Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Del har ledts af öfvertygelse om nödvändigheten att på det närmaste sammanbinda Embetsmännen med den öfriga nationen, och dessutom ansett den rått, som Ridderskapet och Adeln hill ilis, på grund af börd, egt, inen, enligt Utskottets förslag, skulle upphöra att ega, kunna och böra till en del ersättas genom den hår föreslagna utsträckning af Constitutions-Utskoltels Memorial, N.-o 38. 41 af val-rått, hvilken för öfrigt i sjelfva verket kan anses såsom ett återställande i den form, som nu år möjlig, af gammal Svensk, Adlig, rått. I början af sjuttonde århundradet, nyss före Riddarhusets inrättning, innefattade det Svenska begreppet om Adeln ’’allt, så vål civilt, som militäriskt befäl, i verldsligt hänseende nästan all Rikets offentliga tjenst.” Således — innan någon Riddarhus-ordning ännu fanns, grundades Svenska Adelns hela företrädes-rått, — deribland äfven representations-rätten —åtminstone till en stor del, på bestridande af Rikets tjenst, och förlorade denna betydelse, just då de ofrälse Stånden, i följd af de offentliga läroverkens, med Riddarhusets inrättning samtidiga, reform, började en allvarligare täflan med Adeln om Rikets tjenster. iden nu föreslagna, på tjenst grundade, valrätten, kommer visserligen att af Adeln delas med en stor mängd ofrälse; men dels år detta ingen nyhet, då krigsbefälet från slutet af sextonde århundradet en lång tid egde en, också, såsom Svenska Författningen egen anmärkt plats i nalional-representaLionen, och dervid räknades — till Adeln; dels år Utskottet förvissadl derom, att den del, som af denna embetsmanna-valrålt tillfaller Ridderskapet och Adeln, bör, i förening med den, som samma Stånd, såsom jordegande, Bruks-idkande och så vidare, erhåller, fullkomligen motsvara den andel i national-representationen, som Rikets första Stånd nu eger.
Disconter på Banquen dragne , ordenteligen bokförde och bland Allmänheten utelöpande Assignationer skulle genast, så snart Kungörelse härom hinner utfärdas, vid uppvisandet med Contant ersättas , hvaremot de öfrige Skulderne borde liqvideras; Götha CanalBolags samt Malmö Disconters innom fem år med en femtedels afbetalning årligen, samt Götheborgs Disconts på 2f år, uti fem Terminer med en femtedels afbetalning efter hvarje - Den i Mariii, je sjette Månads utgång, att räkna från elen dag, då Utredningen kunde taga sin böljan ; dock kotnme ail beräkning af upplupen ellef vidare upplöpande Kanta att för?,vinna, utom hvad ange-ck de Skulder , lör hvilka Götheborgs DiscontDirection fiån början utfäst sig att betala lägre Ränta än 6 Procent, för hvilka Skulder Utskotten hemställt, att den föreskrifna Räntan borde godtgöras till den i. November iSr", eller en Månad från den dag, då inlösen på förr vanligt sätt af Treprocents Reverseme upphörde , samt törst derefter 6 Pro» Procents Ränta beräknas, med mindre Lån» Capitalen innom dtn i. October nyssnämnde år skulle vara upp.-agda , i hvilket fall 6 Procents Ränta ifrån förfallodagen borde få uppbäras; och hafva Utskotten sluteligen föreslagit ej mindre att, emot det Staten, på sätt berördt är, låter besörja Utredningen af Götha CanalBolags samt Malmö Disconter , å Statens sida såsom ett uttryckligt vilkor borde förbehållas , att dessa Disconters Octroyer, utan ser kild ersättning, kotnme att förialla, Och Discontlnrättningen hädanefter, enligt Rikets Ständers förordnande, genom Banquen utföras , utan ock, att besörjandet af sjelfva Utredningen må uppdragas åt Rikets Ständers RiksgaldsContoir, men att Banquen förskjuter hvad till Liqvidens verkställande på det sätt och i den ordning nu blifvit föreslagit, kunde erfordras.
Depart:ts-Chefen har således icke haft att bekämpa den skiljagtighet i åsigter och behandling af Akademiernas angelägenheter, hvilken egde rum, då hvarldera Univer - Den 11 Mars e. m. 213 sitetel hade sin serskilde styresman. Men det har varit och Sr svårt nog ändock, för Depart:ts-Chefen att under sig hafva, samt utan upoffring af embetets myndighet, med nödig grannlagenhet behandla Universitetens styresmän, då de äro Kongl. Prinsar. Deras ställning gör dem ansvarsfria, hvarigenom deras embetsutöfning blifver likså, ehuru hon, enl. sakens natur, lätteligen faller i händerna på den underordnade Kanslers-Sekretm, som är oåtkomlig, emedan det icke är han, utan Kansleren, som beslutar, och på hvilken skulden kan skjutas. Denna omständighet ökar, för Departis-Chefen, svårigheten att, utan ett underlydande Ecklesiastik-Collegii biträde sammanhålla och sköta den allmänna undervisningen, hvars vård är ännu mera söndrad mellan skiljda och olika myndigheter, än kyrkans. Utan tvifvel är det ordsaken hvarföre de sista Departits-Cheferua, ehuru de varit Skolornas och Universitetens män, icke medhunnit mera, än att uplösa Elementar-Läroverkens gamla organisation, samt att provisoriskt utdela de anslag, som R. St:r, för nära 6 år sedan, beviljade. Emellertid och änskönt några Deparl:ts-Chefer, hafva till sitt biträde, kallat lärare vid Elementar-Läroverken, att frågorna närmare utreda: så sakna ännu dessa läroverk, som äro hufvudstammen för alla de öfriga, både stadgad skol-ordning, och ständig stat. Öfver läroverkens tillstånd, hafva inspektioner likasom öfver kyrkoväsendcts tillstånd, uteblifvit. Blott en Depart:ts-Chef har inspekterat skolorna i Norrland, och i de öfriga landskapen ingen, om ej en eller annan spridd skola blifvit besedd. Universiteten hafva några Departrts-Chefer besökt, dock utan att man vet, om de tagit närmare kännedom af undervisningens gång, eller behandling.
M. äskade anslaget, i hvilket fall dessa vilkor komma att i ett sammanhang med anslagsfrågan pröfvas. Behandlas frågan på detta sätt, så blifver deraf något helt, ett fullständigt förslag framlagdt för R. St., hvaremot, om återremiss beviljas, och Utsk. derefter afgifver Utlåt, serskildt öfver Revisorernes anmärkn. och serskildt öfver K. M. Propos. om det förhöjda anslaget till pensionskassan, utgången möjligen kan blifva, hvad kanske de flesta, som gjort sig reda för saken, troligen icke önska. Hr Blomstedt, Carl Reinhold: Jag anser Utsk. hafva ganska ligtigt förfarit och förenar mig alltså med dem, som önska bifall till Betänk. Skulle punkten återremitteras till Utsk., så förorsakas derigenom ett onödigt upskof med denna frågas afgörande, hvaremot, om den nu slutligen pröfvas, Utsk. på sätt det äfven yttrat, blifver i tillfälle, att i ett sammanhang icke blott meddela Utlåt, öfver K. M:s Propos. om förhöjdt anslag till Arméens pensionskassa, utan äfven föreslå de vilkor för åtnjutandet af de utaf K. M. föreslagna förhöjda pensioner, Utsk. kan finna lämpliga. Hr Gr. o. Landtm:s härefter till bifall å förevande § framställda propos. besvarades med starka ja blandade med nej. hvarpå Hr Gr. o. Landtm, förklarade att han funnit ja öfvervägande. § 39. Bifölls. § 40. Lades till handlingarne. §§41 till och med 49. Biföllos. § 50. Hr Ribbing: I den nu uplästa 50 punkten af StatsUtsk:s Utlåt. N:o 18 hafva blifvit föreslagna föreskrifter om hvad KammarR:n skall granska eller icke. Enl. min åsigt är sådant obehöfligt. Säkerligen finnas uti ifrågavar:de räkenskaper många anordningar, hvari flere småsaker förekomma, uti hvilka man icke kan intränga med mindre man känner till förhållandet, och Den 7 J a nu a r i.
Härå genmälde Ola Månsson, att uppenbart vore, det kostnader för lånens anskaffande måste hafva uppstått, och att det naturligtvis berott på låntagarne, huru mycket de till detta ändamål ville anslå och huru stor ersättning de velat lemna åt de personer, som på ett eller annat sätt varit dem härvid behjelplige; och då Advokat-Fiskalen nu anmärkte, att denna Ola Månssons förklaring ej öfverensstämde 37 med Ola Månssons skriftliga anförande, yttrade Ola Månsson vidare, det han ej insåg någon skyldighet för sig att förklara, hvartill låntagarne användt sina penningar eller huru de sig emellan uppgjort sina liqvider. Advokat-Fiskalen förmenade dock, att, då Ola Månsson erkänt, att han med sina råd gått de lånebehöfvande tillhanda, samt äfven offentligen låtit tacka sig för den lättnad han skulle infört i liqviderna med och emellan låntagarne, det ock var Ola Månssons skyldighet att visa, att det sålunda af honom sjelf uppfunna liqvidationssätt hvilade pä någon förnuftig grund samt huru detsamma tillämpades. Ola Månsson förklarade åter, att det berott på låntagarne sjelfve att bestämma om de ville låta afdraga omkostnadsbeloppet eller dertill lemna andra penningar, men att Ola Månsson ansett det förra sättet beqvämare och derför föreslagit detsamma; att afdraget icke vid alla lånen uppgått till tre fjerdededels utan understundom blott till en half procent; samt att, då detta afdrag öfverskjuta kostnadsbeloppet, öfverskott lemnats såsom ersättning till den, som författat de särskilda förbindelserna emellan låntagare och löftesmän, då lånen delades; hvarjemte Ola Månsson uppgaf, att icke obetydliga kostnader stundom erfordrats för erhållande af värdering å fast egendom. I anledning af sistnämnda uppgift tillfrågad, om Ola Månsson kunde uppgifva något lån, i och för hvilket fastighetsvärdering egt rum, förmälde dock Ola Månsson, det han i detta hänseende nu erinrade sig endast, att Anders Jeppson i Borrby varit försedd med landtmätares intyg angående hans fasta egendom.
Att Riksgälds-Contoiret Llutbvriseras, alt, pä Riksens Ständers garantie, för Ser procent i ärlig ranta upptaga Län af tillhopa E" och en half Million Riksdaler Banco, hwilka Län, pä sätt 4:de Puncten här nedan förcffrilwer, till Ranta och Capital kommer att betalas af den Fond, stor 300,022 R:dlr, som Riksens Ständer wid denna Riksdag i sädant afseende sig atagit och till Riksgälds-Contoirets disposition för detta behof ansiagit. s:v. Dessa Län, som icke fä emottagas till ringare Summa an rooo R-dlr hwardera, böra tecknaS och till Riksgälds - Contoirets disposition aflämnas inom Fyra mänader ifrän datum af den Kungörelse som derom kommer att utfärdas, enär Kongl. Mant i Näder gifwer Fullmägtige i Riksgälds. Contoiret tillkänna, att Rstxt befinner sig i Len belägenhet, i afseende hwarpä detta understöd k Näder blifwit östat och af Riksens Ständer bewiljat. Och kommer Riksgälds-Contoiret derefter att icke emottaga Län för högre än Fem procentö ränta eller pä längre än wänlig tid. z:o. Länen äger hwarje Längifware att meddela, antingen i Banco, eller Riksgälds - Sedlar, desse senare efter Realisations, grunden, samt erhåller derföre FullmästigeS i Riksgälds-Contoiret Ob liggr - Den z Augusti. 2zr; lkgation, alltid ställd pa jemna rooo R:dlr Banco, enär Langifwarcn aflämnar behörig InsättningsAttest ifrån Banken, om medlen bestätt i BancoScdlar, dä de böra wara insatte pä Contoirets Waxel - Banco - Rakning, samt frän RiksgäldsContoirets Dispositions, Contoir, om NstsgäldsSedlar dertill warit nyttjade. 4:0. Desse
Der var aldrig hört en tone tilfom som den, der löd fra Hernanis Horn: Det var ungdommens jublende Röst, det var brusende Hjferters Tröst Kapper i Foldekast Luftrummet fejed, farvede Fjerbuske, nikkcd og vajed: A hvor de aergret sig, Logernes Bedstemnend, alle Parnassets bestaltede Feestemaönd, §kaldepander, Pudderparrykker. A hvor do dirred, de tandlöse Kjaever! A hvor de trued, de rystende N®ver! A hvor Parterret klappede H&amp;nderno nesten i Stykker. Ve Jer Parykker! Snart skal I blusse De kommer med Bnendeme: Faklerne blusse fra Ungdommens Tog! Hyt Eders gamle klassiske Skrog! Ja, det var den tiden då ungdomen drog i trupp att Jbe-segra den gamla » klassiska » skaran och då deras höfding hette Victor Hugo, det var den tid då den litterära bastiljen stormades och då murbräckan hette Heraani.Det ar den episoden ur Hugos lif jag ville berätta — icke för Er, herr redaktör, icke heller för andra som läst fransk litteraturhistoria och som Jika väl som jag känna hvad Victor Hugos maka, hvad Théophile Gautier, Lindau eller vår utmärkta * svenska Hugobiograf, P. A. (fru Pauline Kronberg, född Ahlberg), haft att berätta om denna sak, ty för dem innehålla de följande bladen intet nytt, utan för dem, som icke känna närmare till denna intressanta händelse i värt sekels literaturhistona. Den gamla fransk-klassiska stilen — vi känna den alkt frän vår egen 17OO-talsliteratur. Den hade gjort sin goda ger-ning, hade i många afseenden skaffat ordning, reda och klarhet, en viss enkel skönhet på områden der förut kaos herskat, men så småningom hade hennes ordning hlifvit pedantisk, tryckande bojor hade lagts på fantasin och i de flesta land, der den fransk-klassiska stilen varit allena herrskande, hade man lösiyckt sig från inflytandet af detta tvång.
Uffvenclou, Fullmägtig Friherre Raijalin, Salomon Mauritz, von Gröninger, Fullmäg* tig Herr Reutersköld, Adam. Lagerhjelm , Pehr. Queckfeldt. Fullmägtig Flerr Bergenstråle, Joh. 27. 2132. af Klercker, Carl Ulric. 28- 987. Åkerhjelm , Conrad. 1093. Silfverschiöld, Nils. 1245. de la Grange, Göran. ö.. — König, Georg. 33. 1508. — Tham, Wolrath. 34. 1560. Celsing, Fullmägtig Herr Iserhjelm, Henr, Wilh. 35. 1612. Ehrenstam, Samuel. 37. , 1760. Stenfelt. Fullmägtig Herr von Schantz, Ivar Fredr. Montgomerie, Fabian. 4i. _ »983. « Heykensköld , Dettlof. 42. 2o©6. Sandels , Benjamin. 43* . 2043. - Ihre, Albrecht. 44. 2071. - _ af Pettersens, Herman. 45- 2097. von Franken , August. 46. — 2152. af Uhr , Carl. 47. 2IÖI. -p , af Zellén , fohan. 48- . 2191. Edelcreutz , Daniel. 49. - 2205. Eckorn , Pehr Adolph. Onsdagen den 8 Mars, Plenum klockan 12 på dagen. Hans Excellence Herr Grefven och Landt. Marskalken föreslog, i anledning af fleres yttrade önskan, att det måtte tillåtas dem af Ridderskapet och Adeln, hvilkas platser voro mera aflägsne, och hvilka derigenom mindre väl - kunds höra och höras, att så vidt rummet medgålve flytta sig på de närmare bänkarna, såsom vid de tvenne sista Riksdagarna i Orebro äfven varit öfligt.
D, Föredrogs och lades till handlingaree Bevillnings-Utskottets Memorial, N:o 18, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet N:o ir, angående Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om beskattning af Tull-, Mjöl och Sågqvarnar samt Valkoch Stampverk för andras betjenande å siade rs områden; N:o ip, i anledning af anmärkningar emot Betänkandet 1 N:o 7, angående Herr NordenankarGastaf, motion, om stadgande af böter för uleblifvande från andra Kronuuppbörds-slämman; N:o 20, i anledning af anmärkningar inom Välloflige Borgare-Ståndet emot Utskottets Memorial, angående återlemnande af Prosten Doctor 13 Prot. TJtdr. d. 8 Juli i 18 34- Björkmans motion, om portofrihet för ContractsProslarnes skrifvelser i Embets-ärenden. S. D. Vid förnyad föredragning biföllos Stats Utskottets Utlåtanden: N:o 170, i anledning af gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 22, innefattande yttrande öfver Bikels Ständers åren i83o och i832 församlade Revisorers Berättelser; och N:o 171, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmälan, rörande 3:ne i Convoy-Cassans räkenskaper afskrifne, till Cabinetts-Cassan utbetalde summor; i sammanhang med hvilka äfven.
Den enda utväg, som återstode, vore sålunda att så snart som möjligt gå i författning om upprättande af ett nytt centralhospital enligt nutidens åsigter på en passande plats i och för vården af de sinnessjuke från rikets sydligaste provinser och att det nuvarande Malmö hospital helt och hållet indroges; — en åsigt, som redan af de åren 1846 och 1850 nådigst förordnade komiterade för sinnessjukvårdens ordnande blifvit i deraf afgifna utlåtanden uttalad. Behofvet af ett nytt hospital för rikets sydligaste provinser har således redan länge varit af vederbörande framhållet; och då General-direktörens öfver hospitalen härofvan anmärkta berättelse angående sist hållna inspektion af Malmö hospital synes antyda att detta hospitals ersättande med en ny såväl till läge som anordning i öfrigt mera tidsenlig dylik anstalt icke kan utan högst väsendtliga olägenheter längre tid uppskjutas, men Utskottet, i saknad af derför erforderlig utredning, nu icke kan tillstyrka Rikets Ständer att för ändamålet bevilja anslag, föranlåtes Utskottet hemställa, att Rikets Ständer måtte i underdånig skrifvelse anhålla, att Kongl. Majit, efter behörig utredning af frågan, huruvida ett nytt hospital för rikets sydligaste provinser är af oundgängligt behof påkalladt, äfvensom angående beloppet af de med inrättandet af en sådan anstalt förenade kostnader, ville till kommande Riksdag göra den framställning i ämnet, hvartill förhållandena kunna finnas föranleda. 126:o.
Jag beklagar, att jag i närvarande ögonblick ej är i tillfälle att kunna uppgifva, i hvilket af de 164 under Riksdagens lopp hitintills förde Protocoller det ifrågavarande ämnet befinner sig. Om jag nu kände det, skulle jag genast kunna lemna den begärdte upplysningen *). Hans *) Att Ridderskapet och Adeln verkligen afslog det ifrågastaildte nya 4 Momentet i 4g §• Riksdagsordningen , inhämtas af Ridderskapets och Adelns Protocoll för den 26 Febr. f. m., i4 Häftet, pag. 189, samt Ridderskapets och Adelns Protoco{I för den 3 Mars f. m., 15 Häftet, pag. 9. Den 7 Augusti e. m. i$7 Hans Excellence Herr Grefven oell Lan dtMar skalken gjorde proposition till bifall å Utskottets förslag, med den förändring, att §. skulle erhålla N:o 2g, i stället för N:o 28. Ropades Ja. Hvarefter Hans Excellence föreslog bifall till det vid denna §. yrkade tillägg, angående skriftliga anförandens, aflemnande till Protocollet, och bestämmande af dagar, såsom den tid, inom hvilken PleniProtocollen borde vara justerade. Ropades Ja och Nej. Grefve Posse: Jag tror ej det går an att göra ett tillägg af den natur, som det föreslagne, hvarigenom vi skulle binda oss sjelfva, och stadga, alt Protocollen inom i4 dagar ovilkorligen skola vara justerade. Om vi då hade ett vigtigt mål för händer, Herr af Ekenstam lärer hafva åsyftat ett af ConstitutionsUtskottet föreslagit tillägg i 49 5. 1 Mom. 2 Punkten, af innehåll: "alt ett "muntligt anförande, som lägges på hordet, "hör till Protocollet dicteras, och afskrift der"af senast i nästa Plenum till hordet aflemnas hvilket tillägg visserligen af Ridderskapet och Adeln bifölls, men hvarom förevarande discus - sion egentligen icke handlar.
Ehuru högeligen berömvärd den afsigt är, som omisskännligen föresväfvat motionären och Utsk., att till en högre grad stegra den religiösa känslan hos hufvudstadens befolkning och till en allt kraftigare inverkan lifva Statskyrkans bemödanden härutinnan, tror jag likväl icke man kan hoppas, med antagande af Utsk:s förslag i hufvudsakligt hänseende vinna ändamålet. Utsk. har enl. min åsigt icke i någon väsendtlig mån fullföljt denna beprisliga afsigt, ty läser man de vackra raisonnementerne, som finnas i reciten af detta betänk, och derefter de 8 särskilda punkterne i det slutliga tillstyrkandet, kommer man ovilkorligen, att tänka på den gamla bekanta frasen: ”parturiunt montes”. Herrarne känna fortsättningen. •— Såsom svar på Hr Thams anförande, har Hr Silfverstolpe lågt mycken vigt just på hvad Utsk. yttrat sidan 3, till bevis derpå att Utsk. icke förbisett de stora och vigliga betraktelsesynpunkter, hvarur frågan bör behandlas; till följd hvaraf sistberorde värde ledamot synes förmena, att eli bifall lill Uisk:s beläuk. skulle medföra det antagande att R. St. jemväl ådagalade sig härom hysa förbemälde mera omfattande åsigter. Men enär här är fråga om en und. skrifvelse, så, då jag måste åberopa den praxis, som, såvidt jag har mig bekant, varit vid föreg:de riksdagar följd, och äfven vid denna efter förmåga af Exp.Utsk. följes, må det tillåtas mig att Den 9 April. 307 erinra, det Exp.Ulsk. vid uprättandet af förslag till und. skiifvelser, förfar sålunda, att de hvarjehanda motiver, hvilka väl af det, frågan förut handläggande, R. Sirs Utsk. blifvit åberopade, men icke leda till något resultat, med tystnad varda förbigångne. Detta sker lill undvikande af den alltför stora vidlyftighet, som blefve en följd af ett annorlunda anordnadt förfarande.
Om Statsinkomslerne skulle, utöfver de 3 milla-, som åro beräknade, upgå till 4 milla-, vore en upoffring af 2000 Ralr icke för Staten serdeles kännbar. Häradsskrifvarne och andra dithörande tjenstemän, hvilka härigenom skulle erhålla en förhöjning i inkomsterne, äro i sanning icke öfverflödigt aflönade. Jag hemställer alltså vördsamt att det af Ulsk. framställda förslag måtte bifallas, dock med uteslutande af den af Utsk. framställda restriktion, som endast förorsakar besvär, samt innefattas uti de 2:ne sista raderna, eller orden : ”dock så, att hvad till detta ändamål årligen användes, icke öfversliger det belopp, som derför hittills årligen högst utgått”. Frih. Raab, Adam Christian: Frih. Palmstjerna har yrkat bifall till första delen af Utsk:s tillstyrkande, eller att ^idels proc. af den inflytande bränvinsskatten skulle anslås såsom vedergällning till de embetsman, hvilka komma att hafva besvär med skattens debitering och upbörd, men deremot icke velat godkänna den af Utsk. föreslagna restriktion, att summan icke finge öfverstiga det belopp, som hittills årligen högst utgått, anseende Frih:n att restriktionen endast innefattade besvär och möda. Jag fruktar för att den stora summa, hvartill man hoppas att bränvinsskatten skall upgå, föranleder dertill, att man är alltför försigtig med de Statens medel, som på denna väg inflyta. Jag får fästa upmärksamhet deruppå, alt då, enl. 12:te §:n i 1851 års Författn., ersättningen utgått med blott 1 proc. af de för tillverkningen och försäljningen influtne medel, har beloppet npgått till, men icke öfverstigir 6,500 R:dr inko, hvarvid besväret omfattat debitering celi redovisning för icke mindre än 35,000 personer. Nu är icke att förmoda, det antalet af bränvinsbrännare skall ökas, utan att de, om man gissningsvis får antaga en siffra, skola till j‘-0:del förminskas emot hvad de förut utgjort. Derigenom blifver besväret med debiteringen betydligt mindre än nu.
T JL horshälla Stads Fullmägtig vid innevarande Riksdag, Herr A. Landegren, har uti afgifven Motion anhållit, att Staden måtte befrias från den, i följd af It:s St:r vid senaste Riksdag fattade beslut, ålagde afraden för till Staden upplåtne Kronohemmanen Säby och Söderby 2^ mantal, utgörande ej mindre än 35 tunnor 16 kpr, hälften Råg och hälften Korn; åberopande Motionären, till stöd för sin framställning, dels den reservation som finnes bifogad StatsUtskottets yttrande i detta ämne af d. 3 Julii 1823, dels ock hvad Thorshälla Stads Borgerskap anfört uti en ser - Betänkande n. 237 skild, vid Motionen bilagd, skrift, hufvudsakligen innehållande, att ett fortfarande utgörande af berörde dryga afrad, i förening med öfrige Thorshälla Stad åliggande onera, hvaribland må omnämnas underhållandet af 7 båtsmän, vore med Stadens framtida bestånd oförenligt. För besvarandet af den Remiss, Utskottet från Vällofl. BorgareStåndet erhållit å handlingarne i detta mål, har Utskottet tagit kännedom af hvad i ämnet vid senaste Riksdagen förekommit; hvarvid inhämtats, att dåvarande Statsutskott, efter en fullständig utredning af förhållandet med räntornas utgörande af berörde hemman, alltifrån den tid hemmanen till Staden förlänades, uti dess d. 3 Julii 1823, N:o 283, afgifna Betänkande, yttrat att, då K. KammarCollegium och K. StatsContoret, för längre tid tillbaka stadgat, att räntorna af hemmanen Säby och Söderby borde efter markegång utgå, och detta stadgande icke blifvit ändradt eller npphäfvet, utan fastmera måste anses bekräftadt genom K.