Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så målar man inte, utan när man glömmer sig sjelf, – låt vara för ett ögonblick blott han har glömt åskådaren, det är inte skrifvet för publiken, det är det stora, varma, menskliga, som brutit igenom, strukit undan all tendens han har suttit i tunga tankar, vemodiga, ensamma tankar och nynnat en sång medan skymningen föll på, och det har blifvit ett stycke af den lyrik, som har lifskraft mer än all verldens teorier, derför att teorierna vexla, men det djupast menskliga blir alltid ett. Och du skall läsa biten, och du skall ingenting finna i den, du skall rycka på axlarne och säga: ”inte annat!” Men jag skall älska den som jag älskar somliga af Jacobsens bitar. Det är annat än din ihålige, fiskblodige Jæger! – God natt. Tro inte att jag blifvit tokig! Hvad skulle icke Strindberg gifva oss, om han personligen vore mindre olycklig än han är! – Sista berättelsen är om hans egen hustru. Din vän E. A. D. 2 Nov. Jag längtar mycket efter att få läsa Gustafs Giftaskritik. Vet du det fins i den för öfrigt grofva och okonstnärliga samlingen en riktig liten pärla. Har du gifvit akt på den? ”Det räcker inte,” heter den. Jag är alldels förtjust i den. Och – vet du hvad – trots alla osanningar och orättvisor, som boken innehåller, bör man dock ej förbise, att den gömmer en grundåskådning, som verkligen är berättigad, den, att qvinnan inom den högre medelklassen ofta låter mannen ensam bära nästan hela familjebördan. Det är orätt att uppfostra unga flickor så, som nu oftast sker. Man borde taga någon hänsyn till möjligheten af att de kunna bli familjemödrar. Men Strindberg begår samma fel som emancipationsqvinnorna, han ställer upp mannen och qvinnan i två fiendtliga led, som tvenne mot hvarandra stridande makter. Och han söker på allt sätt underblåsa en sådan uppfattning. Deraf kan aldrig komma något godt. Och sådan är förvisso aldrig naturens mening. Tvärtom, hvad som brister är just förstående könen emellan. Det är onatur att de kämpa mot hvarandra, det är natur att de sträfva sida om sida i gemensamt arbete, kompletterande hvarandra.
Utskottet, som tagit ifrågavarande motion i öfvervägande, får i anledning deraf anföra, att, då Lunds Akademi besitter sina hemman på grund af enskilda donationer och förhållandet till en del är enahanda med hospitals-inrältningens besittningsrätt lill de hemman, som af densamma innehafvas, Utskottet, i hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad vid 1847— 1848 årens riksdag i dylik fråga yttrats, anser inblandning i hushållningen med dessa fastigheter å lagstiftande magtens sida böra, så vidt ske kan, undvikas; hvadan och enär vederbörande embetsmyndigheter vid utarrendering af samma fastigheter ingalunda, såsom motionären synes hafva förmodat, äro ovilkorligen bundna vid det gjorda högsta arrende-anbudet, utan, enligt hvad ofvan är näinndt, ega att, der omständigheterna dertill föranleda, antaga ett lägre anbud och således jemväl alt fästa det afseende, som vederbör, å sådana anbud, sorn göras af personer, hvilka tillförene i egenskap af arrendatorer väl vårdat hemmanen och derföre äfven för akademiens eller hospilals-inrättningens egen fördel höra vid hemmanen bibehållas; alltså finner Utskottet sig böra hemställa. att någon åtgärd i anledning af denna motion ej må vidtagas. Stockholm den 27 Mars 1854. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, Pf:o 75. il Reservation : af f. d. Talmannen Nils Persson från Kronobergs län: ”Utskottets antagande, att Lunds akademi besitter de så kallade akademi-hemmanen på grund af enskilda donationer och att förhållandet till en del är enahanda med hospitals-inrältningens besittningsrätt till de hemman, som af densamma innehafvas, torde härleda sig mera från enskilda personers anteckningar, än från handlingar, som innefatta giltig bevisning.
Inrättning nödige ansedde af go,ooo: R:dr., om icke hel och hällen, ätminstone till större delen stär att erhällas genom tillskott af enstillte, som af mehborligt nit för ett allmännyttigt företag, eller af sannolik utsigt till winst, skola förmäs att uti Bolaget deltaga; men som, i allt fall, ett publikt understöd skulle bäde uppmuntra, fortskynda och försäkra utförandet af denna angelägna inrättning, och dä, ester Utskottens tan. ka, Statens medel föga till nägot bättre kunna amvändas, skulle Utskotten högeligen önsta, det Stats.Werket more i den lyckliga belägenhet att kunna med berörde Summa bispringa. Betydlig^ anslag hafwa i förra tider warit pä Stat uppförde till premier för idkare af Saltsjö.Fisket. Arén 1735 och flere päföljande bcstegv detze anslag sig till 20,000: R:dr. ärligen. Annu är 1800 bewiijades till premier för tidigt Sill. Fiske pä djupet 4,000: R.dr., ehuru icke deraf nägot kommit att utbetalas. Regeringen har säledes städse lemnat en kraftig uppmärksamhet ät denna wigtiga näringsgren. Men dä för närwarande Stats. Werkets inkomster med möda wilja försiä till de oumgängligaste behofwen, dä nye, under detta Riksmöte tillkomne Stats, utgifter medtagit de sparsamma lillgängar, som kunnat utfinnas, sakna Riksens Högloft. Ständer all utwäg att af Stats-medlen anflä den ifrägawarande erforderliga Summan. I denna förlägenhet ätersiär ej för Utstotten mer än ett sätt att uppgifwa, pä hwilket Riksens Högloft. Ständer möjligen kunna ernä ^ äm Den ii October. 21 ändamälet att underlätta det stora företag, hwarom nu är fräga. Riksens" Högloft.
Knappast har Riksens Ständer nägonfin funnit Rikets Financer uti uflare och brydsam, mare ställning, liknande en iallmälcheten känd o. -n för - Den 21 Augusts. 1121 förnuftig flöfares belägenhet, hwilken genom hwarjchanda ursinniga företag, ej allenast förstört sista fyrken af sin ärfva förmögenhet, ritan ock öfwerhopat sig med grufweliga ffulder, samt genom flere förutgifne fkenfagra löften förwärkat all, sä nästan sista lemningen af sin Credit; Huru nära denne är pä branten af total undergäng, säger bäde förnuftet och dageliga erfarenheten ofl! säsom ock at enda utlvägen för honom at rädda sig, är nemligen at skyndsammast omändra sit lefnadssätt, samt genom förnuftiga omtänksamma indragningar af flerahanda onödiga dcpenser och onyttig betjening, äterwinna förtroendet, samt dymedelst äterfä en för handen warande förlorad Credit. Pä enahanda sätt tror jag at Rikets nu warande delabrerade affairer bör och kan ännu hjelpas, och har jag all anledning hoppas, at bäde wär nädige Konung och Riksens Ständer göra all effort uti alt hwad härtil fullständigt kan bidraga. Ty annars är Statens undergänq och uplösning bedröfligen at befara. Stats-Utffottets Ledamöter hafwa genom sit betänkande wisa! bäde nit och rädighet at uphjelpa Rikets i sä mänga fall högst förfallna affairer; och, äfwen har sökt föresiä de klokaste sätt at fä härtil behöfliga tilgängar utan at öka Sedelstocken genom crhällande af län för 5 a 7 procent hwilken sistnämde Ränta, önffeligt wore kunde nedsättas, emedan ? procent synes wäl dryg, men dä de utländska länen sägeö hafwa kostadt io a n procent, är 1122 Den 21 Augusti. dock winsten för Riket synbar. Mig torde fcrlätas at jag icke godkänner Stats - Ulsioltels Forsing af Lcvcranteurernas betalning.
STOCKHOLM, TRYCKT HOS H. MARCUS, 1851. Lag-Utskottels Betänkande, M 26. 1 M 26. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Maj 1881, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt fråga om inrättande af särskilda domstolar får behandling af brottmål rörande häk tade personer. Det förslag, som i berörde fråga blifvit öfverlemnadt till Lag-Utskottets prölning, är väckt inom vällofl. Borgare-ståndet af Herr 5. G. Wetterberg. Detsamma går derpå ut att riket må, utan afseende å länens och häradernes nu va rande gränser, iördelas å vissa distrikter, af hvilka hvarje bör utgöra domskretsen för en brottmåls-domslol, utan att likväl antalet af dylika domstolar och följaktligen äfven distrikter torde behöfva öfverstiga 48; samt att domstolarne, bestående af en lagfaren domare med två, bland fastighetsegare i stad eller på landet utsedde ledamöter, böra, så vidt ske kan, alltid förläggas uti residenseller andra städer, hvarest distrikternes ransakningshäkten äro belägne; och skulle ett genomförande af denna plan, efter motionärens åsigt, lända ej allena till fördel för lagskipningen, utan äfven till besparing för det allmänna. Att Utskottet anser en förändring i lagstiftningen för nu ifrågaställde ändamål behöflig, har Utskottet i nästföregående betänkande redan antydt. Det synes nemi. Utskottet, som skulle man derförutan svårligen, åtminstone förr, än i en obestämd framtid, kunna få erfara de välgörande verkningar, som i första rummet varit afsedda med den här i landet påbörjade fängelse-reformen. Redan 1840 års
Som nian hoppas, skall dock skogarnes skiftande, hvilket är en följd af den öfrig® jordens delande, åstadkomma skogens vård och åtminstone bereda den mera förståndiga och omtänksamma tillfällen att befordra skogens tillväxt och förökning genom Aterplanteringar. I detta fall lemnäs visserligen goda efterdömen af flere, men störst är dock deras antal, som göra motsatsen. På de flesta orter inom Länet är tillgång på god bränntorf, hvilken i södra delen nästan ensam gagnas tili eldbrand. De planteringar, serdeles af furu, som från längre tider tillbaka, på Statens bekostnad, verkställts, dels till beredande af större skogstillgång, dels och i synnerhet till hämnande af den skada, som från uråldriga tider tillskyndats Länet af Flygsand, hvilken på flera ställen, särdeles vid hafskusterne, besvärar Länets, finnes ännu, i följd af den omsorgsfulla vård» som åt dem lemnats, i god vext och uppfylla fullkomligen deras ändamål' Detta nyttiga företag har ytterligare blifvit befrämjadt genom ett år 1816 gjordt anslag af allmänna medel, stort 1800 R:dr samt vkitagne anstalter och öfverenskommelser inom Länet, äfvensom genom försäljning af vindfälle® från de mera för sig komne planteringar, så att vid sistlidet års slut vörö å Länets samtelige Flygsandsfält 1245 tunnor Frö af åtskilliga trädslag och 243 tunnor Sand-hafra utsådde på en rymd af 2,472 tunneland samt 65d> 664 st. trädtelningar af flera slag planterade och 11 st. boningshus upp' förda för väktare och tillsyningsman vid planleringarne. Allmogens byggnadssätt förbättras allt mera, så att boningsbusen äf° sundare» snyggare och varagtigare än förr, serdeles, som sten oftast, der sådan finnes, nyttjas, äfvensom gärdesgård;)!- af träd sällan uppföras, begagnas till deni nu mera stenmurar, jordvallar och fläta enris. Inom Länet finnas icke några allmänningar eller rekognitionsskog3^' t Ber gsrörelse.
Till vinnande af besparing i kostnaderne för Fångars skjuts och underhåll hafva R. St:r ansett den inskränkning till det aldra nödvändigaste i förplägning och öfrige beqvämligheter vid Fängelser och Correctionslnrältningarne böra föreskrifvas, att samma Inrättningar icke må af vanartige, lättjefulle eller försvarslöse personer anses såsom tillflycktsställen för dem att till det allmännas betungande, der tillbringa en maklig lefnad med åtnjutande möjeligen af bättre fördelar i afseende på lifsupppehället än den i armod Betänkanden, N:o 335. 77 varande laglydige medborgaren, sorn under nöd och bekymmer, utan någon Statens kostnad, mäste förskaffa sig och de sina en oftast otillräcklig lifsbergning. 2:0 Genom den tillökning R. St.r beviljat uti anslaget för de publika Byggnaderne i Stockholm har tillgång jemväl synts R. St:r vara beredd för iståndsättandet af LandtmäteriGontoirshuset, på ett sätt, att någon fara för behörigt vårdande af deri befintelige för Rikets jordägande innevånare vigtige Ghartor och Handlingar ej bör uppkomma. 3io Den obetydliga utgift, som till Rämlösa Hälsobrunn ägt rum, men hvars anordnande på längre tid ej ifrågakomma, hafva R. St:r ansett böra från vidare beräkning bland bestämda StatsAnslag uteslutas, hälst samma utgift kan bestridas af det å denna HufvudTitel till institutioner förslagsvis uppförda anslag. 4:0 Af de 8000 R:dr R. St:r på denna HufvudTitel Uppfört för Stuterierne, hafva R. St:r ansett 1000 R:dr tora disponeras till de nödvändigaste löneförbättringar åt de vid Stuterierne varande Tjenstemän och Betjente samt återstoden till hästafvelns förbättrande användas, på sätt K. M:t i Nåder finner lämpligast och ändamålsenligast. Och hafva R. St:r i sammanhang härmed ansett sig böra till K.
Bankens första grundreglor af 22 Sept. 1068 innehålla i 74 punkten följande: ”Den gewinst, som Gud af detta verket föriänandes varder, samt ock den bekostnad, sorn derpå årligen uppgår, skall, uti en särdeles sluträkning, föras och balauceras. Och lära R. St., som under K. M:s nådigste protection, dess handhällaude oell pretention sig uppå tagit häfver, öfver bemälde salderade gewinst sedan disponera, som det med K. M:s och fäderneslandsens heder och nytta till publicos usus bäst kan användas”. Jag önskar, att den grundsats, som är uttalad i detta stadgande, måtte fortfarande af Ständerne vidhållas, den nemi., att lill fäderneslandets nytta använda bancovinsten, sedun den är salderad, men icke att göra det på förhand. Denna regel iakltogo Ständerne vid 1835 års riksdag, och följden var, att de vid 1840 års riksmöte hade 3,211,000 r:dr att till fäderneslandets bästa använda. Vid sistnämnde riksdag funno Ständerne väl för godt att icke på förhand disponera Bankens vinst, men de föreskrefvo, att vinstmedlen för hvarje år skulle utlånas, och följden blef, att vid innevarande riksdag kunde Stäuderne icke begagna den upplagda vinsten med annat villkor, än att draga den ur lånerörelsen. Då sådant ansågs omöjligt under den betryckta belägenhet, hvari Rikets näringar sig befunno, så blef vinsten icke tillgänglig, utan bildade i stället den förökning i Bankens grundfond, hvarom vi redan talat. Hvad vinst, som för den kommande tiden kan erhållas, är ovisst, emedan osäkert är huru länge den nuvarande lyckliga ställningen kan räcka, eller i motsatt händelse, hvilka förluster Banken kan komma att göra. Den 10 April. 237 Hela det förslag, sora BancoUtsk. uppgjort, åsyftar, att om någon vinst uppkommer, så skall hon årligen lemnäs lill Riksg.cont. Mig synes det vara tids nog att vid nästa riksdag, när man får se hvad Banken lagt upp och kan behöfva, bestämma hvad han kan aflåta.
Det Tech niska och Mcchaniska Institut för practisk Undervisning å hvad sorn för Manufacturerne och en del Handtverkerier fordras, hvilket Herr Sparre i 8 punkten omnämner, och Herr Biskop Almqvist gjort till hufvudsakligt ämne för sitt Memorial, har länge varit önskadt och skulle , väl organiseradt, fylla sitt dubbla ändamål, att såsom rådförings-anstalt för sjelfva Slojd-idkarne, höja handteringen närmare fullkomligheten, och såsom Undervisnings-anstalt införa ungdom af alla Glassér i dessa producliva yrken.. Utskottet delar Motionärernes mening alt ett Centralt sådant Institut bör vara i Hufvudstadén , men anser sig icke böra lemna oanmärkt, att ock i Rikets andra Handelsstad, och i dess andra Fahriks-slad, anledningar äro till sådane Inrättningar. Genom framlidne Cancelli - Rådet och Commendeuren W. Chalmers Legat, äro, nemligen: i Götheborg omkring 3,ooo R:d. B:co alt årligen för en Industri-anstalt använde, och af Ebersteinska Testaments-Medlen är en afkomst lill 464 Stats-Utskottets 3oo Tunnor Spannmål anslagne till en Sondags-Schola i Norrköping , som bör anordnas till nytta för Slöjdidkare. På dessa ställen synes således saken, så att säga, göra sig sjelf, det återstående vigtigaste är att i Hufvudstaden få Inrättningen fullständig, så att, utom annat, äfven Lärare för andra orter, derifrån må kunna vinnas. Att ock gifva en ledning för omdömefc oell en plan för deras utlåtande, som kunna öfver densamma liörde blifva, har Utskottet, af vår berömde Tecknolog, Öfver-Directeuren Schwartz, mottagit ett Förslag till en practisk Undervisnings-anstalt för Slöjd erne eller Technologisk Inrättning, hvilket härhos bilägges. En Mechanisk Schola förefinnes, stäld under Landtbruks-Akademien.
Äfven dessa torde dock kunna i väsendtlig måtto undanrödjas, om den modification uti ofvanomförmälda beslut ägde rum, att, i stället för medelprisets bestämmande hvarje år, detsamma fastställdes för en längre tid, hvarigenom, utan att utskyldsbeloppet på det hela underginge någon förändring, den fördel vunnes, att de vidlyftiga uträkningarna å ordinarie räntan icke behöfde årligen förnyas, samt dess debitering ej, som nu, uppehållas till den tid, då årets markegång blifvit fastställd. Olägenheten af räntepersedlarnes stora antal blefve då äfven föga kännbar, och reductionen deraf kunde således antingen förfalla, eller tills vidare qvarstå. Af sådan anledning anser jag mig böra vördsamt föreslå: att lösningsprisen för ordinarie räntan och kronotionden matte bestämmas för 5 år i sender, grundade på medium af näslförutgångna 10 års markegång. Remitterades till SlalsUtskottet, 416 Den 20 Mars f. m. 2 Då, i händelse af bifall till livad uti lista punkten blifvit föreslaget, behofvet icke fordrar, att markegångssältningen påskyndas, skulle det, utan hinder för uppbörden, blifva möjligt, att för nämnda åtgärd bestämma en lämpligare tid än hittills, så att markegången kunde utgöra ett sannare uttrycka af de verkliga medelprisen för året, hvilket ock vore så mycket angelägnare, som intressena för markegångssättningen blefve vida mindre, än (or närvar., då årets ulskylder äro deraf beroende.
M. uppgifne förhållanden, som påkallade ett sådant biträdes meddelande åt jordegare, ett nytt kraftigt skäl dertill uppkommit genom de Ilypotheks-Föreningar, hvilka nu bildas, och hvilka, inrättade efter de af E. K. M. jemväl framställde grunder, och inskränkande deras uthändigade förbindelser inom maximum af de till hvarje Förening öfverlemnade inteckningar, E. K. M. ansett erbjuda fullkomlig säkerhet - Expeditions-Ulskottets Förslag till tind. kerhet för den upplånade summans användande; och då åtskilliga jordegare, dels i Skåne och dels i Elfsborgs Län, anhållit om Nådig stadfästelse å de dem emellan serskildt upprättade Hypotheks-Föreningar, och tillika underdånigst begärt E. K. M;s Nådiga medverkan till beredande af understöd från Statens sida för dessa Föreningar, har E. K. M., sora för närvarande uppskjutit pröfningen af de för Hypolheks-Föreningarne, i Skåne och Elfsborgs Län föreslagne Reglementen i Nåder velat fästa Rikets Ständers uppmärksamhet på nyttan och angelägenheten deraf, att befrämja Hypotheks-Föreningar i allmänhet, genom verksammare understöd, än som syntes kunna beredas i sammanhang med besluten om Bankens låne-rörelse; i hvilket afseende E. K. M. föreslagit fullföljandet af Rikets Ständers vid förra Riksdagen fattade och af E. K. M. i Nåder gillade beslut om upptagande, till förmon för fastighels-egare, af ett lån på 2,000,000 R.-dr Specie, hvilket borde kunna erhållas, hufvudsakligen på de af Rikets Ständer vid sisla Riksdag bestämda vilkor; samt att detta lån skulle användas endast till biträde för Hypotheks-Föreningar, på följande grunder; 1:0 att någon förlust för
”Hur godt de sofva”, hviskade Sara; ”måtte himlen ständigt vaka vid deras läger! Se hur mildt de små halföppnade ögonen småle emot oss. O, den som kunde se, hvad de se!” Hon kysste dem hvar efter annan. När hennes mun sakta sänkte sig ned öfver det ytterst liggande barnets ansigte, föll en tår från hennes ögon öfver detsamma och hennes mun stannade på halfva vägen. Det var Celestines lilla fyra-åriga son. Hastigt, liksom hade hon känt sig hafva en stor orättvisa att försona, uppkysste hon den nedfallna tåren, som, lik dagg på blomma, darrade på barnets blomstrande kind, och förde den derefter till barnets läppar. Tåren måste hafva varit bitter, ty den lille vaknade och skrek: ”Mamma, mamma!” men somnade straxt igen. ”Jag vill vara din mamma lika såväl, som de andras”, hviskade Sara; ”saknar du en fader, så skall du åtminstone hafva tvenne mödrar.” Fanjunkaren stod under allt detta sluten inom sig sjelf och talade ej ett enda ord; men då och då smög sig en suck ur hans innersta hjerta. Han gjorde min af att gå. ”Nej, Tandgren, du får ej gå”, sade Sara med en obeskriflig ömhet i sin stämma, ”du får ej gå. Hvarje minut i ditt sällskap är en sällhet mer för mig – snart går jag för alltid ifrån dig.” Sara öppnade en annan dörr, och de instego i ett litet rum, hvars ena hälft intogs af en brunmålad utdragen tvåmanssäng. Fanjunkarn drog af sig uniformssyrtuten och hängde den på spjellet, hvarefter han satte sig vid fönstret och såg ut åt gården. ”Hvad är det för hvitt jag ser skymta derute?” frågade fanjunkaren, i det han öppnade fönstret och såg ut. ”Det är Celestine, ser jag”, svarade Sara; ”hon har säkert något att syssla med för verkstadens skull.” ”Nu gick mamsell Celestine upp till löjtnanten”, sade från gården en röst, som var Adams. ”Adam, gå du genast och lägg dig”, ropade Sara ut genom fönstret.
Erik och Märta foro med den lilla kistan till kyrkogården, och efter följde en lång rad af deltagande underhafvande. Solen lyste så varmt på farmoderns monument, och då kistan sänktes ner i familjegrafven, flög en jublande lärka däröfver. Märta följde hennes flykt. Som fågeln nu sjöng uppståndelsens hymn öfver de ännu i vinterdvala slumrande fälten, så skulle en dag uppståndelsens ängel väcka till lif det lilla barn, man här myllade ner. Det kändes så tomt i det stora huset, och man Förslag till matordning för veckan 31 nov. — - 6 dec. S ö n d a g: Juliennesoppa; Lax, kokt; Befbensbjäll å la diable; Turkiska bönor å la francaise; Äppelpudding. M å n d a g: Soppa på champignoner; Gösfilet; Unghöns med sylt och gurka; Bis med päron. T i s d a g: Tisdagssoppa; Salt kokt fårkött med brynta rötter; strutar med kräm. O n s d a g: Stekt fläsk med bruna bönor; Ölsupa.•_ T o r s d a g: Arter och fläsk; Plättar och sylt. F r e d a g: Puré på gula ärter; Dillkött på lam. L ö r d a g: Hvitkål; Ostron; Kalfsadel med grönsaker; Cokoladpudding. RECEPT. Turkiska bönor å la francaise: Späda skidor rensas oeh ändarna afskäras; om de äro mycket späda, lemnas de hela, eljes skäras de i långa stycken; sköljas, läggas i kokande vatten med 10 gr. salt, kokas så att de förbli fasta och skållas sedan i en panna med smält smör öfver frisk eld, tills all fuktighet försvunnit. Salt, peppar och muskott tillsättas, och då bönorna äro färdiga inhlandas ett stycke smör, och saften af en citron. Refbensbjäll å la diable. Befstycket gnides med senap oeh salt och lägges i kastrull eller stekpanna med en eller två morötter och litet inkokt buljong; stekes mör i sluten kastrull öfver fyrhålet eller i stekpanna i ugnen. Ofvergjutes ofta med sin sås.
Har man, vid dråp eller annan misshandel, träffat annan, än den män döda eller misshandla ville; straffes som vore gerningen föröfvad mot den, åt hvilken den ämnad var; dock skall ej, till straffets förhöjning, afseende å särskild egenskap hos denne eller å särskildt förhållande emellan honom och gerningsmannen göras annorlunda, än såsom å en försvårande omständighet. 45 §. Den som, genom uppsåtlig misshandel eller genom vållande, tillfogat annan sådan kroppsskada, att denne deraf ljutit döden, varde såsom baneman ansedd, ändå att döden ej var omedelbar följd af sjelfva handlingen, utan af annan, genom den handling i verksamhet satt orsak, eller handlingens dödliga verkan kunnat genom tidigt auvändt botemedel förekommas, eller handlingen, för särskild kroppsbeskaffenhet hos den döde, eller för tillfälliga omständigheter, hvarunder skadan honom tillfogades, orsakat döden. Blef skadan dödsorsak endast i förening med omständigheter, de der, utan gerningsmannens skuld, efteråt tillkommit, såsom särskild sjukdom, dröjsmål med begagnande af botemedel, sedan sådant användas kunnat, vårdslöshet eller oskicklighet vid botemedels användande, eller annat dylikt ofall; då må, för dråpet, ej till högre straff dömas, än efter ty i 10 § sägs. 46 §. De grunder, som i 45 § sägas, skola ock tillämpas i mål, som angå kroppsskada, hvaraf död ej följt. 47 §. Misshandel, som i 13 eller 14 § sägs, ändå att den ‘skett mot maka, stjufeller svärföräldrar, fosterföräldrar, förmyndare, husbonde eller annan förman, så ock brott efter 16 eller 39 §, må ej åtalas af allmän åklagare, der ej målsägande brottet till sådant åtal angifvrr, eller det blifvit föröfvadt under sabbat eller vid sådant tillfälle eller å sådan ort, som i 11 Kap. 9 eller 15 § omförmälas. Vållande, hvarom i 18 § sägs, må ej åtalas af annan än målsägande. 80 48 §. Den, som gjort sig förfallen till straff efter 1, 2, 19, 21, 30 eller 42 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende för alltid förlustig.