu icke blifvit skatllagde, skola till Bevillning anses till Fern för hundrade af den behållna inkomst, de under nästföregående å ret åtnjutit. ] .
Jli blefve med detsamma utsigten lill bergning ganska mörk för den härvarande större befolkning, som, utan arbetsförtjenst och i saknad under en längre tid af andra näringsyrken och öfning deri, skulle med bekymmer se armod, hunger och en total undergång nalkas sina, för det mästa genom väfnadsfliten förvärfvade och underhållna, boningar. Vid början af innevar. år utgjorde folkmängden inom detta contract icke mindre än 35,568 personer, deraf ofelbart vida mer än hälften beröfvas utväg till försörjning, så snart, genom i vägen lagda hinder, bomullsväfnadsslöjden afstadnar och ingen dylik förarbetning och förädling af råämnet här vidare kan äga rum, enär den derutinnan mera skicklige och öfvade utländningen, med sina i större mängd och mindre dyrt tillverkade konstväfnader, mäste vinna ett ojeinnförligt företräde, framför den inhemska fabrikanten, som med den förre dåmera desto mindre kan konkurrera, som, efter tull per skålpund och ej per aln, utländningen genom användande af lill qvaliteten finare garn, än som här för handväfvar kan begagnas, af samma qvantitet kan tillverka dubbelt antal alnar mot hvad den inhemske förmår åstadkomma, samt denne följaktligen, medelst bristande afsättning af förut befintliga varulager, mäste afstå från all ytterligare tillverkning deraf, och dermed äfven lemna de många nu idoga händer utan arbetsförtjenst, utan tillfälle och medel till sysselsättning. Deraf blifver äfven en oundviklig följd, dels att fattigvården, som nu redan ligger tung och tryckande på församlingarne, allt för mycket kommer att tillitas och blir fördem omöjlig att besörja efter i så stor mängd ökade föremål för densamma, dels att hittills till K. M. och Kronan af ortens handslöjdidkare erlagde utskylder af dem, i obestånd och nöd försatte, icke mera kunna utgöras dels ock att brotten, som förut beklagligen redan oerhördt tilltagit, derigenom skulle förökas bland de tusendetals sysslosösa till oberäkneligt antal.
Det kitt hör endast dem, som insöfde af wanors och förfäders bruk swänigcn kunna hwarken finna, mindre medgifwa ny >iga förändringar, hwilka deremot af de uplystare med bifall gerna omfattas. Bonde Ständet har msiagil, men bet Wälofl» Borgare-Ständet har godkändprojeeret. Andra Länder och i synnerhet Danemark har långt för detta anragit sädan gagnelig hushältsanstalt. Uplysningen synes beklageligen liksom under wägen bortrysa, innan hon med fin klarhet kan upwärma. Swensta National behofwen. Den öfwercnsstrmmelse och Conseqnence som warit ledare litt Högloft. Nidderstapet och Adelns öfwerläggningar och befiut öswertygar mig, atr Nidderstapet ob Adeln nu afwcn i likhet med dcfi Beflut Är 1802, behagar billa den föresl-rgne föränvringen. Grefwe Norner, ^iZolplr (äöran. Jag stulle allt för gerna ivid betia tillfälle instämma i plural!tetens m ning om jag funnit densamma bestämd, men dä jag af ersarne Landthushållare hört motsatsen ä öm - Den 28 Februari»-' iZ57 ömse sidor yrkas, har jag deruti och uti fielfwa Utskottets Betänkande krok mig finna de anledningar som borde tjena att bestämma mina tänkesätt. Uti detta ämne är icke frägan om tillämpningen af någon Statshushällnings-princip, dek är blott frägan om nyttan af en Oeconomist mesure, antingen den hittills warande flyttningstiden skall bibehållas eller förändras? Detta tan icke Med theoretista skäl bestämmas, utan mäste genom erfarenhets-grunder utrönas. Resultatet af desie, kan återigen icke crhällas utan genom allmänna röstens uttryck som more werkan af ett allmänt erkändt behof.
Ilti undeidsnig slriikvelse sk clen 2^ nästlielne duni, llsde 8undlletsKullegium sninLilt, stt Veterinär-Inrättningen i llukvudstsden, i anseende till minskad inkomst, dels sk 8M6d^an, elels sk utll^rda lägenlleter, m. m., vore i lseilok sk ^tteidigsie ärligt stats-anslag, nemligen till kallande sk uppkommen lsrist i lönen kör 3:elje Käiaien viel Iniättningen, ett iselos sk 1000 ll:,li, ds de kör en pensionär viel Inrättningen ursprungligen skseelele 333 Il:elr 16 sk. kunde kör sitt egentligs ändamål lslilvs användllsra, oell till lletäekande sk Iniättningens msteriells laellok en sumnis stor 1000 Il:dr; snliällsnde kollegium, stt Kådig krsmställning till Ilikets 8täncler llärom mätte görss. lin ligt 8tsts-kläe?6ts underdänigs ti!lstg'ikan, laeslöt Kongl. Napt, stt Kådig krsmställning till Ilikets 8tänder skulle görss om ytterligare snslag sk 666 llalr 3s sk., kör stt dymedelst, meck lriträele sk Veterinär-Inrättningens körut egsncle meelet, laereds lön kör 3:elje Kärsren viel elenns Inrättning. 28:0.
St. rättvisligen afskaffat; ty, mine herrar! det måste väl erkännas, att i all lagstiftningsväg är olikhet i medborgares skyldigheter och rättigheter hvad som af den lagstiftande makten i synnerhet bör undvikas, så framt man icke söker med flit att alstra strid och split, i stället att, som sig bör, motverka dem. Jag kan således icke annat än på det högsta yrka att, sorn Utsk. finnér, att skjutslegan bör förhöjas till 24 sk. b:co milen, hvilket jag anser vara rättvist, så bör det ske allmänt och intet undantag göras för dem, som ej Deli 19 J ii ii i c. in. vilja ingå Uti entreprenaderna; ly alt de skola åtnöja sig med mindre lega, utan att missnöje och split deraf skulle uppstå, låter ej tänka sig, och ett sådant förhållande kan leda till besynnerliga förhållanden emellan de skjutsande och de s. k. entreprenörerna. Och hvartill allt detta? Är det för att skaffa förtjenst åt några speculanter, som skola slå sig ned på gästgifvaregårdarna, och för hvilka allmogen blir tvungen alt hygga bostäder, och hvilka tilläfventyrs hvarken till fräjd, seder eller ordning kunna jemföras med de hemmansagare, som nu äro gästgifvare oell ansvara för skjutsningen? Jag kan icke tro, alt entreprenaderna leda till någon nyttig följd för fäderneslandet. På de vägar i landet, der skjutsningen är ringa, der blifva de omöjliga, och der inycken skjutsning är, blifva de otillräckliga, så att reserven måste anlitas, hvarförutan de resande finge vara qvar på gästgifvaregården ett dygn, innan de kommo derifrån eller sjelfve accordera med allmogen för att få hästar. Man har hört påstås af en anmärkare, Hr Bergenstråle, att hållskjutsen skulle kunna allmänt afskaffas.
GeneralAssistance-Contorets tjenst uppoffrat från 10 till 17 de verksammaste åren af deras lefnad; — att Sökanderne nödsakade, att, under Contorets existence, i anseende till dea derstädes oafbrutna sysselsättningen, försaka de utvägar Strtis-TJtskotten Uti. Nio 179. deras användbarhet b un na t dem på andre ställen bereda; och äntligen att Sökanderne, sedan fortfarandet af Contorets rörelse vid 1823 års Riksdag beslöts, ej ansett sitt öde böra blifva hårdare, än det, som, vid upplösningen af andre Verk, drabbat derslädes, på enahanda villkor, anställde personer, såsom f. d. Magasins-Directionens Tjenstemän m. fl. I anledning af de, vid 1817 och 1818 årens Urtima Riksdag, väckta frågor om General-Assistance-Contorets upphörande, ansågs en hastig indragning, af denna Inrättning skola för Staten medföra en mycket större årlig förlust, än den Staten de nästlörflutne åren fått vidkännas, enär, vid Inrättningens upphörande, lönerne icke skulle kunna fråntagas den ordinarie Betjeningen; hvadan Rikets Ständer funno lämpligt, att då icke fatta något bestämdt beslut om General-Assistance-Contorets blifvande öde, utan borde åtgärderne endast riglas på 2tne liufvndsakliga föremål, det ena, att, genom en förändrad reglering af utlåningen med hvad dertill hörer, söka vinna en jemvigt emellan inkomster och utgifter, så att
Ko» nungarne,af ertra utgifts-Summan anbefalt utgifter til Hemliga behof; men om, och hwad de deraf enskildt begagnat kan ingalunda urstiljas. 12) Underrättelse ifrän Kongl. Stats Contoiret och Herr Friherre Presidenten imlm om nägre flere Publike Medel finnas som L22 Den 8 Augustd som icke til Kongl. Stats - Contoiret influtit, och i sädant fall, hwiike personer ined deras upbörd och redowisning haft befattning? Swar: Utom den i sednare tider Lilkomne KrigSCollegii Organisations-Fond, til hwilren, jamte ZO,ooo Rd. ärligen af Sjö Tullen, a siven afgiften för instälte Molen, en del varancé - afgrfter och ledig blifna Generals-Löner blrfwit tagne, kan Stats-Contorret och desi President icke upgifwa någon Casia som upburit hmad Stats-Werket manligen tilhört. iZ) At som uti de Caleulcr hwilka blifwit uprättade til grund för det emellan Kongl. Maj t och Kronan samt General-Tull-Arrende Societeten ar 0802 ingängne Tull-Arrende, den af Kongl Mast ansiagne AfföningsStat för Sjö - och Landt-Tulls Betjeningen blifwit afdragen pä Arrende-Summan, hwilken derigenom lckrfivit wid Arrendets afsiutande beräknad och faststald til sä mycket mindre belopp, som emot berörde AflöningsStat swarade; sä bar deraf synts följa, at allt hwad af Aflönings - Summan kunnat indragas eller besparas, bordt utan Arrende - Societetens deltagande komma Kongl. Mast och Kronan til godo.
Elisabeth Barrett Browning ger tillika den intressanta upplysningen att det i England endast var a small knot of pre-Raffaëlite men, hvilka gjorde Browning rättvisa. Vid samma tid skapade dessa pre-Rafaëliter en ny konst under samma slags oförstående som det hvilket mötte Brownings. Senare har man i England ägnat en kult både åt Browning och pre-Rafaëliterna, d. v. s. sedan hvardera längesedan gifvit sitt bästa! Det är den eviga gamla historien om hånet mot styrkan innan den segrat och hyllningen af ryktet, sedan styrkan försvagats: en historia, mänskligheten snart borde kunna utantill och börja blygas att ständigt återupprepa! Browning själf skildras under denna tid af sin hustru som ännu mycket vacker och ungdomlig i trots af tidiga silfverstrimmor i hår och skägg I min mening, säger hon, är han oändligt mycket vackrare och mera tilldragande än när jag såg honom för sexton år sedan Hon kände emellertid – hon som är on the inside of him and hear him breathe – att han lefde i ett oproduktivt skede och blef nervös ifall han ej fick utlopp för sin oerhörda vitala energi. Hon uppmuntrade därför hans ifver att rida om somrarna och modellera om vintrarna, af hvilka de – för hennes hälsas skull – tillbragte de båda sista hon lefde i Rom, eftersom klimatet där är mildare än i Florens. Hon fullbordade nu sina Songs before Congress, hvilka från England framkallade häftiga angrepp för bristande patriotism. Elisabeth Barrett Browning hyste – och uttalade – den riktiga tanken: »att patriotism, i ordets trängre mening, är en utsliten dygd och att – om kristendomen någonsin utvecklas enligt sitt verkliga väsen – då kommer den icke att respektera några gränser!» Hon kände sig sålunda – ehuru barn af England – i sin fulla mänskliga rätt att se äfven sitt lands fel. Och gent emot Italiens frihetsstrid fann hon att England nu betedde sig lika oädelt som Napoleon III ridderligt. Hon var så gripen af dennes första handlingar, att icke ens Villafranca gjorde henne klarseende. När hon en gång gifvit sin tro till någon, kunde den ej rubbas.
Från samma Utskott, om väckt fråga, att vid påkommande durchmarcher, inquartering i städerna måtte allenast grunda sig på hus och tomt. Vid förnyad föredragning af Lag-' samt OeconomieUtskottens, den 22 dennes första gången upplästa, Memorial, angående Luderplatser och allmänna Skallgångar, anförde Grefve von Lantingshausen, Albreckt: De skäl, som Johan Maqnus Wessing företett till styrka för sin tanka, att så väl Häradsskall efter odjur, sorn ock de så kallade Luderplatser borde alskaffas, anser jag icke af den egenskap, att de bort föranleda till något annat tillstyrkande, i hänsigt till odjurs utrotande, än hvad som Lag och författningar om skallgång bjuda. I det Betänkande, som samlälldt från Lagoch OeconomieUtskotten, i anledning af ofvannämda Riksdagsmans Memorial, blifvit Riksens Höglofl. Ständers pröfning underställdt, föreslås, att alla de anstalter, som erfordras till odjurs utrotande, hädanefter må få bero på de öfverenskomtnelser som kunna Häradsvis eder Socknevis af invånarne träffas, med pröfning och fastställelse af Konungens Befallningshafvande. Om ock sådana öfverenskommelser utan alltför mycken svårighet skulle kunna träffas, hvarom jag hyser tvifvelsmål, tror jag likväl icke, att jag misstager mig, då jag anser, att ändamålet med dem blefve förfeladt, så framt icke det gamla be - t 650 Den 28 Juni. pröfvade sättet till odjurs fällande, nemligen vinterskall, bibehölls. Att låta denna åtgärd bero uppå Häradsoch Sockneboers sjelfvilli. ga åtaganden, vore, att gifva de nu så mycket yrkade liberala tänkesätten ett så vidt utrymme, att, emot Utskottens förmodan, äfven vargarne deraf skalle draga fördel.
På grund häraf har Herr Anrep väckt den motion, att huru än Riddarhus-Direktionens beslut kommer att lyda, Ridd. o. Adeln måtte tillerkänna honom rätt att fortfarande utbekomma sitt anslag, samt att erhålla tillträde till Riddarhus-arkivet eller genealogierna alla timmar på dageu, du det rum hvaruti de äro förvarade icke af Direktionens eller annat sammanträde är upptaget. Öfver detta Memorial har Höglofl. Ståndet behagat inhemta Riddarhus-Utskottets Utlåtande, med förständigande att inom möjligaste korta tid dermed till Ridd. o. Adeln inkomma. Bil. till Höglofl. H. o. Adis Prof. vid 1859—JR" 2 Ri d d ar h u s-Ut sk o 11 e ts Utlåtande N:o 20. I anledning häraf liar Utskottet ansett oundgängligt att dessförinnan höra KiddarhusDirektionen, som denna dag i det förevarande ämnet lemnat Utskottet del af nedanstående yttrande: »Direktionen, som äf Hr Anreps Memorial med särdeles förvåning erfarit, att Hr Anrep, innan Direktionens ifrågavarande beslut blifvit hvarken justeradt än mindre honom delgifvet, ansett sig kunna endast efter hörsägen hos R. o. Ad. anföra klagomål öfver samma beslut och dervid tillåtit sig uppenbart sanningslösn uppgifter om dess innehåll, får, då samma Memorial blifvit till Direktionen remitteradt, till ledning för omdömet öfver sitt förfarande i denna sak meddela följande upplysningar: Efter tillstyrkan ej mindre af KiddarhusDirektionen än RiddarhusUtskottet i Memorial N:o 10, beslöt Högloft. Kidd. o. Adeln den 21 sistlidne Mars att, för fortsättning och afslutande af det utaf Herr Anrep påbegjnta arbetet under titeln »Svenska Adelns Attartaflor», omfattande de i Riddarhusarkivet förvarade stamtaflor öfver Svenska Adeln tillhörande ätter, tilldela utgifvaren, såsom en uppmuntran för detta företag, en gratifikation, som af Högloft. Ståndet bestämdes till 2,500 Rdr
Mekaniska konst väfver ier med tillhörande dressningsmachiner, blekerioch appreter-verk finnas vid Rydboholm, Källäng och Rosendahl i Marks härad. Det förstnämnda är i synnerhet en storartad och dyrbar anläggning af fabriksidkare!! - 17 idkare» Sven Eriksson, genom hvars företagsamhet den årligen vinner i omfång och förbättringar. Under 1850 sysselsattes här 284- personer; och tillverkades: Blekta och färgade bomullstyger, 1,850,062 alnar till välde af 351,853: 16. a. Oblekta bomullstyger 165,324 » » » » 26,942: ia — eller tillsammans 2,015,986 » » B:ko R:dr 378,795: 26. 6. Under innevarande år, då tillverkningsvärdet vid Rydboholm uppgått till 387,357 R:dr 14 sk. 4 rst. banko, har bemälde fabriksägare uppfört en ny fabrik, kallad Svaneholm, belägen i Seglora socken 1 mil från Rydboholm, beräknad att med 300 machin-väfstolar och 150 arbetare drifvas med valten för tillverkning af bomullstyger, hufvudsakligen så kalladt Moleskin och Manchester. Klädesfabriken vid Näs har drifvits sedan 1848 endast för tillverkning af vadmal, men en ny klädesfabrik är inrättad vid Trollhällan med årligt tillverkningsvärde af 8,000 R:dr. Färg er ier finnas 14 till antalet, en del, i följd af Kongl. Förordningen den 22 December 1846, ånyo anlagda. Vid Näs, Sjuntorp och Trollhättan äro de inrättade i sammanhang med spinnerierna och är å förstnämnde ställe blekeri dermed förenadt. Valkar och Vadmalsstampar äro 4-4, Garf verter 32, Pottaske-brulc 7 och Oljeslageriet' 3, hvarjemte finnes ett Cementverk för beredande af murbruk till murning under vattnet. Mjölqvamarnes antal är 650 med 804 par stenar.