Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Några hafva med ifver yrkat, det de gamla metoder, hvarpå våra nuvar. läroverk äro byggda, bort undanrödjas, såsom redan föråldrade och icke mera i stånd att gifva ynglingen den utveckling, vår lid fordrar. De hafva ioS D c 11 4 Mars e. ra. trott sig finna, att förbättringen vore verkställd , om de nyare metoder af vexelundervisning, ämnesläsning och fri flyttning, hvilka erfarenheten visat utförbara, öfverallt infördes, och sålunda en större rörlighet bibringades läroverken. Andra, och dit hör mängden af vår lärarecorps, hafva ansett, att den gamla metoden vore god nog och bättre än den nya, samt att i alla fall det ytterst berodde af lärarnes personlighet, huruvida en skola uppfyllde sitt ändamål eller ej. Utan att underkänna nyttan af de nya metoderna, der de med lugn och måtta antagas, ja äfven med öfvertygelse om deras tillämplighet i flera afseenden vid våra nuvar. läroverk, torde man vid närmare begrundande se sig nödsakad att gifva det gamla påståendet rätt, som säger, att lärarnes personlighet, nit och skicklighet ytterst bestämmer skolans väl eller ve. Så mycket sällsammare kan det då förefalla den i striden ej invecklade, att det parti, hvilket städse framhållet* läraren, såsom skolans allt, föga eller ingenting gjort, ingenting yrkat, för att betrygga läroverken för vådan af mindre skickliga lärares anställande. Tolf års erfarenhet vid ungdoms handledande, ända från dess spädare barndom till den tid, då ynglingen inträder vid universitetet, har hos mig rotfästat den öfvertygelsen, att lika sannt det är, att läraren är skolans allt, den som är mer än både metoder och reglementen j lika nödigt är ock, att vid lärares antagande göra sig förvissad, att, så vidt ej helsa och krafter svika, de väl och samvetsgrannt skola uppfylla sitt ansvarsfulla kall. En blick på vår skolordnings befordringslag skall snart gifva vid handen, om man detta nu kan, om den uppställer garantier nog säkra att alltid tillskynda läroverken de bästa lärare, eller om dessas skicklighet mer kan tillräknas slumpen, än en vis försigtighet.
På grund häraf och under åberopande af de skid, närlagde protokoll öfver linans-ärenden för den 9 innevarande månad i öfrigt innehåller, föreslår Kongl. Maj:t Rikets Ständer, att ej allenast nyssnämnda förslagssumma eller bristen i förvaltningskostnaderna än äfven den bär ofvan beräknade koslnadssumman för publika byggnadernas och mateiielens iståndsiittande matie till utbetalning i nion af behofvet beviljas, samt, då tillfälle till öns afträdande på antagliga vilkor möjligen ännu kan yppas under fortsatta bemödanden för detta ändamål, anvisas till utgående på enahanda sätt, sorn i afseende på tillskottet för koloniens förvaltningskostnader hittills varit iakttaget, eller att medlen efter skeende anvisningar förskottsvis utbetalas från Stats-kontoret emot ersättning af de för extra statsbehof afsedda tillgångar, enligt för hvart, år till Riksgälds-kontoret afgifvande reqvisition, allt under förbehåll af framtida godtgörelse till moderlandets statsverk, om ock i den moa ökad afkastning af ön eller för dess afyttrande inflytande medel dertill kunna lemna tillgång. Tillsammans anslag för föremål inom Tule hufvudtiteln för tillfälliga behof R:dr 111,400: Härjemte bar bos Kongl. Maj:t till pröfning förekommit ett sedan längre tid tillbaka väckt förslag om uppförande af en större byggnad i bufvudsladen åden plats, sorn skiljer Carl XIIl:s torg ifrån operahuset, och hvilken hittills upptagits af för Kongl, theaterns behof uppförda dekorationsbodar af träd. Kongl. Maj:t, som redan beslutit dessa bristfälliga och missprydande bodars borttagande, och, med anlitande af redan befintliga tillgångar anbefallt uppförande i deras ställe och för samma ändamål af en tillbyggnad af sten invid operahusets östra sida, hvilken dock icke kommer att borttaga utrymmet för den ifrågaställa större byggnaden, hvaraf den skulle på Irenne sidor omslutas, har, oansedt en sådan byggnad onekligen skulle blifva, med hänsigt lill flera allmänna behof, af väsentligt gagn, och detta byggnadsföre - 53,800: 27,000: 30,600: Kongl, Maj.ts Nåd.
Mårten Trulsson erinrade Mamma om allt hvad Margrethe gjort för henne och Fia. Mamma svarade att om ej Pappa och Mamma hjelpt Ekström och Margret den gången de voro förlofvade, så hade det kanske aldrig blifvit något giftermål af. Mårten Trulsson teg ett ögonblick. ”De lefde så lyckligt tillhopa,” sade han derefter långsamt, ”ångrar fruen på det, nu?”218 När Margrethe hade sammankallat Björnsson, Broms och Mårten Trulsson för att göra dem reda för sin ställning, voro äfven Mamma och Fia ditbjudna, på det att sammankomsten skulle få mera utseende af en vanlig bjudning. Margrethe hade efter middagen bedt herrarne gå in i sängkammaren så att hon skulle få tala med dem. Allt hängde på ett hår. Det gälde att gå från gård och grund eller trygga sin ställning. Hon skulle begära af främlingar det som hennes närmaste nekat. Hon sade om Mamma och Fia: ”Jag kände det som om jag gick till döden, men de sutto och larmade på pianot, nöjda och mätta.” En husmansqvinna,219 som ville vara af med sin lilla unge på en stund, och som derför måste hitta på något att roa honom med, sade: ”der ligger en käpp; gack hän och pryla grisen.” Och ungen benade åstad, glad och belåten. Stackars gris, – han hade intet ondt gjordt! Bland pappas och farbror Arvids skoloch studentkamrater fans en som hette Norsell. Hans namn i skolan vardt ”Norkenpipa.” Han var äldre än pappa och farbror. Blef med tiden prest i Hyby. En gång sedan farbror var gift, kom prosten Norsell och skulle helsa på sin gamle skolkamrat. Denne, som var så förtjust i sin Fredrika, hade naturligtvis berättat henne sina skoloch ungdomshistorier, hvari vännen ”Norkenpipa” ofta spelat en vigtig roll. När presten kom var farbror inte hemma. Faster tog emot honom. Neg och såg troskyldig ut med sina stora svarta ögon, i hvars djup skälmen låg alldeles osynligt begrafven, gömd under det menlösaste allvar. Hon var den artiga, nästan ödmjuka frun. ”Är doktorn hemma?” ”Han gick ut för en stund sedan.”
Ack, kunde jag ditt tal! Hvad lust för mig och dig! Men nöd! att jag skall stå, Ock med en sorgse själ Din glädje höra på! Mitt mod är bundet fast; Du flyger, qvitt och fri: Jag slipper aldrig mer Det qval jag sitter i. Ju mer jag brytas vill, Ju större blir min nöd; Jag aktar ingen fröjd, Förrän den bleka död. Så var du glad, som kan: Jag kan ej glädjas mer; Förr, än jag till min tröst Min sista timma ser. Så sjung! jag svarar dig, Men blott med sorgelåt: Ty jag min korta tid Förnöta vill i gråt. Sångarn till denna visa är obekant. Men i närbeslägtad tonart qvad en Friherre Gripenhjelm, hvilken, liksom Dahlstjerna, var på samma gång Skald och Landtmäteri-Directör. Efter honom, som af sina samtidingar ansågs för blott en poetiserande dilettant, bevaras i Palmsköldska samlingen, bland annat, en ganska täck Serenad eller ”Natte-klagan”. Den lyktar: Hur långsamt du ock skrider, O natt, och dröjer qvar! Jag minns dock väl de tider, Då alltför kort du var. Så sker! Hvad ljufhet bringar, Går fort och ändas snart; Men hvad vårt hjerta tvingar, Det blir väl längre qvart. Nu sof i tusen fröjder, Du högt bekrönta Själ! Hvi vill jag längre dröja? Jag väntar utan skäl. Bort allt, hvad oro retar, Hvad stim och buller bär! Bort allt, hvad sömn förtretar! Min Sköna sofver här. Du sömn, som oro gömmer, Du, sköna tankars sköt! Med vackra, ljufva drömmar Gör hennes hvila söt! Låt dig ock, tyst, infinna, Du, Venus’ lilla son; Och för i hennes sinne Dess trogne Celadon! Men vi måste här återgå till den krets, som gällde för det egentliga vittra författarskapets. Der började mer och mer en syftning framskymta, att upptukta och leda de vittra ämnesvennerne, genom någon ömsom undervisande, ömsom bestraffande fostrings-vård.
På grund af allt hvad sålunda blifvit anfördt, har motionären föreslagit: 1:0 att den af Kongl. Maj:t redan förordnade Comité för Kyrkolagens öfverseende och omarbetning måtte, derest sådant icke redan skett, anbefallas att skyndsamt fullborda dess arbete, samt ibland annat uppgifva förslag till Stifts-styrelsens skiljande från undervisnings-kallet; 2:0 att de nu befintlige Gymnasierne måtte skyndsamt sammanslås med högre Lärdoms-skolorna i de städer, der dessa serskilda bildnirigs-an*- stalter finnas, samt, efter nuvarande innehafvares succ ssira afgång, lönerna Allm. Best.- och Ekon.-Utskottets Betänkande, N:o 117. 7 till Skollärare rättas, en ligt en fullständigt och för hvarje Stift serskildt uppgjord plan, iuotn nuvarande statsanslag, meri hvad derutöfver erfordras, for organisationers fullständiga tillvägahringande, fyllas genom ökade statsbidrag, hvarom Korrgl. lVlajrts Nådiga Proposition till Rikets Ständer vid nästinfallande Riksmöte torde få afvaktas; 3:o att något publikt Embetsverk eller ock serskildt förordnad
För öfrigt har imder år 1887 stipendiesaken befrämjats genom tvenne af friherrinnan Adlersparre författade skrifter, nemligen aplan för yrkesoch studiestipendier fijr qvinnor &gt;) samt .Statistiken och stipendiefonden för qvinnor i &gt;, hvilka skrifter i talrika aftryck spridts genom Dagny och utdelats genom ombud. Härjemte har stipendiesaken varit föremål för öfverläggning vid ett möte i Helsingborg på sommaren 1587 emellan ktskilliga inom Skåne bosatta för saken intresserade förbundsmedlemmar. Vid detta möte, anordnadt af förbundets skånska filial pA initiativ af friherrinnan S. L-d Adlersparre, rönte frågan liflig sympati från många håll, och den här förut omnämnda arbetsplanens grunder öfverensstämma hufvudsakligen med de vid mötet uttalade åsigterna. Till betryggande af de blifvande stipendiefondernas förvaltning hafva vidare inom komith .utarbetats stadgar, och sedan dessa undergått granskning inom Fredrika-Bremer-Förbundets förvaltningsutskott, har förbundets styrelse faststält här nedan införda stadgar, till hvilka hänvisas. Särskildt påpekas bestämmelserna i § 7, att enligt det reglemente för stipendieutdelning, hvilke t kommer att uppgöras sedan stipendiefonden uppgktt till afsedda beloppet 150,000 kronor, hänsyn skall tagas till den summa, hvarmed de olika orterna bidragit till fonden, äfvensom att blifvande stipendieutdelning skall ske efter förslag, upprättad t af förtroendepersoner inom länen. Dessa bestämmelser torde vara särskildt egnade att skänka stipendiesaken ett allmänt deltagande öfver hela landet. Men då, med hänsyn till de begränsade ekonomiska tillgångarne och det stora arbete saken kräfver, en hastigare framgång ej står att vinna, derest stipendiekomiten ensam har att inom landet väcka intresse för frågan och sammanföra de krafter, som vilja sträfva åt det föresatta målet, är det i hög grad önskligt, att alla de personer inom eller utom Fredrika-Bremer-Förbundet, som äro hågade att understödja saken med intresse, arbete eller penningar, vilja hänvända sig till stipendiekomith, som är tacksam för hvarje hjelp.
Jag vill ej ingå i pröfning om huruvida det här föreslagna stadgandet må vara rätt, eller icke, till sin princip; för den händelse att det skulle antagas, tror jag dock nödvändigt vara, att fästa det vilkor för en sådan rättighet till regress till sedelutgifvaren, sedan fastigheten gått utur sedelutgifvarens ägo att inteckningen ej blifvit efter en annan inteckning postponerad; ty i vidrigt fall skulle det kunna hända, att, omen egensdomsegare, den der utgifvit en i förhållande till egendomens värde obetydlig inteckning, sedermera säljer egendomen, som derefter, sedan köparen intecknat den till dess fulla värde och den förste inleckningshafvaren medgifvit postposition, bl ifver till infriande af denna inteckning otillräcklig, så skulle sedelutgifvaren komma att nödgas ersätta denna brist och detta till följd af en åtgärd hvartill han vore alldeles oskyldig och hvilken han måhända icke ens afvetat än mindre kunnat hindra. Det må väl vara att det utur allmänna lagens stadganden i öfrigt skulle kunna härledas att sedelutgifvaren blefve förklarad betalningsfri vid ett förhållande sådant som det ofvan anförda, men i alla fall torde frågan vara tillräckligt tvistig att heldre böra på förhand undanrödjas genom ett bestämdt lagstadgande. Man skulle väl kunna säga att det är nog, och LagUtsk. har äfven föreslagit, att säljaren (sedelutgifvaren) skall skaffa på sedeln antecknadt att intecknings - Den 5 Juli f. m. 47'J hafvaren medgifvit öfverflyttning på egendomsegare!!; men dels kan det hända alt sedelutgifvaren icke vet hvilken som för tillfället är innehafvare af en löpande revers dels kan inleckningshafvare vägra att medgifva en sådan påteckning, och att vid sådant förhållande uppsäga och inlösa inteckningen är icke alltid sagt att vederbönde äro i tillfälle till. Jag skulle derföre tro, alt det vore ändamålsenligt om ett tillägg gjordes till slutet af §:n så, att följande slutord der infördes: ”eller nedsättning af inteckningen efter annan inteckning blifvit utan sedelutgifvarens samtycke medgifven”. På grund häraf anhåller jag vördsamt om återremiss.
Den, som anser Conlra-proposition böra blifva den, alt genom ett stadgande i nu upprättande Banco-Reglemenle föiklaras, ”att, derest Fullnaägtige i Banken kunna blifva i behof af Kongl. Maj:ts bemedling i ministeriel eller annan väg, för att till realisationens upprätthållande bereda Banken Credit eller Creditiv på utländsk ort, Fullmägtige ega att om en sådan bemedling hos Kongl. Maj:t göra underd. anmälan,” röstar Ja / Den det ej anser, röstar Nej. Vinner Nej, anses Contra-proposition böra blifva den: "att genom ett stadgande i Banco-Reglementet Fullmägtige berättigas, att, derest Creditivet erfordras, i underdånighet begära Kongl. Maj:ts medverkan;" samt 2:0 att derefter omröstning målje anställas emellan Utskottets i N:o 131 gjorda hemställan, ”det måtte genom ett stadgande i nu upprättande Banca-Reglemente Fullmägtige lemnäs rättighet att, då begagnande af Credit eller Creditiv å utrikes ort till förstärkande af Bankens Silfverfond er - B anco-Uishotlets Memorial N.-o 147- 3 fordras, ingå till Kongl. Maj:t med anmälan derom, jemte underdånig anhållan, att Kongl. Maj:t för afhandlingen af samma Credit eller Creditiv i Nåder täcktes lemna det biträde, som kan blifva af beliofvet påkalladt,” å ena sidan, samt den mening, å andra sidan, hvilken vid första voteringen till Contra-proposition antages. Hvad åter beträffar frågan, huruvida Rikets Ständer böra, uti till Kongl. Maj:t afgående serskild underdånig skrifvelse, anmäla ifrågavarande åtgärd eller ej, så, enär ett Riks-Stånd, Höglofl.
Vid företagen granskning af de till upplysning uti detta amne landande Författningar, liar Utskottet inhämtat, att sedan genom 3 Artikelns a §• uti Kongl. Förordninnen den 11 December 1766, örn Barnhus, och Hospitals - Inrättningarne i Riket, blifvit förordnadt, i att hvad af -Krono - Tionden öfversköte Verkets eget behof finge betalas efter hva^fc Läns årliga Markegång, med stadgad förhöjning, i stället för forlönen, men detta förordnande blifvit, medelst Kongl. Förklaringen den 5 April 1770, upphäfvet, med föreskrift, att alla före 1766 i detta ämne utkomne Författningar borde iakttagas och följas; och hvarefter Kongl. Majit, i anledning af Allmogens i Skåne underdåniga ansökning, om tillgodonjutande af ofvanberörde förmån, uti 19 §. af Resolutionen på Allmogens besvär, den 2 Mars 1774, s‘g utlåtit, att Som vid 1770 års Riksdag stadgadt blifvit, att Barnhus-och Hospitals - Spannmålen skulle, efter förra Författningar, genom öppen Auction försäljas, och inga sådana skäl blifvit af allmogen andragna, som ändring derutinnan verka lumde; skulle det komma att efter nyss berörde Kongl. Resolution förblifva; så har, medelst Kongl. Resolutionen den 19 Aov. 1799, blifvit stadgadt, ej mindre, det Öfver - Ståthållare - Embetet ägde ostridig rättighet att ingå i författning om uppbörden af den Stockholms Stora Barnhus i Aå - Deri 12 -Juni. 457 j Nåder förlänte Tionde - Spannmål, än att vederbörande Tiondegifvare» skyldighet vore ovillkorlig, att, när Öfver - Ståthållare-Embetet, såsom mera förmånligt för Barnhuset, till annor man, emot betingndt pris öfver Markegången, Barnhusets Tionde-Spdnnmnl öfverlémriade, samma Spannmål borde till de an vista ställen inom Tagsagan af Tiondegifvarne framföras.
4° l>va>utiän rtoeli torris lrunna gf^ä 220,000: livaiunsrl 3N8laA6t för Laitakgl^ 8)>N68 linuna ne68gttg8, utan att f>r>8t pä 8V88el8ättiiiuF för elen nu I>etv<tlin;en tillölita Diouuier-6o> ^86» inä tiunna u>rs>!<omma, lrvaremot n>6Öel8t>eI>olvet vulter 3e 5 äre» för Larlate» ölk:,8 mert 170.000 Ii:<tr, om Drlera XonAl. Naj:t 81-iulle tinna ounltAän^IlZt, att artikel t>ör 8ä fart8tr^n<ta3, att 6et inom 2 är varner fullt>or<ta>tt, oalktaclt klen iterir;euoin tor aröetet i clet liela uji^lroinmanlto liÖAre lrvatnarl as onilrrin^ 33.000 lilrlr.'' ''IltAöranlle 8äioct68 3e utgifter, tor livillra utomordentliga analag er torltra8, till8amman8 i runrl 8vmma 2,547,000: liva, ditt vtterligare liommer för ffelegra^li-materialen oeli i 5,000: unrler80liuingar 8umma 2,562,000: "öeträifliulle 4:cto ltufvuö-liteln, tiar
» Men, mor, jag går ej vilse till sta ' n, dit jag gått i tjugu år, o c h inte på mönstret heller, o c h här i n o m », han slog på sitt breda bröst, » säger mig något, att jag en gång skallihitta vägen till den stora staden, det himmelska Jerusalem, där ingen skall påstå, att min spets börjar bli gammalmodig, såsom frun sade sist jag var inne. » Hans spets började bli gammalmodig, därför att » styckena » blefvo gammalmodiga. Med hvilken omsorg, ja, nästan andakt hade ej mor dolt sitt vackra bruna hår under det nytvättade och krusade spetsstycket, när hon klädde sig för att gå till skrift! Ofvanpå stycket sattes mössan af siden med bandros i nacken. Det hela fasthölls af ett bredt svart band, » hårstrykeln », o c h utanpå detta sattes den andra .stassen fast med knappnålar. Mössan räckte en hel lifstid, men styckena, s o m endast kunde tvättas af särskilda » stycktvätterskor », gingo snart sönder af krusningen och måste ersättas med nya. På det sättet konsumerades spetsar i rätt stor mängd, enär de äfven för kvinnan af folket utgjorde en nödvändighetsvara. Bland » läsflickorna » i en landsförsamling var det år 1858 endast fyra af trettio, s o m hade » bart hår » vid konfirmationen och den första nattvardsgången. De öfriga buro mössa o c h stycke, hvilka ansågos s o m det yttre villkoret för ett värdigt nattvardsbegående. Tiderna hafva förändrats o c h hemknypplade spetsar duga till hårklädsel, men väl till många andra ändamål, o c h Vadstenaspetsarna torde ännu länge taga priset bland allt det myckna, s o m finnes i spetsväg. Max. Hj ältinnor. det land, som en gång räddades g e n o m den unga herdinnan J e a n n e d ' A r c s glö- dande tro o c h kärlek, visade under senaste, för Frankrike så olyckliga krig, tusentals kvinnor p r o f på både kämpande m o d och offervillig kärlek.
M:s nådiga tillståndsresolulioq i ämnet ovillkorli”gen skall inför Taxer.comitden företes, innan bevillnings”fribeten meddelas,” § 108 Häremot gälla de vördsamma anmärkningar jag gjort vid §§:na ig och 71. Till råga på obilligheten fnrbjudes coriiite'en i 108 §;n alt nedsätta värdet, oaktadt de bevekande omständigheter, hvilka kunna förefinnas. Sannerligen blir icke härigenom mången frestad att å sommarlustgårdarna nedrifva allt hvad som bland hus ej renderar och teglen försälja. Ingen calculateur kommer hädanefter att nedlägga sitt öfverflöd i sköna lustslott, som ingen afkastning gifva, men som gilva Sverige ett utseende af att vara beslägtad! med Europa. Mätte denna landel skadande snikenhet afstås, och R. St. härvid visa mindre trånga åsigler. § 116. Orden ”eller sednast kl. 12” torde böra andras till: ”eller sednast kl, jo,” Härvid åberopar jag miga min vördsamma anmärkn. vid 41 §:n> § 125. Må R. St. betänka följderna af den haltande föreskriften att; ”Öfver Pröfuings-comite'ens beslut må en”dast den skattskyldige anföra besvär.” För det allmännas lätt får ingen blunda. § 136. Anmärkes ett tryckfel: står "uppbära ,” läs uppbära, § i45. Efter orden ”prostelunnor” böra följa : ”comministrars socknebudshö,’’ &c. såsom i Utsk:s förslag.
Utskotten hafva vid granskning af hvad, på nyssnämnde sätt, är vordet andiägit, ansétt det samma icke rubba den grund, hvarifrån Utskotten uti sitt ifrågasatte yttrande utgått, och får således, sedan detsamma jemväl af de öfrige irenne Riks-Stånden den 7 och 14 i denne månad; «nligt ankomne Protocolls-Utdrag, blifvit bifallit, detta förhållande Hedervärda Ståndet Vördsamt tillkännagifva. Stockholm den Mars 1818. Riksens Högloft, Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens ytterligare Betänkande uti frågan angående' det af Riksdags - Fullmäktigen Anders Danielsson frän Elfsborgs Län väckte förslag, om anstalters vidtagande för sammanfattande af ett Sammandrag utaf Förfadt/Ängarne rörande Svenske jordägares rättigheter och skyldigheter, samt en Juli ständig och Systematisk samling af Författningarne i samma ämne. T Aili Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten hafvaså väl Höglofl. Ridder - 400 Lagoch Besvär s-LJt skottens Betänkandeal skåpet och Adeln» som Hedervärda Bonde-Ståndet, den 7:de i denna månad, på grund af gjorde anmärkningar, behagat återremittera det af Utskotten den i4:de sistvekne Februarii afgifnCj samt af HÖgvördige Presté-Ståndet och Vallöf!. Borgare - Ståndet förstnämnde dag gillade Betänkande, rörande den af Riksdags-Fullrnäkitigen Anders Danielsson från Efsborgs Län väckte motion > att åt en eller tvenne af Riksens MöglofL Ständer utsedde Uagkunnige män måtte uppdragas att sammanfatta: i:mo ett korrt sammandrag af Författningar rörande Svenske jordägares rättigheter och skyldigheter 5 och 2;do en fullständig och Systematisk samling af Författningarne 1 samma ämne. Utskotten hafva inhämtat, att hos Högloft. Ridderskapet och Adeln Herr Jan Daniel von Engeström anfört, det förenämnde af Anders
Från Högvördige Preste^ Ståndet» S. D. Bifölls, vid nu å nyo skedd föredragning, Bevillnings-Utskottets Betänkande* Prot. Utdrag ilen 11 Maji 182g. 45 N:o ig, angående Herr Carl Vältejs Motion om böter för dem, som i Slätterne försumma att vid amira Uppbördsstämraan betala Kronoutskylder. S. D. Vid förnyad föredragning bl ef Bevillnings Utskottets Betänkande, N:o 18, öfver Herr Kongl. HofPredikanton JDUlners Motion, att Proste-tunnor måtte från Bevillning befrias, pi grund af dervid gjorda anmärkningar, återremitteradt. S D. Till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag antogs Constitutions-Utskottets Memorial, N:o 21 , med föreslående af ett tillägg i i5 §. Riksdags-Ordningen , åsyftande Frälse Hemmansegares representationsrätt. S. D. BancoXJtskottets Memorial, N:o 38, angående en serskild gratification för den förflutna tiden till Bankens Ombud i Directionen öfver Götheborgs Låne-Contoir ,• Betänkande, N:o 39, i anledning af Hr J. P. Hembergs Motion, rörande eftergift af Intecknings-säkerheten för återstoden af det jBsnco-lån, som vid 1812 års Ri-ksdag beviljades Uddevalla Stad för dess afbrända 44 Prof. Utdrag den 11 Maji »82g, publika byggnaders iståndsättande, till belopp af 35,000 H*.dr; Memorial, N:o 40, angående afskrifning,' under vissa vilkor, af ett till Directeureo G. Stephens år 1818 utgifvet Odlingslån; och N:o 41, i anledning af Revisions-Berättelsen år lgjy, angående afskrifning af ett till Ronden Anders Andersson (Dahlin) på Åttingsberg af Elfsborgs Län utgifvet Odlingslån , blefvo, vid förnyad föredragning, af Preste-Ståndet bifallne. S, D.