Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bankoverket. 2 10 §. 12. pä^enn-onf ^en’ 8'enoin 57 §. 1 morn. i Banko-Reglementet, Fullmäktige leinnade Stat. tillåtelse att, då sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång finnes oundgängligen nödigt, kunna på Pensions-Slat förflytta en Tjensteman, som af ohjelpligt sjukdoms-tillstånd eller afgjord oförmögenhet är förhindrad att vidare gagna Verket, oaktadt han sig ej om afsked anmält samt, i sådane fall, anordna hela lönen såsom pension, äfven om föreskrifna lefnadsoch tjenste-år icke äro uppnådda, hafva Fullmäktige under den tid, hvarom nu är fråga, endast i ett fall begagnat, i det att de, under den 22 April 1852, uppå Under-Styrelsens derom gjorda framställning, förflyttat Bokhållaren i Sedel-Kontoret J. IV. Schröder på Bankens Pensions-Stat, med rättighet för honom att under hans återstående lifstid uppbära hela lönen, 800 R:dr Banko, såsom årlig pension; dock med vilkor att, i händelse Schröder framdeles skulle, emot förmodan, blifva till helsan så återställd att han kan till tjenstgöring i Banken återinträda, honom då åligger att, uppå kallelse, emottaga och bestrida sådan tjenstebefattning, som, i afseende å göromålens omfång och beskaffenhet, motsvarar den, han nu frånträda §• 13. Hemställan Sedan vid Revisionen af Banko-Diskontens räkenskaper och förval t°ii„{ndeUa'f ning för år 1851 det inträffat, att fyra afde uti Revisionen deltagande Ledamöter Instruktionen tillförene, såsom Ledamöter af dels Banko-Utskottoch dels Revisioner öfver Bankoevis or er Verket, aflagt den dem i sådan egenskap föreskrifna ed, hvilken destoheldre måste öfver
Men i detta hänseende omvexla förhållandena, så att de till och med någon gång äro till förmån för xfe Svenska upplagen, hvilka dessutom i allmänhet äro mindre känsliga för de i veridshandeln fluktuerande priser samt dey^ 60 Kongl. Majds Nåd. Prop. M 51. Soda. igenom lemna tillfälle för säkrare beräkningar och jemnare vinst, om också icke till den tillfälliga förmån, som vid hastiga prisförändringar kan uppstå, men som i andra länder, der handeln med och förädlingen af råvaran är fördelad på olika händer, egentligen torde komma den förra till godo. Vore emellertid någon olägenhet för Svenska raffinaderierna förknippad med den vintertiden slängda införseln af råvaran, så torde åter i den under samma tid hämmade införseln af utländsk raffinad icke saknas en motsvarig förmån. Det återstår således att undersöka, om socker-raffineringen i och för sig är af beskaffenhet att icke kunna uthålla täflan med utlandet, utan någon högre tullafgift å raffinad, än den, som innefattas i kommitterades förslag; och i detta hänseende förekommer väl. att sockerbrukens anläggning, såsom handteringens idkare anmärkt, här måhända blifver något dyrare än i åtskilliga andra länder, i följd deraf att flera machinerier måste från utlandet införskrifvas, ehuru å andra sidan ej heller må förbises, att en del byggnadskostnader, både med hänseende till materialiers lägre pris och i allmänhet billigare arbetslöner, böra blifva lägre här än annorstädes; men i detta, likasom i flera andra fall, äro sockerbruken närmast jemförliga med flera kemiska och tekniska fabriker, hvilka redan länge uthållit täflan under en tullafgift af endast omkring fem procent. Utom af den eller de få personer, som hafva ledningen af sådane inrättningar om hand, erfordras hos den öfriga, jemförelsevis ganska fåtaliga arbetspersonalen icke någon vetenskaplig insigt eller särskild arbetsskicklighet; i hvilket sistnämnde hänseende åter en väsendtlig skiljaktighet företer sig vid de flera väfnadsoch andra industrigrenar, med hvilka sockerbruksidkarrie velat i tullbeskattningsväg komma i jemförelse.
På en tio till femton år måste en äkta man hafsa sig till a-b-c-d i äktenskapskatekesen, och förrän han väl hunnit lära sig stafva och lägga stafvelser tillhopa till ord, lägga sig hans ögonlock tillsammans, och han har af äktenskapet endast den lena hand, som tillsluter dem och öfver det brustna ögat hvälfver lifvets och kärlekens varma himmel, medan redan döden isat den röda lifskällan under hans venstra vestficka. Dock, det är ljuft äfven detta; och funnes äfven intet annat i äktenskapet, så är det nog. Men också på denna fröjd kan lifvet bedraga oss – eller döden, och du kan stå der stum, med den hand stelnad mellan dina, på hvars varma lif du byggde din sista glädje. Då har du endast minnet af den lycksalighet, du så illa förstått att njuta, och kanske hoppet att dana ett sådant här vekt sinne öppnare för dess gåfvor och fastare vid hvad ödet af dem förnekar» – han tog här den yngre dottern på sitt knä och strök de ljusa lockarne från hennes panna, kysste den och tillade efter en paus: «Om en sådan liten engel visste, hvilka förhoppningar som fästa sig vid hennes späda hjertas slag, hon skulle heligt lofva sig att alltid blifva ren och god som en engel. Men det är bättre, att hon icke vet det; ty hon skulle lofva falskt. I den stund detta ljuft blåa öga med mattad glans sänder sin sista blick öfver hemmet för vexlande löjen och tårar, skall äfven det se tillbaka med ångrande vemod, och endast om det ikring sig skådar saknande blickar och till dröjande afsked sträckta händer, skall ännu en salighetens strimma blänka fram ur dess af sorgsna minnen omtöcknade spegel – ty handen har då strött ut sin svaga sådd för menskligheten, och hjertat har då skördat sin eviga åtrå – kärlek. Då Lina åter inträdde, brann ännu en mild rörelse på hennes kinder, och hon visade en serdeles håg att vara i jemn verksamhet samt sysslade derföre med hvarjehanda småbestyr kring sin man och sina barn. Men det skedde utan oro, tyst och varsamt, som skulle hon velat undvika att röja sin närvaro.
Delta insågs ock af Rikets sednast församlade Ständer, hvilka i underdånig skrifvelse till E. K. Majit, med förklarande, att de ansågo vår konkurslagstillning böra bringas till närmare öfverensstämmelse med särskildt angifna, i flera främmande länders lagar antagna grunder, tillika anhöllo ali E. K. Majit läcktes låta utarbeta och, der så ske kunde, för Rikets näst sammanträdande Ständer framlägga förslag lill ny konkurslag, äfvensom lill de delar af lagstiftningen i öfrigt, som dermed stöde i oskiljaktigt sammanhang. Sedan en i anledning deraf af E. K. Majit i nåder nedsatt Kommitté, i den af Rikets Ständer åsyftade riktning utarbetat de af Ständerna äskade lagförslag; så hafva dessa vid innevarande riksmöte blifvit af enskild representant underställde Rikets Ständers pröfning, dervid, sedan Rikets Ständer inhemta!, att den af grundlagen föreskrifna granskning inom Högsta Domstolen af omförmälda lagförslag icke hunnit fullbordas, så att É. K. Majit varit förhindrad att vid della riksmöte afgifva nådig Proposition i ämnet, Rikets Ständer, med afseende å den stora vigten för affärsrörelsen deraf, ali en ny konkurslag, byggd på den Europeiska handelsrättens grundsatser, varder utan uppskof antagen, för sin del beslutat, dels en ny konkurslag, dels nya lagar om boskillnad och undanskiftande af egendom i makars bo; samt huru gäld vid dödsfall betalas skall och om urarfvagörelse, sä ock angående undanskiftande af egendom i död makes bo, hvilka Ivänne sistnämnde lagar äro af den loista oberoende. Då dessa, af Rikets'Ständer sålunda beslutade lagar, hvilka härjemte öfverlemnas, hufvudsakligen öfverensstämma med omlÖrmälde af Kominilterade uppgjorda och i deras till E. K. Majit ingifna underdåniga betänkande fullständigt motiverade lagBeh. lill 11. St.
Man kan vid detta tillfälle endast erinra sig åtskilliga ganska betydliga Kronans arrenden, som finnas i hufvudstadens granskap och hvilkas beskaffenhet der - Dun 12 Maj e. m. före är mera allmänt känd. För egen del känner jag ganska noga till ett af dem, emedan jag varit på detta ställe flera gånger. Då för några år sedan detta ställe ånyo utarrenderades på 30 år, så erbjöds arrendatorn icke mindre än 100,000 rdr i afträde; men denne arrendator bibehöll likväl arrendet. Låt nu vara, att den af mig omtalta summan kan hafva blifvit något tilltagen i vexten, emedan jag erhållit denna upgift kon* versationsvis, så är det dock lika säkert, som allmänt kändt, att ifrågavarande arrendator kan, i afseende på behållningen af arrendet, anse sig såsom egare af denna egendom, isynnerhet, sedan han, till följd af gällande föreskrift, eger optionsrätt vid en blifvande ny arrendeauktion. Yid sådant förhållande kan det icke annat än förundra mig, om man skulle fritaga dessa arrendatorer från all slags bevillning; och kan jag således för min del icke annat än tillstyrka bifall till ifrågavarande förslag. Gr. Lagerbjelke: Uti förra tider och till 1840 års riksdag betalades inkomstbevillning af arrendatorer i allmänhet. Yid nämnde riksdag borttogs dock nämnde bevillning, emedan man ansåg att, dä jordegare betalade bevillning för den inkomst, som kunde af egendomen dragas, så skulle man taga dubbel bevillning, om man jemväl ålade arrendatorn en sådan för hans inkomst. Egentligen hade man bort dela bevillningen, t)^ då det är gifvet , att ingen arrendator lärer vilja arrendera en egendom för sitt blotta nöje skull, utan vill deraf jemväl hafva inkomst, så måste jordegaren till arrendatorn afstå någon del af sin inkomst.
Restantierne: enligt Utskottets Utlåtande JV2 64 , 130,000 » 3:dje dito 225,650 S:a 11,857,000 » 4:de dito 4,402,040 • ; . » 5:te dito 1,590.520 » 6:te dito » 7:de dito 995,190 1,775,780 » 8:de dito 1,294,310 Stats-fylhiads-Summan 1,017,390 » 9:de dito .. 626,710 Summa 12,874,390 Summa i 12,874,390 Obt. Stats-fyllnads-Summau beräknas i Kongl. ■r ’' ' , •' ' Maj:ts Nådiga Proposition till . 1,172,000: och utgjorde enl. 1851 års Riksdags-beslut 1,183,880: samt enl. 1848 års dito dito 1,318,530: t . ■■ - -' • . »TÖCKHOLM, TRYCKT BOS SOU. RECKMAR, 1854. Ståls-Utskottets Utlåtande, X:o 7S. t An k. til! Exp. Utsk. d. 30 Mars 1854, kl. 12 m. Utlåtande, i anledning af vackt fråga om medels anvisande till lån för kyrkobyggnader. (.Rgs. Afd.)
Deremot skulle följden af att bibehålla det nu gällande grundlagsstadgandet kunna blifva, att vi ägde en lag emellan riksdagarne och en annan lag under desamma; ja, Ständernas lagstiftningsomsorger skulle möjligen kunna komma att inskränka sig dertill, att begära upphäfvande af Högsta Domstolens lagförklaringar och i sitt ursprungliga skick återställa de af Konung och Ständer stiftade lagar, hvarefter likväl Högsta Domstolen vore af grund2 II. 45 354 Den 21 September f. m. lagen oförhindrad att ånyo förklara äfven den nya lagen, i strid med Konungs och Ständers åsigter. Frih. Palmstjerna har utbred t sig särdeles mycket om de olägenheter, sorn skulle hafva uppkommit genom en uteblifven förklaring ang-.de bysättningslagen. Olägenheterna skulle likväl i delta fall icke bestått i någonting annat än den olägenhet, som tyvärr är oskiljaktig från all lagskipning, nemi. att den ene domaren tillämpar lagen på ett sätt och den andra på ett annat, att den ene af Konungens Bef:h:de med mera insigt och kraft tillämpar bysättningslagen än den andra. 1 öfrigt föreställer jag mig, att om några af dessa mål på vanlig väg inkommit till Högsta Domstolen, och Högsta Domstolen gifvit sitt utslag derefter, i enlighet med den utfärdade lagförklaringen, så torde detta haft samma verkan, i följd af det afseende underdomstolarne fästat uppå de gifna prejudicaten. Visserligen hade äfven dessa, efter min tanka, varit stridande mot lagens rätta mening, men det hade dock icke framkallat det abnorma förhållande, som nu visat sig, att nemi. K. M. föreslår R. St. alt vid denna riksdag upphäfva en i K. M:s eget höga namn, för icke fullt två år sedan, af Högsta Domstolen utfärdad lagförklaring. Jag tillstyrker bifall till Coust.Utsk:s förslag. Hr Gripenstedt, Joli. Au g.: Ehuru det torde vara öfverflödigt, efter hvad här blifvit anfördt, synnerligen af Frih. Nordenfalk, alt mycket orda i denna sak, kan jag likväl icke underlåta att för min del förklara, att jag anser Högsta
På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar J. Wegelin. På Hederv. Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar A. J:son Hyckert. G. A. Silverstolpe. 1008 Riksdagen 1815. Bilaga till Mern. Utdrag af Protocollet hållet i Rihs ens Högloft. Ständers Constitutions-Utslcott den 18 Julii 1815. Föredrogs ett af Herr Lagmannen Rönquist ingifvet Memorial, så lydande: Vördsamt Memorial. Hos Höglofl. Constitutions-Utskottet får jag äran å nyo väcka frågan, huru Upsala Stifts röst, på ett med billigheten mer öfverensstämmande sätt än hittills skett, bör kunna beräknas vid val till detta Stifts Biskop, som också Erke-Biskop är. Således, då både Höglofl. Constitutions-Utskottet och samtelige Riks-Stånden redan en gång erkänt billigheten häraf, får jag i ödmjukhet föreslå, att 29 § af Regerings-Formen sålunda förändras: Till Erke-Biskop och Biskoppar, med hvilkas val förhålles efter förra vanligheten, dock så att Upsala Stifts röst vid ErkeRiskops val beräknas lika med fem Consistoriers, utnämne Konungen en af de tre, spm föreslagne blifvit. Stockholm den 17 Julii 1815. A. N. Rönquist. Efter någon öfverläggning skred Utskottet fill votering öfver följande proposition: Den, som vill, att 29 § Regerings-Formen oförändrad skall bibehållas, skrifver Ja; Den, det ej vill, skrifver Nej. Vinner Nej, kommer Upsala Stifts röster att räknas lika med 3 Consistoriers. Bilaga till Mern. N:o 35. 1009 Sedan sedlarne blifvit öppnade befunnos rösterne så hafva utfallit: Ridderskapet och Adeln: Nej 4. Preste-Ståndet: Borgare-Ståndet: Bo-nde-Ståndet:
Men vi måste också betänka rättvisans fordringar, eller att, såsom Frih. af Nordin sagt: allt som ej hvilar på rättsgrund måste upphöra att finnas; och då nödgas vi erinra oss, att hemmansägarne i Sverige utgöra ett antal af omkring 3oo,ooo personer, då deremot hela folkmängden är nära 3 millioner, i följd hvaraf 2,700,000 medborgare skulle komma att vidkännas de afgifter, sorn.skulle efterskänkas, derföre att man genom sådana förslag vill söka vinna en ögonblicklig popularitet, väl vetande att verkställigheten är omöjlig utan begge Statsmakternas bifall. Vi hafva förut här sett ett sådant försök Den 5 Fe b ru nr i. försök att vinna popularitet. Vid '8og års riksdag »ppträdde, i grannskapet af den plats Gr. Anckarsvärd nu innehar, eller på första bänken, en värd ledamot, sorn föreslog, att all Svensk jord skulle lika beskattas. Han erhöll derföre en stor Deputation från BondeSt., som betygade sin erkänsla för hans patriotiska förslag ; men sedan lionde.St. blef underrälladt, att Hr Grefven vid förslaget förenat det villkor, att all Svensk jord skulle förut undergå ny refning och skattläggning, oell man, med det antal landtmätare, som dä förefanns, öfvertygades att dertill skulle åtgå öfver tusen år, blef det liberala i framställningen uppskattadt till sitt rätta värde och populariteten förfelad. Jag anser ingenting vidare vara att erinra vid dessa frågor; men i afseende på Gr. Anckarsvärds framställning uti dess förslag till statsregleringen, förekommer att anmärka en grundlags-v drighet uti yttrandet, att kändt vore, del genom tractaler med främmande makter medel influtit, som icke blifvit redovista. Gr. Anckarsvärd borde icke vara okunnig derom, att go §:n Reg.F. förbjuder sådana frågors framställande hos BiksStm, och att 2g §:n Riksd.Ordn. visar, huru de kunna väckas. Hr Frih. o. Landtm, fästade, i anledn. af slutet utaf Frih. Cederströms anförande, uppmärksamheten derpå, att Gr.
Den finaste själsanalysen har fröken Prydz enligt mitt tycke uppnått i de båda sammanhängande romanerna Lykke och På Fuglevik. I Lykke är det d:r Juels unga hustru, som offrar sin personlighet, oeh som till slut är glad att få dö ifrån ett lif som misslyckats, emedan hon ej förstod att värna om sitt, och han ej förstod, att äfven hos henne fanns något, som hade rätt att lefva sitt själfständiga lif. Hon är en liten svag kvinnosjäl, denna fru Juel, skönhetslängtande och finkänslig, hvilken brytes mot cn starkt utåtvänd, af sin vetenskap och sina intressen för allmogens höjande upptagen personlighet — hennes man. Hon har endast en hälft omedveten känsla af, att det begås våld mot hennes ungdom och ljusa lifsglädje, äfvensom mot hennes varma, allt gifvande kärlek till sin man, när hon af denne man endast äger hans hvilostunder, då han blott har behof att hämta styrka genom att taga allt hennes och spara sitt eget för att strö ut det på ställen, dit hon ej får följa med. Hon läDgtar att lära känna och vara med i och äga del i sin mans inre lif, och hennes kamp för detta mål slukar hennes kraft, så att ej ens hennes barn lyckas gifva henne ersättning. Det förekommer en mycket fin och intressant skildring af, hur hon med religionens hjälp till slut lyckas resignera, endast gå upp i omsorgerna för hus och hem och bli sådan som mannen alltid önskat — och hur han ändå ej känner sig nöjd, saknar något, han vet ej själf hvad, känner sig besviken, att ej mera kunna få tag i den unga, friska kamratlighet, som han själf låtit förhungra hos henne. I fröken Prydz ' allra sista bok Dröm ställes ett motsvarande problem, men mera direkt, så tillvida som hustrun här kämpar fullt medveten om, hvad hon vill och hvad hon har rätt att fordra. Själfva situationen är här egentligen intressantare fattad än i Lykke; personligheterna, i synnerhet fru Gripps, äro mera fylliga och mera moderna, och konflikten dem emellan blir därigenom så att säga mera aktuel. Bådas personligheter äro särdeles väl skildrade, hvilket bland annat bevisas därigenom, att det är så svårt att beskrifva dem igen.
Jag har nog märkt, hur gerna han talar med henne... Hvad skall jag hitta på? Det vore väl märkvärdigt, om jag inte skulle kunna öfverlista... Ah! (dörren till höger öppnas af Herrn) Redan? Hur i all verlden har Oskar kunnat så snart... (sätter sig till venster och öfverlägger med sig sjelf). (ser efter Vännen). 30 HERRN (för sig). Det var högst besynnerligt (går ner och får se Frun). Ah! Nu har jag det! Jag skall ... ja, det är bäst att genast gripa verket an (högt, i kylig ton). Träffade du Oskar, innan han gick? Hon talar!! (oroligt) Skulle hon ämna börja om igen? (högt) Ja, Oskar var inne hos mig och bad, att jag skulle gå hit ut, men han kunde inte säga hvarför. Och så sprang han. FRUN HERRN (för sig; öfverraskad). FRUN (för sig, förtjust). Ha, ha, ha! Och det kallar han att bära sig fint åt! Ha, ha! HERRN (utbrister i ett hjertligt skratt). Ha, ha! (hejdar sig) Det var således du, som hade bedt honom att... FRUN (i iskall ton). (infaller ofrivilligt i skrattet). Ja, jag ville tala med dig. Det är ... nåja, det tjenar till ingenting att gå krokvägar. Saken är, att vi båda två ha begått en stor dumhet. Tack ska' du ha, men... (hejdar sig; vänligt). Åhja nog var det dumt af oss att förifra oss så der. Det är inte alls fråga om det! Jag menar bara att Oskar aldrig borde ha fått veta hur du behandlar (hejdar sig) hur jag ... nej, jag menar hur du ... hur vi behandla hvarandra (hon har småningom förargat upp sig och tillägger i vredesmod). Men det är egentligen ditt fel. FRUN (som förut). HERRN. Naturligtvis! Jag förrådde mig! Du begär, att alla skola visa lika stor sjelfbeherskning, som du sjelf gör. Åhnej! Jag får minsann inte begära någonting, jag! Du vet inte ens hvad det vill säga att beräkna verkan af dina yttranden.
Kapten Pålle Parfvel. (H. af Trolle.) Inledning. Nu, då jag blickar tillbaka på mitt förflutna lif och skärskådar de händelser, jag upplefvat, med den gamles och erfarnes öga, ser jag mig kunna utan farhåga lägga fram denna enkla berättelse för läsaren. Han skall i dessa rader icke finna någonting af den sorts romantik, som slappar nerverna och gör Hoffmans droppar till en nödvändighet. Nej! detta är en enkel och sannfärdig historia om hvad jag upplefvat, fri från all öfverdrift, spännande intriger eller romantiska äfventyr. Således, gode läsare, titta in i mitt lifs enkla och hvardagliga panorama: »Skyndom nu att draga vefven Draga vefven, draga vefven.» Första Kapitlet. Mitt ungdomshem. Jag beger mig på väg. Fänrik Parfvel var en hedersman med svensksundsmedaljen på bröstet, ingenting i plånboken och sällan någonting i magen. Hans lilla boställe i det fattiga Småland var ej tillräckligt att föda honom, hans hustru, mormor och en liten samt tre fullvuxna söner. En dag sutto vi alla vid middagsbordet. Barkbröd och potatis var vår måltid. På min lott föll en liten mikroskopisk mångögd potatis. Den blickade så sorgsen upp till mig och jag, eller rättare min mage, besvarade blicken med en elegisk suck. Jag var familjens goda hufvud. Jag reste mig upp och sade: »Bröder, låtom oss minska bördan för vår far. Jag blir sjöman. Calle och Frans bli soldater.» Dessa ord väckte genklang icke allenast hos Calle och Frans, nej, äfven min yngsta bror och min mormor uppfattade min mening. De lade sig att dö af smittkoppor. Sigrid Liljeholm Min gamla Vän! Hur modig, hur öfvermodig oftast, är man icke vid sjutton år! Gazer och spetsar och band, som fladdra omkring oss, de tyckas oss vara idel vingar. Vi flaxa så långt det bär, ack, men de vingarna bära så lågt, det märka vi snart. Har du sett en sjuttonåring vid pennan? Var säker att det skrifves en tragedi i fem akter, en hjeltedikt eller något annat högt och stort. Det var en dag i Åbo, för många år sedan.
Wargering^ ^adiga befallning författad Proposition till Riksens tänder, om inrättandet af ett Jnwalid, hus. Hans Kongl. Mast som pa Stats-Rådets nhälliga tillftyrkande till alla delar gillade denna järoposilion, belallte i Noder, art dcnsiunma pa vanlrgt sätt till Riks-Standen expedieras ssulle. kn 66em krotOLolli, Ich k.inftgren. llvplöst hos Ridd. och Adeln den 20 Jun,','» » Preste-Ständet den 20 s » - Borgare-Ständet d. 20 , Bonde-2 tälidet den 2» Longi. Maj:ts k7ädk§a Proposition till Liksens Ständer, om 7Z - Den 2S Junit. sm 'Metande af ett Jttwakd-hus. Gif ^ona!. Majit kan utse, ma med desi tillhärigheter i we,! Orcbi-s G!srt den 19 ^u-ni 1312. Mende upplatas och ansins, och, ehu ^iand de belioaste vliater ett -Tolk bar akt noi, " Kongl.
D. 3i Dec. 1819.I 3 Procents Revers» nied Ränta; 1,124,72.9: 2 1 1 6,269 2 Banco-Attester, af lika egenskap ined 3 Procents ReverSerne jemte Ränta 6,815 3 7 2 4,o54 36 5 Bankens Greditiv-Fordran 299>992 31 1 r. 180,720 — Banco-Discont-Yerket . 5o,ooo — 3o,ooo Allmänna Brand-FÖrsäkrings-Yerket . 24,510; 29 11 Herrar Gommitterade till Allmänna Medels förvaltn. 74,i 35, 27 6 Stats-VerketS RänteF ordran 3o,t42 22; 8 Utelöpande Förra Directionens Assignationer på Banken med inberäkning af i Cassan varande . 106,420 Obligationer, utfärdade för Discont-Skulder 403,175 Utredningens Vexel-BancoRäkning . 249,5/6 i3 10 Innehål Ine Medel för Öfverlevereringar , 82 10 3 Nordlindhs disposition af Auctions-Medel 3,946 36 10 Götha Canal-Discont-Utredning för infriade Malmö Obligationer . .. 258,46o Exspence-Medel,redoviste af Utredn.-Cont. i Malmö, utöfver erhållet Förskott . 113 44 — Utredningens utelöpande Assignationer på Banken 14,078 r4 10 Dito Banco-Attester — 1,009 38 2 Dito Riksgälds-Attester beräknade i Banco . » . 5 14 6 Actie-Capitalet 100,000 • 100,000 Obetald Actie-Utdelning 588 588 Öfverskott .. 137,542 2 173,727 20 ro S um in a i,954^77 7 ~5 I,425,8o6 39 "~8 Stockholm den 8a5 öfver Utredningen af Malmö f. d. Discont-Verk.
Majrt föreslagit, att berörde ersätt - 8 Stets-Utskottets Utlåtande, N:o St. ningar matte bestämmas: för civil-stat ens pensious-kassa, sorn, efter afdrag af hvad som influtit i vakanser inom Stats-rådet, per medium åtnjutit 10,498 r:dr 27 sk. 11 r:st till 10,a00: för arméeus pensions-kassa, som, efter den förnyade utredningen, hvarvid blifvit urskilj dt hvad af de i förra uppgiften summariskt upptagne anmärkningsmedel tillhört ifrågavarande inkomsttitel, i medeltal uppburit 31,346 r:dr 9 sk. 4 r:st till 31,400: och för amiralitets-krigsmans-kassan, hvars ifrågavarande inkomster, efter det nådårs-besparingarne beräknats för samma tid, som vid de öfriga kassorna, men vakans-besparingarna, hvilka först ifrån och med år 1841 till kassan influtit, efter förhållandet under de följande åren, utgjort i medeltal 3,419 r:dr 46 sk. till 3,400: eller således tillsammans för alla tre kassorna 45,300: Utskottet har tagit detta för hela embetsoch tjenstemanna-personalen vigtiga ärende uti noga öfvervägande, hvarvid Utskottet fästat uppmärksamhet på så val de fördelar, som de olägenheter i allmänhet, hvilka Utskottet anser skulle uppkomma, derest Kongl. Maj:ts högstberörde proposition af Rikets Ständer bifölles. a.)