Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Nu kunde de få fritt tåga förbi, hon skulle mönstra dem alla, se dem in i deras stygga, löjliga dumma ansigten, ty nu kunde de ingenting bortröfva; hon hade ingenting mer. Karin drog till sig en stol, satte sig, stödde armbågarne mot fönsterkarmen och lade hakan i händerna. Så, nu kunde tåget få sätta sig i rörelse; det skulle gå utmärkt i takt efter » lancierens » toner, som nu hördes dit upp. Ja, visst hade hennes far varit en bonde, som tillika biträdde köpmännen med smuggling; hvem ville väl förneka den skammen! Hon mindes ju — eller hade hon kanske endast hört det så ofta, att hon trodde sig minnas det, att der blef husvisitation dagen efter den natt, då fadern blef hemförd som lik; hästarne hade skenat med honom. Tullbetjeningen hade dock ej funnit en enda packe af det dyrbara godset, utan måste återvända med tomma händer. Detta hade modern så ofta med stolthet och skadeglädje omtalat. — Så, nu nästa led! Hon var ju prostinnans guddotter; det var dennas förtjenst, att hon bar det simpla namnet Karna — Ja, visst hette hon Karna det kände alla menniskor, fast man nu af höfiighet mot hennes rikedom, kallade henne Karin och låtsade som om det vore ett fint namn, för det en drottning — Gud hjelpe oss för drottning! — burit det. — Som guddotter skulle, bevars, lilla Karna in till staden och helsa på prostinnan, kyssa henne på handen och hålla i det stora smörfatet, hvilket modern räckte fram åt den förnäma frun, som var en född friherrinna. Karin kunde väl vara sex år då, en liten rulta, klädd i en oformlig hemväfd klädning, som nådde henne ned till de grofva skorna, och med en storrosig bomullsduk på hufvudet. — Sådan hade Robert, prostens tioåriga son, sett henne första gången. Han hade då haft en mörkblå fin klädesjacka och utviken skjortkrage, knäbyxor och lackerade skor; han skulle på barnkalas hos borgmästarens den eftermiddagen —. I I — v I I M I |_y LJ IN månaden meddelar en fullständig modeoch mönstertidning.
Papper, omslags - Bih. till R. St. Enl. allmänna taxan. Enl. den vid traktaten fogade taxa. Fr. C. Fr. C. 129: — 10 procent af värdet. förbud. 20: — förbud. 60: — 1: — fria. 103: 80. 8: — 10 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition J\s 39. Utdrag af Protokollet öfver Utrikes-depor tern enis-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rädet å Stockholms Slott den 17 November 1865. Närvarande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström hemställde, att på grund af stadgandet i 16:de artikeln af den med Frankrike under den 14 sistlidne Februari afslutade Handelstraktat, såväl denna, som den under samma dag nied ofvanbemälte land afslutade Sjöfartstraktat, hvars bestånd är af den förra Traktatens fortfarande tillämpning betingadt, måtte till Rikets nu församlade Ständers godkännande öfverlemnas; Och behagade Kongl. Maj:t, enligt Stats-Rådets tillstyrkande, i nåder gilla det i sådant afseende uppsatta förslag till nådig Proposition till Rikets Ständer, sådant som detsamma vid detta protokoll finnes bilagdt, och befalla, att densamma skulle till Rikets Ständer aflåtas. In fidem Otto Steenbock. UNDERDÅNIGA UTLÅTANDEN, rörande vissa på inledda underhandlingar om en Handelsoch Sjöfartstraktat med Frankrike beroende frågor, afgifna af de för uppgörande af förslag till ny Tulltaxa den 6 November 1863 i Nåder tillförordnade KOMITERADE. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOH. BECKMAN, 1865.
Instämmande i Revisorernes yttrade åsigt, att, under nuvarande förhållanden, en särskild bokföring och redovisning för den gamla ull-diskont-fonden samt dess inkomster och utgifter icke vidare behöfves, och enär, på sätt Revisorerne jemväl yttrat, den nya, likasom den gamla, ull-diskont-fo'ndens ändamål är den inhemska ull-kulturens befrämjande, samt de'n nya fonden för sin verksamhet i detta hänseende tager i anspråk så väl ull-magasins-inrättningen, som de vid ull-kontoret anställde tjenstemäns biträde, hafva Rikets Ständer, som, lika med Revisorerne, finna det i sin ordning, att, i händelse härvid förefallande utgifter skulle med något mindre belopp komma att öfverstiga gamla ulldiskont-fondens nu egande inkomster, bristerna ersättas utaf den nya fondens vinstmedel, i stället för att anvisas till utgående af andra allmänna medel, för sin del beslutat, det gamla och nya ull-diskont-fonderne må sammanslås samt under benämning »Ull-diskontfond» i en gemensam räkenskap upptagas och redovisas, äfvensom att det, enligt Kongl. Brefvet den 9 November 1836, utaf manufaktur-medlen anvisade årliga bidrag till gamla ulldiskont-fonden må ingå till den sammanslagna fonden, samt att ull-magasinshuset i Norrköping må till samma fond öfverlåtas med besittningsrätt så länge detta magasins nuvarande bestämmelse kommer att fortfara. 4:o. Under förutsättning af de båda ull-diskont-fondernes sammanlöring hafva Revisorerne, såsom en dermed sammanhängande fråga, hemställt, att den i räkenskapen för gamla ull-diskont-fonden balancerade skuld för erhållna förskotler från Manufaktur-diskonten måtte med det belopp, hvartill denna skuld, då förandet af nämnde räkenskap kommer att upphöra, finnes balaneerad, afskrifvas i 'så väl Ullsom Manufaktur-diskontens räkenskaper, helst för samma skulds gäldande icke funnes annan tillgång, än ull-magasinshuset i Norrköping.
Svea Hof-Rätts Dom, till betalning fastställd; men, enligt hvad en anteckning i hufvudboken visar, sysslomännen i von Essens konkurs, oaktadt föreläggande af Kongl. — 104 — Hof-Rätten, ännu vid 1843 års slut icke afgifvit redovisning, anse Revisorerne att bemälte syssloman, derest sådant af dem icke redan blifvit verksteldt, böra tillhållas att fullgöra den dem åliggande redovisnings-skyldighet, så att balansen må kunna till slutlig utredning befordras. Grarnisoiisförstärliiiiiigeii å Carlstens Fästning-. Räkenskaperna öfver de i och för kostnaderna till berörde ändamål anvisade särskilda medel, hvilkas förvaltning blifvit genom Kongl. Maj:ts nådiga Bref den 1 Mars 1834 åt Kongl. Krigs-Koilegium uppdragen, hafva i Kongl. Kammar-Rätten undergått granskning för båda revisionsåren utan anmärkning, och utvisa följande förhållande: Debet. år I§4*. år IS43. Balans frän föregående året: Behållning och lordringar. Uppbörd: Credit. Balans från föregående äret: Utgifter: Medlen till bestridande af utgifterna för Garnisonsförstärkningen å Carlstens Fästning hafva, på sätt i förra Revisionsberättelsen omförmäles, likaledes blifvit under båda revisionsåren af Kongl. Stals-Kontoret anordnade å 2:dra (f. d. 8:de) Hufvudtitelns anslag till fångars skjuts och underhåll. Medel till bestridande af kostnaderna tor Gfaruisonsförstärkningen i Stockholm år I83§. Ehuruväl denna räkenskap, enligt hvad af förra Revisionsberättelsen inhemtas, skulle med 1841 års slut hafva upphört och icke helier finnes omnämnd uti den, till följd af Kongl. Maj:ts nådiga Cirkulärbref den 14 Augusti 1841, af Kongl.
Departements-Chefen att om i anseende lill den vid förra Riksdagen för backstugusittare med deras hustrur och enkor samt inhyseshjon medgifna befrielsen från mantalspenningars erläggande, nyssnämnda summa för säkerhetens skull minskades med 15.000 Ridr, ett belopp af 540,000 Ridr Riksmynt eller 15,000 Ridr mera, än hvad Stats-kontoret föreslagit, skäligen syntes kunna påräknas; hvarjemte till denna inkomsttitel äfven borde läggas de dertill hänförlige restantier, 5,000 Ridr Riksmynt. e) I enlighet med hvad förut är nämnd!, borde jemväl den af Bötes-medlen beräknade inkomst-summa ökas med de på denna titel inflytande restantier, 25,000 Ridr Riksmynt. f) Då Kongl. Majit vöre sinnad att till Rikets Ständer aflåta nådig Proposition, om upphörande af Furage-afgiften af indelta Kavalleriet, hemställde Departements-Chefen, att denna afgift, af Stats-kontoret upptagen till 50,000 Riksdaler Riksmynt, måtte ur inkomstberäkningen utgå. g) Som Råkoch Lotsmedlen under 1850—1854 i medeltal uppgått till öfver 180,000 Ridr Riksmynt och syntes vara i betydligt stigande, ansåg Departements-Chefen denna inkomst med visshet kunna beräknas till nämnda summa, eller 15.000 Ridr mera, än hvad Stats-kontoret föreslagit. h) Ehuru Danska fyring smedlen, i händelse den med Danmark nu pågående underhandling om Sundska Tullens utlösande skulle leda till det åsyftade ända Bih. till II St. N:o 6 till Kongl. Majd Näd. Prop. K:o \} om Statsverket 1856. målet, icke vidare skulle komma att utgå, ansåg Departements-Chefen likväl, alt, då nämnde fråga ännu icke vore bestämdt afgjord, ifrågavarande medel tillsvidare borde bland Stats-inkomsterna upplagas. i) Enär beräkningen af hvad Tullmedlen kunde komma att i den närmaste framtiden utgöra, berodde på de tullbestämmelser, som vid den förestående
B:ko lör qvinna, skall till folkundervisningens befrämjande inom hvarje församling, eller, der flera församlingar om en skola sig förenat, inom dessa gemensamt anslås och utgå; börande likväl i de städer, hvarest skolundervisningen hufvudsakligen besörjes såsom en för hela staden gemensam angelägenhet, anslaget tillfalla hela staden; 2:o att lika afgift, som till följd häraf skall utgå af mantalsskrifne personer, äfven bör utgöras af gemenskapen vid Armeen och Flottan; 3:o att dessa medel skola i sammanhang med kronouppbörden uttagas och levereras i ränterien samt derifrån, efter skeende reqvisitioner, aflemnas, för landet, till församlingarnes skolstyrelser, i Stockholm till Stads-nämnden, och för öfriga städer till vederbörande, som hafva städernas allmänna folkundervisning om händer; 4:o att dessa medel må redovisas på samma sätt, som församlingarnes fattigmedel; likväl bör en afskrift af capitaleller hufvudräkningen, påtecknad af Revisorerne, insändas till Dom-Capitlet för att sedan aflemnas till vederbörande Lands-Contor, att der förvaras; 5:o att de församlingar eller städer, som, efter bepröfvande af vederbörande Landshöfding och Biskop, eller i Stockholm af Öfver-Ståthållaren och Skolstyrelsen, linnas hafva folkskolor så fullständigt organiserade, som 1842 års Kongl. Stadga ytterst påbjuder, må, uppå anmälan och bemälde vederbörandes dertill iemnade bifall, använda möjligen varande öfverskottsmedel till fattiga barns underhåll vid skolorna, äfvensom till inrättande af slöjdskolor och öfverhufvud sådana anstalter, hvarigenom samma församlingars ungdom må bibringas undervisning i handaslöjder och näringar, till deras framtida utkomst; samt 6:0 att, derest en eller annan församling skulle åsidosätta föreskrifterne i Kongl. Stadgan den 18 Juni 1842 om skolors inrättande, desamma försam - Exp ditions-Zhskottcls Förslag till und. Skrifvelse, N.o 2o3. 551 ling tillkommande medel skola genast ställas till Landshöfdingens och Biskopens disposition, för att till det afsedda ändamålet användas.
Byggninga-Balken, angående beskaffenheten af den Gärdesgärd, som för laglig hägnad kil ägors fredande skall anses, nu mera icke synes swara emot andamälet, i thy at samma H. som stadgar, at Gärdesgård bör stängas tät och fast, 2 alnar hög och twä alnar emellan hwart par stör, wäl omnämner at der gärd af sten eller annat ester ortens lagenhet göres, bör den wara sä fast, at den ej lätteligen rifwas siler falla kan, och sä hög samt tät, at Boskap hälles ute, men icke närmare bestämmer huru hög densamma bör wara, för at såsom laglig anses; och et amne af denna wigt för Jordbruket ej kunnat undfalla Eder Kongl. Majus Nädiga upmärksamhet, har eder Kongl. Maj:t uri kroposuion afven 28:de September sistledne är i Näder behagat lil Riksens Ständer öfwerlemna, om icke uppå der i Näder aberopade flere skäl och grunder Eder Kongl. Majus Befallningshafwande i hwarje Län kunde undfä Nädig befallning, at sedan Orrernes Jnwanare blifwit wid Härads-Nätten i detta ämne öfwer all ags stängsel 792 Den 17 Mars» stängsel hörde, inkomma med underdänigt utlåtande, samt Eder Kongl. Maju derefter aga at widraga den författning, fom lämpad efter hwarje Landsorts behof och loculs. omständigheter, more med ändamålet och Eder Kongl. Majus Nädiga afsigt närmast öfwerensstämmande. Med underdånigt erkännande af den wisa och Nådiga upmärkfamher pä alt som kan bidraga til det Allmännas wäl, hwilken utmärker hwar och en af Eder Kongl. Majus Landsfaderliga omsorger, hafwa Riksens Ständer uppå de i förenämnde Nådiga ?>opo8ilion och Högste
Förordningen den 6 Juli 1849, är stadgadt på hvad sätt boställs-innehafvare skall kunna bereda sig och komma i åtnjutande af ersättning för de omkostnader, han får vidkännas för utförandet af vattenaftappningseller sjösänknings-förctag, deruti bostället har del, äfvensom för den derigenom tillvunna eller förbättrade jordens odling och inhägnande m. m. Hvad nu särskildt beträffar det sjösänknings-arbete, hvilket i ofvannämnde motion omförmäles, så synes detsamma hvarken i anseende till dermed förenade kostnaders belopp eller med afseende å härvid för öfrigt förekommande omständigheter, böra hänföras till sådana arbetsföretag, för hvilkas tillvägabringande Rikets 8 Slals-Ulskollets Utlåtande, N.o 143. Ständer kunna finna sig föranlåtna att, utom de till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition för befrämjandet af dylika arbeten ställde medel, bevilja särskilda statsbidrag. Vidkommande åter den i motionen jemväl omförmälda odling, för hvars utförande det föreslagna lånet skulle till största delen vara afsedt, torde understöd af Statens medel till bestridandet af erforderliga kostnader för egentliga odlings-arbetens verkställande i allmänhet icke böra meddelas. Utskottet får alltså hemställa, att meranämnde lån icke matte varda af Rikets Ständer beviljadt. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Maj 1854, kl. 2 e. m. Ulla t ande, if anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse om upphörande af den till Stats-Ferkel na ingående arrendeafgift får Carl Gustafs stads Krono-tullmjölqvarn. (LA.)
Af dessa skäl har jag ej kunnat instämma uti Utskottets åsigt, och har derföre icke eller deltagit uti utarbetandet af den serskilda strafflagen för embetsmän.” af Herr Lagergren, P. J.: ”Uti följande punkter är jag skiljaktig från Lag-Utskottets förslag till en förändrad redaktion af 6 Gap. Missgernings-Balken, upprättad i anlednng af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Förordning emot olofliga folksamlingar. 1 §. a) vid slutet af 1 §. 1 mom. har Utskottet föreslagit ett tillägg af följande lydelse: ”upmane då den, som å öfverhetens vägnar bjuder och ”befaller, menigheten att åtskiljas och underrätte densamma om den påföljd, sorn för uprorsmäu, enligt 2, 3 och 4 §. §. af denna Lag, eger rum.”—- Till detta tillägg kan jag ej lemna mitt bifall. 1 Morn. af 1 §. i den Kongl. Propositionen innehåller endast en beskrifning af de förhållanden, under hvilka en folksamling kan anses vara i uproriska afsigler tillhopakommen. Till denna beskrifning eller difinition tyckes ej höra en föreskrift huru de församlade skola till ordning återföras. Hetta förekommer längre ned i Capitlet. Jag godkänner således 1 mom. sådant det finnes i Propositionen, endast med tilllägg af ordet offenteligen i första perioden. Dessutom förekommer att tillägget till 1 morn., till en del uprepadt i den omarbetade 6 §., icke står i öfvensstämmelse med anira stadgande n i förevarande Lagförslag. Missgernings-Balken har man nemligen upptagit ett der och, så vidt jag minnes, ej på något annat ställe i lagen förekommande uttryck: ”den sorn å öf - 3o Lag-Uiskotlets Betänkande, N.-o ta3. verhetens vägnar bjuder och befaller.” —• Detta uttryck betyder, efter min tanka, icke mer och icke mindre än Konungens Befallningshafvande.
Skolan bör närmast och i möjligaste måtto likna e t t go&amp; hem. Den måste uppbäras af en allvarlig, god och kärleksrik anda, och hiismodren, på hvilken Stora fordringar ställas, vara fullt vuxen icke blott att med ordning och punktlighet leda och öfvervaka det hela, utan ock att vara en förståndig uppfostrarinna för hvar och en särskildt af eleverna, en god vän för dem alla. Renlighet och prydlighet böra prägla allt i hemmet, glad vänlighet råda i umgänget mellan dess medlemmar, Dagordningen måste vara noga bestämd, hvmje arbete hafva sin tid, hvarje elev veta sin plats dervid. För det kroppsliga välbefinnandet måste väl sörj as och tillbörligt afseende fästas vid elevernas olika mått af helsa och krafter. Tillräcklig hvilotid mellan föroch eftermiddagsarbetet bör iakttagas och hälst begagnas till vistelse i det fria, lekar och kroppsöfningar. Uppstigningstiden om morgnarna bör vara tidig, dock ej alltför tidig - kl. 7 torde vara den lämpligaste timman; häraf följer att sena qvällar ej få förekomma. l, 2 10 eller 10 om vintern, ' 12 11 om sommarn torde vara den senaste tid, då allt bör vara tyst och eleverna gångna till hvila, Enär eleverna i inån af sina krafter böra lägga hand vid alla husliga syslor, torde dagens arbeten, sedan sofrummen vädrats, lämpligen kunna börjas med bäddande af den egna sängen och städning af det egna sofruinmet. Till så- dana dagliga små pligter, som af eleverna turvis böra fullgöras, räkna vi äfven damningen af de gemensamma rummen, matbordets dukande och afdukande, serveringens och upppassningens bestridande, torkning af diskar, skänkens och linneskåpets iordninghållande, fönsterträdgårdens tillsyn, ordnande af blomstervaser m. m. d., som till ett hems ordning och trefnad kan bidraga. Aftnarna, då eleverna efter slutadt dagsarbete samlas kring husmodern i det upplysta, trefliga samlingsrummet, böra anordnas så att de utgöra den bästa vedeiqvickelse efter dagens mödor och i allo påminna om ett gladt, okonst ' ladt familjelif.
Sparre bevisat, kan mord förekomma under de mest varierande omständigheter, än under särdeles försvårande och än ganska ofta under synnerligen förmildrande omständigheter; och då detta ej kan förnekas, synes det mig vara med rättvisan mest öfverensstämmande att väl stadga dödsstraffets tillämpning, såsom regel, men att tillika medgifva, såsom ett undantag, att då det verkligen visar sig, att^mildrande omständigheter äro för handen, straffet må af domaren kunna bestämmas till straffarbete på lifstid. Jag tror således att LagUtskit ej saknat skäl, då Utskit, anseende det vara öfverensstämmande med den tendens, som i nyare tiders lagstiftning uppenbarat sig, stadgat alternativa straff för mord. På grund af hvad jag sålunda haft äran anföra, får jag derföre vördsamt yrka bifall till Utsk:s förslag. Hr Adlercreutz, Axel: Det synes mig att ali vidlyftigare diskussion, angående dödsstraffets rättmätighet och lämplighet, är alldeles öfverflödig, då Utsk:t och alla talare äro ense derom, Den 24 Mars f. ra. 324 att för mord dödsstraff skall vara regel och att undantag må ega ram endast då brottet skett under synnerligen mildrande omständigheter. Frågan är sålunda blott, huruvida detta uudantagsstadgande bör ingå i sjelfva lagen, och om följaktligen straffsänkningen skall vara beroende af domareus pröfning eller K. Fäster man sig härvid först vid konseqvensen i lagstiftningen, hvars bevarande naturligtvis är af stor vigt, finner man genast att i åtskilliga på sednare tider utfärdade kriminalförfattningar dödsstraff blifvit bibehållet såsom ovilkorlig påföljd för brott af en i allmänhet vida lindrigare karakter än det nu ifrågavarande. Så är förhållandet med rån, dervid någon afhändts lifvet, på sätt här redan blifvit under diskussionen anmärkt. Ett annat fall ber jag att få anföra.
Utgående balans . 39. Debiteras: An Kongl. Räntekammaren A. .* 15. för utgift. Utgående balans . 39. för utlånt behållning. (med ränta.) Grediterås: Per Ingående balans 1. „ Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i Länen 19. Crediteras: Per Ingående balans . 1. för utlånt behållning. „ Norénska fondens utlånta medel 31. för ränta. 28. Riddarholms-Kyrkans medel. Debiteras: An Kongl. Räntekammaren A. . 15, „ Utgående balans . 39. 29. Armeens Pensions-KasDebiteras: sa, för delägares i Kgl. Räntekammaren inneAn KongIRantekamma hållna afgifter. 30. Depositiohs-medel. ren A 15. „ Utgående balans . 39. Debiteras: An Kongl. Räntekammaren A 15. , tltgående balans 39. Crediteras: Per Ingående balans 1. „ Kongl. Räntekammaren A 15. för uppbörd. „ Riddarholms-Kyrkans utlånta medel 32. för ränta. Crediteras: Per Kongl. Räntekammaren A 15. Crediteras: Per Ingående balans . i. „ Kongl. Majas Befallningshafvande i Länen 19. „ Utlånta depositionsmedel .. 33. för ränta. — 295 — 31. Utlåningar af NorénDebiteras: Crediteras: ska testaments-fondens i j An Ingående balans . I. Per Kongl. Räntekamma me( 1 ' för kapitalet. ren A 15. „ Norénska testamentsför inbetald ränta. londén . 27. Utgående balans .39. för ranta. för kapitalet. 32. Utlåningar af RiddarDebiteras: Crediteras: holms-Krrkans medel. An Ingående balans . 1. Per Kongl. Räntekamma „ Riddarholms-Kyrkans ren A 15. medel 28. „ Utgående balans 39. 33. Utlåningar af deposiDebiteras: Crediteras: tions-medlen. An Ingående balans I.
Nu vet man, till mehn för dem, att detta „Hexen-Einmal-Eins“ icke är annat än ett ironiskt motstycke till „S:t Athanasii Symbolum“; för att skingra hvarje tvifvel derom lägger Göthe i Mefistofeles’ mun sin egen kommentarie till detsamma: „Mein Freund, die Kunst ist alt und neu: Es war die Art zu allen Zeiten, Durch Drei und Eins und Eins und Drei Irrthum statt Wahrheit zu verbreiten.“ Hvad de egentliga filosoferna beträffar, hafva de antingen förkastat eller blott till namnet upptagit treenighetsläran. Hvad de, i sednare fallet, kallat så, har varit helt annat än kyrkans lära, sådan hon är formulerad i det så kallade S:t Athanasii symbolum (hvilket, i parentes sagdt, Athanasius säkerligen icke har författat). Detta symbolum är måhända det besynnerligaste skriftstycke, som någonsin utkommit i verlden. Det börjar och det slutar med att döma enhvar, som icke tror det, till evig förtappelse och innehåller mellan dessa begge fördömelser en kedja af motsägelser. Enär dessa icke kunna bortresonneras, erkännas de som sådane äfven af ortodoxerna, men med det tillägg, att felet icke ligger hos kyrkomötena, som formulerat de i symbolet förekommande satserna, utan hos menskliga förnuftet, som skulle vara oförmöget att fatta ett i motsägelserna inneboende högre sammanhang. Huru de ortodoxe teologerna fått veta, att ett sådant för förnuftet obegripligt sammanhang verkligen skulle dölja sig i de ifrågavarande motsägelserna, derom äro de alldeles ur stånd att upplysa oss. Emellertid försäkra de med största bestämdhet, att „S:t Athanasii Symbolum“ är ett gudomligt mysterium, hvarmed de förstå en uppenbarad sanning, som är så hög, att de inskränkta väsen, för hvilka den blifvit uppenbarad, äro oförmögna att begripa den. (Motsägelsen, som ligger uti att kalla en sanning „uppenbarad“, då den är framstäld på erkändt obegripligt sätt, och det ändamålslösa i ett sådant slags uppenbarelse förorsakar icke våra ortodoxer några betänkligheter.)