Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mer än väl visste Hofstallmästaren Ehrengranat att uppskatta den Engelska fullblodshästens stora egenskaper, men, då konseqvens och system är första vilkoret för bildandet af en god kreaturs-afvel, var han ej den, som vid Flyinge ville bidraga till en förändring, och följden blef att den s. k. Flyinge-racen nu mera egentligen lefver blott i tradition. Engelska fullblodshästen började år 1817 att visa sig vid Ströms holm, ehuru frågan är, om ej af de hingstar, hvilka köptes 1813 i Ryssland, en och annan hade Engelskt blod i sina ådror, såsom Narcissus, Ajax, m. fl. Ar 1827 införskrefs till Strömsholm 3:ne hingstar till hufvudbeskällare, hvaraf 2:ne voro af Arabiskt blod samt en af Engelskt fullblod, men det var först år 1831 som Engelska fullblods-racen visar sig framstående i stuteriernas verksamhet. Då infördes från England till Strömsholm en Engelsk fullblodshingst, Master Fraij, samt 5 utmärkta ston, och till Ottenby 1 hingst af samma race, Roderick, och 3:ne ston, Lilias, Zuleika, Britannia, och efter deras ankomst till Ottenby ankom ett bref från en stor Engelsk hästkännare till en bekant i Sverige, att Sverige lyckats att i dessa hästar ega representanter af Englands ädlaste blod. Vid mitt inträde i tjenst som Svensk kavalleriofficer, voro afkomlingarne af dessa hästar nyss utgångna från stuterierna och väckte stort uppseende. De Svenska kavalleri-officerare, hvilka egde lyckan att ega dessa hästar, hafva icke förr eller sedan varit mera elegant och väl beridne. För närvarande är äfven denna afvel endast lefvande i tradition. Från denna tid har hastig om vexling och liflig omsättning skett i principerna för hästafveln vid Kronans stuterier. Vid Strömsholm efterträddes det Engelska fullblodet af en hingst från Trachenen, Kardinal, samt nu sednast Arabiska hästar.
Presidenten har fulländat sin granskning; och målets slutliga föredragning inför K. M. torde ej vara långt aflägsen, Jag anser olämpligt, att R. St. emedlertid skulle tillägga Hr Ekholm arfvode för ett arbete, som på K. M:s befallning blifvit verkstäldt, isynnerhet då detta arbete ännu icke är af K. M. pröfvadt, än mindre faststäldt, Om Kammarrättsrådet Ekholm förtjenar särskild vedergällning, lärer K, M. sannolikt i nåder bevilja den. K. M. ensam synes kunna bedöma, till hvad belopp den bör bestämmas, helst hvarken motionären eller R. St. lära kunna veta, huruvida Hr Ekholm hittills varit i saknad af all ersättning för sina mödor. Jag anhåller, att motionen måtte afslås. Remitterades till StatsUtskottet. Vid förnyad föredragning af Hr Montgomeries, Gust., Den 3 Mars c. ra. d. i dennes på bordet lagda motion om medel att bereda öfvergång till ett för Sverige lämpligt försvarssystem och, i sammanhang dermed, om militärlärares anställande vid Rikets Universiteter, gymnasier oell skolor, samt om upphörande af K. Krigsacademien, blef samma motion till Oecon.- Utsk. remitterad. A nyo föredrogs Hr Stedts, Claes, d. i dennes på bordet lagda motion, med förslag till ändringar i nu gällande bränn vinsförfattning. Frih. Boye, Ludv.: Jemte det jag instämmer i de särskilda åsigter, Hr Stedt uppgifvit i sitt anförande, utbeder jag mig att få fästa R. o. Ad.'s uppmärksamhet på några omständigheter, hvilka synas mig böra så mycket mera bebjertas, som de utgöra ett hinder för uppfyllandet af K. M:s Nåd. önskan och allmänhetens längtan, att se brännvinsbränningen inskränkt. Den ena omständigheten är den tillå— selse, som i nu gällande brännvinsförfattning är lemnad att få anlägga s. k. ättikefabriker, hvilken gifver anledning tilt ett märkvärdigt eluderande af författningen.
Sparre: Af förbiseende är här å 4:de raden nerifrån mellan orden »alla» och »borgenärer» uteglömdt ordet »inländske». För att denna <§ måtte ställas i öfverensstämmelse med 15:de §:n konkurslagen, får jag hemställa, att R. o. Ad. med den af mig föreslagna förändring måtte i öfrigt bifalla ifrågav:de §. §:n bifölls med införande af ordet »inländske» emellan orden »alla» och »borgenärer». §§:ne 12—20, äfvensom Ingressen. Biföllos. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 e. m. In fidem, O. Ura/tel. Den 17 Juli. Tisdagen den 17 Juli 1860. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.ntdrag för den 11, 13 och 14 dennes, tre prof.utdrag för sistnämde dag e. m., samt pleniprot. för den 21 sisth April e. m. öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Ledamot i Konst. Utsk:t efter N:o 258, Hr Svenske, fullm. Frih. Cederström, Rudolf; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 2,006, Hr Sandels, Pehr Benjamin. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Ledamot i StatsUtsk:t efter N;o 2,317, Hr Fåhraeus, Olof Immanuel, samt en Suppleant derstädes efter N:o 2,292, Hr af Edholm, Eric Wilhelm; och befunnos hafva blifvit utsedde till Ledamot N:o 1,786, Hr Blomstedt, Carl Reinhold; samt till Suppleant N:o 2,309, Hr af Dahlström, Gustaf Jacob. Öppnades Hrr Elektorers lista vid val af en Suppleant i Bevilln. Utsk:t efter N:o 2,069, Hr Mannerstråle, Mårten Gustaf Wilhelm; och befanns dertill hafva blifvit utsedd N:o 327, Frih. af Wetterstedt, fullm.
Ola Månsson förklarade, att han afrest den 17 Juni från Malmö till Ystad och påföljde dag derifrån med ångfartyg hit till Staden, hvarifrån lian återvändt den 8 Juli, och att lian således icke deltagit i Direktionens sammanträden, som under denna tid hållits, men att Ola Mansson före den 17 Juni varit tjenstgörande i Direktionen, duck ej vid alla sammanträden, och derunder deltagit i prö/ningen utaf de fleste, elium icke alla, af de län, till erhållande af hvilka han från lånesökande i sin hemort medfört lånchandlingar till deras kommissionärer i Malmö. 4?:o. Om Ola Månsson under ifrågavarande tid till Lånekontoret eller någon af dess Tjenstemän inlemnat, för låns erhållande, handlingar från P> Wigren i Onslunda och från Gumme Persson, äfven i Onslunda? Härtill genmälde Ola Månsson, att han till Lånekontorets Kamrerare Fogelklou, som var Gunnne Perssons kommissionär, aflemnat Gumme Perssons lånchandlingar, och att hvad anginge Wigren, Ola Månsson väl till Kontoret medhaft och till Fogelklou aflemnat handlingar till ett af Wigren sökt lån, som blifvit afslaget; vid,hvilket tillfälle Ola Månsson i Direktionens beslut, deltagit, men icke kunde bestämdt erinra sig, örn handlingarna till det af Wigren sedermera sökta lån, sorn bifallits, och om hvilket nu vore fråga, blifvit af Ola Månsson till Fogelklou elior annan Tjensteman i Verket aflemnade. 3:o. Enär Ola Månsson, enligt hvad uppgifvet vore och jemväl med bevis kunde Styrkas, den 5 Juli frän Fogelklou i bref med posten fått sig tillsände beloppen af de Wigren jemte sex andre personer beviljade lån; men Wigren sedermera i skrifvelse till Direktionen vid Lånekontoret af den 13 Oktober gjort förfrågan angående sitt lån, hvilket då ännu ej skulle hafva kommit honom tillhanda, hvad Ola Mänsson till förklaring häröfver kunde hafva att andraga?
Men jag vill icke fördröja denna skillnad, jag vill använda den såsom ett 3:dje alternativ, då inga andra varningar hjelpa, och jag bestrider de förslag, som såväl Hr v. Koch som reservanten framställt, att man skall dröja 6 månader, under hvilken tid den ena makan skall kunna misshandlas och plågas af den andra. Jag tillstår att Utsk:ts ledamöter kommit till en fullkomlig öfvertygelse derom, att det är ett ordentligt barbari att, när den ena makan visar sig så våldsam mot den andra, att de icke kunna lefva tillsammans, icke åtskilja dem förrän 6 månader förflutit från varningen, under hvilken tid den ena har god tid att pina ihjäl den andra. Jag kan icke begripa huru det kan falla någon in att föreslå ett sådant lagstadgande, ty den utvägen att skilja makarne till säng och säte tillgripes icke förr än den ena makan är i den sinnesförfattning att de icke kunna lefva tillsammans och då det dagliga umgänget gjuter olja i elden och förökar anledningarne till missämja. Slutligen har blifvit sagdt af Hrr Carlh.Gylienskjöld och Printzensköld att de olägenheter och kostnader, som det medför för makar att nödgas begifva sig till domkapitlet, då de ofta måste lemna hus och hem och små barn, äro ett godt medel, derföre att de, hel Idre än att underkasta sig dem, dväljas tillsammans och plåga hvarandra. Ja, i sanning, det är ett välsignelserikt äktenskap för barnen, då makarne kifvas och slåss med hvarandra, men om jag utgår från den synpunkten att jag vill pålägga dem kostnader, så är bäst att låta dem gå till Horn för att begära dispens af Påfven eller att heldre ålägga dem så och så stort penningebelopp, ty det är enklare än att låta dem resa 60 å 80 mil. Hr Cederschiöld; I mitt förra yttrande ställde jag till Hr Printzensköld en fråga, huruvida hans yttrande om den stora verkan, varningar inför domkapitel medföra, vore taget ur luften eller grundadt på egen erfarenhet. Denna fråga har han icke besvarat, utan i dess ställe åberopar han Hr Olivecronas reservation.
Är deruti något felaktigt, så kan KammarRätten vidtaga andra mesurer; den kan hos Konungen anmäla det felaktiga, då Kongl. Maj:t säkerligen lärer anmoda Konungens Befallningshafvande, som fört ordet i den felaktiga Comiteen, altför framtiden sådant misstag förekomma; åtminstone skulle säkerligen ej den ansvarige StatsSecreteraren uppsätta ett beslut, som vore rakt stridande mot BevillningsFörordningen. Jag tror mig således hafva bevisat, att ordet godtyckligt var riktigt användt, och det så mycket heldre, som KammarRätten återremitterar mål, då den säger att Domaren icke allenast skall göra om sin dom med upphäfvande af sin förra åtgärd, utan ock att han skall göra den på det eller det Den 5 Januari i. 9J sättet, i ett helt annat förhållande, och då BevillningsFörordningen ej lemnar någon anledning dertill, så måste väl detta vara en godtycklig behandling. Ända till dess Talaren kan öfvertyga mig, att BevillningsFörordningen stadgar en sådan procedure, är jag öfvertygad att den är godtycklig; ty godtyckligt handlingssätt måtte betyda ett handlingssätt, hvartill man ej äger anledning af lagar eller instructioner. Då jag nu således bevisat, alt KammarRätten tillåtit sig en godtycklig behandling af Riksens Ständers deputerade ; så måtte det väl ej vara origtigt, alt jag begärt, att en gräns för framtiden derföre skall sättas, d. v. s., att sådant för framtiden skall förekommas. De juridiska formerne man anfört emot mig bevisa här intet, ty alt man uppställer en analogie med hvad som äger rum vid andra Domstolar, gäller icke här, enär Taxeringsoch PröfningsComileerne hafva sin lagbok i BevillningsFörordningen; och då allt annat af Rättegångsordningen som der behöfves, äfven der står infördt, hvarföre skulle ej rättigheten att återförvisa mål från KammarRätten till Comiteerna, äfven der vara införd. — Talaren har vidare sagt, att jag velat borttaga controller.
Majus Nådiga Skrifvelse, N:t> Si. f bidrag af protokollet öfver finans-ärenden, hållet inför B. M. konungen i statsrådet å Stockholms Slott den 31 Mars 1848. Närvarande t Hans elcellens justitie statsministern herr grefve Posse, Hans excellens statsministern för utrikes ärendena., herr friherre Ihre, Stats-råden t Friherre Stael von Holstein> Munthe, Friherre Peyron> Silfverstolpe* Friherre Gytlengränal* Faxe och Fåhreeus. Öepartements-chefen, stats-rådet Munthe föredrog i Underdånighet följande: 9:0i Kongl. Mäjits befallningshafvandes i Skaraborgs län underdåniga skrifvelse af den 21 Maj nästlidet år, med öfverlemnande af Frideneds sockneboers, utaf Skara konsistorium Och Kongl. Mäj:ts bemälde befallningshafvande förordade underdåniga ansökning örn jordafsöndring från f. d. skogvaktare-bostället Fridehed Brogården i Skaraborgs län till plats för skolhus i socknen-, i hvilket inål Kammar-kollegium, *“fter Vederbörandes hörande, med Utlåtande inkommit. Kongl. Majit, som, på grund af hvad sålunda blifvit i ämnet anfördt och upplyst* för Dess del fann något hinder icke böra möta för afsöndrande från skogvaktare-bostället Fridened af 28 2/5 kappland till plats för skolhus i Frideheds socken* förklarade Sig, i följd häraf, vilja om medgifvan* de af en slik afsöndring hos Rikets no församlade Ständer, medelst skrifvelse till Stats-utskottet* göra nådig framställning. Ex protocolio Erik Ljungstedt» 8 Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, N:o 82. Ank. till Exp.-Vtsk. den 26 April, kl. 6 e. m. Kongl.
För att finna likgiltigheten eller icke likgiltigheten af milt förslag, torde det tillåtas mig få taga ett exempel, hemtadt icke långt ifrån, då jag tager det just härifrån Riddarhuset. Om det stadgande skulle antagas, som Const.Utsk. föreslagit, så skulle det bero på Riddarhuset och de 15 ledamölerne alt vid en kommande riksdag välja sina Utskott. Om saken skall bero af ståndsordningen så kommer det att bero af Ständer och Konung. Ar det likgiltigt huruvida Konungen har ett ord med i laget eller icke? Gr. Lagerbjelke: Enl. mitt förmenande har den siste talaren ang:de sitt eget förslag begått eli misstag, ty han har trott, att om det autoges, tillsättningen af Granskningsnämnden, hvad beträffade R. o. Ad., skulle komma att bero af Riddarh.Ordn. Detta är likväl ett misstag, ty i hans förslag heter det: Ståndens arbetsordning. Nu är Riddarh.Ordn. så vidt jag vet, icke Ståndets arbetsordning. Hvad som äter menas med Ståndets arbetsordning, vet jäg deremot icke. Hade det hetat, att Utsk:n tillsättas på sätt StåndsOrdn. innehåller, då hade man vetat hvad man dermed menade och då hade jag ej haft något alt emot förslaget invända. Hr Lagerhjelm: Om ingenting annat hindrar än anta - Den 31 Maj e. ra. 435 gande af den omständighet, som den siste talaren förespeglat, då öfverlemnar jag åt en hvar att bedömma huruvida man för ett ords, för en bokslafs skull, bör låta en tanke dödas. Frih. Palmstjerna: Jag kan ej neka, att jag, för min del, anser Hr Lagerhjelms redaktionsförslag lämpligare än Utsk:s, och således anser mig böra tillstyrka det R. o. Ad. måtte det förra såsom sin gemensamma tanke antaga. Gr. Mörner: Talaren näst före den siste yttrade att han ej visste hvad som menades med arbetsordning: det bör åtminstone icke för Const.Utsk:s ledamöter vara fremmande att derom lalas i 29 §, der orden riksdagens arbetsordning förekomma.
Så finna vi t. ex., att, oaktadt folkmängdens icke obetydliga tillökning, jordbrukets afkastning höjt sig så, att utskeppning deraf ägt rum och varit nödvändig för att motverka landtmannavarornas fallande värde under productionskostnaden; att under samma tid omkring 70,000 Sk$ årlig tillökning i jerntillvérkningen ägt rum; att bomullsspinningen och väfnaden deraf till en oväntad höjd uppgått, likasom klädesfabrikernas årliga tillverkningar, hvaraf en ökad och förbättrad fårskötsel varit närmaste följden; samt att under samma tid icke mindre än 11 större gjuterier dels blifvit Den 3 -Februari f. m 59 anlagda, dels med ett mångfaldigt större tillverkningsbelopp sysselsatta, att förtiga flerfaldiga andra näringsföretag, hvilka betydligt tillökat deras tillverkningar och i samina man erfordra ökadt driftcapital. Det blefve icke svårt att fullständigt utreda, att endast de här uppräknade näringsgrenar påkalla, jemte deir ökade populationen, en tillökning i rörelsecapitalet af flera millioner, och då vi deremot känna, att under de sista 20 åren rörelsecapitalet blifvit minskadt, kan ingen tvifvel uppstå om behofvet af detta capitais förökning. Utsk. tyckes ock icke vilja bestrida, att förhållandet verkligen så är, men tror, att, om ingen åtgärd dervid tages, nödiga capitaler i alla fall, ehuru långsammare, skola erhållas. Jag vill icke bestämdt bestrida, att i tidens längd, hvad Utsk. förmodar, kan inträffa; men lika möjligt är det ock, att, innan industrien erhållit denna nödiga lättnad, flera af nu befintliga näringar redan måst afstadna, ty icke må vi kunna för oss dölja, att den långvariga oredan i vårt pen ningeväsende jemte vårt från det öfriga Europa afskurna läge samt våla felaktiga creditlagar samman verka till fördröjande af den tidpunkt, Utsk. anvisar lill afhjelpande af ett, af Utsk. erkändt menligt förhållande.
Ständer framlägga en jemförande framställning emellan de gamla och nya lagbestämmelserne i omförmälde hänseenden, eller i ett sammanhang, och icke, i serskilde Betänkanden, i grund af enskilde motioner, företaga bedömandet af omförmälde princip-frågor, och i öfrigt åberopas min, genom reservationen vid LagUtskottets Betänkande N:o 44» yttrade öfvertygelse derom, att, i afseende på behofvet af stadga i närvarande credit-förhållanden, Handelsoch Utsöknings-Balkarnes granskning borde företagas." "Emot de af Högloft. Utskottet föreslagne förberedande åtgärder, för att vid nästa Riksdag kunna företaga pröfningen af nya Lagverket i hela sin vidd, reserverar jag mig i allt hvad Betänkandet öfverskrider hvad som Rikets senast församlade Ständer derom uttryckt i underdåniga skrifvelsen N:o i45." 6 STOCKHOLM, Ecksteinska TftvcESMST, i834. Leg-JJukotteis Bet, No 82. I N:o 82. Antom till Exp.-Utsk. den 9 Julii. Betänkande öfver väckta motioner, om upphäfvande af KämnersRntter, Lagmans-Rätter och RiddareSyneRätter, samt ändring eller upphäfvande af åtskillige Lagens rum, rörande Rättegdngs-orclningen. Ifrån Vällofl. Borgare-Ståndet och Hedervärda Bonde-Ståndet hafva till Lag-Utskottet blifvit remitterade följande i delta ämne väckta motioner, nemligen: 1:0 af Herr Gustaf Holm, som, — under åberopande af Lag-Utskottets vid sistlidne Riksdag afgifne Betänkande N:o 89, samt hvad Rikets Ständer häröfver då beslutat, men hvarå, enär Rikets Ständers Skrifvelse till Kongl. Majit inkommit först några dagar före Riksdagens upplösning, Kongl. Maj:ts Nådiga yttrande lill bifall eller afslag icke kunnat meddelas, — föreslagit: 1:0 upphäfvande af Lagmans-Rätt er ät landet.
Hvad sålunda blifvit anfördt har Utskottet i öfvervägande tagit; men, enär de af Regements-Skrifvare och And i terner inom indelta A »moen utgifne accords-summor, hvilka till större eller mindre belopp icke genom någon Författning i senare tider varit tillålne, hvarken, pä sätt med Officers-Corpserne är fallet, genom några allmännare öfverenskommelse!’ inom hela personalen af dessa löntagare blifvit föranledde, ej höljer bibehållits af den individucla nödvändigheten att icke afstå en ostridig lätt lill be^ 4Stals-Uukoltcts Utlåtande Jf:o 23g, y ford ian; anser Ulskottct sig, af sådane skäl, böra bos Rikets Ständer till* styrka, - att Anders Danielssons ifrågavarande motion må lemnäs utan afseende. Stockholm den 20 Augusti »83-4. N:o 2 3 9. ^Änkom till Exp. Utsk. den 22 Au», XJtldtande, i fråga om hegardt Stats-anslag till en brobyggnad öfver sjön Nätaren i Jönköpings Län. (U. AJ Uti Memorial, som från Bonde-Ståndet blifvit till Slals-TTtskottet remitteradt, hafva Kiksdags-Fullmägtige Petter Jönsson och Johannes Andersson från Jönköpings Län anhållit, alt ett anslag af allmänna medel, stort 4.000 Kdr Banco, måtte beviljas för anläggningen af en bro öfver sjön Nätaren i Tveta. Härad och Jersnäs Socken af berörde Län, för att begagnas, i stället för den derstädes nu varande, så kallade Sunds Färja, hvilken är icke allenast högst besvärlig i anseende till den mängd prodncter, sorn skola transporteras till ortens förnämsta handelstad Jönköping, utan äfven vid tillfälle af storm samt isgång ganska vådlig för de trafcpierandcs både lif och egendom.
Qvida» i den äldre ~Eddan, Volsunga-Saga~ m. fl. Det var en gång en konung, som var så glad vid jagt, att han inte visste sig större nöje än att fara efter vilda djur. Han låg så både arla och serla ute i marken med hök och hund, och hade alltid god jagt-lycka. Men en dag hände sig, att han inte var i stånd att få upp något villebråd, ehuru han letade på alla håll ända ifrån morgonen. Som det nu led emot qvällen, att han skulle rida hem med sina män, fick han se hvarest en dverg eller »~vildman~» lopp framför honom i skogen. Straxt sporrade konungen sin häst, red efter dvergen och grep honom, och undrade alla öfver hans sällsamma utseende; ty han var liten och stygg som ett troll, och hans hår växte sträft som stake-mossa. Men allt hvad konungen talade honom till, ville han inte svara, hvarken med godo eller ondo. Häröfver blef konungen vred, såsom han redan tillförene var misslynt öfver sin jagt, och befallte sina svenner taga vildmannen och förvara honom väl, att han ej måtte undkomma. Sedan drog konungen hem till sin gård, och är intet vidare förtäljdt om hans färd för den gången. Det var på den tiden en gammal loflig sed, att konungen och hans män höllo dryckes-stämma till långt in på nätterna, och blef då mycket ordadt och än mera drucket. Som de nu åter sutto öfver bord och gjorde sig lustiga, fattade konungen ett stort djurs-horn och sade: »huru tyckes eder om vår jagt i dag? Eller när blef det tillförene sagdt om oss, att vi kommit hem utan något villebråd?» Männen svarade: ’visserligen är det sannt som du säger, och lärer så god en jägare, som du, icke stå att finna i hela verlden. Likväl må du icke klaga på vår jagt, ty du har i dag fångat ett villebråd, hvars like ingen tillförene hvarken sett eller hört.’ Sådant tal behagade konungen öfvermåttan väl, och han frågade yttermera hvad dem tycktes att han helst kunde göra med dvergen.
I anledning häraf har General-Fälttygmästaren i underdånighet föreslagit, att artilleri-befälets skjutöfningar. hvilka hittills verkställts af hvarje regemente särskildt, framdeles måtte få utföras gemensamt å en för sådant ändamål lämplig plats, samt att dessa öfningar, hvilka skulle bivistas, under en Regemen ts-officers befäl, af så många kapitener och examinerade subaltern-officerare, som den öfriga tjenstgöringen tilläte, finge taga sin början efter vapenöfningarnes slut och fortfara två, högst tre veckor. Derigenom skulle en årlig skjutskola uppstå, hvarest den tid, som ej upptoges af öfningarne på fältet, borde, såsom vid arméens skjutskolor eger rum, enligt bestämd plan fördelas mellan föredrag i så väl teoretiska som tekniska delar af artillerivetenskapen, samt beräkningar af de vid skjutningarne erhållna resultat, grafiska konstruktioner, m. m.; och skulle dessa öfningar, på sådant sätt anordnade, enligt General-Fälttygmästarens tanke särdeles väl uppfylla sin bestämmelse och derjemte medföra andra för vapnet väsendtliga fördelar. Då emellertid ett sådant tillfälligt vistande under kortare tid å annan ort, än den vanliga, alltid skulle för de officerare m. fl., som kunde komma att till deltagande i dessa öfningar beordras, medföra ökade lefnadskostnader, har General-Fälttygmästaren ansett billigheten fordra, att någon godtgörelse derför dem bereddes genom erhållande af dagtraktamente under kommenderingstiden samt skälig feseersättning, den sednare beräknad enligt den för statens jernvägar gällande tariff. Den häraf uppkommande kostnad, tillhopa med åtskilliga andra utgifter, iltgjorde omkring 5,000 rdr årligen, enligt förslagsvis uppgjord beräkning, som bifogas: — dock borde härvid tagas i betraktande att, genom ett samfäldt utförande af skjutningarne, besparades två tredjedelar af den ammunition, äfvensom af materialier och öfriga effekter, som erfordras då samma öfningar anställas å tre särskilda platser, hvilken besparing torde, i synnerhet då fråga blir om skjutning med kanoner af större kaliber, uppgå till ganska betydlig del af nämnda summa.