Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sedan varan blifvit uppmätt och liqviderad bortföres kärlet till det för tillfället utsedda samlingsstället, der man, försedd med allahanda smärre mätkärl, verkställer delningen. 176 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. För att förekomma dessa missbruk och detta onda, finnes, enligt min tanke, intet annat botemedel, än att totalt förbjuda landthandlare att sälja spirituosa, hvarföre jag vågar föreslå: det Rikets Ständer, för sin del, ville besluta, att landthandlare vare förbjuden, vid laga ansvar, att till afsalu hålla bränvin eller andra spirituösa drycker. Om remiss af denna min motion till vederbörligt Utskott får jag vördsamt anhålla. Stockholm den 26 November 1862. P. O. Reutersvärd. Af Friherre Ratti); Carl Allanij om revision af gällande tulltaxa. Man behöfver endast kasta ögat på statistiska uppgifterna öfver ett. lands statsinkomster och statsutgifter för att fatta, hvilken betydlig del af statsinkomsterna utgöres af tullmedlen. I samma mån som frihandels-systemet verkar ökadt lif i produktion och konsumtion, i samma mån vexer äfven statsinkomsterna. Men häri ligger ock den högst väsendtliga faran, att Regeringar och Ministrar, lockade af de stora tull-inkomsterna i ett sådant system, hvilka inströmma till statskassan, utan att hafva gjort sig reda för hvad frihandel är, afser och fordrar, kasta sig på frihandeln i en alldeles falsk rigtning, endast för att skapa inkomster åt Regeringarnes aldrig hvilande lust för utgifter. Enfaldig den som tror, att i en statshushållning icke sparsamhet och beräkning måste tagas i samma mån i anspråk, som i hvarje enskild persons ekonomi. Kunde än slösaktiga Regeringar förfoga öfver hela verldens skatter, jag är fullt säker, att dessa ändå icke skulle vara tillräckliga för alla behof, som statslyx och fåfänga framkalla. Vi hafva sett riken, såsom Spanien, under vissa historiska perioder, ingenting kunna åstadkomma med omätliga rikedomar, under det andra, såsom Holland, med jemförelsevis ganska knappa, utkämpat mot detta Spanien, den tidens stora jätte, sitt lands frejdade frihetskamp.
Deraf följer, att discussionerne nu mera icke såsom förr äro skriftelige, utan till största delen muntelige, hvarigenom åter protocollet blifver håde afen större vidlyftighet och mödosammare att författa. Det är visserligen sannt, att vid början af hvarje Riksdag ofta ganska mångå 636 Den 16 November. Sökande anmäla sig, för att blifva antagne uti Ridderskapets och Adelns Cancellie, men om Protocollerne i samma mån hädanefter, som liittils tilltaga, torde det ändock blifva svårt, att bland de sökande finna nog många , som äro skicklige att behörigen biträda vid förandet och uppsättningen af Memorialprotocollen. Man har ansett, att Ridderskapets och Adelns yngre medlemmar borde äga tillfälle att antagas i Cancelliet, för att der, likasom uti en skola, danas till kunnige Riksdagsmän. Jag bestrider visst icke, att ju tjenstgöringen i Cancelliet kan i detta afseende för dem medföra mycken nytta, men jag kan tillika ej undgå, att beklaga skolmästaren, äfvensom Ridderskapel och Adeln, ty det är icke möjligt att meddela undervisning, då göromålen med den skyndsamhet, som vid Riksdagar är nödig, måste bestridas; och om den, sorn skall handlägga dessa göromål, icke redan är hemma deruti, vinnes denna undervisning icke annorlunda, än på tidens och deus bekostnad, som skall ansvara för göromålen. Det är klart, att om hela Cancelli-personalen är så för sig kommen, att hvar och en kan både föra Memorial-prötocollet, och uppsätta detsamma, Protocollsuppsättningen och de deraf beroende justeringarne kunna fortgå vida hastigare, än hittills skett. Jag anser derföre att, med afseende å en kommande tid, det vore högst nyttigt och tilläfventyrs äfven alldelels nödigt att stadga, att ehuru ofrälse personer icke skulle till ordinarie el - Den 16 November. 637 ler Extra-ordinaric-Cancellister vid Riddarlius-Cancelliet fä antagas, de likväl under Riksdagarne kunde i och för sjelfva Riksdagsgöromålen fä begagnas.
Nådiga förordnande i hvarje särskildt fall, huruvida sådan tjenst må med annan tjenst förenas, äfvensom det skall på Eders Kongl. Maj:t bero, att efter anmälan af vederbörande Embetsverk eller Chef, för hvarje fall bestämma, huruvida tvenne tjenster inom lägsta graden må, utan afseende å de dermed förenade lönevilkoren, kunna af samma person innehafvas; samt att den tjensteman, som redan innehar flera tjenster, må dem behålla intilldess befordran i högre tjenstegrad sker, såvida tjensterna äro af den beskaffenhet, att de, euligt nyssnämnde grunder, äfven framgent kunna förenas, men att i annat fall, såsom vilkor för löneförhöjningens åtnjutande, den ena tjensten skall frånträdas.“ “I sammanhang med löneregleringen torde för öfrigt böra stadgas: l:o att till vinnande af önskvärd redighet i blifvande löneförhållanden och öfverensstämmelse mellan motsvarande tjenster i särskilda verk, ljuspenningar och spanmålsförhöjning å lönerne upphöra för löntagare, som ingå på den nya staten, äfvensom att de bland dessa löntagare, som tillhöra andra embetsverk än de egentliga domstolarne, skola afstå från de vid tjensterna inflytande sportler af lösen för embetsverkens utgående Bil. N:o 6 lill Kongl. Maj-.ts Nåd.
Proposit. eller Skrifvelse. Samling. f Afhandling. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. Kidd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:0 N:o Sid. 3 Co * £. p° S (J5 I w CD cn C Ridd. o. PresteBorgareBondeN:o N:o 1 Sid. Adeln. Ståndet. ståndet. ståndet. N:o § Bätsmansrotar, en nv reglering deraf — 4 2 25 — b. 29 Juli b. 29 Juli (b. 50 Juli b. 50 Juli 144 Båtsmanstorp, befrielse för Rotehållare att anlägga sådana på Gottland — 4 2 2 — b. 13 Juni b. 4 Juni b. 28 Maj b. 28 Maj 82 » om flyttning deraf från en rotedel till en annan — 4 2 25 5 b. 29 Juli b. 29 Juli b. 30 Juli b. 50 Juli Båtsmansvakans-afgiften, se Statsverkets inkomster, pag. 15. Böcker, om beredande af lättnad vid deras försändande från en ort till en annan inom riket — 8 — 80 — b. 16 April b. 17 April b. 16 April b. 16 April Bördeskilling, huruvida Privatbanks-sedlar dertill kunna användas — 7 1 41 — b. 7 Aug. b. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug. Böter för vanvård af nummerhäst, förändradt användande af — 8 — 58 16 b. 22 Mars b. 22 Mars å. 2 April å. 2 April Svar på återremiss — 8 — 109 14 a. a. 14 Juni a. a. 12 Juni a. a. 18 Juni a. a. 12 Juni Bölesmedlen, se Stats-verkets inkomster, pag. 15. Es O ^ ■o CD q Zn w CD £■’ a 09 3 5’ qq
Afven härutinnan kan jag icke dela hans öfvertygelse. J ig har sjelf i 8 år flitigt läst dessa Grundlagar, och i synnerhet de $ senare åren studerat dem Dm 5 Maji e. m, dem med alfvar. Men hvarje gång jag genomläst dem, har jag fullkomligare insett deras ande-mening, samt upptäckt nya förhållanden. Jag skulle således hafva varit den mycket förbunden, sorn redan från början förmått och velat för mig utpeka betydelsen af de mångfaldiga uttryck, som kostat mig så mycket begrundande. Det skulle derföre i min tanka vara ganska nyttigt, om vid Universiteten funnes Lärare, hvilka det ålåge, att genom det uppväxande slågtets undervisning göra Grundlagen lefvande hos Nationen. Det är ömmande att finna huru litet Nationen år pekant med de Grundlagar den besvurit; och det gifves till och med ännu Riksdagsmän, som t. ex. tro, att en Lagtima Riksdag år i anseende till ärendernes beskaffenhet af friare och vidsträcktare omfattning, ån en Urtima; hvarpå en till ConstilutionsUtskottet inkommen motion om Grundlags-föråndring lemsnaT ett märkligt exempel. Jag nämner detta blott såsom ett ytterligare bevis på angelågenten att sprida en allmännare kunskap om Grunda lagarne, och göra dem lefvande hos Nationen. Hans Excellence Herr Grefve af TV ett er ^ Jtedt, Gnftaf, upplåste följande; (Se Bilagan N:o 6.) Mångå yttrade härtill deras bifall. Hans Excellence Herr Grefve Mörner Ridd. o, Ad. Prot, 4 Band, m Ben 5 Maji e. uti Efter det tal vi nu hördt, vore det öfverflödigt att genom något vidlv^fti^t anförande söka uppehålla Ridderskap**! och Adelö eller begära dess uppmärksamhet på ett mindre vigtigt ämne. Då jag begårte ordet, var det blott för att »vara på den af Herr Cederschjöld emot mig gjorde anmärkning, angående rätt att vägra contrasignation.
Och jag som tänkte skrämma dig! Men, vet du, det var 15 för besynnerligt! jag tyckte verkligen jag såg honom springa ut det var mycket underligt! jag skall aldrig skämta mer om honom! (dansmusik höres från andra sidorummet) Ha! nu börjar dansen, Gud vare lof! (lifligt) Vi ska' dansa hela natten och i morgon med och i öfvermorgon också hoppsan! (tager uti Abilgard och svänger omkring med honom) Inte så trög på foten! kom nu bara! (drager Abilgard med sig till sidorummet.) NIONDE SCENEN. DE FÖRRE. INGRID. MÄRTHA. KARIN. MATS (alla i ringen). DALFOLK AF BÅDA KÖNEN (indansande med spelmännen i spetsen. Abilgard och Ingeborg taga äfven i ringen; de dansande göra flera turer och bilda grupper, allt efter som bruket bland allmogen i Dalarne är). MÄRTHA (efter dansens slut). Hör du Mats du, sjung en liten stump d'ä' du kar' till du. KUPLETTER. (Mel.: Kör opp i Dalarne etc.) Dalfolket måst ut i verlden att vandra, Skiljas omenskeligt långt från hvarandra; Hur de kring verlden gå, Hitta de hem ändå. Låt oss lustin vara medan jula står på! CHÖR. Låt oss lustin vara medan jula står på. KARIN. Det ska' du ha tack för, grannas Mats! har du en bit till, så gno inte på den. Gossar och kullor de håll' af hvarandra, Fast de omenskligt långt måste vandra. Komma de hem ändå, Hitta hvarandra på. Låt oss lustin vara medan jula står på. CHÖR. Låt oss lustin vara &c. (Leken: Fria vill Simon i Sälle utföres, hvarefter en person, kostymerad som julbock med förgyllda horn på hufvudet, inhoppar och utför en grottesk dans; de öfriga synas rädda för julbocken och springa undan för honom kring rummet, under munterhet och skratt.
Jag har sjelf varit i den ställning, att jag blifvit befald af Kongl. Maj:l att aflägga Trooch HuldhetsEd till en annan Regering. Jag upphörde derför icke, och kan aldrig upphöra, att vara mitt Fädernesland lika tillgifven. Yi hafva här ägt en af Rikets högsta Embetsman, som var i denna ställning; vi äga ännu i denna stund inom delta Hus en annan af våra yppersta Ledamöter, som genom Trooch Huldhets-Ed är förpligtad en annan Magt, och under nuvarande Riksdag har bär en Ledamot ägt säte och stämma, som äger ingen egendom eller synbar förmögenhet i Sverige; men för den betydeliga han i ett angränsande Rike besitter, är der genom Tro-och HuldhetsEd fästad, och man har ej dervid gjort någon anmärkning. Af desse skäl yrkar jag, att samma rättighet må i Nya RiddarhusOrdningen blifva förvarad, och jag ser intet skäl, hvarföre deli skall borttagas. Herr Rosenblad: Bibehållandet af det gamla stadgandet med den förändring |Herr von Schulzenheim föreslagit anser jag va36 H. i o i46 Den 3 Augusti e. m. ra pukalladt af minnet utaf våra gamla förhållanden, då vi ägde Provincer på Continenten, och då en mängd Adelsmän från dessa Provincer hilflyttade och blefvo Stamfader för Svenska Ätter. Tvenne bland Riddarhusets utmärktaste Ledamöter, af hvilka den ena är beklädd med ett det högsta Kongl. Maj:ts förtroende, och den andra med tvenne af Ridderskapets oell Adelns, äro båda främmande Magter med Trooch HuldhetsEd undergifna. I Tyskland der LänsLagen fordrar, att hvar och en, som vill bibehålla sin så kallade agnaträtt, måste gå Läns-eden, hafva flera Svenskar varit tvungne att aflägga den. Då derjemte är stadgadt* att sådant skall ske med Kgl. Maj:ts tillstånd, att man skall vara Skattskrifven härstädes, och äga Embete eller Egendom, så vet jag icke, hvarföre man skall förbjuda detsamma. Eden ålägger endast, alt icke bära Vapen emot den Magt, till hvilken man förbundit sig.
BondeStåndet afslagit, enär sistbemälte RiksStånd beslutat, alt de för GeneralAdjutanlen och dess Expedition vid sista Riksdag snvista StatsSummor må till oförändrade belopp fortfarande utgå; deremot Ridd. och Adeln förklarat samma arfvode böra till 4°° R;dr i månaden å Stat uppföras. Vid detta förhållande och då 2 Stånd äro ense om hvad Utskottet föreslagit, inbjuder Utskottet Ridd. och Adeln, att frånträda dess förut tagne beslut och instämma i H. FrästeStanclets samt V. BorgareStändels,■ hvarefter genom 3 Stånds beslut berörde arfvode varder till 3oo R:dr bestämdt. ' .x ‘ ;v . * Vi*. Betänk anden, N:o 3r>4. 5or Antages denna inbjudning icke af H. Ridd. oell Adeln, då varder, till omröstning af Förstärkta StatsUtskottet, följande proposition nu tillika föreslagen: G:o Den, sorn bifaller alt ett arfvode af 3oo R:dr i månaden för General-Adjutanten å Stat uppföres, voterar Ja. Den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, bestämmes samma arfvode till 400 R:dr B:co i månaden. 7:de Puncten af Utskottets Utlåtande, rörande Commendants-Staten bär bifallits oförändrad af både H. PråsteStandet och V. BorgareStändct, men af H. Ridd. och Adelil med den förändring, att arfvode! för Gommendanten å Marstrands Fästning bestämts till 700 R:dr Banco; hvarjemte BondeStåndet i denna, likasom uti näst förestående fråga, beslutat, att dea härtill vid sista Riksdag anvista Summa må till oförändradt belopp fortfarande utgå.
Majit, rörande åtskilliga stadganden i afseende på Husbehofs-bränvins** bränningen m. m, S. A. K. i anledning af flere vid detta Riknmöte väckta frågor, rörande husbehofs-bränvins-brännirigens utöfning och dermed gemenskap egande ämnen, häfva Riksens Ständer tagit detta ärende i öfvervägande och ansett åtskilliga förändringar i de derom gällande författningar böra ega tum. Underdåniga Skrifve! seri *5 Beträffande först sjelfva rättigheten att tillverka bränvin; så förekommer dervid, att, enligt hvad allmänt är erkändf, bränvins-bränning är en för Jordbruket oundgängelig handtering, äfvensom att ilen, endast i förening med jordbruk, kan bereda förmån åt det allmänna; Och som häraf foijer, att .Städerne endast i den man, sorn ega jord, böra vara berättigade att i denna handterings utöfvande deltaga, hvadan jemväl deras rättighet icke bör beräknas efter innevånarnes personal, utan efter värdet af den jord, de innehafva, så fa Riksens Ständer hos 33. Jx. M. i underdånighet anhålla, att, med upphäfvande af 1 Mom. i 2 §. af Kongl. Kungörelsen den b September 1815, angående husbehofs-bränvins-bränningen, rättigheten att tillverka bränvin endast måtte tillerkännas de Städernes innevånare, söm tillika innehafva jord, efter den för landet stadgade grund, eller det vid Taxeringen jorden åsane värde; dock sorn Städernes jord vanligen ar i så små lotter sönderdelad, att i allmänhet ingen annan, än minsta pannerymden skulle få begagnas, så vida trän vins-bränningen skulle särskildt af hvarje Jord-egare i Stad utöfvas, hafva Riksens Ständer funnit det böra Städernes innevånare tillåtas, att gemensamt en sådan tillverkning utöfva för sammanräknadt värde af fleres egor, likväl med vilk,or, att icke flere, än Två Nittio kannors pannor, må finnas i ett bränneri, och att för den större pannerymden erlägges den progressiva afgift, sorn i allmänhet blifvit stadgad.
Förläggaren har alldeles rätt, då han säger, att genhetsvilkor äro de världsliga hänsynen till det ej varit någon lätt uppgift att på ett sätt, som en passande likställighet hos båda parter unfullt motsvarade det höga ämnet, illustrera dessa gefär desamma som i Frankrike. bilder. Men i värdigare händer än Edelfelts torde I forna dar ingingos förlofningar i Italien den ej heller kunnat läggas. I närmare ett hundratal teckningar, större och mindre, helsidsbilder (liksom förr hos oss) genom uppgörelse af de och vignetter, upprullar konstnären taflor från ungas föräldrar, hvarvid man blott tog hänolika tidsskeden af vår kultur, våra bragder, våra syn till yttre fördelar för de respektive famillidanden, vår medgång och motgång. Sveriges minnen träda oss således till mötes med gripande jerna, ofta utan att de blifvande makarne ens sanning och med en tidsoch naturtrohet, som sett hvarandra. måste aflocka artister och kännare odelad beHowells skildrar, huru man i Venedig firade undran. Vi hafva varit i tillfälle att taga den en förnäm förlofning på dogernas tid. celebre konstnärens originalillustrationer i betrakNär förlofningen hade blifvit afgjord mellan tande, och vi kunna försäkra, att många af dem äro sanna konstverk, hvilka, satta inom ram, båda parternas föräldrar, begaf sig brudgumskulle utgöra prydnader för hvilken salong som men till dogepalatset, där man på gården helst. Hvad som för öfrigt särskildt utmärker uppläste kungörelsen om förlofningen för alldessa illustrationer är, att de samtidigt bevara den historiska stämningen och så nära som möjmänheten, och där brudgummen mottog sina ligt sluta sig till de dikter, de äro afsedda att manliga vänners lyckönskningar. illustrera. Lika genialiskt som skalden själf har Den dag, då förlofningskontraktet skulle u n - ock tecknaren lyckats få fram den rätta tidsfärgen. derskrifvas, var den tillkommande brudgumMen äro originalillustrationerna förträffliga, så men med alla sina vänner och stadens högäro reproduklionerna af dem det ej mindre.
Det bör likväl, efter StatsUtskottets tanka, ankomma Rotehållarnes e1 get begifvande samt de, i sådant afseende , genom Eandshöfdingarne höras huruvida de antaga detta förslag, men StatsUtskottet förmodar, att Rotehållarne i allmänhet och serdeles vid de Regementer, der de redan ingått i öfverenskommelser om en högre betalning för rnonderingarnes anskaffande, skola finna härvid sin fördel och altså i förslaget ingå. — Om åter Rotehållarne vid de Regementer, där skyldigheterne, att bidraga till Släpkläderne , äro ringare, samt soldaterne mindre behöfva nyttja Släpmonderingen till dagligt bruk , såsom i de norra orterne, ej skulle vilja åtaga sig berörde bidrag af g.-del utaf monderingens värde årligen, utan blott en åttondeeller tolfte-del, så blefve deraf den följd, att soldaten icke oftare, än i mån derefter erhölle ny mondering och bek mime den förre till slapmondering. Den släpmondering, som sålunda borde af Rotehållarne bestas, skulle altså utgöras af samma persedlar som Eif-monderingen, eller Jacka, Byxor Escliarp, Stöfletter, Halsduk och Hufvudbonad med prydnader, jemte arbets-lönen samt ett par linnelångbyxor, å hvilken beklädnad Kongl. Krigs-och Kammar-Collegierne årligen borde fastställa ett Riks-Markegångs-pris, att tjena till efterrättelse för beräkningen af den|;del eller mindre om året utaf mon - Stats~ Utskottets Betänk anden? 829 deringens, kostnad, som, på sätt förmält är , af Staten och Rotehållarne hvardera borde erhållas. 3:0 De mindre Monderings - Persedlarne, nemligen : En skjorta, Ett par skor och ett par strumpor årligen , böra dessutom Rotehållarne eller Soldaierne sjelfve, allt efter öfverenskommelse dem imellan, bestå, och för öfrigt lärer någon rubbning i de Contracter, sorn emellan [Rotehållare och Soldaten i denne del nu kunna finnas, ej äga rum så länge den sednare i tjensten förblifver» 4?o Så väl
R:dr 16 sk. 8 r:st. för dito till deltagarne i upprensningen af Ysby a inom Wallda:, Tölö och Släps socknar af Fjäre härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden » dito i sänkningen af Ramsjön och utdikning af deromkring belägna vattendränkta egor inom Ljungby, Winberga, Stafsinge och Morups socknar af Faurås härad, emot dito dito efter 1860 års slut inom Elfsborgs län: till deltagarne i sänkningen af Hasserässjön samt upprensning ai Lerby och Snapperuds elfvar inom Åmåls och Mo socknar af Tossbo härad, emot inbetalning af 5 procent årligen å ursprungliga lånesumman. 3,600 R:dr, med beräkning af 3 procents ränta å kapital-återstoden; hvilken betainings-skyidig het vidtog efter 1851 års slut •5 delegarne i Hössna mader inom Hössna och Knättle socknar, för utdikning deraf, å 8,386 R:dr; hvilket lån skall återbetalas genom erläggande jemte krono-utskylderna af 670 R:dr 42 sk. 3 r:st årligen för åren 1854 med 1867 och 335 R:dr 21 sk. 1 r:st för år 1868 » deltagarne i upprensningen af Säfve å inom Kullings härad, emot årlig inbetalning, efter 1857 års slut, af 8 procent å hela lånesumman, dervid beräknas 2 procents ränta för kapital-återstoden v dito i dito af Steneby-elfven inom Steneby socken af Wedbo härad, emot dito dito efter 1859 års slut, dito » dito i dito af Bredängsän i Wäne härad, emot dito dito efter 1861 års slut, dito . inom Skaraborgs län: till deltagarne i sänkningen af sjön Osten uti Wadsbo härad, å 5,553 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 277 R:dr 31 sk. 2 nst årligen jemte kronoutskylderna för åren 1849 med 1878 och 277 R:dr 17 sk. 4 r:st för år 1879 1,997,559: 33. 1. 2,370,033: 17: 7. 2,666: 26. 8. 2,453: 10. 8. 2,400: 2,400: — - 7,200: 3,495: 42. 10. 3,342: 38. 9. 9,727: 36. 7. 8,386: — 1. 3,370: 3,370: 6,500: 6,500: _ _ _ 1,760: 6,940: 45. 4. 6,385: 30. 10. 2,032,660: 40. 6. 2,411,831: 1. 11.
Jag kan icke annat än egna den största gärd af tacksamhet åt de talare, sorn yttrat sig för allmänt understöd åt Hr Nonnens förtjenstfulla företag; men jag betraktar detta företag icke så partielt som de, — icke såsom åsyftande fördelar endast för Skaraborgs Län, utan såsom verkande på hela Sveriges Rike och dess jordbruk. Jag anser nemligen åkerbruket i Sverige, med få undantag, stå på en så låg ståndpunkt i jemnförelse med det öfriga Europas och framför allt Englands och Skottlands, att vi ännu länge hafva mycket att i afseende derpå från dessa länder lära. För ett sådant ändamål anser jag sålunda ingenting *84 Den 1-] Februarii. lämpligare, än att en landthushållare, som i dessa länder hemtat sin praktiska bildning, blifver vår vägledare; men lika med de talare, som före mig yttrat sig, anser jag nödigt, att han erhåller understöd af allmänna medel, så vida hans företag skall få framgång i stort. Jag önskade dock få fasta det Utskrs uppmärksamhet, dit motionen blir remitterad, derpå, att det skulle kunna blifva en möjlighct att, utan särskildt Statsbidrag, vinna ett sådant understöd från LandtbruksAcademiens icke obetydliga fonder. Om jag å ena sidan icke kan neka, att denna institution i sin mån bidragit till jordbrukets nytta, kan jag dock å den andra icke undex-trycka min öfvertygelse, att den kunnat och bort med dessa tillgångar göra mera, än den hittills gjort; och jag vill derföre nu fästa Utsk:s uppmärksamhet på möjligheten att, genom en öppnad communication med Academiens styrelse, uppmana henne att factiskt bevisa sin håg och förmåga att komma landtbruksyi’ket till ledning genom understöd till ett större praktiskt Landtbruksinstitut, än som hittills varit föremål för Academiens omvårdnad. Jag bygger denna min framställning på den öfvertygelse jag äger, att de små försök, som ske på Academiens inskränkta local på Djurgården, icke lemna säkra resultater för deras tillämpning i större scala, utan att det just skulle vara uti en landsort, der ägo vidd, jordmån och climat gynnade företaget, som det borde sättas i verket. Jag anhåller, att dessa mina uppgifter må få åtfölja motionen till vederbörligt Utskott. Gr.