Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ännu veta vi icke hvad StatsUtsk. kan komma att föreslå för de öfriga expeditionerna, hvilket dock är nödvändigt, om den rättvisa proportionen skall kunna iakttagas. Hvad särskildt angår Hr Bildts yttrande att Utsk. troligen icke kommer att förhöja de öfriga registratorernes löner utöfver K. M:s Propos., såsom jag tyckte mig höra att talarens ord föllo, så har jag aldrig väntat mig något sådant. Jag har ej heller begått samma misstag som Hr Bildt, hvilken sammanblandat registratorerne inom Colhrna med registratorerne i K. M:s Kansli. För dessa sednare har K. M. föreslagit 3,500 Bdr och om man får förutsätta att de verkligen i de öfriga expeditionerna skola af StatsUtsk. erhålla detta belopp, så skulle den registrator hvarom nu är fråga, äfven med en förhöjning till 250 0 ltdr, komma att få 1000 Rdr mindre lön än de öfriga, bland hvilka likväl finnas de som hafva mindre att göra än han. Jag är visserligen för det närvande fullkomligt okunnig om hvad StatsUtsk. ämnar göra med tjenstemänuen inom de öfriga expeditionerna, men då Utsk. har för Prot.Sekret. i Just.Revisionen föreslagit 3,500 Bdr, eller lika mycket som K. M. begärt i Sin Propos., så föreställer jag mig att äfven Prot.Sekretme i de öfriga expeditionerna komma att sättas till samma belopp, och om så är, borde man äfven kunna deraf draga den slutsats, att Utsk. icke ämnar föreslå någon nedsättning för registratorerne i de öfriga De partm. Ty i mitt föreg:de yttrande har jag redan sökt visa, huru ledes man icke utan olägenhet kan i allmänhet göra någon skillnad i aflönirigen mellan Begistratorer och Prot.Sekret., hvilka alltid hafva stått på samma grad och blifvit jemförda med hvarandra, såsom 330 Don 23 Mars f. m. enda sättet att få personer, som vilja söka sig in på registrators* sidan.
St. ansett sig böra detsamma nu härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 10 Sept. 1829- Preste-Ståndet d. 14 Borgare-Ståndet d. 14 Bonde-Ståndet d. 17 Rikets Ständers itnderdåniga Skrifvelse, om förändring af Stadgandet i Kongl. Placa - Exp. Utsi. Förslag till und. Skrifv. N:o 159. 379 tet elen 2 y Augusti 1/23 j angående vil koren för Bergsbruks anläggande. S. A. K. Hos Rikets Ständer hafva, under innevarande Riksmöte, framställningar blifvit gjorda om upphäfvande af Stadgandet i Kongl. Placatet den 37 Augusti 1733, enligt hvilket hvart tionde Skeppund eller Tunna af den tillverkning, som hemtas från Grufvor eller Malmstreck på Kronooch Kronoskattegrund, måste till E. K. M. och Kronan erläggas, då för sådana tillverkningar å Frälsegrund endast hvart trettionde utgöres; och enär, jemte öfvervägande deraf, att hvarje medborgare numera eger rättighet att förvärfva sig besittning af jord utaf hvad natur som helst, och, så vidt Staten eller enskilde derigenom icke förnärmas, får densamma, på sätt honom för godt synes, bearbeta, samt att, enligt den af Rikets St. år 1809 stadgade grundsatts, alla lofliga medel och tillgängliga förmoner må begagnas för näringsflitens utveckling, hos R. St. äfvenledes i betraktande kommit de olägenheter och förluster, hvilka så väl för Staten som för den enskilde uppkomma genom ofvan åberopade Författnings tillämpning, i det att rika tillgångar af dyrbara rå-ämnen måste lemnäs obegagnade endast i följd af den jordens natur åtföljande dryga beskattning, då de deremot lindrigare skattlagde kunnat bereda sysselsättning åt en talrik personal och blifva föremål för en lönande export, hvarigenom 380 Exp. Utsi. I orsing lill urul. Skrif v. N:o 159? 160.
Den, som tillverkar bränvin, utan att anmälan dertill skett och afgift blifvit erlagd, eller under lid, då bränvinstillverkningen ej är tillåten, gäldc tillverkningsnfgift och bote, för lönbränning, första gången ett med afgiften lika belopp och andra gången dubbelt. Den, som andra gången med sådan förbrytelse beträdes, bafve derjemte förverkat rättighet att bränvin tillverka. Skulle han ytterligare blifva dermed beträdd; erlägge afgift såsom för loflig tillverkning och böle fyra gånger afgiftens belopp. Missbrukas till oloflig bränvinstillverkning sådan distillerings-rättighet, som enligt § 20 utöfvas får, ansvare såsom för lönbränning, och vare rättigheten förlustig. Har lönbräuning skett med enkel redskap, med eller utan mäskvärmare, varde, efter den grund, som i § 41 stadgadt är, afgiften beräknad i förhållande till redskapens pannerymd och afverkningsförmåga. Kan redskapens storlek icke utrönas, bestämmes afgiften lika med den, sorn för högsta tillåtna panuerymd är stadgad. Ar tillverkningen utöfvad med mera sammansatt eller medelst ånga drifven redskap, beräknas algilten för 328 Expeditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse N:o 425. del belopp, som, efter hvad utredas kan, IiIIverkadL blifvit, dock för minst 300 kannor på dvgnet. I begge dessa fall skall afgiften ulga för minst en månad; men har tillverkningen blifvit ulöfvad in på andra månaden, utgöres afgift för två månader, in på tredje månaden, för tre månader o. s. v. § 63.
Då jag, som bekant är, i allmän het är en motståndare till undantagslagar, kan jag icke underlåta att uttala mina tänkesätt, äfven i denna fråga, och ber att få yrka bifall till Utsk:ts Betänk, i nu föredragna del, hufvudsakligen på de skäl, Utsk:t sjelft framställt. Gr. Sparre har redan utvecklat frågan så fullständigt, att det icke torde återstå något att vidare tillägga; hvarföre jag också ber alt få med honom till alla delar instämma. 28 Den 11 Joli f. m. Hr Gr:n har påpekat de stora svårigheter, som upstå för en frälseman, då han är aflägset boende från hofrätt, och, beträffande borgenärerna, förefaller det mig som om dessa skulle hafva lika stora olägenheter, men deremot stor rätt att få saken noggrannt utredd på närmaste håll och utan omvägar. I afs:de pä Hr Printzenskölds motskäl, att det skulle kunna hända hvilken som helst att hafva affärer med aflägset boende personer, så är detta en följd deraf att man eger fordringar och egendom, hvilket tillkommer hvarje individ. Jag tror, att det i allmänhet är nödvändigt att E. o. Ad. ställer sig på samma ståndpunkt som öfriga landets innevånare. Detta är en principfråga, och det är således vigtigt att den snart kommer till afgörande. Jag anhåller derföre om bifall till Utsk;ts förevide förslag. Gr. Lagerbjelke: Det vill synas som om denna fråga vore temligen enkel, och som om de argumenter, hvilka blifvit med mycken talang anförda emot densamma, icke höra hit, utan stå på sidan om saken. Den gäller nemi. ingalunda om E. o. Ad. vill afstå sin representationsrätt, utan endast, huruvida Ståndet vill afsäga sig forum privilegiatum i konkursmål, hvilket afsägande står i oskiljaktigt sammanhang med frågan örn en ny konkurslag. Prågan är således, hvilket är bättre för det allmänna och fördelaktigare för K. o. Ad., antingen att bibehålla rättigheten att icke i konkursmål sortera under under-rätt, utan under hofrätt, eller att, med afstående af denna rättighet, på samma gång antaga en förbättrad konkurslag.
Hvaremot Verkets utgående Behållning, vid 1820 års slut tillika med fastigheter och fordringar, samt Fordringar ne i Finland uppgingo, efter afdrag af Verkets skulder, till 2,433,142:11.3* så att under år 1820 forlusten å Magazinsrörelsen uppgått till 155,383- 4-7- ~ 2,608,525:15. IÖ. Ett Verk af den beskaffenhet, som Allmänna Magazins-Inråttningen, hvars föremål och åligganden, i undsättningsoch upphandlingsväg, icke kunna annorlunda anses än som en handelsrörelse i stort, måste enär afsåttnings-utvågarne upphöra och de ständiga utgifterne ändock fortfara, se resultatet utfalla till Verkets skada. Sådant år ock förhållandet med Magazins-Inråttningen ifrågavarande år, då, i allmänhet Revisorers Berättelse. aa3 taget, ingai utleverering egde rum, hvarpå Magazins-Inrättningen kunde anses vara skadeslös, men Spannemåls-lagret lik vål okades med omkring 37,500 Tunnor. Följden deraf skulle ock blifva den, att såsom af Vinstoch FörlustConto Litt* A närmare utredes, ingen betäckning var att påräkna r 1 :o För räntan till Riksens Ständers Bank å Verkets ständige fond R;drB:co 58,901:36.11. 2:0 För extraordinarie afskrifningar, Transport-förluster »arnt förlust å försäljning af Spannemål och Proviant inom Riket 22,492; 39* 7- 3:0 För Direclionens och Uppbördsstatens aflöning, Expectance-Löner, Pensioner, Reparations-kostnader å Hus och Inventarier, Hyror samt Remisslage m. m., sedan de 11,793 R:dr 18 sk. 7 rst. som i Debet af ofvanberörde Vinstoch Förlust-Conto upptagas och de 4294 R:dr 6 sk. 5 rst. hvarmed Vinstoch Förlust-afråkningen öfver Bränneri-rörelsen, Litt.
Om alla andra förhållanden i vårt land, som behöfva förbättring, sorn behöfva anslag och medel, hade lika goda förespråkare och vi i allmänhet med så mycken frikostighet tilldelade dem anslag, som vi gjort med fängelserna, visserligen skulle deraf mycket nyttigt uppkomma och kanske skulle det kunna förekomma den nöd, som alstrar brottslighet; ty det är icke allenast, såsom man uppgifvit, fängelserna som alstra brottsligheten, utan äfven och i främsta rummat nöden. Låtom oss försöka att förekomma denna anledn. till brott! Det är icke nog med att uppbygga ransakningshäkten. Jag återkommer till betänk. Jag anser R. o. Ad:s afgörande af denna fråga för oss ledamöter af LagUtsk. vara af vigt, ty utan tvifvel måste den frikostighet, hvarmed anslag lemnäs till cellfängelsers uppförande af oss tagas i betraktande vid uppgörande af den nya strafflagen, enär framförallt vid antagande af ett straffsystem måste afses möjligheten att ställa det i verket. Då jag nu anser, att för ett riktigt bedömande af denna fråga, äfven för oss inom LagUtsk., är nödvändigt att känna de omkostnader, som fordras för uppförande af ransakningshäkten, äfvensom af straffängelser för kortare eller längre tid, samt att deraf få en fullständig utredning, så yrkar jag att Ulsk:s, i sanning ganska ofullständiga betänk, måtte återremitteras. Gr. Horn, Claes Fredr.: Oaktadt hvad en värd ledamot af StatsUtsk. och sednast Hr Gr. Posse anfört måste jag beklaga att Utsk. så obestämdt och otydligt uttryckt den mening man velat finna nedlagd i betänk., då vi nogsamt hört det anledn. finnes för R. o. Ad. att uti detsamma se en hänsyftning på cellsystemel i sin helhet, med afseende på den nya strafflagen.
Hvad åter angår den besparing som, genom det att viss Summa uppföres på Stat, uppkommer för Kronan, så får Utskottet upplysa, attden består deruti, att innehållningar, somförUt efter äldre Författningar blifvit gjorda af Krono-Uppbörden, på sätt de vid Utskottets förra yttrande bilagde handlingar fullständigt utreda, hädanefter icke skulle äga rum, roen hvilka icke kunna till beloppet närmare uppgifvas, emedan de så kallade dragare-pénningarne berott af Uppbördens storlek. De öfriga ^tne respectiva Stånden hafva ock bifallit Utskottets Förslag, hvarigenom ärendet således är slutligen afgjordt. Hvilket allt Den 2 rj Juli, allt vördsamligen hemställestill Riksens Höglofl, Stander. Stockholm deri 24. Juli 1815- På Höglofl. Riddersk. Pä Högvördiga Prest* och Adelns Ledarn. Ståndets Ledarn, vägnar vägnar Carl de Geer. C. von Rosenstein. Pä Vällofl. BorgarePå Hedervärda BondeStåndets Ledam. Ståndets Ledam, vägnar vägnar Carl Fr. Landberg. Jon Jonsson. C. Tunelius Uppläst hos Högh Ridd. och Adoln d. 2§ Juli» Högvörd. Prest-Ståndet d. 25 — Vällofl, Borgare-Ståndet d. 27 — Hederv. Bonde-Ståndet d. 2 5 — Riksens Höglofl, Ständers Stats-Utskotts Betänkande, i anledning eif Herr Königs hos Högloft. Ridderskapet och Adeln ing i fne och derifrån till Statsutskottet remitterade Memorial, angående förhöjning i remisse-Laget, som bestås Land-Rentmästareha ä RiksgäIds-Contoirets Medel. Från Höglofl.
Ty vid förtullningen af (luida efter rymdmått och kärlets mätning med röjståck, uppstår alltid eller åtminstone oftast för importören en fördel af flere kannor på ett fat; men denna försvinner genom den vida noggrannare förtullningen efter vigt, och den nuvarande tullafgiften per kanna af 8 sk. blifver derföre effektivt förhöjd, ehuru utskottet trott sig nedsätta densamma, då det tillstyrkt en afgift af IV3 sk. per skålpund. Denna (ullafgift synes i ingen händelse böra bestämmas högre än en sk. per skålpund. 1 afseende på den förändring af förtullningssättet å vin, ruhm, arak och andra spirituosa, hvilket jag föreslagit hädanefter böra ega rum efter vigt, åberopar jag det utförliga förslag som jag till utskottet ingifvit och som åtföljer dess utlåtande. För att icke blifva för vidlyftig har jag i afseende å införselförbuden och tullsatserne inskränkt min reservation till det nu anförda. Men utskottets majoritet har äfven föreslagit upphörandet af förbudet emot utförsel af tackjern, och deremot synes mig tala följande grunder: a) Det måste alltid blifva en national-förlust att i form af råvara utföra en produkt, som i förädladt skick är begärlig utomlands och hvars förädling lemnar betydlig arbetsförtjenst qvar i landet; b) Frambringandet af tackjern är en begränsad tillverkning, som icke kan, i mån af en möjligen ökad afsättning, uppdrifvas högre än den på de sednaste fem åren varit, med mindre man vill blottställa bergslagerne och andra malmförande trakter inom riket för ett utödande af skogarne, hvilket i längden skulle tillintetgöra tackjernsblåsningen i de orter, der den nu med bästa fördel bedrifves; c) Tackjernstillverkningen är icke i behof af tillåtelsen till utförsel för alt vinna afsättning, enär den, ehuru sedan år 1833 ökad med cirka 200,000 skeppund årligen, nätt och jemnt motsvarar det under berörde tid i samma mån ökade stångjernssmidet, tillika med behofvet vid de med hvarje år utvidgade gjuterierne.
Sien bå, meb l)änfeeitbe titt be i ©todfjolm marattbe fprfoförfatnlittgarö antal od) folfrifl)et, fåbatta fptdliga frågor, font äro af ben aUtnättua beffaffenf>et, att be angå f)ela ljufmubflabeti famfälbt, äfmettfottt ärettbett rörattbe folfffolemäfeitbet, imilia enligt ttåbiga refolutioiten ben 27 0eptember 1861 utgöra en för l)ela fiaböfamfmltet getitettfattt angelöf genhet, fmårligett funna i 0todf)olm fiattbläggaö på ettaljanba fått, 103 104 SSerättelfe om f)tt>ab i 9tifet och bcfö font för befjanbltngen af bt)Iifa ärettben, bd be äro för flera förfång lingar gemenfantma, ftnneö t ttpfjberörbe författning ont fprfofiämnta fanit fprfordb och ffotråb föreffrifmet, och enär bett i förorbningen om focfenftämmor t @tocfholmö ftab ben 16 ättarö 1847 befiämba orbning för afgörattbe af be Ijufnmbftaben famfälbt röranbe frågor, ont Ijroilfa förfamlingarnaö afgtfna meningar beftnttaö ffiljaftiga, icfe, febatt ont SDtajtt tn^ femma fd tibigt, att benna fråga md funna före 1862 dtö utgång af $ottgl. Slaj:t pröfnaaö och afgöraö. Sleb anleöntng af Dtifetö ©täitberö frantftätlttiitg har Äottgl. Sfajd funnit gobt förorbtta, att till föreftdenbe af organiftbefattniug, ber benna ej är nteb flocfarefpjjla förenab, meberböranbe ntd antaga qtoittna, l)mil
Herr k saklin, ^soksn ^äolk, conformerabe sig med Grefwe lie la 6arclie, tilläggande-, att lika som man ej kunde ätertaga sin borgen, kunde man ej undandraga sig en ingängen garanti. Friherre Legerström, ^»cok, frod» de att en garanti ej kunde liknas wid en borgen: ty om man wid en Riksdag ingätt i en garanti, sä mätte man wid en annan Riksdag kunna lemna den. Herr Silverstolpe, 6ustsk ^brsksm: Jag erkänner fullkomligt lika med Grefwe 6s I» Laröie, akt en giswe» garanti icke kan ätertagas. Hwad Den 4 October. iz6z Hwatz äter nyttan för Bonde - Ständet af en lika röst som dr andra Skänden j Banco-ärendc^ angär, är efter min tanka icke här derom fräaa: wi döra endast se till hwad som är rättwist, och om garantien är o» rubblig, är rättwisan klar. En wärd Ledamot har iawändt att BondeStändet redan ingätt i wilkorsom ej böra kunna ändras. Utom det alt ingen ting hindrar att icke det beslut som w!d en Riksdag bljswit tagit, ivid en annan kan undcrgä förändringar, sä wSgar jag fräga Riddcrffapet och Adeln sjelf om del skulle kunna gilla allt hwad som ivid iFvo ärs Riksdag befldtS, och om icke wilkoret! hwarundcr ansökningar dä kunde göras och winnås wörö helt andra än de som gälla för denna Riksdag. Grefwe förner. Larl 6sbriel, Jag för min del finner ej, att Bonde - Ständet kunde wara beräktigadt Stertaga fin garanti, sä länge de andra Sanden tilläta alt de med detsamma ingängna wilkor äga bcständ. För öfrigt synes mig i detta ämne redan'sä mycket wara taladt, att det ej mera torde ätersiä, än Herr Grefwen och Landt - Marskalkens proposition till sakcnS afgörande.
Stats.UlffottetS underdåniga swar till Kongl. Maj:t rörande detta Stukcrie jämte Stats-Utstottets swar kill det Hcderwärda Bonde-Ständet genom sina Deputerade i detta ämne samt de i Statö-UtMtelS Plcno och Afdelning förde Protocoller matte biifwa till Riksens Högloft. Ständer aslämnade, hwilka alla utbredt det fulikomligaste ljus Uti sörewarande fräga. 8. 6. Enligheten med Originalet betygar: kröäelius. Begärdes pä bordet. Uplästes ett af Stars och Bewillnings^UkMtet inlämnadt sa lydande: WZrdsamt Memorial; Riksdags Fullmägtigm för Gefle Stad Herr Räd - i5r4 Den 21 December. Rådmannen Dan. LI5«tr»niZ hor uti til! Wallof!. Borgare,Ständer ingifwir Memorial anhällit om nöd, tvändig rättelse i skyldigheten kill S,ö-Tulle»s clarerande för Städcrne Stockholm, Götheborg och Gefle, hwilka enligt igoo ärs Riksdags Vestnr, skola bliswik sörpligtade att erlägga Srsra-Sjö-Tullen för utrikes gående rvaror i wäxlar pä Hamburg ester en faflstäld cours a 48 sk per R:r Hamb:c V^co, dä deremot alla öfrige Stapelstäder i Riket skola äga den förman, att betala berörde Full med Swenska Van, ro sedlar, hvarigenom dem skall tillfogas en winst esler nu warande Cours till circa zo procems lindring. Genom Remitz hära har Wällofl. Borgare, Ständer behagat öfwerlämna detta ärende till Stars, och BcwilliliiigS-Utskottens utlakande, hwilka, esker inhändigandet af en sädan Reinih, om detta mäls beskoffenhel gjort sig behörigen underrättade.
Diarium ej skulle hafva kråft särskild skyndsamhet**); att uppskof med *) Instruktionen för Öfverståthållaren den 25 Augusti 1791 § 8 stadgar: »Och som Öfverståthållaren äger i staden och på Malmarne uti Konungens namn bjuda och befalla, och häfver inspektionen öfver Stadens Styrelse och huru hvar och en sin ombetrodda tjenst och embete behörigen förrätta må, hvarföre han ock kallas Konungens Öfverståthållare, så skall han vara förpligtad hvarjemte han ock skall tillhålla Magistraten att på deras sysslor gifva flitig akt och troligen uträtta hvad deras embetes pligt af dem fordra», hvaraf synes, att Öfverståthållaren icke saknat anledning att opåmint affordra Collegium nödig förklaring öfver dess i fråga varande dröjsmål. **) Målet rörde sökt rättighet att genom anbringande af bleckrör genom en vägg af - 48 besvarande af Kongl. Maj:ts remiss i målet under JV2 1841 uti nyssberörda Diarium föranleddes deraf, att då en tjensteman, som i slutet af året tillfälligtvis förvaltade Sekreterare-befattningen i Öfverståthållare-embelets kansli, upphörde med detta förordnande, handlingarne qvarstannade hos honom, och att målets tillvaro icke blef Underståthållaren bekant förr än i början af Maj månad 1862, då Öfverståthållare-embetet af honom förvaltades, och handlingarne genast infordrades, hvarefter underdånigt utlåtande inom två h tre dagar uppsattes och expedierades; B) Sådana, som rört verkställighet af beslut, genom hvilka på fri fot varande personer blifvit dömda till urbota bestraffning eller till böter, de der vid bristande tillgång skolat med motsvarande fängelsestraff aftjenas, och hvilka ärenden Fogaten ombesörjde. Bland så beskaffade ärenden hade jag, såsom långsamt behandlade, anmärkt 9 under år 1860, och 5 under år 1861, i hvilka svar följt försl på fjerde, sjette, åttonde, ja i ett mål ej förr, än på tjugonde månaden.
Lcmnades utan anmärkning. 58 §. Hr Gr. o. Land tm. upplyste, att BorgareSt. ansett denna § böra erhålla följande lydelse: ”Protest skall, i närvaro af minst ett villne, verkställas genom notarius publicus, eller den i hans ställe satt är. A landet må protest ock kunna ske genom kronofogde”. Gr. Sparre: Det af BorgareSt. vid denna § beslutade tillägg innefattar ett medgifvande för notarius publicus att verkställa protest jemväl å landet, för den händelse att den, som har att full - 346 Den 18 September. göra protest å landet, liar lättare att uppsöka Notarius Publicus i stad, än att vända sig till kronofogde på landet, hvilken sistnämnde måhända bor längre bort. Den af BorgareSt. beslutade redaktionen innebär således en lättnad för vexelinnehafvaren, och får jag derföre tillstyrka bifall dertill. R. o. Ad. biföll den af BorgareSt. antagna redaktion af 58 §. 59 lill och med 03 §§. Lemnades utan anmärkning. Uppå härefter framställd propos. biföll R. o. Ad. LagUlsk:s betänk. N:o 67 i de delar, som icke redan utgjort föremål för Ståndets beslut. Föredrogs ånyo Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utskms d. 14 och 16 dennes på bordet lagda mern. N:o 50, i anledn. af erhållen återremiss af Utskms betänk. Hr Printzensköld, Carl: Den förändring i förevande ämne, som Utskm i deras förra betänk, tillstyrkte, har R. o. Ad. afslagit. Utskm hafva nu, till följd af återremiss från de öfrige Stånden, företagit sig alt föreslå en hell ny skrifvelse lill K. M. Denna Utskms sednare åtgärd grundar sig, såsom mig synes, på ett misstag om rälla innehållet af K. kammarcollegii åberopade cirkulärbref af d. 18 Juni 1779.
Vid sådant förhållande, får Utskottet derföre hemställa: 4 Slats-Ulskollels Memorial, M 533. att den för statsbehofvens fyllande erforderliga summa, hvilken, för hvarje år, bör, efter Mars månads ingång, Stats-kontoret förskottsvis af Riksgälds-kontoret tillhandahållas, må för år 1852 och derpåföljande år, intilldess nästa riksdags statsreglering vidtager, bestämmas till ett ärligt belopp af En million etthundra åttiotretusen åttahundraåttio Riksdaler. Anseende sig Utskottet upplysningsvis böra erinra, att denna summa understiger med 134,650 R:dr det för de årliga statsbehofvens fyllande, vid sednaste riksdag, å Riksgälds-kontoret anvisade belopp och med 141,480 R:dr statsfyllnadssumman enligt 1845 års statsreglering samt med ej mindre än 321,620 R:dr enahanda summa för 1844 och nästföregångne år. De under innevarande riksdag beviljade, tillfälliga eller till de ständiga statsbehofven icke hänförliga. anslagssummor, som blifvit anvisade att, i öfverensstämmelse med derom meddelade serskilda löreskrifter, af Riksgälds-kontoret utbetalas, och hvilka på bifogade tabell, Litt. A, finnas uppförda, utgöra, såsom denna tabell visar, utom de till folkundervisningens befrämjande beviljade och på en serskild tabell, Litt. B, upptagna anslag, ett sammanlagdt belopp af 3,453,980:44. 4. hvarifrån dock, vid nu ifrågavarande beräkning af Riksgäldskontorets utgifter under tiden intill nästa riksdag eller under åren 1851, 1852 och 1853, de anslagssummor böra afdragas, hvilka först under 1854 års lopp skola utbetalas, med 107,833:16. —- Det härefter återstående beloppet uppgår således till 3,346,147:28. 4, och motsvarar, fördeladt på 3:ne år, en årlig utgiftssumma af 1,115,382: 2S. 5.