Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Öfre kammarens bestämmelse är att hafva en återhållande kraft emot nedre kammarens passioner. Jag frågar: finnes något spår dertill i den kammare, som här är föreslagen? Hr von Hartmansdorffs förslag, till hvilket vi ännu icke kommit, ur mångfalldigt sämre ändå, oell jag skall, när vi komma till detsamma, icke underlåta att gifva Hr von Hartmansdorlf de erinringar, jag anser rättmätiga. Jag fortfar nu att begära alslag, och vi lära få votera derom. Jag tappar alla voteringar, men jag torde vinna inför efterverlden, oell det är allt hvad jag begär. Så nära grafven, sorn jag star, kan man icke tänka sig något annat motiv, än det af innerlig välvilja för mitt fädernesland. Gr. Horn: Visserligen är det ett duglingande med den revolutionära tendensen, som går igenom vår tid , då R. o. Ad. anser sig föranlåtet alt afsäga sig sin sjeifskrifnu representationsrätt. Jag har här förut tagit mig friheten nämna, att jag anser det såsom en stor uppoffring , icke endast och allenast för R. o. Ad, enskildt såsom Stånd, utan verkligen äfven för Svenska monarkien i sin helhet sedd. Men jag har tillika sagt, alt jag icke inser någon möjlighet att bibehålla denna princip, sorn jag skulle velat bevara med det nuvar. Riddarhuset, och att vi således måste öfvergå från densamma lill ett hell annat systeme. Det är på grund deraf, som jag äfven nu får förklara, att jag villigt förenar mig i Frih. Hamiltons åsigt, men jag har derjemte yttrat, alt jag gör det, såvida jag öfvertygas om att den skall vinna de öfriga Ståndens samtycke och bifall. Jag tviflar högligen derpå, ty jag tror icke att man ännu är nöjd med den marsch, sorn Frih. Hamilton tagit till norm för sitt förslag. Man vill gå vida längre, och jag förmodar således, att om R. o. Ad. nu äfven går så långt, sorn Frih.
Det första vi då kommo underfund med, var det nästan omöjliga i att se ned i festsalen, tack vare den täta ljusrand som löpte rundt läktarn och som vid minsta framåtlutande rörelse af oss kom i farlig närhet och alldeles i nivå med våra respektive luggar. Att vi i stället blefvo så mycket mer belysta, ja, riktigt själflysande, var ju helt naturligt, men kunde inte hjälpas. Sä- kert var dock att till trots för ljus och lampors sken vi med förtjusning uppfångade majestätets hälsningsblick vid inträ- det, ty då voro vi j u stående. Men se ' n sutto vi där åter och lyste för oss själfva. Under oss var ett ofattligt kaos för synsinnet — luktsinnet däremot blef rikt tillfredsstäldt, ju längre festmåltiden framskred. Stundtals, när vår längtan att få » se på kungen » blef oss för öfvermäktig, blåste vi helt enkelt ut ljusen midt framför våra ljusbländade ö g o n; och med hvilken andlös förtjusning vi lyssnade till hans klangfulla stämma! T y att höra honom, den njutningen förunnades oss dock. — Sedan vi fått uppsändt till oss en smakbit af desserten och litet champagne, troppade vi af hem för att i största hast byta ut festdräkten mot en lämpligare. Vi skulle nämligen hinna ner till ångbåten, medan kungen besåg kyrkan. Folk strömmade i massor ner till bå- tarna, som skulle öfverföra hans majestät med svit och en stor del stadsbor — mer och mindre infödda — till några större industriella verk i stadens närhet. Min man och jag hade just hunnit bestiga landgången till en större ångare, när jag fann mig föranlåten göra energiskt motstånd; jag fick i sista ögonblicket se en del af societetens damer gå ombord på en annan båt bredvid. » Karl! ser du inte. » Nej, han såg inte och kände inte heller, när jag nöp honom i armen för att få honom att vända om. » K o m du bara, gumman, kom d u! » » Men ser du då inte, vi ha ju kommit på galen b å t.
Majit med denna nådiga framställning afsett att bereda; men då de göromål, som skulle komma att åligga de ifrågavarande tjcnstemännen i deras egenskap af förste Provincial-läkare, till större delen äro af den beskaffenhet, att de redan ingå i hvarje Provincial-läkarebefattning, har Utskottet funnit det kunna ifrågasättas, huruvida icke det åsyftade ändamålet kan vinnas utan att Staten derför behöfver vidkännas särskilda uppoffringar. I betraktande häraf och då Utskottet trott, att de för detta ändamål afsedda medel skulle lämpligare användas till inrättande af nya Provincial-läkarebeställningar, der sådana finnas vara af behofvet mest påkallade, i öfverensstämmelse hvarmed Utskottet ock uti föregående 64 punkten af detta Utlåtande tillstyrkt Rikets Ständer beviljandet af anslag för ätta Provincial-läkaretjenster utöfver det antal, Kongl. Majit behagat föreslå, har Utskottet ansett sig böra hemställa, att Rikets Ständer måtte förklara sig ej finna skål att till förevarande nådiga framställning lemna bifall. 68:o. För Farmaceutiska institutet beviljade Rikets sednast församlade Ständer ett årligt anslag af 3,750 Ridr, att under innevarande statsreglerings-period utgå, med vilkor, att Apothekare-societeten skulle med lika belopp till Institutet årligen bidraga; — och enär, enligt hvad uti Stats-Råds-protokollet (pag. 51.) meddelas, denna förbindelse blifvit af nämnde Societet fullgjord, samt Kongl. Sundhetskollegium vitsordat, att berörde läroanstalt, under den sedan sista riksdagen förflutna tiden, behörigen uppfyllt sin bestämmelse och gagnat den undervisningsgren, som utgjorde dess föremål, har Kongl. Maj:t i nåder bifallit den af bemälda Kollegium tillika gjorda underdåniga hemställan, att nådig Proposition måtte aflåtas angående omförmälda anslags oförändrade bibehållande.
Stångjern ä 16: 3a. i58,ooo ll:dr. ökning 35333 16 AIun-Tionde, i5o T:r ä 16 R:dr ' 4000 Svafvelbruks-Tionde 200 _ ökning . ... 800 Kalkugns-afgift på Gothland i5o minskning genom Titelns uteslutande ur Riks-Staten i5o — Mantalspenningar , 2g2OO0 ökning 8000 Lagmansoch Häradshofdinge-Ränta .. 7.6000 ökning — __ 5ooo Gernings-ören , , 1800 minskning , . , , — 100 — Sterbhus-afgift ♦ 84 00 _ ökning ♦ —, 1600 ___ Bötesmedel . , . „ 32000 Cavalleri-Regemmes Hast-v.acance-Spanmål, ?4,25oT:r å 5: 16. 129333 16 — minskning genom nedsättning af Spanmålspriset till 5 R:d. Ständige 8o83 16 — 1 2 384 minskning genom nedsättning af Spanmålspriset . , 770: — dito 12 T:r Spanmål å 5: 16 , , . , 64: _ O) OJ __ T i 11 fä 11 i g e dito 5ooo ___ Kneckte-Rotefrihets-medel 1000 BåtsmansVacance-medel .. 20000 Krutoch Salpeter-försäljnings-medel 60OOO . ökning .. „ . , . 10000 Controll-Stämpel-medel .. 80OO JMunaer-Lotteri-medel, netto inkomst 60000. — till Stat och utgifter , 5356o. — II356n minskning å anslaget till Stat och utgifter . 356o Råkoch Lots-medel , , 55ooo nedsättning . 5ooo Danska Fyringsmedel 35oo R:dr Hamb.
Åboklyfningar, sämjedelningar, ägo-utbyten samt stängseloch vägdelningar utgöra således de hufvudsakligaste göromålen för landtmätaren. Den af Eders Kongl. Majit nådigst medgifna nedsättning i mantalet för hemmansklyfningar, utan föregående undersökning om besutenhet, medför för mången mindre bemedlad lättnad vid anskaffandet af eget hem. Minskningen i allmänhet i landtmätériförrättningar har vållat, att länets landtmätare icke hafva full II sysselsättning oell att de i följd deraf befinna sig i en mindre gynnsam ställning. Personalen är numera för slör. Både för allmänheten och för landtmätarne skulle ulan (vifvel med fördel vara förenligt, om ett mindre antal landtmäteritjenstemän med lön på stat tilldelades vissa distrikter i Länet. Ej mindre göromålens gäng än desse tjenstemäns ställning till allmänheten skulle derigenom tillskyndas vinst. Politi. Menighetsoch municipal-bestvrelserne synas väl hafva blifvit något mera hemmastadde i göromålen, men de kunna dock icke i allmänhet anses uppfylla fordringarne. Detta bör likväl icke förtänkas, då i betraktande tages, å ena sidan, den kännedom al de många särskilda författningar, som i förening med skrifkunnighet erfordras för att som sig bör kunna rätt handhafva ärendena, och å den andra, folkundervisningsverkets tillstånd pä en tid, då de af allmogen, som nu äro medlemmar af kommunalstyrelserne, erhöllo deras uppfostran. Mangen anser också befattningarne särdeles besvärlige och söker undandraga sig desamma, än af ett, än af annat skäl, deribland oftast föreburen oförmåga; och att detta skäl icke alltid är sökt, bevisas af sättet, hvarpå ärendena stundom behandlas. A ställen, der pastorerne taga verksam del i ärendenas behandling och hålla dem inom rätta gränsor, gå de bättre och jemnare.
Och fru Björklunds h u m ö r stod i full harmoni med de känslor, s o m böra beledsaga det nya årets inträde. H o n satte sig i förmakssoffan, bredde ut sin nyaste svarta sidenklädning till 11:50 metern — realisationspris — o c h väntade glad o c h belåten att få se sin stab samlad till uppvaktning; ty hur det var, så var n o g unga fru Adelaide Björklund, född Knattelin, ganska noga o m sina nyårsvisiter, fastän det nu lät så näpet o c h förnämt att visa sig likgiltig för » d o m där besvärliga visiterna. » Och h o n väntade i strålande lynne o c h präktigt upplagdt hår m e d pensé-färgade rosetter. » Men, Figge, ser du då ingen, » sade h o n till sin man. » Det här bär sig j u rakt inte, klockan är half tu. » » Kära gumman. » svarade fabrikör Björklund och vände m e d o b e k y m r a d min tidningen ut o c h in, » var bara lugn du, n o g k o m m e r d o m alltid, för att tacka för alla dina rara supéer under hö- sten — man försakar inte gärna din gås m e d champignoner o c h dina gudomliga fyllda marenger. Och skulle de verkligen ej komma, så låtom oss taga saken m e d j ä m n m o d. Det är j u inte värre det än m y c k e t annat ' i denna jämmerdal, » och suckande fortsatte herr Björklund sin lektyr, utan att fästa afseende vid sin hulda makas stora bekymmer. Men klockan blef två, hon blef half tre, o c h när pendylen på kakelugnen slog tre, började till o c h med herr Björklund draga öronen åt sig. Hans ljufva maka hade först gifvit luft åt sin harm i många och väl afpassade o r d o c h utgöt den nu i en hysterisk tåreflod.
IG Häft. 2 10 Banko-Utskottets Betänkande, N:o 43. ningar skulle Banken utlåna mot 5 procent i egen utlåning eller mot 4 procent till Bankbolagen. Om sådane räkningar nu finge öppnas bär samt i Götheborg och Malmö, kan man vara säker på, att ingen brist på lånefonder, såsom nu är händelsen, skulle uppstå. Om nu dessa medel helt hastigt åter uttagas, så finge man rätta utlåningen derefter; någon sedel-emission skedde emellertid aldrig, dä man erinrar sig, att 8 å 9 millioner af allmänna verks medel nästan alltid stå i förvar hos Banken. Det vanliga är likväl med dessa räkningar, att hvad den ene uttager insätter en annan och att penningarne genom afoch påföringar göra liqvider inom' Banken på samma gång, som de äro i allmänna rörelsen. Dessa synas mig vara de utvägar, som af Rikets Ständers Bank böra begagnas för erhållande af kapitaler. De andra, som att inbjuda kapitalister att deltaga i Bankbolagen, tillhör dessa att ordna, hvarföre de här förbigås. Genom dessa afdelningsbanker ökar man rörelsekapitalet, ty detta beror ej på massan af sedlar, utan på de liqvider dessa göra. Om man har ett rörelsekapital af 22 millioner, och ordnar saken så, att hvarje sedel gör 100 liqvider på året eller hera, så uppkommer deraf en rörelse på 2,200 millioner eller mera. Sveriges rörelse uppgår årligen säkert till flera hundra millioner, och huru hade det varit möjligt att verkställa alla dessa liqvider med några och tjugo millioner R:drs-sedlar, om icke hvar och en sedel gjort mångfaldiga betalningar. Sådana Filial-Banker hafva ett ostridigt företräde, hvad förvaltning och säkerhet beträffar, framför Låne-kontor, sådane som de i Götheborg och Malmö.
Maj:t alltså, med hänsigt ej mindre till behofvet af ökadt utrymme för meranärande verk, och möjligheten att för andra vigtiga embetsverk. enligt Rikets Ständers serskilt yttrade önskan, anskaffa tjenliga och för skötandet af deras göromål ändamålsenliga embetsrum, än äfven till förekommande af den eldfara, som genom myntverkets nuvarande läge onekligen måste uppstå för den tätast bebyggda delen af hufvudstaden, jemte flera publika byggnader, hvartill nu ytterligare kommer en större fängelsebyggnad, ansåg det vara af serdeles vigt, att myntverket, jemte det dermed förenade kontrollverket, blefve till annat för dem mera passande ställe förlagde, samt tillfälle nu var för handen att på billiga vilkor anskaffa en för detta ändamål erforderlig, i alla afseenden tjenlig, lokal, hvars försäljning till enskild person följaktligen ej heller borde genom vidare uppskof med köpets afslutande för Kronans räkning äfventyras, anbefallde Kongl Maj:t under den 9 Februari innevarande år Fess och Rikets Statskontor att örn inköpaf förenämndeå Kungsholmen belägna 3ne tomter, med derå varande åbyggnader och öfrige tillhörigheter föranstalta, under vilkor, bland annat, att köpesumman,enligt hvad säljaren förmodades vilja medgifva, blefve till 4^,000 R:dr nedsatt; hvarjemte förordnades, att till köpeskillingens liqviderande skulle användas, dels försäljningssumman för den till Stockholms stad afträdda mindre mynltomten a5,ooo R:dr, hvilken summa jemnlikt Kongl. Maj:ts nådiga bref den 8 December 1846, blifvit öfverlemnad till Statskontoret, som, genom nyssberörde Kongl Bref tillika förständigats att densamma genom utlåning göra fruktbar, och den inflytande räntan till myntverket aflemna för bestridande af hyres-ersättningar och an - Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 8.
— Att än widare i memorialet fästa upmärksamhelen uppå följderne af detta afstyrkande. rörande gewärens och exercisens bibehållande för bens inbyggare, i anledning af Allmogens och Smdsbocrnes egen otwungna önskan och begäran, hwilkcn 1792 wittnade åtminstone om en friwilligr lifnod medborgerlighckS auda för egit och Fäderneslandets förswar, kunde och borde dcn händelsen, som 1821 inträffade, af mia icke förtigas, da Länets Hösdrnge med ldensin byg - Den 27 November 1659 byggare ansag sig försatt i stundelig sara för siendleligt besök, sedan Engelska Flottan slagit sig genom Sundet, och under hwilken farhäga bekymret hos Folket blcf i en hast än fwärare, dä Herr Landshöfdingen lika brådskande sammankallade Allmogen pä gästgifwaregardarue med vpmnntran och anmaning alt under desi egil anförande genast gripa till wapen, hwilka ock efter rcquisilion, anskaffades ifrän fasta Landet, men huimr icke fram förr, än dä den befarade fiendtlighetcn war förswunnenIcke man förtrytsamhet och förcbräelfcr wägrade Allmogen l8oi bewara sig, ibland andra i synnerhet af det allmänt yrkade skälet, alt de skulle med gcwären nu Mera endast lkada och föröda sig sielfwe, hwilket aldrig warit att förmoda, om, såsom af dem dä yttrades, de ifrän 1790 fatt behälla sina gcwäc och derutinnan wunnit öfning.
Med antagande, att ränta och amortering för ett nytt lån bör beräknas till 6 procent af kapitalet — hvilket likväl under nuvarande, för en upplåning ingalunda ogynsamma förhållanden torde vara alltför högt — skulle det årliga bidrag, som behöfdes för att kunna upplåna det al Jernvägs-kommittéen föreslagna belopp, utsöra 1,620,000 Riksdaler. Af Kongl. Maj:ts nådiga proposition om Statsverkets tillstånd och behof visar det sig, alt, sedan alla de såväl ordinarie som tillfälliga anslag, hvilka Kongl. Majit ansett nödigt att vid denna riksdag äska, äfvensom ränta och amortering å det förut upptagna jern vägslånet, jemte Riksgiilds-kontorets öfriga utgifter, lagils i beräkning såsom utgående, Riksgälds-kontoret likväl skulle hafva en årlig tillgång af nära 1,700,000 R:dr, som kan användas till ränta och amortering för ett nytt jernvägslån. Det är visserligen sannt, att denna tillgång endast är att beräkna för åren 1861—1863 eller tillsammans för 3 år, hvaremot ränteutgiften för det nya jernvägsiånet torde komma att omfatta äfven en del af 1860, men denna omständighet kommer, såsom lätt kan visas, att mera än fullkomligt motvägas deraf, att den summa, som nu kan blifva upplånad, hvarken benöfver eller bör i sin helhet genast indragas (och om så måste ske, kan åter göras fruktbärande,) samt att följaktligen ej heller under dessa år ränta och amortering skall utgå för mera än en större eller mindre del af beloppet; och af allt detta synes således, att, äfven om den summa, hvarom nu är fråga, bestämdes, i enlighet med Kommitterades förslag, till 27,000,000. skulle Kiksgälcis-kontorets omlörmälda tillgång af 1,700,000 R:dr om året vara mera än tillräcklig för alt fondera en upplåning till nyssnämnda belopp.
Men detta är min rättighet, hwilren jag arnar utöfwa pa et sätt, som är enligt med min öfwertygelft, ehuru mc'd känslan af mit omdömes swnghet. Det Project til en ny Regeringsform, som blifwit til Riksens Ständer öfwcrlemnadt, är säkerligen det fullkomligaste, som uti detta ämne i Swerige blifwit alstrat; likwäl lärer ingen ting wara sä fullkomligt, at ju icke nägon anmärkning derwid kan göras. Uti berörde Project omtalas endast i allmänna ordalag Rikets Hof-Nätter och Collegier, samt deras äligganle at följa de Reglementen och Jnstructioner som hittils blifwit utfärdade eller hädanefter utfärdas kunna. Denna föreskrift synes mig ä ena sidan för widsträckt, ä en annan för inskränkt. Desi widsträckthet wil jag för närwarande förbigä: man har i detta afseende ingenting at frukta, dä en Furste, hwars ädla tänkesätt äro allmänt kända och wördade, förer Sweriges Spira, och i hwars hand magten aldrig kan mistbrukas, »tan endast til allmänt wäl anwändas; men hivad §10 Den 3 Iunrr. hwad dek inskränkta af denna föreskrift angar> anhäller jag fä anföra följande ^ Den första fp, stematistt författade Rcgcringsforin i Swerige war den af ari6z4, utarbetad af en man, sorn aldrig utan wördnad stal nämnas. Förut fans rgenteligen icke nägon annan Regeringsform, ärr . Konungabalken i Landslagen Uti sä wäl berörde Regeringsform, som isynnerhet uti alla sedermera amagne och stadfästade bestämmes uttryckeligen, efter bwarje tids stick, antalet af Rikets Colle, gier, widdén af deras befattningar samt deras namn: derjemte har Nrmeens PcnsisnckCatza> hwarutur Landets förswararc pä deras älderdorn fa upbära en ringa ersättning för deras hafde mödor, uti i7?ö ärs Regeringsform med skäl erhällit en serskild Z.
Cronhjelms mening är, att Riddarhusets öfrige tjenstemän, såsom fiscalen och begge caucellisternc, hvilka icke äro tillsatte pn constilutorial, nu böra jemväl underkastas samma rörlighet som secreterare!]. Detta vore att inblanda deras rättigheter i denna fråga, och jag finner deraf ingen anledning för R. o. Ad. att förändra deras villkor. I anledn. häraf upplyste H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., alt såsom han uppfattat och nyss uppläst Gr. Cronhjelms förslag, detsamma iunehölie, att de ifrågavar. tjenstemännen skola hädanefter tills'vidare förordnas att befattningarne betrida, så att det ej kunde anses hafva afseende på de redan tillsatte. Gr. Cronhjelm: Hr Gr. o. Landtm, har behagat framställa min mening alldeles riktigt, och jag har derföre intet alt tillägga; ty naturligtvis kan icke en sådan tillsättning, som jag föreslagit, komma i fråga förr än ledighet vid dessa tjenster inlräifar. Härefter framställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, propos. till bifall å Ridd.Utsk:s förevar:de mern. Ropades starka ja, blandade med många nej, hvarpå II. Ex. förklarade, det han trott sig finna, att R. o. Ad. med öfvervägande ja besvarat denna propos. Gr. Cronhjelm begärde votering. Upplästes till justering och godkändes följande förslag till votcringspropos: Den som bifaller Ridd.Utsk:s mern.
Hittills hafva de erlagl en vacanccafgift för hästen af 5 tunnor säd. Räntorna i Bohuslän utgå utan förvandling, det vill säga med 4 daler silfvermynt för en tunna säd. Det vore således ett ganska farligt proejudicat alt fatta ett sådant beslut, som nu är i fråga. Jag vill blott anföra ett exempel, som, 0111 jag ej misstager mig, måste vara öfvertygande i afseende på det farliga uti praejudicatet. Det finnes lika beskaffade 2000 nummer i andra delar af Riket, som öfverhufvud betala för hästvacancen 53 r:dr b:co per nummer. Om nu samma anhållan skulle med samma skäl komma från dessa 2000 rusthållsnummer, så skulle det förhållande uppkomma, att i stället för 106,000 l-.dr, skulle komma att utgå endast den del af indelningen, som varit beräknad för hästens underhåll, uppgående till omkring 56,000 daler silfvermynt, en summa på intet vis adseqvat emot den ofvannämnda. Af dessa skäl och dem som Hr von Hartmansdorff’ i sitt nyss upplästa anförande utvecklat, anhåller jag hos H. R. o. Ad. om afslag å betänkandet. Gr. von Platen, Baltzar: Då den siste värde tala ren önskat uppläsning af de aniuärkmr, som Hr von Hart - Ben i5 April f. m. i5 mansdorff vid Sterremissen af delta betänk, framställt, så torde det icke vara ur vägen, att jag uppläser det svar, som Utsk:n lemnat på nämnda anmärkn:r, emedan R. o. Ad. först derigenom tolde komma i tillfälle att fullständigt bedomina förhållandet. Det lyder sålunda:
Uplästes ett af Riksdagsmännen ^.nflers ^.näerssoli ä.dei-Z och stons Hsrinansson frän Westerbotten till Hedermärda Bonde-Ständet ingifwit samt dcrifrän till S-ats - och Banco - Utskotten remitteradt och detta Ständ communiccradt Memorial, angäende Prolongation af Betalnings-tidcn a det till de olyckligs Inmärlarne i Westerbotten , bewiljade Län; och btflöt Preste - Stander att uri berörde Remist sig med Hcderwärda Bonde-Ständet förena. Ilt supra. S. D. Sedan Riksens Högloss. Ständers StatsUtstötts den 19 nästledne Februari! afaifne och den 22 i samma Manad pä bordet lagda Memorial, angäende ätffilligc Militaire ärender, säsom Vacanccr ivid Indelta Armeen, ätstillige Cawallerie-Regementers förändring till Infanterie m. m. ä nys blifwit föredragit, och dä Stander redan i sammanhang med Finances Planen afgjordt L:te Puncten, rörande anslag af En Million Nd. ärligen till förswars - anstaltcrne, beflöt Preste-Ständet, att de öfrige Puncterne, säsom innefattande Commando - Mål , borde till Kongl. Majus ' Eget Höga bepröfmande och afgörande i underdänighet öswerlemnas. Vc supra. ikix prntocallG st. II. ^.lniigvist. Utdrag af Protocollet hället hos Högwördige Presic-StänLet den 8 Mars 1810. S. D. Efter nu fulländad granskning af Riksens Högloft. SMnderS Bcwillnings^UtstottZ förnyade Project till Bewillnings - Förordning och dermed följande:
I minnet fäst de orden Jag sagt, och tänk på mig, tänk på ditt fosterland. PATER ANTON. Så högt som himmelen sig hvälfver öfver jorden, Är pligten emot Gud höjd öfver jordens band. (Skall af Svenska jägarhorn höras från flera håll. Allmänt allarm.) ROP, bakom Teatern. Till vapen! SJETTE SCENEN. DE FÖRRE. RUHO, inkommande med hastighet, kort derefter TURILAS. RUHO Svenskarna mot oss sig kasta. WÄINÄMÖINEN. Stridsmärket höj, ställ opp kämparna; hasta! (Ruho skyndar af scenen. Till TURILAS.) Tag vård om mina barn! EMOINA, utom sig, under bemödande att följa med Wäinämöinen. Min far, jag dig besvär... WÄINÄMÖINEN. öfverlemnande henne åt Turilas. Jag dig befaller att bli här. (Starka ljud af blandade stridshorn ifrån många håll.) Hör Stridshornen skalla Och blodet käns svalla Så ungt i min barm. Kom, frihet, gif styrka, Den Gud jag lärt dyrka Skall styra min arm. (Ilar ut.) SJUNDE SCENEN. TURILAS. PATER ANTON. EMOINA. EMOINA. försökande att följa sin far. Nej, intet hindrar mig. TURILAS. Haf sansning, unga qvinna. EMOINA. Man fängslar mig, min far! O hör! o hör min röst! PATER ANTON. Håll inne dessa rop, min syster! Dig besinna. EMOINA. Besinna dödarna, som rasa mot hans bröst. TURILAS. Nej, stilla din förfäran, Din far går i sitt kall. Den Finska kämpa-äran Sin Höfding skydda skall. PATER ANTON. Hvad är väl kämpa-äran? Ett rö för vindars kast. Blott vid försoningsläran Står min förtröstan fast. EMOINA. Då alla strida, mörda, Hvar finns försoning? Hvar? Jag skall den Gudom vörda, Mig återger min far. TURILAS. Hans fäder, Finlands Gudar, De styra stridens gång. Snart till ditt öra ljudar Den Gamles segersång. PATER ANTON.