Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Från det gröna rummet kommer man in i hörnrummet, där Goethe från sin skrifplats såg träden och ängen genom ett fönster åt gafveln och ett åt framsidan. I detta lilla arbetsrum var det som, utom Iphigenia, också Faust, Egmont, Tasso, Wilhelm Meister delvis togo form; här diktade Goethe lyriska skönhetsunder, lika naturligt lätt som rosorna knoppades vid hans fönsterkarm eller ännu der Vogel singt i boen bland samma klängrosor. Och här var det som Goethe under sitt glänsande och upprörda ungdomslif alltid fann tid att strö omkring sig de bref, genom hvilka han med den mest oegennyttiga ifver verkade för andra diktares bästa eller med den mest långmodiga, finkänsliga godhet under åratal tröstade, på samma gång som han med sina små medel understödde obetydliga, förolyckade stackare. Här var det han, från mars 1776 till mars 1782, nedskref sina korta dagboksanteckningar och de tusentals, ofta dagliga biljetterna till fru von Stein. Genom såväl de senare som de förra kan man under Gartenhaus-tiden dag från dag följa Goethes stämningar och vanor, genom ögonblicksbilder af ofta betagande skönhet. De visa, att den unge Goethe drack lika djupt vid naturens bröst, som den späde Herakles vid Heras, och Goethe, som Herakles, såg strålen, hvilken nyss stillat hans törst, breda sig öfver himlen som via lactea, vägen af eviga stjärnbilder. Goethe prisar sin lycka att här kunna tillfredsställa sina lidelser: att plantera och rita, till hvilka kan läggas att bada. Än tecknar han i aftonsolen på ängen eller i månskenet i trädgården; en annan dag heter det: »I ån tidigt på morgonen; arbetade i trädgården hela dagen; badade om igen på afton». Eller: »Månskenet var så gudomligt, att jag sprang från ängen om igen i vattnet». Det är ej undantag utan vanor han skildrar i raderna Tauche mich in die Sonne früh Bad’ ab im Monde des Tages Müh Och slutligen fick vattnets oemotståndliga lockelse form, och Der Fischer blef det odödliga barnet af Goethes kärlek till Ilm.
Dekallningsbakvande uti osvannämnde Kän, Datronatsrätts innelrasvarns samt körsamlingarnes Ombud, uppå anförda sliäl, sölit Ldagalägga, att ikrägava - 6 d/a/:/5 /k^o rande Illdronsk^Id vone enkondenlir, dels till Hoekannes akloninr, dels för 8ocken-8koIonnas helios; Iivaneften 8.0NUNA6N8 Lekllllninrsliafvande, uti afr>fna undendänira Dtlätanden, tillstyrkt, att knnsamlinraime mätte vill disjiusitionen r>5 Ilelronsk^lden, livilken föi' dem voie lieiiöklir, i IVädei' liilaeliällas, samt L.0NUNA6N8 Lefallninrsliafvande i iVIalmökus Dan derjemte liemställt, liunuvida ieks ensättninr, Aenom anslar ak allmänna melkel, linnele 6atliednal-8kolan i Immel laenedas; livanemot fönliemälie Donsisloi iuM, unden alienojiande af säväl Nalin» Ikeeess, gom lieie elels aldie delg nvaie k^öidlittninAan, rönande elelia ämne, l nn6e>däni»lief anliällit, att Diinoveidiet inätte, viel åtnjutandet af »fvanomfönmälda ldelronsk) Id, klifva liilieliället, ellei' oek Dnojoosition till Dikets 8tanden om el.!, deremot svarande ansia" i lXäden gflatas.
Med afseende å den bekymmersamma financiela ställning, deruti Stora Barnbuset här i hufvudstaden för närvarande sig befinner, hafva Rikets Ständer beviljat nämnde inrättning och till utgående från Riksgälds-kontoret anvisat ett låneunderstöd af Femtiotusen Riksdaler, emot vilkor, att sedan detta lån under fem års tid innehafts utan ränta, sex procent af detsammas ursprungliga belopp varda till Riksgälds-kontoret, före hvarje års slut, återbetalda, af hvilka sex procent fyra procents årlig ränta å det återstående lånekapitalet först beräknas, hvarefter det öfverskjutande beloppet kommer att såsom kapital—afbetalning afgå å lånesumman, intilldess denna blifvit till fullo godtgjord; börande Rarnhusets direktion, före lånets utbetalning af Riksgälds-kontoret, hafva dit aflemnat ej mindre sin, till detta verk eller ordres ställda samt af fullmäktige godkända, skuldförbindelse, än ock en af fullmäktige likaledes godkänd säkerhet för densammas uppfyllande. Stockholm den 25 Aug. 1851. Reservation: af Herr Rappe, C. G., samt Herrar Gråå och Norin, som ansågo att lånesumman bordt bestämmas till 66,666 R:dr 32 sk. B:ko. JYs 343. Ank. till Exp.-Utsk. den 23 Aug. 1831, kl. 4 e. m. Utlåtande, i anledning af erhdllne äterremisser ä betänkandet M 298. (U. A.) Ifrågavarande betänkande, angående sättet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslag och lånebidrag till befrämjande af allmänna arbeten, har blifvit Aterremitteradt af Borgareoch Bonde-Stånden, men bifallet af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet, med erinran inom sistnämnde Riks-Stånd om iakttagande af den rättelse, att ordet »för» i 15 punkten 2:dra raden införes emellan orden »föranledas» och »Riksgälds-kontoret».
Ka pi tal-a fbelal n ingar ne ä de till Städer ueli Korporationer uUjifna Afbetalnin lån hafva utgjort 7,057 R:dr 7 sk. 3 rst., hvarigenom Bankens fordran ^ blader för dylika lån är vorden nedsatt till 30,588 Ridr 16 sk. 4 rst. Banko, och Korporationer. Utlåning; mot inteckving i Faslighet och återbetalning i Sedlar. 38 §. 52. Mot inteckning i Fastighet och återbetalning i Sedlar (§§. 177—'182 i Banko-Reglementet.) iiro utgiliie: Antal Summa län. B:ko H:dr. Då härtill lägges det å fonden den 30 Juni 1849 oanvända belopp 33,984: 30, 4. visar sig, att den disponibla tillgången 749,798: 12. g. öfversligil meddelade nya lån 7 45,633: ig. — med B:ko R:dr 4,164 : 44. 6. t O teslående Kapitalbeloppet den 30 näsllidne Juni utgjorde: å Bruksegendoms-lån 110,631: 35. 9. Laiiehandlingarne hafva, vid anställd inventering, lein näts utan anmärkning. §. 53.
Twärtom wisar erfarenheten förhällandet wara, enär tjenstchjonct nästa ölickeir-Mässa tänker afflytta. Föga inierLsierack för Husbondens fördel, den det ärnar bfwcrgifwa, ännu mindre för sin efterträdare; heder wid Boskapsskötseln, hwarwid det afflyttande naturligen önskar at jämnförclsen mätte utfalla til dess förmän, mäste blott Husbondens waksamma öga, oftast utanfull werkan, förekomma den skada som af illa bergat foder oundwikeligcii upkommer, och i alla händelser, skall aktid dct tilflyttande tjcnstehjonet klaga öfwer wärdslös berg, ning och ojämn fördelning, samt icke sällan nyttja dessa ursäkter, werkeliga eller diktade, at bemantla egen mindre oförtrutcnhet och bristande omsorg wid Boskapsskötseln. Härtil torde sa läggas den ganska hufwudsakeliga omstänr dighet, at enär, efter hwad man r allmänhet haft tilfälle utröna, hwark och et tjenstehjon de första mänadcr af sin tjenstetid, nästa» altid wisar mästa fliten i stt arbete sch största tilgifwcnhcten fbr Husbonden, denna lyckliga ställning just begagnas dä ben mäst tarfwas i dc efter Midsommaren infallande Hö - och Skördc - Andctiderne. Men man inwändcr emot flyktningStiden i Juni! Mänad, at i spnncrhet Allmogen bchöfwer förutse hwad äkern läfwar, innan man med säkerhet kan crrlaulcrs antalet af det tjenstefolk man fbr nästa är ka» antaga:
Medan hans kropp vegeterade, reste hans själ på sina stora, kraftiga sångarvingar i de höga zonerna, och när de sänkte sig ned till jorden med honom, då fick han alltid tag i några reformer, som han på sitt sätt kunde reformera kort och slående, till lust och uppbyggelse för sin publik, der alltid funnos åtskilliga individer, hvilka särskilde allvaret från löjet, hvetet från ogräset. Så skrifves nu öfver Ridderstad i Ny Illustrerad Tidning 1876, före det under Ridderstads presidium tillämnade publicistmötet: »Det är snart fyra årtionden sedan den ännu lifskraftige publicistiske veteranen i Linköping första gången vände sig till de svenska männen af pennan med en offentlig uppmaning att mötas i endrägt och vänskap. I de varma ord han nu låtit utgå som inbjudning till gästerna, tycka vi oss höra ett genljud af hvad han yttrade 1839 i tidskriften Eos. »Har man en gång blickat öppet in i hvarandras ögon», säger han nu i sitt kallelsebref, »afspeglar sig inom oss, äfven i stunder af den skarpaste meningsskiljaktighet, väl alltid något af den mildrande stråle, som mötte oss då; öga mot öga klappar hjertat helt annorlunda än rygg mot rygg». Och det nämnda året skref han: »I blotta tanken att Sveriges författare årligen en gång skulle trycka hvarandras händer, ligger för mig något obeskrifligt skönt och tilifredsställande; – den tanken innehåller mer poesi än månget modernt häfte». Det var en vidt omfattande plan, skalden vid denna tid hyste. Han tänkte sig ingenting mindre än en förening af Sveriges, ja möjligen äfven Norges och Danmarks vittra författare, ett brödraförbund, som gemensamt skulle utgifva hvad medlemmarne producerade. Denna Ridderstads varma ungdomsdröm stannade naturligtvis vid en dröm. Sedan fortsätter tidningen efter några biografiska uppgifter (som redan förutskickats i kap. 2) sålunda: »En fullständig förteckning på Ridderstads arbeten skulle visa, att högst få svenskar kunna mäta sig med honom i produktivitet och mångsidighet.
Intrigen löses i slutkapitlet, hvilket torde förtjena att anföras som prof på Tardifs berättarkonst: Wie? Keinen Blick Der Liebe? Keinen Händedruck zum Abschied. Schiller. I det stora hvardagsrummet på Björksätra sutto Isabella, Hilda och Mark; det var just dagen före den sednares afresa. Isabella hade hela dagen varit särdeles ombytlig och orolig; nu satt hon nästan tyst och det var mest de båda syskonen som lifligt språkade, än om gamla minnen, än om sina framtidsplaner. »Nej, nu går jag efter äpplen», sade Hilda, »så skola vi sitta riktigt och agera vinterqväll, när pappa och mamma komma hit in; ack hvad jag är förtjust i långa qvällar, stora brasor, slädföre och skridsko-is!» »Ja, och slädpartier och skridskofärder med Carl Zanders» ifyllde Mark. Hilda skrattade och stängde dörren efter sig. Isabella och Mark blefvo ensamma sittande hvar i sitt soffhörn. »Mark, jag kommer att sakna dig alldeles orimligt, när du rest», sade Isabella i det hon med nervös häftighet drog och slätade på Kings öron. »Åh du vänjer dig snart vid att icke se mig», svarade Mark med ett skälmaktigt leende tittande fram under mustascherna. En paus uppstod. »Jag har berättat dig hela min lefnadshistoria», återtog Isabella utan att se upp, »men du har icke alls berättat mig något om dig». »Åh, der fins heller rakt ingenting att berätta om.» »Jo visst fins der det, om du ville.» »Hvad då? Nåja; vid 10 års ålder kom jag till latinskolan, vid 15 års ålder konfirmerades jag, vid 19 år blef jag stud ...» »Fy Mark» afbröt Isabella. »Fy? När jag ändå gör precis hvad du ber mig!» »Du vet nog att jag ej menade så.» »Hvad vill du då veta?» »Något annat – hvad som heldst.». »När jag byggde min första bro?» Mark skrattade retsamt. »Och detta är sista qvällen, vi äro tillsammans!» sade Isabella med vemodig bitterhet. »Fråga mig då om hvad du vill veta!»
Den io Decena b er e. m. Att uppsigten öfver skogarne måtte klifva sträng och allvarsam, samt kraftiga åtgärder vidtagas till skyddande af denna håda allmänna och enskilda egendom. Att skogsplanteringar måtte uppmuntras och belönas med praemier, eller sådane privilegier, som i framtiden kunna skänka idogheten och omtankan någon nytta och fördel, Att hägnader af sten och jordvallar, till besparing af skogen, mätte genom lämpliga författningar åläggas hvarje Jordägare eller brukare att verkställa årligen t. ex. ungefärligen io famnar å hvarje fjerdedels mantal; och slutligen; Att våra skogsallmänningar måtte i stället att begagnas till ntsyningar till skogshugge, genom Jägerihetjeningen, hvilka ofta till Landets stora skada missbrukas, blifva indelte åt skoglöse hemman, med förbehåll att under det strägaste ansvar vårda , och årligen å de medtagne trakterna plantera ny skog. Desse för både det allmänna och enskifta magtpåliggande ämnen och önskade åtgärder vågar jag vördsammast påyrka; och anhåller att detta mitt anförande måtte de öfrige respective Stånden meddelas, och sedermera till vederbörande Utskott blifva remitleradt, Lades på bordet, Den io December e. m. Herr Lagerhjelms Pehr: Under Stalsoch BankbUtskottens sammanträden vid sista Riksdag förekom den Motion, att alla Behållningar i Banken af olika Cassör skulle sammanslås och öfverlemnas till disposition åt en auctoritet, som skulle af Ständerne sammansättas. Denna fråga lemnades då utan uppmärksamhet. Här har sedan, under denna Riksdag blifvit föreslagen samma utväg, afen Ledamot, med RänteKammarens behållning i Banken, och af en annan Ledamot, i afseende på RiksgäldsCoutoirets behållningar. Jag tillkännagaf väl då, att Motion väcktes vid sista Riksdag om utsträckning deraf till alla publika Verks behållningar i Banken, men jag är osäker om det samtal, som då hölls, ger rättighet till samma Motions upptagande vid denna Riksdag.
Från den 14 Mars 1858 till och med samma dag 1862, då Institutet öppnades, hade Interims-Styrelsen af allmänna medel uppburit följande: Statsanslaget 175,000 R:dr. Årsanslag 75,000 „ Summa R:dr 250,000: — Om härifrån afdrages 26,046 Riksdaler 42 öre, utgörande ersättning till förre arrendatorn Jöransson, för afträde af arrendet, vårfoder m. m., så skulle resten eller 224,603 Riksdaler 58 öre utgöra den summa som bör återfinnas i Institutets förmögenhet den 14 Mars 1862. Densamma utgjordes denna dag, enligt Revisorernas berättelse af den 6 Augusti 1862, af 257,884 Riksdaler 99 öre eller ej mindre än 33,241 Riksdaler 41 öre mera än de uppburna statsmedlen, som skulle redovisas. Institutet skulle följaktligen haft en motsvarande skuld, om ej dels detsamma från en för det allmänna bästa varmt nitälskande man, fått emottaga en gåfva af 20,000 Riksdaler, och om ej vinsten å Alnarps jordbruk oeh tegelbruk beredt Styrelsen en högre inkomst än hvad som erfordrades för att fylla denna brist. På sådant sätt blef ställningen vida gynnsammare, enär förmögenheten nämnde dag utgjordes af följande: Institutets nya hus R:dr 143,366: 48 öre. Tegelbruksbyggnader „ 9,766: 14 „ Öfriga byggnader (deruti inbegripne de af Arrendatorn Jöransson inköpta) , 28,177: 56 „ och diverse inventarier „ 50,740: 83 „ Utsäde, arbetskostnader och grundförbättringar „ 16,673: 04 „ Preparater, böcker o. s. v „ -943: 46 „
Förordmn d. 19 Augusti 1845 ; JNl 39, ang:de Banko-vinstens användande; JM 40, ang:de penninge-remisser genom invisningar; JM 41, ang:de Bankens metalliska kassa; JM 42, ang:de Bankens låneoch kreditiv-rörelse; JM 43, ang:de upoch afskrifnings-räkningars öpnande i Banken och Låne-Kont:n; JM 44, ang:de nya aflönings-stater för Bankens tjenstemän; JM 20, ang:de fridlysnings-stadga för allmänna anläggningar; JM 21, ang:de löftesmäns rättighet att upsäga och betala gäld; JM 22, ang:de ändring af 2:dra §:n 1 Kap. Missg.B:n, i fråga om gäckeri med sakramenten; 214 Den 28 November. JV2 24, angrde ändring i K. Förordn:n den 20 November 1845, om jords eller lägenhets afstående för allmänt behof; JVe 25, ang:de ändring i brotlmåls-lagstiftningen; samt Jl? 26, ang:de ändring i Kyrkolagens 25:(e Kap. om Prestmöte. Föredrogos K. Mrs den 27 dennes på Rikssalen meddelade Nåd. Svar: l:o, i anledn. af åtskilliga utaf R. Sl:r vid innevar:de Riksdag antagne Grundlags-förändringar; och 2:o, i anledn. af åtskilliga utaf R. St:r vid innevar:de Riksdag antagne Lag-förändringar. R. o. Ad. beslöt att dessa Nåd. Svar skulle meddelas Exped. Utsk. för att iakttagas vid Riksdags-beslutels uprättande. _ Hr von Hartmansdorff, Aug.: Främst på listan förekommer i ordningen en inbjudning från BorgareSt. till R.o. Ad. att instämma i det förras beslut, ang:de rättelse af vissa ordalag i 168:de §:n af Riksg:sKont:s Reglemente.
Hr Cederschjöld: Det kan naturligtvis icke hafva varit min mening att tro, det Lag-Utsk:t skulle halva velat ställa förfalskade Norska allmänna handlingar etc. i samma kategori som Svenska, oförfalskade. Jag har blott velat påpeka den misslyckade redaktionen af paragrafen. Gr. Hamilton: Jag får, med anledning af ifrågav:de paragraf, fästa K. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att den nu så klandrade redaktionen af densamma enhälligt blifvit af Högsta Domstolen tillstyrkt. Då, hvad min enskilda tanke vidkommer, jag ej kunnat finna, att den nu föreslagna redaktionen af 9:de §:n kan gifva anledning till någon slags misstydning, får jag anhålla om propos. på bifall till densamma. Gr. Sparre: Jag är för min del ej i stånd att begripa den otydlighet, som, enligt mina antagonisters påstående, skulle i denna § förefinnas. Tvertom anser jag det vara ganska tydligt, att, när de första åtta §§:na tala om straffbestämmelser i afseende på förfalskning af Svenska handlingar, ordalagen i den 9:de ej kunna afse annat än att förfalskning af Norska allmänna handlingar etc. straffas på samma sätt som förfalskning af motsvarande Svenska handlingar. Hr Den 14 Jnli. 465 Hr Cederschjöld: Jag ber om ursägt, emedan jag sä många gånger begärt ordet. Jag kan för min del icke fatta orsaken till den envishet, hvarmed Lag-Utsk:ts Hrr ledamöter förfäkta den misslyckade redaktionen af denna §; och jag kan det så mycket mindre, då de förut medgifvit en återremiss, hvarvid jag för en stund sedan i det fallet gick Gr. Sparres önskan till mötes. Jag vill till en hvar hemställa, om det är rimligt att reciprocitet mellan Svenska och Norska allmänna handlingar endast skall ega rum, när de sednare äro förfalskade. Jag kan för min del omöjligen fatta detta. Gr. Sparre: Det är ju tydligt och klart, att i ett kapitel, som blott handlar om förfalskning, det ej kan falla någon in att tala om Norska handlingar annat än för så vidt de äro förfalskade.
Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Bonde Stånden hafva, lika med Utskottet, ansett ändring i gällande tullbestämmelser för artikeln Fläsk icke höra ega rum; men som BorgareStåndet beslutat, att införselstullen derå, 1 R:dr 16 sk. Lispundet, skall nedsättas till 1 R:dr, så kommer, derest Borgare-Ståndet icke afstår från denna mening och likasom de öfriga Stånden lemnar artikeln oförändrad, omröstning att företagas efter en så lydande proposition: 35:o. Den, som, lika med Utskottet, anser den i 1841 års Tulltaxa å Fläsk bestämda införselstull, 1 R:dr 16 sk. Lispundet, böra bibehållas oförändrad, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej, nedsättes sagde införselsafgift till 1 R:dr Lispundet. Jemlikt Kongl. Kungörelsen den 8 Februari 1844, bade denna i Taxan icke upptagna artikel förklarats böra få förtullas, för fabrikernas behof, efter serskildt anmälan hos Commerce-Collegium och af detsamma lem na dt tillstånd, mot 5 procent af värdet, samt för medicinska behof såsom apotheksvaror ej specificerade. Jemte det
Förskotter, upptagna inom linien, 345,504: 57. Af verifikationerne till räkenskaperne tor indelta Arméens vapenöfningar inhemtas, att, på anmälan af Intendenten Majoren J. Söderling, en reparation å Kongl, borgen å ladugårdsgärdet m. m. blifvit verkställd, hvilken föranledt en kostnad af 971 R:dr 13 öre R:mt. Enär ifrågavarande arbete företagits på grund af en utaf Intendenten Söderling, Assistenten S. A. Ponthan och åtskillige handtverkare verkställd besigtning, hvarvid såsom behöflige antecknats åtskillige reparationer, hvilkas belopp uti ett öfver besigtningen upprättadt instrument blifVit upptagne, hafva Revisorerne ansett sig å förevarande förhållande desto heldre böra fästa uppmärksamhet, som hvarken någon entreprenad-auktion föregått eller ens kontrakt med vederbörande om detta arbetes utförande blifvit upprättadt, hvartill kommer, att uti förenämnde summa, 971 R:dr 13 öre, jemväl ingått, ett belopp af ej mindre än 245 R:dr 83 öre, utgörande Intendenten Majoren Söderlings reseoch traktaments-kojstnader för tillsyn vid ofvannämnde reparation. § 2. Vid 1856 1858 årens riksdag anvisade Rikets Ständer ett belopp af tillsammans 9,000 R:dr att med 3,000 R:dr för hvartdera af åren 1858, 1859 och 1860 utgå såsom reseunderstöd till vid Ingeniör-korpsen anställde Officerare.
Jag tror för öfrigt det vara olämplig, att partiell ändra hvad Riksens Ständer beslutat, och förenar raig med Herr Riben äfven i detta afseende» Herr Rothlieb, Axel.- Jemte det jag förenar mig i de anmärkningar emot OeconomieUtskottets Betänkande, iom af Herr Rappe, Herr Riben och Herr Tham blifvit fram» ställde, får jag till följd af Herr Rappes yttrande, såsom med sanna förhållandet enligt J uppgifva, att jag har mig bekant, det flere ägare af mindre hemmansdelar* i Ualmare läö, som, för rotarnes svaghet skull, förr Varit aflslagne till ordinarie roteringén, nu erlägga rrt» tefrihets-afgift med ii R:c1r Banco årligéli» Jag äger äfven sjelf ett halft hemman, söm. före 1809 var roteradt för tré åtfondédelar så* som svagt, och nu är roteradt till lika belopp, men betalar dessutom fotefrihets afgift för en Sisi Gen 21 Julii e. in. åttondedel. Jag förenar mfg afven i önskafi om återremiss. Herr von Heyne', Georgi Jag instämmSi' Hed Herr Riben och Herr Tham, samt anhåller blott få letiana den upplysning, att i8iä den proposition gjordes, att 5 tunnor skulle betalas af hvarje Sröte, så väl 1 krig som fred. Deraf körn, att då kriget Upphörde, fordradeä äfven denna afgift. Sådana händelser kunni äfven inträffa hädanefter, och jag tillstyrker således, att intet annat än karlar, måtte få ut® utgöras för estra toterings-skyldigheten. Friherre Wrånge).' Bland de änmärktningar, som här blifvit gjorde, har en Undfallit de Varde Talarne , nemligen, att, ont och ett län är höjdt med sin extra rote* ling, jemkning ändå skall ske. Detta finnér jag olämpligt, och anhållet, att Utskottet må ur Betänkandet Utesluta denna mening» såsom stridande mot tättsgrunder.
Ledamöterna i de valnämnder, som i nästförestående 2:ne §§ omförmälas, qvarstå i sin befattning under Två år och böra sålunda äfven återbesätta de ledigheter i Första kammaren, som under tiden genom dödsfall eller af annan anledning kunna uppstå. Varder ledamot af valnämnd till riksdagsman utsedd, upphör hans förstberörde befattning. § 39. Då val till ledamot i Första kammaren bör anställas, skall valnämnden på Konungens Befallningshafvandes kallelse, i residensstaden eller å annat lämpligt ställe inom länet sammanträda. Vid valförrättningen förer den af nämndens ledamöter ordet, som nämnden dertill utser. § 40. Ledamöterna i valnämnd skola rösta muntligt och öppet och ega hvardera lika röst. Då valnämnd har att vid samma tillfälle tillsätta flere riksdagsmän, röstas för hela antalet på en gång. 36 Konstitutions utskottets Memorial, M 7. En hvar, pä hvilken vid första omröstningen flere an hälften af nämndens samtlige ledamöter röstat, skall anses vara till riksdagsman vald. Har, vid denna omröstning, det antal, som bör väljas, icke blifvit till fullo tillsatt, skall för återstoden af detta antal ånyo omröstas. Varder äfven vid denna omröstning rösterne så delade emellan flere personer att icke sådan pluralitet vinnes, som här ofvan är sagd, skal], för tillsättning af återstående ledigheterne, den, som undfått de flesta rösterna, blifva föremål för uv omröstning. Vinner denne icke heller då sådan pluralitet, skall den, som näst honom erhållit flesta rösterna, underkastas enahanda omröstning, och, i händelse af lika utgång för denne, de öfrige, som röster undfått, hvar efter annan, i den ordning flertalet af röster på dem fallit. Inträffar den händelse, att två eller flere personer, öfver hvilka röstas bör, undfått lika röstetal, skall först votering företagas om den ordning, hvaruti de böra till omröstning framställas.