Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr Skrifpapper N:o 2. 107 Ris . å R:dr Medianpapper 13 Ris å 24 R:dr Chartce-Sigillatw-papper: *) Skrifnings1,326,000 Blanketter å 33| R:dr Biläggnings2,709,350 d:o å R:dr Vexelblanketter 63,000 d:o ... 5 7-j| R:dr År 18 48. Stats-Kontoret och F under den 7 och 21 Qecember 1843 afslutadt Kontrakt, ullmaktige i Banken 75 1 Transport 42,135 44 9 För Kassa-Af delningen 148,000 Blanketter å 12 R:dr 1,776 För Depositions-Afdelningen 174,000 d:o å d:o 2,088 För Läne-Afdelningen 74,000 d:o å d:o 888 Diverse Papperssorter : Medianpapper, smått 36 Ris Postpapper N:o 1 & 2 11 £ Ris Skrifpapper N:o 1 & Skrifnings962,500 Blanketter , å 33 R:dr . Summa 83,343 3 11 b) jrjir Främmandes räkning. Fabrikstillverknings-Stämplar 86,000 Blanketter h 3X R:dr Tullplakats-Stämplar Mellanläggs-papper och Bindblader till ett värde af 676 Under året fallet Utskotts-papper 326 16 2 Under året uppvägd Pappersspån 501 26 Summa 1,503 42 2 77 Revisorerne hafva funnit räkenskaperne för Tumba ådagalägga en förtjenst i förvaltningen, hvilken derjemte vitsordas af det goda skick, hvaruti Revisorerne, vid ett på stället, till följd af vedertaget bruk, gjordt besök, funnit dervarande verkstäder. §. 83.
Detta kunde ej ske på annat sätt, än att i K. M:ts Propos. en viss latitud för legningssumman bestämdes. Derigenom kom man derhän att, ifall den nuvarande legningssumman af ,100 rdr var för låg, densamma af K. M:t kunde Den 23 Maj f. m. okas med 20 rdr, äfvensom i motsatt fall den kunde minskas med 20 rdr Derefter förekom fråga om huru dessa penningar skulle användas; men du denna fråga icke är föredragen, vill jag icke nu sysselsätta mig dermed Jag anser mig vid detta tillfälle böra uttrycka den min öfvertygelse, att i den händelse Svenska ungdomen kunde invänjas vid militärisk ordning, hvad militärisk hörsamhet oell skick beträtfar, så vore sådant ganska nyttigt och önskligt, men jag hyser likväl föga hopp derom, att man vid skolorna skall dermed sysselsätta sig. Hela denna sak tillhör också icke krigsförvaltningen, utan den allmänna undervisningen. Den fara, man förespeglat, att ifall i de Norrländska provinserna de beväringsskyldige skulle vilja befrias från exercis, dessa provinser skulle blifva blottade på försvar, tror jagicke vara så betydande, som man föreställer sig; ty i dessa glest befolkade trakter finnes under intet förhållande så stor truppstyrka att hopsamla, att den ensam kan försvara kusten. På grund af hvad jag nu yttrat, anhåller jag om bifall till K. M:ts Propos Hr Hjärne: Det kan icke nekas att det förslag, som är framställdt i den nu föredragna §:n, är stridande mot den princip, som ligger till grund för hela beväringen, äfven som att den strider mot skälen för den 2-åriga beväringsskyldigheten. Jag kan derföre för min del icke gilla denna princip, annat än ur praktisk synpunkt, d. v. s. att man vill gå en inom landet uttalad opinion till mötes. Det kan icke heller bestridas, att detta förslag strider mot principen om legning, hvilken redan är tillåten och, så vidt jag vet, eger rum i andra länder med konstitutionellt styrelsesätt.
Bet. N:o 39. följa af Banco-DiscoJitens räkenskapers granskning genom. Kongl. KammarRätten, synas Utskoltet vara af elen vigt, att Utskottet, i likhet med de i ämnet hörde Aucloriteter, finnér sig föranlåtet tillstyrka, det måtte Rikets floglofl. Ständer å Herr Rosenblads ifrågavarande motion meddela afslag. Hvad dernäst beträffar Banco-Discont-Directionens, uti dess ofvanupp. tagne Utlåtande gjorde framställning, att Biscont-Verkets räkenskaper, före revisionen, af Rikets Högloft. Ständers Revisorer skulle undergå praelimjhair granskning, antingen genom af Banco-Fullmägtige utsedde riåenskapsk unn ige personer eller ock uti Bankens R e visions-Con tor, efter detsammas organiserande på ett ända na ålsen ligare sätt; så, enär dels Banco-Discon tens räkenskaper, efter de förändrade uppställningar deraf, som nu meia blifvit införde, vika sig både enkla, lättfattliga och af sådan beskaffenhet, att de nästan för hvarje session sdag controlera sig sjelfva, dels genom den i Banco-Uisconten nu iakttagne ordning, att, före Låneärendenas föredragning hos Direclionen, ej mindre alla liqvider, än äfven Kamererarens Cassa-bok elier Sammanfattning af hvarje veckas expedition undergå revision, så att med skäl kan förmodas, att, om något misstag vore begånget, detsamma oförtöfvadt skall kunna upptäckas och varda rättadt, samt dessutom i betrak landb tages, att Province-Låne-Contorens räkenskaper, hvilka i det närmaste äro med Bankens lika beskaffad o, icke undergå någon förberedande granskning, finnér Utskottet någon sådan revision af Banco-Diseont-Verkets böcker och Handlingar, som, enligt Discont-Directionens framställning, skulle komma att föregå den revision, hvilken af Rikets Högloft. Ständer besörjes, icke heller vara af behofvet påkallad.
Under sådana förhållanden anser jag Rikets Ständer, hvilka äro för sina åtgärder ansvarige, icke kunna öfver ett ärende af så stor vigt för samtid och efterverld, i det outredda skick hvari frågan blifvit till Ständerna öfverlemnad, för närvarande fatta något definitift beslut. Öfvertygad, som jag är, att en på rättvisa grundad, med allmän och enskild rätt förenlig förenkling af beskattningsväsendet är af behofvet påkallad, och då det torde kunna förutsättas, att, i händelse förevarande förslag icke blir antaget, Rikets Ständer ingå med underdånig önskan 0111 en förnyad nådig proposition i ämnet, anser jag mig böra, reservationsvis, upptaga några af de väsentligaste och till sina följder vigtigaste brister i det af Utskottet tillstyrkta förslaget. Om jag dervid hufvudsakligen upprepar hvad af mig inom Hög v. 36 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 3/2. Preste-ståndet anfördes, torde det hafva en ursägt i den korta tiden för de anmälda reservationerna. Vid 2 momentet är kronans säkerhet icke tillräckligt iakttagen, då det lätt kan inträffa, att det skatteköpta hemmanet för andra skulder inteek nas, innan den, enligt forslaget, på 10 år fördelade skatteköpeskillingen blifvit till fullo erlagd. Den förlust, som statsverket, härigenom äfventyrar, kunde lätt lorekommas genom föreskrift, att elen återstående skatteköpeskillingen skall debiteras, uppbäras och redovisas i sammanhang med lägenhetens grundskatter, samt med enahanda förmånsrätt, men ett sådant stadgande, såsom af civillags natur måste, enligt grundlagarna, i annan ordning beredas och antagas, för att blifva gällande. En mera anmärkningsvärd olägenhet torde ligga deruti, att, ehuru den föreslagna friheten blott har afseende på sådana kronohemman och lägenheter, som, enligt hittills gällande stadganden, kunnat till skatte köpas, staten likväl härigenom afhändt sig rättigheten, att, för framtida behof, till inrättningars, boställen o. s. v. disponera dylika hemman.
Ständer medgåfvo visserligen en skvmt till frihet för de under oket längre nosr suckande Bergslagerne, då under vissa 00 o Ö 7 vilkor en stångjernshärd skulle få anläggas vid de masugnar, som under de Tio nästföregående åren i medeltal haft en årlig tillverkning af. 2500 Skepp., men häruti finner jag likväl ingen rättvisa ligga Lill grund. Ibland nuvarande Bergsmans-masugnar inom Norbergs Bergslag, finnes visserligen en och annan, som i 25,å 30 år haft en årlig tillverkning af öfver 2000 Skepp., men likväl icke en enda, som under de tio sislförflutna åren kan beräkna 2500 Skeppts afverkning årligen, hvilket förhållande torde vara händelsen i flera af Rikets Bergslager, hvadan således den förmenta friheten icke på ett ändamålsenligt sätt synes uppfylla sin bestämmelse. För att närmare komma till målet och i någon mån kunna lätta de band, som hitintills fjettrat vår jernhandtering, hade jag trott det Höglofl. Utskottet borde vågat sig så långt ut på djupet och lemnat bifall till min framställning, samt tillstyrkt alt en Stångjernshärd fått anläggas vid de Masugnar, som tillsammans under de Tio sislförflutna åren haft en årlig tillverkning af 2500 Skepp, och derutöfver.” STOCK. HOLM, tryckt hos L>.‘ G, Berg, 1844. Ailm. Besv.- ock Ekon.-ZJtshottels Betänkande, Nio H7. Ank. till Expi Utsk. d. 8 Jan. 1845, kl. 2 e. na. Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande förändringar uti Rikets Element ar-Lär över k. Följande motioner angående detta ämne hafva blifvit uti Riks-Stånden väckta och till Utskottet remitterade, nemligen: Hos Höglojl.
Ridderskapet och Adeln, har Stats-Utskottet fått till handläggning emottaga en af Herr Paykull, C. S , väckt motion, deruti anföres, hurusom, i synnerhet de sednare åren, både Staten och den enskilde uppoffrat betydliga kostnader, för att, medelst utländska afvelsdjurs införskrifvande, söka upphjelpa inom landet befintliga kreatursracer, under det man försummat alla försök till dessa racers förbättrande genom god vård och urval vid parningen inom stammarne. Med anledning häraf och då, till hästafvelns förbättrande, Engelska fullblodshästar, som genom sin ömtålighet för kyla och en sämre fodring vore odug - iStatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-IJt skott em Utlåtande, N:o 47- 9 odugliga för åkerbruket och bergsbruket samt för Cavalleriet, i ett så nordligt land som Sverige, blifvit vid Statens Stuterier hufvudsakligen använde, i stället för den Norrska liästracen, som, i anseende till motsatta egenskaper, öfverträffade öfrige utländska hästracer; då vidare man hade Svenska kor, som, på naturliga betesmarker i de vidsträckta skogstrakterne af norra, medlersta och till en del äfven södra Sverige, och med vinterfoder till omkring hälften af hvad de lättföddare bland utländska kreatur påkallade, gåfve en mjölkafkastning, som, i förhållande till foderqvantiteten, icke öfverträffades hos någon utländsk race; och då slutligen på Gottland funnes en får-race, hvilken för sitt kött och sin ull väckt uppseende i Tyskland, ehuru den i Sverige vore okänd, har motionären ansett, ”att öfverenskommelse borde trälfas med för nit och kunskap i saken ”kända enskilda personer, som, under Kongl.
De anmärkningar, som föranledt återremisserne, innehålla hufvudsakligen, att, då den för tackjernstillyerkningen mindre gynsamma konjunktur, som vid 1844 års riksdag föranledde tackjernstioridens nedsättning för tiden intill derpå följande statsreglering, redan år 1848 upphört och konjunkturerne fortfarande vore för tackjernstillverkningen fördelaktiga, hade alltså orsaken, som vållade afgiftens nedsättande, försvunnit, hvadan densamma na borde återföras till sitt fordna belopp; att då Rikets Ständer vid förra riksdagen stannade vid 50 procents förhöjning, endast af orsak, att en hastigare återgång till den förra afgiften skulle känbarare, än som vederborde, drabba tackjernstillverkarne, hade Rikets Ständer derigenom uttryckt den åsigt, att en återgång till tioncieafgiftens fordna belopp vid denna ■riksdag lämpligen skulle kunna för sig gå; samt att, enär nedsättning af skattebördorne äfven för andra näringar icke kunde på samma gång ega rum, det ej vore lämpligt, att bergshandteriogen ensam af en sådan komme i åtnjutande. Derjemte har Utskottet från Bondeståndet fått emottaga ett af Riksdagsfullmäktigen Johannes Olsson från Wermlands län, med anledning af Presteoch Borgareståndens återremisser å detta moment, afgifvet anförande,' deruti, under omförmälande af de med taekjerns-tillverkningen förenade flerfaldige kostnader, yrkas, att Utskottet måtte sitt förra yttrande i detta ämne vidblifva. Och har inom Borgareståndet emot beräkningen 3f tiondetackjernet den erinran •blifvit gjord, att då, enligt Bergs-kollegii berättelse för år 1849, deri - 4 Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 218. na tionde för nämnde
» Nej, vet du, Hedvig, » sade hon allvarHan funderade på, o m han inte borde ligt, nästan högtidligt, » det är inte riktigt göra den stackars flickan den tjänsten att björnskinn. » direkt fråga efter den där undanskuffade » Jo, det kan du vara lugn för. » presenten. Men dels var han rädd, att det » Ne-ej. Björnskinn är m y c k e t mörkare. » skulle låta ogrannlaga, o c h dels lade verkKragens ägarinna brast ut i ett högt ligen H e d v i g så beslag på deras uppmärkskratt. samhet, att det icke var lätt att föra kon» Kära Olga, » sade hon hälft leende, hälft versationen åt annat håll. högdraget, » d u har visst aldrig sett äkta, » Ja, nu har j a g visst talat o m alltihop, » björn. » sade husets unga värdinna. Men så knäppte » Jo, det har j a g. » Olga blef allt rödare hon m e d fingrarna. D e t var en sak till, och rödare. » Jag har själf fått en björnsom hon så när hade glömt. H o n hade skinnsmuff till julklapp. » också fått en stor björnskinnskrage. Muff » Har du den m e d d i g? » hade hon förut. » Ja. » Häradshöfding Ohrstedt satt o c h log för » Nej, » utbrast Olga m e d nyväckt lifligHon gick bort till en stol, där hon v i d sig själf. Han hade följt m e d den frukthet, s o m till och m e d var så stark, att hon inträdet lagt ifrån sig den omnämnda handlösa kamp, som Olga kämpat för att också rodnade. » Ä det riktigt björnskinn? » skyddaren o c h bar fram den i dagern. NYSILFVER, GALANTERIVAROR. I DU N 422 1893 » Ah. » Hedvig svängde sig helt om med en harm och ett förakt, som voro för stora att uttryckas i ord. » Ja, det kan ju hända, » fortjij satte han, utan att låta impoa på sig, » det vill jag inte cis förneka.
Också eftersträfvade hon verkligen, ehuru född utländsk prinsessa, den ära, som Christina, ehuru född till Sveriges krona, hade försmått: att hos det folk, som kallat henne till sin Drottning, väcka slumrande eller halfvakna krafter till utveckling i ett nytt bildnings-tidehvarf. Under de första och gladaste åren efter sin hitkomst ägde hon ock, i all detta slags verksamhet, en mäktig bundsförvandt, hvilken en hufvudsaklig andel deri måste tillerkännas; en man, som, sjelf mästare i att bereda, stegra, omvexla alla sällskapslifvets finare fröjder, länge stod såsom trogen medhjelpare vid hennes sida. Det var den vidtfrejdade, sina höga politiska platser med idel skimmer fyllande, och jemväl genom snillegåfvor, lärdom, konstkännedom skimrande paradman, åt hvilken ock vården om sonen Gustafs tidigaste ålder blef anförtrodd: Tessin den yngre29, lika stor mäcenat, som halfstor minister; äfven sjelf författare till åtskilliga skrifter, mestadels af mera prunk än kärna, men förmånligt ådagaläggande både hans nit och hans talent för svenska språket, hvars ”rykt och uppodling” han i ett af sina många Tal särskildt afhandlat.
Jag vågar derföre till förekommande af dylikt för framtiden och afhjelpande af de oformligheter, som dessa oltanämnda ord redan åstadkommit, härmed föreslå: l:o alt i stället för orden: '"[rån och med året efter del, då fuUmagt eller konstitutorial ulfärdafs”, som förekomma i nämnda Cirkulärbref, må ingå: ”frän och med det är, då läraren pä ordinarie stat ijenstgjort tvänne fulla läselerminer'1'; 2:o att alldenstund det icke kan vara Staten värdigt att olika aflöna eller behandla tvänne tjenstemän i samma grad, med samma rättigheter och skyldigheter, de lärare vid elementarläroverk, som kunna visa sig härpå hafva gjort någon förlust, härföre blifva ersatte, hvilket beslut så mycket lättare bör kunna fattas, som de säkert icke äro många; samt 5:o alt fullkomlig enhet inom alla rikets stift vid fullmagters utfär dande anbefalles. Rörande denna sista punkt anser jag, alt den praxis, som Lunds Konsistorium i alla tider följt och ännu föijer, är den rälta, samt att den ganska väl kan stå tillsammans med ordalydelsen i Kongl. Skolsladgan af 1859, der det heter att ”fullmagt må utfärdas genast efter sedan utnämningen vunnit laga kraft”. Utfärda Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 567 år nemligen ej detsamma som datera. Af Lunds Konsistorium och de, som med delta möjligen hafva lika praxis, iakttages detta så väl som af de öfriga, fastän fullmagten dateras på utnämningsdagen, men ej på ulskrifningsdagen, såsom af de öfriga Konsistorierna. Alt del förra förfarandet är det råtta, beslyrkes så väl deraf, att man i alla juridiska och civila kollegiala embetsverk så förfar vid utnämningar, som äfven af sjelfva förnuftet, hvilket måste medgifva, alt det är utnämningen, som år den gällande handlingen, men ej fullmagtens utfärdande, som blott offentligen tillkännagifver eller ”gör veterlig!”, som orden lyda, hvad som en gång är beslutadt.
Be - Stats-Uiskottets Betäni anden. *927 rättelse, hvaraf inhämtas: att sedan, efter föregången Kungörelse till allmänheten om tillvarelsen och innehållet af Conventionen, hela den betingade Conventions-Summan efter hand blifvit till Liqvidations Comrriittéens disposition betald , hade emedlertid den med de enskilde Fordrings - ägarne i Amsterdam började Liqvidation likväl icke, utan långt dröjsmål och många svåtigheter, blifvit fortsatt och slutad, på det sätt, att hvarje serskild innehafvare affPartial Obligationer, eller af Lif-Ränte-Constitutioner, ändteligen förklarat sig nöjd med Liqvidations-granden och medgifva sådane ägande Partial-Titlars öfverkorssande och utlefverering till Kongl. Maj.ts Ombud, och med den framgång för öfrigt, att, vid medlet af Mars månad innevarande år, af hela den massa, som, vid Liqvidationens början, borde finnas utelöpande, endast 284 Partial-Obligationer, hvardera å tooo Gulden nämnvärde, och LifRänteConstitutioner för ett sammanräknadt nämnvärde af 94,750 Guiden saknades, såsom då ännu icke ingåogne, men hvilka Partial-Titlar Kongl. Maj:t förmodar vara, antingen genom tillfälligheter under tidens lopp förkomne, eller ock utslocknade genom, ibland Lif-Ränte-Titulairerne , sedan år 1812 timade dödsfall. I alla händelser äro likväl redan vid Con ventionens afsluiande si kraftiga förbehåll från Kongl. Majus sida gjorde, att de, jemte i öfverensstämmelse dermed sedermera vidtagne åtgärder, fullkomligen försäkra Sven. ska Staten från kraf för den ringa del af sistT> •bil. Obligationer och Lif - Stats-Utskottets Betänk andeni Bänte-Constitutioner, hvilken ännu tilläfventyrs kan vara i Holland utelöpande.
Detta ordspråk är, att »aptiten kommer, medan man äter» .lag erinrar mig nemi., huruledes vid (orra riksdagen, och under den derpåföljande tiden, nyssbemälde Grefve, såsom organisatör af planen om jernväg mellan Stockholm och Upsala, 230 Den 11 Maj f. m. förklarade sig fullt belåten, i händelse ett bolag för denna jernväg blefve bildarit, till och med utan några garantier. Det högsta han då ansåg sig kunna hoppas, var: ett statslån lor ändamålet. — Efter den tiden har dock den värde Gris åsigt, i denna fråga erhållit den utveckling, att han icke allenast vill hafva en stambana till Upsala, utan till och med fordrar att samma bana skall erhålla utsträckning till Sala. Jag hemställer till en hvar, huruvida icke det nyss af mig citerade ordspråket kan ega en riktig tillämpning på detta Gris förfaringssätt. Uland dem, som anse att banans fortsättning till Sala skulle vara en skadlig ålgärd, är äfven jag; ty jag är i tillfälle att vitsorda, att den trakten är särdeles olämplig för en jernvägsanläggning, — en erfarenhet, hvilken af mig blifvit inhemtad redan vid de undersökningar, hvilka år 1847 i förberörde ändamål dersammastädes anställdes. Hr von Knorring har gjort sig skyldig till ett, — som jag antager, — ofrivilligt misstag, då han sagt att General Akrell med stor förkärlek omfattat åsigten om banans dragande öster om Sigtunaljärden. Under förutsättning alt Hr von Knorring till utgångspunkt för sitt antagande i berörde hänseende haft de yttranden, som blifvit afgiliia uti 1855 och 1856 årens jernvägskomitée, uti hvilken General Akrell och jag voro ledamöter, tillåter jag mig upplysa, att nämnde komilée ansåg tjenligast att banan från hufvuristaden leddes öfver Aliriare-Stäke till Giresta, i närheten af Örsundsbro; att den norra delen af samma bana derifrån afvek öfver Säfva, Ramsta och Qvarnbolund till Upsala; samt att den vestra sträckningen deraf utgick från Giresta öfver Westerås till Köping samt der anslöt sig till Köping —Hult banan.
Den lydelse, §:n erhållit, är en följd af de anmärkningar, som blifvit gjorda deremot, att då medel genom uplåning på en gång blifvit tillgänglige i bypotheksföreningarne, hafva desamma på kortare tid vanligen utlånats mot borgen. Man har derföre velat genom förevarande stadgande söka inskränka denna slags utlåning, hvilket i synnerhet är vigtigt i afs:de å föreningar, de der upträda såsom uteslutande belånande Svensk jord. Skulle jag vilja göra något tillägg, vore det att man borde förtydliga, att med jordegendom menades sådan, som vore berättigad till inträde i hypoteksföreningen, hvarigenom man gjorde till en sanning hvad som står å obligationerna, nemi. att de alltid skola motsvaras af inteckningar i Svensk jord. Det är dessutom så mycket mera angeläget, att göra en sådan bestämmelse, jordbruket till förmån, som alla andra inrättningar inom riket draga penningar och kapitaler från detta jordbruk. En annan ändring, som jag också skall vilja göra, vore att ordet »annorledes» förändrades till »sålunda», d. v. s. att, derest periningarne icke kunde utlånas emot statsobligationer eller inteckningar, de skulle insättas i banken. För min del anser jag att §:n, med denna lydelse, blir mera öfverensstämmande såväl med bypotheksföreningarnes ändamål, som med obligationernas ordalydelse, än om man, på sätt Hr Akerman föreslagit, blott insätter Ordet »säkerhet» samt derigenom än ytterligare utsträcker borgenssystemet, hvilket redan nu är anlitadt för omkring 10,000,000 rdr. Hr Akerman bar sagt, att då man lånar ut mot fast egendom, kan man icke påräkna att så hastigt återfå sina penningar; men man kan ju, såsom hittills skett, utlemna lån i förskott successive, allteftersom hvar och en delegare inträder. Jag anhåller således om bifall, med de förändringar, jag haft äran föreslå. Frih. Raab: Jag ber att få fästa upmärksambeten på att det utlåningssätt, sorn Hr Mannerskantz i sitt yttrande vidrört, är ganska vanligt i våra hypotheksföreningar.
Dito till ny skolhusbyggnads uppförande i Uddevalla 20,000: — Utaf anslaget, 30.000 R:dr, till uppförande af nytt kemiskt laboratorium i Lund 20,000: — » dito, 450,000 R:dr, för tillbyggande af Vetenskapsakademiens hus 150,000: — (Af hela anslaget, 450,000 R:dr, fick intill 1860 års slut endast utbetalas 225,000 R:dr, och utaf dessa innestodo vid sistlidet årsslut 75,000 R:dr.) Anslaget till utgifning af planchverk öfver formåker och historiska märkvärdigheter samt medeltids-sigiller 6,000: — Utaf 1859—1860 årens anslag, 2,000 R:dr årligen, till fortsatt utgifning af Svenskt diplomatarium 4t>6: 25. » dito dito till fortsatt utgifning af äldre, för Sveriges historia och offentliga förhållanden vigtiga skrifter och handlingar, 3,000 R:dr årligen, 1,928: 58. 1859 och af 1860 år.s anslag, 2,000 R:dr årligen, till stipendier för genomgåendet af lärokursen vid Gymnastiska Central-institutet 2,000: — » 1858 och af 1859 års dito, tillsammans 315,000 R:dr, till afslutande af byggnadsarbetena för hospitalsinruttningen å lägenheterna Hedvigsberg och Conradsberg invid Stockholm 56,250: — Återstoden af anslaget, 190,000 Utaf anslaget, 157,500