Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bil. lill Stats-Ulskollets Utlåtande N:o G'2. 73 \ »Med diligenser: »passagerare 13,000: »varor 3,000: »M ed gäst gi Iva res k j u I s: »passagerare och varor 25,000: »Med egna och andras särskildt legda dragare . 50,000: »(särdeles allmogen licia äret frän alla trakter »omkring Upsala samt mellan Upsala och Stockholm*) »Helsingeoch Norrlands-vnror med åtföljande per - sonal 3,000: »Allmänna posten 2,000: »Krigsfolk och Kronans effekter 2,000: 'Summa 174,047 Riksdaler Banko eller 202,420 Riksdaler 50 ör'e Riksmynt, hvilken ärliga inkomst, såsom ränta å 5 procent, motsvarar eli kapital af 5,248,410 R:dr. Då r:u vägen, enligt Herr Löjtnant Weslrelis undersökning med specifikt kostnads-IÖrslag (sorn jemte ritningarna ingifvils till Siats-Utskottet) skulle kosta blott 4,783,207 R:dr 40 öre, på grund hvaraf Kongl. Majit härtill äskat ~ . 4,800,000: sa skulle blott mnuinmdc. rörelse lemna en behållning af 448,410: eller Fyra hundra fyralioätta tusen fyra hundra tio R:dr R:ml, motsvarande en ärlig fem procent ränta, af 22,420 R:dr 50 öre. lin del af denna kalkyl är grundad på de räkenskaper, sorn förts för ångfartygsoch diligens-bolagens räkning, samt af Kassören vid »Direktionen för segelleden pä Upsala-än.» En del ater är grundad pä GäslgilVares, Handlandes och andra sakkunniga måns uppgifter i hvad de sammanstämt. Flere af deni hafva ansett, alt poslerne pä 50,000 och 3,000 R:dr bordt betydligen höjas.
Hade icke de för dessa förbättringars införande erforderlige summor blifvit uplante; — hade Bruken icke haft tillgång lill de förskptter, som härtill fordrades, så hade sannolikt också Bruken, i st. f. att nu hafva en stigande tillverkning, måst, i samma förhållande som skogarne minskats och bränslet fördyrats, ovilkorligen nedsätta sin produktion. Vi hade kanske då, i st. f. 100,000 skepp, tillökning, haft 100,000 skepp, minskning i vår jernexport. I afseende på anmärknm om de 19| millala, som kommit in i riket i st. f. 21, som blifvit uplånta, får jag fästa upraärksamhelen derpå, att då framställningen härom gjordes, för ådagaläggande af de gjorda lånens större eller mindre inflytande pä silfrct i Banken, kunde ej större belopp tagas i beräkning, än som verkligen erhållits af det nominella lånebeloppet. Dä jag nu vidrört skillnaden emellan den skuldsumma, Föreningarne skuldskrifvit och den vi verkligen emottagit, torde jag, för att afböja den föreställning, som möjligen någon med vilkoren för utrikes amorteringslån obekanta, skulle kunna göra sig, att vi låtit någon misshushållning komma oss till last, då vi ålnöjt oss med mindre belopp, än det, hvarå vära aflemuade obligationer lyda, böra vördsamt nämna att alla obligationer draga endast 4 proc. ränta, och alt de afdrag långifvarné gjort å kapitalet ej äro större än att beräkningen på det hela visar alt våra lån kosta oss föga öfver 4| proc. ränta, hvarför man icke kan få lån här i landet; ty om det varit möjligt, så är det ganska säkert, att lån icke blifvit utrikes nptagne, och jag tillägger det jag är öfvertygad, att om man icke söker understödja Hypotheksföreuingarne, så att de kunna få lättade utvägar, att i eget land göra sina låneoperationer, så nödgas de göra ytterligare skuld på utrikes ort, kanske till vida större belopp än den redan gjorda.
Revisorerne hafva erhållit del af Styrelsens till Kongl. Maj:t den 14 April 1855 och den 30 Maj 1856 afgifna underdåniga berättelser om ekeplanteringens på Wisingsö tillstånd och förvaltning under revisions-åren; hvaraf inhemtas, bland annat, att de äldre planteringarne på ett tillfredsställande sätt förkofrats, att under år 1854 någon sådd ej kunnat, i brist af ollon, verkställas, men att påföljande år planteringen blifvit7 ökad med 40 tunnlands ny sådd. I öfrigt har Styrelsen anfört, hurusom då den gamla Krono-parken, på sätt uti sednaste revisions-berättelse jemväl finnes omförmäldt, vid ekeplanteringens början, fördelades på öns alla hemman, öboerne deraf erhållit 1,000 tunnland, först mot skyldighet att återlemna dem till Kronan, i fall af behof, men år 1828 till evärdelig besittning. På dessa 1,000 tunnland vore jorden serdeles förmånlig till ekeplantering, ehuru nu utmagradfgenom vanskötsel och beständiga säden utan gödning. Vid planteringens början hade flera hemman blifvit till salu åt Styrelsen erbjudna för ett pris af 4,000 R:dr Riksgäld per hemman af omkring 72 tunnlands rymd; men sedan öboerne funnit till hvilken fruktbarhet jorden kunde uppdrifvas med en ändamålsenligare skötsel, hade de till en böljan stegrat priset och ville nu mera icke sälja någon jord till Kronan. Styrelsen har fästat upppmärksamhet på den stora vigten för Kronan att kunna återförvärfva denna areal, såsom den mest tjenliga lokal för ekeplantering; och anse Revisorerne äfven för sin del önskvärdt, att åtgärder för detta ändamål måtte komma att vidtagas. Kon^l. Gencral-Lniidtiiiråteri-liontoret, Redogörelserna för anslaget till socken-kartors upprättande och för Kontorets bötesmedel äro i Kongl. Kammar-rätten för begge revisions-åren granskade utan anmärkning. Ställningen inhemtas af följande tabeller: l:o.
Jag behiifver ej vidare beröra denna sak, ty komitéen har derför i sin berättelse utförligt redogjort. För komitéens förslag tala deremot många skäl. Först vigten för individen att studentexamen är absolverad före hans inträdande vid krigsskolan, ithy att, om han ville bryta sig ut från denna bana, misstaget skulle vara för stort och hans väg stängd, om ej denna utgångspunkt funnes. För samma förslag tala ytterligare kärleken och aktningen för det stånd, som komitéen tillhör, hvilket måste komma att i allmänna opinionen nedsättas, om ej fordringarne på humanistisk bildning skulle nu vara mera än hvad de vore 1835. Jag vill dessutom påpeka en sak, som härmed ganska nära sammanhänger. Komitéen kunde nemi. aldrig, derest utgångspunkten skulle blifva satt från 6:te klassen, finna, att 2| år vore tillräckliga för afslutandet af kursen vid krigsakademien. Då 2 år, på samma sätt som i skolans 7:de klass, erfordrades för att genomgå och afsluta den humanistiska kursen, kunde naturligtvis icke mindre än 1 år behöfvas för att absolvera, icke allenast de miltära studierna och praktiska öfningarne, utan äfven de humanistiska ämnen, som komitéen ansett dermed stå i omedelbart sammanhang. Således skulle minst 3 år behöfvas. Jag kan derföre icke anse troligt att krigsskolan kommer att fullgöra hvad den lofvat, nemi. att på 2^ år, bredvid den militära bildningen, gifva samma humanistiska bildning, som i 7:de klassen erhålles; och skulle derföre, enligt min tanka, genom ett lyssnande till detta förslag, ett nedsättande af arméens befäls duglighet och anseende blifva en ovilkorlig följd. Om man nu tager medium af den ålder, vid hvilken man utgår från reallinien, skulle inträdet vid krigsskolan blifva vid 19J år. Lägger jag härtill llj år. så blir man officer vid 21 år och 5 månader. Huru är förhållandet i närv:de stund? Jag har en tabell, som utvisar medelåldern till 20 år 11 månader, och denna skillnad af 5 å 6 månader kan jag ej anse för så farlig.
Vret clen 2 0'ebrugri 1883- Inclrsgne l^umer lill sors Ii i Ilie än cl gmäl: 2:o Viii 2!» Kis-OrengcOer-Degomontet, 2:ns Numer lill OingstOällning pä 5 ärs ticl, enligt k4ongl. Dresvet clen 15 lVkgj 18-iO; Z:o Vicl VVestgollig Dogomente, 7 Numer lill Ollo pä 20 ärs ticl, enlig! Kongl. Vill koronobergs Degemente, 4 luniér lill Degementets Dgrn-8liolg, enlig! Kongl. Lrekvet lien 21 Kebrngri 1786; Z:o Vill OgOI-Degementet, 3 Numer, eller lle sä ligllacle 8ärng-Dolgrne. Ovillig enlig! Kmelite-täonlrget sk clen 12 lgnugri 1728 lä slä vgesnle i ireclsticl; 6lo Vill Westerbottens Degemenls, 96 Numer lill Oilclgnlle gs en KonO för en släslkäggre-Ks^ugclrons uppsättsncle i Norrbotten, enligt K,ongl. Oäslbällning ät ksmtlincls lläst-ääggre-Lorps Vnclre läs^ugclron, enligt Kongl. Dreivel clen 11 kuni 1830- Upplysningsvis gnmärlies älven:
Då genom Kongl, brefvet den 10 Juni 1846 är vordet stadgadt, att vid utförsel af här i riket tillverkadt krossadt lumpsocker restitution af den för råämnet erlagda tull må ega rum med 2 sk. 6 r:st. per skålpund; och, hvad angår den tullrestitution, hvilken bör beviljas för segelduk och packväf af hampa och lin, belop - 70 Bevillnings-TJtskottets Utlåtande, N:o 13. pet al denna restitution mäste bestämmas i förhållande till den å råämnena för dessa tillverkningar stadgade införselafgift, hvilken åter, enligt utskottets förslag, skulle ä ohäcklad hampa nedsätlas till hälften och å ohäckladt lin till 5/7:delar af nu gällande bestämmelser, men sådant icke blifvit iakttaget uti den af Kongl. Majit, i stället för nu gällande 18, föreslagna 15 §; tillstyrker utskottet, att i blifvande lä § af tulltaxeunderrällelserna må införas, att tullresti tution för 1 skålpund krossadt lumpsocker utgår med 2 sk. 6 rist,; och alt den i samma § föreslagna tullrestitution må nedsättas i för 1 stycke segelduk af hampa till minst 50 alnars längd, från 8 till -4 sk. » 1 stycke segelduk af lin till samma längd från 32 sk. till 22 sk. 6 rist. » 1 stycke packväf af hampa till samma längd från 6 till 3 sk. » 1 stycke packväf af lin till samma längd, från 2-4 sk. till 17 sk. 6 rist. I enlighet med Kongl. Majits förslag, anser utskottet ^ nu gällande 19 § böra belt och hållet utgå. Deremot och i följd af hvad utskottet här ofvan angående utförseln af malm. rå och osmält, ej specificerad, yttrat, tillstyrker utskottet, att näst efter nyssberörde lä § må införas en ny § af följande lydelse: § 16.
Till förekommande deraf vore ett så beskaffat Stadgande nyttigt, som i Dannemark varit och torde ännu vara gällande, att nemligen om en Tjenstsökande icke kunde erhålla tjenst, men genom Kungörelse innom viss tid och Districts, sig till tjenst antagande erbjöd, vore han ansvars-fri om han ej kunda tjenst erhålla, äfvensom i samma ändamål det borde vara honom öppet, att utan års-tjenst kunna få mantajsskrifvas, med förbindelse likväl för den, hos hvilken han mantalsskrefs, atg 516 Den ' 2? April. lemna honom försörjnings-utväg och tillse, att han icke utan behörigt tillstånd aflägsnade sig ifrån den ort, der han vore mantalsskrifven. Jag förmodar att sådane utvägar, att, vid saknad af års tjenst, likväl fästa hvar och en på ett bestämdt ställe , skulle hufvudsakligen bidraga tili inskränkning i deras antal, som na räknas till Corrections fångar, i sammanhang hvarmed sådane anstalter borde vidtagas, att dels på allmän bekostnad, dels genom öfverenskommelser Socknevis, Arbets-utvagar kunde beredas, hvilkas framgång hufvudsakeligen komme att bero på meddelande Förslag til), och säker afsättning af de Hand-arbeten de kunde förfärdiga, och hvilket allt jag hade trott att Utskottet skulle kunna framställa, såsom ett vtgtigt föremål för den administrativa åtgärden. Hvad nu åter angår det nu befintliga storns antal Corrections-Fångar, så skulle jag anse det icke vara olämpeligt, att i underdåniga [Skiifvtlsen till Kongl. Maj;t äfv en frarr.ställtes en underdånig önskan, att så skyndsamt 6ke kunde, en noggrann granskning af anledningarne till hvar och ens fängslande och öfriga förhållande, måtte verkställas , till åtskil|ande af Fångarne efterf deras skiljagtiga beskaffenhet, såsom mindre brottslige eiler blott för6varslöse, samt att, med afseende derpå, olika förvarings-Mesurer matte vidtaga*.
R:dr nämnde mynt; och hafva, i öfverensstämmelse med Vetenskaps-Akademiens framställning, Rikets Ständer medgifvit att till mäteri elien, till inköp af sällsynta föremål samt till vetenskapligt biträde vid samlingarnes ordnande inom rikets naturhistoriska museum, beviljat utöfver redan anvisade belopp, en summa af 9,000 R:dr R:ml. årligen under nu ingångna statsreglerings-period, till den fördelning, som af Eders Kongl. Majit i nåder bestämmes. 45:o Då de vid naturhistoriska Riksmuseum anställde 5 Intendenter, nemligen 3 för den zoologiska, 1 för den botaniska och 1 för den mineralogiska afdelningen, hvilka åtnjuta i lön, den äldste zoologiska Intendenten 1,600 R:dr och de lyra öfriga Inlendenterne 1,000 R:dr b:ko hvardera, hade sig anförtrodd vården om Statens naturhistoriska samlingar och, i löljd af dessa samlingars numera vunna betydliga tillvext, innehade särdeles trägna befallningar, samt då desse tjenstemän derjemte måste ega hög vetenskaplig bildning och det hufvudsakligen vore genom dem, som samlingarne kunde och borde göras för vetenskapen fruktbärande, hafva de för nämnde tjenstemän bestämda aflöningsbelopp ansetts icke stå i rättvist förhållande till de fordringar, som å dem gjordes ; hvarföre Eders Kongl. Majit i den nådiga Propositionen äskat, alt lönerne för de 2 äldste Ihtendenlerne vid berörde museum måtte bestämmas till 3,000 R:dr och för de tre öfriga till 2,500 R:dr Rimt hvardera.
Si:r hafva alltid iakttagit, att låta ett Sammansatt Lagoch Ekon.- Utsk. yttra sig derom, ehuru, strängt taget och jemlikt den särskiljnirig Lagberedningen gjort, endast vissa delar af Skiftes-stadgan tillhör civillagstiftningens område Jag förmodar alt K. M. icke vidtager någon förändring i förslaget, om det af R. St:r bifalles. Detta i afseende å formen. Hvad sjelfva saken beträffar, har icke någon egentlig anmärkning blifvit gjord mot förändringen. Denna förändring tror jag vara ganska lämplig; jag får likväl bekänna, att jag icke varit i tillfälle att så fullständigt granska förslaget, att jag törs säga, att det står i full harmoni med öfriga nu gällande stadgande!). Redaktionen är densamma, som blifvit af lagberedningen efter noggrannt pröfvande föreslagen; likväl med den olikhet, att uttrycket »30 års oqvald besittning», som förekommer i lagberedningens förslag, blifvit lil bytt mot »urminnes häfd», då förstnämnda uttryck icke passar för vår nu gällande lagstiftning. Gr. Taube: Afven jag får instämma i Gr. Mörners åsigt, att orden »efter urminnes häfd» icke bort i förslaget inflyta. Hvad angår förslaget derom, att grunden för delningen skall vara egoinnehalvet, tror jag alt, om ett skifte icke blifvit lagenligt handlagdt lörul, det vöre orättvist att lägga innehafvet lill grund flir blifvande skifte. Iliir har af en talare blifvit nämdt, att det rättvisaste vore, att livar och en finge lika mycken mark, som han förut egt. Jag vill icke säga att så bör vara, och jag bar sett många exempel derpå, alt en jordegare tillskansat sig delar af en tillgränsandes jord, samt alt, om man tager storskifleskarlan i hand och jemför deri med marken, en stor olikhet visar sig. Det sv nes då vara lämpligast, att landtmätaren tillsåge, att ett lörutvarande skifte lage till grund för innehafvet, och att den delningsgrund, som då varit gällande, äfven sedermera iakltoges.
Lagoch O economie-Uiskottens Betänkande, N:o 33, i anledning af väckta frågor angående närings-friheten, S. D. Föredrogos å nyo och biföllos Banco-Utskottets Betänkanden och Memorial: N:o 70, 1 anledning af Herr Linderholms motion, angå ende afskaffande af öfverräntor vid iiqyider af Discont-lån m. m.; N:o 7 t, i anledning af Herr Hallings motion, om utfärdande af allmän Kungörelse till underrättelse om det gamla Silfvermyntets gångbarhet i allmänna rörelsen; N:o 72, angående anordnande af arfvoden åt Bankens Cassa-Skrifvare. S. D. Föredrogs å nyo och lades till handlingarne: Stats-Utskot tets Utlåtande, N;o 3Bo, öfver anmärkningar vid Utskottets Memorial, N:o 310, angående utsättande af en prasscriptionstid, inom hvilken de från Riksgålds-Contoret utgifne Creditsedlar böra till inlösen företes. Från Hedervärda Bokde-Standet. S. D. Föredrogos å nyo Banco-Utskottets på bordet hvilande följande Betänkanden: N:o 70, i anledning af Herr Linderholms motion, an gående afskaffande af öfverräntor vid liqvider af Discont-lån m. m., blef af Ståndet bifallet; N:o 71, i anledning af Herr Hallings motion, angående utfärdande af allmän Kungörelse till underrättelse om det gamla Silfvermyntets gångbarhet, återremitterades; och N:o 72, angående anordnande af arfvoden åt Bankens Cassa-Skrifvare, bifölls. 4 Troi. Vt Jr. d. 8 Jan. i#35. S. D. Nu föredrogos å nyo Lagsamt Allmänna Besvärs och Oe~ conomie-TJtskottens, på hordet hvilande, följande Utlåtanden:
Angående fördelning och förvandling af böter, som efter denna lag ådömas, gälle hvad i allmänna strafflagen stadgadt är, Om laga domstol i sjörätts mål, § 310. Uppstår tvist emellan delegare i fartyg, gånge den till domstol, hvarunder hufvudredare lyder. Lag samma vare der den, som å fartyg befäl förer eller fört, vill söka redare på grund af den befattning han innehar eller innehaft. Redare söke befälhafvare der denne sitt bo häfver. Angår tvist emellan delegare i fartyg eller emellan dem och befälhafvaren dennes afeller tillsättning, upptages sådan tvist af Rådstufvurätten i den stad, der hufvudredaren bor, eller, i händelse han å landet sitt bo häfver, af Råd stufvurätten i närmaste stad. § 311 Fiunes ej hufvudredare, skola tvister, som i föregående § mom. 1 och 3 omförmälas, upptagas vid den domstol, hvarunder den lyder, som största delen i fartyget eger, men vid domstolen i den stad, som är närmast den ort, der han sitt bo häfver, derest han å landet är boende och tvisten till stadsdomstol hörer. Hafva de störste delegarne lika stora delar i fartyget, skall tvisten, alltefter målets beskaffenhet, anhängiggöras vid den landseller stadsdomstol, hvarunder någon af dem lyder eller som är närmast hans boningsort. § 312. Vid sagde domstol i stad skola såväl redare som befälhafvare af annan instämmas i mål, som efter denna lag afdömas, såvida här nedan ej annorlunda 127 stadgadt är. Befälhafvare må dock jemväl sökas vid Rådstugurätten i den stad, der fartyget befinnes, eller der han anträffas, eller som är närmast den ort, der den å landet belägen är. § 313. n‘-> Är för fullgörande af förbindelse, som efter denna lag skall bedömas, viss ort genom aftal eller lag bestämd, må tvist, som af sådan förbindelse härledes, upptagas af Rådstufvurätten i den stad, der förbindelsen skulle fullgöras, eller, såvida den ort är å landet belägen, vid Rådstufvurätten i den stad, som är närmast derintill. § 314.
Jag funderade till och med ganska allvarsamt på att låta er få öfvertaga hela rörelsen för egen räkning. Derför gaf jag er ett litet välment råd huru ni skulle kunna få medel. Och ni följde mitt råd. Än sedan? Att en fabriksrörelse råkar komma i den ställningen att sakna nödigt förlagskapital kan inträffa när som helst. Af omtanke för några arbetare lifförsäkrade ni dem. – Jag vill minnas att de voro ungkarlar och så godt som utan slägtingar. – Detta var ej något ovanligt. Ni – kom ihåg att det icke var jag! – ni satte dem till arbete i ett rum, der deras helsa måste angripas säkert och på kort tid. Nå ja, någon måste ju arbeta i edra verkstäder. Flera ådrogo sig lungsjukdomar och trenne af dem dogo inom loppet af ett halft år. Allt detta är som sagdt, de vanligaste företeelser, när man ser dem hvar för sig. Men sätter man dem i samband med hvarandra, så blir förhållandet väsentligt förändradt. Om ni skulle sätta åsido det konventionella språk, hvarmed vi förut talat om dessa »gynsamma tillfälligheter», nu när vi äro ensamma med hvarandra och kunna tala öppet! Om vi skulle säga rent ut den passande benämningen på den, som närmast bär ansvaret för tre mäns död, som efter en säker metod systematiskt befordrat dem till evigheten! Det blef ett fult ord vi då måste nämna, eller hur? – Så mycket värre för er, sade Arnold i dof ton, ty det var ni, som var upphofvet härtill, ni betalde premierna och assuransbeloppen insattes i rörelsen. Det är ni, som är den mest skyldige. – Ja, så säger lönmördaren också åt den som legt honom. Kunna vi då icke hellre tillstå för hvarandra, att vi äro lika delaktiga, eller, för att det skall låta bättre, lika verksamma vid fabrikens återuppblomstring? – Lemna detta ur räkningen. Ni pinade mig till att lyda er och ni kunde det; ty ni var då ännu den starkare. Verlden känner icke till denna händelse. Det rykte, som höll på att komma ut, tystnade inför den omständigheten, att jag med de medel ni sände mig efter ert giftermål kunde visa, att jag ej i någon mån var beroende af de trenne arbetarnes lifassuranser.
Ej skall dock den, som öfver 60 år ”gammal är, emot sin vilja till Nämndeman ”väljas; ej elier vare någon, som ur Nämnden ”afgått, skyldig alt låta sig åter inväljas förr, ”än ordningen ånyo till honom kommer, sedan ”de öfrige, som väljas kunna , för Socknen Nämndemän varit.” Samma Cap. 10 §. blifver af följande lydelse: ”Nu häfver Lagman eller Häradshöfding ”förfall, att han sitt Embete ej förrätta kan, ”kungöre det Hof-Rätten. Pröfvas det lagligt, ”förordne Hof-Rätten en skicklig man, som ”Embetet i hans ställe förestår. Samma Lag ”vare om Borgmästare, der Rådstufvu-Rätten, ”utan honom, ej Domför är. Häfver Nämndeman förfall, och varder förthy Häradseller ”Lagmans-Rätt ej Domför, eller saknas eljest ^'fulltalig Nämnd, i andre fall, än det, som i ”i5 Cap. 4 §. säges, kalle Häradshöfding eller ”Lagman, af de Bönder, sorn närmast bo. en ”eller flere, efter thy, som behofvet fordrar.” Hos Kongl. Maj:t håfve Vi jemväl i underdånighet anhållit, att Kongl. Maj:t täcktes, vid utfärdandet af näst föregående Lagförändring, i Nåder förordna, det Tingsoch Härads-Rätterne böra, sedan Tingslagets eller Häradets Innevånare blifvit hörde, och nied afseende å hvad af dera kan varda andraget, så reglera, att skyl - 7 9« digheten för vissa Socknar eller delar af Tings* laget eller Häradet, att utse Nämndemän, varder bestämd, dock utan ätt någon föreskrift härom ‘kommer, att uti förenämnde LagfÖrändring inflyta. 12 Cap. 2 2 Mom. får följande lydelse: ”Kominer hvarken Kärande eller Svarande ”å Landet, innan Tingets slut, eller i Stad in~ ”nan Rättegängstimman ute är, bote hvarthera ”dubbelt.”
Konstverkets olika detaljer kunna naturligtvis endast ofullständigt k o m m a till sin rätt på vår reproduktion, hvilken egentligen har till uppgift att visa vår läsekrets taflan i sammanhang m e d platsen, s o m h o n är afsedd att pryda. Lokalens inre del har form af ett litet elegant kabinett o c h är närmast afsedd till damrestaurant, hvadan den automat, s o m serverar bakelser, kaffe, c h o k o l a d o. s. v. placerats därinne. VID DROTTNING LOUISES KISTA. D E T L I L L A danska folket är det lojalaste i världen, en egenskap, som hos detsamma synes ha gått i arf från generation till generation. I c k e minst tycker m a n sig kunna spåra detta i den pietet, h v a r m e d det vårdat o c h vårdar sig o m sina hänsofna konungars o c h drottningars sista hvilorum. Vill man öfvertyga sig därom, b ö r man göra ett bes ö k i Roskilde ärevördiga domkyrka, hvilken nu i sex sekler mottagit d e danska kungligas stoft. Det är o e r h ö r d a s u m m o r, s o m kostats på dessa gedigna koppar-, zinkeller marmorsarkofager m e d det konstnärligaste bildhuggeri eller smideso c h gravörarbete, hvari dessa mångtaliga Fredrik o c h Kristian samt deras gemåler hvila. Icke minst förtjänt af uppmärksamhet är den svarta marmorsarkofag, ofvanpå hvilken den ädla drottning Margaretas helfigur i alabaster hvilar i plastisk r o. Det är en minnesvård väl värdig denna storslagna furstinna, o m hvilken Carl P l o u g sjunger: A. Blomberg foto. STOCKHOLMS FÖRSTA AUTOMATRESTÅURANT. SVERIGES FÖRSTA AUTOMATRESTAURANT.