Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så har ock skett, och Styrelsen för allmänna vägoch vattenbyggnader bar äfven i sitt afgifna underdåniga memorial upptagit sänkningen af sjön Tysslingen samt ändring af Svartåns riktning bland företagen i l:sta klassen, eller dem, som Styrelsen ansett vara företrädesvis förtjenta af understöd af statsmedel, såsom af allmänt nyttig beskaffenhet, och äfven hemställt, att för det ifrågavarande företaget måtte anvisas 100,000 R:dr. Summan af den areal, som hade fördel af sjösänkningen, kan beräknas till ungefär 2,400 tunnland, för det mesta ganska bördig jord, och för underhållandet af hvars vextkraft god tillgång på kalk finnes vid de i grannskapet belägna rika kalklagren, för att icke mer än nämna att sjön torde lemna en landvinning af 200 till 300 tunnland för det mesta odlingsbar mark. Men företaget blir ej endast till gagn för dem som närmast äro deraf intresserade och i kostnaden för detsamma deltagande, utan derigenom beredes äfven möjligheten att utdika flera, ofta öfversvämmade delar af den ungefär | mil långa Kihlsdalen, belägen vid sjöns norra ända. Vidare, om de nu sanka ängarna förvandlas i fast mark, beredes derigenom möjligheten för en väganläggning, hvarigenom afståndet från Orebro för de vester om sjön belägna ställen förkortas med ungefär en mil. Ytterligare gagnas härmed jorden vid de så kallade Granhammarskärren, hvilkas utdikning nu 36 Motioner i Preste-Ståndet 1862. N:o 19. pågår genom lån af allmänna medel, helst genom sjöns sänkning bättre aflopp vinnes. Och slutligen skulle, efter all sannolikhet, de skadliga dimmor och benägenhet till frost, som äro oskiljaktiga från all sank mark, genom upptorkningen och sjösänkningen minskas och försvinna. Sådana fördelar, — en till tusendetals tunnor årligen förhöjd spanmålsproduktion, en i viss mån underlättad kommunikation och ett helsosammare klimat, — äro fördelar äfven för det allmänna, och för vinnandet hvaraf biträdet från Statens sida skäligen torde både kunna påkallas och äfven förväntas.
SkriJvelsej N.o 170. skepp 3,764,220, skulle deremot, enligt hvad Rikets Ständer varit i tillfälle alt inhemta, en flotta af 8 fregatter, 2 corvelter, 20 ångfartyg af från och med 50 till och med 300 hästars kraft, samt 396 diverse bevarade skärgårdsfartyg, kunna åstadkommas för en kostnad af 7,161,480 R.dr, hvarförutan årliga kostnaden för vidmagthåilandet, sorn äfven med lika beräkningsgrund blefve till förmon för senare alternativet, kom me alt för den på sistnämnde sätt organiser ade flottan uppgå lill betydligt mindre belopp, enär skärgårds-fai tyg i underhåll medföra proportions-vis vida mindre kostnad, än de stora fartygen; samt alt båda dessa floLLor fordra ungefärligen lika bemanning, hvaremot den skillnad företer sig emelian tyngden af de pröjecliier, hvilka berörde flottor med ett lag kanoner kunna kasta, att dessa, vid den på förstnämnda sålt sammansatta flottan, väga 28,836 Skålp. vict. vigt, men vid den senare 31,887 Skålp-, hvarige nom verkan af den sistnämndes eld borde blifva betydligt mera förstörande. För öfrigt anse Rikels Ständer, sedan en fullständig plan för sjö-försvarets ordnande blifvit fastställd, behofvet fordra, att, då anslagen hittills varit anvisade för örlogsoch skärgårds-flottorna gemensamt, hvarefter fördelning för hvarje år egt rum, deremot för framtiden bestämmes, hvad för hvardera flottan, i enlighet med en dylik plan, kan påräknas, så att vidtagande åtgärder derefter må lämpas, äfvensom att manskapet jemväl fördelas emellan de olika flottorne, så att dess organisation och öfningar kunna rättas efter den olika tjenstgöring, sorn vid livarldera vapnet ifrågakommer och hvarigenom den fördel vunnes, att manskapet förvärfvade större färdighet och vana i den sjötjenst, hvartill detsamma vore afsedt, än derest tjenstgöring bestriddes vexelvis å c-le serskilda flottorna.
Derföre föreskrefs ock genom Kongl. Brefvet den 4 Februari 1818, för den händelse att öfvergifven maka ej vet hvar den, som öfvergifvit, sig upphäller, att lysning ej må å denna af domaren utfärdas, på sätt i 4 § 13 Kap. Giftermåls-Balken föreskrifves, förr än han genom presterskapets och andra vederbörandes hörande, som kunna nödiga upplysningar meddela, erhållit säkerhet att den tilltalade verkligen förlupit sin maka, samt, såvidt möjligt är, undersökt om någon känner dess vistelseort, orsaken till hans frånvaro och begge makarnas förra sammanlefnad. Lag-Utskottets Utlåtande M 30. Detta nådiga bref föranleddes nemligen af nära nog enahanda orsaker, som dem, hvilka nu öfverklagas. Så snart makar icke funno sig vid, att längre fortsätta sitt äktenskap, begaf den ene sig bort, efter öfverenskommelse. Den hemmavarande begärde då lysning efter den andra, föregifvande att hän farit utrikes och att hans vistelseort ej vore bekant. Domaren ansåg sig ej kunna neka lysning: den blef alltså utfärdad; och efter ett år upplöstes äktenskapet. Den bortreste hade emellertid kanske vistats i angränsande län; och ringaste undersökning skulle derom lemnat bekräftelse; men lagen fordrade ej ovilkorligen sådan; och på detta sätt hade man öppet rum för tillställningar. De förekommos dock hufvudsakligen i det fall, som nyssberörde nådiga bref afser; men då tillgreps den nu öfverklagade utvägen, som, sedan kommunikationerna utbildats, befunnits särdeles beqväm. Nödvändigheten synes således i båda fallen fordra någon visshet om verkligheten af de förhållanden, hvilka enligt förevarande lagrum, medföra skillnad.
(Efter noggrant öfmermäganbe af f>vr>ab poö £>p förefomtnit röranb« grun* berna od) milforen för btänmtnödmänntngenö utöfning, fyafvoe (28i, meb bibe* bållanbe hufmubfafligen af be flabganbeti, pmilfa innefatta^ uti ben af j\ongl. 5ftaj:t ben 19 funi 1835 beröm utfdrbabe itåbiga förorbning, lif mai pröfmat några föränbringar härutinnan böra äga rum: fåforn att ben i 3 § af fiftnämnba författning förejfrifna ^artf öfmer bränminö<bränning$*tättighctené förpållanbe till jorbmärbet fiälleö i närmare öfmetenöpämmelfe meb a fmerfmngö* förmågan hoö be olifa ElapcrnaS rebjfap, få att ett l)ögre jorbmärbe erforbraö för rättig? heten att begagna rebffap i högte frap; att arfmobet för beflpret meb pannor* naö förfegling befoftaö af pannägaren; att panntpmbomfgiften föthöjeé, famt att åtffiUiga Pabganben till fötefomtuanbe af lönfrögert od) gårbfarihanbel meb bränmin tnföraö, jemte be flera föränbrabe beftämmelfer, mårt, mebeli prif* melfe till ^ongl. Sftaju af ben 5 funi inncmaranbe år, i unberbånighet aflem? nabe förpäg till f örfattning, röranbe grunberna och rcilforen för btänmin^brän* ningenö utöfning, i öfrigt innehåller. §. 41. @eban ^ongl. 9ftaj:t uti afåten nåbig ^kopofttion gifmit
By sättning, angående åtskilliga ändringar och tillägg i härom gällande sladganden 65, 144* Bördsrätt i stad, se Testainents-friheten. Böter, om upphäfvande af 5 Cap. 8 §. Straff-Balken . i55. — om deras uttagande efter förbrytarens död, samt huruvida nedsättning deraf bör betraktas såsom fullbordan af straff, m. m., se Straff. C. Communications-Resolutioner från Öfver-Rält, angående ändring i hvad härom är stadgadt ... QO. Concurs, alt fordringar å 100 R:dr Banco och derunder ej måtte behöfva skrifteligen bevakas 56. — Frälsemans, om upptagande deraf vid Under-Rätt . 57. — alt, före gäldenärs häktande under concursen, må fordras full bevisning om bedrägligt förhållande 5g. — att underlåten bevakning endast må medföra förlust af rättigheten till andel i massans tillgångar 60, 101. — se Bysatt. D. Deportation, för tredje resan stöld 12g. Domböcker, om upphörande af Under-Domares åliggande att lill Hof-Rätt insända renoverade exemplar deraf, utom i vissa mål . ij. Domstol, om skyldighet för den, som förklarar sig obehörig, att hänvisa parten till uppgifven rätter Domstol 20, 101. Dödsstraff, om afskaffande af andra dödsstraff än halshuggning . i3i, 164. E. Execuhons~Stadga, om utarbetande af . 44» *4r* se vidare Utmätning. Extra förrättningar af Domare S landet, om skyldighet att dervid aflemna Protocoll och Utslag, före afresan från förrättningsstallet • • * » • • . * • • • • Handl. N:r. 9i - F. Falskt vittnesmål, om skärpning af straffet derföre ... j. Fattig-procent i Sterbhus, om dess bestämmande i mon af boels behållning 67. Fideicommisser, 0111 rättighet att belåna . 35, lot.
Men enär tiden dock mäste fördrifvas på ett eller annat sätt, så sökas tidsfördrifven nu icke sällan i fråsseri oeh dryckenskap, kortspel och dans, sus och dus, hvaraf hvarken själens eller kroppens helsa befordras, utan hvaraf förslappning och ohelsa snarare främjas. Gästabudet har visserligen ock sitt hygieniska värde, men blott då det hålles inom måttlighetens gränser. Äfven det har ju sin betydelse att gifva omvexling åt lifvets enahanda. På samma gång ger det en anledning att samlas i fränders och vänners krets. Att man då sätter fram » det bästa huset förmår » synes ligga i sakens natur. Men om man genom oförstånd och öfverflöd i mat och dryck bringar sig sjelf och sina vänner ohelsa eller försätter dem ur sinnets jämnvigt, så gör man ju i sjelfva verket hvarken nytta eller verklig glädje. Sjelfbeherskning är jordelifvets högsta konst. Derförutan ådrager man sig ofta bittra följder af det, som annars skulle vara både godt och rätt. Att beröfva någon hans sjelfbeherskningförmåga är ingen vänskapstjenst. I afseende på gästabuden finnes det ock en slags brist på sjelfbeherskning, som medför sociala, faror. Vi afse detta slags öfverdåd, som icke gifver verklig njutning på något sätt för gästerna, utan hvars syfte endast synes vara att genom mångfalden af rätter och viner ådagalägga husets rikedom, eller visa, hurusom man icke vill eller behöfver stå tillbaka för någon annan. Kunna än gästerna vid dylika gästabud undgå faran att skada sina matsmältningsorgan, så medföra tillställningarna dock en social fara. Det är nämligen dessa gästabud — hvars kostnad af hotellvärdarne, då de få arrangera dem, taxeras till 20 ä 50 kr. kuvertet — hvilka blotta de stora klyftorna mellan de olika samhällslagren samt alstra den afund och bitterhet, som alltid är det djupa underlaget för anarkiska sträfvanden.
Utskottet anser denna anmärkning så mycket mindre böra vinna afseende, som någon annan tillförlitligare grund för bedömandet af den behållning, som på aktier ställde industri-företag lemna, än den emellan aktie-egarne skeende utdelning, svårligen slår att vinna; hvarföre Utskottet ock i detta afseende vidblifver sitt af tre Stånd godkäuda förslag. §§ 23 jemte § 145, mom. 7. Sedan Utskottet å en af Gustaf Pettersson från Östergöthlands län väckt motion, om posthemmans befiiande från den uti 23 § stadgade serskilde bevillning, endast i så måtto tillstyrkt bifall, att, på sätt förslaget i 145 § innehåller, sådan befrielse borde ega rum blött för de posthemman, hvilkas postföring öfverstege 312 mil om året för helt mantal; så hafva ifrågavarande punkter af förslaget blifvit från hedervärda bondeståndet återremitterade, med yrkande, att den ifrågasatte befrielsen borde utsträckas till alla posthemman; men, på de förut i betänkandet anförde skäl, finner Utskottet sig icke böra i vidsträcktare mån, än som redan skett och af tre Stånd blifvit godkändt, å ifrågavarande framställning fästa afseende. § 27. Vid denna § har, liksom vid 14 §, blifvit hos så val Bidder skåpet och Adeln, sorn Borgareståndet yrkad befrielse från bevillning för Arbetsfolk och Gesäller, äfvensom hos Borgareståndet för Lotsar; hvarjemte serskildt hos Ridder skåpet oeh Adeln blifvit, jemte framställning om klassifikationernes borttagande, anmärkt, att vid rubriken “Skeppsredare och Fartygsegare —“ &c, sista perioden eller orden “samt för alla däckade eller odäckade fartyg af minst 5 svåra lästers drägt och deröfver å 4 sk. b:ko per läst„ borde utgå såsom redan upptagen vid 9 § i sammanhang med stadgandet för femte klassens städer.
Resolutionen den 23 September 1688, hvilken dock endast är meddelad för ett enskildt fall och således icke kan anses såsom en allmän författning, men deremot serskildta föreskrifter blifvit utfärdade, så väl för embetsoch tjenslemännen i alla afdelningar af Kongl Majlis kansli, uti 17 §. af Kongl. Instruktionerna den 3 och 10 Juli 1840, som för alla koll egierna uti Kongl, cirkulär-brefvet den ?,3 September 1766, samt lör Krigs-kollegium uti Kongl, brefvet den 2 Mars i84o, äfvensom för bankens och riksgälds-kontorets tjenstemän uti de vid sist lid ne riksdag uLfärdade reglementen; och derföre hemställt, att en allmän författning i detta ämne mätte utfärdas, för alt lända till efterrättelse i alla de fall, då tjenstledighet sökes från embete och tjenst af beskaffenhet, att böra af vikarie skötas, samt alt denna författning måtte komma alt hvila på samma grunder, som Kongl. Instruktionerna den 3 och 10 Juli 1840 för tjenslemännen uti Konungens kansli, nemligen att endast den tjensteman, som gör full och verklig tjenst, må åtnjuta sin hela lön på expeditionens stat, hvaremot den, som erhåller tjenstledighet, böi, då annan person till tjenstens bestridande förordnas, afstå en fjerdedel af lönen, om tjenst ledighe ten icke åtnjutes utöfver en lid af två månader under loppet af samma år, eller om med vederbörande läkarebetyg styrkes, alt tjenstemannen icke, utan fara för lif eller framtida helsa, kan tjensten bestrida, men i alla andra fall, och således äfven då ledigheten beviljas för sjukdom af lindrigare art Bih till B. St. Besv. och Ekon.
Då jag härigenom, jemte min egen, och, som jag hoppas, min älskade kusins sällhet, äfven förenar det, att gå vördade föräldrars önskan till mötes, så är jag nog lycklig att på samma gång uppfylla både hvad känslan och pligten bjuder, och vågar jag desto heldre emotse ett gynnsamt och efterlängtadt svar på detta bref, som jag tror mig äfven veta, att den af mig och mina föräldrar så lifligt önskade föreningen äfven öfverensstämmer med kusins egna föräldrars. Afvaktande ett benäget, efterlängtadt svar härå, har jag med utmärktaste högaktning äran teckna Min nådiga kusins sannt tillgifne Stellan Stjernfeldt.» Det var således, som vi trodde, affärer; som det af betjenten medbragte bref handlade om. I kuvertet hade också legat bref från Stellans föräldrar till Nannas, och dessa voro, såsom man lätt kan tänka, ännu mera affattade i affärsstyl. Der talades om den «i alla afseenden passande» föreningen emellan Nanna och Stellan m. m., som man kan veta, utan att det behöfver citeras. Och hur stod det till med Nannas inre? Var hon nedslagen, var hon förtviflad? Var hon jag kan ej säga någonting närmare, än att hon var alldeles ingenting. Det var som om hon icke funnits i verlden, och dock hade hon en bitter känsla af att hon var der. Att hon skulle besluta något i detta ögonblick, var ej att tänka på. När öfverstinnan kom in, satt Nanna med händerna sammanknäppta i knäet, stirrande framför sig, och brefvet låg på golfvet, vid hennes fötter. «Nå, mitt barn, har du resolverat dig ännu? Jag förmodar att du fattat ett förnuftigt beslut,» tillade öfversstinnan efter en paus, hvarunder hon hade observerat, att Nanna visserligen ej var någonting mindre än resolverad. Som ett åskmoln upplöser sig i regn, så kom ändtligen en välgörande tåreflod, som något lättade Nannas beklämda hjerta, och hon föll sin mor om halsen; men icke var det den barnsliga kärlekens förtroende, utan blott det häpna sinnets medvetande af en öfverhängande olycka, som förmådde henne till denna rörelse.
TT c. ti afgifvit Memorial till Riksens Höglofl. Ständer har Expeditions-CJtskottet anmält, huruledes för fulländandet af tryckningen utaf Hihanget till Riks - Siiinclens Protocoll, jemte upprättandet af fullständigt Register öfver detta Bihang vid denna Riksdag, en tid af 2:ne månader efter Riksdagens siut förmodas åtgå samt derföre föreslagit, att Utskottets Secreterare, som åtagit sig draga försorg om berörde arbeten, måtte derföre tilläggas någon skälig vedergällning för sin moda, sedan arfvodet för honom så val som tractarneniet för Utskottets Cantzlister med Åttonde dagen efter Utskottets upplösning upphörer; hvarjemte, och dä Utskottet varit föranlåtet, att, utom dess ;:ne Cantzlister, begagna renskrifnings-biträde, tillika begäres, att , enligt det vid regleringen otn förskotten å Ståndens och Utskottens Cantzliers aflöning,! gjorde förbehåll, ersättning för sådan lenskrifnings-kostnad måtte beviljas* Stats - Utskottet, sorn härutaf erhållit Remiss från samtlige Riks-Stånden, har, efter inhämtande af nödig upplysning i afseende på det erforderlige beloppet af ifrågavarande serskildte arfvode och ersättning , funnit billigt tillstyrka, att för besörjandet af den återstående tryckningen af Bihanget, jemte ordentligt Beg isters upprättande deröfver, samt Eiqviden för uppburne medel och försålde Exemplar äfvensom redovisning för de öfverhlifvande, måt. te bestås Expeditions-Utskottets Secreterare i ett Stats-Utskottcts Eetcnkanden'. 2 3?9 för allt :oo R dr, som dock ej förr få lyftas, än han, efter berörde arbetens fullbordande, hos Riksens Höglofl.
Se Vitlneseden. — om förändring af 11 Capitlet 10 §, angående påföljd af hemtning till rätten för derifrån förfallolöst uteblifveu tilltalad. VIII. B. 271. A. 279. A. 127. — angående den lill staden donerade jords skiljande från tomterna. VII. B. 322. VIII. A. 128. Saltpeter, angående förhöjning i lösningspriset å. III. Sallpeterfonden, angående bidrag af, till fyllande af tillfälliga statsbehof. II. B. 703, 714. A. 715. III. IX. E. 587. A. 594. Se vidare K. M. Prop. om Statsverkets kostnad och behof. Salpeterhjelp, angående dess utgörande inom Jönköpings och Kronobergs Län. IV. B. 87. A. 156. Saltza, Friherre Anton Philip von, yttrande. I. 47. Salu accisen, angåande beräkningen af. Se Sjötullsmedlen. — städernas, angående. IV. B. 578. A. 601. ( 123 ) Sammanläggning af hemmansdelar onder olika nummer i samma skifteslag. Se Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande N:o 32. Sandels, Pehr Benjamin, yttrande. I. 371. Santesson, Commerce-Rädet B. H., angående sökt eftergift, af öfverränlan å åtskilliga discontlän. Se eftergift. Scheffer, Pehr Henrik, yttrande. V. 78. Schreiberska fylleri-koren, angående dess användande på personer, dömde för 3:dje resan fylleri m. m. III. B. 109, 249. A. 256. — angående anslag af allmänna medel för användande af. IV. B. 350. A. 363. Schwerin, Friherre Carl Julius von, yttranden. V. 314, 379. Schwerin, Friherre Gustaf Alexis, von, yttrande. Sedelmynt, om belöning till graveuren Akerberg för prof på nytt sådant Se Akerberg.
Deremot hafva kommitterade, jemte uppgift å do friheter, som egendomar af privilegierad natur, vid jemförelse med kronooch krono-skatte-egendomar, i fråga om åtskilliga allmänna och kommunala onera och besvär, tillgodonjuta, framställt åtskilliga förslag, hvarigenom jordnaturernes olikheter, i hvad som rörde utgörande af andra onera och besvär, än de egentliga grundskatterna, möjligen skulle kunna, i större eller mindre mån, undanrödjas. Hufvudsakligt godkännande de åsigter, kommitterade i ämnet yttrat, har Kongl. Maj:t, enligt hvad den nådiga propositionen gifver vid handen, dels ansett någon allmän jemkning i grundskatterna, medelst mantalsräntans upphörande eller på annat sätt, för det närvarande icke lämpligen böra eller kunna ifrågakomma, dels funnit något beslut ej heller för närvarande böra fattas i den af kommitterade väckte frågan om upphörande af den för vissa hemmans-naturer hittills åtnjutna befrielse från serskilda onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kunde ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som i följd af berörde jordpiivilegiers upphörande finge vidkännas ökade onera, dels ock emedan, äfven om nämnde förändring på detta sätt kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilda jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komme att qvarstå. Lika med Kongl. Majit, anser Utskottet någon allmän jemkning i grundskatterna medelst mantalsräntans upphörande eller förändring uti den befrielse, som den privilegierade jorden, i större eller mindre mån, åtnjuter, i afseende på åtskilliga onera och besvär, utom de egentliga grundskatterna och tionden, icke kunna, med iakttagande af rättvisa och billighet, ega rum, hvadan Utskottet får, med åberopande af de skäl, kommitterade anfört i detta hänseende, l:o. afstyrka en allmän jemkning i jordegendomarnes skattebördor; anseende Stals-Utskotlets Utlåtande, N:o 242.
I oncler<laiii»!löt inkomma meri kö^sla^ till Instroetion tor clen Ooniite, 8om, etter clet olAgnZen as ocneöstnin^Ln iilllerättaci klitvit, koncis i Naclér töroicl>>38 att rotejemknin^en, i otveren88tämmel86 niecl <le ut' jlin! aliteten Illuncl Iloteliallarne koreträcle8vi8 antagna vilkor, verkgtalla. KonZI. Naj:t8 lletallnill^silatvuncle i Nulcnötro; oell 61>i05tian8tacl8 Oän anmälts liäietts!-, uti 8kritvel8er lull Iv>iA8-oeli Xuillmur-OoIIe^ierile ut clen 16 oe!> l^ovsinllsi' i83^, att, vict cle inom Oanen a tor8tnäinilcIs cla^ inecl lloteliullaioie ut8utta 8ammanträclen, oell clerviil an8täll>la omrÖ5tninAar ötver otvanomtö, mälclu svanne alternativ, i onl!Ö8tn!nAen cleltaZit: inom NaImöIlU8 Oan „ Osli utt 2:rlra alternativet Illitvit Aillaclt: inom Nu!nlöli08 Otin ut' t - ^I. 8ommu l,3^o. livartärotan, jemlikt 6et kor voteringen at kiketg 8täncler tärealagna, oell at Xoilgl.
Det äro icke hvarken Stockholm, Götheborg, Carlshamn eller Söderköping; och då vet jag icke hvarför sådant vore här att befara. Men det vet jag, att rörelsen i Slitö hamn otvifvelaktig! skulle blifva sådan, alt för inkomsterna deraf kunde bekostas en strängare tullbevakning än den, som nu äger rum, och hvaröfver en allmän klagan höres. Nederlagsrätligheten är ingen annan än den, att skepparen lossar inom Statens förvaringsrum, och tager ut sina varor igen för att åter bortföra dem. Jag nekar icke att underslef dervid kunna ske, men jag ser icke hvarför sådana mer skulle äga rum på Gottland, än på alla andra ställen, der nederlagsrätt existerar. Jag förnyar min anhållan om propos. till bifall på betänkandet. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, då ännu 6 ledamöter anmält sig att tala i delta ämne, och tiden vore långt framskriden, om R. o. Ad. skulle behaga till eftermiddagen uppskjuta fortsättningen af discussionep. Ropades ja. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J till \ e. m. In fidem protocolli, l'\ O. Silfverstolpe. Onsdagen den 9 September i84o„ Plenum kl. 6 e. m. Fortsattes den på förmiddagen började profningen af Allm. Besvärsoch Ekon.Utskts betänk. N:o 98, i anledn. af väckt motion om transitooch nederlagsrätt för Slitö haran. Hr von Hauswolff, Carl Ulrik, hade inlemnat ett så lydande anförande: (Della anförande har icke blifvit till prot. aflemnadj.) Hr Lagerhjelm, Pehr: Jag uther mig att i kort het få upptaga några reflexioner, som blifvit gjorda i anledn. af milt förra yttrande, äfvensom i afseende på saken i det 13 H. 35 274 Den 9 September e. lii. liela. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970