Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tar mig härvid friheten fråga, om det kan vara ändamålet med Kronans anmärkande Embetsman, att de skola nedsätta Kronans inkomster? Det finnes dessutom folk i alla delar af Riket, hvilka söka komma Kronans rätt nog, om icke alltför nära. Det är således rätt väl, att Kronan någonstädes har en myndighet, som bevakar hennes bästa; Den 13 Augusti f. rn. iSt Herr Nordenanckar: Herr von Hartmansdorff har yttrat, att den olikhet nu skulle äga rum landsor'terne emellan, att Hemmanen i ett Län kunna blifva dubbelt så högt värderade, sorn i ett annat. Om så är, hemställer jag, om icke Rikets Ständer under Riksdagarna, och BevillningsUtskottets Ledamöter, hvilka äro från alla orter i Riket, bättre böra känna detta, än Kammai Rätten, som alltid är i Stockholm. Hvad angår Herr von Hartmansdorffs anförda exempel i afseende på den omlalta SquadronsChefen, så, äfven med antagande af berättelsens tillförlitlighet, ser jag icke huru detta kunde hafva någon påföljd för honom, emedan jag har svårt att tro, det äfven PröfningsCommitteen skulle taxera honom med afseende på casserade hästar, och han i alla fall hade vägen öppen genom besvär till KammarRätten, enligt Utskottets förslag. Herr Manck af Rosensköld: Här är icke fråga om mindre än om värdet och vidden af Svenska Folkets rätt, att genom sine Ombud sig sjelf beskatta , äfvensom om värdet af våra municipalinrättningar. Skulle ofta enskilt hat och afund råda vid dessa inrättningar i vårt land, såsom här nu blifvit sagt, så vill man väl äfven gerna afskaffa dem på en tid, då man i andra länder söker utvidga dem. Men om god_ tycket någon gång äger rum vid utöfnin. i8a Den ra Augusti f. ra. gen af deras befattning, så kan det äfven äga rum hos KammarRätten, hvars interesse det dessutom är, aldrig att nedsätta, men att höja Bevillnin.gen.
(Nyssnämnde Memorial) Den, som vill, att Konstitutions-Utskottets, uti Memorialet JVS 8 afgifna grundlagsändrings-forslag, angående Riks-styrelsens förande i vissa fall m. m., skall i oförändradt skick blifva hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, röste Ja. \ Den det ej vill, röste nej. Vinner nej, kommer samma förslag att till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag blifva hvilande med den förändrade ordalydelse, som, på sätt uti KonstitutionsUtskottets Memorial M 12 är anfördt, blifvit af Borgare-ståndet äskad. Omröstningen har utfallit med Femtioåtta Ja i Tjuguett Nej. Stockholm den 7 Juli 1857. Kanslitutiom-UtskotlUs Memorial M 22. Alik. till Exp.-Utsk. d. II Juli 1857, kl. 10 f. ni. Memorial lill Mikels Ständer, angående underdånig anmälan lios Kongl. Maj:! af del såsom heil ande till nästa riksdag antagna Grundlagsändrings-förslag rörande Riks-styrelsens förande i vissa fall, in. m. Mos Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr Grefve Lagerbjelke, Guslaf, väckt motion, som till Konstitutions-Utskottet blifvit remitterad, att sedan Rikets Ständer såsom hvilande till slutligt afgörande vid nästa riksdag antagit det grundlagsändrings förslag, att i stället för Stats-rådet, skall, då Konungen är sjuk eller vistas utrikes, Thronföljaren, om han uppnått 18 år, föra riks-stvrelsen, samt, då Thronföljaren är omyndig eller hindrad, eller då Thronföljare ej finnes, Interimsregering, sä sammansatt, som i Riks-akten till bestämmande af de genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkomna konstitutionel förhållanden är stadgadt, styra riket vid de tillfällen, då mellantids-styrelse måste linnas, så borde i sammanhang med detta grundlagsändrings-förslag antagas en ändring uti 7 § af nyssnämnda Riks-akt, samt tillika i Norrige åt Thronföljaren tilldelas samma åliggande, som i Sverige.
Jag ville blott ådagalägga, att principen icke var så alldeles ny, och jag tror att då man uppdrager åt communerna att beskatta sig sjelfva, så kati man åt dem uppdraga att rättvist och efter verkliga förhållandet uppgifva när möjligen en afskrifning bör komma * fråga. Hela denna lagstiftning om undsättning är för öfrigt ett så inveckladt och svårt ämne att behandla, att det må ursägtas StatsUtsk., om det icke haft den lyckan att träffa precist hvad som varit det lalla. Vi veta nemi., att i detta ämne tankarne varit högst olika, och att man i fråga derom ännu icke kommit tilt något bestämdt mål. Gr. Horn: Hr von Hartmansdorff^ förutsättning tyckes antyda den tanken, att nuvar. skuldebelopp skulle innestå hos en stor del af socknarnes innevånare samt lill och med hos deni, som hade säte och stämma i sockenstämman; men förhållandet är icke sådant. Kronans största fordringar ulestå nu hos sådana personer, som bestämdt ej kunna räknas till dem, hvilka äga afgöra sådana mål i sockenstämma. De äro backstugusittare, enkor, soldater och annat fattigt folk, hvaremot, efter hvad kändt är, ytterst få hemmansägare ärp bland dessa Statems gäldenärer; och vid sådant förhållande, 558 Den 19 September e. m. skulle måhända den författning, som Hr von Hartmansdorff och Frih. Sprengtporten omtalat, vara ganska tillämplig äfven i delta Fall. Jag kan icke inse någon våda, eller att, såsom här blifvit framstäldt, något proejudicat skulle uppstå för att framdeles undanhålla Staten dess rättmätiga fordringar, i händelse undsättningar skola gifvas, helst det väl lärer vara temmeligen gifvet, all ifall de komma att lemnäs, sådant ej skall ske på ett så olämpligt sätt som hittills. Jag kan således ej finna, alt den minsta olägenhet kan uppstå, eller att någon orättvisa kan vara att befara, i händelse StatsUtsk:s förslag antages. Frih. Gederström:
Men så ber jag eder stanna och se på kaffebrickorna, alla af silfver. Den artiga föreståndarinnan tillåter eder nog att känna på deras tyngd. I skolen nog erkänna, att det fordras rätt starka armar att bära omkring en sådan bricka, fullsatt med tillbehör, då I fån upplysning, att det finnes brickor, som väga öfver 13 skålpund. 423 När vi lämna konditoriet, är det mycket lägligt att göra en titt ned » i djupa källarhvalfvet », i den Kungliga vinkällaren. Denna förestås af en munskänk, som tillsammans med förvaltaren i ekonomikontoret handhar vinförrådet. Till medhjälpare har munskänken två källarbetjänter och två källardrängar. Vinkällaren är belägen i sydöstra slottshörnet, tvänne trappor ned, och består först af ett väldigt hvalf, hvarest vintappningen sker, och vidare af ett stort högt hvalf, med å hvardera sidan belägna fyra celler, om vi så få uttrycka oss, ehuru hvar och en är stor som en sal. Å väggarna rundt om ligger i fack upplagdt det buteljerade vinet. Att där finnas ädla och dyrbara viner, att den, som serverar, med stolthet kan nämna årgångar af aktningsbjudande årtal, behöfver ej nämnas. I ordning ha vi nu att nämna något om Silfuermagasinet. Detta ' förestås af förste taffeltäekaren. Till biträde har han andre taffeltäekaren, två silfverknektar och två silfvertvätterskor. Vid inträdet i silfvermagasinet måste man förundra sig öfver de stora rikedomar, som äro samlade i de tre oansenliga rum, som utgöra dess lokal. Någon beskrifning öfver dess skatter af mera uttömmande art är omöjligt här lämna, det skulle kräfva en uppsats för sig. Vi måste låta oss nöja med att blott framkalla en aflägsen aning därom. Förrådet utgöres dels af kronsilfret (tillhö- rigt staten), dels hans majestät konungens silfver. För det förra ansvarar husgerådskammaren, för det senare förste hofmarskalken. Hvad kronsilfret beträffar, består det till sin dyrbaraste del af den s. k. guldservisen (äkta förgylldt silfver).
N:o 61, bifölls. — 27 S» Pa£' 3°> angående beskattning å Inspectorer m, fl,; Utlåtandet N:o 61, bifölls, med det tillägg, att de jordeller qvarnegare, sorn sjelfve bruka jorden eller sköta qvarnen och således icke hafva hos sig anställde Rättare eller Mjölnare, skola ifrån den för Rättare eller Mjölnare stadgade Bevillning vara befriade. 27 §. pag. 31, angående beskattning å lumpsamlare och —, —, __ — å skärkarlar m. fL samt 28 §. pag. 3a; 32 §. pag. 36 och 38; 37 §, pag. 4<> och 38 §. pag. 4i; Utlåtandet N:o 61 bifölls i dessa delar. 3p §. pag. 4i; Ståndet beslöt alt 1 morn. af denna §. hvilket lyder sålunda: ”Be villning utgöres vidare af alla Actiebolag, Societeter, Verk och Allmänna Inrättningar med fem procent af den utdelning, sorn icke öfverstiger sex för hundrade; för hvad derutöfver utdelas, erlägges bevillning med to procent”, skulle uteslutas. Skälet är, att Ståndet anser alla Actiebolag, Societeter, Verk och Allmänna Inrättningar böra, utan det i detta moment jjcslämda undantag, lika med näringar i allmänhet, utgöra bevillning med 46 Fröt. Utdr, cl. 23 April iS3S. fem procent af deras behållna inkomst. Uti delta beslut inbjödos de Respective Med-Stånden alt deltaga, 4° §• Pag42- Det föreslagna tillägget af ordet: kyrkor näst efter ordet:
Egandet af sådan fastighet medför en mängd förhållanden och förbindelser till underhafvande, grannar och andre rikets innevånare; men desse kunna på mångahanda sätt blifva lidande, om egendomseg:!ren icke af medborgare-kärlekens kraftfulla maning och samhälls-rältens yttre tvång känner sig uppfordrad och förbunden att välvilligt och troget mot sina med-innevånare uppfylla alla sina, sä väl moraliska, som juridiska skyldigheter. Och ej blott den enskilde medborgaren, utan ock hela samhället lider deraf, ali dess jord ät främlingar upplåles. Samhället kan svårligen af dessa vänta samma sjelfuppoflYing lör det allmänna, samma oinskränkta trohet mot öfverhet, samma undergifvenhet för statens fordringar, som det af den egne medborgaren har alt påräkna; och slatsklokheten fördrar, att åt den främmande jordegaren icke anlörtros alla de kommunala bestyr och offentliga uppdrag, i hvilkas nitfulla utöfning den inhemska jordegaren ej blott känner sin [iligt, utan äfven linner sin ära. Ehuru Sveriges alskiljda läge, dess hårda klimat och dess landtliga befolknings ringa beröring med utlandet ganska länge medfört det i allmänhet fördelaktiga förhållande att främlingar här sällan hafva sökt förvärfva eller hafva genom arf vunnit eganderält till fast egendom, så hafva dock de olägenheter, som från jordegendoms upplåtande åt främmande makts undersåte äro oskiljaktiga, i sednare tider låtit sig förnimmas. Af dem framkallades Kongl. Kungörelsen den 3 Oktober 1829, hvarigenom förklarades ”alt utländsk undersåte, som icke erhållit Svensk medborgare-rätt, icke kan anses vara berättigad, att i riket fast egendom förvärfva och besitta, ulan tilt han dertill undfått Kongl Majlis tillstånd.” Saken befanns alltså af den vigt, alt bestämman - 4 Konstitutions-VIskottets Memorial N.-o 44. det, huruvida i hvarje fall dylikt tillstånd borde meddelas, förbehölls åt Kongl. Maj:ts egen höga pröfning.
Coursen hade stigit redan innan man genom Riksgälds-Sedlarnes tillkomst år 1789 fördubblade Rörelse-Capitalet; men denna fördubbling gaf blott en obetydlig förökning i Coursen, emedan sjelfva penninge-förökningen gaf hastig och liflig kraft åt Näringaroe, hvilka skyndsamt gåfvo förökning i production, som, i sin ordning, återhöll Coursen och bibehöll myntvärdet. Detta tillstånd fortfor under hela FörmyndareRegeringen; och det var den derefter timade förändringen i importfrihet, samt det derjemte snart inträffade tvång på exporter, som vållade Coursens uppjagande och RiksgäldsSedlarnes fall. Att det var dessa orsaker, men icke någon förökning i Sedelstocken, som vållade Coursens stigande, bevisar sig deraf, att ifrån October 1796, då agio var 10 procent, till Jaouarii 1800, då agio var 50 procent, hade ingen förökning i Sedelstocken ägt rum; ty utdelningen på de så kallade långrockarne var ej betydlig. 1800 års realisation förbättrade åter Coursen för en liten tid; men inom några år var den åter hög; och varupriserne voro snart lika höga i Banco, som de förut voro i Riksgäld. Resultatet af båda realisationerna har således bevisat, att den hjelp man gifvit sig har ej räckt mera än några år, hvarefter tillståndet varit likadant som förut. 474 Den g Junii f. m. Med allt detta, vill jag icke säga, att en utösning af pappersmynt, sådan som den, på en gång, år 1810 ägde rum, kan vara oskadlig för Coursen; visserligen icke* men jag tror mig bevisa, att om man vill tänka för mers än en kort tid; om man vill tänka för en frarns tid, och icke blott hjelpa sig för ett eller par år, med Fransyska ordspråket vogue la gualere, så är det genom förbättring i handelsförhållandet, som man ekail söka förbättring i myntet, men intet tvärtom.
Af Herr Grefve Hamilton s Henning: ”Mot Bevillningssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens förestående Betänkande reserverar jag mig i följande delar, nemligen: 1:0. Mot Utskottens vid 1 yttrade åsigt, att Ridderskapets och Adelns samt Presteoch Borgare-Ståndens beslut, rörande den tid af året, hvarunder bränvins-bränning må vara tillåten, skulle hafva förfallit, och det således förblifva vid hvad i detta hänseende förut varit stadgadt. Riksdagsordningen föreskrifver väl i §. 5, ätt då, uti frågor af beskaffenhet som denna, ”två Stånd stanna emot två, förfalle frågan och förblifve vid det, som tillförene stadgadt varit,” och synes Lagstiftaren härigenom hafva velat gifva Ekonomiska Författningar den varaktighet att de ej måtte rubbas, så länge meningarne äro jemnt delade mellan det redan stadgade och behofvet af en förändring. Ur denna synpunkt har jag äfven, fastän ordalydelsen icke är bestämd, ansett 75 $. Riksdags-Ordningen böra på detta sätt tillämpas, då tvänne Riks-Stånd förklarat sig vidblifva det förut gillade, men de öfrige stannat i häremot stridande och jemväl sins emellau skiljaktiga beslut, emedan desse sednares skiljaktighet, långtifrån att kunna gifva dem en kraft eller en rättighet, hvilken de såsom förenade icke skulle hafva egt, tvertom inför den i detta fall medlande lagen bör öka styrkan af de förras beslut. Förhållandet är likväl här helt olika. Trenne Riks-Stånd hafva beslutat en förändring, ehuru blott tvänne förenat sig om beskaffenheten deraf; och finnér jag det sålunda stridande ej mindre mot Grundlagens anda, än dess bokstaf, att i detta fall ett Stånds beslut skulle vara Rikets Ständers.
9 Adeln afgifvet, till Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens gemensamma behandling remitteradt memorial, uti 6 § 2 mom. af åberopade Kongl. Förordning föreslagit ett tillägg af innehåll: ”Härifrån göres dock un dantag, när dylika antiqviteter och jordfynd inköpas för andra uti riket varande offentliga eller enskilda samlingars eller vetenskapsmäns räkning, då det åligger köparen att, såvida fornsaken är af sällsyntare beskaffenhet, vid tio riksdalers vite och äfventyr af det köptas hemfallande lill riks-museum, antingen sednast ett år efter inköpet från trycket deröfver utgifva en fullständig beskrifning och lithograf!, eller ock till Kongl, riks-museum insända en dylik beskrifning och ritning; men om åter de samlade fornsakerna äro af mindre värde, skall endast en summarisk uppgift deröfver hvart tredje år till riksantiquarien insändas, under åtnjutande, så i ena som andra fallet, af portofrihet; börande dessutom hvar och en, som för legaliserad samlare af dylika antiqviteter vill anses, under uppgifven adress sådant hos riks-antiqvarien gifva tillkänna och en speciel förteckning öfver de af honom hittills gjorda samlingar, hvilka för vetenskapsidkare skola hållas tillgängliga, aflemna; äfvensom honom åligger att, vid fråga om försäljning, konststycket alltid först riks-museum hembjuda, samt icke, vid Ett hundrade riksdalers vile och varans hemfallande till riksmuseum, konststycken till större eller mindre del utur riket föra, med undantag endast för sådana fall, då, med Kongl. Maj.ts nådiga tillstånd, byten eller föräringar vetenskapsmän emellan verkställas, derunder likväl icke må inbegripas sådana fornsaker, som uti riks-museum icke finnas alt tillgå.
Allt detta och mer till gled hr H: s öron förbi utan ringaste inverkan, han höll fäst vid, att nu kunde en fa lida straff för en annan och att detta var upprörande. Och för att få detta ändradt, grep hr H. till regeringens förslag, ehuru ej fullt nöjd med det och utan att inlåta sig på om det kunde medföra orättvisor, ännu mer upprörande än de han ville afskaffa, eller om det ens skulle lyckas af-skaffa dessa orättvisor annorlunda än i deras gröfsta form. Underligt nog, stod hr H. i debatten alldeles ensam om sin mening — (dr Warburgs tvekande och matta försvar för utskottet kunna vi icke upptaga som ett uttalande för förslaget) — alla andra talare voro af motsatt åsigt och det såg nästan ut som om dessa skulle fä majoriteten med sig. Men hr H. är en gammal debattör och känner sina pappen-heimar. Om de konservativa, de besinningsfulla var han viss, återstod ett lämpligt sätt att få tillräckligt många af de liberala öfver till dem. Hr H. visste sättet. Han påminde om att det fans en s. k. kvarstadsparagraf, hvilken kunde träffa alla, äfven beskedliga liberala, och att man, om man ville hafva bort denna obehagliga paragraf, som ju kunde drabba äfven beskedliga liberala, måste kompromissa litet, hvilket beskedliga liberala ju så gerna göra, och därför uppoffra ansvarighetssystemet, hvilket beskedliga liberala ju icke behöfva. Och se, detta var ett tal efter deras sinne, och äfven de beskedliga liberala blefvo besinningsfulla. H. ex. utrikesministern hade ju ock med tjenstvillig handräckning af riksdagens ombudsman, hr justitieombudsmannen, så nyligen gjort allt på hvad honom ankomme för att påminna verlden att den gamla kvarstadsparagrafen ännuvar vid lif och i all högönsklig välmåga. Och hvad värre var, denna obehagliga § kunde ju användas så fort eo utländsk makt behagade taga misshumör öfver en skrift, kunde användas utan åtal, hvilket ju var lugnande, men ock, om man så behagade, utan all ersättning, hvilket betänkligt kunde minska profiten.
Vågafgift, anslagen till och indrifven af Tekniska skolan 1,111. Arrenden af Segeqvarn och en del andra lägenheter dito dito Andre arrendeniedel 219. Marknadsståndpenningar, anslagne Exekutionsförvaltare!! såsom sportelinkomst och af honom uppburne 175. Kännelse-afgift og Försäljning af pumpstockar 681. Tillfälliga inkomster 673. Under Fattigvården: ränta å utlånte kapitaler 1,353. Fattigprocent af sterbhus 507. Andel i kortstämpel-bcvillning 95. Skådespelsafgift 146 Afgift för vissa utrikes varor 2,246. Af arbetsinrättningen 1.586. Diverse 44g Summa Banko R.dr 97,629.' Stadens utgifter år 1855, upptagne under sina särskilde rubriker i bilagde tabell lill en sammanräknad summa af 289,104 Riksdaler. Ofver den deribland under benämning af diverse onera upptagna summa, 183,526 R:dr, meddelas här följande Specifikation. Hamnoch brobyggnads-, reparationsoch muddringsmed (lere derför bestridde utgifter ‘ 136,059. Broars, gators och kanalers underhåll samt torgs och allmänna platsers rengöring 15,065. Tjurhållning ^ goo Inköp af pumpstockar och vattenverkets underhåll 1,692. Brandredskapens underhåll och förvarande 389. Beklädnadspersedlar m. m. åt stadens vaktoch annan betjening 956. Inköp af ved til! rådhuset, inbindningspenningar, smärre reparationer och diverse omkostnader 1,368. Kostnad för Nnvigations-skolhuset 202. D:o för Tekniska skolan 7,111. Inqvarleringskostnnd för ständiga garnisonen 3,028. Reparation a stadens kyrkor 2,832. Utgifter för folkskolorne 3 678. Kostnader i följd af koleralärsoten 826. Karantänskostnader och utgifter för stadens sjukhus 472. Summa Banko R:dr 183,526.
Det är verkligen bedröfligt att höra, att den ena representanten skall emot den andra göra sådane framställningar sorn, att man byter och kyter för alt få fram en motion, och sedan skulle vara nödtvungen, att af tacksamhet hjelpa andra i dylika frågor. Jag tror, att en hvar af oss talar efter sin öfvertygelse, likasom jag talar efter min. I detta fall trodde jag mig hafva Den 29 Juni e. m. 553 utvecklat den, då jag bevisat, att det varit tvertemot raina åsigter, som jernvägen kommit att gå så nära, både till Arboga och Köping, som den kommer att gå; men jag nödgas rätta Hr von Hartmansdorffs otaliga misstag här, när fråga är om jernvägen. Förhållandet är nemi. del, att icke allenast Vägoch Vattenbyggnadsstyrelsen blifvit hörd i frågan, utan K. M. har äfven i anledn. af denna Styrelses Utlät., bestämt jernvägens rigtning. Beträffande åter hvad ”erfarenheten visat om Hults hamn”, så får jag förklara, alt Hr von Hartmansdorffs yttrande, i min tanka, icke eger någon grund. Hela den saken (jag vill nu nyttja det uttryck, som jag kan anse höfligast för tillfället, ehuru jag skulle kunna hafva eli annat på läpparne). Hela den saken har ingen sanning lill botten, ulan det är helt simpelt så, med den händelse, sorn blifvit omskrifven i tidningarne, att Kaptenen envisades emot den ombord varande lotseus råd, att gå den väg, som ännu aldrig något ångfartyg förut gäll, oell som var blott 7 fot djup, då deremot fartyget lastadt låg 9 fot djupt, så att mången deraf har kommit till den slutsatsen, att detta varit med flit gjort, på det man skulle komma allmänheten att tro, det icke fanos tillräckligt med vatten, för alt komma in i Halls hamn. Nu nyligen var en person och lodade i Hults hamn, hvarvid djupet der befanns vara 9 fot, oaktadt att vattenståndet nu är sä lågt i Venern. Således har Hr von Hartmansdorff gjort sig till kolportör för ett osaunt förhållande. Hr von Troil:
Sedan Kongl. Majrts och Rikets Svea Hof-Rätt, i anledning af de emellan Hof-Rätts-Rådet C. H. Pfeffer, å Kongl. Jlof-Rättens Fiscals-Embetes vägnar, på ena, samt Kamereraren i Banken, Öfver Krigs-Commissarien C. Bergh, på andra sidan, växlade skrifter, angående Hof-Rätts-Rådet Pfeffers, såsom af Justitise-Ombudsmans-Embetet förordnad Actor, förde talan, rörande ersättning för den förlust, Banken tillskyndats derigenom, att en på Kongl. Räntekammarens räkning med Banken utstäld, såsom falsk ansedd Assignation, stor 7,900 R:dr Banco, blifvit i Banken inlöst, genom Utslag förklarat, det Hof-Rätten funnit sådane omständigheter icke hafva i målet förekommit, att Öfver-Krigs-Commissarien Bergh kunde dömas till ansvar eller skyldighet, att den Banken, genom inlösen af omförmälde Assignation, tillskyndade förlust ersätta; så, och efter det dåvarande t. f. Secreteraren i Justi tiag-Ombudsmans-Expeditionen till Banco-Fullmägtige öfverlemnat berörde Utslag, med tillkännagifvande, att detsamma blifvit till Justitiae-Ombudsmans-Expeditionen insändt af Advocat-Fiscalen i Kongl. Svea Hof-Rätt; att Herr Justi tioe-Ombudsmannen Landin, hvilken dessutom vore af jäf hindrad, att med förevarande mål taga befattning, emedan han uti pröfningen deraf i egenskap al
Doctor af Wingärd yttrat sig och ansett hufvudsakligt att Bestämma den åtgärd, Consistorium efter en sådan Besigtning borde taga, helst denna åtgärd hittills sträckt sig endast dertill att anmana till verkställandet, utan att försummelse deraf vållat någon påföljd. I detta yttrande hade Biskoparne Doctor Wijkman och Doctor Tegnér instämt; samt Prosten Grevillius derjemte upplyst, att sådane oeconomiska Besigtningar hittills i Kinds Härad af Götheborgs Stift uteblifvit. Prosten och Lectorn Kjellander hade yrkat, att Besigtningsdagens utsättande Borde tillkomma Contracts-Proslen, förnämligast af det skäl, att hans trägna Embetsgöromål kunde ofta för honom göra omöjligt, att vid Besigtningen infinna sig på en dag, utsatt af annan person, samt att Krono-Fogdarne, derest de icke af Slaten kunde efter Rese-Reglementet erhålla ersättning för sitt besvär med Besigtningarne, måtte vara skyldige, att på samma sätt, som vid Officers-Boställen sker, förrätta dem utan arfvode. Biskopen m. m. Doctor Faxe hade tillagt, att, på anledning af olika förfarande, som i Länen egt rum, Författningen bör innefatta bestämdt stadgande: om Kronofogde i 6 Besv. Och Oecon. Utsk. till ifrågavarande syners verkställande bör erhålla Konungens Befallningshafvaiides för-1 ordnande eller icke» Presidenten m. m. Poppius bade ansett det vara Konungens Befällningshafvandes rättighet, att vid hvarje serskildt tillfälle förordnande utfärda» Utskottet har tagit detta 1 Öfvervägande , oell vid betraktande af den vigt, Sorn ligger derpå , att alla Boställs-lägenheter blifva behörigen häfdade och bebyggde* samt deras skog och öfriga tillhörigheter väl vårdade, bar Utskottet, med här serskildt fästadt afseende på Ecclesiastique-Boställen och Lägenheter, ansett dell derom gällande