Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ank. till Exp. Utsk. d. 23 Nov., kl. 6 e. m. Utlåtande, i anledning af väckte motioner om anslag till beredande af undervisning åt allmogen uti tillverkning af s. k. Nurnberg er-kram. m. m. Från Vållofl. Borgare-Ståndet liar till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet blifvit remitterad en af Herr K. A. Almgren ingifven motion, deruti han anfört, hurusom i sednare åren Dal-allmogen börjat att allt mer och mer vandra landet ikring och försälja utländska s. k. korta varor, eller dosor, perlof, lingar, örhängen och pipor m. m., allt af dåligaste beskaffenhet, men till ringa pris. Synnerligen allmogen i Appelbo, Malung, Elfdahl m. fl. sopknar inom Dalarne besökte de större marknaderne inom Riket och mottog der af kringresande judar dylika utländske varor, till ganska betydligt belopp, för att sedermera på landsbygden utminutera. Derigenom skulle i landet sådant gods utspridas för hundrade tusentals Riksdaler. Motionären, som icke ansett Dal-allmogen böra beröfvas sin gamla rättighet att medelst kringvandrande afyttra sine egna slojde-alster, utan deremot endast åsyftat att återföra det förut varande förhållandet, eller att provincens invånare sjelfve tillverkade de slöjd-artiklar, som de afyttrade, i stället för att, såsom nu vore händelsen, den åldrige lika med den friske och arbetsföre mannen och till och med barnet vore utprånglare åt judar, har alltså, för att göra ett slut på detta tillstånd, som icke allenast undergräfde Dal-allmogens moralitet och välmåga, och gjorde den till ett lättjefullt och oredligt folk, utan äfven betoge städernas köpmän den förtjenst, de, såsom skattdragande, ganska väl behöfde, samt, för att vänja ifrågavarande allmoge till flit och arbete, föreslagit: att på statens bekostnad måtte införskaffas några få skicklige arbetare, för att undervisa Dal-allmogen i tillverkningen af s. k.
Statslånesystemets införande i större scala tillvinna sig chefskapet för penninge-intresset, som ej till alla länders båtnad fallit uti Styrelsernas händer. Min mening är ingalunda, att vid detta tillfälle ingå uti någon utveckling af financeläran (mina insigter torde äfven dertill vara allt för svaga); min afsigt är endast att fästa uppmärksamheten på nödvändigheten, att bryta ett tillstånd af osäkerhet, hvars följder kunna blifva af en större våda, än man måhända föreställer sig. Jag önskar ej att vinna genom andras förluster, men jag vill icke heller förlora, för att befrämja oförtjenta vinster. Jag önskar med ettord, att Banken måtte försättas i tillfälle att göra rätt åt sine Creditorer, efter den förmåga den nu kan äga; och jag yrkar derföre, i stöd af rättvisa, af billighet, af förutseende, att det af 1818 års Ständer för Banken utfärdade Moratorium måtte upphäfvas, och Banken derigenom tvingas till den utredning, hvarefter Den n December e. m. dess framlida verkningskrets måtte kunna fotas på säkrare, med penningeläran och med det allmännas hästa mera öfverensstämmande grunder, än hitintills varit fallet. Jag anser såsom olämpligt, att för närvarande ingå uti någon vidsträcktare utveckling utaf ämnet. Den begäran jag framställt stödjer sig på den enkla rättsgrund, att hvar och en bör göra rätt för sig; och jag anser som en oåterkallelig nödvändighet, att Rikets Ständers Bank, genom upphäfvandet af godtycklighetens beskydd, försättes i det tillstånd, som samhällets närvarande och framtida säkerhet kräfver. Jag anhåller om remiss till BancoUtskottet af detta mitt anförande. Lades på bordet. Herr Rothlieb, Carl Fredriks hade inlemnat ett så lydande Memorial: Nyttan af det Historiskt-Genealogiska Studium behöfver inför detta upplysta Samfund ej ådagaläggas. Att jag ifrån yngre åren idkat detsamma, derom vittna de många arbeten i Ridderskapets och Adelns Historia, som jag af trycket utgifvit. Derigenom samt under de långa tider jag tjenstgjort vid Riddarhuset, har jag inhemtat en noggrann kännedom om beskaffenheten af i64 Den i?
Man får icke glömma, att syftningen i den stora brännvinsfrågan gått ut på att inskränka brännvinstillverkningen; och det är förutsättningen af detta, som föranleder mig till erinran om den lika sanna motsatsen, att när denna önskan har nått sitt ändamål, när produetionen blifver ringa, så är den erinran, Hr Cederschjöld gjort, så mycket mindre tillämplig, som i rak följd deraf måste inträffa, att det blir producenten, som bestämmer priset och således till detta pris också räknar den ifrågavar. afgiften. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Som jag i en reservation utförligt framställt mina skäl emot detta betänk. skall jag nu ej vara vidlyftig. Jag får blott fästa uppmärksamheten dervid, att här är fråga om en bevillnings påläggande, och att målet således är af bevillningsnatur och icke ett önskningsmål, hvilket inverkar på målets afgöi'ande. Frih. Boye har förekommit mig, då han upplyst det förhållande, som inträffar, då, såsom jag tror, hvar och en af oss önskar, att den ymniga tillgången på brännvin blifver inskränkt inom tillbörliga gränsor; och hvad beträffar, att ifrågavar. afgift skulle falla tungt på de fattigare classerna, får jag erinra, att skatten kommer att utgå för brännvin, och att man, i fall den bör erhålla någon särskild benämning, snarare borde kalla den strupskatt, än magskatt. Hvad åter beträffar den allmänna frågan om införande af accis i städerna, och att en sådan, såsom varande en indirect skatt, vöre nyttig, får jag uttrycka min öfvertygelse, att en dylik a38 Den April. skatt, utom i mycket stora städer, alltid blir uppäten genom de omkostnader, dess uppbärande fordrar; och ingen kan neka, att den blir ett gene för den allmänna trafiken.
Det är derföre jag föreslagit, att man ej skulle befatta sig med detailfrågorua och en fullständigt uppgjord redaction, utan endast hälla sig till hufvudgrunderna. Vill man derutöfver yttra sig äfven i de financiella frågorna om octrojtiden, om sedlarnas beskaffenhet och valör, 0111 actieteckningen m. m., så må man gerna göra det; men jag hemställer, 0111 det icke i sådant fall åtminstone är bäst att särskildt yttra sig i dessa frågor. Det kan visserligen vara bra, om Konungen får veta R. Stts tankar äfven i dessa ämnen, för att derå fästa det afseende, han finner för godt; men om man förenar allt i ett enda fullständigt lagförslag, befarar jag, att hinder skola mota för dess antagande i sin helhet, och att, då Konungen icke kan ändra ett sådant förslag, som äfven innefattar frågor af civillags natur, utan contrapropostn, hela saken på detta sätt skull komma att förfalla. Af dessa skäl kan jag ej annat än vid - Den 18 Mars f, m. blifva den mening, att man nu endast bör besluta om bufvudgrunderna. Frih. Boye, Fredr.: Då jag sjelf i egenskap afUtsk:sledamot deltagit i Öfverläggningarna inom Ulskm rör.*de detta ämne, och således kan bedöma, huru outtröttligt arbete blifvit på de uppgjorda förslagen nedlagdt, samt tillika det, att Utsk:n härvid betraktat saken från alla sidor, så att jag tror, att Utskrn kommit det rätta åtminstone temligen nära, förenar jag mig med H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt, att det skulle förefalla mig besynnerligt, om ett sådant arbete, som dock icke kan vara alldeles förkastligt, ej skill le komma under någon pröfning. Ilvad beträffar Hr Stråles anmärka., att åtskilliga fel deri skola finnas, som sannolikt hindra dess antagande, så är just nu tillfälle för B. o. Ad. att granska och rätta dessa fel.
Man påminne sig härvid, huru UllDisconten bar fått gifva lån på Ullhandel, som aldrig existerat, mer än på papperet. Jag har sjelf vid försäljning af ull mer än en gång blifvit ombedd att skrifva försäl jningssedlar, det jag försålt mera ull, än jag verkeligen gjort, men min underlåtenhet alt göra detta, bar ingalunda försatt köparen i förlägenhet, att ju icke han fått hvad han önskat, af annan person, som varit min* dre noggrann. Med ett ord, dessa vexlar blifva icke annat ari vanliga Discont-reversaler, der borgesinännen kalla sig köpare toth 'säljare af varor, som aldrig funnits, liksom hela anstalten blott skulle bli en BisConlanstalt, grundad på sedelutgifning, Den 3o November f. m. oell på personella crediten, om hvars förvirrade ställning alla tala, men på hvilken man ändock synes vilja bygga, när det är fråga om att lägga den till grund för anstalter, som skola göra henne ännu mera Förvirrad. Jag anhåller om afslag å Utlåtandet» Friherre Boye: Innan jag ingår i framställning af de anmärkningar jag för egen del har alt göra vid Utskottets förslag till den nya Upplånings-anstalten, anhåller jag att få bemöta ett och annat yttrande af de tvenne siste värde talarne. Grefve Björnstjerna li3r sagt, att BanCoObligationernes beläning är en fördubbling af sedelstocken; och han har rätt deri. Ty då den upp* lånta sedelmassan först utgår i rörelsen i låneväg, och Bankens för denna sedelmassa utgifne Obligationer å nyo emot sedlar kunna belånas, är det naturligt, att en dubbel qvantitet sedlar blifver utsläppt. Jag understödjer således denna anmärkning till den påföljd, att jag afstyrker BancoObligationernes beläning.
Bancofullmägtiges åtgärder och förvaltning på det hela, efter nästförflutne Riksdag, med anledning af en uti samma Berättelse (pag. 17) omförmäld fråga om ändring i Reglementet för Handelsoch Närings-Disconten föreslagit det tillägg i samma Reglemente, ”att större jordegare, lika med bruksoch sågverksegare, må tilldelas rättighet att erhålla iån i Handelsoch Närings-Disconten, helst allmänna Discont-fonden vore så otillräcklig, att 6 veckor i Götheborg erfordrades till låns erhållande.” Utskottet får i anledning häraf endast upplysa, att det icke genom Banco-reglementets föreskrifter är jordegare betaget att, emot stadgade vilkor, erhålla lån från Handelsoch Närings-Disconten, hvadan äfven, enligt hvad Utskottet inhemtat, sådane lån blifvit jordegare, emot godkänd säkerhet, bevil - 28 Banco-Utskoltets Utlåtande, N.o ii3. jade; utgörande beloppet af de under sistlidet år 1839 endast från Handelsocli Närings-Disconten i Stockholm ulgiIne nya lån till jordbrukare utom Bonde-Ståndet (enligt Utskottets Betänkande, N:o 80, bilogad Tab. N:o 3.) Banco R:dr 324,700. Vid det sålunda upplyste förhållande, tillstyrker Utskottet, att Herr von Qvantens ifrågavarande motion må förfalla. Stockholm den 20 October 1840. >©< STOCKHOLM, ecksteinska. boktryckeriet, 1840. Ank till Exp. Utsi; d. 12 Nov. kl. 1 e. tn. Memorial, i anledning af väckt fråga om ändring af § 214 uti nu gällande Banco-Reglemente. Direclionen öfver Rikets Ständers Låne-Contor i Malmö liar, uti dess lill Utskottet afgifne Berättelse, förmält, att enär, bland allmänna stadganden för Bankens DisconL-rörelse, funnes uti § 214 moni. 1 af BancoReglementet, under den 26
20:de punkten, ang:de förändrad lydelse af i inom. 3 punkten af 7 § i nu gällande författning. Bifölls. 21 :sta punkten , an g: de tillägg af orden ”ingen köpeskilling , utan endast ärlig” framför ordet ”städja” i i morn. 4 punkten af 7 § i nu gällande författning. Frih. Raab: Utsk. har, efter min förmening, begått ett misstag, då det föreslagit insättande af ordet ärlig. Det är nemi. en verklig anomali att lala om en årlig städja, ty städja är en penning, som endast lemnäs för en gäng. För öfrigt tror jag, att hela denna punkt, som igenlinnes pag. 30 i den gamla författningen, gerna kan utgå, ty om den utgår, så skulle de contracter å landet, som densamma omfattar, i stället blifva hänförda till 1 punkten i samma 7 §, hvarigenom ingen särdeles förlust skulle uppslå, hvarken för Kronan eller för den enskilde. Hr Printzenskjöld: Om jag å ena sidan vill medgifva den anmärkn., som Frih. Raah nu uttalat, ang:de bemärkelsen af ordet städja, och all Utsk. måhända i någon mån misstagit sig, då det talas om ärlig städja, i stället att utbyta ordet städja mot något annat, t. ex. afgift; så kan jag deremot icke medgifva riktigheten af Frih. Raabs förslag, att låta hela denna punkt utgå. Jag ber nemi. att få fästa uppmärksamheten deruppå, att contraclerne, enligt den föreskrift, som slutet afl mom. i 7 § innehåller, skola charleras efter beräkning af ett års afgift. Skulle nu denna § ang:de städje-contracter utgå, men det likväl stundom inträffar, att de äro ställde, icke på någon viss årlig afgift, utan att betalningen för en viss besinningstid erlägges en gång för alla, så vet jag i sanning icke, hvart ett sådant conlract skulle hänföras.
Häremot öfverlåler staden åt Kongl. Maj:t och Kronan under full eganderätl: a) af stadens s. k. vestra betesmark, 52 tunnland 26,ö kappland, deraf äro utmärkte 43 tunnland 15 kappland å ofvannämnde karta under N:ris 1 och 2, samt 9 tunnland 11,o kappland å en särskild karteritning under N:o 2; b) den del af s. k. skjutsstall-lyckan om 5 tunnland 7,4 kappland, som å tillförordnade förste Landmätaren Gustafssons förut omförmälda karta är utmärkt med N:ris 1, 2, 3 och 4 samt orngifves i norr af den från Sege å framledda kanalen med en bank af 6 alnars bredd, hvilken pä kartan äfven är utsatt och icke i denna öfverlåtelse inbegripes; i Öster af den väg, som kommer, att anläggas från östra Förstadsgatan och sträcker sig öfver tomten N:o 8; och i vester af den staden tillhöriga s. k. Schougska lyckan. 3:o. Kongl. Maj:t och Kronan åligger att sina i l:sta punkten omnämnda två byggnader borttaga och platserna afrödja. 4:o. Staden åligger att försätta den afträdda delen af Skjutsstall-lyckan, 5 tunn - Siats-Utskottets Utlåtande N:o 51. 11 land 7,4 kappland, i det skick, att den vid skeende besigtning, som af Kongl. Krigskollegium förordnas och hvarvid stadens ombud äfven eger tillstädesvara, befinnes tili fot-exercis begagnelig. 5:o. Jordarne afträdas å ömse sidor den 1 Januari 1864, dä hvad i 3 dje och 4:de punkterna är föreskrifvet bör vara vederbörligen verkstäldt. 6:o. Skulle vid denna tidpunkt af personer, som jordarne under arrende innehafva, möjligen framställas anspråk på ersättning, åligger ersättningsskyldighet i sådant fall endast den, som jorden afträder. 7:o.
Bara en liten tår, det är så bra, när man är ledsen. (Gråtfärdig.) LILLY. Jag är inte ledsen! Låt mig vara i fred! EMMA. Ja, för all del, men litet kaffe skulle nog göra godt. (Går.) (Lilly stiger upp och går häftigt fram och tillbaka, sätter sig, men stiger åter upp. Slutligen sjunker hon ner på en stol vid bordet, kastar sig framstupa öfver detta och brister i gråt. Så sitter hon, då d:r Vinge efter en stund kommer in från verandan. Han stannar vid dörren, då han får se henne. Hon tycks inte höra honom. Han går fram till henne, hon rör sig inte, snyftar fortfarande.) Kära Lilly. LILLY. Tror du det är så roligt för mig att jämt gå ensam bland alla främmande människor? Tror du jag har något nöje af alla de här kafferepen och utfärderna? Jag vet ju så väl, att man bjuder mig bara af artighet mot dig, mig frågar verkligen ingen efter! Och inte frågar jag efter en enda af badgästerna heller. Jag har tagit emot bjudningarna, för att du ville det, och för att jag hvarenda gång hoppats, att du skulle få tid att vara med. Men nu går jag inte ensam längre! Jag står inte ut, jag kan inte, jag vill inte! DOKTORN. Jag trodde verkligen, att du var road af att vara med. Inte ville jag tvinga dig! LILLY. Jag, som bade gladt mig så mycket åt, att du skulle vara med i dag! Men du bryr dig inte ett dugg om mig! Det är bara patienterna från morgon till kväll, för dem står du alltid till reds, jag ser dig ju knappt på hela dagen. Jag kan verkligen inte hjälpa det. Jag har redan innan vi gifte oss flere gånger sagt dig, att lika väl som en läkare måste glömma sig själf för sin plikt, lika väl måste hans hustru vara mera själfuppoffrande än andra mäns hustrur. DOKTORN. DOKTORN. Hur kommer det sig till att du redan är hemma? Hvad har händt? DOKTORN. (Lägger armen om hennes hals och försöker draga henne till sig.) Kära lilla barn, hvad har händt? Hade de seglat ifrån dig, för att du lät dem vänta? LILLY. (Drar sig undan hans smekningar, gråter ännu våldsammare.)
Men som dessa Betänkanden blifvit af tre Stånd bifallna, nemligen N:o 6, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BorgareStånden den 8 April; N:o 7, af Ridderskapet och Adeln den i3, af Preste-Ståndet den 8, och af Borgare-Ståndet den 11 April; N:o 8, af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch BorgareStånden den 8 April; N:o 10, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet den 8 och af Preste-Ståndet den 11 April; N:o 12, af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet den 8 April och af Preste-Ståndet den 1 1 i samma månad; N:o 18, af Ridderskapet och Adeln den 22, samt af Presteoch Borgare-Stånden den 11 April; N:o ig, af Preste-Ståndet, samt Borgareoch Bonde-Stånden den il April; N:o 20, af Preste-, Borgareoch Bonde-Stånden den ir April; och N;o 02, af Preste-Ståndet den 22, af Borgare-Ståndet den 20 och af Bonde-Ståndet den i5 April; så enär, enligt 87 §. Regeringsformen samt 3 punkten af 49 §• Riksdagsordningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, Bih. till R. St. 7 Sami. 1 Afd. ijide Hiift. 2 10 Lag-Utskottets Betänkande, N.o 61. samt återförvisning ifrån ett Riks-Stånd i dessa mål således ej betager samma beslut deras kraft och verkan, anser Ulskottet, vid detta förhållande, något utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst får hos de Respective Riks-Stånd, som återremisserne meddelat, vördsamt anmäla. Stockholm den 12 Juni 1-840.
Vid förnyad föredragning af StatsUtskoltets den 8 sistlidne Augusti under N:o 2i5 afgifne, och den 27 i samma månad eftermiddagen på bordet lagde Utlåtande i anledning af verkställd granskning af Räkenskaperne och Förvaltningen utaf de till Allmänna GarnizonsSjukbusets i Stockholm underhåll anslagne medel; blef samma Utlåtande af Ridderskapet och Adeln bifallit. Å nyo föredrogs StatsUtskoltets under N:o 216 afgifne, och den 27 sistlidne Augusti eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af verkställd granskning Den i September e. m. af redogörelsen öfver tvenne till Amerika och Medelhafvet företague KrutförsäljningsExpeditioner. Detta Utlåtande skulle, uppå begäran, af Grefve Gyldenstolpe , Anton Gabriel, och Friherre Anckarswärd_, Carl Henrik, jemlikt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare hvila på hordet. Företogs till pröfning StatsUtskottets Under N:o 217 afgifne, och den 27 sistlid* ne Augusti eftermiddagen på bordet lagde, Utlåtande, öfver väckt motion, angående föreslagen afskrifning af Bruksidkare!! S. Owens skuld till ManufacturDiseontFonden, samt om ett ytterligare låneunderstöd för ho* liom af allmänna ttiedel å 5o,ööo R:dr B:co* Friherre Anckarsvärd, Carl Henrik? jag tror mig finna i Utskottets Utlåtande ett rakt öfverskridande af 37 §. Riksdags* Ordningen, sorn ej medgifver Utskottet att väcka nya motioner; emedan detta förslag till pension för Herr Owen är en alldeles ny motion, hvarföre Utskottets Utlåtande således kominer att kräfva en återremiss. Hvad sjelfva hufvudfrågan beträffar, eller Herr Zethelii motion, så är jag af olika tanka med Utskottet, jag finnér, att Herr Owen i högsta grad gjort sig förtjent af den gratification utaf 32,ooo R;dr Banco, 4o II. 8* n6 Den i September e. m. hvilken Herr Zethelius föreslagit.
Då förteckningen öfver de persedlar, som inom de olika länen skulle komma alt qvarstå, är fullkomligt öfverensstämmande med det beslut R. o. Ad. förut fattat, så vida man undantager Stora Kopparbergs län och dagsverksräntan, så vågar jag vördsamt hemställa, att endast länens namn må blifva uplästa, och att den ledamot, som dervid kunde önska några vidare uplysningar, då måtte derom särskildt för hvarje län anhålla. Uppå Hr Gr. o. Ladtm:s i anledn. häraf framstälde propos. beslöts, att, vid föredragn:n af denna punkt, endast länens namn, men icke dervid förekommande stadganden, skulle upläsas, såvida icke begäran derom blefve särskildt gjord. Frih. af Ugglas, Curt Gust.: Det förefaller mig som vore någon oegentlighet begången vid Upsala län; men kanhända jag misstager mig och begär fördenskull om en uplysning. Vid Stockholms län står, att den nya spanmålsräntan skall vara hälften råg och hälften korn; och för Upsala län står, att hö skall förvandlas till hälften spanmål och hälften smör; men dervid står dét icke föreskrifvet, att den nya spanmålsräntan skall blifva hälften råg och hälften korn. Då jag icke kan påminna mig, att det finnes något allmänt stadgande i detfa hänseende, så hemställer jag, huruvida icke någon serskild föreskrift derom i afseende å Upsala län vore lämplig? Hr von Troil: Det är mig omöjligt alt för ögonblicket taga reda på den punkt i de allmänna bestämmelserna,' som innehåller att för hvarje län, der hufvudpersedlar skola förvandlas till andra hufvudpersedlar, skola dessa utgå efter de grunder, Den 11 Augusti. 235 enligt hvilka ortens kronotionde utgår, så framt icke annorlunda finnes särskildt stadgadt. Då ingenting i detta afseende för Upsala län blifvit särskildt stadgadt, komma naturligtvis räntorna att utgå efter närande grunder. Jag fick nu reda på hvilken punkt det är, och får således uplysa att det är den 6:te.
Köttbullar, potatis, mannagrynsvälling. Stekt sill, potatis, ärtpuré. 3 Kalffrikassé, potatis, sagosoppa. Wienerschnitzel, stekt potatis, körsbärssoppa, Paltbröd, fläsk, mjölksås, ölsoppa. Fisk, potatis, lingonsoppa och skorpor. Nässelkål, korf och potatis. Fiskpudding, kaprissås, äppelsoppa. Bruna bönor, fläsk, tesoppa och skorpor. Eftermiddagen: Kaffe och skorpor för de fullvuxna. Kvällsvard: Gröt, mjölk, bröd och smör, ost, kallskuret. (Barnens kvällsvard tidigare.) * * * 1893 ön har hon äfven där studerat folklifvet, och hennes på spanska gjorda anteckningar rörande olika sidor af detsamma torde komma att publiceras i någon utländsk facktidskrift. Fröken L., som är bördig från Kläckerberga nära Kalmar, var syster till professor J. A. Lundell och var vid sin död 35 år gammal. * Svenska som vinner Orand prix de Paris. Enligt den i Paris utkommande kapplöpningstidningen Le Jockey har mrs Lotten Childe ' s, född Montgomery, häst » Skedaddle » lyckats eröfra föryta priset 100,000 francs i Grand Steeple-Chase de Paris. Mrs Lotten Childe är dotter till grosshandlaren Henrik Montgomery i Göteborg och hans maka, född Maule, samt gift med förre ryttmästaren vid engelska hästgardet Charles Childe på Kiulet Hall i Bewdley. Teater och musik. » Den förlorade sonen » på Dramatiska teatern. » Lindenturnén », som står redo att företaga en konstnärsresa genom en del af våra landsortsstäder och därvid uppföra den i fjol härstädes af ett franskt sällskap gifna pantomimen » L ' enfant prodigue », har under den gångna veckan inför en talrik och tacksam hufvudstadspublik gifvit det intressanta stycket. Panlomimgenren kan sägas vara alldeles ny för svenska skådespelare, och man motsåg äfven med särskild spänning, huru de visserligen framstående krafter, som hr Lindens sällskap omfattar, skulle skilja sig från den ovanliga uppgiften.