Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Danielssons citationer ur Franska lagen, uti de yttranden som dessa ledamöter afgåfvo vid K. propostns remiss till Utsk., äro ej heller öfverensstämmande med förhållandet, ty i Franska lagen finnes icke någon definition eller några criterier på beskaffenheten af ifrågavar. brott; och Hr Hjerta, som anser Franska lagen såsom ett mästerstycke, ehuru Dupin och andra utmärkta jurister icke äro alldeles af samma tanka, borde dessutom hafva funnit, att der äro åtskilliga brott, för hvilka ingen definition finnes, t. ex. för attentat. För öfrigt får jag äfven anmärka, att verbalinjurier i allmänhet äro af beskaffenhet att icke kunna definieras, hvilket också visas deraf, att Lagcommitte'en, som annars antagit, att alla brott böra definieras, dock icke gifvit någon definition på dessa. Utsk. har emedlertid här lemnat en definition, ehuru ofullständig — jag medger det—, och Utsk. har dervid begagnat samma ord, som förut finnas i tryckfrtsförordn., hvartill Utsk. också blifvit särskildt uppmanadt genom Hr CederschjÖlds vid remissen gjorda anmärkn. att man icke borde i tvenne Jagbud hafva olika termer för samma brott. Detta torde vara tillräckligt för att freda Utsk. från alla anmärkntr i denna del. Jag skall nu till besvarande upptaga några här fällda yttranden. Frih. v. Stedingk har sagt, att ingen våda ligger i det gamla straffets bibehållande, enär initiativet af dess tillämpn. ligger hos Regenlen. Detta vill säga detsamma som att ingen våda finnes i ett straff, som icke tillämpas; men consequensen af ett sådant yttrande kan jag ej förstå. Samme talare har vidare såsom hufvudargument åberopat den sköna benådningsrätten, och äfven detta synes innebära en motsägelse; ty benådningsrättens ändamål är icke att omintetgöra lagen, och en strafflag, som vore stiftad i beräkning på Konungens benådntsrätt såsom medel att göra lagen kraftlös, skulle motsäga sig sjelf. Deremot har benådntsrätten ett annat ändamål.
En komité bar för ändamålet blifvit nedsatt; men då denna, efter några års arbete, först i slutet af April månad förlidet år kunnat inkomma med sitt vidlyftiga och omfattande utlåt., har det icke varit möjligt för Regeringen att under de månader, som derefter förflutit, så väl inhemta yttranden af de auktoriteter, som rörande förslagen borde höras, som att sjelf noga pröfva samt öfverväga desamma, och om dém stadga omdöme och beslut. Mångå ledamöter ropade nu på propos. Hr Munck, Carl Jakob: Den tystnad jag under denna riksdag iakttagit på detta rum, skulle jag icke heller i dag hafva brutit, om icke min högt värderade vän, Hr von Geijer, uppträdt med ett anförande, hvarigenom indelningsverket blifvit hotadt, och yttrat åsigter, som jag och många officerare med mig icke kunna dela. Jag kan dock Ijefria R. o. Ad. från långa tal härom, då Hr Lagerhjelm utvecklat mina åsigter bättre, än jag sjelf kunnat göra; och jag ber således endast att få med honom instämma. Det torde tillåtas mig, att på samma gång få hembära Frih. Klinckowström min tacksamhet för den värma, hvar - 88 Den 3 Mars f. m. med han i denna fråga fört pluralitetens af officerskorpsen talan, något som han mycket väl visste, att han icke gjorde, då han talade i pensionsfrågan; men då frågan om indelningsverket är af så ofantligt mycket större vigt, är också min känsla af tacksamhet för honom öfvervägande. Ropen på propos. förnyades. Hr von Geijer: När jag förra gången hade ordet, fick jag den äran meddela R. o. Ad. en del specifika uppgifter rörande indelta arméns löner, och enär riktigheten af dessa uppgifter blifvit af Hr Tornerhjelm ifrågasatt, är det min skyldighet att härpå svara några ord. Jag är öfvertygad om, att uppgifterne äro fullkomligt exakta, men jag erkänner att jag gjort mig skyldig till någon otydlighet eller åtminstone gifvit anledning till missförstånd derigenom att jag vid citerande af äldre aflönings-stater och i dem förekommande belopp uppnämnt dessa belopp i rdr, utan att tillägga deh då gällande myntsorten. På Skånska
19 värfvande af någon biförtjenst, kunde, sedan hans obetydliga enskilda tillgångar numera alldeles medtagits i följd af de sednare årens stegrade lefnadskostnader, såsom fyllnadsbidrag i den för hans familjs underhåll otillräckliga pensionen, från och med innevarande års början undfå ett årligt understöd af 450 Riksdaler Riksmynt. I Banko-Utskottets vid sednaste riksdag afgifna Memorial N:o 22 i anledning af Möllers hos Utskottet då gjorda ansökning anfördes, att Möller, som är född den 31 Mars 1791 och vid Tumba bruk tjenstgjort från den 16 Maj 1808 till Maj månad 1838, eller i 30 år, hvaraf de 11 sista åren såsom Förvaltare, hvilken befattning han, enligt ansökningen bilagda betyg, till Banko-fullmägtigcs fullkomliga belåtenhet bestrid t, allenast till följd af Banko-Utskottets beslut, att till Förvaltare vid bruket borde förordnas en i papperstillverkningen kunnig samt vetenskapligt bildad person, och således utan att Möller derom gjort ansökning, blifvit den 14 December 1837 förflyttad på pensionsstat, likväl med vilkor, att bruksförvaltningen skulle fortgå på Möllers ansvar tilldess hans efterträdare kunde emottaga befattningen, hvilket egde rum först i derpåföljde Maj månad, samt att Möller, hvilken såsom Förvaltare, förutom boställsrum, innehade vissa löneoch andra förmåner utöfver ordinarie lönen, vid sin pensionering tillädes såsom pension endast ett lönen motsvarande belopp, eller 900 Riksdaler Banko, hvarföre och med afseende jemväl å de ömmande omständigheter, Banko-fullmägtige vid förordande af Möllers ansökning åberopat, Utskottet ansåg billigheten tala för bifall till densamma och alltså hemställde, att Möller måtte tilldelas ett årligt understöd af 300 R:dr Banko; hvilken hemställan bifölls af Presteoch Borgare-Stånden, men deremot afslogs af Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet; i följd hvaraf frågan, såsom redan är nämndt, då fick förfalla.
Utskottet bar härvid först ansett mindre lämpligt, att stadganden rörande samma ämne äro på flera ställen i Reggrings-Formen spridda och således trott sig böra föreslå, att allt hvad i Regerings-Formens i3, 3g, 4a, 63 och 81 §§. nu finnes sagdt, att Stats-Rådet för der uppgifna händelser, bör fulltaligt vara tillstädes, må flyttas till 8 §., hvarjemte Utskottet trott sig på samma gång böra föreslå, att det i 87 §. förekommande stadgandet, att Konungen, i fråga om stiftande, ändring eller upphäfvande af CivilCriminaleller Kyrko-Lag, bör höra Stats-Rådet, må jemväl i 8 §. intagas. I afseende på de nu nämnda föreskrifternes ändamålsenlighet, har Constitutions-Utskottet trott, emot Regerings-Formens 8 första puncten, någon annan anmärkning icke ega rum , än den, att samma punct synes affattad med uteslutande afseende på det förhållande, alt Konungen vistas i hufvudstaden eller dess grannskap; och får Utskottet längre fram uppgifva, hvad Utskottet, med anledning af denna anmärkning, trott sig böra föreslå. Hvad åter angår samma §., andra puncten, som stadgar, att StatsRådets samtlige Ledamöter, der de icke ega laga förfall, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt och omfattning, som, efter dem förut meddelade foredragnings-Iistor, i Stats-Rådet förekomma och Rikets allmänna styrelse röra, måste Utskottet erkänna sig anse den nog sträng. Det är Utskottet icke obekant, huru stor vigt Stiftarne af 180g års Regerings-Form lade derpå, att vigligare mål icke, utan i ett fulltaligt 6 C'ormtitaiions-Utslcottets Memorial, N:o 5 7. StaU-Råd , matie för Konungen föredragas oell af Honom afgöras, och Ulskollet delar i allo samma olvert vgelse.
Er. H. Eriksson. A. M. Brinck. F. Å - And. Bero. Jon. Persson. Lars Mg. Knutsson. C. G. Stuart. Stockholm, tryckt nos Sam. Rumstedt, 1859, Ståts-Utskottets Mern orin! Alik. till Kxp.-Utsk. ilen 24 Nov. 1859, kl. lil. m. Mmunicd, angående antagande af ytterligare Kansli-biträde. Stats-U(skottet, som vid Riksdagens början, i likhet med hvad under de sedaasle riksmötena egt rum, antagit några extra-kanslister, att vid förefallande behof biträda med kansli-göromålen, har funnit nödigt redan till tjenstgöring inkalla en af bemälde extra-kanslister; i anledning hvaraf och då Utskottet förutser att dessutom någon tillökning af kansli-personalen kommer att under loppet af denna, likasom de föregående Riksdagarne, erfordras, Utskottet får till Rikets Ständer hemställa, att ytterligare tvänne kanslist-arfvoden måtte ställas till Stats jJtskottets disposition, all i mån af behof användas, och att det ena af dessa arfvoden måtte få beräknas och utgå från och med den dag ofvanbemälde Kanslist hos Utskottet inträdde i tjenstgöring. Stockholm den 24 November 1850. Bih. till B. St. Arik. till Exp.-Ulsk. den 6 December 1839, kl. fi e. m. Memorial. Från Yällofl. Borgare-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit remiss å Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående grunderna för en förändring i sättet för utgörande af Presterskapets aflöning; men som, efter hvad Utskottet inhemtat, högstberörde nådiga Proposition blifvit af de dine öfriga Riks-Stånden remitterad till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har Utskottet funnit det icke tillkomma sig att med detta ärende taga befattning; hvilket Utskottet, med anledning af Borgare-Ståndets remiss, ansett sig höra anmäla.
Uti en hos Bonde-ståndet väckt, lill Utskottet remitterad motion har Riksdags-fullmäktigen Nils Svensson från Christianstads län fästat uppmärksamheten på den misshushållning och vanvård, hvarför skogarne, synnerligast i rikets södra provinser, vore utsatte, dels till följe af folkets okunnighet om skogens ändamålsenliga skötsel och rätta sättet för dess ålerplanlering, dels af den rådande vanan att efter verkställda laga skiften till förbrukning använda den största och hästa skogen, yttrat farhåga att skogarne i en ej långt aflägsen framtid blifva otillräcklige så väl för bergverkens bedrifvande, sorn för andra ekonomiska behof, och ansett alt dessa olägenheter säkrast skulle afhjelpas och förekommas genom inrättande af ett tillräckligt antal »skogs-läroverk», der tillfälle lemnades hufvudsakligen possessionaten och allmogens barn, som jemte jordbruket äfven egna sig åt skogs-hushållningen, att inhemta kunskap och öfning i skogarnes planterande, vård och skötsel. Då Kongl. Skogs-institutet egentligen afsåge att bilda skogsoch jägeri-betjening, vöre det i motionärens tanke visserligen både lämpligast och förenadt med minsta kostnad, om undervisning i ofvannämnda ämnen kunde meddelas vid de i riket inrättade lägre landtbruks-skolorna, men utom det att tillgång på lärare i dessa ämnen vid berörda skolor saknades, förekomma, att (lere af dessa läro-anstalter vore belägna i trakter, sorn, för deras egentliga ändamål, väl valde, likväl icke medgåfve undervisning i skogs-hushållning, för bibringande hvaraf ovilkorligen fordrades att större skogsvidd förefunnes i skolans närhet, hvarest eleverne praktiskt kunde öfvas i samling och sådd af frö, plantering, gallring m. m.
Denna fråga harStatsUlsk. försigtigtvis förbigått. Vår Reg:sForm säger i 76:te§:n: ”Ulan R. St:rs samtycke, kan Konungen icke lån ineller utrikes göra, eller Riket med ny gäld belasta.” Deraf följer icke att Ständerna kunna, utan Konungens medgifvande, belasta Riket med gäld. Det står ingenstädes eller synes heller vara menadt att R. St. kunna göra det för alltid, genom onpsägbara lån. 66:te §:n, som handlar om Riksg:s-kont., lyder så, som följer: ”Riksens St:rs Riksg:s-kont. förblifver, såsom hittills, under Riksens Stms styrelse, inseende och förvaltning; och då R. St. åtagit sig ansvar för den Rikets gäld, Kont. ombesörjer, så komma Riksens Ständer, sedan StalsUlsk. öfver Kont:s tillstånd och behof sig utlåtit, att genom särskild bevilln. tillskjuta de medel, som för betalande af denna gäld, till ränta och kapital, oumbärliga finnas, så att Rikets kredit varder bibehållen och vårdad.” Följaktligen talar Reg:sF:n här i afseende på Riksg:s-kont. endast om liqviderande af den gäld, som är gjord; men updrager icke åt Kont. att, utan Konungens samtycke, göra någon ny. Denna fråga har redan en gång tillförene varit behandlad, och jag torde få i R. o. Ad:s minne återkalla hvad som då anfördes. Man fick vid Riksdagen 1828—1830 en stor lust att skuldsätta Riket och införa ett s. k. fondsystem. För att då, lika som nu, göra förslaget begärligt, hittade man på alt Riksg:s-kont. skulle uplåna 2 millaR;dr specie, för att åter utlåna dem till fastighets-egare och sålunda sänka räntan. Jag var den gången medlem af StalsUlsk. och motsatte mig detta förslag af alla krafter; men det hjelpte icke. Det gick ganska riktigt igenom. Men då R. St. fattade ett sådant beslut, ansågo de likväl Konungens samtycke vara nödigt. R.
St. vid sista riksd. för deras del beslöto och K. M., genom en kungörelse af d. 13 Juni 1845, stadgade, att enahanda liqvidationssätt, som nu är föreslaget, skall iakttagas med hänsigt till de af riksgäldscont., menigheter och korporationer meddelade lån till vattenaftappningar och andra odlingsföretag; dessa lån skola nemi. debiteras, uppbäras och redovisas i sammanhang med de till Kronan utgående utskylder. Mig veterligen har det icke fallit någon in att ifrågasätta det inteckningar, som funnits i de hemman hvarå odlingslånen blifvit använda, komma att inverka på riksg:skont:s betalningsrätt för samma lån. Således öfverensslämmer K. M:s förevar:de nådiga förslag med R. St:s i en likartad fråga förut fattade beslut; ett beslut, hvilket nuvartde St:r äfven utsträckt till enskilda personer, som hädanefter erhålla sådana lån. Hr von Hartmansdorff har vidare påstått, att det skulle vara landskamereraren ensam, som egde att pröfva huruvida den skattesökande vore laglig innehafvare af det kronohemman, hvarå skatterätt önskades. Men efter hvad K. M. föreslagit, skulle det tillkomma K. befh:de och icke landskamereraren att pröfva och afgöra härom förekommande frågor. För öfrigt och derest man nu verkligen hyser ringa förtroende till denna embetsmyndighets förmåga att utreda och bedöma sådane, vanligen föga invecklade ärender, så kan man ju göra det tillägg till K. M:s förslag, att K. befhides beslut angtde innehafvareus besittningsrätt samt om lägenhetens omflyttning från krono till skatte skall underställas K. kammarcollun innan skatteköpet får gå i verkställighet, genom hvilket tillägg förhållandet, hvad pröfningsrätten och kontrollen beträffar, blefve alldeles enahanda med hvad som nu eger rum. Jag får dessutom fästa uppmärksamheten derpå, att frågan nu endast är om bestämmandet af sättet huru skatteköpeskillingen skall beräknas och utgöras, men ingalunda om afgörandet af tvister ang:de besittningsrätten.
Sr nödvändig till vinnande af farled för elen dagliga transporten af vatten och mäld, som för Flottans och Stadens behof hämtas från Lyckeby; men för att befrämja fiskens uppgång i strömmen är denna muddring allt för otillräcklig och dessutom verkställd i en riktning, som förfelar ett sådant ändamål. Om det är onekligt, att fiskerierna å Blekingska kusten icke blott bereda näring åt flera hundrade personer,' utan äfven i väsentlig mån bidraga både lill ortens behof af fiskvaror och att förskaffa tillgång till byteshandel med kringliggande Provinsers innebyggare, är det dock lika onekligt, att salta och torra fiskvaror, till betydliga qvanliteter, ännu måste importeras från Norrige till Provinsens städer; och att fiskes-näringen således för ingen del uppnått den ståndpunkt, den kunde och holde hinna. Sjölifvets faror och äfventyr älskas likväl af Blekingska kustboerne, och redan häri samt i den rika populationen ligger ämnet till en större utveckling af ett yrke, som fordrar dessa förhållanden. Men hvad som saknas är industri och förlager; ty då detta näringsfång, utan understöd af de förmögnare, icke tillgripes af andra än de fattigaste, som sakna andra utvägar till uppehälle, och då fisket, i sitt närvarande skick, icke eller är så lönande, att det lockar deri förmögnare att derå använda sina kapitaler, är det naturligt att yrket kämpar med en vanmakt, hvaraf några större resultater icke kunna förväntas. Håg för Handaslöjder, eller hvad man kallar slöjdigliet hos Mankönet, är ett anlag, som i allmänhet icke tillhör Blekingshoen, hvilken i det afseende! vida öfverträffas af sin granne Småländningen.
Men deremot skulle, af det värderikare tryck, förslaget afser att åt offentliga samlingar försäkra, tvänne exemplar mera, än för närvarande, ademnas. Lindringen tillgodokommer således förnämligast utgifvare af det mindre värdefulla. En ny tunga lades deremot på utgifvare af plancher, musikalier och annat i allmänhet mera värderikt tryck. En grundlagsändring, som sålunda icke motsvarar dess upphofsmäns afsigter, som motsäges af de mest sakkunniga, — Riksarkivarien, Riksarkivets tjenstemän och förre Chefen för Trvckfrihetsbyrån uti Justitie-Departementet, — torde icke böra af R. o. Ad. bifallas. Jag yrkar således, på dessa och de af andra talare mot förslaget anförda skäl, afslag på den uti förevrde 27:de punkt ifrågasatta grundlags-förändring. Sedan öfverläggningen ansetts härmed afslutad, samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de under densamma gjorda yrkanden å dels antagande och dels förkastande af förev:de förslag, framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på förslagets antagande, hvartill svarades ja och neji blandning, samt sedermera propos. på detsaminas förkastande, då svaren utföllo med mångå ja jemte några nej; och förklarades ja nu haft öfvervigten. Härefter justerades ett prot.-utdr. ang:de det nu genomgångna Mem:t. Föredrogs ånyo Högv. Preste-^Shs den 3:dje och 5:te d:s bordlagde prot.-utdr. N:o 66, med kommunikation af en utaf Doktor Lindgren väckt motion N:o 65, om understöd af allmänna medel åt Artisten N. Mandelgren. Gr. af Ugglas, Ludvig: Jag anhåller att få instämma uti syftet af den motion, som, af Hr Doktor Lindgren väckt, nu blifvit R. o. Ad. kommunicerad. Stats-Utsk:t skall säkerligen efter tagen kännedom af det arbete öfver Svenska fornlemningar, Hr Mandelgren utgifvit, till fullo erkänna så väl den flit och omsorg, som den stora skicklighet, hvarmed sagda arbete blifvit 'Utförd t.
Det är visst litet, ganska litet, men din kloka hushållning, min sparsamhet och ordning skall likasom töja ut hvar styfver. Menniskan behöfver så litet för att lefva, .. sjelfva lifvet är ju så kort. Med liten egendom har man få omsorger; ju mindre omsorger, ju mindre sorger och bekymmer. Med liten barlast, far lätt och lustigt jullen öfver ömsom stigande, ömsom sjunkande böljor. Låt oss modigt stiga uti: vinden är gynnande, stränderne blomsterklädda, himlen molnfri, och framför oss går kärlekens milda stjerna, som lyser oss fram till hamnen. Jag är nu mycket upprörd; efterhand skall jag för dig utveckla mina planer. Anna till Axel. Min goda Axel, på lifvets haf blåsa sällan zefirer,... der tumla rätt vilda stormar. Jag fruktar mycket, att jullen utan barlast skall kastas omkull vid första vindstöt. Axel till Anna. Om man är rädd och poltron – ja, – om man förlorar jemnvigten vid minsta pust. Men bort med liknelser! De förvilla blott; jag vill gå rakt på saken. Jag har (du vet det) en liten gård nära staden. Den är väl liten, ganska liten och knappast värd 300 Riksdaler; men man kan allt för väl bo der. Tak öfver hufvndet var allt hvad våra förfäder fordrade, då de byggde sina hyddor. Och hvad voro de icke för härdigt och härligt folk. Vi äro mindre och vi ha mer. Två rum och kök har vårt lilla sällhets-tempel, ett grönskande potatoes-fält omgifver det, och en trädgård, der lätt de skönaste fruktträd, de vackraste blommor kunna trifvas, förvandlar hela det lilla stället till ett verkligt paradis. Ett litet hönshus ... Anna, jag förlåter dig ej, om du skrattar. Anna till Axel. Jag skrattar visst icke, bästa Axel. Axel till Anna. Ett litet hönshus ville jag säga, är äfven på stället, och dess trefliga innebyggare skola göra oss både nytta och nöje. Hvad inredningen angår, så, bort från mig du Luxus och fördömda öfverflöd, som gjort mitt fädernesland fattigt!
997 innan propositionen göres äger öpen rätt säga sin tan» ka emot andras fliljag^iga meningar; men oet kan med ingen ordning eller rättighet sörenas; art sevan en proposition blifwik med allmänt I ; beswarav, sedan deruti skulle gj w .s til älle att göra ,ämkning..r mer eller min, dre . armngen ledande arr förändra, elier efter en enflrld tanka modifiera der allmänna beslutet, eller ock warande uran alt ändamål. Den som är mifinöjd, äf« wen med tornuren af en proposition kan deruti smara lTlej och begära votering och längre kan nägonS rättighet icke Utsträckas H>w d äter angar frägan o:n reservations rärcighet, sä a iler Ulflot:et denna rätt kunna icke lier bora förnekas, enär en minoritst af» stätt frän votering och heilmer sa medelst, khy förman blifwir sattadk. Har äler votering flett, dä bör j Utfloitetö tanka plural terens decision respectcraS och nä» got klander deremot inom Ständer oldraminst af sädane Ledamöter, som förut i saken tydclrgen yttrat sin me» ning icke sä äga rum. A» detta och de flere as Herrar Rotlrlisli, von 8cliuU2-nbeim, k-jftlmgn och Friherre Läljsridgmr. anförde goda fläk har Ukflottet i denna § tillagt nödigt stadq.nde i dehe omständigheter. Den af Herr Rector Zilverskolps äberopade 57 § af Riksdags Ordningen kan sa mycket mindre emöt UtflvttetS tanka i denna del wara stcidande, som der endast näm« nes rättigheten att genom flrifteligt Memorial eller Dictamen giswa de öfrige Sländön sin särflildta mcring tilkänna, men aldeles icke atl någon i sitt egit Ständ flall äga rätt genom en reservation klandra ett redan tagit, och säledes all laga kraft ägande, beslut. 5l. §.
Ståndet beslöt vidare, alt näst efter denna §, bor» de^ under serskildt Numer insättas, den, i Herr Grefve Frölichs förslag, förekommande 9, likväl med den förändring, att dess i:sta mom, kommer att erhålla följande lvdelse: Upplåning , vare sig i form af försträckning, deposition el er creditiv, md ej a f Sedel Bank ske till ett be opp som öf verstiger hälften af hvad ä tecknad och inbetald grundfond finna i Banken och för dess räkning i allmänt förvar innestående. 7 §• antogs, med någon förändring så lydande: Pröfvar Kongl. Maj:t för mynt värdets orubbade bibehållande, nödigt, att utgifvandet af Creditsed/ar under det i denna Lag stadgade maximum nedsättes, må föreskrift derom mm 8 §. bifölls, med den förändring i 1 mom, att i stället för: ”efter 8 för 100 om året' skulle sättas ^ ef ter 6 för 100 om aretS 9 §. 1 inom. antogs med den förändring, att dess början skulle erhålla följandelydelse : Så snart Banken brustit i betalning af någon af dess credit - sedlar, eller, för vägrad inlösen, åter ömmande invisn ngar på Rikets Ständers Bank, ege borgenären genast m. m, 9 §• 2 morn.skulle erhålla följande lydelse: Liar Bank brustit i .betalning af någon af dess här omförmälde Credit-sedlar eller invisningar, äligge Konungens Befallningshafvande, ätt genast undersöka Bankens hela ställning.
Jemte Indelta Räntor, i Kronovärdi 369: 8. 8., upptagna efter Markegång till 8:0 IIof-Rätten öfver Skäne och Blekinge med derunder lydande Justitiae-Stat: Förra Staten 25,028 32.- (med 1,465 T:r Spanmäl under lönerne) Tillkommer: Lön för en Registrator . 315: — S:a 25,343:32. - Tingsgästnings-penningar, förut För slags-auslag, nu bestämdt till 4,016:23.2. Jemte Indelta Räntor, i Kronovärd tagna efter Markegång likaledes till 9:o Krigs-llof-Rätten (med 537 T:r Spanmäl under lönerne) J0:o Fångars vård och underhåll: a) Fångskjuts, medicamenter, m. m., slarj i) Fång-Prester och Fång-Vaktmästare vid Länshäktena och Fästningar 18,641; 16. — (med87l TxSpanmål under lönerne) Tillkommer. Skrifvelse, IV.-o <?a - Transp:t 18,611: 16. •