Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emedlertid, och dä de vid ärffelige Hånens upptagande ifrän Sveriges sida utställde Hufvud, och Hypothekariske förbindelser, blifvit aflerunade till sarritelige Eångifvarnes gemensamma säkerhet och, i sådan afsigt, nedlagde såsom ett depositum hos Notarius Publicus Wilhelm van Homrigh i Amsterdam, har den omständighet, att alla i anledning af samma Hufvud-Documen» ter utfärdade Partial-Obligationer icke till Eiri v idat iöns - Corn rrut téen ingått, eller möjligen kunnat ingå, haft till påföljd, att denne Embetsman, med stöd af Eandets Hagar, vägrat utleverera Hufvud-Documenterne, förr än antingen en hvar af de utfärdade Obligationerne är infriad, eller den genom Hagarne för kraf i allmänhet bestämda praescj iptioris-tid till ändalupit; Och hvilket vägrande således förorsakat, att Hiqvidations-Committéen icke till Kongl. Majlts Ombud förmått öfverlemna någre af de, för ifrågavarande Hån, utgifne Konungens förbindelser och Authorisationer, eller Stats-Gonloirets och Riksgälds-Contoirets förbindelser facil garantier, hvilka samtlige ännu hos beihälde Notarius Publicus förvaras; men , som alla,’ enligt Conventionen af den 31 December 1815, inlöste Partial-Obligationer först varit hos denne Embetsman deponerade, samt sedan der blifvit, med sista innehafvarens bifall, öfverkorssade och utlefvererade till Kongl. Majus Ombud, hvarefter beloppet är vordet, genom Eiqvidations-Committéen , i närvaro af samma Ombud, afskrifvit d nyssnämnde Hufvud-Documenter, Ståts-VtskGttets Betänk anderi. så anser Kongl. Majit alldeles intet äfventyr vara förknippadt med Hufvud - Documenternes, dessutom oundvikliga, qvarblifvande under Notarii Publici van Hainrighs vård i Amsterdam , intill dess de, med stöd af Eandets gällande Hagar, må kunna återfordras.
189 till förbättrande och tillhandahållande af undervisnings materiel samt till understöd lör alpi fr ande af lämpliga läroböcker, kartor in. m. för folkskolorna R:dr R:ml 10.000: — „ ar/vaden och resekostnader för Skol-inspektörer x „ 17,000: — Och hafva Rikets Ständer för dessa särskilda ändamål anvisat de belopp, E. K. Majit för hvart och ett af deni i nåder föreslagit. Då förenämnde af Rikets Ständer beslutade anvisningar uppgå till ett sanimanlagdt belopp af 104,000 R:dr samt, enligt hvad Rikets Ständer här ofvan tillkännagifva de till utvidgning af vissa Pedagogien äfvensom lill löneförbättring åt lärarne vid dessa skolor erforderliga medel blifvit anvisade såsom ordinarie statsanslag på Åttonde Hufvudtiteln, så återstår af de för folkundervisningen afsedda, till omkring 200,000 R:dr beräknade tillgångar ett belopp af omkring 150,000 R:dr. 1 afseende på fördelningen af dessa tillgångar hafva Rikets Ständer, med anledning af de särskilda fram ställningar, som i sådant hänseende inom Riksstånden förekommit, funnit sig böra i viss män afvika från det af E. K. Majit meddelade förslag. Då nemligen, hvad särskildt angår folkskolelärares aflöning, Rikets Ständer anse, att folkskoleväsendets framgång och utveckling är i väsendtlig mån beroende deraf, alt skicklige och nitiske lärare blifva för dessa skolor att tillgå, men den nuvarande afiöningen i allmänhet är alltför ringa för att motsvara de måttliga anspråken på en nödtorftig bergning för dem, som skola odeladt egna sin tid och sina krafter åt della ansvarsfulla kall, hafva Rikets Ständer funnit nödigt att det bidrag, som Slaten, med fasthållande af den grund sats, att folkskolelärares aflöning egentligen åligger kommunerna, kan gifva för befrämjandet af nämnda maktpåliggande ändamål, bör uppfaras såsom en utgiftspost för sig, och således en särskild summa auslås (ill förbättring af folkskolelärares löner.
Jag tillstyrker således remiss till Bevilln.Utsk., och det lärer ej kunna bestridas, att det Utsk., som genomgår tulltaxan, lättast kan fälla omdöme om tolagen och lämpligaste beloppet deraf i jemnförelse med tullafgifterna. Kännedom härom saknas både hos Oecon.- och StatsUtsk., hvilka Utsk. väl skulle kunna arbeta sig till densamma; men för att förekomma tidsutdrägt och få den säkraste grunden för frågans afgörande är remiss till Bevilln.Utsk., efter min tanka, det rättaste. Gr. Cronhjelm: Jag anser motionen desto hellre böra remitteras till Bevilln.Utsk., som frågan om tolagen, på sätt förut är nämndt, har sammanhang med tulltaxan. Jag 5 II. i5 Den io April e. ra. är för öfrigt förekommen genom Hr Gr. o. Landtnäs afgifna förklaring och får blott tillägga, att Bevilln.Utsk. vid sista Riksdagen inkom med ett utlåtande öfver tolagen i sammanhang med tullbevillningen, utan att ens någon motion i ämnet då var väckt. Skulle likväl R. o. Ad. vilja besluta remiss till Oecon.Utsk., skall jag ej sätta mig deremot, emedan jag är öfvertygad, att detta Utsk. då måste söka sammanträde med Bevilln.Utsk., som således i allt fall kommer att få den hufvudsakligaste befattningen med målet. Hr von Hohenhausen: Jag förenar mig med Frih. Palmstjerna och ser ingen möjlighet att handlägga denna fråga annorlunda, än i sammanhang med tulltaxan. JVär nu saken förut varit behandlad af Bevilln.Utsk., vet jag ej, hvarföre handläggningen skall ske af 96 personer, då den kan verkställas af 48. Jag tillstyrker alltså remiss till Bevilln.Utsk., särdeles då 34 §. Riksd.Ordn. ger utrymme för remiss till hvilket Utsk. som helst. Gr. von Fersen: I olikhet med den siste värde talaren måste jag äntlu vidhålla, att motionen ej måtte till Bevilln.
Ständer vid sednast hällne Urtima Riksdag i Orebro år 1812, utaf de från Kongl. Majrts och Rikets Krigs-Collegium till Riksgälds -Contoiret öfverlernnade Cassors medel, beviljat Malmö Stad, till upp. förande af Caseinoch Stall-byggnader för 3:ne derstädes förlagde Rscadroner af Mörnerska Husar-Regementet, ett lån af Femtio tusende R:dr Banco emot fyra proCents renta samt två proCents årlig afbetalning på Capitalet, hvilka två proCent skulle beräknas och erläggas efter Byggningstidens förlopp, som bestämdes till högst fyra år, att räkna från den dag, då första summan uppå lånet i Riksgälds-Contoiret lyftades. Beträffande det af Staden Ystad begärdta lånebiträde, så förete sig för dess beviljande enahanda skäl, som för lånet till Malmö Stad va. rit gällande. Hvarföre, och då de tjugufem tusende 7So Den 7 Juli. tusende R:dr B:co, hvilka utaf det år 1809 Vester-och Norrbottens Läns Innevånare försträckte lån skola återbetalas, icke äro påräknade eller disponerade till några andra behof och utgifter; Stats-Utskottet trott sig böra tillstyrka, att nyssberörde summa af tjugufem tusende R:dr Banco anslås till lån åt Staden Ystad, med de vilkor , som här nedan äro utsatte. Men sorn dessa medel icke blifva att tillgå förr, än åren 3816 och 1817, torde tio tusende R:dr kunna af Riksgälds Contoiret förskjutas, på det sätt, att hälften eller fem tusen Riksdaler hållas Staden tillhanda nästkommande år 1816 och andra hälften år 1817; hvaremot de återstående femton tusen R:dr icke från Riksgälds-Contoiret utbetalas förr eller i annan ordning, än Vesterbott» niska låne-medlen inflyta, och Contoirets förskott deraf blifvit godtgjordt.
Medborgares betryggande från smädelser och ohemula beskyllningar i sådane Skrifter, som allmännast läsas, än att den Konungens Embetsman, som högsta uppsigten öfver Tryckfrihetens bruk är anförtrodd, må äga nog laglig myndighet att, jemte en sådan Skrifts beläggande med qvarstad, äfven inställa dess vidare utgifvande, intill dess, sedan äfven JustitiseCanzleren blifvit hörd, Konungen uti Stats-Rådet behagat förordna, huruvida Skriften vidare må kunna fortsättas eller utgifvaren hafva förverkat rättigheten dertill; och med fullkomligaste öfvertygelse om nödvändigheten af sådant tillägg i Tryckfriliets-Lagen, tillstyrker jag, att Beredningens project, stäldt i enlighet med Konungens Nådiga Proposition, må förblifva oförändradt. Herr Baron Adlerberg förenade sig härmed och ansåg utgifvare af ett enligt förevarande Mom. indraget Dagblad eller Periodisk Skrift böra förlora all rättighet att sådane sedermera utgifva. Herr Öfver-Intendenten Edelcrantz anförde: Uti alla policerade Samhällen och uti all klok Lagstiftning användas tvänne sätt till minskande af förbrytelser emot allmän eller enskild rätt och säkerhet. Det ena och allmännare är straff, sedan förbrytelsen blifvit begången. Detta igenfinnes hufvudsakligen i 3 §:ns af TryckfrihetsFörordningen föreskrifter. Det andra består uti de medel, aom vidtagas för att alldeles förekomma dem eller att 390 Riksdagen 1812. förminska möjligheten af deras vidare begående. Sålunda straffas ej ett oförståndigt barn, som med ett farligt jern eller ett* laddadt gevär vållar en menniskas skada eller död; man iakttager häldre den försigtigheten att hindra detta barn från bruket deraf. Sådan är ock den utväg, som nu ifrågavarande punkt utaf Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition åsyftar, hvarigenom Kongl. Majit vill trygga allmänna och enskildta säkerheten för nya fortfarande inbrott af samma art.
Hon gömde sin lyra under sitt sybord. Franzén. ANNA MARIA LENNGREN. Satiren ler på sluten mund; Dess udd hon dock syns blygsamt gömma, Och helst om de Idyller drömma, Som ljuda blott från hjertats grund. Euphrosyne. Om en tillbörlig aktningsgärd åt Fru Nordenflychts minne var i samma mån en helig pligt, som den tid varit lång, under hvilken denna rättvisa uteblifvit: så kan deremot visserligen ej sägas om hennes närmaste efterträderska bland Sveriges skaldinnor, att det bifall, som enhälligt skänktes af en förtjust samtid, hittills undergått någon afkortning. Ej heller har detta bifall kunnat vackrare sammanfattas, än långt för detta gjorts i den minnesvård, som förvaras i Svenska Akademiens Handlingar153. Detsamma, som Fischerström var för Fru Nordenflycht, blef der Franzén för Fru Lenngren: en loftalande vän, som har målat den Hädangångnas bild med hela värman af en personlig tillgifvenhets pensel. Att hvarje hans ord framqvällt ur djupaste öfvertygelse, kan bevittnas af en hvar, som sett och hört honom, med ögon ömsom blixtrande, ömsom tårade, alltid strålande, tala om sin saknade väninna; ständigt redebogen, om han så trodde behöfvas, än att infläta en ny blomma i hennes krans, än att bryta en lans till hennes försvar. Den egentlige häfdatecknaren får dock ej vara endast vän och loftalare; så mycket han än, i afseende på sådana föremål, kunde frestas att vara det. Lyckligtvis kan den plats, som i svenska vitterhetens tempel intages af Anna Maria Lenngren, aldrig befara någon rubbning. För hvad hon verkligen var och är, skall man der i alla tider förblifva lika erkänsam. Skenet, att hafva varit någonting ännu mera, skulle minst fördragas af hennes eget blygsamma snille. Hennes förtrognaste synas betviflat att ens en vrå för ärelystnad fanns i denna från alla starka lidelser fria själ.
Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Betänkande i an. ledning af åtskilliga väckta motioner och. gjorda Förslag, om vidtagande af nödiga Ees v. oth Ekon. TJtsk. Betänkande#. j ’’åtgärder till förekommande af Värf”vade krigsmäns pérmitterande och kring’’vandrande i landet, samt upphörande ’’af Handteerks-Gesällers lika beskaffade ’’vandring från den ena Staden och Or"ten i Riket till den andra." Från Vällofl. BorgareStåndet och Hög. vördige PrestStåndet hafva i dessa ämnen blifvit till Utskottet remitterade: 1:0 Memorial aF Herr Lagmannen G. Kjellander, hvaruti an fores, hurusom i handsorterna nog allmänt skall klagas deröfver, att Volontairer från Regementerna uti Carlskrona, äfvensom Soldater från andra Reg monten, permittsras till oeh med på år till något visst Län, Stad eller Socken, utan föreskrift af någon sysselsättning och med den enda för dem uppgifna anledning, att besöka sin hemort, hvarefter sådane pär. ener, oftast halfr.akne, drifva omkring i landet och, då sällan något arbete vågar dem anförtros, uppehålla lifvet genom hvarjehanda illgrepp, stölder och nidingsverk, derom Domstolarnes ransakningar skola bära vittnesbörd, i anseende hvartill Herr Kjellander framställt den önskan, att, i händelse ofvannämnde personers permilterande skulle utgöra någon beräknad lön eller inkomst för vederbörande Chefer, en motsvarande ersättning af Staten då måtte dem bestås, emot det att landet klefve förskonadt från dessa kringvandrande krigs. Bihang till RiksSt. Fröt. lBU-ibiS, 8'.dt Saml.Ntr 61. ga 48o Besv. och Ekon. Utsk.
Med anledning af Kammaroch Bergs-kollegiernas underdåniga hemställan, att framdeles borde på särskild pröfning ankomma, om och hvilken utskyld kunde, efter vedhyggsler-räntans indragning till Statsverket, åläggas bergsfrälse-jorden, i stället för dess förbindelse att vid olyckshändelser bidraga till kopparverkets upprätthållande, hade bergslaget förmält sig icke ega rätt eller befogenhet att göra några medgifvanden till förminskning af bergsfrälse-jordegarnes frioch rättigheter, helst dessa jordegare ej heller blifvit derom hörda; hvarjemte Bergslaget hemställt, att bergsfrälse-skogarnes urgamla förhållande Slats-Utskoltets Utlåtande, M 64, Litt. V. 19 till grufvan och kopparverket ej mätte i någon mån blifva beroende af frågan om fri disposition af de, kopparverket underlagde, skalteskogarne; samt 4:o att öfvertaga och utgöra den af kronan hittills beståddo andel i presterskapets aflöning med 1 skepp:d koppar årligen.
Sedan Konslilulions-Utskollet, uti Memorialet N:o 8, föreslagit ändringar uti 39, 40 in. II. §§. Reg.-Funnen, 4, G in. fl. §§. Riksd.-Ordn. och 2 och 9 §§. Success.- Ordningen, angående Riks-styrelsens förande i vissa läll in. m., samt Borgareoch Bonde-stånden, med återremitterande af Memorialet, frams tällt, såsom Ståndens gemensamma (ankar, särskilda anmärkningar vid de gjorda förslagen, så hafva nämnde Stånd, (ill svar å Utskottets, i Memorialet N:o 9, lill Stånden gjorda hemställan om anmärkningarnes frånträdande, förklarat, alt Stånden vidblefvo sina lättade beslut. Det åligger alltså Konslilutions-Utskollet alt, lör de uppkomna skiljakligheternas förenande genom omröstning i förstärkt Utskott, uppställa vederbörlige voterings-proposilioner; men förr än Utskottet lullgör delta åliggande, har Utskottet ansett sig böra göra följande framställning, dertill loranledt utaf beskaffenheten af Bonde-ståndets anmärkningar. Dessa anmärkningar, delgifne Konstilutions-Utskottel genom utdrag af Bondeståndets protokoll för den 8:de sisllidne April, lyda sålunda: ”a) atl, i stället för den uti förra delen af 39 §.
Besv. och Oecon. Utsk. När nu skillnaden emellan Frälse-skatteliemman och Skalte-frälse-hemman vore den, att de förre äro sådane hemman, som till sin grund varit frälse-hemman, men hvartill frälsemannen afstått egande.rätten, under förbehåll af någon viss årlig ränta, men de senare åter sådane, hvilka skatteman sedan uråldriga tider innehaft, eller gamla Krono-skatte-hemman, som, genom byte eller köp, kommit i frälsemanna hand, så har väl Eric Ersson ansett det höra medgifvas, att, i afseende på de förstnämnde hemmanen, det för deras afhändande upprättade Contract ovilkorligen gäller lills vidare och intill den lyckliga tidpunkt, då all jord hlifver af lika natur, men det måste också blifva, i motionairens tanka, en följd, att, hvad skatte-frälse-hemmanen beträffar, frälseman icke kan innehafva annan eller bättre rätt till räntan, än den Kronan före afhändandet egde. Under öfvertygelse om rigtigheten af denna skillnad förenämnde hemman emellan, och om dess verkan tillämpningsvis på Byggnadshjelpens utgörande, hade år 1823 en del Husby byamän af Åkers Skeppslag och socken , efter uppkommen tvist emellan dem och innehafvaren af frälseräntan till deras åboende hemman, som bevisligen vore ursprungligen Krono-skalte - 8 Bcsv. och Oecon. Utsk. hemman, yrkat tillgodonjuta rättigheten att få utgöra Byggnadshjelpen, i öfverensstämmelse med det ofvan citerade Mom. af 1789 års Kongl, Förordning, det vill säga, efter alterum lantum, eller förduhbladt Krono-värdi, uppgående, efter förvandlingsUträkning, tili 1 Ridr 24 sk. B:co för hvarje helt mantal, en rättighet, sorn, genom Härads-Rättens, Lagmans-Rättens och Kgl, Svea Hof-Rätts sammanstämmande Dommar, dem tillerkändes.
Härom året utgaf hon ett litet fint utstyrdt dikthäfte: » Rimmade tankar af B j ö r n », hvartill Sigurd skref ett hjärtligt och roligt förord, och hvilket hälsades med bifall af den offentliga kritiken, ej minst Stoekholmskritiken, som här fann varmhjärtade, känsliga fina poem, ofta med humorns skimmer däröfver. papporna till tant Björnberg anförtro sina tultors och pysar förvandling till damer och kavaljerer, göra de det med trygghet och förtroende. Birger Schöldström. * - J sinnesförvirringens natt. &gt; C \ ol går ned. tyst, tyst hvad rör sig där, v' invid skogens bryn? Ah, kanhända Silvio det är från sin luftfärd genom skyn. Ser du, han har jagat solens spann öfver himlen blå; stridt med molnen, slungats af och an; stackars Silvio! Har du drömt dig sagan, min och hans, en oktoberkväll, då förlåtna gastar trådde dans, öfver ber g fruns häll? Eller klang den genom griftehvalf höljdt af spindelväf, att hvar halfförmultnad kota skalf, såsom vindrörd säf? Nej, vi dröjde aldrig, vill du tro, ibland natt och graf. Uti li f och ljus vi byggde bo, öfver jord och haf. Minns, att jag har lefvai sagans lif ifrån A till Ö; men du har den blott som tidsfördrif, delad frö för frö. Solen skred som nu till nedergång, liten vaktel slog, när vi bytte tro vid källans språng uti furuskog. Vet du, hvad det är att gifva så fullt och helt sig själf? Ila bort och stanna kvar ändå, lik naturens älf. Ingen tanke, huru ringa än, låg för honom gömd. Världen såg jag blott uti min vän; tiden var förglömd. Hoppet lyste skimrande och blott rika löften gaf. Intet lod har ännu djupet natt uti lyckans haf.
Län till en del användes till garnisonens aflöning, och det öfriga till det stundom på säd nödstäldta Kronobergs Län, lämpligast synes, att beloppet i Spannmål, hälften Råg och hälften Korn, kommer att utgöras tills vidare i penningar, be räknadtefter Länets årliga Markegång; hvilken förbättrade Lön Utskottet likväl anser icke konna retroactift eller förr än med nästa år Herr Landshöfdingen tillgodokomma, och hvaremot den nu utgående Cöntanta Lönen, jemte utskrifning® Gästningspenningarne, böra indragas eller användas i afräkning å betalningen för Spannmålen. Lika ined hvad Kongl. Kammar-Collegium och Kongl. Stats-Contoiret sig utlåtit, anser Utskottet någon förhöjning i beloppet af Rese-penningarne 80 Rid oindelta icke kunna äga rum. Och hvad åter beträffar Herr Orefvens och Landshöfdingens anhållan, att det så kallade Fortificaiionshuset i Christianstad måtte Upplåtas honom till Boställe; så emedan Kongl. Krigs-Collegii, handligarne bilagde, skrifvelse innehåller, att Kongl. Majit, i an 4:de B. iNfo 147, I48* Den 2 2 Juni. anledning af -vackt fråga utaf Herr Öfversten in. na. af Klercker om beboende af ifrågavarande hus, i Nåder förklarat sig vilja på dispositionen deraf framdeles vara betänkt; finner Utskottet lika med Kongl. Collegierna detta ämne ankomma på Kongl. Majas Nådiga Förordnande. Hvilket allt vördsamt hemställes Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm deta 14 Juni 1815. Få Höglofl. Ridd. och Adelös ^Ledamöters vägnar Carl De Gier. På Vällofi. BorgareStåndets Ledamöters vägnar Carl Fr. Landberg. På Högvörd. PrestStåndets Ledamöters vägnar Gustaf Murray. På Hedervärda BondeStåndets Ledamöters vägnar Jon Jonsson. C. Tunelius, kongl.
Under vårens härligaste tid hade han just varit som trägnast fängslad vid boken, instängd i ett mörkt, sollöst rum, där han läst om monader och mikrokosmer, om det kategoriska imperativet och det oåtkomliga “tinget i sig“, om Aristoteles’ orörde rörare, som afklipper den eviga kausalitetsserien och Hegels absoluta ande, som i sig förenar alla motsatser — allt det där, som nu vid klaraste solljus omtöcknade hans hjärna, ur hvars dansande virrvarr han ej kunde få fram en enda förståndig tanke utom den kartesianska: “man måste tvifla på allt“, den hånande kritiken på alla de andres systemer — och på hans eget. Egentligen var han nu icke häller filosofiskt anlagd. Han kände ingen kallelse till att gräfva ner sig bland gamla dammiga luntor för att söka andens lif i de döda bokstäfverna; eller att grubbla öfver det metafysiska problemet, mot hvilket så många skarpa hufvuden redan förslöats. — Därtill var han en allt för praktisk natur. Nej, ut i lifvet ville han! Sin examen hade han gjort ifrån sig på två år, “slagit i sig“ ämnena kvickt och raskt, på modernt vis. Och nu var han filosofie-kandidat, hade betyg på fulländad humanistisk bildning. Nu skulle han hvila sig en tid, tänka öfver hvad han läst, sofra allt, som han okritiskt upptagit, nagelfara allt med den store tviflarens formel. Och så skulle han lefva lifvet — med dess hårda kamp i arbete och försakelse, med dess nederlag och segrar. Det var, som ville hans bröst sprängas af lefnadslust, af orolig längtan, att något måtte hända, något utomordentligt, som kunde rycka honom med sig. Ty han var ju fri nu, alldeles oberoende fri! Hvilken klang i ett ord! Han kände ett obändigt begär efter luft, slog ned fönstret och insöp i djupa drag den ljumma, doftande sommarluften. Framåt ångar tåget, förbi solbelysta, grå, glänsande åkrar och grönskimrande fält med spirande säd. Öfver allt lyser solen bländande skarpt.
Se vi deremot andligt diup och mildlångsamt Sen till, ärade läsarinnor, att Idun finnes hos alla edra bekanta! Om rapphöns. J agtsäsongen är öppnad, och dermed erbjudes åt våra husmödrar den efterlängtade lägenheten att åter åstadkomma någon större omvexling i den dagliga matseJeln. V i vilja derför i dag närmast fästa uppmärksamheten på den mångsidiga användningen af rapphöns och dervid särskildt framhålla, hurusom de vanligen djupt föraktade gamla rapphönsen förträffligt låta använda sig till smakliga anrättningar och afgjordt stå i första linien som soppor efter följande metod. Man invecklar rapphönsen i tunna skifvor af orökt späck och steker dem hastigt styfva i smör. Sedan de kallnat, lösgör man noga költet från benen, hackar de senare i små bitar och ställer dem med något köttextrakt och rikliga kryddor på elden. Köttet befriar man från alla senor, hackar det helt fint och uppvärmer det med färskt smör, hackad lök och persilja samt det färserade späcket; tillsätter derefter två äggulor och två glas madeira. Såsen på benen afslås nu genom en sil, afredes med något brynt mjöl och blandas till puréen. Sedan soppan nu värmts upp — men ej kokat — kryddas den med något salt och cayennepeppar och serveras med stekta h vetebrödstärningar. På samma vis kan man af gamla rapphöns anrätta en synnerligen smakfull ärtsoppa, i det man kokar ärterna mjuka i bensåsen tillsammans med rikligt selleri, passerar den genom en sil och blandar de två puréerna. Vidare kan man äfven med fördel använda puréen, i det man blandar den med en färs af hälften kalfkött och fett fläsk, förhöjer smaken med hackade champignoner och en charlottenlök, ger den spets med saften af en citron och af det hela formar en pastej, som kokas antingen i en puddingform i vattenbad eller ock i en kastrull, insmord med smör och belagd med tunna späckskifvor. Till denna rätt serverar man en brun champignonsås, tillsatt med madeira.