Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BondeSt. skulle nemi. förlora den j i representationen, hvilken, just genom att vara samlad särskildt på ett ställe, betyder utomordentligt mycket, men afknappad till en 5:tedel, och sönderdelad på tvenne ställen och alldeles samman - 160 Den 12 Mars f. m. blandad med öfrige i representationen ingående elementer, skulle till hela sin verkan nästan upphöra; och skulle det så mycket mera, som BondeSt. endast skulle få välja inom 25 valkretsar för hela landet. Ty dessa kretsar skulle blifva så stora, att det blefve svårt för detta Stånds medlemmar att hafva något inre samband sins emellan, så att de ej blefvo öfverflyglade och förledde af utifrån kommande impulser, och således vid valen blefvo helt och hållet beherrskade af för dem främmande intressen. Bureaucratiens makt, större än både Konungamaktens och folkets, sådan skulle följden blifva af det nu föreslagna representationssättet; om till fosterlandets båtnad, i den händelse det vore möjligt att det någonsin skulle kunna antagas, det är dock ganska tvifvelaktigt. — När man vid riksdagens början såg åtskillige bland Rikets högsta embetsmän, såväl inom detta Stånd, som PresteSt. komma till ett inflytande, större än det någonsin varit, så hade man dock trott sig deraf kunna göra sig helt andra förhoppningar; man kunde nemi. väl hafva skäl att förmoda, att den högre statsmannavisheten skulle finna sig böra begagna den erhållna makten sålunda, att den icke blott sökte att sätta en stark återhållande damm mot begäret att alltför mycket och alltför obetänkt förändra, utan att den äfven, lika mycket i sitt eget som hela samhällets intresse skulle visa sig villig till att sjelf åtaga sig utförandet af de verkligen nyttiga reformer, som fäderneslandets bästa oundgängligen kräfver att de ej längre fördröjas.
Vederbörande läkare och apotekare skall vid läkemedels förskrivningar och tillredningar följa upplagan i kvartoformat av denna Pharmacopoé, samt att i medicinräkningarna utsätta läkemedlets namn, vikt och mått med bokstäver och inte som hittills med konsttecken och siffror. Föreskrivs läkemedel efter annan Pharmacopoé skall detta tydligt utsättas. Stockholm dag som ovan. D von SCHULZENHEIM Kungörelse angående förändring i åtskilliga delar av den hittills gällande Expeditionstaxan. Stockholms slott den 26 oktober 1817. Vid senaste urtima riksdag anhöll Rikets Ständer att en förteckning över lösen för domar och utslag som ges från Våra statsoch revisionsexpeditioner skulle fogas till den allmänna expeditionstaxan. Lösen för expeditioner vid kämnärsrätten borde jämställas med vad som gäller för häradsbergs och tingsrätter. Vidare att länsmäns och nämndemäns arvode vid privata förrättningar höjdes. Vi lämna Vårt bifall och förordnar: 1: o Att i våra statsoch justitierevisionsexpeditioner kommer lösen enligt tidigare taxa att erläggas både av den vinnande och tappande parten, de fattiga undantagna. Tabell på summorna och ärendena. 2: o Att vid kämnärsrätterna samma lösen gäller som vid häradsbergs och tingsrätter. 3: o Vid extra ordinarie förrättningar får länsmän 32 skilling om dagen, nämndemän 24, skjuts efter en häst och uppbära lösen för syneinstrument med 8 skilling för första arket och 4 för de följande. Även kronofogden får höjd taxa till 32 skilling. Stockholms slott den21 oktober 1817. CARL Reglemente för staden Borgholm på Öland. Sedan Vi den 28 augusti förledit år tillåtit att en stad med namnet Borgholm får anläggas på Öland, anser Vi det nödvändigt för stadens ekonomi och polis, att meddela följande föreskrifter: § 1 Om rättighet att i staden sig bosätta. Varje välfrejdad svensk man eller utlänning, som erhållit svenskt medborgarskap och är av vilken kristlig trosbekännelse som helst, har frihet att bosätta sig i Borgholm. En var försedd med burskap får utan tvång av korporationer, skrån och gillen idka varje lovlig hantering eller hantverk eller näring som kan stämma med stadens rättigheter.
Genom ett åt skogsegaren ensamt gifvet vitsord kommer man i allmänhet och i de flesta fall till samma mål, som med ett ömsesidigt; men man har derutöfver den fördel, att lagen icke genom meddelande af ett stängselvitsord, som hittills ej funnits och för framtiden ej heller vore synnerligen nödigt, föranleder till hägnader, som möjligen kunnat undvaras och utan detta vitsord måhända uteblifvit. Utjordar och urfjellar hafva i allmänhet hittills måst stänga omkring sig sjelfve; men de vinna genom befrielsen från allt tvång härtill en så betydlig fördel, att de, då de tillika i anseende till en inskränktare egorymd häfva lättare än grannarne att utan stängsel vårda sina kreatur, kunna utan särdeles olägenhet afbida den tid, då deras grannar se sig föranlåtna att begagna det åt dem gifna stängselvitsordet. Hvad i 8 § om dessa lägenheter förekommer, hvilar hufvudsakligen på samma grunder, som gälla i afseende å odlad jord i förhållande till skog eder annan utmark. I 9 § förekomma särskilda stadganden om afsöndrade lägenheter. En sådan lägenhet kan i förhållande till den egendom, hvarifrån afsöndring skett, ej betraktas annorlunda än som ett osjelfständigt torp, utan andra rättigheter än dem innehafvaren sig . betingat, hvadan han ock, i saknad af aftal rörande hägnadsskyidigheten, måste anses hafva iklädt sig förbindelsen att sjelf bekosta den stängsel, som för lägenhetens afskiijande från den egendomen erfordras. Häraf följer ock, att stängselvitsord icke i lagen kunnat tillerkännas sådan afsöndrad lägenhet, der icke lägenheten sträcker sig utmed rågången af annan egendom, då lägenheten, för sin sträckning, har samma stängselvitsord som hufvudegendomen. Det i 7 § förekommande undantag i afseende å stängselvitsord för de fall, att någon med egor möter kronopark, eller annan skog eller mark, som står under Kronans omedelbara vård, afser endast sådan Kronans skog och mark, som den för egen räkning förbehållit sig, men icke sådan, som till nyttjande åt enskilde eller menigheter blifvit upplåten.
Om det är en i våra grundlagar uttalad obestridlig sanning, att ändringar i Rikets allm. lag icke kunna tillvägabringas utan de bägge Statsmagternäs gemensamma bifall, så torde det icke med något skäl kunna förnekas, att ett sådant bifall ovilkorligen erfordras för utfärdandet af en förordning, som, på sätt förhållandet ar med den föreslagna vexellageli, innefattar högst betydliga och genomgripande förändringar uti allm. lagens Handels-, Utsökntsoch Rättegfsbalkar. Jag medgifver visserligen, att åtskilliga reglementariska föreskrifter linnas intagna uti våra vexelförfattningar och särdeles uti 1816 års förordning, hvilka helt och hållet ligga inom den ceconomiska lagstiftningens gebiet; men sjelfva bufvudgrunderna för vexelrörelsen och de egentliga bestämmelserna i afseende på vexelrätten rnåste deremot, i likhet med ali annan lagförändring och lagförklaring, utgöra föremål för K. M:s och R. St:s gemensamma pröfning och fastställelse. Att tillerkänna K. M. den äskade rättigheten att ensam förordna om ändringar i denna del af civillagen, skulle följaktligen vara detsamma som att bortskänka R. St:s lagstiftningsrätt i detta hänseende. Då jag anser mig äga grundade anledntr att befara en härmed öfverensstämmande tydning i framtiden af ett R. St:s beslut, hvarigenom R. St. skulle låta stillatigande bero vid hvad K. M. yttrat i anledn. af R. St:s lind. förslag till lagstadganden ang:de vexelrörelsen, så synes det mig vara af stor vigt, att R. St. icke underlåta att vid detta tillfälle öppet förklara, det de ingalunda kunna erkänna riktigheten af de grundsatser, K. M. rör:de ifrågavar. Jagstiftningsämne uttalat. Jag är i sanning oförmögen att upptäcka några sådana olägenheter , som man här velat förespegla, såsom oundvikliga följder af vexelstadgans utfärdande under samma form som all annan civillag. I motsats med några af de värda talarne anser jag lagen angide vexelrätten, likasom i allmänhet författningar röride enskilda rättsförhållanden, icke böra vara beroende af hastiga och godtyckliga förändringar.
Emot sjelfva saken har jag intet att anmärka; men för att desto fullständigare vinna ändamålet, vågar jag föreslå ett tillägg till berörde stadgande, hvilket lägger ett ännu starkare band på dem, som utminutera brännvin, och innefattas i följande förslag till förändrad redaction af ifrågavar. §, nemi.: Den, som till förtäring å stället försäljer brännvin i minut åt en person till sådan myckenhet, att han deraf blir drucken, eller åt den, hvilken redan är synbarligen öfverlastad, bote särskildt derför såsom för oloflig brännvinsminutering. Ett sådant stadgande är för öfrigt icke nytt; det finnes redan i ett af våra grannriken och har der visat sig af mycken nytta. Hr af Billbergh: Jag kan ej biträ ra den siste talarens mening, enär det lärer vara omöjligt att på förhand bedöma, huru mycket hvar och en kan tåla, innan han blir drucken. Jag tror till följd häraf, att Hr Stuart, vid närmare eftersinnande, ej på allvar kan vilja vidare påyrka sitt förslag. 52 § blef af R. o. Ad. bifallen. Den 29 Jan u ali fm. 53 S. Hr af Billbergh: I 5 i § skulle jag önska någon förändring, emedan jag anser obilligt, att en värdhusvärd e.fcr krögare, som utleinnat brännvin på credit, skall blifva sin fordran alldeles förlustig. Jag anser bränn vinsförfattningen i flera delar vara jemnförlig med författningen mot oloflig in-och utförsel af varor; och, i likstämmighet med hvad denna sistnämnda författning i detta afseende stadgar, vägar jag således föreslå, att denna § må erhålla följande lydelse: Ej må laga åtgärd af domare eller executor lemnäs till utbekommande af fordran för på räkning eller credit utminuteradt brännvin.
Med anledning häraf, och då, hvad först beträffar Kongl, slottet i Stockholm, bland de i kostnads-förslaget derför upptagne byggnads-åtgärder, jeradörrars anbringande i brand-murarne emellan de särskilda delarne af vinden och slotts-gångarne, samt vid vinds-trappor blifvit beräknade till 1,255: och för brand-bottnars inläggande uti slotts-flyglarne 7,276: 32. — samt för de vid sistnämnde arbete föreko mmande oförutsedda utgifter 485: 7.761: 32. eller tillsammans R:dr 9,016: 32. — Kongl Majda Nåd Proposition, N:t> 101. 3 icke kunna räknas till sådant underhåll af Kongl, slottet, som af anslaget £ Riks-statens första hufvudtitel till reparationer å Stockholms slott med flere för Kongl, hofven upplåtna byggnader, bör bekostas, utan måste anses höra till sjelfva slotts-byggnadens fullbordande, föreslår Kongl. Maj:t härmed, det Rikets Ständer måtte för ofvannämnde, till denna dyrbara byggnads skyddande emot eldfara erforderliga arbeten, anvisa ett särskildt anslag för en gång af Nio tusell riksdaler banko, att, i mån af behof, uppå skeende reqvisition, Riksmarskalksembetet för ändamålet tillhandahållas. Vidkommande derefter de vid Gripsholms slott, i följd af der begagnado eldfarliga byggnadssätt, nödiga befunne förändringar, för hvilka blifvit i kostnads-förslåget utförd en summa af 7,500 r:dr, oberäknade möjligen oförutsedda mindre utgifter, vill Kongl.
S o m barn hade han blifvit bortskämd af en svag m o r; då hon dog, gick han i arf till en gammal kvinnlig släkting, som läste Rousseau, beundrade de politiska hjällarne för dagen o c h målade på porslin. Hos henne fullbordade han sin uppfostran. Då han förlorat henne, såg han sig om efter ett nytt kvinnligt vä- sen, som han kunde haka sig fast vid. Liten, spenslig o c h blond, beundrade han de storväxta, mörka kvinnorna. Catherine förverkligade hans ideal, och genom någon oförklarlig rubbning i attraktionslagen lyckades det h o n o m att väcka hennes kärlek. En odåga. j j edan som ung flicka hade Catherine Tuleu J. " V varit en auktoritet bland » dames de la Halt) \ les ». Hon var uppfödd i Hallarne, där hon redan som barn började hjälpa sin mor, fru Ribot, att sälja kål o c h rofvor. De voro af en gammal månglerskefamilj. Det påstods, att så länge det funnits hallar, hade det funnits Riboter där. De hade under revolutionen deltagit i upploppet på Gréveplatsen, anfört tåget till Versailles och förehållit Marie Antoinette hennes piikter. Under Karl X:es och Ludvig Filips tid hade de varit bland de utvalde, som uppvaktat deras majestä- ter. De gingo alltid i spetsen vid Den heliga junfruns ordens processioner i Sant-Leu; de ingåfvo själfva polisinspektörerna respekt och utöfvade ett oinskränkt herravälde inom sin lilla krets. Liksom de varit terrorister under skräckregeringen, rojalister under restaurationen, voro de nu goda republikaner. Då nationalhögtidsdagen instiftades, beslöt mor Ribot, att äfven månglerskorna skulle fira årsdagen för Bastiljens stormande; och allt framgent smyckas hallarne med blommor och kulörta lyktor, fanor ock frihetsemblemer den 14 juli, och om aftnarne användas de stora salarne till ballokaler. &lt; Då Catherine var nitton år, gifte hennes mor bort henne med en slaktare i kötthallen.
Man har ytterligare hemställt, om icke genom en återremiss frår gan i förväg vöre afgjord; men jag får då bestämdt förklara att sådant är rakt stridande emot formerne, ty alla allmänna frågor skola af Utskot - toen 4 April f. m9 93 ten forst utredas. Denna Utredning är ej skedd; BancoUtskottet bord^ hafva gjordt den, meli innan den blifvit verkställd , får frågan ej afgöräs, och RiksStanden kunna med skäl fordra, att blifva underrättade om allt som för oell emot frågan kan afgöras, innan de fatta deras beslut. Jag har trott mig böra olnnämna detta, på det ej Friherre Wirséns yttrande om formen, må kunna anses lägga hinder i vägen för frågans ändamålsenligare behandlande af BancoUtskottet, om, som jag förmodar, Betänkandet blifver återremitterädt. Herr Grefven och HandtMarjkaikeli yttra-' dfe, det han trodde sig förut böra hemställa, huruvida Ridderskapet och Adeln ansåg de vid BancoUtskottets Betänkande gjorda anmärkningar, hindra detsammäs antagande, samt pa sådan grund behagade Betänkandet jemte anmärkningarna till Utskottet återremittera. Ropades Ja. Herr Grefven och HandtMarskalken förklarade derefter, det han, med anledning af den nyss förefallne diseussiönen, ansåg sig böra hemställa, ohi Ridderskapet och Adeln skulle finna lämpligt att, uti det ProtocollsUtdrag, sorn bomme att innefatta Ridderskapets och Adélns nyss beslutade återremiss, tillika särskildt anmoda BancoUtskottet, att med det skyndsammaste öfver ämnet afgifva ett bestämdt utlåtande, derIwti Utskottets mening sch öfvertygelse i frågan* 94 Den 4 April/, nu ehvad den kunde föranleda till bifall eller aaslag af Bankens offentlighet, borde fullständigt uppgifvas. Bifölls.
Som del vid Tumba, i afräkning å den derstädes gjorda beställning, först tillverkade samt till Riksgälds-kontoret aflemnade obligations-papperet ansågs icke kunna godkännas och antagas, så och jemte del vederbörande erinrades derom, att annat, i anmärkta hänseenden förbättradt, papper måtte så skyndsamt sig göra lät, varda vid nämnde pappersbruk tillverkadt och till Riksgälds-kontoret aflernnadt, beslöto Fullmäktige, vid sin sammankomst den 22 Juni, att för de af långifvare i stadgad ordning till Riksgälds-kontoret inbetalda belopp låta utfärda särskilda interims-r qvittenser, hvilka, så snait obligationerna hunne förfärdigas, skulle komma att utbytas emot obligationer af den eller de serier, som långifvarne vid insättnings — tillfället uppgifvit. Vid denna sammankomst bestämdes kapital-rabatten å de summor, som upplånades emot 3V> procents ränta, och blef densamma fastställd till 12 Vi procent, hvadan långifvare således borde erlägga 87 'A procent utaf det belopp, derå 3'/j-procents-obligationerna voro utfärdade. Likaså beslöts då. ait allmänheten skulle genom kungörelser i tidningarne underrättas om den upplåning, som från och med nästföljande månads början komme att af Riksgälds-kontoret företagas samt om derför bestämda vilkor. Dessutom stadgades vid samma tillfälle, huru vid insättningar och assigneringar å den nya banko-räkningen skulle förfaras. Enär den tidpunkt nalkades, då de utgifna interims-qvittenserna skulle emot obligationer utbytas, beslöto Fullmäktige, enligt protokollet för den 20 Juli, att emottaga och till en början för ifrågavarande obligationer -använda från Tumba ytterligare levereradt papper, ehuru ej heller detta ansågs tillfredsställa Fullmäktiges - Ståts-Utskottets Utlåtande M 36. liges skäliga anspråk i alseende på de i detsamma anbringade vallenmärken; men derjemte aflals skrifvelse till Banko-fullmäktige med begäran, alt, vid tillverkningen af det återstående papperet, sagde märken måtte erhålla större tydlighet.
En sådan svårighet lärer redan å flera orter yppats och skulle otvifvelaktig! i nämnde fall ökas i hög grad ej allenast med afseende å don kamoral-kunskap, Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande N:o 8. 11 som, jemte öfriga egenskaper, är behöflig för uppbördsoch andra Kronofogdarnc tillkommande göromåls behöriga skötande, äfvensom å den juridiska insigt, sorn erfordras vid flere af de värf, hvilka af Kronofogdarnc nu utföras, såsom syner och besigtningar å Kronans egendomar samt utförande af Kronans talan i civila mål utan ock i anseende dertill, att sådan uppbördsborgen, som nu är för Kronofogdarne föreskrifven, uti ifrågavarande fall skulle af Länsmännen aflcmnas. Derest motionärens förslag skulle bifallas koinme sådant sannolikt icke att medföra besparing, utan snarare föranleda en ej obetydligt ökad stats-utgift. Om Länsmännen tillika komme att öfvertaga såväl uppbördens besörjande sorn de flere andra vigtiga göromål, hvilka för närvarande tillhöra Kronofogdarne samt all den ansvarighet, som nu åligger dessa sednare, så blefve det ock nödvändigt att tilldela dem löneförmåner, svarande mot befattningarnes vigt och möda, och det är således lätt funnet att en dylik förändring i Länsmännens ställning skulle påkalla en ej obetydlig lönetillökniug. Då aflöningen för Kronofogdarne, äfven med beräkning af den tillökning, som Kongl. Maj:t uti Dess till Rikets Ständer aflåtna nådiga proposition föreslagit, uppgår till 283,000 R:dr, komme denna summa, fördelad på det antal af 505 Länsmän, sorn uti nämnde proposition beräknas, icke att lemna tillgång till större tillökning för hvardera än circa 560 Hulr, och med den aflöning som genom detta belopps läggande till nu föreslagna Länsmanslöner af 600
Detta Contraet har Sedermera icke blifvit upphäfvet; utan tvärtom, jemte indelningsverket och Knektcontracterna för den Indelta och Roterade Landtarméen vid alla sedermera påföljda ICO Den 3 Augustt. Regements förändringar, jemväl ock uti vår sidst antagna Regeringsform, till dess bestånd stadfästad. Man säger väl att, då Conscriptionen inrättades, försvann Båtsmans fördubblingen; men sådant Var likväl, i min tanka, icke förhållandet. Kongl. Maj:ts Nådiga Förordning angående Conscriptionen, af den 23 April 1811, innehåller: ’’Att genom denna anstalt (Conscription) för”svinner, under Krig, all Wargering och Fördubbling, NB utom på de orter der den, ef*’ter gällande författningar eller öfverenskommel”ser, som en stående Corps anses.” Detta undantag, efter mitt omdöme, gäller så mycket mer för Båtmansfördubblingen, som densamma, allt sedan Båtsmanshåll inrättades, verkligen varit att anse som en Stående Corps, emedan den måst af Rotarne antingen underhållas i fredlig tid , på sätt Contractet utsätter, eller ock uppsättas vid infallande Krig, att jemte ordinarie Båtsmannen, göra tjenst, hvilket icke var förhållandet med Wargeringen , som ingalunda är grundad uti Knektcontracterna, utan är en i sednare tider, först år 1741, blott till vacancers completterande, tillkommen inrättning; Varandes orsaken till skillnaden imellan Vargering vid Soldate* hållet och Fördubbling vid Båtsmanshållet den, att det förra är starkare roteradt än det sednare, i det att i| högst 2 hemman äro sammansatte i Rote att utgöra en soldat, men vid Den 3 Augusti. sol Båtsmanshållet 4 att utgöra en Båtsman jemte Fördubbling.
Majds Nådiga Proposition, angående upplåtelse af vissa delar af Jönkopings f. d. fästning s-område till Jönköpings stads disposition för ny tomt-reglering derstädes. (I. A.) Af Högstberörda den 21 November nästlidet år till Rikets Ständer .aflåtna Proposition (JVs 27) inhemlas, alt, sedan Magistraten i Jönköping, å stadens vägnar, i sammanhang med förslag till ny tomt-reglering efter den staden år 1854 öfvergångna eldsvåda, hos Kongl. Majit i underdånighet anhållit att, för underlättande af denna reglering och synnerligen för att ulan alltför betungande kostnad för staden förskaffa tjenliga byggnads-tomter åt dem, som genom berörda reglering förlorade sina gamla tomter, till ersättning hvarför staden för närvarande icke kunde anvisa annan, än den söderut från staden emellan Munksjön och Rocksjön belägna mark. af sank och för bebyggande högst otjenlig beskaffenhet, upplåtelse måtte staden beredas af det emellan vestra förstaden och Lillsjön liggande, kronan tillhöriga f. d. fästnings-onirådet, så vidt det icke vöre för allmänt ändamål behölligf, Kongl. Majit, som under den 2 Augusti 1854 ,i Nåder gillat och stadfästat en uppgjord plan för reglerande af stadens tomter, gator och torg m. m., i anledning af olvanberörde underdåniga ansökning infordrat utlåtanden från så väl Chefen för Ingeniörkorpsen som Kongl. Krigs-kollegium och Kongl. Majlis Befallningshafvande i Jönköpings län; och hade Chefen för Ingeniör-korpsen i underdånighet yttrat, att icke allenast belägenheten gjorde stadens utvidgande och förläggning på den gamla fäslnings-marken i högsta grad ändamålsenlig och för innevånarne önskvärd, utan äfven att för kronan anledning icke förefuunes att längre bibehålla den gamla borgen, hvars iståndsältande skulle föranleda en kostnad, som af ändamålet icke motsvarades; hvadan bernälde Bilt. till R. St.
I sammanhang med det Beslut, som Ridderskapet och Adeln nu fattåt, vågar jag anhålla, om den föreskrift till Riddarhus-Directionen, att Directionen, efter Riksdagens slut, låter utdela 1818 års Protocoller åt de personer, som vid denna Biksdag varit Ledamöter af Ståndet; men jag anhåller tillika, att denna utdelning måtte ske inom någon korrt förelagd tid, sorn Herr Grefven och 42 Den 17 December, Landt-Marskalken torde täckas föreslå, och således för sig gå, utan afvaktan på de seqvestrerade Protocollernas utlösen, eller de otrycktas tryckning. Undertecknad Riddarhus-Secreterare: 1 händelse de öfrige Riks-Stånden instämma uti Ridderskapets och Adelns nyss fattade Beslut, samt Kongl. Maj:t dertill lämnar Dess Nådiga Bifall, blifva 3 månaders Protocoller tillgängeliga, hvilka nu hos Boktryekarne qvarhåljas. Så snart Riksdagen varder slutad, kan den ännu återstående Protocolls-tryckningen, som endast upptager 8 dagars Pleni-Protocoller, snart blifva fullbordad, och mig synes det derföre vara både lättare och redigare, alt verkställa utdelningen på en gång. I alla fall torde det vara i sin ordning, att Ridderskapet och Adeln, på sätt Herr Riben föreslagit, anmodar Riddarhus-Directionen, att, enär de ifrågavarande 881 R:dr 12 sk. Banco erhållits, innom någon viss korrt tid derefter föranstalta om de hos Boktryckarne qvarhållne exemplarens utbekommande, samt Protocollens fullständiga utdelning, efter förut skedd kungörelse i Tidningarna, åt de Herrar, hvilka vid innevarande Riksdag varit Ledamöter af Ridderskapet och Adeln. Herr Grefven och Landt-Marskalken hemställde att, i händelse de öfrige Riks-Stånden instämde uti Ridderskapets och Adelns nyss fattade beslut, samt Kongl. Maj:t dertill lämnade Dess Nådiga bifall, Riddarhus-Directio - Den 17 December.