Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Björnstjernas i plenum d. 15 sisth Jan. uplästa diktamen med anledn. af mina anmärkn:r emot ”K. M:s nåd. propos. om Slatsverkets tillstånd och behof” — detta diktamen, hvaruti den personliga bitterheten är lika framstående, som all faktisk vederläggning af mina anmärkmrs befogenhet är svårfunnen — anhåller jag att till prot. fä anföra följande: Hvad de af Hr Björnstjerna mot mig riktade personliga anfallen angå, har jag derom intet annat att säga, än att jag skulle anse mig brista i skyldigt förtroende till den allmänna rättskänslan och urskiljningen såväl inom som utom delta hus, om jag deröfver ingick i något slags genmäle. Jag lemnar således Hr Björnstjernas yttrande i denna del obestridt allt det värde, som det på ett eller annat håll kan förskaffa sig, och inskränker mig till besvarandet af hvad i ett eller annat hänseende kan få namn, beder och värdighet af sak. Hr Björnstjerna säger, att han så mycket mindre vill bestrida att en förhöjning i utgifterna för Landt försvaret allt ifrån år 1810 egt rum, ”sorn han anser den hafva härflutit från en berömvärd omtanka för fosterlandets väl.” Ofver motivet till kostnadsförökningen har jag icke yttrat mig. Deremot har jag påstått, att de till större delen planlösa förändringar inom Landtförsvaret, hvilka sedan år 1810 egt rum, icke stå i något hvarken billigt eller skäligt förhållande till de förökade kostnaderne. Men delta har af Hr Björnstjerna lemnats ovederlagdt. Hr Björnstjerna säger: att ”härmassor, hvars make historien knappast vet alt omtala, slå midt under freden väpnade i Europas öfriga länder, och man vill att vi skola ensamme qvarstå på den punkt, det styckade och halft förkrossade Sverige sig befann år 1810.”
Efter Jojada död kommo de öfverste i Juda, och tillbådo Konungen; då hörde Konungen dem. Och de öfvergåfvo Herrans deras fäders Guds hus, och tjente lundom och afgudom; så kom vrede öfver Juda och Jerusalem för dessa deras brotts skull. Och han sände Propheter till dem, att de skulle omvända sig till Herran. Och de betygade dem; men de hörde dem intet. Och Guds Ande utiklädde Sacharia, Jojada Prestens son. Han steg fram för folket, och sade till dem: Detta säger Gud: Hvi öfverträden I Herrans bud, det eder icke väl bekommandes varder? Efter I hafven öfvergifvit Herran, så varder han ock öfvergifvandes eder. Men de gjorde ett förbund emot honom, och stenade honom, efter Konungens bud, i gårdenom för Herrans hus. Och Konung Joas tänkte intet på den barmhertighet, som Jojada hans fader med honom gjort hade, utan drap hans son; men då han blef död, sade han: Herren varder detta seendes och sökandes. Och då året var omgånget, drog upp de Syrers här, och kommo i Juda och Jerusalem, och förgjorde alla öfverstar i folkena; och allt deras rof sände de till Konungen i Damascon. Ty de Syrers magt kom med fögo folk, likväl gaf Herren i deras hand en ganska stor magt, derföre att de Herran deras fäders Gud öfvergifvit hade; desslikes lade de ock straff på Joas. Och då de drogo ifrå honom, läto de honom qvar i stora krankhet. Och hans tjenare gjorde ett förbund emot honom, för Prestens Jojada söners blods skull, och dråpo honom på hans säng, och han blef död; och man begrof honom uti Davids stad, dock icke ibland Konungagrifterna. De som förbundet gjorde emot honom voro desse: Sabad, Simeaths son, den Ammonitiskones, och Josabad, Simriths son, den Moabitiskones. Men hans söner, och summan som under honom församlad var, och Guds hus byggning, si, de äro beskrifne uti Historien i Konungabokene.
Såsom jag yttrat: i närvarande förhållande kan jag icke enligt min öfvertygelse stå rättfärdig inför nationen, såsom den der velat dess väl och afsett dess önskningar, om jag i det ringa, som på mig beror, skulle göra mig skyldig till alt hafva svikit densamma, om jag bifölle det minsta anslag till gäldande af den i cabiliettscassans namn gjorda skuld; jag skulle anse det för en vanära om jag gjorde det. Utgången skall visa hvad J tanken derom, mine herrar! Och nationen, hvars ombud vi äro, lår domina huru den anser att vi uppfyllt vår pligt. Jag önskar, att Ståndets beslut antingen måtte blifva bifall till utlåt., eller helst affattadt uti de ordalag Riksdagsmannen H e ur lins reservation innehåller. Nationen kan aldrig bevilja anslag till denna skuld såsom skyldighet. För att göra det såsom skänk fordrar den åter såsom villkor: oefterrättlighetstillståndets upphörande för det närvarande och garantier för det kommande. Hr Liljenstolpe, Axel Fredr., anförde skriftligen: Jag hade icke ämnat yttra mig i denna fråga, om icke den bitterhet och de särdeles uti offentligt tryck utkastade insinuationer och förklenliga tillmålen rörande cabinellseassabristens tillkomst, hvarigenom de, hvilka ifra emot betäckande! af denna brist, hos mig och utan tvifvel hos mången annan,— tverlemot hvad dermed åsyftades — ytterligare stärkt beslutet att rösta för beviljandet af det erforderliga extra anslaget; — om icke detta våra motståndares förfarande, säger jag, nära nog gjort det till en pligt för en och hvar, som genom representantkallet är berättigad att häröfver sig yttra, uti ej allenast sitt eget, utan äfven uti dens eller deras namn, hvilkas talan han för •— att tillkännagifva sin tanke härutinnan. Äfven jag vågar att, i detta hänseende, taga Ståndets lid och uppmärksamhet uti anspråk. Min framställning skall dock blifva kort.
2:0 r a/sccnrks ö//»ge utk Fefa/r^atrcket L /rögor - Orekve v. i5c/rsverrn. lag kar viö Utskottens kör»lag i akseenös pä Lreöitiven anföra, att öessa förslag s^nas m ig/örkr^rg-r ^ öels öerlore att öet tilldör 8tatsLltskottet a/kena att köreslä öem, sa till belopp som till utgäranöe, öels öerkäre stt i sakens närvaranös skick, öet s^nes mig utgöra ett absolut vilkor kör mäjligdeten att stergä till »röning, att ^örst bestämma gränsen emellan permanent lag kär förvaltningen »k Lanken i allmänbet, ocd R. 8l:rs rätt stt gikva reglementariska käreskrikter i vissa öelar ak öenna kärvaltning, gällsnöe kinn riksöag till riksösg. Den, allt ikrän är 1668 existeranöe, men unöer »ensst kärllutna 20 arén föga respecteraöe Lanklagen säger: "att ingen," ocd säleöes ej lieller L. 8t:r, "kan commenskera mera utur Lanken än sin ösrslsöes äganöe avanee;" L. 8t:rs öispositionsrätt öfver i Lanken bekinötlige meöel, sträcker sig enöast till ärets bedsllna vinst oed öeras befattning ineö
Och skulle Ståndet, emot min förhoppning om bifall, återremittera denna punkt, lärer väl Statslltsk. vara nog sadelfast att vidhålla sitt en gång på goda grunden fattade beslut, isynnerhet som dess åsigter härstädes blifvit på ett så lyckligt och grundligt salt, kraftigt underslödde af en aktad lärare samt en annan ej mindre kunskapsrik ledamot: Hrr Bråkenhjelm och Rosenblad. Hr Gripenstedt: Otvifvelaktig! år den grundsats ganska vacker, som af flere talare här blifvit framhållen, nemi., att Staten bör meddela fri undervisning, och man har ytterligare sökt gifva vigt åt denna grundsats genom att påminna om de fördelaktiga och ärofulla resultater, som den fria undervisningen i vårt Iand skulle hafva åstadkommit. Det må likväl tillåtas mig att mot sjelfva principens riktighet hysa några betänkligheter. Jag tror nemi. att det i allmänhet ej skadar, utan tvertom är ganska nyttigt, att hvar och en sjelf (åtminstone i någon viss ringa mån) bidrager till de nyttiga inrättningar hvaraf man begagnar sig. Den fördel man åtnjuter får derigenom högre värde och betydelse, och det torde ej vara utan all vigt, alt obemedlade föräldrar, dä de tillhålla och förmana sina barn att med nit och flit begagna skolan, äfven kunna lägga dem på hjertat att det är genom arbete och försakelse, som föräldrarne sjelfva måste bidraga till barnens undervisning. Man hör dessutom ofta den satsen framställas, att Statens betydliga upoffringar för den högre bildningen, äfvensom för Elementarundervisningen, äro en beskattning, till största delen lagd på den Den 26 April f. ra. 169 stora fattigare delen af befolkningen (som jemförelsevis endast till ringa del begagnar dessa anstalter, men sjelf måste bekosta sin undervisning i folkskolan) till fördel för de förmögnare samhällsklasserna, hvilka deraf anses draga den egentliga nyttan.
I redogörelsen för det sätt, hvarpå Krysanteus använde sin rikedom, bör icke förglömmas den frikostighet, hvarmed han sörjde för offrens prakt och de öfriga bruk, som tillhörde den gamla folkreligionen, ej heller den vård han egnade skolorna och gymnastiksalarne. Det var måhända Krysanteus’ förtjenst, att ungdomen ännu icke alldeles hade öfvergifvit dessa sednare. Hans blotta åsyn, när han genomvandrade Herodes Attikos’ yppiga thermer, var en lefvande förebråelse till ungdomen, som här öfverlemnade sig åt de varma badens enerverande njutning, och mången yngling, som erfarit hans välvilja, fann det obehagligt att der öfverraskas af den stränge vishetsläraren. När vi nu till allt detta lägga hans verksamhet såsom en af stadens förnämste embetsmän, så måste det synas, att en man, till den grad som han försänkt i mångfaldiga praktiska bestyr, skulle sakna tid och sinne för filosofiska studier och vetenskaplig verksamhet. Det finnes ett slags menniskor, som alltid hafva ondt om tid och aldrig uträtta något. Det finnes ett annat slags menniskor, hvilkas tid är tillräcklig till allt, utan att de någonsin brådska. Till dessa sednare hörde Krysanteus. Det måste, sedan vi nu känna hans yttre verksamhet, förundra att Krysanteus i grunden icke var en praktisk, utan en inåtvänd, för betraktelser danad, ja svärmiskt stämd ande. Han ärfde sin stora förmögenhet som yngling, ännu sittande vid nyplatonikern Ädesios’ fötter, under Akademias popplar. Med motvilja inskränkte han då sina åt studier egnade timmar, för att uppfylla de nya plikter, han ansåg förbundna med sin nya ställning. Men denna motvilja upphörde snart. Han fann, att mycket godt och stort, många af hans varmaste önskningsmål, då han redan som gosse fick ögonen öppna för och själen uppfylld af den smärtsamma jemförelsen mellan förr och nu, kunde förverkligas med detta guld. Hans praktiska verksamhet ingrep som en faktor i hans andes harmoni. Hon skänkte honom mången ljuf tillfredsställelse och gaf genom omvexlingen ökad spänstighet åt hans spekulativa forskningar.
Emedlertid synes den mening, som går ut på lossande af nu befintliga band, alltjemt hafva vunnit anhängare. Om sättet äro dock tankarne fortfarande delade. Så äfven bland nuvarande motionärer. Det har nemligen blifvit yrkadt af Herr Friherre Raak, att Konventikel-plakatet, i hvad det rörer förbud emot sammankomster i privata och enskilda hus för manoch qvinkön, gamla och unga, kända och okända, få eller flere, måtte upphäfvas; af Riksdags-fullmäktigen Gastaf' Bjerkander, att samma plakat mätte i sin helhet varda undanröjdf, samt af Herr Henschen: att deri innefattade förbud mot religiösa sammankomster mätte utbytas emot antingen det stadgande KyrkolagsKommittéen föreslagit, eller det Högste Domstolen, vid granskning af detta förslag, tillstyrkt, eller ock modifieras sä sorn Utskottet finner tjenlig!, så vida icke stadgandet skulle anses redan vara, genom 16 § Regerings-Formen, så modifieradt, att endast de sammankomster, sorn störa samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkomma, kunna åtalas; hvarjemte Herr Henschen särskildt föreslagit: a) att de, som hos Konungens Justitiae-Kansler anmälas till åtal efter omförmälda plakat, må dessförinnan få tillfälle skriftligen förklara sig rörande såväl angifvelsen, som Presterskapets utlåtande derom, samt att således Justitise-Kanslern ej må fatta beslut i ämnet, innan den anmälde försutit förelagd tid till förklarings ingifvande; och b) att Konventikel-plakatet ej må, emot dess rätta grund och mening, tillämpas å de sammankomster, vid hvilka icke några »irriga meningar och lärosatser» föredragits, eller alla de i plakatet upptagne kännetecken på brottet inträffat. Herr Carlheim Gyllensköld har åter endast föreslagit: »att 2:dra mom. i Kongl. Maj:ts förnyade Plakat och Förbud, angående de olofliga sammankomster, 6 Lag-V Itknllvls Uttänkande, ,Y.o 31. \ hvilka uti enskilda lius till en särskild och enkannerlig
Re» tänkanden föredrogos ånyo och biföllos, nemi. BancoZJtskottets N:o 62, Öfver Stats-Utskottets förslag, angående Fond i Banken till inlösande af de så kallade Schlegelska godsen i Hallands Län; H:o 64, i anledning af StatsUtskottets förslag; rörande förskott från Banken till inlösen af Krigs-Gomitéens Invisningar; Stats-Uiskottets, Först afgifna Betänkande angående medel till Theaterns underhållande, med de uti förnyade Utlåtandet N:o 308 tillstyrkta ändringar; Lagsami Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens: Nio ian, dels i frågan om obeliindrad rättighet för Skattehemmans ägare till svedjande å deras skog, dels ock den motion, att Kronooch Pro!. Utdr. d. 18 Junti 181 8• 667 Jägeri-betjeningens tillsyn a. svedjande på Skattehemmans skog ma upphöra; StatsBankooch LagUtskottens N:o 131, öfver väckt förslag om utfärdande af ett allmänt sä kalladt Moratorium eller Jernbref; LagUtskottet. 5f:o 122, om upprättande af ett Formulaire huru Skuldsedlar böra skrifvas, för att sätta Lagen i tillfälle att betrygga Långifvare derom, att Ränta och Capital ovägerligen skola med Silfver liqvideras, eller med gångbara myntrepresentantiver efter Curs. S. D. Efter ytterligare föredragning af Stats-l Utskottes förnyade Utlåtande, angående Öfverste Indelningens, vid f. d. Östgötha Cävalleri Regemente, upplåtande till Kongl. Majus Nådiga Disposition, forblef Ståndet vid dess redan lemnade bifall till Utskottes första .Betänkande i målet. S. D. Till sammansatte Statsoch BankoUtskottens Memorial N.-o 310, rörande skyndsam inlösen af Filial-Diskoniernes Assignationer lemnade Prest-Ståndet sitt bifall. S. D.
Grefve von Schwerin, Fredric Bogidaus: Hos Högloflige Ridderskapet och Adeln får jag härmed vördsamt föreslå, att Riksens Ständer matte uti underdånig skrifvelse till Kongl. Maj Att Kongl. Maj.t täcktes i Nåder tillsätta ordinarie StatsSecreterare och JustiiiaeCantzler, samt låta dem med Fullmagter förses; 2:0. Att Kongl. Maj:ts Rådgifvare, enär omständigheterne påkalla, åtgärder emot utgifvare af Tidningar, i deras tillstyrkanden måtte vara toleranta; 310. Att de, i deras tillstyrkanden, sorgfälligt måtte respectera gränsen som lagstiftningen uppdragit emellan Domaremagten och den administrativa; 4:0. Att de i deras tillstyrkanden af utgifter till allmänna behof måtte iagttaga Den 11 Julii f. m, 245 den nogaste hushållning med Statens medel samt i afseende på dessas disposition och redovisning, hvad Grundlagen och Riksens Ständers beslut föreskrifva. jag anhåller att denna motion må till ConstitutionsUtskottet remitteras. Bilaga till Pleni-Protocollet för elen 11 Julii, eftermiddagen. N:o i. Hörsamste Memorial! Genom ProtocollsUtdrag af den 3 sistledne Junii har Höglofl. Ridderskapet och Adela behagat till Riddarhus Utskottets utlåtande remittera den af Herr Grefve Mörner, Carl Stellan, gjorde hemställan , att Ridderskapet och Adeln måtte på sätt tillförene öfligt varit, anslå arfvoden åt RiddarhusKamereraren och Rid-i darhusFiscalen för deras besvär under nu påstående Riksdag. 2 46 Den j i Julii e. m.
I förevarande fall synes annat hinder icke möta för dagsverks-skyldighetens reglerande, än att dels utgången af nuvarande arrende-perioden måste afvaktas, dels ock, då ifrågavarande lägenheter ingå uti Landshöfdingens löneförmåner, ersättning för den härigenom tilläfventyrs uppkommande minskning i inkomster bör honom beredas. — Huruvida åter denna reglering bör verkställas derigenom att, såsom motionärerne föreslagit, nämnde holmar från kungsgården skiljas och särskildt utarrenderas eller till skatte säljas, eller ock annorledes, torde lämpligast öfverlemnas till vederbörande myndighets pröfning; Och får Utskottet på grund häraf hemställa, att Rikets Ständer måtte uti underdånig skrifvelse anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes anbefalla vederbörande att, när sådant lämpligen låter sig göra, i afseende på utarrenderingen af Roma klosters kungsgård med tillydenheter, föreskrifva sådana vilkor, att nämnde dagsverks-skyldighet in natura må upphöra, äfvensom att Kongl. Majrt, beträffande ofvanberörde ersättning till Landshöfdingen i Gottlands län, täcktes till Rikets Ständer aflåta den nådiga framställning, som kan finnas af omständigheterna påkallad. Stockholm den 7 Augusti 1860. STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri. 18C0 Slals-Vtskoltets Utlåtande JM 156. 1 M 136. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Aug. 1860, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckta motioner om Statens medverkan för åstadkommande af tillverkning inom landel af jernvägs-materiel. (R. A.)
Men sitt (Jjupaste och heligaste inflytande som qvinnor skola de knappast utöfva. Det är nämligen det finaste i mannens natur, som känner missräkning öfver att, vid en bekännelse som den ofvan anförda, ej ha vållat den älskade någon smärta. En sådan smärta är pånyttfödelse för honom, för henne invigningen till allvaret i deras samlif. Det är mot sitt eget bästa medvetande, som Erik Grane skämtar bort denna missräkning. Lika visst som afgörandet är sundt — nämligen att två menniskor, som älska hvarandra icke skola skiljas åt, emedan de » ha fel » — lika visst är, att en qvinna, för hvilken icke plågan af dylika meddelanden är intensiv, ej kan utöfva stort välde öfver de omständigheter af hvilka det framdeles kommer att bero, om mannen uppfattar deras äktenskap som engifte eller gör det till månggifte. Hvem kan glömma hvad fru Edgren i detta afseende sagt qvinnorna i * Sanna qvinnor », och hvem kan jäfva lifssanningen i denbilden? Om det å ena sidan — den, mot hvilken skildringen i » Erik Grane » är riktad — varit brist på utvecklad qvinlighet att » som i romaner och pjeser » lemna den man, en qvinna älskar, då hel hängifvenhet åt honom är hans enda räddning från den ofrihet under hvilken han lider, så har det dock varit på rätta sidan som qvinnorna härvidlag felat. Blir mannens sedliga renhet för dem en likgiltig sak, skola mäns bekännelser af den art Erik Granes i framtiden bli mötta som hans — då kunna vi söga farväl åt hvaije hopp om en sedligt höjd mensklighet, och då är det meningslöst att i dessa ämnen skrifva böcker falla af nutids-smärta och framtidshopp, som » Erik Grane«. Det är ingen af de föregående skildringarna, som gör » Erik Grane » till » en osedlig » bok. Men för den, som icke förstår att Erik Granes slutbref är en, å sin sida ensidig, reaktion mot en af qvinnorna och Björnson predikad hyperidealism inom det erotiska, skall detta bref göra » Erik Grane » till en reaktionär bok jnst med afseende på den utveckling, som är bokens genomgående förhoppning.
Stånd gjordes deremot, har Utsk. likväl vidblifvit saken, oell nu hafva 2 Stånd stannat emot 2. Enär delta förhållande inträffat, så måste frågan förfalla, emedan det icke finnes någon pluralitet och frågan icke angår penningar utan sältet alt bilda medici här i landet, med hvilken sednare StatsUtsk. har slätt intet att skaffa. Jag föreslår alltså, att R. o. Ad. måtte afslå denna voter:s-pi opos. såsom icke hörande till ett ämne, hvilket är föremål för statsregleringen. Frih. Cederström: Med Hr von Hartmansdorff in stämmer jag till alla delar deruti, att R. o. Ad. bör afslå denna voterts-propos. Det lärer vara tydligt, att det villkor, som förestås, icke angår annat än formen att promovera doctorer, och formen för denna promotion, vare sig att den försiggår vid universiteten eller vid Carolinska institutet, lärer väl aldrig i verlden kunna blifva en statsregler:s-fråga. Den kan omöjligen dertill dragas, hvarföre jag ej kan annat än afstyrka antagandet af den föreslagna vo. ter:s-propos:n; ty innan den nuvar. oiduingen föl dessa pro - Den i (i September f. m. motioner blifvit lagligen upphäfven, oell Konungen utfärdat en annan, kan ej heller förändring häri ske. Frill. Tersmeden: Det kan visserligen icke nekas, som Hr von Hartmansdorff anmärkt, att del beror af Konungen, huruvida medicinae-doctorer skola promoveras här eller vid Carolinska institutet; men del måste ock bero på R. St., alt vid anslagets beviljande fästa det eller de villkor, sorn de för godt finna; ty eljest äga Ständerne ju rätt att afslå framställningen oin anslagets meddelande. Detta är hvad Borgareoch BondeSt:n gjort, då de med visst villkor beviljat anslaget. Skulle nu anslaget aii'es hevi I jad t, fast a:ne
St. vördsamt föreslå, att den domsrätt i mål, angående Tullväsendet, Svea Hofrätt i följd af förutnämnde K. Förordn. nu uteslutande utöfvar, må hädanefter delas af de öfriga Rikets Hofrätter, så vidt målen, i följd af de i lagstiftningen förmåls fullföljande i Öfverrätt i allmänhet gällande grunder, kunna anses hvardera Hofrättens befattning tillkomma. i56 Den i Mar* e. m. För denna min vördsamma motion har jag trott mig finna ett ökadt stöd deruti, att, till följd af K. M:s Nåd. Kung. d. 7 Maj 1831, Sjötullsrätterna upphört, och de åligganden, hvilka tillhört dessa domstolar, blifvit öfverflyttade å Råds t ulv urä t ter na. Jag anhåller vördsammast, att denua min motion måtte varda till LagUtsk. remitterad. 2:0 Med bifall till R. St:s hemställan vid 1823 års Riksmöte har K. M., genom d. 10 Sept. samma år utfärdad Kung., i Nåder stadgat, att Underrätts ransakning och dom uti mål, angående hustjufnad, icke vidare böra underställas Öfverrätts pröfning. Dä dylikt brott, enligt 4.2 Cap. 1 §. Missg.-B:n, ligger i tveböte emot annan tjufnad, deremot den, som begår de 1 3, 4 och 5 §§■ af samma Gap. omnämnda nidingsstölder, endast är skyldig att böta fyradubbelt tjufnadens värde, och sistnämnda förbrytelser, såsom belagda med lindrigare ansvar, således mäste anses af ringare art än hustjufnad, som bestraffas med sexdubbla böter; men den i 25 Cap. 5 §. Rättg.-B:n påbjudna underställning af Underrätts ransakning och dom i mål, som angå dessa med lindrigare ansvar belagda brott, ännu fortfar; har jag ansett mig böra hos R. H.
Värde k 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Matt. Värde. Befrämjandet i allmänhet af Handel och Sjöfart Undervisnings-anstalter för Bergsbruket Befrämjandet i allmänhet af Bergsbruket Fiskeri-Näringens understöd Jordförluster genom Kanaloch]Väganläggningar, FörSlags-anslag Diverse Anslag. Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus, För slags-anslag Beseoch^Tractaments-penningar, Förslags-anslag Extra Utgifter Indelta Räntor. Penningar. Kronovärdi. Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Banko. Mått. Värde å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Värde. DepartementsChefen: Lön Taffelpenningar Departementets Expedition : Expeditiöns-Chefen Öfrige Embetsoch Tjenstemän Kammar-Collegium . 4,500: 2,500: . 5,000: . 12,024: 52.— Slats-Contorel med Kr o noMaga s in er ne samt Vägslaterne i Fahlun och Avesta . Chartce-Sigillalai-Verhel: Löningar * . 5,516: Chartse-Sigillataj-omkostnader, Förslagsanslag 70,000: Myntoch Conlro/l-Verken: Löningar 7,428: 16. — Till Myntets drift och underhåll 8,000: Omkostnader för Controll-Verket, För - slags-anslag 2,500: — *— Kammar-Rätten öfverIntendents-Embetet Post-Verket (kontanta anslaget på förslag att af Post medlen direkte utgå) TullVerket (Förslags-anslag att af Tullmedlen direkte utgå Jägeri-Staten Ekogsplanlerings-Cassan: Ersättning för Hemmans-Itäntor och Arrenden m. m Förslags-anslag Lyshållning med flere utgifter för Kronans publike hus i Slockholm, Förslags-anslag Byggnader och Reparationer i Stockholm, Reservations anslag Mi. S p n m å 1. Indelt på förslag. Oindelt.