Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
S. D. Efter skedd föredragning godkändes Expeditions-Utskottets förslag till Rikets Ständers underdåniga skrivelser till Kongl. St. Den 21 Oktober. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Stats-Utskottet en denna dag af Friherre Palmstjerna, Carl Otto, väckt motion, med förslag till närmare bestämda stadganden, i fråga om utbetalningen af de allmänna medel, hvarmed bränvins-brännings-redskap, enligt Rikets Ständers beslut, skall inlösas. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-lJtskoltets den 11 och 17 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 313, i anledning af erhållne återremisser å Betänkandet N:o 262, rörande ifrågaställdt anslag till bildande af en teknisk skola i Borås, föredrogs jemväl ett från Vällofl. Borgare-Ståndet ankommet Protokolls-Utdrag N;o 508, innehållande inbjudning till instämmande uti bemälde Riks-Stånds, i anledning af samma Utlåtande fattade beslut; och fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med vidblifvande af sitt förut i ämnet fattade beslut, lägga förevarande Utlåtande och Protokolls-Utdrag till handlingarne. S. D.
Alla Landshöfdingar i Riket stola gilla och witsorda rigtigheten deraf. Någon inwänder, at de större Hemmantalen skulle winna genom Koppstatten och här vO 632 Den 27IuUr. och dex nägot af de mindre derigenom förlora; men detta inkast häfwes lätteligen genom gradationer af Koppskatt. At den redan bestämda Pannerymden efter Hemmantal bör förblifwa sädan, som den är, torde wara rättwist; emedan i annat fall, til exempel r dels Mantal nära beläget en Stad, der mycken Bränwins - afsättning more lätt, skulle kunna winna mera än manga Hemman tilhopa pä et afiägsnare afständ. Detta ofullkomliga Utkast til et annat beffattnings-sätt för Bränwins-bränning, än det förr warande, underkastar jag Högloft. Ridder ffapets och Adelns wisa pröfning: Jag har blott welat framställa nägra skäl efter min öfwertygelse. läenninZ Lbristlan Scbmitterlörv. Grefwe körner, Larl Stellan, yttrade sig ej bestrida Herr Sckmitteilövvs förtjenst;ban wore en uplyst och kunnig Man; men Herr Grefwsn kände at han nu mera wore bortrest, och hemstälde, huruwida det wore ordentligt at Memorialer uptagas frän dem, som ej wore Riksdagsmän. Herr Uotblied, Larl kreZric, tilkännagaf at Herr Scbmitterlörv före sin bortresa afckemnat det nu upläste Memorial, med anhällan, at det mätte i sinom tid blifwa föredraSit. Efter Den 27 IZulii. 83z Efter någon korrt öfwerläggninq, hwart Memorialet borde remitteras blef detsamma til Allmänna Beswärsoch Oeconomiä - Utskottet förwisadt. Grefwe ^törner, 6öran erindra at i Riddarhus-Ordningen mätte observeras, det frän Riksdagen bortreste eller annars främvarande Ledamöter icke borde fä inlemna Dictamina och Memorialer.
Län anhöll, att i denna dags Protocoll måtte införas, det afsigten med hans då ingifne Memorial, rörande beslutet om så kallade Förstärknings-Manskapet, hade varit att till Ståndets ömpröfvande hemställa, huruvida Ståndet ej ansåg 33 § i Riksdags-Beslutet angående Förstärknings-Manskapet böra ändras. Bengt Niclasson och Anders Jönsson från Bohus Län, samt Magnus Månsson från Östergöthland anmälte, det, om några af Eric Andersson i dess Memorial nyttjade uttryck förändrades, ville de sig med honom i anseende till innehållet förena. Efter det Secreteraren erinrat, det frågan, som Eric Andersson väckt, att 33 § af Riksdags-Beslutet, såsom innefattande ett beslut endast af trenne Riks-Stånd emot hvad det fjerde eller Bonde-Ståndet afgjordt, måtte på sådan grund upphäfvas, ej nu mera kunde förekomma, sedan Talemannen, på sätt Protocollet för den 22 dennes innehölle, vägrat dess upptagande; likväl vore det Eric Andersson obetaget att inför Ståndet sjelf ogilla och rätta sina uttryck, likväl kunde ej sådane uttryck uteslutas, på hvilka Talemannens vägrande sig grundat; tillkännagaf Eric Andersson att i yttrandet, det MedStänderne voro fullstoppade med Privilegier, ordet fullstoppade borde utgå, och att i stället för orden »men om fred och enighet inom vårt land skall bibehållas» borde sättas: men om tillfridsställelse inom vårt land skall bibehållas. Om denna ändring hade han hemma hos Secreteraren anhållit, men, som Secreteraren sagt sig ej kunna sådant tillåta, utan borde i Ståndets Plenum härom göras anmälan, hade han nu valt denna utväg att få sin tanka förklarad, sina uttryck rättade. Nyss anförde förhållande vitsordades af Secreteraren, hvarefter, med vilkor af sådan rättelse i uttrycken, följande Ledamörer af Ståndet begärte att blifva antecknade, såsom de der med Eric Andersson instämde, nämligen Bengt Niclasson och Andreas Jönsson från Bohus Län, Magnus Månsson, Jonas Ericsson, Nils Håkansson och Jonas Jonsson från Östergöthlands Län, Johan Nilsson från Jönköpings Län, Eric Hansson, Anders 52 Riksdagen 181Ö.
Den, som godkänner Utskottets af tre Stånd bilällna förslag, enligt hvilket stämpelbeloppet å utnämningsbref för Riddare af Konung Carl Xllbdes orden blifvit fastställd till 40 R:dr R:mt, röstar Ja, Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, i enlighet med Borgare-Ståndets beslut, stämpeln å ulnämningsbréf för Riddare af Konung Carl XIH:s orden alt bestämmas till 50 R:dr, eller lika belopp med den, hvarmed utnämningsbref för Kommendörer af Kongl. Svärds-, Nordstjerneoch Wasa-orden böra förses. I olikhet med öfriga Riks-Stånden, hvilka godkänt Utskottets förslag, rörande »Fullmagter, Konstitutorialer och Förordnanden» (sid 2 och 3), »Konstitutorial eller Förordnande på behaglig tid» (slutet af sid. 3) samt »Förordnande eller Resolution på transport eller byte» (sid. 4), har Bonde-Ståndet förklarat, att stämpelafgiften för de fullmagter, konstitutorialer, förordnanden och resolutioner, som i dessa momenter afses, borde utgå efter de i nu gällande författning bestämda grunder; och har bemälda Riks-Stånd, i sammanhang härmed, jemväl beslutat, att de fullmagter å Pastorater, som af Konsistorierne utfärdas, borde framgent beläggas med stämpelpapper till det belopp, som för sådana fullmagter hittills varit stadgadt. Bevillning s-Utskottets Memorial M 33■ S Då Bonde-Ståndet afslagit Utskottets inbjudning alt antaga Utskottets uti omförmälda delar framställda och af de öfriga Riks-Slånden gillade förslag, torde följande omröstning ega rum: 2:o Den, som gillar Utskottets i § 3 gjorda, af tre
Hufvudsakliga skälet var det af Hr von Koch nyss nämnda, svårigheten att anskaffa bevisning ang:de dueller, om man förhindrade sekundanter att vittna. I Preussiska lagen finues intet straff utsatt för sekundanter, och om mani ett iand sådant som Preussen, der dueller ingalunda äro så sällsynta, har funnit sig böra stadga att sekundanter äro strafffria, så tyckes att ett dylikt stadgande här i Sverige icke skulle kunna medföra någon synnerlig våda. Jag förenar mig derföre med Hr von Koch. Frih. Cederström, Thure: För min del får jag vörd samligen förklara att jag förenar mig i det af Hr von Koch framställda yrkande att denna § måtte ur förslaget borttagas. Skulle den åter komma att bibehållas, tyckes mig att man bör göra någon skillnad mellan vittnen och dem som låta bruka sig att uppgöra aftal om duell. Om man stadgar straff för vittnena, kan ju icke brottet bevisas. Om t. ex. en allmän åklagare fått underrättelse om en duell och ditsänder några personer för att åskåda förloppet, så skulle dessa icke blott vara förhindrade att vittna om duellen, utan de skulle t. o. m. gjort sig förfallna till fängelsestraff. Då jag således tror att denna § hvarken är öfverensstämmande med billighet eller klokhet, anhåller jag att den måtte af II. o. Ad. alslås. Hr Cederschjöld: Jag har varit förhindrad att deltaga i de föreg:de öfverläggningarne ang:de nya strafflagen, men jag förmodar att 3:dje kap. blifvit af R. o. Ad. antaget. Om aå är m Den 15 Juli f. m. och straff således blifvit stadgadt för den, som med råd eller dåd vid brotts utförande uppsåtligen hjelper, så att gerningen derigenom sker, synes det mig äfven vara afgjordt att hvar och en, som deltager i eller låter bruka sig till vittne vid envig, redan genom detta stadgande är jäfvig att vittna om duellen.
Jag börjar med att fork lara, att den tjensteman, som är Chef för inre Tullbevaknings-districtet, varit af mig känd i många år, redan innan han blef tjensteman. Jag värderar och känner honom såsom en förtjenstfull och aktningsvärd man, och det har icke kunnat vara. min mening att såra honom eller någon annan, då det icke är hans fel, att hans tjentsgöring ej är så trägen, sorn ett Hofr.råds. Han fullgör sina uppdrag och, mig veterligen, har aldrig några klagomål emot honom blifvit väckta. Detta till svar på första delen af anmärkningen. — I fråga örn hans inkomster och resor i tjensten, grundar jag mitt omdöme på underrättelser af tjenstemän inom tullverket. Under 4 års tid har jag varit bosatt i Jönköping, och med stöd af den enskilda kännedom, jag derunder förvärf - Den 19 Februari f. m. .75 val, samt de upplysningar, som blifvit mig lemnade, har jag trott mig kunna framställa den öfvertygelse, att denne District-cliefs göromål icke motsvara Hof’r:s-rådens, då likväl hans inkomster öfverstiga deras, och jag har gjort det icke för att såra, utan för att visa missförhållandet emellan inkomsterna, då han har i5oo r:drs lön, och dessutom 5oo r:dr såsom respenningar, och deremot Hofrts-råden ar i83g, oaktadt davur, höga riksmarkegång af 8 r:dr 2g sk. b:co, enligt hvad jag i motionen nämnt, endast hade en lön af 19^2 r:dr 24 sk. Är åter riksinai kegången, såsom ofia inträffar, ej högre än 6 r:dr htco, går lönen för ett Hofitsråd ej lil! iner än 1600 r:dr. Den värde Frihtn har icke svarat på min uppgift om aflöningen lör Magistraten i Götheborg och iedamöterne i åtskilliga Collegier.
Till gemensamma öfverläggningar sker kallelse af den embetschef eller ledamot, som åligger föra ordet. För besörjandet af de speciella göromålen hos krigsförvaltningen anse kommitterade erfordras följande kontor och kanslier: Inom general fälttygmästare-embetet och general-ingeniörs embetet: ett militärkontor för hvartdera embetet, men gemensamt kanslioch kammarkontor, likasom de nuvarande artillerioch fortifikations—afdelningarne inom krigskollegium Inom general-intendents-embetet: på intendents-afdel ningen: ett militärkontor, ett kanslioch ett kammar-kontor; samt på aflönings-afdelningen: ett kanslioch två kammarkontor jemväl såsom i krigskollegium nu eger rum. 55 För krigsförvaltningens 5:oe embeten gemensamt: ett advokatfiskals-kontor, ett kassa-kontor, ett hufvudboks-kontor, ställda under krigsrådets A artillerioch ingeniör-afdelningarne särskilda kontroll; hvaremot något gemensamt registratoreller aktuarie-kontor icke blifver behöfligt, om, såsom kommitterade i det följande hemställt, målens diarie-föring å de särskilda aldeiningorne eger rum. Förekommande frågor angående de gemensamma kontoren afgöras gemensamt af alla tre embetena.
Frågan slutligen afgjord den 26 Maji iS32. lOgiO Angående betäckande af den brist, som möjligen kan uppslå i beräknade tillgångar för vid Riksdagen beviljade anslag. Anmäld den i3 Mars s. å. Skulle meddelas Stats-Conloret och Rikets Ständers Riksgälds-Contor till iakttagande och elterrättelse. 110.0 Angående charteringen af den förbindelse, som af Götha Canal-Bolag skall aflernnas och in tecknas i Canal-verket. Anmäld den i3 Mars s. å. Med bifall till hvad Rikets Ständer härvid begärt, befallde Kongl. Majit, att Stats-Contoret skulle derom till iakttagande förständigas. 111:0 I anledning af Rikets Ständers Revisorers åren 1826 och 1827 afgifne berättelser om granskningen af Stals-Werkets förvaltning åren 1822—1828. Anmäld den 27 Mars i83o. Rikets Ständers förnyade anhållan, alt vederbörande penningförvaltande Werk, som hafva egna fonder, må anbefallas att till Rikets Ständers Revisorer afgifva Berättelse om fondens tillstånd och förvaltning, fann Kongl. Majit redan vara anbefalld genom den liva Instructionen för Revisorerne. • — Rikets Ständers hemställanden i afseende på förskott af Statsmedlen biföllos, med den förändring i anseende till tiden för deras redovisning, att densamma bestämmes till slutet af året näst efter det, hvarunder medlen anordnats, hvilket, jemte påföljden för uraktlåtenhet härutinnan, borde i förskotts-anordningen utsättas. Bi!. till R. St. Just. Ombudsm.
» Yid sådant förhållande ansåg Bonde-Ståndet annat medel, för att bringa frågan ti 1 afgörande i grundlagsenlig oidning, ej återstå, än det sista i 69 §. anvista, att nemligen uppmana Stats-Ulskoltet att bland sig utnämna Deputerade till forelläde hos Högloft. Ridderskapet och Adeln samt Högvördige PresLe-Slånlet, för att, genom en närmare utredning af ifrågavarande voterings-öfverensstämmelse med Grundlagen, inbjuda dessa Riks-Stånd att deltaga i det beslut härom, som de öfrige Stånden fattat. Och skulle denna Bonde-Såndets åsigt af ämnet, såsom svar å Sta's-Ulskottets ofvanberörde anmälan, Utskottet meddelas. Från Ilöglofl. RIDDERSKAPET och Adeln. S. D. Då nu ånyo föredrogs Förstärkta Stats-Utskottels den 5 och 8 dennes på bordet lagde Memorial N:o 499» angående votering, i anled ning af Bevillnings-Utskottets Memorial jN:o 44» rörande besluten ,i fråga om Tull-Taxan, beslöt Ridderskapet och Adeln alt nämnde Memorial JN;o 499, endast skulle läggas till haudlingarne. S. D. Återremitterades Expeditions-Utskoltets förliden gårdag på bordet lagde Förslag, N:o 33 j, till Rikets Ständers underdåniga skrifvelse till Kongl. Maj:t, angående upphörande af skyldigheten för fartyg, som under fredstid passera Ny Elfsborgs fästning, att derstädes anlöpa. Den 13 Maj 1841. S. D. Då nu ånyo föredrogs Högvördige Preste-Ståndets, genom Protocolls-utdrag af den 5 dennes gjorda, och den 8 på bordet lagda inbjudning till instämmande i Ståndets beslut om anmodan till Expeditions-Utskottet, all serskildt uppsätta och hos Riks-Stånden anmäla Rikets Ständers underdåniga skrifvelse, i fråga om inrymmande af Riksgälds-Conto - Prot. Utdr. den 12 Maj 1840.
– (Han rusar ånyo upp på bergsklippan, hvarifrån han ser uppmärksamt åt det håll folkmassan gått; slutligen uppger han ett skri af fasa.) Ha redan ja! – det var min fars hufvud som föll! — Nog nog! – Jag vill inte se mer J ropen mig, der nere O, ... helsen mig nu välkommen (Han störtar sig i hafvet och försvinner i vågorna. Förhänget dras före.) Tableau. Rummet hos Arnmans. NIONDE SCEN. Fru ARNMAN, ARVID ARNMAN. Arnman. Hvad begär ni, min mor! hvad är det för lära ni predikar Det är inte försoningens Vår frälsare förlät ju; – kunna vi då känna någon lindring i vår smärta, genom att fördöma våra fiender, och hata deras oskyldiga anhöriga Fru Arnman. Arve, min son! – Du har rätt. Jag talade inte försoningens ord; – men det är skilnad på hvad Guds egen son förmådde, och hvad en stackars svag menniska förmår. Kom emedlertid ihåg min dröm, barn Och märk huru tydligt Försynens finger ledt rättvisan till seger i denna fasliga händelse. Jag sa’ dig det förut: det var din fars blod; – och henne älskade du! — Himmelske Gud! huru kan jag arma mask prisa dig nog, som i tid lät det gräsliga brottet komma i dagen, och skonade mitt barn från den fördömelsen att taga mördarens dotter till äkta! – Men, jag talade, som du sa’, orätt! – Gud döme emellan oss och dem! Arnman. Och Han döme i sin mildhet De beklagansvärda qvinnorna böra vi likväl inte visa obarmhertighet. De ha ingen del hvarken i fadrens eller mannens illgerningar, och hvarföre då råga måttet af deras olycka, genom att skoningslöst visa dem afsky. Fru Arnman. Men var det inte nog, min son, att du lade dig ut för de bofvarne, som du aldrig borde brytt dig om? Hvarföre skulle du nu äfven föra den enes hustru och den andres dotter hit under vårt tak
N:o 83, i anledn. af väckta frågor, dels om biskopsembelenas indragning och dels om förändrad reglering af de utaf hiskoparne innehafvande löneförmåner m. m.; hvarjemte nu anmäldes och upplästes Hederv. BondeSt:s prot.utdr. af d. 5 dennes, innehållande iuhjudning till Medsländen att instämma i BondeSt:s beslut att gilla det af Ulskm i förevarande utlåt, gjorda förslag, med den förändring, att, med undantag af en biskop i Upsala, en i Lund och en i Linköping, biskopsembelcna må, vid nuvarande biskoparues afgång, indragas. Frih. Palmstjernas vid detta utlåt, fogade reservation upplästes, på begäran af Hr von Hartmansdorff, Aug., som derefter yttrade: Skälen för Ulsk:ns tillstyrkande äro så korta som R. o. Ad. nu iuhemlat; till deras vederläggning anser jag mig icke behöfva yttra annat, än hvad Frih. Palmstjerna i sin reservation anfört. Jag åberopar särdeles de första och sista orden af haus yttrande, och hemställer alt R. o. Ad. måtte afslä såväl de sammansatta Ulskrns betänk., som den inbjudning R. o. Ad. ifrån BondeSt. emollagit. Frih. Cederström, Jacob: Då ibland antalet af PresteSt:s ledamöter i Riksd.Ordn. finnas uppräknade Svea Rikes biskopar, 184 Den 9 April f. m. är jag af grundlagen förhindrad att något, i anledn. af delta betänk. besluta, innan Const.Utsk. i förväg uppgjort förslag till de ändringar i Riksd.Ordn., som deraf skulle blifva en följd, men som bort föregå innan fråga om indragning af biskopsembetena kan äga rum. Jag tillstyrker afslag ä betänk. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Jag kan icke med min åsigt af grundlagen ens förena ett beslut, hvarigenom R. o. Ad. skulle afstå ett sådant belänk. Min åsigt är, alt R. o.
Vid 1840—1841 årens Riksdag blef, på sätt Kongl. Maj:ls Nådiga Bref af den 3 Februari sistnämnde år innehåller, stadgadt, att för de Embets och Tjenstemän, som efter det då fastställda Statsreglering vidtagit, erhöllo löner, under hvilka spanmål funnes beräknad, lönen dädanefter borde utföras endast i penningar till sitt dittills varande belopp, med tillägg 3f skillnaden emellan det förslagsvis uppförda priset, 6 R:dr, och de 7 R:dr, hvartill detta pris för framliden fortfarande bestämdes, eller En R:dr för hvarje under lönen beräknad tunna spanmål; hvaremot för de tjenstemän, hvilka före ofvanberörde Statsreglerings vidtagande innehaft löner, under hvilka spanmål varit beräknad, fastställdes att till niistpåföljde Riksdag vara gällande ett genom 1833—1859 årens markegångssättningar uppkommet medelpris af 7 R:dr 10 sk. tunnan, hvilket sedermera, till dess de hunno afgå, komme att vid hvarje Riksdag, efter enahanda grunder, ånyo uträknas och bestämmas; hvarjemte nämnde, öfver 7 R:dr för tunnan uppkommande tillökning anvisades å Allmänna Indragnings-staten; och blef vid 1844—1845 årens Riksdag priset bestämdt till 7 R:dr 55 sk., vid Riksdagen 1847—1848 till 8 R:dr och vid nästlidne Riksmöte till 7 R:dr 6 sk.
a t t kiinna vara bKcle krigare ocli skald, och hade icke eii ' jiiriivags-. vagn varit bakgrunden, ' så Ilade han ovillkorligen försatt. betraktaren tillbaka till det georgiska riclclersl~apets inest lysande tid. Frku triisken ocli iirskognrue ledde vägen i stark stigning,öfver bergen. Trakten tycktes iiiycket klent bebygd. Likväl passerade vi icke en enda station, som icke var öfverfull af folk; Man skall darför icke tro, a t t trafiken var liflig. Långt ifrån. Icke en af tjugo bland dessa m#nniskor hade något annat med taget a t t göra iin: att betiekta det. Praktiga, manliga gestalter hade, de iiistan alla utan lindantag, rustade som för a t t draga i krig volso de, ocli iikval tycktes det vara desse, de maiiligaste af man, som liar hade öfvertagit den kvinligaste i f svagheter - nyfikenheten, Kyinnoma i$lfva syntes ' icke till. En ocli annan gång såg jag ett kvinnoliufvnd i ett fönster - det mr allt. Underligt nog tycktes de genoingåelide vara aiigripiia af taiidvark i högra kiiken, fiilaii inaste ovilll&lt;orligen koinina till den slutsatsen, eftersoiii de buro slöjan eller hnfvnddnkeii frim diagen, så a t t den täckte högra kinden och - 1iinn1ieii. Först sen,aie erfor jag, a t t det a r gifta arineniskor, som binda in, sitt hiifvid. på ' an ' detta sätt. Det passande - detta tiisenhöfdade vidunder - föreskrifver-nämligen, att en ärbar hustru icke skall visa sin mun för någon aunan an sin man. A t t hon för världen ser ut, som om hon lede af kronisk tandvärk, ökar endast hennes värde i hans ögon. Det ä r egendomligt nog, a t t de kristne armenierna icke förmått hålla den asiatiska svartsjiikan borta från sina hem.
Jag anhåller att först få upläsa hosfogade intyg, som likväl kommer att ytterligare styrkas af Landsten i Götheborg, åtminstone till största delen, ty han känner ej alla i intyget uptagne detaljer, men väl Törnstens duglighet såsom lärare; likaledes torde Biskop Thomanders underskrift å samma intyg vara att påräkna, emedan han, i egenskap af Inspektor i Törnstens skola, så länge den var förlagd i Götheborg, noggrannt vet huru skolans styresman fullgjorde sine förbindelser mot elevernes föräldrar eller målsmän och i allmänhet huru skolan utvecklade sin verksamhet. Bil. N.o 1. Att f. d. Löjtnanten vid K. Götha Art.Reg:le, PhilosophiaeMagistern Hr Adolf Törnsten år 1844, i förening med n. v. Kyrkoherden i Hedvigs församling i Norrköping, Mag. J. A. Grevillius, härstädes uprättade en större privatskola, hvilken under namn af RealGymnasium allt sedan fortgått, först under dessa Herrars gemensamma ledning till 1851, då vid Kyrkoherden Grevi 11 ii afflyttning från orten Hr Löjtnant Törnsten ensam öfvertog styrelsen, och derefter, sedan han hösten 1852 blifvit kallad till Norrköping, för att en dylik läroanstalt derstädes uprätta, under ledning af n. v. föreståndaren Mag. Lindhult, samt att denna skola städse varit omfattad med förtroende från allmänhetens sida och deraf gjort sig Den 3 December e. m. m sig väl förtjent, då icke blott för det borgerliga lifvet välbildade ynglingar derifrån utgått, utan äfven af dess lärjungar flera med heder och några med utmärkelse undergått studentexamen, få vi härmed intyga, och då Hr Löjtnant Törnsten icke blott varit en af denna skolas förste grundläggare, utan ock under en lång följd af år, både såsom föreståndare och lärare, derstädes lyckligen verkat, samt städse vid ungdomens undervisning ådagalagt en sällspord förmåga och utmärkt skicklighet, är ett erkännande häraf endast en skyldig gärd af aktning åt hans förtjenster. Götheborg d. 18 Nov. 1856. A. Tlu Bruhn, B.
Det svåraste, ja olycksaligaste problem, som Riddarhuset företagit sig att vilja lösa, tyckes vara det att söka efter elementer till en öfre kammare, både der de kunna finnas och der de aldrig kunna finnas. Jag har hört mången beklaga sig öfver den totala brist på särskildt qvalificerade elementer i verkligheten, hvilka, stående öfver folket i bildningskraft och med ovanskelig förmögenhet, tjenade till grund för en pairskammare. När man saknar desse elementer i tillräcklig mängd, så letar man efter några abstracta termer, i hvilkas omfång finnes mycken rymlighet. Ponera dä raan besluter inrymma särskilda politiska rättigheter åt begreppen förmögenhet och bildning, eller några andra, såsom embetsmanuavärf, pensionsrätt o. s. v. Man skall dock alltid finna, att, vid utförandet i det concrela, hvarje förslag skall iråka orimligheter, äfven om man vill blunda för principernes Den 11 Mars e. m. 143 oriktighet. Det är vissa allmänna egenskaper, som äro svåra att bringa till någon viss dass och än värre alt genom lag fabricera. Endast genom val kunna de uppletas, men i början af den nya författningen är man tvungen att vända sig till K. M., det vill säga för den första tiden af 9 ä 15 ar. Om derföre Frih. Hamiltons förslag hade blifvit redigeradt så, att han sagt, att vid den riksdag, då det nya förslaget blifver antaget, och innan II. St. åtskiljas, R. St. skulle välja 40 ledamöter i den öfre kammaren, samt ett lika antal ledamöter i Senaten vid påföljande riksdag, men deremot anhålla, att K. M, måtte tillsätta resten; hvarefter jag föreställt mig att en tredjedel af hela antalet skulle utlottas, hälften af de återstående vid nästa sammanträde, och slutligen den återstående tredjedelen afgå vid det nionde årets riksdag, hvarefter den öfre kammaren i min tanka borde complelteras med de ledamöter, som den nedre kammaren väljer utom eller inom sig; då hade man undvikit alla de stränga anmärkn:r, som de båda Friherrarne gjort deremot, att K. M. skulle blifva folkets valman. Jag tillstår, att jag med största nöje har hört Frih.