Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Föredrogs till remitterande Grefve PosseSj Claes Fredric_, den 5 dennes, eftermiddagen, på Bordet lagde Memorial, innefattande dels Anmärkningar vid Friherre Wrangels, Henning, Memorial, angående vidtagande af det beslut att inga nya utgifter må beviljas, samt dels i sammanhang dermed förslag uti Financerne. Herr Munck af Rosenschöld , Eberhard, anförde skrifteligen: I ett Memorial, som jag för öfrigt lill alla delar bifaller, föreslår Herr Grefve C. F. Posse, ett serskilt Utskott eller Comitéj för att gemensamt med Kongl. Maj:t med alfvare uttänka och föreslå indragning af de Öfverflödiga Embeten och Tjenster af alla slag, samt i sammanhang dermed uppgöra Förslag till en förändrad Administrations grundad på Statens sanna tillgångar och behof. I det vesändtliga af detta Förslag instämmer jag så mycket hellre, som jag sjelf vid sista Riksdag, i mitt Memorial om Löneförbättring för Penninge löntagande Embetsoch Tjenstemän, gjorde ett precist lika Förslag. Men Herr Grefven täcktes tillåta mig föreslå den förändring i ordalydelsen af dess Förslag, att, 6g2 Den 10 Januarii. i stället för orden: förändrad Administration , måtte sättas: förbättrad Arbets-methode. Äfven får jag erinra, att en Comité, som Herr Grefve Posse nu och jag äfven då föreslagit såsom ett alternatif, redan längesedan varit nedsatt. Men så mycket mindre har något Resultat af dess arbeten visat sig, som Embeten och Tjenster, sedan denna Comité nedsattes, väl blifvit ökade, men ej minskade. Örn derföre indragning af de öfverflödiga Embeten och Tjenster af alla slag skall, som Herr Grefve Posse yttrar sig, med alfvar uttänkas och föreslås, torde säkrast vara, att ett Serskilt Utskott för detta ändamål af Riksens Ständer nedsättes, och på Herr Grefve Posses Förslag härtill, begär jag för min del Proposition. Grefve Posse j Claés Fredric: Jag skulle gena medgifva den af Herr Rosenschöld föreslagne ändring uti mitt Memorial af Orden:
Således kunna entreprenörerne utan Statens vidare hörande till hvem som helst, kände eller okände, solvente eller insolvente personer, öfverlåta sina förbindelser. Dessutom förbehålla sig entreprenörerne att, förmodligen för den händelse att sistnämnde utvägen skulle befinnas allt för svår, öfvergifva hela företaget. En punkt innehåller nemi. det äfventyret för entreprenörerne, att, om de icke upfylla sitt åliggande, skola de vara pligtige att till Staten öfverlemna jernvägarne. Detta vill med andra ord säga, att entreprenörerne låta betala sig för sitt arbete, och om de finna sin fördel sådant fordra, öfverlåta de åt Staten att inlösa de utgifne obligationerne, med ränta, för de stycken af vägarne de icke finna för godt att sjelfve bibehålla; hvaraf följer att, äfven i fall allt blir verkstäldt, entreprenörerne likväl kunna öfvergifva alla jernvägarne, utom möjligen några mil, som äro belägne närmast intill de ställen, der vägarne bära sig. Om t. ex. vägen från Götheborg några mil in i Westergöthland kommer att bära sig, så kunna entreprenörerne förbehålla sig denna del af vägen, men öfvergifva det öfriga. Staten skall således dock få vidkännas betalningsskyldigheten. Frasen, att entreprenörerne skola infria" obligationerne, Den 21 December. 347 betyder alltså intet, såvida man icke kan föreställa sig, att jernvägarne komma att inbringa en behållning, motsvarande kostnaden jemte räntan på obligationerne och något derutöfver, så att det blir en fördel för entreprenörerne att behålla vägarne, hvilket hvarje ledamot af Ståndet och hvarje tänkande menniska i hela verlden finner aldrig i vår tid kan inträffa. Det är visserligen i en punkt af förslaget sagdt, att entreprenörerne skola deponera en lämplig summa till säkerhet för, att de fullgöra åtagna förbindelser; men en annan punkt föreskrifver deremot, att i den mån väganläggningarna fullbordas, skall säkerhetssumman äfven återställas. Detta depositum betyder således intet i fråga om inlösen af obligationerne. Förslagets upställning är alltså] sådan, alt det i alla afseenden skall bero af entreprenörerne att bestämma sina vilkor och att framför
Då Grefve von Schwerin under 34 års vistelse i en bergslagsort, funnit ifrågavarande creditrpjrelse icke ipedföra någon skadlig verkan, bör jag visserligen, med afseende å en så lång erfarenhet, instämma deruti, att, när creditrörelsen. rätt begagnas, den visserligen kan vara af nytta. Men det är er\ stor skillnad emellan dess användande i viss? trakter, enligt bruket, enligt ett åldrigt b.ruk. och dess auetoriserande genom en allmän Lag, öfver hela Riket. Det vora efter min öfvertygelse vida bä'tre att ingen Lag i detta fall, existerad^ , och bättre att den enskdte crediten lemnades åt sig sjelf och dess egen kraft, än, att, på sätt de förenade Utskotten åsyftat, uppmuntra och ägga till credit-företag. Jag tror, att denna creditrrörelse vore enkannerligen för större inrättningar tjenlig, men att otn hvar enskild skall iå dermed beblanda^ sig? i förslaget icke fö.rtjen.ar att understödjas. Jag kan derföre ej eller på annat vilkor instämma i Friherre Wrangels maxim, att likhet inför Lagen i allmänhet skulle medföra likhet äfven i afseende på utgifvandet af ifrågas,tällda, sedlar. Dessa äro onekeligcn ett slags mynt; och öka alltså den redan varande sedelmassanMen det mäste icke kunna vara önskeligt, att hvar och en må få efter behag tillskapa ett sådant mynt, utan Lagstiftaren, bör ovilkorligen tillse, att hvar och en samhälls-medlems intresse i möjeligaste måtto dervid skyddas. Sluteligen får jag förena mig med Herr von Hauswolff deruti, att om denna pri vatcredit skall äga rum, densamma bör behandlas så, Den i Aagustii J. m. 57 $tt den ej ledet till missbruk. I sådant fall korde de falska sedlarne inlösas af den, som ytgilvit originalsedlarne, och växelrätt för dessa tillika beviljas. Friherre Ceder/lröm, Jacob: I afseende på det Reglemente, som Utskotten i förevarande ämne föreslagit, instämmer jag helt och hållet med Grefve Spens.
Förordnin mete härmed, iMehål[er, «tt hägnad omkr g b om nägon fi>l. af året hällas uti svarsgildt stånd af den . t f tiU tveskifte e summar detta, skall han bota E n i c0rknens fatti°e; att, om skada tiroellan den jordegare, som k agar,pn°Cförsumlioe bör °ersätta denna skada, mar genom sådan efterlåtenhet, o skau bka anses, om krea samt till dubbla böter vara forf?}len; ^ eller stängsel, ändock de intur inkomma genom annans ogi a g o bestämmer, huru förfaras skall, gen skada göra; då 9 Gap. Byggningalken bes « ^ ^ fl> och tiU der någon finner annan mans fa f* ’ ö’sin "boskap i annans o bvad plikt den är förfallen, som med v, J. Å ett eller fle bärgade åker eller oslagna äng, e ei rsTter tid är och grannar derom re, i gärde, äng, hagar eller oar, oir ‘ de Kongl. Förordningen den ense äro, samt då den af motionaie •fLinnsskvldighet för den, hvars 6 Augusti 1815 bestämmer böter ocdi ersattmn, ^ så tydliga kreatur vintertiden & annans åker derom alt besådd åker, alla tider föreskrifter i nu gällande lag vara g kreaturs betande, af året, och således äfven om böste». inseende ej kan anses erforderligt; alt något ytterligare stadgande detta hänseende j hvarföre Utskotten vördsamt tillstyrka afseende, att Herr Åkerbergs motion mätte lemna j Stockholm den 3 December 1844. Ank. till Exp. Utsk. den 5 Dec., kl. t e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om inskränkning af jura patronatus. C'.i ett hos Högvördige IragU, att Ä'pre.. Då denna så kallade patronatsrält numera icke öfverensstämde med allmänt gällande lagar och rättsbegrepp, qvarstode den endast såsom elt privilegium, och lagstiftningen måste tillse, att den icke utsträckes längre, än detta medgifver.
Är Öfver-Slyrelsen ej så fulltalig, som för besluts fattande erfordras, eller äro 2tne Fullmägtige af något Riks-Stånd, för längre tid, hindrade att Fullmägtiges sammankomster bivista, inkalle Ordföranden (på sätt i §. stadgadt är) Suppleant, att, under tiden, i Öfver-S ty reise» deltaga. 7:0 Uti de, Fullmägtiges pröfning tillhörande mål skola Commissariatets Utlåtanden infordras, derest Fullmägtige anse sådant för målets utredning nödigt, eller någon af Fullmägtige det äskar. 8:0 Förekomma under påslående Riksdag sådane frågor, som, i en eller annan måtto, hafva inflytande på Bankens credit eller säkerhet, men hvaröfver bestämda föreskrifter saknas, må beslut derom ej af Fullmägtige fattas, innan de först rådfört sig med Banco-Utskottet. <5:0 Någon Bankens fastighet, med undantag af sådan, som till betäckande af Bankens deruti intecknade fordran blifvit för dess räkning inropad, må icke af Fullmägtige afyttras eller Verket frånskiljas, utan Rikets Ständers Banco-Utskotts tillstånd och förordnande. 10:0 Öfver de, inom behörig tid, till Fullmägtige inlemnade besvär, som af Bankens Embetsoch Tjenstemän eller Betjente hos Rikets Ständers Baneo-Utskott eller Revisorer kunna anföras öfver förment lidande vid. Banco-Ulskoltets Memorial iV.-o SS. vid befordringar, eller andra dem rörande, af Fulimägtige vidtagne åtgärder och beslut, böra Fulimägtige, i ett sammanhang, till Rikets Stanners Revisorer eller Banco-Utskoltet, Utlåtande afgifva. lito Fulimägtige skola, vid hvarje Riksdags början, på en gång, med bifogade Utlåtanden, anmäla alla, inom behörig lid, till Fulimägtige inkomne ansökningar, från personer inom Verket, rörande arfvoden öfver fastställd Stat, gralificationer, eftergifter eller afskrifningar. n:o Åt
Directiahen; genom denna procedure förekommer Revisorernes uppehåll längre tid än Revisions* förrättningen påfordrar och en högre arfvodesbexäkning för Revisorerne, ä'n den Utskottet föreslagit, undvikes, Jfyttan af improvisoriska Revisio, nsförrättningar torde icke böra förnekas, då ändamålet med dem är, alt hos I>irectionerne ali* tid bibehålla Omtanka att när som hälst kunna redovisa för sina åtgärder, utan att dertill behöfva särskild bereaelsetid, hvilket ändamål synes Utskottet bäst kunna vinnas om sådana Revisions* förrättniogar få verkställas, dels på BancoFullinäg. tiges föranstaltande när de så för godt firma, dels ock, utan föregående c°mmunicationer emellan flere personer, af, blott 2 Revisorer, hvilka böra vara obehindrad® attmar som helst efterse Cort’ toirens tillstånd och göromål. Med antagande häraf synes första' delen af 35 §. kunna innehålla: !’Riket5 Ständer välja ibland sig, på lika sätt Banco'Utsiottefs Betänk anden. *51 forn för Banco Discqntens öfverseende sker. och enligt de ordningar som inom hvart Stånd i af» seende på dylika val finnas och blifva stadgade, 4 Revisorer, en af hvart Stånd samt lika mångå Suppleanter, äfyen en af hvart Stånd, 1 händelse af Revisorernes bortgång eller förfall, hvilka alla höra' vara boende inom districtet för det RåneContoir, hvars förvaltning och räkenskaper de skola revidera. Dessa Revisorer skola icke allenast årligen den 1 Marni, eller, om helgedag då infaller, den näst derpå följande söcknedag sammanträda, jemte ett särskildt från BancoFulImägtige förordnad t
Påföljande dag öppnades en af luckorna på de närmast ofvanför Skantzsjön belägna slussarne till den höjd, som förr varit vanligt. Vice Ordföranden och två Ledamöter i Direktionen öfver Strömsholms nya KanalBolag hafva derefter, åberopande jemväl uppdrag af Kaptenen och Riddaren Hellström, hos mig fört klagan öfver Landshöfdinge-Embetets förenämnde åtgärder i målet; och jag har, i skrifvelse till Advokatfiskals-Embetet i Kongl. Svea Hof-Rätt, anmodat bemälda Embete, att för berörde åtgärder ställa Lands-Kamreraren och den tillförordnade Lands-Sekreteraren, hvilka i egenskap af Konungens Befallningshafvande ärendet handlagt, under tilltal inför bemälde Kongl. Hof-Rätt. Uti förrberörda skrifvelse till Advokatfiskals-Embetet medgaf jag, att frågor af sådan beskaffenhet, som förevarande, borde med möjligen största skyndsamhet handläggas, men erinrade tillika om nödvändigheten dels att dervid iakttaga en sådan varsamhet, att icke någons rätt förnärmades, dels ock att, derest saken icke vore alldeles uppenbar, erforderlig utredning deraf borde ske, innan beslut om handräckning meddelades; samt att, med tillämpning af en sådan åsigt på ifrågavarande fall, det antagligtvis icke varit öfverflödigt att genast infordra vederbörandes förklaring, heldst som det till stöd för den begärda handräckningen bifogade bevis af den 28 Oktober 1814, om det än kunde anses för öfrigt giltigt, icke innefattade någon förbindelse för Kanal-Bolaget att tillhandahålla vatten i Skantz sjön genom slussluckornas öppnande, när heldst sådant kunde blifva nödigt, för att alla de vattenverk, som ägaren af Asby komme att anlägga och nu mera anlagt, utöfver hvad ifrån början varit åsyftadt, skulle kunna hållas i gång. Men då Landshöfdinge-Embetet ansett frågan icke fordra någon vidare undersökning, utan handräckning omedelbart böra lemnäs, och af sådan orsak låtit förständiga Sluss-Inspektoren att vid vite af Femtio Riksdaler
Ilon behöfves icke i och för bifall till punkten, ty Utsk:s utlåt, visar, att genom preebenden m. m. lönerna äro olika för Professorerne inom de serskilda Fakulteterne vid Universiteterne i Upsala och Lund, om än antalet af de olika lärarne icke är lika vid de båda Universiteterne. Hr Silfverstolpe: Jag förenar mig med de 2:ne siste talarne i fråga om uteslutande ur motiverne af meningen ”lika åligganden” etc._ och lika med dessa Hrr yrkar jag bifall till hvad Utsk. föreslagit. Äfven tror jag, att den af Gr. Mörner anmärkta omständigheten, att K. M. vid denne rikdag icke aflåtit nåd. propos. i ämnet, icke bör verka emot bifall till det nu af enskild motionär framställda förslag. Af K. M:s propos. vid sista riksdag synes, att K. M. dä pröfvat behofvet af ifrågavar. anslag och funnit det grundadt, ehuru K. M. icke funnit skäligt, att vid denna riksdag å nyo göra framställning om ett anslag, som vid en föreg:de blifvit afslaget. Frih. Palmstjerna: Jag tillstyrker bifall till Utsk:s förslag, af skäl, att vid Universitetet i Upsala finnes en mängd Professorer Den 26 April f. m. 151 med förhöjda löner emot de yngre, och då de båda Universiteten böra vara ställde i likhet med hvarandra, anser jag i följd häraf, att ett lika antal Professorer i Lund böra erhålla förhöjda löner, som det antal Professorer i Upsala, hvilka redan tillgodokommit en sådan förmån, utan afseende å de skiljaktigheter, hvilka i öfrigt kunna förefinnas i fråga om lefnadskostnaden vid de håda Universiteten. Hvad åter angår uteslutandet ur Utsk:s motiver af den mening, 3:ne talare omnämnt, sä har jag deremot intet att invända, emedan jag anser likgiltigt, om denna mening bibehålies eller uteslutes. Hr Bråkenhjelm: Af den noggrannhet och omsorg, man här ådagalagt för den tid, som stundar, nemi. då Exp.Utsk. skall till R.
Hvad Köpings å beträffar, så vet man, enl. hvad som äfven uplyses af Utslcs Betänk., att den är omkring 12,000 fot lång, ifrån staden till Mälaren, i sitt nnvar:de skick krokig och trång, med medelvidd-i vattenytan, af omkring 50 å 60 fot i vanlig vattenhöjd, och ett djup af 8 å 10 fot i lägsta vattenståndet. Hr von Troil har nyligen uplyst, alt oberoende af jernvägens anläggning, Köping icke är någon så obetydlig stad. Der byggas redan fartyg på stadens varf. Lastade fartyg kunna likväl icke molas i ån sådan den nu är. Hr von Troil har redan nämnt de kostnader, som det lilla samhället, Köpings stad, underkastat sig. Man vet äfven, att det har utan ersättning uplåtit platsen vid sin gamla hamn, för att tjena till bangård för jernvägen. En af reservanterne har updragit en jemförelse emellan Arboga och Köping, hvilken en annan talare, Hr Bildt, uptaget. Jag vill icke missunna Arboga hvad det fått, utan hade till och med för min del önskat, att detta hade blifvit Den 29 Juni e. m. 549 något mera; men den siste värde talaren har sagt, att det vore en orättvisa emot Arboga, om Köping finge det anslag StatsUtsk. tillstyrkt, all Köpings trafik icke vore så stor som Arbogas, och att redan på 1830-talet, 15,000 R:dr blifvit lemnade lill Köping för uprensning af denna å. Jag får i sisla fallet fästa den värde talarens upmärksamhet derpå, att år 1830 var ännu icke fråga om någon jernväg, oell att Köping skulle blifva ändpunkt för densamma, och att de 15,000 Ii :dr:ne voro gifna för upmuddring. Derom är icke bär fråga, ty Köpings å behöfver icke upmuddras, utan fråga är att bilda bassiner vid ån, sä att fartyg kunna der passera förbi hvarandra. En talare bar sagt, att Arboga å är ett större vatten drag. Detta anser jag icke vara något skäl.
I öfrigt har StatsUtskottet skolat tillkännagifva, att Dess förut meddelte Utlåtande redan är gilladt och godkändt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln den 24, af Högvördige PrästeStandet den 17 och Wällofl. BorgareStåndet den 17 nästledne Februarii. Stockholm den sfi Mars 1818. Riksens Höglofl. Ständers Stats✓ samt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts Betänkande, angående Herr GeneralMajoren m. m. Grejve G. L tive nhj e l m s Förslag om vidtagande af en en särskilt räddningsanstalt till förmån för dem, som å Rikets Sjökuster kunna lida Sjönöd. Statsoch Besvcirs-Utsltattens Betänkanden. 64g Uti Memorial, sorn till Höglofl. Ridderskapet och Adeln blifvit ingifvit och derifrån till Statssamt Allmanna Besvärs och Economi-Utskot.tens gemensamma handläggning remitteradt, har Herr GeneralMajoren Grefve G. Lövenhjelm föreslagit anläggande af så kallade Eifräddningsbåtar af Engelsk uppfinning på de af Rikets kuster, sorn för Sjöskador äro mäst beryktade, hvartill kosfnaden af Herr Grefven ansetts kunna betäckas genom en lindrigt ökad Hamn. eller Tplags-afgift, eller annan lindrig och temporair beskattning på handel och Sjöfart, hvilka af berörde inrättning egenteligen komma att draga nytta. Hå, efter inhämtad kännedom om närmare beskaffenheten af den föreslagne bergningsanstalten, Utskotten till pröfning förehaft frågan derom, hafva Utskotten val ansett sig ur tillfälle att bestämdt afgöra, huruvida de så kallade EifräddninesBåtarne, dertill en starkare beman /O •' ning fordras, kunna på Sveriges merendels glest bebodda Kuster i allmenhet vara användbare; inen sorn Utskotten emedlertid funnit de samma i och för sig sjelf vara af väsendtelig nytta, samt äfven böra med fördel å vissa ställen kunna begagnas; Så hafva Utskotten, som tillika förnummit att bruket af berörde
Hr Just.Ombudsmm, uti sin berättelse till R. St:r vid innev. Riksdag, pag. 3, väl grundade anmärknrr, till hvilka jag hänvisar, förenande mig tillika om den af Hr Just.- Ombudsm:n gjorda hemställan att R. St:r må hos K. M. i underd:het anhålla om en sådan Nåd. förklaring af det här ofvan anförda stadgandet, att tillämpningen deraf bestämdt inskränkes till de fall, der ansvar för öfverträdelse af ekonomisk författning finnes påbudet, men kan för tillfället behöfva att förhöjas, men Landsb:n icke bemyndigas till ingripande i lagstiftningen öfver de ämnen, som till allmänna lagen höra, ehvad derom finnes ansvar stadgadt eller ej. Uti 12 §, hvilken handlar om Landshmes tillsyn i afseende å lagskipningen, hade man skäligen bordt förvänta sig en förenklad redaktion, som från Landshme så mycket som möjligt afskiljt befattningen med, eller myndigheten öfver domarecorpsen, då man nemi. tager i betraktande, att 1734 års Landsh:ge-instrukt:n, hvarifrån denna g är hufvudsakl. hemtad, utgafs innan den nya lagen 1736 prolongerades till efterrättelse och innan fördenskull den vigtiga gränsskillnaden emellan den administrativa och domaremakten var i allmän lag updragen. Sistnämnde lag har nemi. uti 1 Kap. 2 § Uts:sB:n visligen stadgat, att K. Bef:h:de ej må befatta sig med det som domare-embetet tillhörer; häfver dock makt att tillse det lag och. rätt vid UnderRma skipad varder; finner han det annorlunda vara, gifve HofRrn det tillkänna. Detta stadgande innebär, som det mig synes, oförtydbart, alt Landsten icke bör hafva någon annan myndighet att blanda sig i domare-embetet, än att hos HofR:n till beifran anmäla det uraktlåtna fullgörandet af de vederbörande domhafvande, enl. lag och författn:r, ålagda skyldigheter.
— Dessa tjeustemäns åligganden finnas upfattade i ett af Götha Hofrätt i sådant afseende utfärdadt Reglemente, deraf jag här endast behöfver uprepa hvad jemväl ofvan till en del blifvit omnämndt, att Fiskalerna föredraga underställda brottmål, deröfver extra Brottmåls-notarierne böra föra prot., — Proto-nolarierne upsätta Hofrältens Domar i instämda och vademål, — en af Nolarierne föredrager inkomna besvär i bötesmål, — de öfrige Notarierne jemte de s. k. extra Civil-notarierne författa de af Hof-rätten beslutade öfriga utslag och föra Civil-prot., — samt Kanslisterna tjenstgöra pä det sätt, att en förrättar Arkivarie-sysslan, en biträder i Sekreterarens kontor, en expedierar Hofrättens brefpost, en tillhandagår der hans arbete vid kansli-göromälen erfordras, tvä ombesörja utskrifter af Hofrätten expeditioner i underställda brottmål, och de öfriga begge utskrifva Hofrättens i civila mål meddelade Domar, för hvilka senare den inflytande lösen utgör en gemensam sportel för Hofrättens alla ordinarie tjenstemän utom Advokat-fiskalen, hvaremot Civil-notarierne, som ensamne upbära lösen för de af dem författade utslag, jemväl sjelfve äga föranstalta om utskriften deraf. — På sätt jag ofvan anfördt, har erfarenheten visat, att hvarken Proto-notarierne eller Civilnotarierne medhinna att med tillbörlig skydsamhet fullgöra sina åligganden. Prolo-notarietjensten, nu mera nedsjunken till en renskrifvare-befattning, torde såsom icke motsvarande sitt ändamål, böra indragas, och Proto-notariernes göromål i stället på Civilnotarierne förflyttas, hvarigenom jemväl behofvet af de begge
Den tidsutdrägt, som häraf uppkommer, skall äga rum, hvilken auctorité som helst må hafva befattning med utarrenderingen. De egentliga hindren för utarrenderingsbefattningens snabbare gång äro efter min Den 18 November f. m. 93 öfvertygelse tvenne, det ena, att 2:ne Collegier äga denna befattning gemensamt, och det andra, att auctionen hålles så väl i Kongl. KrigsCollegium sorn på LandsCancelliet. Om antingen KrigsCollegium, eller ock KammarCollegium, ensamt besörjde Militiae-boställens utarrenderande, och auctionen hölles endast hos Konungens Befallningshafvande i det Län, der bostället är beläget; så är jag förvissad, att både nödig skyndsamhet med dessa ärenden och den säkerhet och enhet skulle vinnas, som bör förväntas af de Collegiala befattningarna. Erfarenheten har dessutom visat, att sällan anbud göras vid arrende-auctionerna i KrigsCollegium. ChefsEmbetet, som då icke behöfde lyssna efter, om och till hvad belopp något anbud der skett, kunde med första post yttra sig öfver det i orten gjorde anbud. Men sedan jag föreslagit de förbättringar, som enligt min öfvertygelse böra äga rum, återstår att visa de betänkligheter, som förekomma emot de föreslagne Committeernes organiserande. Det skall naturligtvis blifva för dem ett nytt studium, att lära sig känna alla de författningar, hvilka böra tillämpas vid Boställens utarrenderande. Omöjligen kunna några och tjugo Committeer behandla dessa ärenden med den ordning och enhet, som g4 Den 18 November f. m. man bör vänta af ett Collegium, hvilket länge haft dermed att syssla, hvars uppmärksamhet beständigt måst deråt riktas, och hvars Embetsoch Tjenstemän gråna vid samma platser. De många göromål, som upptaga LandshöfdingeEmbetet, skola nödvändigt verka, att det anser denna nya befattning för en bisak.