Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Qvartalet af undefliålls-Bumrnan är odisponeradt och hvilket för allön ingar och gratificaiioner samt pensioners utbetalning erfordras; så får Utskottet tillstyrka, att den äskade Summan af 50,000 R dr til’ Begrafningskostnaden måtte anslås att förskottsvis utgå af öfversko!tsmedleu på StatsVerkets intrader för år 1817 och följande åren, emot det att den besparing, sorn under usta Hufvud-Tituln å Högstsalig Hennes Majits underhålls-summa, efter afdrag utaf nyssnämnde Pensions Stat, uppkommer med nästa års början till belopp af omkring 54,000 Ridr årligen förar 1819 oc'ö framgent intill nästa Riksdag, bör upptagas bland öfverskotterne på Stats-Verkets Intrader; Afven som, hvad för öfrigt angår Kongl. Maj:ts Nådiga framställning derom, att de brister, som kunna uppkomma ej mindre å denne kostnads-sutnma, än ock uti de till utgifterne vid Högstsalig Konung CARL XIIIi* begrafning samt Kongl. Majus Höga Kröning och Hyllning, förut anslagne Summor, Utskottet likaledes tillstyrker, att sådant allt må utgå af blifvande öfverskott på intraderne emot vederbörlig redovisning, som i föreskrifven ordning kommer under granskning. Hvilket till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande vördsain ligen öfverlemnas. Stockholm den 1 Julii 1818. tog6 Stats-Utskottets Betänkande. Riksens Högloft. Stunders Stats-Utskctts Utlåtande , i anledning af Kongl. Majits Nådiga Proposition angående PensionsReg leringen för Högstsalig Hennes Majit Enke-Drottningens Iiof Stat. Jvongl. Maj-t har under den 25 i uästledne Månad läckts till Riksens Ständers Stats-Utskott aflåta följande Nådiga Proposition om Indrag. nings-Sfat for Högstsalig Hennes Maj:t EnkeDrottningens
Olle med värme och visste att instämma så, att personen fick taga åt sig mera än saken af den rökelse där gafs. Zakris vardt mjukare invärtes, men utvärtes syntes aldrig ett dugg. Olle hade när som hälst kunnat tränga gubben Zakris ifrån de få hedersposter det fans att inneha i fjällsocknen, men afböjde allting och föreslog alltid gamlingen. Om Imbär vardt aldrig taladt ett ord. Ej häller rodde Olle till gilge i sin snipa, men det troddes, att där gick biljetter dem emellan. Då kom den stora händelsen. På hösten dog den gamle riksdagsmannen och nu skulle väljas en ny. Hur det var kunde ingen annan socken i tingslaget täfla med denne uti att hafva gode män. Men största parterna tillhörde våra två fiender. Zakris gjorde sitt för att skälla ner motståndaren, ja det antogs att det var han, som var upphofsman till de fula plakaten om motståndaren, som en natt spikades upp på mångahanda ställen, som voro i ögonen fallande. Däri kallades aflidne Kerstop en tjuffiskare och en tjuf rätt och slätt — och Olle en hemgångsman och våldsmänniska, som ej borde få gå lös. På detta svarade Olle i länstidningen med en afsägelse — och icke nog med det — han föreslog Zakris Månsson — och icke nog med det — han visade klart och tydligt på en lifsgärning större än mångens, på ett anseende mer än någon hade, på en rättskaffens vilja, som få ägde, och allt detta var Zakris Månsson. Och icke nog med det — han lät trycka valsedlar, en okänd sak i trakten, lät sina drängar fara utsocknes och dela ut dera, och på alla valsedlarne stod gubbens namn i sirliga stilar. Under allt detta kom vintern oväntad. Den tiden var det nog, att den skulle komma, men gamla märken hade sagt: ingen snö före pålsmesso. Zakris satt nere vid färjsundet och läste i tidningen Olles afsägelse och svor åt stor-ån. Hit hade han kommit, hem kunde han ej komma. Isen flöt så tätt, att där var inte hopp att kunna sticka en åra mellan styckena.
Nyuppsatt med skicklige officerare från arméen, begagnades corpsen under 1808 års krig med den fördel till stabsgöromål, att konungen genom nådigt bref till chefen deröfver förklarade sitt välbehag, och under 1813 och 14 års fälttåg i Tyskland och Norge likaledes till befälhafvarnes belåtenhet. Men under de många påföljande fredsåren har corpsen bibehållits i sitt inom sig sjelf slutna läge, hvilket naturligtvis icke kan väl bereda till de befattningar, kriget af densamma fordrar. För 35 år sedan förenades corpsen visserligen äfven under fred med generalstaben, dock endast till namnet, emedan den ställdes under chefens för generalstaben (departements-chefens) öfverbefäl, men utan någon beröring med generalstaben och utan någon annan med arméen än den, att sedan hela dess underlöjtnantsoch halfva dess löjtnants-grad blifvit indragen, skulle anställning vid corpsen endast ske genom officerare från arméen. Den i sammanhang med denna förändring utfärdade 1834 års instruktion för corpsen förnyar på det utförligaste sätt föreskrifterna om »corpsens införlifning i fält med generalstaben» genom uppräknandet af alla dess då åliggande vigtiga sysslor, utan att likväl något tillfälle bereddes, att under fred till dem bilda, och corpsen har fortfarit i samma afskilda läge som förr. Då detta icke kan vara nyttigt och icke förenligt med nyssnämnda, ännu gällande författningar, samt på öfriga här anförda skäl, och i öfverensstämmelse med generalstabs-komitén, föreslå kommitterade: topografiska corpsens fullständiga förening med generalstaben.
Man bar såsom en allmän och obestridd stats-ekomisk regel antagit, att utförselstull icke bör ega rum, allra minst på sådaue varor, hvilka i likhet med plankor och bräder äro ett fa brikat, hvartill råämnet redan upnålt all den mognad det kan göra. Det är nemi. icke samma förhållande med de sågblock, hvilka kunna användas till sågoing af plankor, som med sparrar, att de blifva bättre ju längre de få slå. Sågblocken äro redan mogna, och det är således icke någon förlust, att de fällas för att förädlas till plankor - Den 2 September. 241 kor och otföras. Det är fördenskull uppenbart, att då Ständerna vid innevande riksmöte lagt en utförselstull på bräder, detta icke skett derföre, att man icke erkänt dylika tullars olämplighet, utan endast emedan man varit tvungen att skaffa statskassan en inkomst. Men derföre att man härtill sett sig nödsakad, bör man väl äfven ålägga dem den dryga tolagen, och sålunda ytterligare ledera principen om ntförselstullars olämplighet? Derföre all man för statskassans skull nödgats pålägga plankor och bräder en utförselstull, bör man väl äfven genom deras betungande med lolags-afgifter förskaffa städerna en inkomst, hvartill de icke ega räll? För min del kan jag icke inse något skäl dertill, och anhåller fördenskull om bifall tili Utsk:s Belänk. Hr von Hartmansdorff: När en så tung vara som brä der skall lastas, så är det klart, alt lastningsställena, såsom bryggor, kajer m. ra., dervid nötas och taga skada. Då erfordras tolagsiukomsten för alt åter sätta dem i stånd. I alla fall bör man ihåghomma, att våra släder i allmänhet äro med undantag af Slockholm och Götheborg så klena, att de mer än väl behöfva en dylik inkomst för atl någorlunda uphjelpas ur det ringa skick, hvari de befinna sig. Efter min lanke, är det skada, att R. St. vidtagit beslut, hvarigenom städerne blifvit fattigare än de borde vara.
Professorskan stod vid dörren och betraktade honom med häpna, spörjande blickar, den unge teologen såg på honom stridslystet och hotfullt, den äldre log ett erfaret, medlidsamt löje öfver hans obetänksamma ungdomlighet, och läkaren gapade på honom i stum förvåning. Men alla väntade, att professorn skulle svara honom, och alla hoppades, att han skulle blifva ordentligt afstraffad. Endast professorn satt lugn, och när det varit tyst en stund, svarade han med en martyrs lidande i rösten: – Hvarför Herren ej gör detta, det är visserligen en sak, som det ej tillkommer oss svaga människor att spörja om. Hvad vi veta, är, att Han bäst ser, hvad som är oss godt och nyttigt. Att otron är stark och skall blifva starkare än någonsin, det har Kristus själf sagt, att så skall hända, när det lider mot de yttersta tiderna. Men på hr Granes fråga har skriften själf ett svar. Ty när Lazarus låg i sin pina, så bad han Abraham, att han skulle få gå till sina bröder och varna dem, så att de icke skulle komma i den samma pinan. Men hvad svarade Abraham? »Tro de icke Moses och profeterna, så tro de icke häller, om någon af de döda uppstode!» Märk här, att det Lazarus begärde, var just en ny uppenbarelse. En suck af lättnad gick genom rummet, professorskan försvann ljudlöst ut i köket, och allas blickar vändes mot Grane i väntan på ett svar. Men han teg envist och hårdnackadt, utan att se ned. Hans blyghet var borta, och han kände en oädel lust att visa dessa människor, att han trotsade dem, att han icke ville svara, men att han icke därför böjde sig för den tillfälliga öfvermakt, som låg i att han var ensam. Han kände sig orolig, förbittrad, skamsen öfver sig själf, som någonsin kunnat vara nog svag att inlåta sig på detta, och det var honom en ordentlig lättnad, när professorskan kom in och sade, att supén var serverad. Under hela måltiden växte hans misstämning.
Det är vådligt att gå ifrån ett Bevillningssyslem till ett annat, just derföre, att man ej kan Den 5 Januari!. 99 begära att Författningen första gången skall kunna blifva så god, som den borde vara. Talaren har tjckt mig finna KammarRätten vara öfverflödig. Jag vill visst icke bestrida, att KammarRätten är ett nyttigt Verk. Den kan vara nyttig både för det enskilda och allmänna intresset. Jag vill ej borttaga en sådan centralpunkt, der beskattningens räkenskaper sammanstöta; men att dess gränsor måtte inskränkas, det yrkar jag, emedan man ser, att det behöfves; och att BevillningsFörordningen derefter måtte rättas, det har jag begärt. Hvad angar att fråntaga Riksens Ständer rättigheten att efterskänka skatter, som kunna vara lagliga, ehuru obilliga, så vore det att betaga dem en ganska skön rättighet. Jag har ej begärt, att Ständerne skulle dömma öfver saken, ty den är redan dömd och domens rättvisa får ej sättas i fråga; men Författningen kan vara felaktig. Derföre kunna skatter blifva lagliga, men obilliga. Det är då ej för mycket begärdt, om man hemställer till Representanterrie, som uppgjort Författningen, att en obillig skatt blifver jemkad. Jag har ej trott, att Ständerna vore här för att göra gracer eller emottaga petitioner. Dertill har Talaren ej haft anledning af mitt anförande. Jag erkänner, att prejudicat kunde vara farligt, om hvem som helst finge gå in till 100 Den 5 Januari i. Riksens Ständer med petitioner om minskning eller afskrifning af dess skatter; tyman vet ej huru långt detta förhållande då kunde sträcka sig; men min Motion grundar sig på stridigheten i tvänne Författningar, och ett sådant förhållande hoppas jag ej skall inträffa hvart femtionde år. Jag tror derföre, att petitionsrätten utan fara kan begagnas. Talaren har förmodat, att de skattdragande, som här till skatters afskrifning äro i fråga, äro rika och förmögna.
Skri fp. A:o i 49- lösen af alla Fullmagler å Embeten och Tjenster måtte bestämmas , och', jemte lösen af alla från E. K. Maj:ts Stats-Expeditioner utgående handlingar, i samma Taxa införas; så har Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman, uti den af honom afgifna Embetsberättelse för åren 1826 och 1827, anmält, det E. K. M., till svar ej mindre å hvad R. St. i berörde Skrifvelse underdånigst hemställt, än ock å Justitiae-Ombudsmannens, den 28 Februarii i8a5, serskildt gjorda underdåniga framställning uti samma ämne, genom Nådigt Bref den 20 Junii 1827, förständiga t honom, bland annat, att, enär E. K. M., under den 9 nästförutgångne Februarii, i Nåder anbefallt Bess Cancellie-Styrelse att till E. K. M. inkomma med underdånigt förslag till en närmare bestämd Taxa på Lösen för Fullmagter och andra Expeditioner inom StatsExpeditionerne af E. K. Maj:ts Gancellie, och denna Taxa, sedan den af E. K. M. blifvit i Nåder gillad, komme att från trycket utgifvas, hvarförinnan icke lämpligt vore, att den nu gällande Taxan b lefve tryckt, hade E. K. M. funnit frågan derom då förfalla. Jemte hvad sålunda förekommit, hafva R. St. till granskning äfven förehaft, så väl de af JustitiaeOmbudsmannen, uti ofvannämnde afseende ytterligare framställda anmärkningar, hvilka finnas intagne uti hans, vid Riksdagens början, aflemnade allmänna redogörelse öfver förvaltningen af det honom anförtrodda Embete, som åtskilliga inom RiksStånden väckta motioner, deruti, IZxp. Vtsh. Fårslag till und.
Tag nu i dina händer den här korgen. I den står, som du kan se, ett friskt rosenstånd. Jag har själf låtit Afdankade Messias gräfva det ur jorden med sina fingrar och plantera det i korgen, ty ingen är i sådant mer behändig än han. Så snart dansen blir slut, skall du stiga fram och med knäfall hyllande nedsätta korgen på det pärlemorbord, hvilket står framför den förnämsta papegojan. Stel som en af cypresserna utanför kioskens tröskel mottog Dumma Svenskan korgen, men det svartnade omkring henne och hon kramade den med mossa virade grepen. Till spott och löje hade hon blifvit ifrån den stund hon första gången fördes inför sultanan, men hon hade därpå föga aktat och icke förr än nu i den stjärnklara aftonen, då hon kallats till kiosken för att genom sin blotta åsyn förlusta de andra, kände hon djupet af hela sin hjälplöshet och ensamhet. Pipor och trummor började ljuda på andra sidan förhänget, och efter någon väntan knackade öfverhofmästarinnan åter med sin staf på dörrposten. Då drogs förhänget åt sidan och danserskorna tågade in i kioskens kupolsal, där de blomsterkransade papegojburarna stodo under ett tempel af stjärnformiga lampor. Sedan skaran ödmjukt hälsat sultanan, som låg på en bädd af dynor, utvecklade öfverhofmästarinnan pergamentet och uppläste med mycken sirlighet sitt tal. – Ädla papegojor, I som undfått blommans skönhet och människans stämma! Detta är sagan om dansens ande. För icke länge sedan lefde en tiggardervisch, som hette Turk. Han sof på bara marken och gick naken midt på gatan utan annan klädsel än en stor turban. En dag när han drack ur källan under en ek såg han en gosse, som lekte och dansade med en papegoja och sökte kränga fast en ring af juveler och rubiner om fågelns ena klo. – Är du sultanens son, sade Turk, så borde du icke tänka på dans och fåfänglighet. Lär dig att för mer än den döda juvelen är vattendroppen, ty han kan läska din tunga, och för mer än rubinen är blodsdroppen, ty han bär kring lifselden till dina lemmar.
Metalloch kopparplåtarnes, gamla slantmyntets och nya kopparmyntets uppförda värde i Riksdalertal, reduceras likaledes å 128 sk., och GuldetsBokföringsvärde blifver R:dr 5: 32 sk. efter nya myntfoten per Ducat, på sätt derom är serskildt stadgadt i 14 §. af ofvanstående 4:de Art. i:staAld.; dj att Bankens förråd i myntbara metaller alltid sålunda upptages och fördelas , att en räkning innehåller endast gällande gångbart Svenskt Banco-Utskottets Memorial N:o 147- !9 Silfvermynt och verkliga utmyntade
Den stod nu på vid gafvel. Med ett fridfullt leende lade hon tillbaka blomman och lutade sig tillbaka i stolen. Ett ögonblick därefter ringde hon, och hennes hand darrade, då hon räckte betjänten ett bref, adresseradt till löjtnant Uggla och med följande iunehåll: •&gt;Kom! Kom båda två till Farmor! » » DE LEKTE, DE SPELTE GULDTÄRNING ». EN SPORTHISTORIA AF EVA WIGSTRÖM (AVE). S EXOS ALL! » » Usch det här gamla sura gubbspelet är lika så tråkigt som allt annat i detta hvardagslif, som är så stillastående som vattnet i våra guldfiskars glaskupa! Jag tror, att om jag ej ställt om att jag nu kommer bort från hemmet under två månader, skulle jag af pur ledsnad gått och förlofvat mig med — » » Mig? » P A T A H vM v n U C3-xil&lt;im.o &lt;a .«,lJ v i d 1 8 9 7 ä r s K o n s t - o c h industriutställning — » Tack så mycket, det hade varit att öka lifvets enahanda! Dig har jag känt sedan jag var tolf år, och dessutom äro vi näst kusiner; nej, med den dummaste karlen i hela vår stad. Titta ut, om han ej som vanligt sitter vid sin kontorspulpet och fånstirrar mot våra fönster i stället för att skrifva i sina handelsböcker! » » A, långe Pellén, född Persson! Är han så dum! Eller kanske han också vill förlofva sig af idel ledsnad. » &gt;Du är ofantligt artig, vän Hjalmar. Det är hög tid att här nu kommer en främmande dam hit i huset i mitt ställe, så du får en smula sällskapsskick. » » Du menar väl ej, att du ingått i underhandling med människan, som annonserade, att hon ville utbyta sitt hem på landet mot ett i någon sydsvensk kuststad!
StatsUtskottets betänkande bif. af Pre. steståndet, s. 319. af Borgareståndet, s. 330. af Bondeståndet, s. 323. af Adeln, s. 326, — •—• om Beklädnadsbidrag af; Se Beklädnad för indelade Infanteriet Roteringen i Skåne, rörande; StatsUtskottets betänkan de, bif. af Presteståndet, s. 719. af Bondeståndet, s. 798. återrem. af Borgareståndet s. 810, Ytterligare Utlåtande, lagdt till Handlingarne af - 14o Presteständet, s. n44. af Bondes)ändet, s. 11512 bif. af Adeln, s. 1155. Koteringen om nya grunders bestämmande för, i Upland StatsUtskottets betänkande bif. af Presteståndef, 805. af Bondeståndet, s, 806. af Borgareståndet, s. 830. V " — extra, om jemnkning af Ekonomiutskottets betänkande återremit. af Presteständet, s. 525, af Borgareståndet, s, 586. Ytterligare Utlåtande till en del bif. til eri del förkast. och deröfver fattat särsk, beslut af Adeln, s. 1078. bif. af Borgareståndet, s. 1083. af Bondeståndet, s, list. Hemställan i hänseende till Ståndens särskildta beslu godkänd af Borgareståndet, under förblifvande vid sitt fattade beslut III. s, 2g. likaledes af Presteståndet, III. s. 46. gill. af Bondeståndet, med besluten inbjudning till Adeln, och Presteständet, att instämma i Bondeoch Borgareståndens mening III. s. 63. Hemställan gill. af Adeln, III. s. 68.
å 1,800 l. :dr 1,800: — 1,800: — » dito i sänkningen af Långasjön och Galnegöl samt derinvid liggande mossars utdikning inom Almundsryds socken, å 2,340 R:dr 2,340; 2,340; — inom Kristianstads län: till deltagarne i utdikningen af 8 myrer inom Örkeneds socken af Östra Göinge härad, å 3,000 R:dr 3,485: 94. 3,485: 94. » dito i utdikningen af 6 myrer inom Wittsjö socken af Westra Göinge härad, å 1,650 R:dr 1,917: 27. 1,917: 27. » dito i utdikningen af myrer vid Hyngarp och Snärshult inom samma socken, å 525 R:dr 610: 4. 610: 4. » dito i mossutdikningar vid Björstorp, Hästhult och Mörkhult inom nämnde socken, å 1,680 R:dr 1,680: — 1,680; — » dito i dylika utdikningar vid Gjörbjörnarp, Mölleröd. Glimåkra m. fl. byar inom Glimåkra socken, å 5,430 R:dr 5,430: — 5,430; — inom Hallands län: till jordegare invid Hunble å, af 6,800 R:dr, för samma ås upprensning 7,479: 65. 7,139: 65. R:dr, för upprensning af denna å 3,359:84. 3,199:83. » deltagarne i upprensningen af Ysby å inom Wallda, Tölö och Släps socknar af Fjäre härad, å 3,600 Rjdr 4,176: — 3.895: 13. » dito i sänkningen af Ramsjön och utdikning af deromkring belägna vattendränkta egor inom Ljungby, Winberga.
Men säg: Har aldrig verklig kamp du p-öfvat, en kamp om fjärran mål, med spända krafter) Vet du, hvad möda är? Djärjs du förslösa lifvets röda safter, då namnet man du bär? Säg, om en tid af arbetsid du minnes, en natt då du i flit ej ögat slutit? Hvart stod din ynglingshåg? Till hvilken fana har du gladt dig slutit? Hur svann din ungdom, innan mig du såg? Du tiger. Jag förstår dig. Så vänd åter till dina bröder uti lättjans sferer, att tröstas inom kort, till baler, kortspel, vinskum och hetärer, jag har ej fala kyssar att ge bort. Om uti lumpor, dignande, du mött mig, men i din blick ett ädelt värf sig speglat som redligt du fört ut — ack, all den köld, som nu min glöd förseglat, den hade svunnit inom en mi ?iut. Ja, vore du plebcj. Om bland de tusen vällustingar, hvars nmsklcr slappt förtvina, din blick jag tändas såg, om af din sträfvans lust jag såg den skina, och i dess djup din sträfvans allvar låg, da ville jag dig älska för den möda, som härdat dina senor, stärkt din vilja och gett dig äradt namn. Da skulle ej en värld mig kunna skilja från dig, från dina kyssar och din famn. Men hvem är du med matta blickars åtrå? En lustans sia /, som mig att äga traktar, och som jag vämjes vid. Gå ur min väg, och vet, jag dig föraktar, du vissna telning af en vissnad tid, ' ' ' r ' * ' ' '. ' '. ' E t t p a r rader till A d a Negris förläggare, bröderna Fratelli i Milano, och h ä r ligger nu på mitt bord för I d u n s räkning dels en af den ansedda fotografi-firman Guigoni &amp; Bossi fint Utförd bild af den tjugutreåriga skaldinnan, dels •ett artigt bref med upplysning om, att ett nytt dikthäfte, ämnadt att i juni utkomma, står under tryckning.
Af della fami manträda 30 i hvart diftrikt, få att öfver hela Landet go fådana Eleftors - fammanträden uppkomma, Innan defla åtlkiljas, välja de hvar och en 6 Ledamöter, 1 till den lilla och 5 till den flora Kammaren, och af de Afta fem alltid en Bonde, Den flora Kammaren kommer fåledes att beftå g gånger 80 Ledamöter, eller 400 Till den lilla Kammaren ära fålunda valda Ledamöter . Sjelffkrifne Ledamöter i denna K ammar e: 3.0 De forn erlägga den höglia Ikatt till Staten 10 Transport 90 T 2S — Transport 90* 12 Bjtkopar _ 12 2 Prefidenter i Hof-Rlitterna 2T 1 Preftdent för Kammarverket 1 Rikfens Ständers Juftitie Ombudsman 1 2 Profefforer ifrån hvart UniverGtet, hvaribland 1 Juris Profetior från hvardera 4 15 af Konungen nämnda Ledamöter 15 125 te Och Amile ofvanbemälte Herrar LedamöTjrs nu uppläfte Anföranden läggas till de öf> ga detta äran.» rörande Handlingar. Ut fupra. Ex Protocollo y. D. Walerius\ 29 . Utdrag af Rikfens Högloft* Ständers Conftitutions Utikotts Protocoll cL 21 Martii Igio. S. D. Ingaf och uppläjle Herr Lagmannen Silf. verfparre följande anmärkningar i anledning af de uti. Utfkottet förehafde öfverläggningar om Eeprefentations-Frågan. Hvad jäg i detta ämne, under hopp om Utfkotfets benägna öfverfeende med det felaktiga och öfullftändiga, förut vågat framlägga till ^defs upplyfta bedömande, innefattar egentligen v blott ett Utkaft, i affeende på det praötilka i förevarande fråga; men faknar milian helt och HiSHit det grundliga och vetenfkaplfga utredande, forn bordt föregå, dereft min förmåga flätt i vederbörligt förhållande till min välmening.
I anledning al hvilken remiss, Directionen förordnade, att en afskrift af Directionens beslut den rj December 1820 skulle Justitieombudsmannen tillsändas. 1821 den 10 September, föredrogs en skrift af Herr Professor Cederschjöld, dervid han aflemnade ExpeditionsSecreteraren Rothliebs afsägelse, att vidare vilja fortsätta tryckningen af sista Riksdagens Protocoll; i anledning hvaraf, och då Directionen ansåg den då ännu återstående Protocollstryekningen böra till slut befordras; Directionen beslöt, att underdånig skrifvelse skulle till Kongl. Maj:t expedieras, med anhållan, att Kongl. Maj:t, i anseende till det förhållande som nu mera inträffat, täcktes anbefalla StatsCommissarien af Wåhlberg, ett för nyssnämnde återstående Protocollstryckning nödige medel Directionen tillhandahålla. S. D. beslöts, att Fullmågtige i RiksgåldsContoiret skulle underrättas om den med tryckningen sålanda vidtagne förändrade anstallt, på det Herrar Fullmägtige måtte kunna i afseende på Redogörelsen för den af Rothlieb redan verkställde Protocollstryckning, eller från den 20 November 1817 intill den 27 Maj 1818/ vidta - Sen II Augusti e. m. ga den ålgård, som enligt Riksens Stånders föreskrift på Herrar Fullmägtige kunde ankomma. i8ai den 11 October, anmältes Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse af den 18 förutgångne September, innehållande bifall lill Directionens hemställan, och skulle medel af StatsCommissarien afWåhlberg efter Directionens reqvisition, till Directionen utbetalas i inon af behoivet; hvarjemte, S. D. upplästes Herrar Fullmågtiges svar, deri de förklara sig vara beredvillige, att under vissa förbehåll i RiksgäldsContoiret emottaga de exemplar af Protocoll, som dit aflemnades.