Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tillhöra parterne olika förlikningsdistrikt, skall målet anmälas hos ordfö randen i den nämnd, under hvilken svaranden hörer, g 7. Part vare medgifvet att inför nämnden möta sin motpart genom befullmäg tigadt ombud, eller medföra person, som i saken kan meddela upplysning; dock vare nämnden ej medgifvet att höra vittne mot part, som det icke medgifver, och i alla fall ej på ed. § 8. Alla vitens åläggande vare förbjudet. Part må icke heller betungas med någon afgift för måls anmälan och behandling hos nämnden, men vai’e deremot förbunden att inför nämnden framlägga stämningen och öfrige bevisningsgrunder så tydligt och fullständigt, som han kan det åstadkomma. Motioner i Preste-Ståndet 1862. Yid nämndens sammanträde föres ett kort protokoll uti inbunden bok, upptagande såväl nämndens närvarande ledamöter, som de förekomne målens rubriker med parternes namn och hvilka af dem blifvit förlikte eller ej. § 10. Genom pålysning kalle ordföranden såväl nämndens ledamöter som de tvistande parterne att på utsatt ställe och timma tillstädeskomma på 7:de dagen före tingets början. § 11. Der förlikningsnämnd, såsom nu sagdt är, blifvit organiserad och domaren i orten derom genom ordföranden i kommunalstämman blifvit underrättad, må det instämda målet ej till behandling inför domstolen upptagas förr än käranden företer det bevis om målets handläggning af förlikningsnämnd, som i § 4 sägs. Stockholm don 29 Oktober 1862. J. Otterström. Nio Af Doktor J. M. Almqvist: Om anvisande förskottsvis af medel för skyndsamt fullbordande af jernvägen från Mullsjö till Jönköping.
Ofvanför liggande vattenverksägare, som lida af bakvatten genom updämning nedanför, har visserligen den utvägen att, jemlikt 20 Kap. 6 § Bygn:aB:n, söka få t i 11 räck I i ge flodvattensöppningar i den nedanför liggande dammen; men har hans verk någon gång förut lidit af bakvatten vid de största flödena, och han ej kan bevisa, att denna olägenhet oftare, i högre grad eller för längre tider förekommit efter än före den ifrågav:de dambyggnadens anläggning, hvilket mycket sällan låter sig göra, då fullständiga anteckningar derom ej föras, utan bevisningen beror på hvad vittnen tycka eller minnas, så är denna utväg honom afskuren. Deremot saknar den, som vill anlägga vattenverk, rättighet att inlösa en jordrymd, för hvilken han med största fördel kunde betala mångdubbla värdet, för att derå göra updämning, hvilket Den 3 December e. m. lil till allmänt och enskildt gagn väl kunde honom medgifvas, samt är, jemlikt FiskeSt:n af d. 29 Juni 1852, med vissa mindre be stämda undantag, skyldig att hålla kungsådra öppen för fisken och flottled, äfven vid liten vattentillgång, då hvarje vattendroppa är för honom dyrbar. Fiskena äro, genom ofvann:de stadga, särdeles gynnade på vattenverkens bekostnad, och dess bestämmelser synas till och med gå längre, än hvad för fiskena är behöfligt. Lax är sannolikt det fiskslag, för hvars skull dessa bestämmelser tillkommit, då ål stundom går öfver land och öfrige fisksorter knappast torde gå up för vattenfall och väl trifvas i det vatten, der de äro födda och finna tillräckliga näringsämnen. Laxen åter går, såsom kändt är, upför strömmarne om våren och nedför dem om hösten, på olika tider i olika vattendrag, och särskilta bestämmelser finnas vanl. för hvarje vattendrag, ang:de de tider, under hvilka han skall hafva fri passage, der ej särskilta privilegier, att helt och hållet afstänga hans väg, äro medgifna.
Just då han som bäst skulle kunna vara verksam inom denna församling ryckes han till en annan samhällskrets, den han icke känner och lill förhållanden, der han får på nytt börja samme bana, sätta sig in i de nya församlings-medlemmarnes inre och söka vinna deras förtroende och så hela vägen igenom, intill dess han kan komma till ett Fellingsbro, ett Kumla eller Stora Tuna med den lyckans håfvor, som sådant medför. Kan det vara möjligt att en prestman med så ringa lön att han derpå knapt kan lefva med hustru och tilläfventyrs många barn icke skall blifva nedtyngd af materiella bekymmer eller att han rätt skall kunna trösta sina sockneboer i deras bekymmer och rätt upfylla sin pligt, då han tryckes af enskilta omsorger för sin ekonomiska ställning, på andra sidan drifven ifrån sin dagliga verksamhet genom Riksdagsmannakallet och genom tusentals andra materiella bestyr? Kan det vara möjligt att då han har en lön af 10 till 20,000 R:dr b:ko, således all den Mammons lockelse, som det måste medföra, han skall der äfven fullgöra sin pligt? Detta är visserligen möjligt, men man får väl icke antaga att det är det vanliga förhål - 486 Den 23 Mars e. m landet utan det är tvertom någonting högst ovanligt om under sådana förhållanden en prestman går den väg han bör. Jag tror derföre att liden är inne att med allvar tänka på denna fråga, hvilken man tid efter annan och allt för ofta undanskjutit. Vi hafva märkt genom inre oro i flera fall, genom religiösa skakningar och äfven genom andra förhållanden, att tidens tecken gifva nogsamt vid handen att en religiös revolution förestår samhället. Vantro föder ofia öfvertro, öfvergången är lätt. Ar det skäl att underkasta samhället sådant? Ar det icke mera skäl att varsna på tiden och låta furhållanderna jemka sig, hvilka eljest i sin utveckling skulle medföra ett ovilkorligt förderf eller en andlig villervalla, synnerligen då detta kan ske så lätt, som genom en lönereglering för hela presterskapet. Då man genom en sådan reglering kan åstadkomma att hvarje prestman blifver väl lönad och således äfven satt i det tillstånd alt han rätt och väl kan upfylla sitt kall, hvarföre skall man då så länge streta emot en sådan sak?
Det är också märkligt att se, huru Utsk:t åberopar skälen för de åtgärder, som vid sista riksdagen vidtogos för Disk.-lånefondens förminskning, och anför huruledes dessa skäl synas kunna i'korthet sammanfattas deruti, att en utlåning, hvilken lik denna verkställes på minst .2l/2 års tid, är föga förenlig med en sedelutgifvande banks ändamål och verksamhet, enär hvarje sådan bank bör ställa sin rörelse så, att de utlånade medlen kunna utan uppehåll indragas, om och när omständigheterna det påkalla, samt att de låneunderstöd, som från ifrågavrde fond meddelas, efter hvad erfarenheten visat, merändels icke användas till så beskaffade företag, hvarigenom produktion och industriel verksamhet till allmänt och enskildt gagn underlättas och befrämjas. Men samtidigt härmed glömmer Utsk:t, att i slutet af sistförflutne år en sådan kris inträffade i alla kreditförhållanden, som hotade med de vådligaste följder för nästan alla affärsmän i samhället, vare sig jordbrukare eller andra, samt att B. St:r derföre beslöto, att, till underlättande af landets betryckta penningeställuing, uptaga ett utländskt lån, motsvarande 12 mill. rdr rmt. Annu hafva kreditförhållandena icke blifvit förbättrade, utan ställningen fortfar att vara sådan, att det nära nog är omöjligt att på drägliga vilkor erhålla penningar mot de bästa papper. Och ändå vill Utsk:t ytterligare söka åvägabringa en minskning af låneutvägarne! Jag hemställer till Eder, M. Hrr, om det ligger konseqvens i ett dylikt förfarande och om väl tidpunkten kan anses i ringaste mån lämplig för vidtagande af den åtgärd, Utsk:t föreslagit. Hvad beträffar Utsk:ts skäl, att erfarenheten visat att medeln merändels icke användas till så beskaffade företag, hvarigenom produktion och industriel verksamhet befrämjas, så kan jag icke finna detsamma annat än i högsta grad oriktigt.
2:dra d:o — 12 — d:o — 3:dje d:o — 16 — d:o — 4:de d:o — 02 — d:o — Inom hvardera af föreslående classer beräknas afverkningsförmågan dubbelt högre, då ångredskap begagnas**). §. 25. Vid beskattningen få, såsom kokrum, 2:ne jungfrumått för hvarje kanna afräknas pannerymden. §. 26. För tillämpningen af förestående beskattningsgrunder, anföras följande exempel ur bifogade Bilaga. *) Såsom grund för beskattningen är antaget, att hvarje kanna bränvin, såsom varande lika skadlig och till samma pris säljbar, borde med en lika skatt beläggas. Vid bestämmandet af afgifteus storlek, har åter afsetts , att densamma måtte gynna uppkomsten af, och sålunda småningom föranleda fabriksbränning, utan att likväl blifva alltför tryckande för den , som blott till husbehof , under en kortare tid af året, vill idka bränvinsbränning. Sålunda synes t. ex. af den bifogade Tariffen, att afgilten för en 10 kannors panna är, för 3 månader, blott 2 R:dr 24 sk. Visserligen skulle en sådan panna, enligt Utskottens förslag, för 6 månader endast erlägga 1 R:dr 42 sk., och skilnaden tyckes således vara betydlig, men förhållandet jernnäs väsendtligen derigenom, att innehafvaren af en sådan mindre panna sällan begagnar densamma under hela den tillåtna bränningstiden af 1/2 år, och att den honom, i jemförelse med innehafvare af större pannor, medgifna lindring i beskattningen, följaktligen hittills varit mer skenbar, än verklig. **) De olika classernas afverkningsförmåga är, jemväl hvad ångredskap beträffar, antagen, i enlighet med de förenade Utskottens Utlåtande i Betänkandet iN:o 2. Bevillningssamt Allm. Ees v.- och Ekon.-TJtslcottens Utlåtande, N:o 5. 3y §•
(77) U P I E UNG FAMILJ, bestående af man, hustru och ett årsgammalt barn samt 2 jungfrur finnes j&gt;lats för en bildad, bättre flicka som barnvardarinna. Hon bör vara omkring 20 år, ordentlig, hurtig, rask och gladlynt samt villig att » gå frun tillhanda ». Mycket fina rek. erfordras om möjligt muntliga. Motsvaras förväntningarna fästes vid lönen intet afseende. Ansökningar med fotografi insändas denna månad till portvakten, Stureplan 6. Allm. Kontor: # 2 Skeppsbron » ». Rikstelefon « 7 Ailm. tel. e » 1 9. Försäljning: S Strandvägen S. Rikstelefon 2 2 2 » Allm. N UNG TYSKA söker till 1 aug. eller senare plats som sällskap och hjälp, äfven att tillse barn. Goda rek. Närmare genom Fru E. Kallstenius, Villa Alliero, Helsingborg. (82) E N UNG, BILDAD TYSKA, af god familj, önskar den 15 okt. eller 1 nov. anställning i finare familj i Stockholm. Svar till » E. N. », Iduns exp. EN FLICKA AF GOD FAMILJ, van vid skrifgöromål, önskar skrifveribefatteller LÄRARINNETJÄNSTERNA vid en ning hos någon ämbetseller affärsman, helst i hem, där hon emellanåt kan få gå fast mindre folkskola och en mellan två stationer flyttande småskola inom Svegs förfrun tillhanda och blifva medlem af familSvar till » H. S — gren », adr. Faringe. samling i Herjeådalen, sökes hos skolrådet, jen. adr. Sveg, före 15 instundande augusti. Läsetid 7 må- nader årligen. Ärslön resp, 375 och 350 kr. jämte bostad i skolhus (utom å ena små- skolestationen) och ved. resebidrag. 4 månaders uppsägningstid. med god skolunderbyggnad och lust och falSveg den 3 juli 1899. lenhet för skrifoch kontorsgöromål, erhålSKOLRÅDET. (G. 85177) ler förmånlig plats.
N:o 37, i anledn. af väckt motion ora dels förklaring, dels ock ändring i 5 § 25 Kap. R.B., såvidt den föreskrifver att underrätts beslut i vissa brottmål skola understäl las Hofrätts pröfning; och Samma Utsk:s utlåt. N:o 38, i anledn. af gjorde anmärkmr T 22 Den 29 Juli. emot Ulsk:s betänk. N:o 6, öfver väckt motion om rätt lill jord och lägenhet för anläggande af elektriska Telegrafer. Anmäldes och lades på bordet ett från Hedervärda BondeSt. ankommet prot.utdr. med inbjudning lill Medståndeu, alt instämma i BondeStis, vid pröfningen af Allm. Besv.- o. Ekon.- Ulskis utlåt. N:o 121, angrde skjutsnings-besväret, fattadt beslut. H. B. o. Ad. åtskiljdes kl. f lill 10 om aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Onsdagen den 30 Juli 1851. Plenum kl. 9 f. m. Justerades 7 prot.utdr. för gårdagens plenum och pleniprot. för d. 18 sist). Juni f. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Under gårdagens plenum beslöt R. o. Ad. att upskjuta med föredragningen af BankoUtskis Utlåt., rör:de förslag till föreskrifter i afseende på ersättande af uphörd Privatbank samt penningerörelsens underlättande i allmänhet. Då denna vecka år hell och hållet uptagen dels med plena i RiksStm, dels ock med voteringar i förstärkt StatsUtsk. kan ej jag, och jag förmodar detta blifva händelsen med många af Ståndets ledamöter, hinna att laga den närmare kännedom om detta ämne som för dess bedömmande är erforderligt, hvarföre jag vördsamt hemställer att med föredragning af förenämnde utlåt, må upskjutas lill del plenum som nästa Lördag inträffar. Gr. Lagerbjelke, Gustaf: Jag anhåller att få förena mig med Frih.
Den som från barndomen varit van vid att arbeta och träla för födan för dagen medför ut i lifvet billigare och enklare lefnadsvanor än den, som fått sin uppfostran i ett godt och bra hem. Detta allt måste vid frå- gans behandling tagas i betraktande, eljes blir fara värdt att man resonerar om saker som svårligen kunna jämföras med hvarandra. Den af Idun uppställda hushållsfrågan hade därför kunnat något närmare preciseras, särskildt angifvande lefnadsförhållanden i Stockholm eller i landsorten, för ämbetsmanna-, handtverkare-, lärarefamilj o. s. v. Som exempel må nämnas att då man i Stockholm betalar 200 kr. pr rum och 30 kr. pr vedfamn, blefvo samma summor i den stad insändaren bor uti resp. 80 kr. och 14 — 16 kr. Att detta och dylikt på de 3,000 kr:s fördelning spelar en stor roll är klart. Enligt min uppfattning och erfarenhet böra de 3,000 kr. fördelas enligt följande tabell, hvilken jag vill bedja att punkt för punkt — så vidt det af idun begränsade spaltutrymmet medgifver — få ytterligare förklara. De anförda siffrorna äro tagna dels ur egen kassabok och dels ur från andra håll insamlade uppgifter. Familjen består af i prisfrågan omnämnd personal samt en tjänare och en yngre flicka (som går till och från). Siffrorna afse förhållandena i landsorten och i en ämbetsmannafamilj. Då denna fråga är den som konsert spelar l:sta fiolen, vilja vi börja med den och i sammanhang härmed nämna några ord, huru i stora drag sedt hushållet bör vara ordnadt. Gifvet är, att man med så stor familj och med angifna 3,000 kr. i årlig inkomst ej får tänka på att lefva öfverflödigt, utan tvärtom måste se noga på hvarje krona som ges ut. Att stänga sig inne och lefva klosterlif är emellertid ingalunda behöfligt, man kan mycket väl umgås med och se sina vänner hemma hos sig, blott man äfven härvid iakttager enkelhet, ej den tarfiiga, utan den finare enkelheten.
Våldföres, vid desse och dylika tillfällen, Krono-eller Stadsbetjente, eller andre tillförordnade beslagare, eller sker våld i anledning af redan gjordt beslag, eller föröfva beslagare sjelfve våld i olrängdt mål, gånge dermed såsom allmänna Lagen i 18 Cap. 8 deli 9 §§. Missgernings-Balken , jemförda med Kongl. Förordningen den 20 Januarii 1779» lör slika fall utstakar. Skulle, under den tid bränvinsbränning är tillåten, beslagare vilja anställa undersökning om pannerymden, vare han skyldig, om pannan nyttjas, när han sig i delta ändamål infinner, att afbida tiden, då den afrunnit, så att undersökningen icke må för panne-egaren medföra olägenhet eller skada. 60 §. B ev.-, Lagsami Allm. Bes v.- och Oecon.- Utsl:s Utlåtande N:o 8. /{i 60 §. Om någon af de betjente, som böra vaka öfver efterlefnaden af denna Författning, sjelf bryter deremot, förmedelst olofligt innehafvande af bränvinsredskap, bränvinstillverkning eller försäljning, vare han förfallen till dubbla böter, och miste tjernsten. Gl §• Beträdas de i 58 §. om förmälde betjente, eller de, som förordnas, att bränvinsredskap under försegling ställa, med vårdslöshet och försummelse i deras skyldigheter och i den tillsyn, dem åligger öfver hörsammandet af hvad här föreskrifves, må de, efter omständigheterne, alldeles eller på viss tid af vederbörande ifrån tjensten skiljas, eller ock varda belagde med det i 1 Cap. 7 §. Utsöknings-Balken utsatta ansvar. 62 §, Alla i denna Förordning utsatta böter fördelas sålunda, att Kronan tillfaller en tredjedel, och målseganden, der han saken vid Domstol sjelf utförer, två tredjedelar. Varda förbrytelserne hos Fiscaler eller Kronobetjente eller andra för tillsynen behörigen tillförordnade personer angifne, samt målen af dem, på sätt 58 §. innehåller, instämda och utförda, då skall målsegande-rätten, eller två tredjedelar af böterna, till hälften emellan angifvaren och åklagaren fördelas.
Hon gick öfver de mjuka mattorna och fram till bordet. Hon ville ordna det till något slags arbete, men kunde ej röra vid dessa papper och böcker. Det kom en qväfvande tyngd öfver bröstet, och hon slet upp ett par knappar i klädningslifvet för att få luft. Det hjelpte icke. Tårar? Nej, det fans inga tårar. – Der hade de stått på trappan, vexlat två tomma fraser. Skulle de minnas hvarandra så? – Detta banala »tack för denna gång och »lycklig resa». Åh – allt annat, men inte det! Skulle han minnas henne som en ibland ett dussin? Hon gick ned i stallet, der Jöns stod och putsade remtyg. »Min häst – ögonblickligen! – och du stannar hemma», sade hon med kort, hård stämma. Och så gick hon tillbaka, lugnt, med jemna steg, fast det genom hvarje nerv ilade en sprittning af otålighet och hjertat bultade som ville det sprängas. Skulle hon hinna fram, skulle hon hinna fram? Jöns såg efter henne med förvåning. Maken hade han då aldrig varit med om: »min häst – och du stannar hemma!» Och så tonen, – som om hon talat till en hund! Men Jöns var en pligttrogen själ, och inom fem minuter ledde han Prins till trappan. Selma kom just ut, med ridspöt i handen och jockeymössan på hufvudet. Den brukade hon annars inte begagna utan på ridbanan, men i dag bar det af utåt vägen. Jöns stod och gapade en stund, innan han kunde samla sig så mycket, att han tänkte på att återvända till stallet, der hans häst stod och gnäggade efter sin kamrat. Selma följde ej vägen mer än ett litet stycke, derefter lät hon Prins sätta öfver en grop och så bar det åstad öfver stubbåkrar och nyplöjda fält, med en fart, som satte både henne och hästen i fara. Hon höll kurs på en skogbeväxt backe, som syntes på afstånd, och hon skydde hvarken diken eller gärdesgårdar; ty der borta gick vägen, efter att ha gjort en vidlyftig krök.
M:s nåd. propos. i detta hänseende, ”emedan hvarken behofvet ”deraf skulle kunnat inträffa, eller någon brist i tillgångarna ”uppstå, om de grunder för verkställighet af regleringen ”blifvit följda, som R. St. vid sista riksdagen föreskrefvo.” Det är en uppgift, som icke är med några bevis förenad. Jag skall hafva äran för R. o. Ad. föredraga de a:ne R. St:s und. skrifvelse!- till K. M. under sisth riksdag, hvilka, så vidt mig veterligt är, kunna vara tillämpliga på denna händelse. XJti ingendera står någon sådan föreskrift, som blifvit underlåten. Den första är N:o i5o, daterad d. 6 Oct. i834, ang:de några med statsregleringen sammanhang ägande allmänna frågor i:a punkten deraf innehåller: att vid anslående af nya löner eller förhöjning af gamla, i förra fallet ingen spanmäl, och i det sednare endast det förut varande tunnetalet måtte under lönerna beräknas. Annorlunda har ej heller skett med de nya anslagen i Konungens Cancelli, aldra punkten innefattar den grundsats, att icke några statsutgifter finge anvisas på öfverskotten af statsverkets inkomster. Delta har icke heller skett vid samma lönereglering. 3:dje punkten föreskrifver, att centonal-afgiften, såsom R. o. Ad. känner, skulle, i stället att afdragas å lönerna, dädanefter påföras i hvarje tjensteinnehafvares skattsedel. Delta har äfven blifvit tillämpad!. Den jtde punkten stadgar, att de på l iksstatens hufvudtitlar uppkommande besparingar icke må anvisas till några bestämda löneanslag på stat. Detta har ej heller skett i Cancelliet. Den andra skrifvelsen är N:o 170, daterad d. 3o Oct. »834, och angår regleringen af utgifterna under riksstatens andra hufvudtitel. Först förekommer ett upprepande till en del af hvad jag redan omnämndt. Derefter säga Ständerne: ”1 öfrigt hafva R.
Hennes förklaring härom förekommer på ett annat ställe i bladet, och i den, som hr Maass afgaf i Aftonbladet sistlidne lördag, säger han: »att de till Sverige nu öfversända exemplaren af början till ifrågavarande tyska upplaga hitkommit tvärtemot hans uttryckliga tillsägelse till hans kommissionär i Leipzig, att ej hitsända dessa exemplar förrän han sjelf derom gifvit ordre, hvarmed han ärnade dröja tills Aftonbladet börjat trycka det svenska originalet i sin följetong; hvarjemte – och detta är hufvudsaken i det skick hvaruti frågan kommit – hr Maass tillkännagaf, »att det mellan honom och fru C. uppgjorda kontraktet om nämnde roman blifvit genom vänlig öfverenskommelse upphäfdt». Af hvad samtliga kontrahenterna sålunda lagt i dagen, är saken så tillräckligt utredd, att hvar och en kan om dess verkliga beskaffenhet och hvardera partens handlingssätt bilda sig ett säkert omdöme. Att Aftonbladets redaktion varit i sin fulla rätt må ej bestridas, men ovisst torde i alla fall blifva ... Slutmeningen kan indragas såsom ytterligare onödig grannlåt till författarinnan angående bästa sättet för läsarne att få arbetet styckvis eller på andra viset helt ... Var ej detta slut en stor triumf för både Aftonbladet och medarbetarinnan? Vi kände oss också ömsesidigt tillfredsstälda af upprättelsen och Sohlman försäkrade att han numera icke erfor något missnöje öfver detta förspel. Och då Aftonbladsredaktionen var belåten, så var jag det också, i trots af att Crusenstolpe beröfvat mig åtskilliga fördelar, ty nu gick naturligtvis äfven den belgiska upplagan, hvarom jag aktat mig att tala, desslikes ifrån mig. Och nu är det mer än tid att sluta denna litterära tidningsprocess, som måhända varat för länge; men då jag skref om Crusenstolpe måste den intagas. Fram på nyåret var det en stor supé hos brefskrifvaren, hvartill vi voro inbjudna. Ehuru sällan jag numera gick ut på några tillställningar, sade vi icke nej. Det hade ju varit otacksamt efter en sådan upplösning på affären. Och ingen må väl föreställa sig att icke Crusenstolpe brukade sin eleganta och ridderliga förmåga att insnärja och intaga.
Föreståndare, hvilken upplyst, att antalet af inträdessökande elever i skolan, som var 19 till lärokursen 1853—54, 24 till kursen 1855—56, 21 till kurserna 1857—58 samt 1859—60, 23 till kursen 1861—62, uppgått till 36 till kursen 1863—64 samt till 31 till kursen 1865—66, af hvilka, enär inom nuvarande lokalen endast 20 platser finnas på ritsalen och 21 på laboratorium, öfverskjutande antalet måst förvägras inträde, anser, vid sådant förhållande, en utvidgning och förändrad organisation af skolan af behofvet oundgängligen påkallad och tillstyrker fortfarande, för sådant ändamål, skolans förening med Teknologiska Institutet; hvaremot Andre Läraren, Professoren Bagge yttrat sig, äfven under förutsättning af en förändrad organisation af läroverket enligt af honom gifvet förslag, för skolans qvarblifvande i Fahlun; och har Bergshauptmannen vid Stora Kopparberget E. Bergman förklarat sig instämma uti de af Bagge uttalade åsigter. Rörande frågan, huruvida det må vara lämpligare att Bergsskolan förenas med Teknologiska Institutet eller att den får sitt läge i en bergslagsort, såsom för närvarande i Fahlun, har Kommers-kollegium, under åberopande af sin i föregående utlåtanden derom uttalade mening, nu ytterligare anfört, att med inrättandet af Bergsskolan i Fahlun visserligen, såsom till stöd för dess qvarblifvande derstädes åberopats, åsyftades praktisk undervisning, och enligt Kongl. Brefvet derom den 31 December 1819 var ändamålet med skolan endast «att lemna dem, hvilka Bih. till Ii. St. Proposition N:o 68. vid universiteten redan inhemtat fullständig underbyggnad i de theoretiska delarne af bergsvetenskapen, tillfälle att tillämpa dessa deras redan vunna theoretiska kunskaper under en praktisk undervisning af de vid Bergsskolan tillsatte lärare», hvilka skulle blifva tre bland bergsstatens tjenstemän i Fahlun, der nödiga byggnader för ändamålet redan då funnos och kunde af Staten inköpas.