Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I anledning af hufvudgrunderna har blifvit anfördt: vid den första, att tyngdkraftens verkningar skulle, från ett århundrade till ett annat, undergå förändringar, så att secundpendelns längd för samma fläck på jordytan icke skulle alltid vara densamma. Det är icke stället att inför Bikets Höglofl. Ständer företaga vederläggningen af en lika så ny, som oväntad sats, att tidtals förändringar skulle inträffa i en af materiens hufvudsakiigaste allmänna egenskaper; men, då Professor Fröberg, äfvensom de öfriga Herrar Ledamöter af Högv. PresteStåndet, som sig med honom om denna mening och deraf dragna slutsatser förenat, medgifvit, attsecundpendeln, oaktadt den antagna föränderligheten af dess längd, är den säkraste storlek, hvarmed längdmåttet kan jemnföras, så vore också denna vederläggning lika så öfverflödig, som det i allmänhet är olämpligt, att i Riksens Ständers öfverläggningar indraga ämnen, som tillhöra den egentligen lärdes pröfning. Beträffande dea yttrade önskan, att secundpendelns Hj4 Besiloch Ekon. Utsk, Betänkan/Jen. längd vid 25 graders latitud måtte väljas till måttstock för längdmåttet, för att deri» genom bereda en möjlighet till antagandet af ett allmänt för den civiliserade verlden gemensamt längdmått, så har Utskottet så mycket mindre trott sig böra fästa någon uppmärksamhet dervid, som en dylik åtgärd icke leder till det åsyftade ändamålet, och dettas omöjlighet, åtminstone för vårt tidhvarf, med säkerhet kan förutses. Beträffande den andra bufvudgrunden, eller det nya delningssättet för Mått, Mål och Vigt, har blifvit anfördt, att decimalräkningen skulle vara passande egentligen för vetenskapliga calculer, men den allmänna bråkräkningen mer lämpad efter den mindre underbyggdes begrepp.
Utskottet, som tagit denna fråga under öfverläggning, har funnit billigheten deraf, att en sågqvarnsegare, som af menföre, vattenbrist eller andra tillfälligheter hindras ifrån, att det ena året försäga hela beloppet af det sågtimmer, hvarför hans sågqvarn är skattlaggd, må vara berättigad, att ett annat år få räkna sig till godo återstoden af hans sålunda ej fullt begagnade försågningsrätt; och ehuru, enligt Utskottets tanka, detta icke heller är genom Författningarna förbjudet, har Utskottet likväl, till förekommande af de olägenheter, som i Memorialet öfverklagas, ansett sig böra vördsamligen tillstyrka Riksens Högloft. Ständer, att hos Kongl. Maj:t framföra en underdånig hemställan, att sågqvarnsegare, genom en utfärdande Nådig författning, må förklaras berättigade, att, så vida de något år bevisligen icke till fullo begagnat det försågningsbelopp, hvartill deras sägqvarnar blifvit skattlaggde, påföljande år tillgodonjuta denna återstående sågningsrätt, jemte den som för året vanligen belöper; men att utsträcka en sådan rätt, så vidt som det i Memorialet blifvit yrkadt, eller att egare af skattlaggde husbehofsoch lego-sågqvarnar skulle vara berättigade, att årligen dervid försäga så stort antal stockar som heldst, anser Utskottet så mycket mera betänkligt, xiöo Besil■ och Ekon, sorn detta helt och hållet skulle upphäfva grunder, på hvilka närvarande skattläggningsmethod för sådane lägenheter sig stödjer; och en sågqvarn, hvars grundränta blifvit bestämd till ett mindre belopp, komma att dela samma förmåner, som den, hvil» ken blifvit högre skattlaggd, och dessutom genom ett större försågningsbelopp förnärma andra närgränsande sågqvarnsegares tillständiga rätt, hvilken grundar sig på en beräkning, som med antagande af ifrågava» rande förslag skulle helt och hållet upphäfvas. Hvilket dock till Riksens HöglofL Ständers egen pröfning vördsamt ofverlem» nas. Stockholm d. 19 Aug. 1823,.
Ståndet icke aktat nödigt att i ämnet förordna, är ej hemtad från Ståndets uttryckliga beslut. Att Ståndet icke yttrat sig i ämnet, vill ej säga detsamma, som att det icke aktat nödigt att yttra sig. Ärendet kunde ju vara för den gången uppskjutet, eller kunde det vara af glömska förbigånget; man fick väl således icke antaga, utan verkligt bevis, att Ståndet underlåtit åtgärden derföre, att den framgent icke ansågs nödig. Och hade Regeringen antagit detta, med de följder, som deraf i remissen härledas; så hade Regeringen åtminstone tänkt olika med det vid nu senast förflutna riksdag församlade Bondeståndet, hvilket i ämnet verkligen förordnade, och således äfven förstod Ståndets mening vid föregående riksdagen annorlunda, än den i Konstitutions-utskottets remiss blifvit förstådd. Härmed försvinner äfven beviset för den andra satsen, att Ståndets förut i ämnet gifna föreskrift måste fortfarande tjena till efterrättelse. Men det logiska sammanhanget imellan de två satserna var dessutom alltför lösligt, enär man säkerligen icke ägde sluta, att Bondeståndet ville låta den befintliga föreskriften fortfarande gälla derföre, att Ståndet icke dä aktat nödigt att meddela en ny. Att, om från saknaden af Bondeståndets eget förordnande »hinder ej kunde anses hafva härutinnan mött», man lämpligen skulle kunnat vidtaga ungefär sådana utvägar, som i remissen anvisas, såsom att »i de län, der flere än två Bondeståndets deputerade förut varit utsedde, två bland dessa kunnat bestämmas, antingen genom lottning eller, i enlighet med hvad Kammar-Kollegium föreslagit, genom val af Konungens Befallningshafvande, eller ock på annat sätt, hvarom Kongl. Majit kunde i Nåder finna godt att förordna», är säkerligen en lika litet bindande slutledning, som den näst förut anmärkta.
— Ideen gick derpå ut, att en påtänkt enskild association af de olyckliga frigifnas välgörare skulle hafva sina medlemmar fördelade i flera landsorter, belägna ju längre från hvarandra desto heldre, så att hvarje frigifven kunde finna tillllykt hos någon medlem boende å en ort, der den frigifne vöre alldeles obekant. Men om ock detta blefve verkställbar^ och hvarje skyddlings hemlighet kunde för en tid bevaras; så skulle dock detta i längden blifva omöjligt, då en enda upptäckt i hvarje ort gjorde alla dit inflyttande långväga tjenstehjon misstänkta, hvarigenom ändamålet genast vore 1'Örfeladt. Jag har bort talas om husbönder, som skött stora landtegendomar med idel korreklionister, uttagna från allmänna arbetsinrättningarna. Om detta lyckats, hvilket jag har anledning att förmoda; så finnes deri ett bevis, att det kan lyckas. Hafva desse arbetare haft försvarlig bergning; så hafva de ju obehindradt kunnat fortsätta en oförvitlig lefnad; och säkerligen hafva de dertill funnit mera uppmuntran, då deras kamrater varit obefogade att klandra deras fordna felsteg, än de skulle funnit bland välfräjdade kamrater, af hvilka de måst uthärda oupphörliga förödmjukelser. Olägenheten vore förmodligen', att tillsynen öfver dylika arbetare, åtminstone i början, behöfde vara strängare och sorgfäiligare än öfver andra; och denna tillsyn, i samma mån kostsammare än eljest, blefve således för husbonden en uppoffring, så vida han ej ville återtaga den ökade kostnaden i förknappning på arbetarnes vilkor; hvilket åter vore att förneka den välvilliga afsigten och förfela ändamålet med företaget. Svårligen lärer dock finnas något vä) inrättadt jordbruk under en menniskovänlig husbonde, som icke alltid är försedt med fullt antal åf välfräjdade arbetare; och det kan icke komma i fråga att bortdrifva dessa, för att ersätta dem med vanfräjdade. Således vore företaget aldrig verkställbart på gamla, förut väl skötta egendomar; och endast vid anläggningen af ett nytt jordbruk skulle dess verkställande kunna äga rum.-
Cancellistyrelsens handcassa; Wto 23. med utlåt, öfver återremisseina från PresteSt. af Wto 10 och från BondeSt. af memor. Då nu ånyo föredrogs Constit.Utskts d. 11 dennes e. m. på bordet lagda memor. Wto 24 med yttrande i fråga om behörigt Utsk. för handläggningen af Gr. Cronhjelms motion, angtde städernas tolag, beslöt R. o. Ad. alt lägga nämnde memor. till handlingarna, samt att Bevilln.- och Oecon.- Utsktn skulle örn dess innehåll underrättas. Vid förnyad föredragning af Statsoch Oecon.Utsktns d. ti dennes e. m. på bordet lagda memor. Wto i5, i an - i68 Den 18 Augusti. Jedu. af väckt fråga om allmänt bidrag för att befrämja anläggning utaf lior och torkinrättningar för spannmål, blef samma memor. lagdt till handlingarna. Ånyo föredrogos och biföllos Statsoch Oecon.Utsk:ns d. 11 dennes e. m. på .bordet lagda utlåt:n: JV:o 16. i fråga om skogsplanteringar i Skåne; N:o 17. i anleda, af väckt motion, att R. St. ville förnya deras underd. anhållan vid sista riksdagen, att under den blida årstiden, samt alltid vid marcher t. o. fr. vapenÖfningar, tågande trupper måtte anbefallas att tälta eller bivouackera och sjelfva tillreda mat; N:o 18. i anledn. af väckt motion om vissa bestämmelser i afseende på gevärstillverkningar för Kronans räkning; N:o 19- i fråga om försäljning tili skatte af ecclesiastika hemman i Skåne; ]N:o ao. i anledn. dels af K. M:s nåd. skrifvelse, ronde ny indelning till ordinarie knektehåll af oroterad jord, dels ock af väckta motioner om den nya indelningens anslående till lindring i gamla ordinarie roteringen; N;o si. i anledn. af väckt motion, angtde lindring uti extra roteringen inom Bohus län.
Väggarna äro tvärbranta, och på afgrundens botten ser man några klyftor, från hvilka ångor uppstiga. Likaså framtränger »rök» på några ställen vid kanten af kratern genom små, ej märkbara springor i berget. Så väl på kraterns rand, som på dess sidor och i dess botten ser man gula utvittringar, hvilka på de ställen jag kom åt att undersöka bestodo af svafvel. Kraterranden utgöres af fast klyft: en föga vittrad augitandesit af ganska olikartad beskaffenhet på olika ställen. Samma eller snarlika bergarter skjuta äfven på den gamla kraterranden flerstädes fram i dagen, men för öfrigt består hela vulkankeglans yta af små lösa lavabitar, utan spår till växtlighet. Endast på ett ställe klädes den gamla kraterranden af gles tallskog. Vulkanen har äfven mindre sidokratrar, från hvilka utbrott af gaser egt rum. Samma råa fantasi, som ännu i form af helveteslära är rådande hos flertalet bland verldens mest bildade folk, har förlagt hemvisten för de till evigt straff dömda bland Buddas bekännare till de glödhärdar i bergets inre, hvartill dessa krateröppningar föra, och att den välmenande biskop Lindbloms kätterier ej gjort sig allmänt gällande i Japan, visas bland annat deraf, att många af dessa öppningar sägas vara ingångar till »barnens helvete». Hvarken vid hufvudkratern eller vid någon af de små sidokratrarne kan man se några egentliga lavaströmmar. Tydligen hafva ifrån dem endast gaser, vulkanisk aska och lapilli blifvit utkastade. Deremot hafva väldiga lavautbrott egt rum flerstädes vid sidan af berget, ehuru utbrottsställena numera äro täckta af vulkanisk aska. Efter att hafva ätit vår frukost i en klyfta så nära invid den rykande kratern, att de tömda buteljerna kunde slungas omedelbart i det bottenlösa djupet, anträdde vi återfärden. Till en början följdes samma väg som vid uppstigningen, men sedermera veko vi af åt höger, nedför en vida brantare och besvärligare stig än den vi förut begagnat.
Sådane bevis pä den stora olikhet som uppkommer af persedelskallen, må äfven anmärkas, att dä räntan af eli hemman i Upsala län. år 1844 utgjorde 96 ridr 4 sk., steg densamma år 1845 till 131 r:dr 45 sk. 3 r:st., eller nära 38 proc. och sådant just dä innehafvaren i följd af missväxt egde de minsta tillgängarne alt betala en dryg skall. Sammalunda har händt, att ett hemman i Stockholms län, som 1834 betalde 158 r:dr 5 sk. 1 rist. nödgades 1845 betala en ränta af 221 r:dr 15 sk. 1 rist. eller en förhöjning af 40 proc. allt under det att hemman i de delar af riket, som ej äro underkastade denna föränderlighet af räntan, bibehållit sin gamla skatt oförhöjd. Detta är i min lanke ej rättvist! Beredandet af en förändring utaf det vidlyftiga ränteväsendet i Sverige, bar under en läng följd af är utgjort föremål för Svenska folkets iifliga önskningar och för styrelsens bemödanden. Vid serskilda tillfällen hafva ock R. St. beslutat vidtagande af åtgärder i och för detta ändamål. Del är således redan för läng tid tillbaka erkändt, att en förenkling af värt skatteväsende är af behofvet påkallad. Derom bör således ej mera behöfva alt tvistas, ty den tvisten är redan afgjord; hvarföre här endast kan blifva fråga om burti denna förenkling skall tillgå. Och i afseende derå tror jag komiterade hafva, vid behandlingen af delta ärende, nogsamt ådagalagt, att del svårligen låter sig göra, att förvandla de nuvande persedelräntorna till färre persedlar, utan alt det skulle föranleda till de aldra ytterligaste strider om förvandlingsgrundeu. Man talar om, att man ej bör ingå på en förvandling i penningar, emedan följden deraf kan blifva, att genom varuvärdets fall, räntan kommer att understiga det belopp den i annan händelse skulle utgjort, och att Staten sålunda blefve lidande.
Jemte det Revisorerne trott sig, med anledning deraf, böra upplysa, att en sådan rättelse lämpligast tillvägabringes dymedelst, att för hvarje låntagare uti hufvudboken inrättas särskildt conto, hvarå upptagas i debet, så väl de vid årets början bland fondens fordringar inbalanserade, som de under årets lopp ytterligare utgifna och uti kassaräkningen afförda, utlånta medel, jemte derå upplöpande räntor, samt i credit bevillningsafdrag, der sådant äger rum, och skeende afbetalningar samt låntagarens vid årets slut balanserade skuld; — hemställa Revisorerne, att Rikets Ständer mätte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla om nådig befallnings utfärdande lill vederbörande att så beskaffade conti hädanefter uti hufvudböckerna upplägga. § 3. Med anledning deraf, att uti hvartdera årets hufvudbok sammanföras inkomster och utgifter, tillhörande både det löpande och följande året, äfvensom att räkenskaperna blifvit allt försent afslutade, nemligen: 1846 års först den 25 Juli 1848 och 1847 års den 31 Mars innevarande år, hemställa Revisorerne, att vederbörande må erhålla föreskrift derom, att redovisningen bör omfatta en viss bestämd tiderymd, helst kalenderår, samt att räkenskaperna inom möjligast korta tid derefter afslutas. § 4. Bland utgifterna under ifrågavarande år äro i räkenskaperna afförda så väl utbetalda kronoutskylder för gymnasie-hemmans åboer, hvilka till gäldande deraf saknat — 178 — tillgång, som ock kostnader för åtskilliga, Stipendie-inrättningen rörande och vid revisions-årcns utgång, så vidt utrönas kunnat, oafgjorda, rättegångar. Enligt Revisorerne» tanke, hade likväl de i berörde ändamål utgifna medel i stället bordt uti räkenskapen såsom förskotter balanseras, intilldess sig visat, huruvida ersättning derför kunnat stipendie-fonden beredas. § 5. Enligt hvad ofvan intagna tabell utvisar, uppgingo, vid begge revisions-årens slut, londens kontanta behållningar till betydliga belopp.
Härå har Kongl. Majit uti nådig Skrifvelse den 2 Maj 1851 meddelat det svar, att Högsta Domstolen, hvars utlåtande i ärendet blifvit infordradt, hade yttrat, att då förfalskningsbrott vore att hänföra till sådana förbrytelser, genom hvilka allmänna säkerheten måste anses störd, samt Konungens Befallningshafvande ej kunde anses obehörig att till verkställighet befordra beslut rörande benådning från ådömda straff, äfven när denna nåd vore med vilkor förenad, Högsta Domstolen funné anledning icke förekomma att å hvad jag hemställt tillstyrka nådigt bifall; och hade Kongl. Majit funnit godt att, hvad Högsta Domstolen sålunda yttrat, i nåder gilla; men genom särskildt Utslag af samma dag, uppå den i fråga varande brottslingens underdåniga ansökning, hade Kongl. Maj:t af nåd tillåtit, att han, med förskoning från vidare fästningsarbete, linge anställas vid kronoarbetskorpsens fästningsklass, fiir att derstädes under stadgad tid hållas till allmänt arbete; dock att i händelse han beginge stöld eller annat brott, som stiirde allmänna säkerheten, han då, jemte ansvar derför enligt lag, komme att till lastning återsändas, för att det förut ådömda fästningsarbete! fortsätta. II.
N:o 3oi framställt; den fullkomliga förändring, som den undergått genom Borgareoch BondeStms sednaste beslut, och sorn har upphäft alla de möjliga elaka verkningarna samt gjort att deras beslut i det hela instämmer med PresteScs, jag erkänner det, bättre redigerade, 16 II. 44 Den ii November e. m. men i saken ungefärligen enahanda, beslut, skulle jag Ilo, att det vore II. o. Ad, väldigt att, på samma gång Ståndet visat, att inga considerationer, ehuru ömma de ina vara och äfven sådana som naturligtvis ligga detta Stånd ömt om hjelta t, nemi. alt vilja gå sina MedSlnnd till mötes och icke misskännas i sina bemödanden för bevarandet af grundlagen, kunna hindra Ståndet alt qvarblifva vid de beslut, som i ett så vigtigl afseende funnits böra fattas, jemväl visa, att i alla sådana frågor, der icke denna stora grundsats, som är så dyrbar, kommer i fråga, vill R. o. Ad. gerna låta mindre considerationer falla och foga sig efter de andra Stånden, och det är skälet hvarföre jag tillstyrker R. o. Ad. alt antaga BorgareSl:s inbjudning, ehuru verkligen rednctionen är sämre än den ar i PresteStts beslut. Men dervid anhåller jag att få fästa uppmärksamhet i afseende på resultatet, hvarutinnan några misstag äro begångna så väl af Hr von Hartmansdorff, som af Frih. Cederström. Då Hr von Hartmansdorff yttrade det utmärkt vackla ordspråk, som den store stiftaren af Sveriges sjelfständighet och Sveriges grundlagsenlig» förhållanden, Gustaf Wasa, begagnade, så erinrade han icke, alt det icke bär bor fullt afseende på förhållandet ; ty då R. o. Ad. fattade sitt förra beslut, så var förhållandet, på sätt Hr von Hartmansdorff har erkänt, helt annat än nu. Då slodo 2 Stånd emot 2. Nu hafva 3 Stånd verkligen beslutat ett slags förklaring böra bifogas anslaget. Det skulle således kunna uppkomma, efter Hr von Hartmansdorff. sats, en votering emellan de 2 olika besluten. Delta är en ofantlig förändring.
Slutligen får jag tillkännagifva, att orsaken , hvarföre tiden för markegångssättningen bestämdes till d. 4 Dec. i stället för d. 4 Nov., var den, att prisen under den månaden skulle hinna mera stadga sig; men skulle detta strida mot mängdens önskan, så finner jag ingen olägenhet af att qvarblifva vid d. 4 Nov., emedan det icke förändrar förslaget. Hr von Hartmansdorff: Jag får blott anmärka mot hvad Hr af Billbergh nyss uppläste, att uti en not på sidan 335 förekommer följande: ”Sedan första uppbörds ”s tärn man på det innevar. årets kronoutskylder, som ge"nom K. KammarCollegii circulärbref af åren 1724 och ”1729 är vorden påbuden att hållas i Martii månad, nume”ra enligt Collegii tryckta circulärbref af d. 2 April ”blifvit inställd, så att ingen uppbördsstämma får hållas förr ”än höstetiden etc.” Ändring i författningen har således under tiden skett, och min uppgift torde altså icke vara otillförlitlig. I afseende på tiden för markegångssättningen instämmer jag med de ledamöter, som visat olämpligheten af Hr Hjärnes förslag. De olägenheter, som skulle uppkomma af 2:ne markegångssättningar, en om hösten och en om våren, äro ovedersägliga. Jag måste derföre bestrida samma förslag, under anhållan, att R. o. Ad. ville afslå Utsk:s utlåt., och låta saken förblifva i det skick, som hittills. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm framställde propos. till bifall å 3:dje punkten litt. a och b. Ropades starka ja, blandade med nej. Hr von Hartmansdorff begärde votering. Frih. Boye, Ludv.: Till Hr v. Hartmansdorffs loyaute öfverlemnar jag att afgöra, om detta ämne är af den vigt, att en votering är nödig. Om vi skola votera i hvarje fråga, blir denna förlossning alltför långsam. Jag anhåller, att Hr v. Hartmansdorff måtte afstå från sin begäran 0111 votering. Hr Hjärne:
Fahlu kungsgårdshjelp, som uti nämndemännens i Kopparbergs län indelda löneförmoner förut varit inbegripen, beräknad efter markegång på förslag till 134 R:dr 3 sk. 9 rst., dels ock ett odisponeradt belopp af 50 R:dr 22 sk. 1 rst., uppkommet derigenom, att nämndemän i Fernebo härad af Wermlands län, hvilka, jemlikt Kongl. Rrefvet den 11 Mars 1841, uti tingsgästnings-penningar åtnjutit mera än ^:del af lagmansoch häradshöfdinge-ränlan, från sine befattningar afgålt; och hemställer Utskottet, att dessa håda poster må få från Riks-staten uteslutas, på sätt å närlagde tabell jemväl blifvit iakttaget. 7:o. Under samma titel i Riks-staten finnas jemväl upptagne följande, enligt nyssnämnde Kongl. Rref, personelt anvisade ersättningar för förlorade tingsgästningspenningar, nemligen: tili Häradshöfdingen i Wäse m. 11. häraders domsaga i Wermlands län J. Hagander. 5. och till nämndemännen i Fernebo härad af samma län »8: 41. Och får Utskottet, i anledning häraf, föreslå, att dessa ersättningar, hvilka endast för nuvarande innehafvarnes tjenstetid utgå, måtte till allmänna indragningsstaten öfverflyttas. 8:o. Likaledes får Utskottet, med anledning deraf, att å Hof-rättens öfver Skåne och Rlekinge stat finnes uppfördt ett borgmästaren i Helsingborg tillagdt löningsbe lopp af 100 R:dr, hemställa, att Stats-Ulskottets Utlåtande, N:o 67. 9 alt detta belopp må till 7:de Hufvud-titelns anslag: Ställers friheter, under hvilket dylike, städerna beviljade, förmåner äro upptagne, öfverföras. 9:o.
Spanhémålssorter kommer likväl att ^minskas eller alldeles upphöra , på sätt Kongl. ”Maj:t, vid inträffande Omständigheter j pröfvar ”för Riket nödigt och nyttigt.” Således hoppas jag, att frågan om missväxt verkeligen år förutsedd, och dess följdef*, uti hvad Utskottet ålegat, undanröjda uti tariffen. Den nu uppläste andra punkten väntade jag ej skulle klandras, såsom den der tillägger Konungen kiiödre rätt , än honom tillkommer. Jag tycker , att Kongl. Msj:ts rätt är der så omständligen upptagen , som möjligt är : Den innehåller; ”att Riksens Ständer måtte anhålla att ”Kongl. Maj:t i Nåder icke allenast ville vidtaga alla de mått och steg Kongl. Maj:t, i af'seende på beredande af en för Svenska häd - Ridd, o. Ad Prot. VII Band. 31 4S* Sen 14 Jugit sii e. rn. ”deln förmånlig redprocité med utländska mag* ”(er, med landels bästa finner förenliga, utan ”äfven låta allmänneligen kungöra de jemnk”ningar eller förändringar i den stadgadp tulltariffen , eller ock införselförbud , hvartill ”utländska magters vägran eller bifall att in”gå uti en för landet nyttig reciprocitet kan ”föranleda så väl i afseende på förhållandet ”med sjelfva handeln, som äfven hvad angår ”heleller half-frihet för utländska fartyg , ”samt bestämmande af Skeppsumgäider m. m.” Uti dessa ord måtte väl inbegripas äfven den rätt , som i förra Betänkandet är upptagen , att äfven iakttaga dessa mått och steg, om främmande msgter genom proeraier skulle vilja skada våra fabriker. För min del medgifver jag gerna, att detta tillägg må göras, men Utskottet har velat undvika tavtalogie, och detta synes innefattas uti de sednsste raderne jag uppläst ifrån orden utan äfven låta allmänneligen kungöra &c till och med ordet Skeppsumgäider.