Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om, efter förrättadt upprop, vid sedlarnas öppnande, någon sedel befinnes af egenskap att enligt ofvanbestämda grunder ej kunna antagas, blifve den på stället förstörd. Skulle derigenom omröstningen stadna i paria vota, uppbrytes den förseglade sedeln. Protocollet skall vid omröstningen föras af någon bland de Committerade sjelfve. Detta Protocoll skall genast efter omröstningens slut justeras, hvarefter tvänne lika lydande exemplar skola uppsättas, af hela Val-Committéen, innan den åtskiljes, underskrifvas, i dess närvaro förseglas, och, genom hvartdera Rikets Committerades Ordförandes försorg, genast samma dag afsändas, det ena till Svea Rikes Ständer, under adress till Landt-Marskalken och Talemännen, det andra till Norriges Storting, under adress till dess President. Dessa Protocoll skola underskrifvas, så, att det exemplar, som till Sveriges Ständer afgår, främst af Sveriges Committerade, och dernäst af Norriges, underskrifves, och det, som till Norrska Stortinget afsändes, främst af Norriges, och dernäst af Sveriges Committerade, undertecknas. Efter inhändigandet af denna Val-Act på båda ställen, varde den genast, eller sist den följande dagen, för Riksens Ständer i Sverige, och Stortinget i Norrige, föredragen; och Svea Rikes Ständer och Norriges StorTing skola genast träda i författning, att detta bägge 838 Riksdagen 1815. Rikenas Representanters beslut Kongl. Maj:t, eller, i fall af Dess frånfälle, den lagliga Interims-Styrelsen, meddela. 4 §• Konungen skall hafva rätt att sammandraga troppar, begynna krig och sluta fred, ingå och upphäfva förbund, affärda och emottaga Sändebud. När Konungen vill begynna krig, skall Han meddela Regeringen i Norrige Sina tankar och derom inhemta dess Betänkande, jemte en fullständig Berättelse om Rikets tillstånd, i anseende till dess financer, försvars-anstalter m. m.
Den som vill, atl det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet .Vs 32 framställda förslag lill ändring uti 18 § Riksdags-Ordningen, angående Heminans-egares representations-rätt, skall hvila till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, röste Ja; Den det ej vill, röste Vinner Nej, är nämnde grundlags-ändrings-förslag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Sextio Ja, Nitton Nej. Trettonde Omröstningen: (Mern. Den som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti Memorialet JV2 38 framställda förslag till tillägg vid 1 § 9 mom. Tryckfrihets-Förordningen, angående förbud mot eftertryck af utländsk skrift, skall oförändradt blifva hvilande att vid nästa Riksdag grundlagsenlig! belvandlas, röste Ja; Den det ej vill, röste Nej; Vinner Nej, är det af Borgare-Ståndet såsom dess gemensamma tanke till Konstitutions-Utskottet hänvisade och af Utskottet uti dess Memorial M 49 anförda förslag lill tillägg vid herörde moment antaget alt hvila tili grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag. ii Konstilulions-Ulskotlets Memorial JVs 64. Omröstningen bar utfallit med T rettiosju Ja, Fyratiotvå IVej. Fjortonde Omröstningen: (Mern. N:is 37, SO ocb 56). Den som vill, att det af Konstitutions-Ulskoltet uti Memorialet JVs 37 framställda förslag til! tillägg vid 1 g 4 mom Tryckfrihets-Förordningen, angående borgens ställande af Dagblads ocb Periodiska skrifters utgifvare, skall blifva bvilande a tt vid nasta Riksdag grundlagsenligl bebandlas, röste Ja; Den det cj vill, röste Nej; 'Vinner Kej, är nämnde förslag förkastadt. Omröstningen har utfallit med Fy r a ti os ex Ja, T rettiotre Nej. Femtonde Omröstningen: (Mern.
Särskilda Utskottet: l:o Peter Gabrielsson.s, från Kronobergs län, om bränvinsbränning; samt 2:o Nils Svenssons, från Blekinge län, i samma ämne. S. D. Efter föredragning remitterades till Stats-Ut-kottet, dels’ Rikets Ständers Justitiae-ombudsmans skrifvelser, om löneförhöjning för vid Justitise-ombudsmans-expeditionen anställde tjenstemän, samt om förhöjning i anslaget för Justitiae-ombudsmannens ernbetsresor m. m., dels ock ett anförande af Anders Pettersson från Jönköpings län, rörande lindring i rusthållnings-skyldigheten m. m., att i sammanhang med en till Utskottet remitterad motion i samma ämne af förre Talmannen Nils Persson fran Kronobergs län behandlas. s Den 30 December. Från Vällofl. Borgare-Ståndet. S. D. Förekommo ånyo och remitterades till Stats-Utskottet motioner: af Herr Henschen (N:o 10T), med förslag till en statistisk Central-byrå i Sverige, på bekostnad af allmänna medel; och af Herr Frick (N:o 118}, äfven angående inrättande af en statistisk central-byrå, med anslag af staten. S. D. Förekommo ånyo och remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet, motioner: af Herr Henschen (N:o 105^), med hemställan, att Rikets Ständer må hos Kongl. Maj:t anhålla, att, i händelse en eller annan kommun hos Kongl. Maj:t tillkännagifver önskan, att brända och destillerade drycker ej få annorledes, än på apothek eller för kemiska ändamål, finnas inom kommunen, Kongl. Maj:t täcktes dertill lemna nådigt bifall; och af Herr Boman (_N:o 112}, angående förändring uti den borgerskapet i Fahlun åliggande skjutsnings-skyldighet.
Fondens årliga inkomster bestodo endast af anslaget utaf tullmedlen, 750,000 Allmänna Besvärsack Ekonomi-Utskottets Betänkande M 184. 3 R:dr, samt inflytande räntemedel. Den af Kongl.. Majit för fonden årligen fastställda stat afsåg en summa, hvilken, med tillägg af uppkommande besparingar, ibland uppginge till omkring 1,000,000 R:dr R:mt. Häraf utbetaltes Kommissariatets aflöning, åtskilliga pensioner och tjensteersältningar till bestämda belopp, lösen för Oresundskatullen samt anslag till sjöexpeditioner, Lotsoch Fyr-inrättningen, Sjlikarle-kontoret, Telegraferna, Karantäns-inrättningen, Trollhätte och' Strömsholms kanalbyggnader m. m. Kommissariatet hade härvid intet annat att tillgöra än att, i enlighet med staten, utgifva hvad deri blifvit anslaget, antingen såsom lönemedel åt tjenstemän eller ock i större summor för vissa ändamål och till speciel redovisning af andra verk och myndigheter. Dessa bestyr voro således af samma beskaffenhet, som Stats-kontorets vanliga åligganden, och det funnes icke någon i ämnets egen art grundad anledning hvarföre Stats-kontoret icke skulle fullgöra de utbetalningar, hvilka nu af Konvoj-kommissariatet ombesörjdes. Sedan Handelsoch Sjöfartsfonden på ofvan omförmälda sätt blef tillgänglig för andra ändamål än de. sorn från början afsågos, hade åtskilliga gagneliga företag genom lån af fondens medel kunnat befrämjas, såsom byggnad af hamnar, kanaler, skeppsdockor, jernvägar m. m., hvilka lån vid 1858 års slut uppgingo till ett sammanräknadt belopp af 2,670,309 R:dr 35 öre R:mt. Denna utlåning innefattade icke något för Stnts-konloret främmande göromål eller medförde något särdeles stort besvär, ty sjelfva pröfningen af låneansökningarne och lånens beviljande tillkomme ensamt Kongl, Majit.
Utskottet beslöt sluteligen uppå Dess Ordförandes gjorda Proposition, att de nu genomlästa Protocollen rörande Justitise-ärender, General-Auditeurs-ärender och Ecclesiastique-ärender skulle till vederbörande Expeditioner oförtöfvadt återlemnas, men att de öfver Kammarsamt Handelsoch Finance-Arender skulle ännu i Åtta dagar hos Utskottet qvarblifva. 40 Riksdagen 1810. Memorial med förslag om tillägg till 14 § i Instructionen för Riksens Ständers Justitice-Ombudsman. Till Constitutions-Utskottet har Herr Doctor E. A. Almquist inkommit med förslag, att Riksens Ständers Justi tiae-Ombudsman måtte, jemte den honom enligt Instructionen förut åliggande befattning, äfven blifva förbunden att emellan Riksdagarne, antingen genom underdåniga framställningar hos Kongl. Maj:t, eller ock directe genom erinringar till vederbörande Embetsman, på Riksens Ständers vägnar tillse, att Deras beslut måtte blifva i verket ställda. Hos Constitutions-Utskottet har dervid kommit i öfvervägande, huruvida, då detta Förslag innefattade ett tillägg till Riksens Ständers Justitia3-Ombudsmans Instruction, och denna Instruction icke är någon Grundlag, detsamma af Constitutions-Utskottet kunde upptagas eller hade bort till Lag-Utskottet förvisas. Likväl, i betraktande deraf, dels att berörde Instruction vid förra Riksdagen blifvit af ConstitutionsUtskottet författad, dels att Riksens Ständer under innevarande Riksdag fordi'at ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver en deri innefattad föreskrift, trodde Constitutions-Utskottet, alltid under hemställan till Riksens Ständers sluteliga Memorial N:o 5. 41 pröfning och afgörande, sin pligt vara, att det ingifna Förslaget upptaga och pröfva.
Dessa af Kontorets allmänna kassa bestridda utbetalningar uppgingo vid slutet af år 1856 till 4,778,888 Riks - 6 Banko-0Iskottets Utlåtande JM -33. daler och uppgå för det närvarande till 7,420,666 Riksdaler 32 sk. allt Banko, hvaraf 6,233,333: 16 belöpa sig på stats-banorna, och 1,193,333: 10 på bolagsbanorna. Ett så stort utgifts-belopp från de normala stats-inkomsterna ensamt för nämnda ändamål, hade Rikets Ständer vid stats-regleringen år 1854 icke beräknat, och möjligheten för Riksgälds-kontoret att ändå kunna bestrida det kan endast förklaras derigenom: att, bland annat, tullen och bränvinsskatten inbringat betydligt mer, än vid uppgörandet af kalkylen öfver stats-inkomsterna förutsattes: alt Kongl. Maj:t den 29 Juli 1856 i nåder beslöt, att såsom förskott på uppkommande öfverskottsmedel från de till Stats-kontoret ingående stats-inkomster hvad disponibelt vore till Riksgälds-kontoret skulle öfveriemnas, för att i föreskrifven ordning hållas den allmänna rörelsen, i dess iråkade förlägenhet, tillhanda: och att flere, eventuela, på Riksgälds-kontorets allmänna kassa så väl för omedelbara statssorn andra af Rikets Ständer godkända ändamål anvisade, utbetalningar å vista lyckligtvis icke af vederbörande blifvit utkräfde. Men Riksgälds-kontorets kassa eger icke den förträffliga egenskap som gjort enkans oljekruka så berömd. Hon visar, tvertom, sin botten, när hon för strängt anlitas, och mot denna tysta, men synnerligen vältaliga, protest gifves ingen annan appell, än att antingen förse henne med nya tillgångar, eller inskränka hennes utbetalningar. Kontorets kassa har nu i sjelfva verket sedan en tid tillbaka befunnit sig i en sådan ställning, och Fullmäktige hafva icke underlåtit att derom lemna Rikets Ständer upplysning.
Att utföra dem samtidigt, vore derföre omöjligt, utan att båda ändamålen skulle lida, och att på samma kartblad införa både det topografiska och det geologiska, skulle, oafsedt svårigheterna att vid utgifningen begagna samma måttstock, blifva förvillande och således för båda ändamålen otjenligt. Allt behöfligt samband finnes således emellan dessa båda karteverk, och ett samband, som kommer att ökas, i mon de topografiska arbetena erhålla medel att kunna skyndsammare fortgå, så att de alltid kunna gå framför de geologiska och biträda dem genom sina uppmätta kartors meddelande, hvartill icke fbrdras någon gemensam styrelse och förvaltning, utan endast den beredvillighet att tillmötesgå hvarandra i fäderneslandets tjenst, hvilken alltid bör kunna påräknas och, om behofvet så skulle fordra, befallas. Hvad nu åter det ekonomiska karteverket angår, så är visserligen sannt, att något samband mellan detta och det topografiska icke förefinnes, och att icke ens stomkartan är för båda arbetena gemensam. På af Ofverdirektören för Landtmäteriet väckt och af Chefen för Statistiska Centralbyrån understödd fråga om det ekonomiska karteverkets ställande under Topografiska kårens ledning, behagade Eders Kongl. Majit befalla Chefen för nämnde kår att inkomma med förslag härom. Till åtlydnad häraf afgaf jag ett sådant den 6 December 1858, syftande att ställa de båda arbetena i det samband, att samma stomkarta, som först användes till det ekonomiska karteverket, skulle sedan kunna för Topografiska kårens arbeten begagnas, och hvilande på en betydlig utvidgning af kårens underofficerspersonal, men med en annan plan för det ekonomiska karteverket och med en större måttstock (1:25,000), utan hvilken jag för min del ansåg ett sådant karteverk ganska ofullständigt uppfylla sitt ändamål. Då likväl detta förslag icke vann Eders Kongl. Maj:ts bifall, förföll det.
Olifver någon tjensteman af sjukdom hindrad att sin syssla förrätta, och göromålens behöriga gång fordrar att föranstalta om vikariat, ege Understyrelsen att till sysslaus bestridande förordna den person, som Understyrelsen pröfvar dertill skicklig och hvilken frivilligt sig åtager att, emot det arfvode, som för tjenstgöriugeu bestås, den förrätta. Skulle ej någon linnas benägen till ett så beskalfadt frivilligt åtagande, vare, utan beräkning af (ransportsökande, den äldste oanvände och för sysslan skicklige bland kompetente sökande till densamma, i händelse den ledig vore, förbunden att, emot sin förut innehafvande aflöning, vikariatet emottaga; egande Understyrelsen att ål extra ordinarie, sorn användes till ordinarie tjenstgöring, för den lid han sådan bestrider, anvisa ett arfvode, motsvarande den inkomst på Löne-star, tjensteman i lägsta tjenstegraden åtnjuter. Måste vikariat, i auseende (ill sjukdomsförfall, föranstaltas för innehafvare af sådan tjenstebefattning, som tillsättes utan förslag eller utom tur, ege Fullmäktige att, efter omständigheterna, förordna om aflöningen för den, som vikariatet sig åtager. Sökes tjenstledighet för svag helsås förbättrande utan egentligt sjukdomsförfall, eller för enskilda angelägenheter, ankomme det på Fullmäktige att bestämma om tjenstgöringen skall på Bankens eller sökandens bekostnad bestridas. I de fall, då någon tjensteman söker ledighet i och för tjenstgöring hos Rikets Ständer, deras Utskott eiler Revisorer, skola tjensterne förrättas af vikarier, likasom vid sjukdomsförfall, dock att ersättningen för den extra ordinarie, sorn, till följd häraf, 12 Banko-Utskottets Memorial N:o 5-4. kan komma ait bestrida tjenst i ordinarie grad, godlgöres icke af Banken, utan af den, sorn tjenstledighet erhållit.
Om man likväl tager i betraktande, att goda materialiers anskaffande i behörig tid ut - 332 Den 4 December e. m. gör det första vilkoret för en god ekonomi, så synes väl temmeligen påtagligt, att den styrelse i båda dessa afseenden måste vara den mest intresserade, åt hvilkens ansvar så väl arbetets bedrifvande, som materialernas vård och användande, äro anförtrodde, äfvensom, genom öfverlåtandet åt densamma af dessas anskaffande, den bästa garanti bör vinnas. Då dertill åt denna styrelse, vid utförandet af detta updrag, kan gifvas en organisation, som fullkomligt tryggar Statens och den enskildtes rätt, äfvensom åt öfverstyrelsen kan beredas tillfälle att på det noggrannaste kontrollera dessa förhandlingar; samt slutligen allmänna erfarenheten visat huru, vid arbeten af större omfattning, täflare vid uphandlingen aldrig saknats, då dels auktionerna blifvit i tid allmänt kungjorda och man dels begagnat det tillfälle, som alltid står öppet, att låta auktionen hållas der, hvarest tillgång på varor är störst, så kan jag i sanning icke se något skäl emot en öfverflyttning af detta bestyr till stationerna, hvarigenom, så långt man kan förutse, alla intressen skulle befordras. Såsom allmänna föreskrifter i detta afseende skulle jag då anse böra stadgas: Alla auktioner, af hvad beskaffenhet de vara må, så väl till uphandling som försäljning och entreprenad, förrättas på den af Flottans stationer det rörer eller der denna stations styrelse finner det med Statens bästa förenligt, så vida icke K. M. skulle finna för godt att, för några enskildta fall, annorlunda förordna. Auktioner för Lotsverkets, eller andra underordnade verks och kontors räkning, ske äfven på den af Flottans stationer, som det serskildt anbefalles, då auktionsförteckningar och andra uplysande handlingar blifva genom det kontrollerande verket vederbörande StationsBefälhafvare tillsända. Vid dessa förrättningar sammankallar StationsChefen en Komité, som under dess ordförandeskap utgöres af Kommendanten, VarfsChefen och ÖfverKommissarierne i Carlskrona och Stockholm. Prot:t föres af Sekret.n. Inom
Borgare-Ståndet gjord motion , vackt, så får Utskottet till Riksens Höglofl. Ständers upplysta pröfning öfverlemna, om icke till undvikande af ej mindre de oupphörliga uträkningar, efter en stigande elier fallande curs, och de mångfalldiga svårigheter vid liquider, hvilka genom Tullens erläggande i Hamburger .Banco uppkomma, än äfven den möjligen inträffande orättvisa , att tvänne handlande , da ■de der begge inom en ganska korrt tid införskrifva och förtulla enahanda vara och till lika värde; ändock kunna derföre påföras ganska olika Tull umgälder , föreskrifvas måtte* V. Det ali Tall df inkommande och utgående varor barde erläggas i Svenskt Banco, genom hvilket på den naturliga billighet, att Tull, såsom andre utskylder bör utgå med det i landet gällande mynt, grundade Stadgande bere* Bihang till Riks, St, Pr et, I82f. S:‘( Sept, ta. 14 6 Bevillning! Utskottets 'Bet'änkan ditt. des säkerhet och lättnad, sfi vid uppbörd och redovisning, som vid beräkningen af de häraf inflytande Stais-bidrag, utan att hvarken någon förlust härigenom tillskyndas det allmänna, ela v ar tornes värde i Svenskt Rancomynt och den deraf beräknade Tull ekes äf en stigande curs* ellef någon svårighet uppstår för Regeringen, att erhålla de för vissa Stäts-behof oumgängligä vexlar, enär sadane , antingen Tull-medlen aflemnäs till Stats-Gontoirét , eller, hvilket torde rättare anses, hvaremot Höglofl, Stats Utskottet ej funnit någon betänklighet, till Riksgälds-Contoiret, kunna af samma Verk upphandlas till det belopp i Hamburger Banco , Sorn Riksens Höglofl. Ständer finna skäligt fastställa böra Regeringen tillhandahållas, hvarvid någon svårighet kari så mycket mindre befaras, sorn Herrar Fullmägtige i Riksens Höglofl. Ständers Riksgälds Contoir för detta kunnat göra vida större upphandlingar deraf, tinder det Staten var med en stor Utländsk skuld behäftad.
Betraktas förhållandet närmare kan ju icke bestridas, att en påfallande orättvisa ligger deruti, att, då en metalltillverkning, nemligen jerntillverkningen, erlägger en jemförelsevis lindrigare skatt blott efter bevillning, andra metalltillverkningar och annat tillgodogörande af mineralrikets alster skola mera betungande beskattas; och detta icke allenast så till vida. att olikhet i hvad rörer skattens storlek i och för sig eger rum, utan äfven derutinnan, och i afseende på sättet, att, då jerntillverkningen blott drabbas af bevillnings erläggande, tillgodogörandet af öfriga mineralrikets alster få vidkännas icke allenast bevillning utan derjemte ock en ganska dryg produktionsskatt; eller, med andra ord: en dubbel beskattning. Så får t. ex. vid ett kopparverk med 12,000 c:trs årlig tillverkning först erläggas 400 c:tr i tionde, hvilket, efter blott 65 R:dr R:mt kopparpris per c:tr, utgör 26,000 R:dr Runt; men dessutom måste derjemte för samma produktion ytterligare erläggas bevillning på den möjligen uppstående behållna vinsten. Om sådant under äldre tider och fordna förhållanden möjligtvis kunnat vara berättigadt, lärer väl numera, och synnerligen sedan jerntillverkningen blifvit från ett dylikt onus befriad, en slik beskattning för andra tillverkningar af metaller och tillgodogörandet af öfriga mineralrikets alster knappast af någon kunna försvaras. Huru månget industrielt företag i törenämnda rigtning, som härigenom redan i sin linda förqväfts, huru många malmstreck som lemnats oförsökta eller obrutna, eller huru många grufvor måst öfvergifvas just för den tyngande beskattningens skull, och huru mycket så väl Staten sjelf som en mängd af landets idoga och företagsamma innebyggare härpå förlorat och förlora, det torde ligga utom möjlighetens gräns att någorlunda tillförlitligt beräkna.
De hafwa walt och beträöt Tjenstemanna-bcinan, dertill beredde igenom långvarig öfning, igenom kostnader och alla flags uppoffringar, igenom nattwaS, frvelt och mödor; Allt i hopp att framdeles, lika »visit som de weta sig Hafwa lärt att känna och ukLfwa sin äliggande pligt, kunna tillgodo njuta den i gällande lagar försäkrade befordringsrätt och Löneförmån wid inträffande ledigheter. Men vin nu Mikels Högloflig» ^ Ständer finna godt yrka och till beslut leda, att Ämbetsmännen, enligt i fräga »varande förslag stola hindras och äterhällas i ätnjutmugen af deras stadgade befordringsrätt., samt att Len ansiagne tarflig» och mer än ival förtjent» Lönen, stall pä rrt hett, halst eller och endast fjerndels ar dem undanhällas: Och hwarför? Endast pä det de öfriga Medborgare Elasierna^ hwilka werkeligen draga en ärlig inkomst af arbete, af Jordbruk, af näringar eller af Lön, stola winna mindstning uti en nödig befunnen bewillningsafgist, om säger jag sädant händer: fä fragas med stät: stola wäl Ämbetsoch Tjsnstemännen da kunna tro sig hafwa Den 4 November» rZr offrat sitt lugn, sin tjenst och sin heka arbeksförmäga ät sitt egit Fädernesland? Ja, ehuru swärti gen, mäste de likwäl tro det; men endast af det flät, att uti intet annat fritt och hyffadt Land en sä orättivis behandling någonsin warit hörd, mindre försökt emot den Clast af Medborgare, som helt och hätlit öfwerlemnak sig till realiserande af den styrande Magtens eljest fäfänga omsorger för allmänt och en» stildt wäl.
Då det i 1802 års stängselförordning heter, att i der uptagna fall den som vill stänga dertill eger vitsord, har man häraf dragit den slutsats, hvilken väl ock synes instämma med författningens mening, att äfven hvarje serskild delegare i oskiftad by blifvit förklarad berättigad att i de uppgifna fallen påfordra stängsel emot öfriga deleo-arnes vilja, på samma sätt som han i skiftesförfattningarne fått rätt att söka skifte. Men enär stängselvitsordets begagnande alldeles icke, såsom skiftet, afser samfällighetens uplösning, lärer nämnde rättighet svårligen kunna stå tillsammans med en sådan delegares egenskap att fortfarande vara medlem af ett bolag, om hvars angelägenheter något gällande beslut icke bör kunna fattas annorlunda än af bolagsmännen gemensamt. För att för framtiden undanrödja ett stadgande, som icke med olitiarättsgrund låter sig förena, har derföre i 2 § blifvit sagdt, att då stängsel å ena sidan äskas, vitsordet tillkommer den sidan, d. v. s. den eller de jordegare, som samfält innehafva den sidans jord; hvarefter sättet för rösternas beräkning vid alla stäno-selfrågor inom oskiftade byalag, eller sådane som ligga i det med samfällighet lika ansedda tegskiftet, blifvit i 20 § sålunda bestämdt, att beslutande-rätten skall tillkomma de största lottegarne, hvilka, då de måste anses hafva största intresset för bylagets gemensamma bästa, och jemväl få vidkännas största andelen i alla omkostnader derför, icke utan orättvisa synes kunna en sådan rätt betagas. Inträffar åter någon gång, att rösterna utfalla lika å båda sidor, har man ansett samhällets allmänna fördel af hägnadsskyldighetens inskränkning så mycket som möjligt är böra föranleda dertill, att i slikt fall deras röst får gälla, som anse stängsel ej behöflig. I 4 § har skog väl fått vitsord mot åker, men icke tvärtom, och skälen härtill äro tvänne. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970