Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Upplästes och lades till handlingarne ett af kommitterade till tryckfrihetens vård den 15 innevarande afgifvet memorial. 8 Prot.-utdrag den 50 November 184-7. Den 30 November, Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Öppnades Herrar elektorers lista vid val af ledamöter uti Expeditions-utskottet; och befunnos dertill hafva blifvit utsedde: N:o 330. Friherre Silfversparre, Fullm. Friherre Stjernstedt, August Wilhelm; , 687. Herr von Post, Ernst Jacob; och „ 2,282, von Printzencreutz, Bernhard Wilhelm. S. D. Beslöts, att Kongl. Maj:ts den 27 dennes af Ridderskapet och Adeln till Stats-utskottet remitterade nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående anslag för uppförande af cell-fängelser och i afseende på andra frågor, som med fängelse-regleringen ega sammanhang, skulle remitteras jemväl till Lag-utskottet. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, att de yttranden, som i dag blifvit hos Ridderskapet och Adeln afgifne, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition till Rikets Ständer, angående slals-verkets tillstånd och behof, skulle till Statä-utskottet remitteras. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln att med de öfriga riks-stånden kommunicera och till Stats-utskottet remittera: l:o Rikets Höglofl. Ständers Revisorers berättelse om den år 1845 verkställde granskning af stats-verkets tillstånd, styrelse och förvaltning, jemte de i anledning deraf infordrade och till Kongl. 3\Iaj:t afgifna underdåniga utlåtanden; 2:o Samma Revisorers berättelse, angående den sagde år förrättade granskning af de under Kongl.
Majit täcktes i Nåder låta vidtaga sådana åtgärder, som för detta vigtiga ändamåls befrämjande kunde finnas lampelige. y:o Af den 4 Martii, i anledning af väckt fråga, om förändring uti 9 §. af Kongl. M3j:ts förnyade Seglations-Ordning den i> Junii 1774; deruti Utskottet, på upptagne grunder, hemställt , att Riksens Ständer måtte hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla , om den förändring uti berörde Seglations-Ordnings föreskrift, att Skepparen väl med sin enskildta Egendom må vara Kongl. Majit och Kronan ansvarig för det fel, att ej å märkrulla hafva uppfört medhaft till införsel tillåtit Gods, men Gods-ägaren derjemte förpligtas, efter inhändigandet af Connoissementet, genast till Tullkammaren i orten dit varan är distinerad, afgifva förteckning å det Gods, han med någon Skeppare väntar, eller ock att i händelse Skepparen möjligen anländer före Connoissementet och sådan försummelse skulle yppas hvarom nu är fråga, Godsägaren då ma edeligen få styrka sin oskuld, derest han ej med andra Hgliga bevis kan densamma ådagalägga. 6:0 Af den 4 Martii, i anledning af Riksdagsmannen Pehr Nilssons från Christianstads Den 1 April. *53 Län Memorial, om medels vidtagande till luxens hämmande och Inländska Fabriquernes upphjelpande; deruti Utskottet, som icke funnit anledning att i föijd deraf, tillstyrka någon serskild åtgärd, ansett detta ämne, hvarvid inga nya skäl eller åsigter blifvit af Memorialets författare framställde, bero på Kongl. Majrts Nådiga pröfning, gemensamt med dem af lika beskaffenhet som vid 1815 års Riksdag blifvit Kongl. Majits
Axel: Då Utskottet föreslog, att blott 5 tidningsredactioner skulle få ständiga platser, insåg Utskottet väl svårigheten att bestämma hvilka bland Redaclionerne som skulle erhålla dem; men Utskottet ansåg det icke böra afhålla Utskottet, att afgifva ett förslag, som hade till syftemål att göra tillträdet till Ståndets öfverläggningar så allmänt som möjligt. Skola, af 8o biljetter, 20 lemnäs till LandtMarskalken, återstå blott 60. Af dem kun efter Grefve Frölichs förslag, 25 eller mera begagnas af redactörer. Man kan ej veta 0111 ej till nästa Riksdag ett dubbelt antal tidningsredactörer emot nu kan finnas. Ett så ringa antal biljetter skulle sedan återstå, alt genom deras utdelande publicitet ej kan anses åstadkommas. Detta var anledningen till Utskottets förslag. Skall ett obestämdt antal TidningsRedactioner haf - Den 8 Mars e. m. 95 va ständiga platser, tror jag det vore lämpligast, att sådane erhålle deni, som sysselsatte sig med att referera Riksdagsärender, men att andra ej må få upptaga platser för allmänheten. Dessutom, derföre att en redactör ej får biljetter för hela Riksdagen, är han i alla fall lika berättigad som alla andra. Kommer han först, så får han inträde. Hvad Herr von IlartmansdorfFs förslag om uppskof beträffar, så förenar jag mig med Grefve Frölich Jag tror, att Ridderskapets och Adelns närvarande personal icke skall sluta med’den åtgärden, att lemna till kommande Ständer att medgifva, om en publicitet skall äga rum eller ej. Herr Munck af Rosensköld: Jag skall först yttra mig om uppskofvet, hvilket jag, som Herr von Hartmansdorff föreslog det, afstyrker, varnad af det exempel som Bänkmännens afskaffande företett. Riksdag beslöts deras afskaffande, men så sent att redaction af beslutet uppskjöts. Vid följande Riksdagar har man altid funnit utvägar till uppskof, tills Ridderskapet och Adeln sluteligen vid denna Riksdag upphäfde beslutet.
Detta inträffar, som sagdt är, icke på de orter, hvarest det gifves jemn fiskfångst, utan på sådana , der fisket i hast återkommer. Enahanda förhållande kan lätteligen inträffa i Bohuslänska skärgården, om de hanlandes lager vore lämpade efter den vanliga årliga åtgången. Hvad det beträffar, att saltlagren förorsaka högre pris å denna vara, är det visserligen sannt, att när lagren tryta, taga de handlande sin ersättning för förlusten genom de ständiga säl t lagren, derigenom att de höja priset å det salt, som försäljes; men då priset rättar sig efter tillgången, kunna de ju föregifva brist, då tillräcklig tillgång finnes, hvaraf följer, att det icke är genom saltlagren, som priset å salt stegras. Jag har trott mig böra nämna detta, såsom svar på hvad i detta afseende blifvit anfördt, och anhåller, att äfven dessa anmärkningar må få åtfölja återremissen. Frih. Boye: En värd talare har framställt ett skäl, som åtminstone för mig varit en fullkomlig nyhet. Han har sagt, att saltlagren ligga utom köpmannens egen vård och således förderfvas. Jag betviflar icke sanningen häraf, ehuru jag förut icke hort sådant; men jag vill fästa uppmärksamheten derpå, att helt annat är den brist, som finnes i anstalterna för saltlagrens förvarande, oell helt annat skyldigheten att hålla dessa lager. Må man rätta de förra, men icke borttaga den sednare. En värd ledamot har från förhållandet i Norrige velat hemta stöd för sitt förmenande, att salt icke skulle komma att tryta, om saltlagren borttoges. Må det tillåtas mig att från samma premisser draga en motsatt conclusion. Det är sannt, att i Norrige erfordras stora saltlager; men den värde ledamoten har sjelf påmint oss, att Norrige har en egen näringsgren, nemligen fiskerierna, som beklagligtvis numera icke finnas hos oss. Våra handlande skulle således icke förse sig, äfven om saltupplagen försvunne, med sådana lager, som Norrska köpmannen, till följd af det olika förhållandet derstädes, alltid måste innehafva; ty skälet, hvarföre 5 H. 19 i46 D e 11 15 April f. ra. de
Besl. IX: 231. 23.3, 238- 24o, Lanell, C. J., 1. d. Kommissarie, dess ansökning om nii' derstöd, S. U. Bet. IV: 1749. Skrif. X: 4g3. Lazarett, se Hospital. — i Christianstad, Just. Omb. Berätt. II: 2/3, i Lund 270. Lego-Stadga, se T j en s te h j o ns-S t adga. Le Moine, Regerings-Råd, och Tannström, KansliRåd, Pensioner för dem, Remiss II: 478- 48o. 518. 524. S. U. Bet. IV: 242. Bet. IV: 615. S. U. Meni. IV: 859. Skrif. X: 213. Liubråkar och Linskäktor, se Qvarnar, frihet till anläggande deraf. Lotshemman, Skattelösen derå, Remiss II; 481. S. U. Bet. IV: 118. S, U, Bet, IV: 44o. Lotteriet, Nummer-, dess indragning, Remiss II: 438. 5o3. S. U. Bet. IV: 62.4. Besl. Först, S, U. Mern, IV: I211, Besl. IX: 415. Lumpsamlare, anstalter mot deras kringstrykande, Remiss II: 483. E. U. Bet, VIII: 136. Besl, IX: 129. E. U, Bet, VIII; 527. Skrif. X; 3i3. Lund, Rådstufvu-Rätt, dess åtgärd med intekning i Enkan Engströms gård, Just. Omb. Berätt. II: 323. Lunn i us, Stats-Kommissaries Enka, Gratifikation för henne, se Frödelius, Lysning, efter förrymd Maka, se Maka. Lån, Rikets i Leipzig, K. M. Skrif. X: 70I.
Speculationen kunde då icke vara, alt genom brist på salt uppstegra denna varas pris, då dess anskaffande från annan ort vore nära nog omöjligt, emedan man väl visste, att om prisen uppstegrades i handelsboden, så öppnade staden sitt saltupplag för billigt pris. Alltså var blott tillvaron af ett sådant upplag tillräcklig alt förmå köpmännen att väl förse sig med denna vara. Jag yrkar således, jemte det jag förenar mig med Ilr von Hartmansdorff i anhållan om ålerremiss af delta betänk., ali Utsk. måtte föreslå i hvilken ordning och på huru lång tid de fastställda saltupplagen böra åter fyllas, samt de villkor, som dervid böra bestämmas. Det kan och bör harvid icke undfalla Utsk., alt anlednin lill förra Ständers beslut, nemi. att det fanns städer der sallupplagen icke på 5o års tid blifvit anlitade, hvarföre de ansågos öfverflödiga, saknar all vigt, sedan numera, såsom Hr von Hartmansdorff upplyst, erfarenheten under de sista fem åren visat, att brist på salt uppkommit då dessa sallupplag ej funnits, och alt priset derå varit fördubbladl, om icke ännu högre. Sådana förhållanden uppkomma deraf, alt vi icke utan stor förlust kunna tillverka salt af Östersjö-vattnet. Kokningen af salt utaf detta valten kostar så mycket bränsle och medtager så mycken tid , alt det ej är tänkbart att verkställa den. Vi hafva icke vid våra stränder så salt vatten, alt hvar och en som fiskar kan sjelf koka sig ett tillräckligt förråd af salt, ulan vi måste anlita städerna om saltets anskaffande, och då städerna sakna denna vara, kunna icke heller fiskerierna bedrifvas, till alldeles oberäknelig förlust för samhället. Frih. Leijonhufvud, Abrah : Jag kan beklagligen icke illustrera frågan med några exempel i afseende på de olägenheter, som för vissa trakter uppkomma genom brist på salt pcb i afseende på det sätt hvarpå fisken osaltad måste användas; men jag tror, att den egentliga frågan icke gäller några sådana speciella förhållanden, utan en ekonomisk grundsats. Det har redan en gång blifvit decreteradt af R.
Den r§ November. derstapet och Adelns swar nekande sä lärer SiemWist böra följa. Grefwe körner, ^öolpb Loran; Jag tror, stt dä ekt sörsiag som af ett Utstot framstalles, kan bade anta as och förkastas, bör det först algöras huru vida Ständers beslut, i det ena eller andra af« seendes ar enstämmigt e ler ej, innan fraga kan b!ifwa om remlst o h jag tror ej det kan nekas en Ledamo att genom votering utröna, hwatz som i ett fädant fall ar Ståndets tanke. Aerr Dkam, kekr, Det ar naturligtwis i högsta nöden man »vidtager en sadan Utwag svin Len att taxera Embetsman, men dä mäste nödwanLtgt tagas L betragtande a t Emdeten och tjenster finnas af den oli a beskaffenhet, att en del erhälleS Md en del, utan aecord. De för hwilka aecortz icke betalas böra efter min öfwertyge se inbegttpas under detta project, och de öfriga böra derifrån undantagas. Ropades Nej. Zerr Grefwe» och Land Marskalken/ proponerade bifall pa StalsUrjkottels PcotvcollsUkdrag. Ropades starka Nej blandade nied Ja Zerr Grefwe» och LandMarstalken, pro. pvneraoe afstag pä berörde ProtocollöU.vrag Roxa - Den 14 November. 697 RopadeS starka Ja blandade med Nej och rop om vaering. Herr Grefwen och LandtNarffalkenDL af Hö löstaga Rwderflape och Aoelus yttranden pä mina propositioner besinnes akt SialsU^flottets utlälande icke antageS, sä lärer fölgen blifva, att det samma, efter gjorda anmärkningar, äterförwiseS. Ropades starka Ja, blandade med nägra fä Nej. Grefwe Lronstest.
Jag tror icke att man rätt betraktar värdigheten hos en Representation, om man tager för afgjordt, alt hon blindvis D e n 4 December c. m. skall följa den andras spär; ty en livar mäste vill varn begåfvad nied det förnuft, att den bedönimer sakri) flir sig sjelf ulan alt behöfva se tillbaka pä de fall, smil kunna anses enliga dermed. Det är detta, sorn jag ansett böra besvaras, och yrkar bifall till Utskms betänk, under instämmande ej mindre i de skäl, der finnas anförda, än i hvad FrihTersmeden nyss yttrat. Frih. Cederström: Den siste värde talaren liar återfört i minnet de fullmyndiga Svenska Sländeina från 17 5t> till iy65. Man behöfver endast gå till dessa riksdagars förhandlingar, för alt se huru fullmyndig! de handlade och huru de bedömde fäderneslandets ratt och bästa. Jag förnyar min begäran om afslag. Ur Lagerheim, Lars Magnus: På det att icke Ka» lionalrepresentationens utmärkande belöningar må urarta lill Vitringar af parti-opinioner och all på sådant sätt dessa stora oell dyrbara hedei sbevisningar icke i framtiden må blifva vanhelgade, tillstyrker jag afslag å betänkandet. Frih. Stjernstedt, Theodor: Då Gr. Frölich ansett att reservanterne mot detta betänk, endast hafva afsell <le vådor, som i en framsid kunna uppkomma genom missbuik af prsajudicater, får jag tillkännagifva att jag reserverat mig emot beslutet, derföre att jag anser det vara orätt 1111 äfvensom i framtiden. Vådorna blifva dock större för framtiden, derigenom att de enstaka exemplen då torde mångdubblas. Ilr Tersmeden, Carl Reinhold: Jag förenar mig med dero sorn talat för bifall till betänk., sä väl på de skäl, som i Utskms betänk, finnas anförda, som dero Frih, Tersmeden fra ms t ä 111. Frih. Hamilton, Hugo: Äfven jag tager inig friheten tillstyrka detta betänkande.
Landtm., efter framställning att ingen ledamot yrkat bifall till Ulskms tillstyrkande, utan Hr von Troil anhållit om bifall med uteslutande af ordet ”antingen” och hela sednare delen af den ifrågaslällda underd. skrifvelsen, samt andra ledamöter yrkat afslag i hvad Ulsk:n i denna punkt tillstyrkt, hemställde om R. o. Ad. afsloge Utskms ifrågavar:de tillstyrkande, ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. förklarade det han ansåg ja hafva varit öfvervägande. 3:dje punktan, ang:de yrkadt uphörnnde af den sätesoch ladugårdar samt a/hyste rå- och rörshemman medgifna befrielse från deltagande i by ggande och underhållande af prestgård, tingshus och härad sfängelse; och 4:de punkteu, ang:de yrkadt uphäfvande af den för presteoch klockarebohl stadgade befrielse från deltagande i byggande af tingshus och härads/ängelse. R. o. Ad. biföll hvad Utsk:n i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. Föredrogs Const.Utsk:s d. 9 dennes f. m. på bordet lagda mern. N:o 9 med förslag till ändringar och tillägg i 28 § R.F. Härvid företogs först pröfningen af Utsk:s under N:o I, afgifna förslag. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Utsk:s förslag rör:de den 28 §, R.F., som delar den i 2 mora:r, torde med skäl kunna föranleda någon anmärkn. Hvad första mom. angår, så synes förslaget mig visserligen vara ganska riktigt, men det är i min tanke icke så concist sammanfattadt, som man i en grundlag har skäl att önska. Der säges, att det är K. M. olietaget, alt ”efter vederbör:des hörande, eller uppå deras framställning”. Detta anser jag öfverflödigt; Den 12 Juli. då ett stadgande derom förut finnes i denna §. Förslaget innehåller vidare: ”till lärare-befattningar vid Universileterna, de
Men huru är det tänkbart, att en lag, som alstrar missnöje hos minst lika många som den tillfredsställer, som vållar skada och förlust för flere än den tillskyndar båtnad, som vållar osäkerhet i eganderätten och ofta leder till missvårdande, åtminstone för en tid, af den jord, som omtvistas, och ofta till förstöring af skog, — huru är det tänkbart, att en sådan lag skall väcka eller bidraga till underhållande af fosterlandskärleken? Bördsrättens utöfning under sednare tider, isynnerhet den sednast förflutna, då priset å fast egendom varit onaturligt uppstegradt, har möjligen någon gång undantagsvis haft sin grund i kärleken till förfäders jord, men oftast, om icke uteslutande, varit föranledd af egennyttiga beräkningar. Redan år 1827 har cn af Rikets Hof-rätter, uti sitt utlåtande öfver Lag-kommittéens förslag, uttalat detta omdöme såsom af erfarenheten vitsordad t. Att de sedermera förflutna 30 årens tilldragelser icke gifvit anledning att jäfva, utan tvertom att bekräfta detta omdöme, derom skall säkerligen en hvar, som befattat sig med domarevärf, vara med mig ense. Till följd häraf har ock bördsrättens helgd mer och mer fallit i allmänna omdömet och jemväl de efter antagandet af 1734 års lag i frågan tillkomna sladganden synas mig otvetydigt förråda afsigt hos lagstiftaren att i möjligaste måtto försvåra anställandet af bördstalan. Då en lag upphört att vara behöflig med hänsyn till öfriga stats-institutioner, då den icke uppbäres af allmänna omdömet, då den alstrar missnöje, förtrytelse och skada för flere än den tillfredsställer och i de allra flesta fall icke tillitas, utan såsom täckmantel för så låga lidelser som afund och egennytta, då är ock tiden inne att afskaffa denna lag.
99- ken as stora Riddarhus-Salen stäldt bord, hwilken omständighet torde mcdgiswa nägon mera ordning wid desta förrättningar. Ester 54. §. har Utskottet ansett sig böra införa en ny som Utstakar, hwilka wal utaf Ridderffapct och Adeln wid hwarje Riksdag ware sig lagtima eller urtima böra wcrkstalias, derwid sa wäl Rege« rings Formen som 9liksdagö»Ordningen utgjort Utskottets rättesnören. §; §. har Utskotttk ansett böra pä det sätt ulga. att endast ett särskildt stadgande deruti äberopaS, såsom pä gängen i stora Riddarhus» Salen ansiagit, och som werkstalliqhcten, hwarom 56 §. nu stadgar uti samma särsk,idta stadgande kan och dör uptagaS, sa kommer sistnämnde tz. gtt Atur Riddarhus »Ordningen aldeles sörswiuna. 57- §. Att Riddarhus Utskottet efter Herr Kloräsnstvl^es ann>ärkning skulle förökaS till 24 Ledamöter, dertill sinner Ustkottet intet ffäl, och tror destmom att ärenderne med wera redighet och ordning af ett märkligt antal Ledamöter kunna skötaoch handhafwas. Ester denna §. har Utskottet enligt gjord a»* märkning ansett sig böra insätta en ny §. rörande Riddarhus Dirrctionen, huru den wäljes, och om de» särskilda Induktion, som för densamma utfärdas. Arven har U'.ffottet om Introdkcrisner häe kilsta» en ny tz. grundad pä Kongl. Förordningen ak vr» IO00 Den r6 December. den g M>m 7775 samt Kongl. Vrcfwct af den n Febrnarrt r8oo. 58 §- Enligt Herr kskllliebs anmärkning, har denna §. erhällit förändrad redaction.
Rikets Ständers Revisorer halva att afgifva; hvarförutan vederbörandes uppmärksamhet blifvit fästad derå, att lån mot real-säkerhet bör jemte vexeldiskonteringen hafva företräde framför annan utlåning. Genom nu angifna förändringar, skulle föreskriften lyda sålunda: 26:o Mom. 1. Till de i nästföregående § under litt. A. B. C. och D. uppgifna föremål är anvisad en gemensam fond af Tolf millioner R:dr, hvilken fond, benämnd: Handelsocb Närings-diskont-fonden, antages böra i allmänhet på Diskontoch Låne-kontoren fördelas sålunda, att deraf tillhandahållas Diskont-kontoret i Stockholm Låne-kontoret i Göteborg D:o i Malmö 1,200,000. D:o i Wisby 250,000. Fullmägtige dock förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa summor emellan kontoren annorlunda fördela. Mom. 2. Till förstärkning af berörda fond emottagas vid Diskontoch Lånekontoren medel på uppoch afskrifningssamt deposit-räkning mot ränta. De sålunda till ifrågavarande rörelse anvisade medel ega vederbörande Styrelser att, enligt af Fullmägtige meddelade allmänna föreskrifter, förvalta och utlåna, på sätt Styrelserne, efter eget bepröfvande och med rättvist afseende å de olika lånebehofven, finna för orternas rö - Jemf. § 151 mom. 1. Till de i nästföregående § under litt. A. B. C. och D. uppgifna föremål är anvisad en gemensam fond af 11,325,000 R:dr Riksmynt, hvilken fond, benämnd Handelsoch Närings-diskont-fonden, antages böra i allmänhet på de särskilda Diskont-verken fördelas sålunda, att deraf tillhandahållas Banko-diskon t-verket . Låne-kontoret i Göteborg „ 3,250,000. D:o i Malmö . „ 1,150,000. D:o i Wisby . „ 225,000. Fullmägtige dock förbehållet att, efter sig företeende omständigheter, kunna dessa summor mellan Diskont-verken annorlunda fördela.
Susanna förklarade väl, att hon alls icke trodde på den historien, men Harald sade så allvarsamt, att hon en dag torde få erfara att den hade sin riktighet, och Susanna var af naturen så böjd att tro på det underbara, att hon som oftast, särdeles i de trånga dalpassen, riktade sin blick mot höjden, halft fruktande, halft önskande att få se de svarta hästarne med eldögon och glödande betsel, men endast klara stjernor sågo ned på henne, då och då fördunklade af norrskenen, som hviftade sina glänsande, flygtiga slöjor öfver himlahvalfvet. Framme vid Semb, sågo de det vanliga matta ljusskenet från öfverstinnans fönster. Susannas hjerta upprördes härvid, och med en djup suck sade hon: «Ack hvad denna verlden är elak! Att så lägga sten på börda och göra olyckan till brott! Hvad, hvad kunna vi göra för att skydda henne mot illskans anfall?« «Fru Brun skall åtminstone icke vidare utsprida sina lögner!« sade Harald. «Jag skall i morgon fara till henne och tvinga henne att uppsvälja sina egna ord och skrämma henne från att någonsin låta dem komma opp igen.« «Ja, det var bra!« utropade Susanna förtjust. «När det händer ett barn en olycka,« fortfor Harald uppretad, «att då beskylla dess anhöriga för uppsåtligt mord! Kan man tänka sig något mer nedrigt och orimligt? Nej! sådana ormar skola åtminstone icke hväsa omkring den olyckliga frun! Och att qväsa dem skall bli min sak!« Och härmed tryckte Harald Susannas hand till afsked och skildes vid henne. «Och min sak« – tänkte Susanna, med tårfulla ögon – «den skall bli att älska och tjena henne troget. Kanske när ordning och trefnad allt mer utbreder sig kring henne, när mången liten behaglighet dagligen kommer henne nära, kanske skall hon åter fatta vänskap för lifvet.« Stilla weckor. Naar tunge Skyer over Egnen drage og Skoven sørger i en falmet Dragt, da virker dobbelt Sympathiens Magt og lover, under vinterlige Tage en vaarlig Lyst af vore Hjerters Pagt. Velhaven.
Utaf de sålunda dels före och dels under samt efter sednaste riksdag af Riksgälds-kontoret emottagna undsättningsmedlen hafva efter nämnde riksdags början härifrån reqvirerats och utbetalts: under December 1862 R:dr 125,000: under år 1864 » 165,000: och under detta år - » 30,000: — 150,000: — R:dr 1,508,731: 66. eller tillsammans 320,000: — utgörande den uti Riksgälds-kontoret nu innestående behållning af dessa medel R:dr 1,188,731: 66. ftilisgälds-kontorets fordringar och öfriga tillgångar. (Reglementets 29—86 §§.) Utom de behållningar, som tillhörde liqvidationsoch amortissementsfonderna, utgjorde Riksgälds-kontorets tillgångar: vid 1862 års början R:dr 15,240,186: 66. vid 1863 års början » 16,791,292: 11. vid 1864 års början » 22,036,330: 61. och vid 1865 års början » 26,225,644: 92. Således hafva tillgångarne under de sednast förlidna åren oafbrutet ökats; och har denna tillökning under de särskilda åren uppgått till följande belopp, nemligen: under år 1862 till R:dr 1,551,105: 45. år 1863 till « 5,245,038: 50. « år 1864 till « 4,189,314: 31. och följaktligen under dessa tre år till ett sammanlagdt belopp af É:dr 10,985,458: 26.