Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Och på ära och samvete, inför Gud och menniskor, vid min faders och moders minne, vid mitt eviga väl, vid allt som jag har kärt och dyrbart och heligt i denna och i en annan verld, har jag trott att min slutsats varit sann.» Mina Hrr! på ära och samvete är ock jag öfvertygad att mensklighetens, samhällenas välgång befordras derigenom att man borttager alla de författningar, som åsyfta att fördyra menniskans existens, som minska hennes förmåga att tillgodogöra allt, som länder till hennes fysiska välstånd, ty det är det som lemnar henne tid, ledighet och sinneslugn till själens odlande, på hvilket dock ytterst hvilar hennes moraliska utveckling. Hr Printzensköld: Det är en egen företeelse hos frihan dels-systemets försvarare, att de, till stöd för sina påståenden, alltid åberopa idel theorier, utländska författare och de läror dessa i sina afhandlingar framställt, men att de deremot i praktiskt hänseende alltid blifva skyldiga bevisningen. Ty jag anser denna bevisning ingalunda vara åstadkommen derigenom, att man åberopar, hvad vårt land särskildt beträffar, att någon synbar skadlig verkan ännu icke visat sig af deras grundsatsers införande, enär de icke äro af den ålder, att följderna kunna tillräckligt hafva uppenbarat sig. När dessa Herrars motståndare åberopa Frankrike såsom exempel på skydds-systemets gagn, då komma de fram med Michel Chévaliers satser och läror samt huru man föreslagit Frankrike att frånträda det derstädes hittdls oafbrutet följda systemet. Men när frågan är att försvara saken med upvisandet af praktiska resultater, då glömmer man att uplysa derom, att när t. ex. nuvrde Kejsaren ville införa ett friare tullsystem i Frankrike, för hvilket Gr. Walewsky var en ifrig kämpe, så afstyrktes det af InrikesMinistern Fould. När frågan sedermera öfverlemnades till StatsRådet, mötte den der ett så enhälligt motstånd, att kejsaren fann för godt att låta hela saken förfalla.
Hartmansdorff sagt, att Bevilln.Utsk. nu förorsakar riksdagens fördröjande, tror jag, att den värde ledamoten mer rättat sig efter allm. ropen, än efter verkliga förhållandet. Upplysningsvis får jag nämna, att de återstående målen i Bevilln.Utsk. beslå af motioner, som blifvit väckta och måste besvaras i sammanhang med bevilln.förorda., hvilken icke kan ingå, innan StatsUtsk. uppgifvit och R. St. beslutat, hvad som för statsbehofven erfordras, hvilket till stor del beror på förstärkta StatsUtsk;s afgörande. Således har detta mål ännu icke kunnat inkomma; men om Hrr ledamöter vilja göra Bevilln.- Utsk. den äran att der infinna sig, skall jag hafva förmånen att visa hela målet färdigt, blott med undantag af 2:dra art., som man måste medgifva ar beroende af R. St:s ännu icke fattade beslut. För öfrigt återstår ett, som handlar om laxens hämmande, och ett annat mål om export och import i Norrland. Jag tror ej, att dessa mål skola fördröja riksdagen. Också är jag öfvertygad, att de ganska snart skola inkomma; men de hafva ej kunnat handläggas, innan R. St. förehaft tulltaxan. Derförutan återstå endast återremisser, med hvilkas besvarande jag hoppas, att ej länge skall dröjas; och jag är öfvertygad, att om Utsk. bestode af Den a3 O c to b c v c. m. 12 eller 16 i stället för 48 ledamöter, skulle dessa återremitterade mål snart inkomma. Jag kan ej instämma med Frih. Boye deri, att det ar en vinst för R. St., att Utskms ledamöter äro många. För min del skulle jag tro, att möjligen en vinst kunde derigenom uppkomma, i fall alla ville arbeta, och målen vore så många, alt hvar och en af de 48 ledamöterna kunde taga ett mål till utarbetning och föredragning. Men nu är en sådan fördelning omöjlig, och de flesta ledamöter sysselsätta sig endast med att klandra, hvad de andra gjort.
Propos. är jag öfvertygad skall inom landet väcka allmän glädje, och icke minst uti Skåne, den mest aflägsna sädesproducerande provins ifrån vårt enda, nu existerande Institut Ultuna, så jag är fullt förvissad att så väl Utsk., som R. St:r, skola med lika mycken glädje som tacksamhet behandla den Nåd. Proposm; men då jag är en af dem, som varit med om upgörandet af planen, hvarpå den grundar sig, anser jag mig skyldig att icke allenast förorda sjelfva hufvudsaken, utan äfven att fästa Utsk:s upmärksamhet på, att K. M. troligen icke så fullständigt känner den starka opinion inom landet, som är rådande, eller den allmänna längtan, att så snart som möjligt få afhjelpt bristen af ett högre Landtbruksinstitut i södra Sverige, hvilken så omisskänneligt gifvit sig tillkänna vid de sednare hållna allmänna landtbruksmöten, hvartill äfven kommer det beviset, att i denna stund skall redan hafva anmält sig 100 sökande till de i höst vid Ultuna lediga 24 platser; ty K. M. har egentligen förordat Institutets inrättande år 1862, ehuru, hvad som endast skett i form af anmälan, det synes, att det kunde ske redan 1858. Troligen af fruktan att de 30,000 Rdr bko, som fordras i afträde, skulle afskräcka från antagandet; men om man noga betraktar saken, tror jag icke man bör deraf låta skrämma sig, som det i verkligheten är en obetydlig summa, jemförelsevis med hvad dermed vinnes, eller att man 4 år förr kommer i åtnjutande af den nytta ett sådant Institut medför. Som jag föreställer mig, så kan antagas för gifvet, att alla instämma deruti, att ett högre Landtbruksinstitut i södra Sverige är högst af behofvet påkalladt; att alla önska det sker så fort som Den 10 Mars. 123 möjligt; att Alnarp dertill är icke allenast lämpligt, utan det enda nu möjliga. Då blir ju frågan helt enkelt denna: Äro de begärda 30,000 Rdr bko i afträde för mycket? Och derpå svarar jag nej, al följande skäl: 1:o.
Föranstaltande af ett Sammandrag utur de tryckta Författningarne, angående BancoVerket, samt öfverseende, granskning och completterande af den år 1800 för Bankens serskildta Departementer fastställde Arbetsordning. I det uppgifne ändamål att ett efter behörig plan författadt Sammandrag af alla gällande Banco-Författningar, såsom förskaffande en bestämd och redig kännedom om BancoVerkets egenskap och förhållanden, måtte så väl för Banco-Administrationen som Allmänheten blifva tillgängeligt, anmodades BancoFullmägtige genom Protocolls-Utdrag från Rikets Ständers Banco-Utskott, af den 28 November 1823 , att tillsätta en Committée af sakkunnige Män inom Banco-Verket, hvilka skulle äga att efter noga granskning och från skil - af Banco Fullmagiige. 21 skiljande af alla upphäfde och på uppgifne grunder olämpelige Stadganden, i systematisk ordning sammanfatta, och under vissa Titlar ordna, de nu gällande och under Arbetets fortgång tillkommande Författningar, i allmänhet rörande Banco-Verket, och ingifva det sålunda upprättade Förslaget till Barico-Fullmägtige, af hvilka detsamma komme att öfverlemnas, jemte eget utlåtande , till blifvande BancoUtskotts pröfning och bifall för Arbetets allmängörande genom Trycket; hvarvid Utskottet tilläde, att då detta företag i utförandet fordrade mera noggranhet och mogen öfverläggning, än skyndsamhet, Utskottet ej ville för dess fulländande bestämma någon viss tid, utan finge det bero af Committerade att, då öfrige göromål sådant medgåfve, med detta allmänt nyttiga Arbete sig sysselsätta; dock att vid nu tillstundande Riksdag borde till BancoUtskottet inberättas, hvad vid Arbetet blifvit tillgjordt.
Han hade varit med om att slå in fönsterrutor, barrikadera gatorna med byggnadstimmer, ropa pereat och under sång bära brinnande brylåer på eldgafflar om kring i kafésalarna, sedan lamporna blifvit släckta. Men som så mången på den tiden hade han ock svärmat för tankens frihet och själf varit fritänkare. Den filosofi, som då var ny, hade gifvit honom vyer. Han arbetade i vetenskapen, älskade den, trodde på dess makt och ville vara en af dem, som påskyndade dess seger. Därför gick han ock till sitt värf i skolan, som man går till det tunga värfvet blott för uppehället, med hågen varm af vetandets välsignelse, med lust att verka för vetenskapen och med lifvets oeftergifliga kraf att förtjena födan som en hämsko på sin verksamhet. I början svek han väl ej sin ungdoms och tidigare mannaålders öfvertygelse, han kastade ej sin hänförelse öfver bord för att inblandad med mängden göra sig lifvet lättare och blifva den pröfning kvitt, som ligger i att lefva andligen ensam. Men stolt i tanken att stå framom sin omgifning, behöll han sin tankevärld för sig själf, blef en andens aristokrat och förlorade tron på sanningens seger och kraft att tränga igenom. Så blef han gift. Det hade varit häftiga uppträden mellan makarna i synnerhet under det andra halfår, de varit gifta. I början hade kärleken hållit dem uppe, och den ömsesidiga aktningen hade lärt dem att lefva tillsammans utan att åtskilja, hvad som var mitt, och hvad som var ditt i olika öfvertygelser. Men när deras barn skulle födas till verlden, då kom ock, med tankarna på döden, allvaret fram för modern, och när hennes man fann henne i gråt, var det för hans själ och för det barn, som de en gång gemensamt skulle uppfostra. Då kunde hon kasta sig till hans bröst under krampaktig gråt, hon vred sig i ångest, prässade sig intill honom och bad honom med förtviflans snyftningar, bad honom tro på hvad Guds heliga ord lärde honom. Ty himmel och jord skola förgå, men Guds ord skola aldrig förgå. Och till sist vacklade han i sin öfvertygelse. Han tröttnade vid de exalterade utbrotten och längtade efter lugn.
Maj:ts nådiga proposition, angående förhöjning af den pension å Rikets Allmänna Indragningsstat, som vid 1853 och 1854 årens riksdag blifvit Guvernören öfver Svenska kolonien S:t Barthelemy, Öfversten J. H. Haasum tillförsäkrad. Kongl. Maj:t behagade, enligt Statsrådets tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådant det finnes detta protokoll bilagdt, och befallde, att nådig Proposition skulle, i öfverensstämmelse dermed, till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Mildhog Lundgren. 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 23. Auk. till Exp.-Utsk. d. 7 Nov. 1859, kl. 2 c. ro. Kongl. Maj:ls Nådiga Proposition lill Rikets Ständer, angående ytterligare anslag för det nya jordeboksverkels fortgång; Gifven Stockholms Slolt den sfi Oktober 1859. Sedan Rikets Ständer, på Kongl. Maj:ts nådiga förslag, den 16 Januari 1858 bifallit och Kongl. Majit, i följd deraf, genom nådigt bref till Dess och Rikets Kammar-kollegium af den 22 i samma månad, förordnat, att för den, enligt Kongl, brefvet den 16
Jag tror icke att något aktiebolag inskränker utdelningen, för att derigenom undgå bevillning, utan deremot reserverar så litet som möjligt eller endast så mycket, som dess rörelse nödvändigt fordrar, och jag hemställer om, i sådant fall, del är billigt, rättvist eller Staten värdigt att beskatta dessa medel, förr än de komma aktie-egarne direkte tillgodo. Jag lager mig således friheten föreslå, att 35:te §:ns 2:dra mom. måtte oförändradt bibehållas, samt att R. o. Ad. mätte ogilla Utsk:s förslag. Den 26 Maj. 319 Hr Prytz, Lars Adolf: Jag har lili Utsk. reserverat mig emot den föreslagna förändringen af 35:te §:ns 2:dra mom. Jag anser, att all skatt mäste grunda sig på någon erhållen inkomst, som den enskildte, enskildta bolag eller andra inrättningar ega, men man kan väl icke säga, att de penningar,isora ligga uti en reservfond såsom ett dödt kapital, utgöra någon inkomst, förrän de i framtiden blifva utdelade. Om jag nu anlager, att dessa penningar icke ligga tili kassakistan, utan utlånas, så träffas de af samma bevillning, som hvar och en kapitalist, hvilken utlånar sina penningar. Utsk. har talat om ”kronans tillständiga rätt”, men jag för min del anser del icke vara en för kronan tillständig rätt att beskatta medel, hvaraf ett bolag icke erhållit någon vinst. För öfrigt, om jag går tillbaka till Utsk:s förslag, så står det: ”Utsk., som anser nu gällande Bevillms-förordn. vara tydlig derutinnan, att aklie-boiag och andra tili ifrågakomne mom. angifna inrättningar skola erlägga den stadgade hevillningen af deras utdelning, ehvad denna är större eller mindre”. Uti detta resonnement erkänner ju Utsk. den grundsats, alt hevillningen bör utgöras efter utdelning, hvaremot Utsk. några rader längre ned frånträder densamma. Jag yrkar afslag på Utsk:s förslag samt anhåller, att nuvande lydelser af detta mom. mätte oförändradt bibehållas. Gr. af Ugglas:
Jemte bibehållande för artikeln koppar af nuvarande bestämmelser, föreslås, att, i öfverensstämmelse med hvad förut blifvit angående bomullsoch linne-, guldoch silfversamt jerntråd hemstäldt, här må inrymmas en ny rubrik för koppartråd med följande redaktion och tullbestämmelser, nemligen: tråd, oförsilfrad — 8 sk. införselstull skålpundet. försilfrad — 36 » d:o d:o jemte tullfrihet vid utförsel. Den med 1 r:dr skålpundet eller 3373 procent å tullvärdet nu utgående införselstull å kopparnickel lärer böra nedsättas till 36 sk. eller 25 procent å samma värde. Med antagande af 50 r:dr värde per gross å spelkort, hemställes, att i stället för derå gällande förbudsbestämmelse må stadgas en införselstull af 12 r:dr 24 sk. grossen, med vilkor likväl, på sätt Tullkommitteen föreslagit, att de vid Kreatur. Krita. Krakar till fiske. Krukmakarcarbelen, ej specificerade. Krut. Kippar, alla tlag. Kött. Kongl. Maj:ts Nåd. Skrifvelse, N:o 40. 45 införseln, lika med inhemska, undergå bevillningsstämpling, mot erläggande af stämpelafgift.
Men då, enl. R. o. Ad:s redan vid 1840 års Riksdag fattade och af Eders Kongl. Majit genom Nåd. Kungörelse den '7 Maj 1844 sanktionerade beslut, andra upropet vid val och voterir blifvit afskaffadt, är det i följd deraf utan ändamål att något serskildt prot. föres öfver dem, som icke deltaga i valet eller voterin, hvarföre R. o. Ad. ansett anteckning icke vara nödig i vidsträcktare mån, ån så vidt den angår deras antal, hvilka vid upropet sig infinna. 33 och 37 §§. Då vid val af Ordfide och Ledamöter i Riddarh.Direklin, samtderas Suppleanter, det f. n. tillgår på det sätt, dels att särskild vallista uprältas, innehållande 2:ne namn till Direktins Ordfide och hans Suppleant, dels en annan, uplagande sex Ledamöter i Direktin jemte 3:ne Suppleanter, hvarvid de flesta rösterna bestämma hvilka blifva ordinarie, äfvensom mellan 2:ne eller flera personer, som fått lika antal röster, skiljes genom lottning; men genom ett sådant valsätt det kan inträffa, att personer, som den väljande önskar till ordinarie Ordfide elier Ledamöter, i följd af ett lägre röstantal eller möjligen endast efter lottning, blifva Suppleanter, hvaremot de, som den väljande utsett till Suppleanter, inträda såsom ordinarie; har R. o. Ad., som i allmänhet anser det valsätt mest lämpligt, hvilket lemnar tillfälle för majoriteten att bestämt uttrycka sin mening vid valet, och som tillika tagit i betraktande att vid de i Riksd.Ordmn fö reskrifna val till R.
Fröt. i$ty ■ i$i$,+.de. Sami, N:r 1:7. itS. lolo Stårs-Utskottets Betan!:anden. ma afsigt har Commitéen äfven trott sig böra föreslå, samt i Projectet till Röne-Regleringert verkeligen påräknat, att Skol-Rararne; skulle, utom sin ordinarie Rön, hvilken i annan händelse vore allt för knapp tilltagen, få uppbära hälften af oftanämnde Skolgäld, det vill säga ^ dels Tunna Råg i Terminen af hvarje deras discipel. TJpphäfvandet af serskildta Räse-Classer gör häruti ingen förlust för Rararne, då afgiften af 3lne sammanslagne Glassér på en gäng uppbäres, och sedan emellan 3 ne Rarare jemt fördelas. Af Rectors Glass vid de högre Rärdoms-Skolorné, lärer Rector ensam böra åtnjuta Skolgä den. Apologisterne eller Rärarne uti Närings-Classerne uppbära och dela den sins emellan, sorn ofvanföre rörande Collegeme är föreslagit. Skol-Adjuncten, såsom yngst samt Rxtra Colleger vid de mäst tairika Sitolorne, kunna tjena utan Skolgäld. Befordrade, komma de i sin tour till åtnjutande af denna fördel. Den återstående hälften af Skolgälden, |:dels Tunna Råg i Terminen eller half Tunna på året af hvarje Skolgosse, skulle af Rector uppbäras, medlen till Consistorium inom sist en månad från Terminens början insändas, samt af Consistorium, som för dessa medel bör i Råga ordning redovisa, dels till Räraiens Rönefyllnader, dels till Räröverkens öfriga påräknade behof, enligt föreskrift, användas. Commitéen har härvid icke vågat påräkna: Skolgälden till högre belopp, än 3000 Tunnor, hvaraf hälften, i följd af det föregående, i Calculen upptagas. Afgift af Gymnasii-Ungdomen kommer här icke i fråga.
Län och Förskotter, emot framdeles liqvid och redovisning, hafva utvisat, alt af de, enligt i83o års RevisionsBerättelse, för 1828 och förutgående åren bnlancerade 11 2,238 R:dr 4° sk. 6 rist., hvartill komma de, enligt Rikets sist församlade Ständers Beslut uppdebiterade Förskotter för Frikadellers underhåll, till ersättning af BarthelemyFonden 53,000 R:dr, eller tillhopa 165,538: 4°- 6., jemte enahanda utbetalningar åren 1829 och i83o, återstodo vid i83o års slut oredo viste eller oersatte: 4 ( 2(3 ) för 1828 och föregående åren 131,»ill: 22. 1. „ 1829 .. 73,432:33. 7. „ i83o 138,173: 7. — Summa 363,157: 14. 8. Efter granskning af Kongl. StatsContorets öfrige Räkenskaper, hafva Revisorerne, i afseende på Kongl. Räntekammarens Hufvudböcker, som undergått revision i Kongl. KammarRätten för år 1829 utan, men för år i83o med anmärkning, funnit sig höra anmäla: l:o Att i Räkningen med RiksgäldsContoret fortfar att observeras ett i långliga tider iakttaget afdrag från behållningen, under rubrik: Gammal difference i4 R:dr 36 sk. Men på det samma differenceSumma må upphöra att i Räkenskaperne förekomma, skall, efter hvad anmäldt blifvit, åtgärd redan vara vidtagen för utredning af förhållandet. 2:o Att Anordningar pä Kongl. Räntekammaren, bokförda till större delen sedan år 1785, finnas qvarliggande, till ett belopp vid 183o års slut af 1476: 33. 3.; äfvensom att Kongl. Räntekammaren äger utelöpande
För försålde Lappska Böcker Arrenden af indragne Skolbohl . 1828. Aflöning i Stockholm . 600. Lappmarks EcclesiastiqueStaten i Westerbotten . 3,431: 10. 8. Norrbotten 1,881. Provision och Remisslage 83: 25. 2. Balance till år iSaq. Contant Behållning 12,483: 35. n. Afgår skuld. . ■_ _ 36: 38—69e5.. ^u Summa 81,794: a3.10. Och har således Fonden under ifrågavarande a:n'e år vunnit en till vext af 3,200 R:dr 23 sk. 2 r. Enligt Kongl. Majrts till Kongl. Ca nzli-Sty reisen aflåtne Nådiga Bref, har vid dispositionen af Medlen icke varit något att erinra; hvarjemte ej eller anledning förekommit till anmärkning hvarken emot Räkenskaperne, som af Kongl. KammarRätten förut blifvit reviderade, eller emot Fondens lånehandlingar, hvilka, vid anställd inventering, funnits i behörig ordning. Stats-Anslagen för Garnizons-Ilegementernes i Stockholm underhåll m. m. Vid redogörelserne derföre har någon annan anmärkning icke egt rum, än att i Kongl. Svea Artillerie-Regementes Räkenskaper de å serskildte anslag ifrån Kongl. StatsContoiret erhållne medel funnits, utan afseende pä anordningarnes olika lydelse, med andre summor hopförde, hvilket Bokföringssätt, såsom försvårande controllen, framdeles torde böra förändras och göras mera ändamålsenligt. Stats-Anslaget för Underhållet af Allmänna Garnizons-Sjukhuset i Stockholm. Då Rikets Ständers Statsutskott vid sistförflutne Riksdag utsträckte granskningen af redovisningen för de till denna inrättning anslagne ( »44 ) medel, till oell med år 1827, hafva 1828 års Räkenskaper och förvaltningen af samma års anslag nu utgjort föremål för Revisorernes gransknings åtgärder.
1 punkten; samt bifölls hvad Utskottet, i anledning af anmärkningarne, angående den i 7 momentet befintliga tariff öfver vexlars chartering, tillstyrkt och yttrat; l3;o, bifölls hvad Utskottet, i fråga 0111 11, 12, 13, 14 och 15 §§ af Charlae-Sigillalae-förordningen, yttrat, hemställt och föreslagit; l4:o, lades till handlingarne Utskottets hemställan, i afseende på 1 och 4 mom. af Chartae-Sigillatae-förordningens 17 §; 15:o, bifölls den af Utskottet tillstyrkta förändring i dess förslag till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om controilerne och redaclionen af 11 § och följande §§ i Författningen. Bilt. till R St. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskotets betänkande, N:o 82, i anledning af väckta motioner om förändring af Lagens stadganden, rörande testaments-friheten och gufva med varm band: afslogs. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets utlåtande, Nro 86, i anledning af anmärkningar vid betänkandet, N:o 18, öfver väckt motion om ändringar i ansvarighets-lagen för Stats-Rådets ledamöter, beslöt Preste-Ståndet att, med ogillande af de bufvudsakliga utaf Utskottet i betänkandet, N Lag, förklara att äfven de mindre rättelser, hvilka Utskottet i redactionen af vissa paragrafer föreslagit, icke, äro af den vigt, att de böra tili omskrifning och omtryckning af ansvarighetslagen föranleda; utan ansåg frågan i sin helhet halva förfallit. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets betänkande, N:o 87, i anledning af väckta motioner, angående concurs-lagstiltningen: Återremitterades. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D.
Dessa rullor upprättas i två exemplar samt serskildt för hvarje Regementes eller Corps’ af arméen och särskildt för flottans beväringsområden inom länet, Minst tre veckor, förrän mönstring å någon ort företages, sände Konungens Befallningshafvande till hvarje Magistrat eller Kronofogde inom länet ett, staden eller fögderiet omfattande, utdrag af dessa rullor, hvarefter Magistrat eller Kronofogde åligger att infordra och vid mönstring aflemna behörigt prestbevis om hvarje i rudorna upptagen ynglings ålder och frejd. Bevärings-yngling, som, efter det vederbörande pastors-embete till Magistrat eller Kronofogde redan inskickat prestbetygen 49 prestbetygen för årets mönstringsoch vapenskyldige inom församlingen, elit ankommit och således med densammas beväringsmanskap bör undergå mönstring och vapenöfning, skall deremot vara skyldig, att vid mönstringstillfället sjelf medhafva sitt prestbetyg; och detta vid påföljd att han annars icke mönstras och derigenom får sin beväringspligt framflyttad. Vid mönstringsförrättningen, som sker på samma tid och ort med såväl dem, hvilka första gången skola mönstras, som ock med dem, hvilka före andra årets vapenöfning böra undergå ny mönstring, skola sedermera ej allenast Mönstrings-kommissarien och närvarande militärbefälet i hvar sitt exemplar af rullorna, utan ock vederbörande Magistratsperson eller Kronofogde uti deras utdrag af samma rullor anteckna hvad i afseende A hvarje uti rullorna upptagen beväringsskyldig förekommer och afgjordt blifver. Innan mönstrings-kommissionen åtskiljes, skola alla dessa rullor med hvarandra jemföras och, der skiljaktigheter förekomma, rättelse efter Mönsterherrens bepröfvande genast ske; hvarefter Mönstrings-kommissariens rullor, som blifva hufvudhandlingarne, underskrifvas af Mönsterherren och kontrasigneras af Mönslrings-kommissarien.