Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke som skulle skolan under några förhållanden komma att sakna lärare: alltid skola de finnas, som, med svagare ulsigter tili fortkomst på andra banor, i följd af mera underlägsna naturgåfvor eller studier, ingå på detta fält, der kontrollen pä en till det yttre oafbruten verksamhets inre hail är sä svår alf utöfva och der den nitiske, friske, och den i sin själ likgiltige eller genom långvarig ansträngning lortröttade lärarens arbete egentligen skiljes genom den olika beskaffenheten af frukter, sorn mogna först längre lid efteråt. Men om icke en i den tnån sorgfri ställning beredes skollärarne, att unge män med lyckliga naturanlag och grundliga kunska - Stais-Utskotlels Utlålånde N:o '148. 35 per fortfarande komma att inträda på denna bana och kunna med odelade krafter och sorgfritt sinne egna sitt nit och sin verksamhet åt undervisningen, så skall man förgäfves hoppas det blomstrande lif inom skolan eller den kraftfulla inverkan på ungdomens sedliga och inteliektuela utveckling, som ensamt kan grundlägga en bättre framtid. Tager man kännedom af den närvarande ställningen, så förete sig onekligen anledningar att befara, det de bättre krafterna i längden icke skola komma skolverket tillgodo. Vid flera läroverk förekomma exempel på lärare, som afsagt sig sina genom svära prof förvärfvade platser vid skolan, för att i stället egna sig åt vägoch vattenbyggarens, mekanikerns, telegrafistens yrke, emedan de vid dessa funnit sig ega bättre utsigten til! en nödvändig bergning. Vid andra läroverk hafva, lärare-tjensler blifvit anförtrodda att ograduerade studenter och vid inträffadt behof af vikarier uppstår ofta den största förlägenhet att dertill finna någon lämplig och hugad person. Då således så väl en skälig rättvisa, som det allmännas väl, synes i närvarande tid särskildt påkalla en förbättring i de tjenstemäns vilkor, hvilkas verksamhet på en gång fordrar en så långsam och svår förberedelse och tillika är af en så utomordentligt stor, ehuru icke alltid tillfyllest bemärkt, vigt för samhällets trefnad och utveckling, har Utskottet likväl icke tilltrott sig att gå allt för mycket utöfver de belopp, den Kongliga Propositionen innehåller.
Han är, berättar Alkmene, ännu föremål för de böner, som fader och dotter hvarje qväll gemensamt uppsända till sina vanmägtiga gudar, och Hermione glömmer aldrig omtala för Alkmene, när hon om natten drömt om sin broder. Ty det är för henne en ljuflig dröm. – Alkmene berättar detta? – Ja, det är hennes ord. – Du har sedan i morse icke varit hos Theodoros? – Nej, icke sedan jag bar maten till honom. – Hans halsstarrighet inger mig de djupaste bekymmer. Jag hoppas dock, att det medel, vi nu använda, skall bryta den. – Han var ännu i morse full af hädelse, min fader. – Sedan dess hafva femton timmar förflutit. De timmarne hafva varit honom långa. Han torde hafva besinnat sig. När du i morgon bittida besöker honom i fängelset, så ställ vattenkrukan utanför gallerdörren, så att han kan se henne, utan att nå henne. Gud göre mig det och det, om jag ej skall qväsa upprorsanden i denne vanartige son! – Amen! mumlade Eufemios. – Qvällen är långt framskriden. Gå nu till hvila, min vän. Men tillsäg dessförinnan Clemens, att jag är färdig. – Skall ske. Jag önskar dig en rolig natt, min fader! Den korthalsade försvann genom en dörr, som förde ut till peristylen. ÅTTONDE KAPITLET. Pelarhelgonet. En stund derefter skredo tvenne personer, höljda i kåpor, öfver aulan och trädde genom vestibulen ut på gatan Kerameikos. De voro biskopen och den unge föreläsaren. Den långa gatan utmynnade i söder till torget och slutade i norr vid Dipylon eller dubbelporten, utanför hvilken den förnämsta begrafningsplatsen, Athens Père Lachaise, var belägen. Genom dubbelportens venstra hvalf trädde man ut på den så kallade heliga vägen, som förde till Eleusis; genom högra hvalfvet såg man den raka, af almar och plataner beskuggade väg, som förde till Akademia och de platonske filosofernas lustgårdar. Gatan lifvades ännu af promenerande, som utlockats af den milda luften och det herrliga månskenet.
» 1850 .» 99,089: » 1851 » 115,156: Tilltagande handelsrörelse har visserligen ökat denna inkomst-titel be tydligt utöfver det förmodade beloppet, men då hela inkomsten anslås till de med Lotsoch Fyrings-väsendet förenade utgifter, samt dess ökade belopp dessutom - till en ej obetydlig del beror af förhållanden, som lätt kunna förändra sig, torde beräkningen nu ej böra höjas utöfver 95,000: 24:o. Danska fyringsmedel, som utgå med 10,000 R:dr Hamburger Banko, beräknas till 26,630: 25:o. Ersättning af Ko nvoy-Komm iss aria te t för aflöning af Beskickningen i Turkiet beräknades vid sednaste Riksdag/till 14,800 R:dr och utföres nu till samma belopp 14,800: 26:o. Observationsjneclel, beräknade vid sednaste Riksdag till 14,000 R:dr, hafva under åren 1847—1851 i medeltal årligen ingått med 12,693 R:dr; men enär denna inkomst är ganska obestämd och år 1851 ej utgjorde mera än 7,496 R:dr, så utföres den endast med 10,000: 27:o. Extra medel och uppbörder, beräknade vid sednaste Statsregleringar till 18,000 R:dr, hafva likväl åren 1847—1851 i medeltal årligen ej uppgått till mera än 12,683 R:dr. Då härtill lägges beloppet af Hofrätternes Revisions-skillingar, hvilka för år 1852 kommit Statsverket såsom besparingar till godo med 7,466 R:dr 32 sk., men framgent böra såsom inkomst upptagas och lämpligast torde införas under denna inkomst-titel, så kan densamma derefter beräknas till 18,600: 28:o. Intressemedel hafva i medeltal utgjort 3,360 R:dr och upptagas derföre till detta belopp 3,360: Summa Ordinarie eller Stutidiga Inkomster R:dr 4,700,000:
N:o 126, i anledning af dels gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande N:o 66, i fråga om förtydligande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777, dels väckt motion om upphäfvande af samma Kongl. Bref. Utlåtandet N:o 126, i hvad det angår den väckta motionen om upphäfvande af Kongl. Brefvet den 25 September 1777, godkändes, och i öfrigt lades samma Utlåtande till handlingarna. N:o 127, i anledning af väckta motioner om ändringar i AnsvarighetsLagen för Stats-Rådets Ledamöter. Bifölls N:o 128, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Förordningen den 13 Juli 1818, angående handskrifne, på sedelhafvaren eller Prot. Utdr d. 7 Oct. 184.0. 67S på viss man och ordres ställda invisningars eller så kallade assignationers belopp. Af'slogs. N:o 129, i anledning af väckt motion om förhöjning af den i lagen itadgade mansbot. Bifölls. N:o 130, i anledning af väckt motion om utfärdande af Taxa för rättegångskostnad, m. m. Bifölls. N:o 131, i anledning af väckt motion om rättighet för den, som till försäljning emotlagil varor, eller derpå lemnat egaren förskott, att derföre njuta, framför andra borgenärer, företräde till betalning ur samma varor. Återremitterades. N:o 132, i anledning af väckt motion om ändring af praescriptions-tiden för klander å fast egendom. Bifölls. N:o 133, i anledning af fråga om närmare lagbestämmelser; huru förfaras bör, då, vid lagfarts sökande, fullständiga åtkomsthandligar saknas. Bifölls. N:o 134, i anledning af väckta motioner om ändring i nu gällande stadgfinden, angående behandling af frågor om oenighet makar emellan. Bifölls. och N:o 135, i anledning af väckta motioner om ändring af beräkningsgrunden för magistraternes boupptecknings-arfvoden.
Defamma bebor eller icfe; 5:o ©fobinrättntngar, för Den affomjf, font De, t följD af gåfroa eller teflamentc, åtnjuta från jorDegenDomar på lanDet, få länge Den, för Defa egenDo# marö fulla rcärDe belöpanDe föemtllning af Dcfamntaé egare betalaö; Dorf att De tjern ftentän, fmtlfa af fåDan affomfl njuta lön, böra för Denfamnta erlägga föemillntng, Då Den öftoerfttger ‘JroåljunDraDe 9v:Dr föanco, efter flaDgaD förmanDlingögrunD; (l:o ©par*f5anfer, fåfom maranDe af allmän nptta; 7:o ^offanDlare, forn icfe anfcö Söemillning ålagD genom före» jfrifroen afgift å utbelningen, följer Deraf, att miDare SöevoiUntng ej fan påföras De fynbara tillf örtgfetorne unDer Defa Söolag, fåfom rcDan bejfattabe. 2lf faDan anleDning (fall Söemillning jemma! affortaS, enär, till minnanbe af fäberget od) reDa för ©tätens infomfer, Sxmillning måjt påföras eller er» läggas af fernman, merf ocf lägenheter, font Dvifctö SlcaDemier tillföra, t
Sl:r grundade sitt afslag å Konungens Propos., var det, alt bemälde enka hade slägtingar i Finland, hvilka förmodades vara berättigade till arfvet. Det står nemi. i Ständernas underd. skrifvelse att ”emedan i afseende på denna fråga It. St:r inhemtal, att tvenne personer frun Finland, hvilka upgifvit sig vara enkan Sandelius arfvingar, vackt anspråk på hennes qvarlåtenskap, samt att rättegång härom vore hos domaren anhängig, vid hvilket f örhållande ovisst vöre, huruvida enkan Sandelins qvarlåtenskap innehade egenskapen af danaarf, It. St:r icke funnit sig f. n. kunna lemna bifall till hvad K. M. föreslagit”. Man har nu sagt, att detta dana-arfs eftergifvande vore att anse såsom ett Stats-anslag till Carlstad. Det må visserligen så kunna benämnas. Men om man betraktar det efterskänkningen skulle komma Carlstads fattige till godo, och man tillika besinnar hvarifrån dessa penningar härröra, så torde man kunna säga, att Carlstads fattige af Staten återfå hvad de å andra sidan sjelfve till enkan Hollander erlagt, ty hon var krögerska och hade troligen i staden förvärfvat sin förmögenhet af de fattiges fyrkar. Hr Bildt har yttrat, det R. St:r icke alltid borde efterskänka dana-arf. Detta hafva icke heller R. St:r alltid gjort. Bevis derpå kan en hvar få, som går Drottninggatan upföre och ser det lius, hvilket nu användes till Lands-Kansli och boställen dels ät Chefen för Landtförsvars-Departementet, dels ät Landshöfdingen i Stockholms län. Detta hus har genom dana-arf kommit i Statens ego. Så stora värden lära hvarken R. St:r eftergifva, eller Konungen ens till efterskänkande föreslå. Men ifrågavande summa anser jag, uppå redan anförda skäl, böra efterskänkas, lielst Carlstad mera än de flesta andra städer är blottslälldt för fremmande tiggare.
Lades på bordet indannämuda från Utikm inkomna mern. och ullålm, nemi. frän 26 II. 18 138 Den 10 Ju ni. SlatsUtskottel: N:o 585, med förslag lill den i 63 $:n Reg.Fm omförmälda anordning; StatsBe vi lin.- samt Allm. Besvärsoch Ekon.- Utskotten: N:o 20j, ang:de vice Talmannen Ilr Hallings motion, ronde användandet af de öfverskott, som af brännvinsbevillningeu kunna uppkomma; BancoUtskottet: N:o 196, i anledn. af gjord ansökning om eftergift af upplupen straffränta å ett af förre Brukspatronen C. G. Sjöstedt hos Bancodisconten upplaget lån; N:o 197, till svar å gjorda anmärkn:r vid Utsk;s under N:o 171 afgifna meni., i anledn. af väckt frågaom fö 1 höjning i arfvodet för läkarevården vid Tumba bruk; N:o 198, med hemställan öm ersättning till Utskts två cancellisler för renskrifning af Ulsk:s protocoll; N:o 19g, ang:de tillökning i löneinkomsterna för regi stratorn vid Bancodiscontverket C. P. Dahlgren; N:o 200, i anledn. af undervägaren A. E. Brundins ansökning om eftergift af öfverränta å skuld till Bancodiscontverket. Upplästes ankomna prot.utdr, från de öfriga RiksStm, nemi. från PresteSt. af den 7 dennes, från BorgareSt. af den 8 och 9 dennes, samt från BondeSt. af den 2, 8 och 9 dennes. Lades (ill handlingarna. Då R. St. af K. M. blifvit kallade till plenum plenorum kl. 1 denna dag, och kl. nu var till 1, afgingo Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. lill rikssalen, hvarest t. f. Hr Statsministern för utrikes ärendena, Statsrådet m. m.
Å andra sidan vill jag likväl medgifva, att jag icke anser någon egentlig våda för prestbrist vara att befara utaf Utsk:ts förslag, ty om pastor funnit sig belåten med öfverenskommelsen, så tar jag för gifvet, att den icke kan vara så obilligt upgjord, att enkan och barnen kunna anses lida något förtryck genom att de efterföljande åren underkasta sig densamma. Jag för min del anser således icke att någon särdeles vigt ligger på denna fråga; men hvad jag deremot finner vara långt mer maktpåliggande är, att man icke nu på förhand ställer så till, att obenägenhet upstår mot konventionens upgörande efter de grunder, som af K. M. äro framställda och hvilka jag hoppas skola vinna K. St:rs bifall, åtminstone i hufvudsaken, ty det skulle kunna hända, att, om en församling ser sig i lfi Den 7 tillfälle att, genom en särskild öfverenskommelse med pastor, betrygga sig för lians tjenstetid oell för privilegiisamt extra nådårstiden, så upstår ytterligare svårigheter för framtida reglerande af ifrågav:de förhållanden. Då en ny pastor antingen på förhand eller sedermera vill upgöra någorlunda billiga vilkor, skulle derigenom benägenheten att, genom stadigvarande och fastare inkomster, reglera presterskapets aflöning, minskas. För öfrigt och med afseende derå, att det gifves en bestämd författning, huru pastoralie-konventionerna skola upgöras, förefaller det mig besynnerligt — jag kan icke neka derför — att upställa en särskild författning om åtskilliga pastoralie-konventioners upgörande på annat sätt genom enskild öfverenskommelse mellan församling och pastor. På samma gång man vill att billiga konventioner skola kunna upgöras, på samma gång önskar man en annan författning, hvarigenom man vill gifva helgd åt sådana konventioner, som äro upgjorda alldeles på förhand och för hvilka således inga garantier finnas. Då jag alltså icke anser att den af Utsk. föreslagna skrifvelse är af någon väsendtlig vigt, utan att densamma, för den händelse den skulle bifallas, kommer att snarare leda till olägenhet än fördel, hemställer jag att R. o. Ad. måtte afslå detta Betänk. Hr Nordenfelt, Enar:
RifSbage.Drb' niagen dr dt RiflbagSmdn forfdfrab. ( 12) Xattff éfroct rcdcbet å Remman, forn nweDaftoatf tinder dganöe vatt, (arnt fce i 2. mt 22. §. af SöewtKnmg^sSto or&nutgen omfömdtöe Remman, ftwitfet it?drt)c (jroarje år, intill nafla SHitöbag, i cfc fat’ fot* något £dn ttppf?a£ta£ fagre, dn f)a*r utfdtteé. llpfala San , : ©tocffjofmS bifo 4 <£56bermanIanbS btfo SDftergStfjlanbS Dito GotflanbS Dito ♦ Gatmar bito . £>fanbS bito ♦ SBlefinge bito SéiifoptngS btfo « kronobergs bifo ; CljriffianflabS bito SOtalmofjnS bifo ♦ «£)allanbS bito . Götheborgs bito « älfsborgs bito ©faraborgS bito . SRenTc^ bito QBermelanbS bito QBefJmanlanbS bito kopparbergl bifo . Gefleborgs bito . 2Be)ier?NorrlartbS bito StBefferbottenS bito SemtlanbS bito , Norrbottens bifo (Summa SOlinfta tuifcfe. SftocrEopmg 2tnbra (Tiåsen: Ca (mac CarBccona. lainio . tfpfala <2ftefEerd$ . SBrébp . Cvebje Claren r 535orå^ Carlhamn £acl(Tab C{jci(Eianftab gajjlun ^onEoping * Sanb6ctona. Sinfdping . Sunb . * Sftpfdptng . IJbbetralla » 38eftecttME. ^can^p.
Ex. hemställde, om R. o. Ad. behagade godkänna den af Constit.Utsk. i memor. N:o 54 föreslagna voter:spropos:n. Ropades nej. H. Ex. hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade godkänna det af Hr Cederschjöld framställda förslag till yoter:spropos:n. Ropades åtskilliga ja, men Frih. Cederström anmälde sig i och med detsamma Och yttrade: Jag får fästa uppmärksamheten derpå, att uti det föredragna memor. N:o y5 någon votertspropos, icke blifvit af Utsk. föreslagen. Frågan kan bär endast blifva, huruvida R, o Ad. vill lägga memor. till handlma eller ejSkulle Ståndet vilja taga Hr Cederschjölds förslag till grund för beslutet, nödgas jag begära votering. Hr Cederschjöld; Jag kan icke finna annat, än att, Den 16 Februari f m. 311 tnemor. N:o 54, i fall det icke är godkändt, kan blifva det, men mitt förslag derjemte, så vida nemi. tillstyrkandet i berörde mentor, förfaller, i händelse ja vinner uti mitt förslag. Underteekn. IIi dd. Se cr e t.: Propos:n, som först af Hr Gr. o. Landtm, framställdes, var å godkännande af den utaf Constit.Utsk. i mentor. N:o 54 föreslagna votenspropos. Denna besvarades med nej, ehuru jag för min del icke finner, att den ju ej kunnat besvaras med ja, samt beslut derefter fattas öfver Hr Cederschjölds förslag. Frih. Cederström: Det är sannt, att proposrn gjordes ä memor. N:o 54; men det är N:o y5, som är föredraget, och N:o 54 är förut bifallet. Jag hoppas, att vi få hålla oss till det föredragna målet, utan upprifvande af förut fattade beslut. Underteekn. R i d d.S ecr e t.: Mig veterligen äro icke de i memor. N:o 54 föreslagna voter:spropos:r af R. o. Ad. godkända. Hr Cederschjöld:
En afton anlände Gertrud mycket affairie till bondgården, med geléer och sylter och buljonger och inkockta kycklingar m. m. Vid nedstigandet ur vagnen hände sig att en stor burk åkerbärssylt, följande med Gertruds, annars just icke så vida mörkgrå kjortel, (hon bar nu en af den färgen för sorgens skull med Elin) tämligen omildt slungades mot en sten på gården, hvilken enligt Gertrud endast låg der till skada för folk och fä och burkar, samt gick i tusende stycken. ”Kånde just tro der inte skålle bli någon välsignelse me’en” – sade Gertrud torrt, under det hon sökte bringa de öfriga effekterna helbregda ur vagnen, och med hemlig föresats att vid tillfälle gå ut och samla ihop de kringströdda åkerbärs klumparna, de der nog kunde smaka barnen på stället – Men ack, när Gertrud i den meningen smög sig ut till syltqvarlefvorna, befanns, att barnen redan hållit sig framme hos en del, och det öfriga hade en på gården kringvandrande kalf gjort alldeles oätligt! Efter denna ledsamma upptäckt trädde Gertrud fram för sin Fru: ”Nådi Fru, goa Hennes Nåd lilla” – mälte hon – ”Gertruds dumhet med sin kjortel kostade Sali Friherrinnans egen åkerbärsburk – men välsignelse var i alla fall inte me’en! Hennes Nåd täcktes vara nådi förlåter”. Efter en liten tydning af gåtan förlät Hennes Nåd beredvilligt, och frågade hvarföre ej den burken kunnat vara lika välsignad som andra. Vi våga ej inveckla oss i Gertruds svar, afgifvet under det Herr Görsta för första gången njöt en stilla, uppfriskande sömn, och Fru Wahl sjelf smakade på en af Gertruds inbakta kycklingar – Dess egentliga innehåll var dock i korthet att på förmiddagen, medan Gertrud nere i köket såg på geliet, hade Ekipasiet på Högesta rullat fram på gården – samt Grefvinnan Ringschöld stigit ur och af en af pigorna släppts in i förmaket. När så Gertrud kommit dit och beklagat
Desi Nödiga önskan och ästiindan, akt Rikets faststälde Specie - mynt äter mä blifwa det enda gängbara, och Credit - Sedlarne afskaffas, samt i detta afseende, af Riksens Ständers Hemliga Utskott i Räder äskat ett alftvarligt bemödande för akt utfinna och föreslä söbane medel och vtivägar, som efter nuwaranbe omständigheter kunde finnas lämpelige, samt för MMförändringens framtida beställd de säkraste. Och har Kongl. Majtt tillika i Räder förklarat stg beredd, att af alla krafter understödja detta wigkiga ändamäl. Hwad Kongl. Majtt i denna Desi Nädiga Föreställning täkts yrka, innefattar ett nytt Vedermäle Den zo Octobe?. 480Z af Kongs. Maj:tS oukkrötteliga Nädiga omwärdnad för Sitt Lands wälgäng och utgör fvremälet för hela Rikets gemensamma önskan. Af ben kännedom, Hemliga Utskottet om och Riksgälds - Wilkens belägenhet inhämtat, har Hemliga Utskottet jcmwäl funnit, att intetdera af desse Week kan äga bcständ med en inkomst i Crcdrt-Sedlar, i stället för Mynt, hwaruti Nenninge»Uiikpldcrne böra utgä. Riksstyrelsens och Förlwarswerkcts handhafwande, san t uprätthällandek af Rikets Credit, fordra altsä äiwcn, att ordning och säkerhet i Rikets Mpttkwäscndc ätcrställaS.
Kammar-kollegium genom utslag den 1 Mars 1796, med åberopande af 1638 års Tionde-stadga, 4 § i 1723 års Presterskapets Privilegier m. fl. författningar, förklarat att Kyrkoherden egde bibehålla »den i författningarne grundade och hittills öfvade rättighet att den honom anslagna kronans andel af tionden efter räkning på åkern uppbära.» Då vid nu anförda förhållanden den af ofvanbemälde motionärer påyrkade förändring i sättet för oftanämnde kronotiondes utgörande, hvilken förändring Utskottet för sin del anser vara med billigheten öfverensstämmande, likväl ej torde kunna, i strid med Presterskapets privilegier och öfrjga gällande författningar, på administrativ väg vinnas; men deremot genom den vid innevarande riksmöte väckta frågan om ett allmänt ordnande af Presterskapets aflöning tillfälle torde kunna beredas till en sådan jemkning af nuvarande förhållanden, hvarigenom församlingsboerne uti ofvannämnda socknar blefve berättigade att utgöra den till Pastorerne anslagna kronotionde efter i allmänhet stadgade grunder har Utskottet, med anledning af de härom gjorda framställningarne, trott sig böra föreslå, att Rikets Ständer, jemte anmälan om hvad i förevarande fråga förekommit, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställa, att den Kommitté för afgifvandc af förslag till allmänt ordnande af Presterskapets aflöning, om hvars tillsättande Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse af den 6 nästlidne Juli (N:o 88) anhållit, jemväl måtte erhålla Nådigt uppdrag att taga denna fråga i öfvervägande samt i underdånighet föreslå de åtgärder, som till det åsyftade ändamålet må finnas ledande. Ank. till Eip.-Utsk. d. 5 Okt. 1857, kl. 10 f. m. Memorial, i anledning af återremiss å Utlåtandet JV:o 78.
General - Krigs, Commisiariatets wid för detta Wästra Armeens Högra Flygelräkningar för 1308 22 män. * * Kongl. »4S Den 25 April - Kongl. Krigs-Collegii Räkning för rustnings-medlen till beklädnaden för 1808, 1829, samt för ulrednings-medlen arén 1328,1829 ock 1310,29 män. hwartlll kommer Kongl. Krigs-Collegii beklädnadsTrotz, och Utrednings-räk, ningar för 1808 - , - g män. Och har således denna Afdelning Revisionsarbete för isz mänader, i anseende till en Revisor eller att beräkna för AfdelningenS Tjenstemän af 6 Revisorer och 2 Kammarffrifware för ett är och 19 mänader, emedan Revisions-äret, till 12 mänader för hwar Revisor och 6 mänader för hwarje Kammarffrifware, de der endast hafwa, utom renffrifning half Revisions skyldighet, sammanräknadt utgörande 84 mänader. Lrigs .Revisions - Departementers -chra Afdelning, ingick i tjenstgöring den irsta sistledne December, warande deruti tjenstgörande CommissarieC. F. Petterzaun, Revisorer G. Macklin, Expeditions-Kammererare, Abraham LKuhlau, E. Wallin, A. Björkman, OBerger, Gustaf Adolph Wennermark, Kammarffrifware I. Hasselqvist och G. Nordstedt. Denna Afdelning är anbefald Revision af 1:0 General-Krigs-Cvmmitzariatets wid f. d. Södra Armeens Räkenskaper för 1808, 1809, ixia och l8«r, hwilka blifwit för en Revisor uppförde till Revisionstid af 45 män. Samt s:do Nyare General-Krigs-Commitzariatets wid f. d. Wästra Armeens wänstra Flygel räkenffaper till - 12 män.