Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majus Nådiga Bref af den 25 Maj 1814 till Hewar Fullmägtiga af innehåll: att, uppå gjord underdånig anmälan, att Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse af den 11 Aug. 1813, (åberopad uti Brätsel-Commissionens svar af den ig Januari 1814,) rörande förbättring uti Hufvudstadens Mantals-Commissariers Böne-vilkor, blifvit så förstådd , att vederbörande innehållit den Stadens Cassa till» slagna andel i Bevillnings-Procenten af det sedermera uppburna beloppet , utan afseende å Biksens Ständers år 1812 fattade Beslut, hvarigenom en sådan rättighet endast för 1813 och. de följande åren medgafs , Kongl. Majit godt fun. nit i Nåder förklara, att hvad uti ofvannämnde Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse förordnas om den Stockholms Stads Cassa tillfallande halfva procent of inom Staden inflytande Bevillnings"Uppbörd , icke bör eller kan tillämpas förr , än då, i kraft af 18 1 2 års Bevillnings-Stadga , den, henne likmätigt, för år 2813, belöpande Bevillnings-afgift ingår; och att således hvad förut i Bevillning uppburits, ovilkorligen skall till Biksgälds-Contoiret, utan afdrag eller innehåll» ningar, oafkottadt aflemnas. Med 1054 Ven i x Juli. Med underdånigste anledning. häraf, anmodade Herrar Fullmägtige , genom förnyad Skrifvelse a den i6 Juni förlidet är, Hans Excellence, Herr Grefven och Ofver-Ståthållarw foga den Kmbetes åtgärd , att ej allenast merberörde, uii i8>o ars Summariska räkning, afförde och då ännu oersatta summa af 2,352 R:dr 18 sk ,4 r, Banco blefve 'ofördtöjeligen levererad, utan ock hålla hand deröfver, att hvad i Stockholms
Om Prasscriptionstid för Riksgälds-Contoirets inhemska Skulder. 7:0 Rörande Hans Excellence m. m. Herr Grefve Ruuths innehafvande Lån. 8:0 , Angående ersättning af den förlust i årlig inkomst Allmänna Barnhus-Inrättningen uti Stockholm lidit genom Finlands afträdande, och skulle, såsom en följd häraf, detta Betänkande till åBevillnings-Utskottets iakttagande öfverlemnas. LagUtskottets : O m Domares befattning med Sterbhus-utredhingar på landet. AU - Den i Maj. 5 Allmänna Besvärsoch Oeconorriie-Utsiottets i i:o Angående Torfskärning i Halland. 2:o 1 frågan örn befrielse från ansvar för der,n sorn försumma Regernentsskrifvare-möten. Ut supra. Ex Protocollo J. U. Almqvist. S. T). T ill afgörande företogs Lag.Utskottets den 27 sistlidne April på bordet lagda Memorial , i anledning af Prosten Doctor Segerstedts Motion örn förändring uti Kongl, Majus, Nådiga Kungörelse af den 28 Mars tSn, och blef, i anseende till deremot gjorda anmärkningar , till Lag-Utskottet återremitteradt. > Ut supra.
Riktigast vore visserligen, om man här, såsom i England, sammansloge den extra med den ordinarie Budgeten, och beräknade de för den förra afsedda tillgångar bland ordinarie inkomsterne, 15* 228 Den 28 December f. m. helst de till största delen, såsom t. ex. Bankovinsten, äro af lika säker och ständig natur, som de vanliga. Men orsaken, att man så ej gjort, har troligen varit de stora summorne, fruktan, att i så fall ett skrik skulle upkomma ronde de ökade skattebördorne. Men bästa sältet alt förekomma dessa och alt möta de falska utgifter, som i detta fall cirkulera, t. ex. i den beryktade boken, kallad Bidrag till Sveriges Historia sedan d. 5 Nov. 1810, vore att låta göra en utredning af förhållandet 1809 och nu, dä man skulle kunna visa, huru en mängd skattebördor blifvit afskaffade, andra högst betydligt nedsatta och endast på några få obetydliga artiklar, t. ex. införseltullen ä lin, förhöjning ägt rum, samt alt den verkliga tillökning, som i Statsinkomsterne nu visar sig, hufvudsakligen härledt sig, dels från den tillökning i tull och dylika inkomster, en ökad Nationalförmögenhet, handel och rörelse föranledt, dels frän ett friare handelssystem, som låtit i Statens kassor inflyta inkomster, som förut tillfallit smugglare och deras asuradörer. Men dä denna förening af både den ordinarie och e. o. Budgeten i en enda troligen ännu möter motstånd, vill jag inskränka mig till alt förslå, att sådane anslag, som nu belasta den e. o. Budgeten, men åro af en helt och hållet varaktig natur, måtte från denna öfverflyttas till den ordinarie eller den s. k. Riks-Staten. Jag får sålunda föreslå, att följande af K. M. lill utbetalning af Riksg:s-Kont. begärda summor mätte öfverflyttas: på C:te Hufvudtileln.
Om nätterna gjorde hon alltid, både i fantasin och drömmen, besök hos fru Burström, höll vackra tal och beherskade henne med sin hållning och bildning, men så snart dagen kom, blef hon rädd som en hare och kunde springa långa vägar, så snart hon fick se någon af Burströms. Hon var så ond på sig sjelf härför, att hon kunde stampa med foten, men det hjelpte icke det allra minsta; saken stod i alla fall fast: hon vågade icke tala med fru Burström. Och hvarken Agnes eller fru Hedenstam kunde hjelpa henne, så uppbragta de än voro öfver herrskapet Burströms beteende. Fru Hedenstam ville ej blanda sig i saken af fruktan att komma i spändt förhållande till sina grannar, hvaraf man ju alltid hade obehag, och Agnes var allt för blyg för att kunna uträtta någonting. Flere gånger träffade de madam Jonson, och då försökte de alltid att sätta upp henne och talade fortfarande om skadeersättning, rättvisa o. s. v. Men längre än till tal kommo de icke. På så sätt förgingo de dagar flickorna Arnell ännu hade qvar att tillbringa hos hofrättsrådet, och då de torsdagsmorgon stodo på ångbåtsdäcket, färdiga att resa till staden och vinkande ett farväl åt fru Hedenstam, som stod på bryggan och viftade med näsduken, var allt hvad de uträttat för Jonsons en tyst öfverenskommelse med fru Hedenstam att icke bry sig om hvad farbror Conrad sade, utan vända sig till bror Edward, som var yngre och mera företagsam, och sedan med hans tillhjelp skaffa de förtryckta rätt. Ungefär en vecka efter sedan flickorna Arnell lemnade landet var herr Vigert en förmiddag inne i Stockholm i och för åtskilliga uträttningar. Då han svängde om hörnet vid Gustaf Adolfs torg för att gå upp Regeringsgatan, fick han ett stycke framför sig se Cecilia; han skyndade på sina steg, så att han inom några ögonblick hann upp henne och hejdade henne med ett: god middag, fröken Cecilia! Hon spratt till och såg sig förvånad om. Hon tyckte i allmänhet icke om att herrar så der på gatan tilltalade henne; det hade icke brukats i hennes mors och mostrars tid, och flickorna Arnell höllo ännu på gamla bruk.
Det är från detta starka minne af skogen, som jag härleder den egendomlighet, hvilken jag ofta bemärkt hos mig själf, nämligen att jag som i hela mitt lif lefvat i en jäktande storstad, ständigt haft en benägenhet för ensamheten, hvilket gjort, att jag först vid långt framskridna år kom att på allvar fästa mig vid en kvinna. Härur härleder jag äfven något annat, som ej är mindre anmärkningsvärdt. Jag har nämligen alltid tyckt, att jag städse, äfven i ensamheten, liksom lefvat mitt lif på tu man hand. Jag har icke i allmänhet plägat, hvad man kallar tänka, eller hvad jag åtminstone tyckt mig finna, att människor i allmänhet förstå med detta ord. Min tankeverksamhet har så att säga försiggått i dialogform, i det att jag vid allt, som varit af vikt för mig i lifvet, plägat samtala med någon, hvars drag jag visserligen ej sett, och som jag heller aldrig tänkt på, att jag någonsin skulle få se, men hvars ord jag i alla händelser förnummit, så som om han tilltalade mig, väckte mina tankar och äfven svarade direkt på mina egna. Jag har ofta trott, att detta sjette sinne, denna andra personlighet, hvilken således måtte vara mera vaken hos mig än hos andra människor, egentligen leder sitt ursprung från den tid, då jag ännu var barn, och då min största glädje bestod uti att på måfå fördjupa mig så långt in i skogen, att jag rundt omkring mig icke såg annat än de högstammiga träden, hvilkas kronor syntes växa samman vid horisonten, den mjuka, fuktiga mossan, stenarna, lingonriset, fåglarna och ekorrarna. Då gick jag alltid och talade för mig själf, talade om allt, som väckte min barnsliga fantasi. Jag talade med träden, fåglarna, stenarna, blommorna och gräset, och jag försökte låta dem svara mig i ord, som jag längtade efter att böra. På så sätt måtte jag ha väckt en slumrande röst inom mig. Ty hvad jag börjat som barn, fortsatte, när jag blef en man, och djupt inom mig förnam jag denna stämma, hvilken ej längre behöfde hjälpen af mina läppar för att meddela sig med mig, utan ljöd stilla och lugnt, som om jag förnummit en annans tanke, hvilken ohörbart för mina yttre sinnen hviskade till min egen.
Ad:s electoi-er eller ledamöter i Utsk., hvilka, utan laga förfall, uteblifva från electorsellet' utskissarnmanträden, hvilken motion II. R. o. Ad., genom prot.utdr. af d. 25 sisth Sept., behagat till Ridd.Utskis utlåt, hänvisa. Utsk. har i anledn. häraf tagit i öfvervägande, huruvida de ansvarsstadganden, Sorn finnas, må vara för ändamålet tillfyllestgörande; och då den 1111 gällande 24 § Ridd.- Ordn. bestämmer förlust af riksdagsmannarätt för den eiector eller litsk:sledamot, sorn, utan laga förfall eller erhållen ledighet, tre på hvarandra följande sammankomster uteblifver, är Utsk. af den tanka, att, derest vederbörande Ordföranden fullgöra sitt i nämnde § jemväl föreskrifna åliggande att hos lt. o. Ad. 17 II. 5 som uti ifrågavar. afseende kunna äga rum, det derpå följande ansvar af riksdagsmannarättens förlust är, i moraliskt hänseende, så strängt, att det ej torde hos en ledamot af R. o. Ad. i någon mån motsvaras af det möjliga ansvaret af penningeböter, hvilket är det enda, sorn med något sken af billighet skulle kunna för en försummelse af ifrågavar. art påläggas. Af dessa skäl, och då Utsk. i allmänhet anser, att hos hvarje representant de moraliska controllerna äro de enda, till ändamålet af ärendernas ordentliga behandling och fäderneslandets bästa egentligen och verksamt bidragande, har Utsk. ansett sig icke äga anledn. understödja Hr Silfverhjelms ofvanberörde motion. Hvilket dock lill H. R. o. Ad:s egen ompröfning vördsamt hemställes. Stockholm d. 20 Nov. 1834- På RiddarhusUtskottets vägnar C. G. D’A L B e d v n L L. W. F. Dalma n. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe• Thorsdagen den 4 December 1834* Plenum kl. 10 f. m.
Da härefter de skyldigheter komma at bestämmas, som en Bördeman he.f.oer at iakttaga, deräst hans klan - der a et ingänqek köp skall blifwa gällande, bör i förbigående anmärkaS, at pä de orter, der irenne Ting om äret hällas, icke lallan händer, at de alla äro slukade inom loppet af Sex eller Ätta mannder; äfwm som der twanne Ting inträffa, desamma stundom gä til anda inom lika tid; i anseende hwarkil och som detta rådrum dels torde wara otilrackligt för Borden,anrén, til fullgörande af allt hwad til et lagligt klander hörer, dels ock är wida konrare, än det, som mäste lemnäs Börderna» a de orter, der endast Et Ting om äret hålles, sä har Utskottet, för ak ej allenast winna yagorlunda jämnlikher i Bördemannens fördelar a ena och andra stället, uran ock'förekomma, det de i brist af nödig tid matte ga miste om deras lagliga rätt, aktat nödigt foresta, at i de orter, der trenne Ting om äret hällas, Värdemått mä äga, at genom köpeskillingens nedsättande k Rätte», sidst inom slutet af det Ting, dä tredje Upbudec meddelas, anmäla sit klander, samt derefter a köparen uttaga och honom pa säte XI. RättegangsBalken förmar, tilstalla stämning til det näst derpå följande, eller fjerde Tinget, dä han bör sin talan i laga ordning fullfölja. Beträffande ater de orter, hwarest twänne Ting ärligen inträffa, anser Utskottet Bördemannen kunna Zläggas, at sidst til det Turg, dera tredje Upbudec gifwcS, lagligen stämma köparen samt inom flutet af samma Ting nedsätta Bördeskillingm; likasom a de ställen, der allenast et Ting om äret hålles, Bördemannen bör för, klaras skyldig, at genom stämning lil det Ting, da andra Upbudet bewilljaö, göra sit klander anhängigt och sidst inom flucec af samma Ling Bördeskillingm nedsätta. I sammanhang härmed och dä wid
Stad dess en gång i laglig ordning vundna försäkran om åtnjutande hädanefter desamma bidrag af Landshöfdinge-Residence-huset, som delta i förre ägarens hand utgjort, och hvilken ei kunde sälja, likasom K. M:t och Kronan ej köpa det, med bättre rätt än han innehaft det; så måste jag reservera min från Höglofl. Utskottets fattade beslut i så måtto skiljaktiga tanka, sorn jig anser det rätta hade varit, att, efter denna speciella saks närmare utredande nu än vid förra Riksdagen, Höglo(l. Utskottet till R. H. St:r hemställt, att i underd. skrifvelse till K. M:t förklara, det meningen af senaste R. Stms beslut ej kunde vara, att frånhända Nyköpings Stad en redan ägande rättighet, hvadan R. St:r äfven uti StatsRegleringen denna gång vilie observera att medel till de utgifter häraf blefve en följd, ej skulle saknas. Hvad sedan angår den senare delen af Herr Löfvenii motion, eller om rättighet för Städerne i allmänhet att af Statsverket för Kronans i Stad egande Hus och Lägenheter erhålla bidrag till de af Fastigheter utgörande afgifter till Staden, så medgifver jag väl, att denna motion må anses ej vidare eller fullständigare utredd af motionairen än hvad de uti Motionens förra del förekomne nog utredde omständigheter dock synes något när vägleda; men ehuru Höglofl. Utskot - 96 Stats-Utskottets tet härmed ingalunda afsett att utestänga frågans framdeles upptagande och närmare utredande, hade jag dock önskat, att Höglofl. Utskottet, inom hvilket jag, under den längre discussion detta ämne föranledt, ej sport någon olik öfvertygelse om, mindre någon anmärkning emot, billigheten utaf den principe, att samfäldt a fördelar böra samfäldt bekostas j med några ord behagat uttrycka detta; likasom, enär utredningen af en sådan allmän fråga fordrar en närmare undersökning, än den som någon enskild Riksdagsman eller R. H. St:r äro i tillfälle lemna deråt, att Höglofl. StatsUtskottet, med blott erkännande af Principen, hade velat till R.
Nåd måtte lemnäs ulan afseende, har af Preste-Ståndet blifvit återremitterad; men enär de 3:ne öfriga Riks-Stånden godkänt Utskottets berörde yttrande, anser Utskottet sig böra detsamma vidblifva. Från Preste-Ståndet har jemväl återremiss egt rum af det i 6 §. förekommande stadgande om kartering af fullmakter för folkskole-lärare, för hvilka fullmakter yrkats dels befrielse från stämpladt papper, dels ock att beloppet deraf måtte bestämmas till 8 sk.; och har såsom skäl härför blifvit yttradt, alt iblkskole-lärare-beställningarne i allmänhet vöre åtföljda af obetydliga löneförmåner; att det dryga belopp af stämpladt papper, som för dylika fullmakter är stadgadt, vållat den praxis, att desamma icke utfärdats; alt då ansökningar till ifrågavarande beställningar i visst fall vore befriade från stämpladt papper samt folkskole-stadgan innehåller, att fullmakterne skola utan lösen utgifvas, deraf syntes böra vara en följd, att stämpladt papper icke heller skulle för dem ifrågakomma. Utskottet har, på grund af hvad sålunda blifvit anfördt och yrkadt, ansett sig skola hemställa, att ur nu befintliga stadgande i 6 §., om kartering af fullmagter för ringare skolbetjente m. fl. »folkskole-lärare» må uteslutas och fullmakter för dem upptagas i 7 §., bland de handlingar, som äro från stämpladt papper befriade. §. 7. Inom Borgare-Ståndet har blifvit yrkadt, att enahanda befrielse från stämpladt papper, som nu är medgifven akademier och gymnasier, måtte jemväl tillkomma folkskolor. Då, enligt redan i 7 §. befintliga stadganden, ansökningar och aktioner rörande skolor i allmänhet äro från stämpladt papper befriade, samt dessa stadganden tvifvelsutan ega tillämplighet på folkskolor, lärer något särskildt stadgande i afseende på afgifts-frihet för dessa skolor icke vara erforderligt.
En mekanisk verkstad med gjuteri, drifven af 25 mantalsskrifne och 17 icke mantalsskrifne arbetare, samt med ett tillverkningsvärde af 51,000 R:dr. 11:o Två Målareverk, med två mantalsskrifne personer, och uppgifven förtjenst af endast 33 R:dr 1 0 sk. 12:0 Två Repslageriet hvilkas tillverkning med 6 mantalsskrifne och Ii icke mantalsskrifne arbetare uppgick lill ett värde af 30,000 R:dr. 13:0 En Risoch Oljeberedmngsfabrik, med 3 arbetare och ett tillverknings värde af ii.03'1 En Segelduksfabrik, drifven af 21 mantalsskrifne och 600 icke mantals skrifne personer, med ett tillverkningsvärde af 15,070 R:dr. 15:o Tre Spegelfabriker, med 5 mantalsskrifne' personer och ett tillverknings värde af 866 R.dr 32 sk. 16:o Två Tobaksfabriken med 22 mantalsskrifne och 34 icke mantalsskrifne arbetare, samt ett tillverkningsvärde af 66,434 R:dr. 17:0 En T röjoch Strumpfabrik, med två mantalsskrifne arbetare och ett tillverkningsvärde af 500 R:dr. 18:o Två Urfabriker, hvarest 4 arbetare varit mantalsskrifne och tillverkningen uppgått till 400 R:dr, och 19:o Två Åkdonsfabrikör, för hvilka tre personer varit mantalsskrifne och vid hvilka tillverkningsvärdet uppgått till 380 R:dr, allt banko. Medelbeloppen af tillverkningsvärdena vid ofvannämnde fabriker, verk och inrätt - ningar, under de sistförflutne fem åren hafva utgjort: 1:o Vid Bomullsspinneriet (4 år) 745,206. 2:o Faience fabriken 4,093. 3:o Färgerierne 780. 4:o Garfverierna 126,853. 5:o
Statsoch BancoUtskotten hafva i denna fråga, då Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet voro ense om samma beslut emot Borgareoch BondeStånden, hvilka hvar för sig voro ensamme om sitt, ansett sig först böra inbjuda de sistnämnde tvenne Stånden att förena sig med Ridderskapet och Adeln samt PresteStåndet, och dernäst inbjudit BorgareStåndet alt förena sig med BondeStåndet för att bringa frågan derhän, att två Stånd stå mot två. Utskotten hafva derjemte tänkt sig möjligheten, att RiksStånden skulle inbjuda hvarandra såsom PresteStåndet nu äfygn gjort; hade Utskotten upptagit alla möj - Den 17 December e. m. liga fall, skulle de eventuella förslagen till Voterings-propositioner hafva blifvit nog mångå. Emedlertid, då nu, genom PresteStåndets öfvergång till BondeStåndet, ett af Utskotten icke upptagit fall inträffat, passa icke vidare Utskottens föreslagne Voteringspropositioner. I det skick deäro, kunna de icke afgå till Förstärkta Utskottet, utan måste återgå till Statsoch BancoUtskotten, för att erhålla riy redaction. Då blir ock upplyst, att det icke vidare går an, att söka göra Ridderskapets och Adelns första beslut gällande, sedan tre Stånd beslutat, att en slagskatt skall äga rum. Lämpligast torde vara, att Ridderskapet och Adeln nu förenar sig med Presteoch BondeStånden, samt återremitterar Memorialet, för att erhålla ny redaction af Voterings-propositioner. Friherre Cederströms önskan kunde då äfven uppfyllas, alt de af honom klandrade ord, hvilka jag icke eller kan godkänna, måtte borttagas, ehuru jag tror, att de, såsom blott innefattande ett motif, ej kunna förvilla den voterande. Friherre Cederström:
Före den tidpunkt, eller slutet af 1861 års tredje qvartal, till hvilken den i sednast församlade Revisorers berättelse meddelade enahanda utredning sträcker sig, hade utaf allmänna bevillningen för år 1858 till Riksgälds-kontoret influtit ett belopp af R:dr 2,176,171: 32. Den under förstnämnde års fjerde qvartal till Riksgälds-kontoret levererade bevillning för 1858 och föregående år utgjorde endast » 4: 29. hvarigenom den i nyss åberopade revisionsberättelse uppgifna summa ökats till R;dr 2,176.175: 61. hvilket sistnämnda belopp öfverstiger den vid 1853 och 1854 års riksdag, enligt då antagna bevillningsgrunder, för hvart och ett af nästföljande aren, förslagsvis beräknade årliga bevillning; » 1,725,000: — med ~ R:dr 451,175: 61. Enligt samma utredning, utgjorde det, före början af Oktober 1861, till Riksgäldskontoret influtna belopp af allmänna bevillningen för år 1859 Derefter hafva såsom bevillning för sistnämnde år till detta verk ytterligare levererats: Landträntmästaren E. G. Ilarlins balans. Dessa medel utgöra följaktligen ett sammanlagdt belopp af R:dr 2,345,656: 95. och öfverskjuta den vid 1856—1858 års riksdag för år 1859 beräknade bevillningssumma, » 2,000,000: — med E:dr 345,656: 95.
Berg och Änders Maltesson^ anmärktes, att, ehuru Bohus Län i Roschildska freden år 1858 blifvit lofvadt: att fritt och obehindradt få, åtnjuta sina under danska tiden hafde frioch rättigheter; samt genom flere sednare Kgl. Författningar blifvit samma Län försäkradt, att bibehållas, vid fredsfördrag m. m„ skall detta likväl icke vara iakttaget, i anseende till SchölInrättningarne i Länet, enär, utan afseende på stadgandet uti Kon. Christian ll|:s Rätte-Ordinants, på Herredagen i Odensee 1539, som 1542 i Riben blifvit beseglad, der det heter: udi hver Köpsted skal vcere en, LatineSchole o g duelige o g beq värne Foreståndere, sorn dennem kunde regere, tre eller tu udi det rnindeste, på hvilken grund Elfsyssels södra Contract i Bohus Län haft 2:ne såkallade Trivialscholor, nemi. i Kongelf och Marstrand, med 2;ne Lärare, en Besvt och Ekon. Utsk. Bctänkanden. 39g Hector och en Collega på hvardera stället, dessa Trivial-Scholor nu blifvit indragna och förvandlade till Paedagogier, hvadan yrhas, att denna förändring måtte upphäfvas och åtminstone KongElfs Schola, såsom belägen midt uti Elfsyssels södra Contract, återställas till hvad den under danska tiden varit eller LatineSchole; hvilket förmenas vara så mycket billigaie, som sistnämnde Schola skall i sednare tider erhållit, genom Testamente, en Stipendii-fond för flitige och skicklige Scholärer samt ett icke obetydligt Bibliothek, i förmodan att Schola» skulle vara och förblifva Trivial-Schola, Utskottet har tagit denna motion i öf. vervägande, och, hvad först angår Riksdagsmännernes förmodan, det Roschiidska Freds® fördragets löfte, att Bohus
Mellan honom ‘ och hans beundransvärda » generalstab » uppstod efter branden ett mera förtroligt och hjert-ligt förhållande. Dess fleste medlemmar hade varit med honom från början. De kände honom i grund och botten: han behöfde icke spilla tid på » förädlandet af råämnen », d. v. s. på inöfvandet af nya rekryter. Hans kärntrupp bestod af veteraner, öfvade ända till fullkomlighet och i besittning af förmågan att på möjligast korta tid utveckla de mest betydande ansträngningar. Med dem Vådgjorde han nu om tidningens upparbetande i alla riktningar. Han, som förut så öfverlägset varit sig sjelf nog och hvarken trott på eller fördragit något slags medregentskap, han böljade nu allt mera hylla sig till sin bepröfvade » generalstab » — d. v. s. allt jemt med bibehållande af allerhögsta ledningen, förstås. Den släppte han icke sä lätt. Men det var, som om elden, så att säga, bräckt, ja, nära nog mjukat upp hans hårda, kalla, stolta sjelftillit. Han vardt mindre sträf och otillgänglig; han tog mera hänsyn till andra menniskors åsigter och uttalanden; han, för att så säga, frigjorde sig allt mera från sitt eget jag och han började inse, att » en man förutan vänner, om än så stark, dör hän som träd i öknen med skalad bark » ... A en präktig hömtomt (183X80 fot), i sjelfva brännpunkten af Chicagos affärslif, böljade han ofördröjligen upprätta Times ’ nya högqvarter, en praktfull, palatslik bygnad om sex våningar, med ånghissar, värmeledning, elektriska apparater för olika ändamål och alla andra nutids-beqvämligheter. Här inrymdes stilgjuteri, sätteri,pappersupplag m. m., allt ordnadt på bästa vis. Dittills hade man måst trycka endast en sida i sender af det väldiga, 64- eller 72-spaltiga tidningsarket. Detta gick för långsamt för en man, som fäste utomordentlig vigt vid nyheternas tidiga, snabba och fullständiga meddelande.