Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
På grund af hvad jag sålunda haft äran, i korthet och allmänlighet, uppgifva, då jag hvarken vill eller anser nödigt andraga något konkret fall, eller det, som närmast Motioner i Preste-Ståndet 1862. 19 föranledt min framställning, vågar jag föreslå, det Rikets Ständer måtte till Kongl. Maj:t ingå med underdånig anhållan: att der tiden för samling af sqvadron eller kompani måste utsättas på sönoch helgedag, jemte den förrättning, som, i sammanhang dermed, kan Konungens Befallningshafvande åligga, samlingstiden då alltid måtte bestämmas till eftermiddagen. Om remiss af denna motion till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet anhåller jag vördsamt. Stockholm den 8 November 1862. E. M. Tegnér. Af Komminister A. E. A. Afzelius: Om tillåtelse för ångerfull ransakningsfånge att, ehuru icke dömd, få i ransakningsfängelse skriftas och ajlösas samt derefter hega H. H. Nattvard. Bland de flerfaldiga bekymmer, en själasörjare vid ett ransakningsfängelse under utöfningen af sitt svåra kall kan vara utsatt för, är det icke det minsta att stundom känna sig af gällande lag förhindrad att, ehuru träget derom ombedd, meddela H. II. Nattvard åt en ångerfull och botfärdig fånge, så framt denne icke är stadd i dödsnöd. Enligt Kongl. Kyrko-ordningens Kap. 10 § 5, jemt', med Kap. 8 § 3, är Nattvardens begående, utom i dödsnöd, förbjuden alla dem, hvilka, såsom det i sistnämnda lagrum heter, “bedrifvit någon offentlig last, som hörer under uppenbar skrift11; ett stadgande, hvilket ehuru genom Kongl. Förordningen af den 4 Maj 1855 så till vida förändradt, att den uppenbara skriften är borttagen och enskild skrift i stället påbjuden, innan den Heliga Nattvarden får begås, likväl ännu icke är upphäfdt utan snarare genom sistnämnda Kongl. Förordning ytterligare bekräftad t.
Vid föredragning af Utskottets första Betänkande gjordes dervid anmärkningar, hvari jag icke kunde deltaga. De nngingo hufvudsakligen, dels att Utskottet icke nog tydligt bestämt, för hvilkens räkning boställena skulle utarrenderas, dels att Utskottet icke anvisat någon tillgång till ersättning åt dem, som, genom arrendatorns bristande ordning eller förmåga, kunde gå förlustig en större eller mindre del af sin lön. Utskottet har väl nu iemnat detta obesvaradt; men då det likväl i sednare Utlåtandet antvdt, att Statsoch EkonomiUtskotten för närvarande hafva under utarbetning frågan om utarrenderande af boställen, så vill jag nu blott inskränka mig lill att reservera min talan, tills samma Betänkande förekommer. Jag får för öfrigt endast tillägga, att då detta är en fråga, för hvilken Ridderskapet och Adeln utan tvifvel intresserar sig, så skola mina nyss upplästa anteckningar vara tillgängliga för dem, som åstunda deraf taga kännedom. Grefve Brahe: Ehuru oangenämt det är att höja sin röst för ökade anslag, måste jag dock, i betraktande af detta ämnes vigt, och då fråga är om 4000 medborgares - D u 11 5 O c t o b e r f. ra. res välfärd, samt lifvad af så väl böjelse som plikt, tala för ökade anslag. Jag tror äfven, att sällan något ämne varit mera värdigt Ridderskapets och Adelns behjertande än det ifrågavarande, och jag får börja med att förklara, det jag till alla delar instämmer uti hvad Herr Nordenfalk yttrat. Hvarefter Grefve Brahe, uppläste följande: Från Ridderskapets och Adelns upplysta bedömande hämtar jag stöd för den förhoppning, att de uti den Kongl. Propositionen uppförde lönebelopp, vid närmare skärskådande, ej skola anses öfverdrifna. De hafva ändock, enligt hvad Herr Nordenfalk upplyst, blifvit uti Utskottets förslag nedsatte.
Räkenskaperna, som i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för åren 1842 och 1843 utan anmärkning samt till någon erinran af Revisorerne icke heller föranledt, utvisa följande förhållande: Debet. år 181». år 1S4» Balans från föregående året: Uppbörd: Kongl. Stats-Kontoret levererat af dit influtna mötes-passevolans medel Ersättnings-medel Anmärknings-medel Intressen " Balans från föregående året: Utgifter: Balans till påjöljande äret: Maj:ts nådiga Bref af den 27 Augusti 1831, balanseras inom linien värdet af de hus och byggnader samt effekter, hvilka år 1830 blifvit från gamla till nya Mötes-passevolans-inrättningen aflemnade, sålunda: Byggnader m. m. för 88,684: 20. 8. Sedan, på sätt här ofvan omförmäles, 1829 års Mötes-passevolansfond och nya Mötes-passevolansfonden blifvit med den gamla Mötespassevolansfonden sammanslagna, hafva Revisorerne inventerat dessa — 110 — fonders, eller numera dea förenade Mötes-passevolansfondens gemensamma säkerhets-handlingar, hvilka befunnits i god ordning, Häraf inhemtas, att tillgångarne den 16 Oktober innevarande Ar utgjordes af: Utlånade medel, emot inteckning 213,643 R:dr 39 sk. 11 rst. emot reverser på namn 57,030: —.34. — 1. — Rikets Ständci\s Banks obligationer 28,000: — —• Kontanta medel i Rikets Ständer Bank, enligt nedan intagna Banko-attest, . 8,396: — 14. — 6. — Tillsammans 307,070: — 40. — 6. — Indelt ii Arntcciis Äfya Mötesfond. Jemlikt Kongl.
Jag vet ingenting i verlden, som är vackrare, än när vänner förlikas. A. LÖFVENSTRÅLE (tager upp en sammanknippad mängd bref ur fickan). RIKSRÅDET. LILJEBORG. RIKSRÅDET. Känner Ers Excellens dessa bref? De äro till Sprengtporten, Schröderheim, Hermansson med flere: allesammans 52 konungamagtens lydiga verktyg. Känner Ers Excellens dessa bref? Får jag se på dem, min vän. Nej, jag känner icke igen ... den handstilen. De äro afskrifter af herr Grefvens egna handbref. De visa allt för tydligt hvad hattoch mösspartierna hafva att vänta af er. Man har eljest sagt mig att hoppet är det sista, som dör i en menniskas själ. Spar er philosophi, min Grefve, och låtom oss i stället vara upprigtige. Ers Excellens är för oss och våra planer en vigtig person. (Riksrådet nickar.) Edra kända statsmannaegenskaper, er erfarna politiska blick, er ställning till monarken, hvars förtroende ni eger, och på hvars öfvertygelse ni kan influera, allt detta är omständigheter, som vi icke förbise. Öfvergår ni på vår sida, ställa vi er i spetsen för våra förenade krafter, och vi skola genast leverera en hufvudbatalj, i hvilken segren måste blifva vår, alldenstund den nya ordningen ej ännu hunnit mogna till en allmänt erkänd ock känd ordning. Ja eller nej, herr Grefve? LILJEBORG. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. A. LÖFVENSTRÅLE. RIKSRÅDET. På det hela är jag af samma åsigt, som ni, mina herrar; men i vissa delar tänker jag något olika. Låt det gå, som det går, så länge, mina herrar, jag vet nog, jag, hvart det tar vägen. J ären häftiga och heta, jag är lugn. I politiken skall man aldrig förhetsa sig. Der går ingenting med pock, allt med lock. Politiken känner inga ja och inga nej, utan bara ... men och om och om och men.
Genom dem stuve ava befordringSmäl och alsted, konungens författningar om hwad till Krigeekonomien bör, med flera Expeditionömäl utfärdas, sedan Zxonungen l StatsRäbet, pä KrigsMinisternS föredragning, dem i näder brsturit. Men betta more att rubba RegrrmgsFormm, vch kan läledes icke kmma i ftäga förr än E nä» 624 Den ro Januari/. nästa laatima Riksdag: jag äkergär säledes kill det genast werkjiällbaro, jom i fall med nuwarande GkatSRäds-Embete icke de äre;:den kunna förenas, dem jag lör en KriasMinister här föreslagit, skulle kunna wara, att Tjenstgörande Generalöldsulanlen fö? Armen tillika ware StatsSekreterare för Krigsärendena. Detta är icke stridande mot RegeringsFvrmen, som ingenstädes utstakar akt blott Liwile E» detsmän till StatsSekrelerare för Ärigsärendena stola bekordraö. Härigenom förenades hos Tjenstgörande GeneralAdjulanten med dest nuwsrande Embete söredragningsrättigheten i EtaksNäSet, för alla krigswäse^det rörande mäl; och som organisationen af KrigvColleaium ensamt deror pä Konungens nädiaa wNja och befallning , stolle pä detta wis, gansta constltukionsmätziak. en KriosMmlsters behöriga m kt och myndighet hos en och samma perjon bliswa förenade. Hwad SjöMinister-Embetet beträffa, mäste det, för all nyttigt kunna werka, nödwandigt anförtros ett tLtalbRäd, jom äger föredragningen för alla de Flottorna rörande Commando-, Ekonomi-, Ciwiloch Befordrmgs-mäl.
Varma fosterlandsvänner kunna, just af kärleken till sin egen bygd och under inflytelsen af den ständigt vaksamma omtanken och de rastlösa sträfvandena för dess förkofran och uppblomstring, lätteligen hänföras att i dessa den egna bygdens fördelar se en vinst för landet i det hela och derföre äfven icke till sitt fulla värde uppskatta andra delars af det hela önskningar och behof. Att hvad som är en vinst för någon del af det hela icke kan vara utan allt inflytande och vigt för detta senare, är visserligen gifvet; men då stridiga anspråk måste mätas och bedömmas, torde det icke heller vara tvifvelaktigt, att det mindre intresset bör gifva vika för det större. De öfvervägande statsekonomiska skäl, hvilka tala för det företräde, kommitterade gifvit linien Sala-Korsnäs, äro nu hufvudsakligen anförde. Det åter 11 - 82 står att redogöra för de skäl, som i fråga om anläggningskostnaden och utur teknisk synpunkt förekomma vid jemförelse af denna och den äfven undersökta linien Sala-Robertsholni. Dessförinnan torde dock uppmärksamheten böra fästas på en ganska vigtig omständighet. Linien Sala-Korsnäs skulle nämligen, utom sina andra fördelar, äfven medföra den, att, om Norbergs jernväg utsträcktes till denna linie och Dalelfven, skulle genom denna bibana transporten af malm och tackjern från Norbergs bergslag till Dalarne och Gestrikland, eller till bruken i Grytnäs, Garpenbergs, Husby och Torsåkers socknar samt till öfre Dalarnes och Westmanlands skogar, till stor nytta för dessa provinser befordras, och af icke mindre vigt vore, att bergslagens produkter kunde på denna väg nedföras till Strömsholms kanal samt derifrån till andra orter af riket. Tekniska Beträffande anläggningskostnaden för de båda undersökta alternativen 'nadsföf'" har undersöknings-kommittéen beräknat samma kostnad komma att utgöra: för hållanden, linien Sala-Brovallen-Robertsholm 5,491,133 R:dr, och för linien Sala-BrovallenKorsnäs 4,883,730 R:dr.
Hade det trott, att en Riksdaler i sedlar skulle komma att svara mot en Riksdaler i Silfver, hade någon sådan fråga icke kunnat uppstå. Jag måste antaga att Utskottet haft den åsigt, alt sedel värdet skulle förblifva sjjdant det under de förflutna åren varit, och då Ridderskapet och Adeln för sin del heslutit, att det skall förblifva sådant det under de sednaste ro åren varit, synes mig consequent, att Ridderskapet och Adeln skulle säga, såsom Herr Rosenblad föreslagit: vi bevilja de äskade Lönetillökningarne, under förutsättning, att de andra Stånden bifalla vårt beslut om Myntbestämning. Friherre Anckarswärd'. Då en Ledamot Grefve Posse yttrat, att min förutsättning hvilade på oriktiga grunder, utbeder jag mig att få anmärka huru hans egen verkeligen 9 Den 21 September f. m. 41 icke stöder sig på mera riktiga, enär han sagt, alt han såsom Landshöfding icke kunde få någon fördel af de föreslagne Lönförhöjningarne. Då Statsministrarne och StatsRåden innefattas uti detta förslag, hemställer jag, huru troligt det är, att icke någon Landshöfding har interesse i afgörandet af Lönetillökningsfrågan. Herr Grefvens och mina förutsättningar kunna således, i så vidt mina varit oriktiga, qvitta med hvarandra. Men om oriktigheten af mina är jag icke ännu så öfvertygad. Om jag skulle ställa mig sjelf i belägenhet af att vara Embetsman, skulle jag icke vilja mottaga en Löneförhöjning, som genom en myntförbättring kunde blifva tryckande för mina medborgare. Jag erkänner, att Herr Cederschjölds invändning i början äfven på mig gjorde någon verkan, men icke sedan jag undersökt dess grunde’; ty om de öfrige Stånden finna sig kunna ingå på en löneförhöjning, vore det visserligen deras eget interesse, att Löneförbättringen ej blef drygare genom Myntförbättring. Kunna de åter icke bevilja förhöjningen, så står saken i sitt skick, och ingen annan anledning finnes till hela åtgärden, än ett uttryck af en ädelmodig omtanka för de Skattdragande. Herr Skogman:
Det förslag, Herr Öfversten Lorichs Uppe gifvlt, hvarigenom, utan nytt anslag af medel, Stats-Vtskotteh Betänkån&eri: 43fy det sökte ändatnålet må kunna befordras, har derföre fästat Utskottets uppmärksamhet, men härvid har tikväl förnkommit, att ehuru Cassetn - Byggnaden vid Fredricshof med detta år blifver fullbordad, så skall dock Stats-anslaget fortfarande påräknas och erfordras tili godtgörande af en summa utaf Go,ooo R:dr, som till denne Byggnads förtskyndande dels blifvit af Kongl. Majit utafEgne Medel förskjuten, dels sorn Lån af Nummer-Lotteriets Fond Upptagen efter Kongl. Majus Nådiga förordnande, och dels än^' nu är obetald åf de efter räkning Uppgågne utgiftérne ; i anseende hvartill berördé Stats - an** slag af 15,000 R:dr icke blifver disponibelt för ifrågavarande behof med mindre sådan utväg tages, hvarigenom omförmäldte 60,000 R:dr varda godtgjorde. Det utaf Lotterie - Fonden uoptagne Lån ’gö,ooo R:dr synes dock, såsom vakande Statens medel, kunna afskrifvas» och afinnevarande års anslag blifver, efter hvad Utskt>tte£ inhämtat, en behållning af 8000 R:dr, så att endast endast en Summa af 32,000 R.dr för(dras> sorn. nu skulle anvisas» och, sorn '< ^dertill linnes af öfverskotterne på det a år^ Stats intrader i så får Utskottet tillstyrka Ri, ■■<ei s flögk?^- Ständers bifall dertill, att, genom ,‘sH ifni nö Uta^ berörde Lån äo.öoo R:dr och da briständ?e niedlens 32)000
R:dr 47 h°s aflidne Öfverste-Löjtnanten Virgin blifvit, genom Kuratorernes den 5 Augusti 1842 och 2:dra Februari 1843 gifna, af Kongl. Kammar-Rätten gillade Utslag, befordrade till afskrifning i 1841 ärs räkenskaper. Någon egentlig Instruktion, hvarefter Kuratorerne, vid förvaltningen af denna fond, hafva att sig rätta, finnes icke utfärdad ; men då vid frågor om lägenheters utarrendering, kapitalers utlånande, med flera vigtiga angelägenheter, stadganden, som bestämma vidsträcktheten af Kuratorernes ansvar, synas, för fondens skyddande för förluster, vara af nöden, få Revisorerne å detta förhållande fästa uppmärksamhet och hemställa, huruvida det icke må anses erforderligt att en tjenlig Instruktion för Stipendie-Kuratorerne med görligen första utarbetas och till efterlefnad påbjudes. Å conto för låntagare saknas anteckning om den säkerhet, som för de utlånta kapitalerna presterats. liandtkyrkornas i Skåne, Halland, Blekinge oell Bolms JLän räkenskaper hafva vid denna Statsrevision äfven undergått granskning. De af 1841 års Revisorer gjorda anmärkningar emot åtskilliga utgifter, som utgått i flera Församlingar, dels åt Kyrkoherdar, dels åt 319 — Skollärare, Orgelnisten Klockare, Orgeltrampare och Barnmorskor, kunna nu anses vara utaf vederbörande Kyrkoföreståndare nöjaktigt förklarade; men deremot qvarstå anmärkningarne emot de stora kassa-behållningarne och sättet för medlens utlåning. Att Pastorerne sjelfve upptaga lån i sina egna Kyrkors kassor, lärer väl icke kunna dem förvägras, dock borde noggrannare tillses, att fullkomlig säkerhet varder lemnad äfven för så beskaffade lån. Att detta icke alltid är händelsen, torde inses deraf, att t. ex. Brågarps
Då Utsk:t icke heller visat att ett flertal af qvinnor velat begagna sig af denna frihet, kan jag icke annat än för qvinnans egen skull tillstyrka att man väntar att fatta ett beslut, som så nära rör qvinnans innersta väsende. Man har i denna fråga vädjat till B. o. Ad:s godhjertenhet och sagt, att, som frågan vöre af mindre betydenhet, så borde R. o. Ad. icke motsätta sig den nu ilrågaställde förändringen. Det är dock från en högre ståndpunkt, som man, efter min tanke, bör bedöma denna fråga, nemi. från qvinnans; och jag kan icke annat än befara att detta sträfvande, att i alla afseende sätta qvinnan i jemlikhet med mannen, måste menligt inverka på den qvinliga naturen och följaktligen äfven på hemmets och hemlifvets alla inre förhållanden. Hr von Ehrenheim: Jag har endast begärt ordet i anledning af Hr Dalmans yttrande, att för de fattigare klasernas qvinnor i allmänhet vore temligen likgiltigt, huruvida de vore myndiga eller icke. Detta är visserligen en sanning i afseende å dem, som intet hafva, men för dem, som något eller litet hafva, och ändock måste hänföras till de fattigare klasserna, för dem är denna 392 Den 28 Mars e. m. förändring af ganska väsendtlig vigt. Den sä mycket omtalade kostnaden reducerar sig verkligen till en obetydlighet. Gr. Hamilton: Här har blifvit vttradt, dels att flertalet af qvinnor icke skulle behöfva denna myndighet, dels att den ifrågav:de förändringen af lagen icke skulle vara nödig. Jag tror att man dock måste i detta fall fästa tillbörligt afseende å de åsigter, som blifvit uttalade inom det Stånd, hvars ledamöter representera tänkesättet inom de mindre bemedlade klasserna uti landet, samt ihågkomma att samma Stånds samtlige ledamöter uti Utsk:t instämt uti förev:de förslag. Afven för de qvinnor, som intet hafva, är det af stor vigt att befrias från omyndigheten; ty denna afskär för dem möjligheten att komma uti en bättre ställning.
Till personer utom Banco-Vcrket för meddelandet af erforderliga upplysningar och biträden m. m., må tills vidare följande årliga gratificat ion er, i vanlig ordning, utbetalas nemligen : aj) Till Advocat-Fispnlerne i Götha llofRätt och HofRätten öfver Skåne och Blekinge, för biträden uti Bankens Rättegångsoch ITlsökningsärenden, den förre 100 R:dr och den senare 33 R:dr 16 sk. eller till - sammans B:co R:dr 133: 16. b) till Actuarierne i Svea LlofRätt och Stockholms RådhusRätt, för uppgifter å derstädes anhängiga concursoch ursproclama-mål, hvardera 16 ll;dr 3a sk., eller tillsammans 33: 16, — c) lill Vaktbetjeningen i Svea llofRätt för kallelser i Bankens Rättegångs-ärenden G: 3a. — d') t'll Tjenstemännen vid Stockholms Genei al-PostContoir för afläggandet af Bankens bref och förandet af dess post-räkning ... 5o: ej) till Presterrkapet ock Klockaren i Storkyrko-Församlingen i Stockholm, så kallade Påskpenningar, enligt följande fördelning: Pastorn 20: — —■ 3 Comministrar, hvardera 6: 3a 20: Klockaren . 2: 10. 8. eller tillsammans l\T. 10. 8. 6 råneo Utskottets Memorial, N:o 18/|- 3:o. Följande årliga välgörenliets-bidrag, nemligen : a) Till Frimurare-Bainhuset i Stockholm 1000: derå år 181 5 beviljad tillökning . 5oo: i,5oo: b) till allmänna Fattigvården i Slockholm i,ooo: cf) till Frimurare-Barnhuset i Götheborg iG6: 02. — derå år i8i5 beviljad tillökning . l33: )G. —• d) till Gustavianska Barnhuset i Norrköping 100: e) till Barnhuset i Gelle .
Grvfvejorden att skattefritt disponeras, 17 hemman, utgörande tillhopa 2,062 tunnland, 14 kappland, åker, äng och hagar; 8;o Dito dito af KronoStadseller bergsmansjorden, bestående af Wäsby kungsgård, hvars inegor uppgå till omkring 680 tunnland och dessutom 16! hemman, utgörande 725 tunnland åker, 992 tunnland äng och 328 dito hagar, eller tillhopa 2045 tunnland, utom torpegorna; 9:o Upplåtelse, utan afgift, af Nora och Enåkers skogsallmänning, som lärer uppgå till omkring 6,000 tunnland; 10:o Inkomsten af Kyllinge såg; ll:o Vederlag til! Enåkers bys frälsehemman för vattenskador, genom upp dämningar för silfververkel; 12:o Sala stads befrielse från båtsmanshåll m. m; 13:o Förlusten af räntor, som frångå Kronan till följd af förmedling å hemman, som lida vattenskada genom nämnde uppdämningar, genom hvilken förmedling 33t\ mantal äro nedsatta till 9tb mantal; och slutligen; 14:o Den stora förlust, som årligen uppstår för en mängd enskilde personer, hvilka ega odlingsbar jord, men genom uppdäinningarne för silfververkct fåll densamma vattendränkt; lärande denna jord, till större delen af utmärkt beskaffenhet, uppgå till öfver 2,000 tunnland. 678 Motioner i Bonde-Ståndet 1862. Uti ersättning för dessa i sanning stora uppoffringar för Sala bergslag, har Kronan följande årliga inkomst: l:o I arrende för de 6 nedra socknarne, i medeltal, efter 20 år 1841—1860 Riksmynt Riksdaler 5,191: 5. 2:o Uti tionde eller silfverskatt, dito dito 11,745: 17. kunnande slagskatt och myntarelön ej häruti inbegripas, då de motsvara Kronans här ofvan icke upptagna kostnader derför.
Rikets Ständer hafva icke funnit sig böra detta anslag bevilja. e) till uppköp af 12 stycken nva hästar för Svea Artilleri-regemente å 450 R:dr, 5,400 R:dr. Att denna anslags-summa blifvit beviljad, är redan här ofvan i underdånighet anmäldt. f) lill bestridande af ökad beklädnads-passevolans under år 1857 för Svea Lifgarde, Andra Lif-gardet, Lif-gardet till häst, Kronprinsens Hussar-regemente och Sappörkompaniet, 35,114 R:dr, hvilket Rikets Ständer bifallit. g) lill värfvade Garnisons-regementenas mathållning under åren 1850 och 1857. 300,000 R:dr. Rikets Ständer, som, enligt hvad ofvan är anmäldt, för åren 1858, 1859 och 1860 anvisat ett fvllnads-anslag till ifrågavarande föremål, hafva äfven beviljat det för sistlidet år till enahanda ändamål äskade anslags-belopp al 150,000 R:dr R:ml; hvaremot, beträffande frågan om dylikt anslag för år 1856, Rikels Ständer, vid del förhållande ali, innan Krigs-kollegii räkenskaper för samma år hunnit afslutas, det icke med någon visshet kunnat bedömas om och i hvilken mån årets -besparingar komma alt lemna ytterligare tillgångar för den uppgifna bristens betäckande, funnit, i frågans sålunda outredda skick, det äskade anslags-beloppet för år 1856 icke för närvarande böra beviljas. h) för arméens pensionering under år 1857, enligt föreslagen pensions-stat, ett kreditiv ä 150,000 R:dr.
Capitainen von Utfalls arfvingar, vid anstäldt kraf, vägrat erläggandet af ifrågavarande beviilnings-rnede 1, samt E. K. M:ts och R.ikefs KrigsCollegium förmält sig icke kunna bifalla E. K„ M :ts Befallningshaf'vandes hos Collegium gjorde hemställan om medlens afskrifning; så har förre Regements-Skrifvaren, Fält - -Kamereraren Bruhn, i anledning af vederbörandes påstående, att han för samma medel ansvara borde, förklarat, det nämnde afgifter verkeligen blifvit ho» de restskyldige af Krono-betjeningen uttagne och redan åren 1805, 1806 och 1807, hos E. K. M:ts Befallningshafvande redoviste af dåvarande Kronofogden uti Norrvikens Fögderi J. Wettersten; till styrka för hvilken uppgift
Fy Deri låsten och brännvinssupande! äro dock' ej elimännare, eller till påföljden mera förskräckande i detta, om jag så får kalla det, stora brännings-disfrict, än annorstädes; ulan gäller äfven der hvad jag förut sagt om aftagandet af den öfverdådiga brännvinsförtäringen , fastän inom samma district många större och för en högre afverkning beräknade bränneriet* äro till finnandes, oberäknadt allmogens lyftpannor och enklare redskap. E11 hel landsorts väl eller ve i ekonomiskt hänseende måste således, åtminstone för mig, utgöra talande skäl alt motverka hvarje sådan förändring uti hittills följda principerna för brännvinsbränningens utöfning, som skulle gränsa till öfverdrift och i tillämpningen följaktligen mycket inskränka eller alldeles tillintetgöra möjligheten för allmogen att fortfarande idka ofvanbeskrifna för dess bestånd oumbärliga binäring, — husbehofsbränningen i öfriga delar af länet att förtiga. Jag tillåter mig erinra, att något enskildt intresse ej kan motivera min mening härom; ty ehuru såsom boställsinnehafvare dertill berättigad, har jag icke någonsin bränt eiler låtit bränna brännvin — ämnar ej heller att hädanefter göra det. Inskränkning i allmänhet uti brännvinstillverkningen vore visserligen alt önska, till sä vidt den kunde och kan förenas med de jordbrukandes intresse, de störres såväl som de mindres, med det ännu oafvisliga behofvet af varan och med äfventyret alt se detta behof uppfyildt genom insaiugling af brännvin från grannstaterna. Brännvinets fördyrande genom förkortning i bränningsterminen samt genom högre afgifter och ökade hinder i hvarjehanda andra hänseenden skulle väl