Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utaf dessa epokers samtidighet, har jag tänkt mig möjligheten att Ludvig XIV:s hårda tvångslag emot de franska protestanlerne, såsom ett genmäle derå, såväl i Sverige som uti flera protestantiska länder, framkallat de ej mindre hårda straffbestämmelser vår 3:dje § ännu innehåller. Dessa straffbestämmelser voro törhända ändamålsenliga, kanske t. o. m. nödvändiga då de stiftades; men andra tider» ändrade förhållanden, fordra andra lagar. Och hur vill man förena de barbariska straffen af evig landsflykt och nära nog egendoms konfiskation (ty förlust af arfsrätt synes mig ej stort lindrigare) med 19:de århundradets civilisation, med Europas nuvar. samhällsskick, och med den mildare anda, som genomgår vår närvar, lagstiftning? Erfarenheten och häfderna vitsorda gemensamt att tvång och förföljelser blott alstrat martyrer, och att ur martyrernas blod uppspirat proselyter. Tvång och öfvertygelse hafva intet gemensam, förmå intet på hvarandra; fullkomliga anlipoder och barn utaf en olika anda, äro de lika fiendlliga elementer som ljus och mörker, lika oförenliga som våg och flamma! och sällan uttaladeä en större sanning än den som nugällande Preussiska Landt-rättens esta § innehåller: nemi.: ”Slatsmedlemmarnes begrepp om Gud och om Gudliga ting, Tron, och den inre Gudstjensten, kunna icke vara föremål för tvångslagar”. Jag tror således ej, alt hvad den Svenske kyrkolagstiftaren ursprungligen åsyftat, nemi. ovillkorligt qvarhållande i statskyrkan, härigenom vinnes; jag är öfvertygad att bibehållandet endast ”af medborgerliga rättigheternas förlust” skall verka tillräckligt återhållande, och jag anser slutligen vådan 400 Den 23 December f. m. af några möjliga affall ifrån statskyrkan, långt mindre skadliga för Sveriges anseende, än att Sverige, hvarifrån så mycket ljus och frihet utgått, i 19:de århundradet skall kunna utpekas inför Europas folk, för bibehållandet af en stationär, och intolerant lag.
Landets handtverksoch fabriks-idkare alsåge hufvudsakligen endast den inhemska förbrukningen, och nästan ingenting gjordes, för att uppsöka nya konsumenter och bereda afsättning på utländska orter af de alster och produkter, som kunde inom landet åstadkommas. För att vinna en sådan afsättning, och på det att derigenom näringarne må förkofras, har motionären ansett en bestämd och regulier kommunikation med utrikes handelsplatser vara ett kraftigt medel. Redan hade man inom Sverige haft tillfälle se, huru, genom lättade kommunikationer, både industri, handel och rörelse inom landet tilltagit; men af alla länder visade Förenta Staterna bäst fördelen af nya kommunikationers inrättande samt deras utsträckning, så vidt möjligt, till de större verldsmarknaderna. Der hade, genom större och mindre kanaler, transportleder blifvit beredde för de voluminösa delarne af åkerbrukets produkter, på samma gång som genom seglande paketBih. till It. St. S Afd. 12 Haft. 1 2 Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 40.' fartyg vägar öppnats för afsättning åt flera andra länder, hvarigenom det inre transportsystemet erhållit en utsträckning öfver håfven. Utan en sådan paketfart hade spekulationsandan ej fritt kunnat utveckla sig, köpmannen icke på förhand kunnat beräkna behofven på andra sidan håfven, och ej varit i tillfälle att i rättar) tid föra sina varor till torgs eller få kunskap om nya ämnen för spekulationens verksamhet. Med afseende således å de fördelar, som en lifligare och bestämd kommunikation med utrikes handelsplatser, skulle för landet medföra, har motionären påyrkat att tjenliga åtgärder från Rikets Ständers sida måtte vidtagas, för åstadkommande af en regulier paketfart emellan Sverige och de förnämsta vid Atlantiska oceanen och Medelhafvet belägna handelsplatser, af hvilka motionären ansett först böra ifrågakomma Newyork, St.
Detta gäller om de delar af slättbygderna, som ligga på ringa afstånd från de bergiga och steniga. Ty afståndet får icke vara stort, innan besväret af trädvarornas forslande från ena till andra orten blir så drygt och kostsamt, att samma varor vid framkomsten i sjelfva verket äro ganska dyra, och att det förhållande inträder, då man med mindre kostnad hade kunnat frambringa sådana varor på sädesbördig jord, än man kan hämta dem från skogsbygden. I allmänhet torde det kunna antagas, att 2 mils väg för forslingen af dessa tunga varor är tillräcklig att uppstegra dem till högre värde på förbrukningsorten, än de skulle haft, ifall de blifvit framalstrade på sädesbördig jord, vid jemförelse med värdet af dennas afkastning, när den bär säd eller gräs. Imeliertid äro de slättbygder, hvilka hafva för lång väg till sådana orter, som borde bära skog, för att derifrån hämta siria behof, icke så vidsträckta, att i allmänhet någon betydlig del af dessa slättbygder icke skulle kunna utan synnerlig olägenhet umbära egen1 skogstillgång, ifall de närmast angränsande skogsbygderne vore så ymnigt försedde med denna tillgång, som de kunde och borde vara. Det lärer således vara en fråga, som föranleder till allvarligt eftersinnande, huruvida det må vara lättare att förmå de för skogsväxt tjenliga orternes invånare till en sådan skogsvård, att en stadigvarande tillgång på skogseffekter till afsalu vore hos dem att påräkna, än att bringa slättbygdernes invånare till skogsplantering lör eget behof, samt huruvida i allt fall den förra utvägen, äfven med vida öfvervägande svårigheter, icke skulle innebära så vigtiga fördelar, att den borde företrädesvis väljas, derest blott någon möjlighet för dess genomförande visar sig. Alt hvarken den ena eller andra af dessa särskilda fördelar står att vinna på något annat sätt, än genom lagstiftarens åtgärd, och för ingen del är att förvänta från jordägares och skogsägares egen omtanka, derom har jag yttrat min mening uti 1850 års berättelse; och det visar sig nogsamt deruti, att verkliga förhållandet icke är sådant som det borde vara.
Ja, det ser minsann inte bättre ut. FRU BRUHN. som från barndomen sjunges in i vårt sinne och drömmes in i vårt lif, någonting gåtfullt och lockande, som man gan att bli en bråkdel af en annans tillvaro, böja oss in hans böjelser. söker gripa men aldrig når. Oss kvinnor ger det förmåi hans tankegång, stramas upp af hans vilja och eldas af Ordet sade jag; inte det andra. Det fins något DIREKTÖR BRUHN bifall). (som tankfullt nickat skurkstreck. Det betager oss hvarje hänsyn och ger oss kraft att slita alla band. Och oss män kan det ägga till en hjältedat eller ett FRU BRUHN. Har du känt det så? DIREKTÖR BRUHN (skrattar). Kära Bettina hvilken morgonduett! 61 (Det ringer. Direktören spritter till och betraktar sin hustru med nervös oro.) FRU BRUHN. Hvem kan det vara, som kommer så tidigt? DIREKTÖR BRUHN. dentligt. Det vet jag inte. Men du får väl göra toalett or FRU BRUHN. Nej, jag tänker taga emot sådan jag är. DIREKTÖR BRUHN. Det är Saimas röst... Åh, jag ber dig, Betty! FRU BRUHN (reser sig häftigt). Går hastigt in till sig.) Nej! (Ser på honom ett ögonblick med harm; veknar. SAIMA elegant vårkostym, glad och kokett). (från fonden; klädd i en jag kan aldrig lära mig det cirklade, regelrätta. DIREKTÖR BRUHN God morgon! Jag kommer bestämdt för tidigt. Åh, traktar henne). Så morgonfrisk! Är ni inte trött? SAIMA (står stilla och be (skakar på hufvudet). Nej! (Hon går fram och räcker honom handen.) 62 DIREKTÖR BRUHN medan han altjämt betraktar henne med tydlig beundran). Betty kommer strax. Hon klär sig. SAIMA. (trycker den varmt, Det är skandalöst att komma så tidigt. DIREKTÖR BRUHN. Det är raskt. SAIMA. Man skulle tro er vara nygifta. Hvilket utsökt litet kaffebord à deux!
Ä8id förnyad föredragning af Allmänna Beswärs, och Ekonomie-Utskottets den 2z dennes pä bordet lagde Betänkande, angäende bestämmandet af wilkoren och afgifterne förBränwinstillwcrkning samt answaret för Bränwinsoch andra starka dryckers omattliga bruk; besiöt Prest-Ständet, i anseende till deremot gjorde anmärkningar, att detsamma till nämnde Utskott äterremittera, äfwensom att anmoda Bewillningsoch Lag-Utskotten/ att k stöd af Ständets Remisi d2; sistl. April, inkomma med deras Urlätanden, det förra i hwad som rörer afgiften för Bränwinsbränningen, och det senare k afseende pä Författningarnes ffärpande enrot ett omättligt bruk af bränwin och andra starka drycker. vt supra. Itx krotocollo, V. 7^. linguist. Utdrag af protscollet, hället hos ^ögw. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen r Orebro den 28 Maji 1812. S. D. föredrogs ä nvo och bifölls Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Ulssotkets Betänkande, röran - z?8 Den 28 Maji. rande Riksdags-Fullmägtige Pehr Larssons och Nils Swens sons sökce omstränktace rättighet till swedjandeUt fuxru. Lx krotocollo, ). I). eUm^uisit. Utdrag af protocollet, hältet hss >6ägw. Prest-Ständet, wid Urtima Riksdagen i Orebro, den 28 Maji 1812.
Borgareståndet under 2:dra punkten äskade redactionsjemkning, tror Utskottet icke vara fullt lämplig, af det skäl att, om endast Frelsemän och Pre - 2i2 Constitutions-Utskottets betänkanden. •ter uteslötes, verklige Borgare och förut representerade Jordegare af Allmogen dymedelst kunde komma att väljas i dubbel egenskap, eller tillika såsom Bruksidkare \ Och Utskottet tillstyrker fördenskull vöidsamligen bibehållandet af dess uppgifna redaction, hvilken i mer generela bestämmelser, - synesf ej otydligt innefatta valens åsyftade inskränkning, inom en hittills ej i IStåndsRepresentationen upptagen MedborgareCIass, en afskild, fastän integrerande del af BorgareStåndet. Enär, hvad 3:dje punkten beträffar, Utskottet i allmänhet föreslagit att ”ingen må välja, om han ej valbar är,” förmodar Utskottet att, vid närmare öfvervägande, Wällöf!. BorgareStåndet lärer benäget finna, att detta stadgande redan innesluter det önskade tillägget, och således icke tarfvar en ytterligare amplification eller ordförklaring. Widkommande ändteligen ^.:de punkten, så emedan det vilkor för valbarhet, att vara inom Districtet Mantalsskrifven, skulle nog mycket begränsa representationsrätten, lika vidfästad egendomen som ägaren, samt då olägenheten af dubbla val till en ocjb samma Riksdag tyckes med Constitutions JJtssottets betänhanden. 213 någorlunda säkerhet afböjd genom föreskriften att ”Fullmägtige skoja urses som icke tillhöra annat RiksStånd,” det vill säga', icke något annat än BorgareStåndet, hvilket de, ehuru sjelfve ej Borgare, förmedelst valen tillegnas, öfverlemnar Utskottet vördsamligen till Wällofl. Ståndets pröfning, om icke berörde anmärkningspunkt må kunna förfalla. Stockholm den 19 Augusti 1823. Ankom d. 1 September i8*3- Memorial till Riksens Ständer, i anledning af Kongl. Maj ts Aådiga Proposition om upphörandet af Konungens
Prosten N. N Skrintorp JM 2, stom \ mantal, Kyrktomta JM I, skatte, i mantal Landtbonden Sven Persson Lugnås JVi i, Pastorsboställe, 1 mantal Lagmannen N. N Normlösa JM i, Häradshöfdingesboställe, 2 mantal Majoren N. N ' Glittringe säteri, 11 mantal, Rofvestad 2# mantal, Ys qvarr Bertil Nilsson Berga JM I, f mantal Anders Svensson Berga JM 2, i mantal, Rofvestad i mantal, Brunby utjord Gästgifvaren N. N Wantinge Gästgifvaregård, 1 mantal Skomakaren N. N. å Wantinge j Torparen Carl Nilsson i Wik Torpet Lugnet Carl Svensson, Fjerdingsman i Brunby JM 3, '/48 mantal krono o. s. v. i ■ Påfördt fyrktal. För jordbruksfastighet. För alla öfriga beskattningsföremål. För i mantal satt jord. För annan jordbruksfastighet. För alla öfriga beskattningsföremål. Litt. B. Debiteringsoch Uppbörds-Jängd för kommunal-utskylder i Nordbo socken år 1865. Påföres utskylder för fyrktal för personer. å i manta] satt jord. å annan jordbruksfastighet. å öfriga beskattningsföremål. Män. Qvinnor. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. R:dr. ö. i Enligt Kommunal-stämmans beslut d. 20 Oktober 1863 2 2 2 » » » d. 19 Oktober 1864 1 1 » » » d. 21 Oktober 1865 3 3 — 2 — 30 — 15 Enligt Sockenstämmans beslut d. 5 April 1860. Namn. Lugnås Lugnås Normlösa Skrintorp Glittringe Berga Prosten N. N. Landbonden Sven Persson Lagmannen N. N Kronofogden N. N. Majoren N. N. För åsatt fyrktal a i mantal satt jord.
General, om dess Fnkeoch Pupill-cassas förening med Riksgälds-Contoirets , , »>,>>>>>>»>>>» > > * * * 1 9 Svar på återremiss ,»>>>>>»>> tvesta Bruks-Directions räkenskaper, angående; se Anmälan 84. tvesta Kopparoch Manufadur-tullse statsverket, de.^s inkomster, ordinarie, sid. 3. iuetion å utmätt fastighet; se försäljning. B. Bagerien, Krono; se Hufvud-Titel 2:dra, Anslag 11. Bagge, J.; se Löner. _ . Balance, Lands-Kamereraren Lindbergs ansökning om befrielse från ali ersättnings-skyldighet i och för Kronofogden Iloflings Svar på återremiss i Voterings-proposition ,,,, , Voterings-rcsullat ,,,,, , medel, om befrielse frän ränta fur en del Stats-Rndet af Wingård till ersättning ådömde Svar på återremiss nan, dess upplåtande till National-Museum; si Anslag för en gång, i) Ranco-Commissarier, om deras tillsättande , , , ico-Fullmäglige, om förändrad reglering af deras dispositions-räkning N:o 2 ,,,, , Banco-Fullmägtiges Expedition; se Organisation. ico-Ombud vid Låne-Contoiren, om sättet, huri i händelse af förfall för dem, dora befattningar må bestridas ,,, , jemför Läne-Contoir och Löner. JBanco-Reglemente; se Reglemente. Ranco-sedlar; se Sedlar. och Pupill-cassa. ra — »g CK) & *~ 5*r ^ < £ 1H N:o c/i a? 5 3 TQ > al rt eller Memorial. Utlåtande , Betänkande Riks-Ståndens Beslut. Underdånig Skrifvelse. 03 1 ec S Ridd. o. Adeln. PresteStåndet. BorgareStåndet. BundeStåndet. N:o Sid.
Jag har blifvit förekommen af Herrar von Torne och Uggla Uti besvarandet af den förebråelse Utskotten erhållit, att de, genom afstyrkandet af befrielsen Irån BrännvinsBevillningens utgörande, begått en uppenbar orättvisa; men jag utbeder mig likväl, att, i anledning af hvad jag här hört v »ras, få framställa några anmärkningar. Det har blifvit anfördt såsom högst betänkligt och fordrande en föregående granlaga pröfning, att fatta ett beslut, hvarigenom utaf den fattigare delen af Nationen skulle utfordras flere års inHestående afgifter. Detta har icke heller Undfallit Utskottens uppmärksamhet; hvilket k >n synas deraf, att Utskotten hemställt, att vid utkrä vard t af berörde afgift yttersta varsamhet matte iagttagas samt Författningarne angående aCUortningar med noggranhet handhafvas. D t nå'te vara lätt are att afskrifva afgiften för en person, sorn ej fins, än att återbetala redan tippburne medel, hvaraf sannolikt en betydlig del under hvarjehanda skäl skulle komma att stadna i KrunoBetjeningens händer. Då en summa af icke mindre än omkring Den 2 Maji, /. m. 37 200,000 R:dr erfordras för att återbetala alla dein, som redan i behörig ordning erlagt den stadgade afgiften, skulle Riksens Högloflig© Ständers förlägenhet att fylla StatsVerkets behof, ännu mera ökas, genom ett dylikt beslut, Utan att medföra serdeles bå'i»<d för dem, som salunda återfinge 24 Skdlingar på personen, Det kan ej siå tillsamman* att förklara någre personer frie från skyldigheten att utgöra en stadgad afgift, för det Embetsman ej rätt tillämpat gifne Författningar, då andra deremot mäste betala. Nu är ej frågan om principens rigtighet, som ligger till grund för Brännvins-afgiftens utgörande, utan endast om efterlefnad af hvad redan i denna del finnes genom Riksens Ständers beslut förordnad!.
Stenkol får uti ifrågavarande hamnar läggas på nederlag, under villkor af den i Nederlags-Förordningen stadgade controll i afseende på magazinering och bevakning samt erläggande af behörig nederlags-recognition; hvarefter Collegium yttrar, som orden lyda: ”När man betragtar Slitös belägenhet i medelpunkten af Östersjön, ”på nära lika afstånd från de begge continenter, som omgifva denna sjö; Allm. Besvoch Ekon,-Utskottets Betänkande; IV-,o 98. 15 ”när man vidare afser dess ypperliga hamn, som förenar rymlighet, tillräckligt djup för större fartyg, lätt inoch ulsegling, säkerhet för de fleste vindar, med egenskapen att sent lägga sig, men tidigt gå upp, samt ”sålunda onekligen är en af de bästa vid Östersjön, så måste man erkänna, ”att denna hamn synes vara af naturen ämnad till en vigtig handelsplats, ”såsom i äldre tider Wisby varit, då dess gamla hamn ännu ej var uppgrundad och man begagnade mindre djupgående fartyg. Collegiuin erkänner visserligen, att ej ensamt fördelagtigt läge eller beviljade privilegier förmå göra en ort till betydande handelsplats. Dertill fordras en förening af många gynnande förhållanden samt, bland annat, förmögne och ”driftige handlande, och erfarenheten har visat att desse ej så lätt gifva ”de vägar, hvaråt vanan ledt deras rörelse, en annan rigtning; men deremot har äfven erfarenheten lärl, att stundom sådane händelser inträffa, ”sorn tvinga handeln att ändra sin gång, och då är det vigtigt, att för de ”orter, som deraf kunde draga fördel, inga reglementariska föreskrifter läg”ga hinder i vägen.”
Som under öfwerläggningen i detta ämne af flere Utstottels Ledamöter blifwit yrkadt att denna fräga borde afgöras i sammanhang med Herr Kgs. Secreteraren Ikres Memorial om ett Nädärl till Staken af alla ledige blifvande Ämbeten och Tjen» sier, hwaremot af ätstillige andre Ledamöter ansetts att den samma borde till särstildt pröfning företagas, men denna skiljaktighet i meningarne icke utan votering i StatsU stoltet kunnat afgöras: Och voteringen fä uistagit, att Twä Ständ stadnat emot Twä; sä fär tili Riksens Högloft. Ständer StatsUkstottet wörd» 478 Den 7 November. »vördsammeligen öfverlemna detta ärende tillika med det häröfwer förde Protokoll, samt. Herr Lieutnanten ?Lblmans serstildta tankar. Är och Dag som förr ffrifwit star. Pä befallning dl. kröäolius. Transumt af Protocollet hällit uti Riksens Högloft. Ständers Statsutskott d. gr Ort. S. D. RiksdagsFullmägtigen frän Uppland hollan Lric-ckon gjorde härefter erindran derom, att Len as honom och RiksdagsFullmägtigen^nllerslon uti Memorial wäckte motion, om BiskopsÄmbecens ledighet pä obestämd tid ivid yppande vacancer, nu mätte lill öfverläggning företagas. ' I anledning häraf yttrade sig Ordföranden Hr Öfverste Kammarjunkaren Friherre klleminZ: Denna fräga för flera weckor sedan wäckt, har i Utskottets afdelning blifwit behandlad pä dct färt det derstädes förde Protocoti innehäller. När man som jag genom ett blindt öde emottagit den befattning jag här innehar: när man lika som jag icke i detz utöfning understödjes, hwarken af talrika wänners upplysningar och räd eller af egna kunskaper och erfarenhet, ar det sä mycket nödigare gtt genom ett rent och öppet förfallande söka ersätta Kriston af vefta fördelar.
Ehuru ej med den fullständighet och sakkännedom, som den Ledamot, hvilken sist yttrat sig, anhåller jag dock, att vid Remissen af Friherre Lagerbjelkes och Herr af Uhrs Anföranden, få bifoga några Anmärkningar, rörande Myntvärde och Cours, ord, hvilkas betydelse kanske just derföre, att de så ofta nyttjas, och betydelsen anses såsom allmänt bekant, är så litet bestämd och utredd. Hvarefter Grefve Spens uppläste följande: Jag har alltid föreställt mig, alt det Mynt, hvilket inom ett Land sanctioneras såsom så - 460 Den g Januari i. dant, egentligen vore äranadt till inhemsk Circulation, och att det alltid vore en följd af, i ett eliev annat afseende, för Landet menliga förhållanden, om det behöfde användas till Liqvid af utländsk Skuld. Med stöd af den satts, som uti sjelfva Definitionen af ett Tings värde gör dess större eller mindre grad beroende af Tingets fruktbarhet till sitt rätta ändamål, har jag äfven alltid ansett Myntets värde egentligare bestämdt genom dess förhållande till Varupriser inom Landet, än af dess jemnförelse med utländska Myntsorter, mera beroende af Värdet å de inhemska Nödvändighetsvaror, än af den Qvantitet utländskt Silfver, som i utbyten mot samma nominala Myntbelopp kan erhållas. Det är af dessa orsaker, som jag trott mig finna Cour-förhållanderne mellan tvenne Land mycket märkvärdigare såsom följder och bevis på Handelsbalancen, än på Myntvärdenas förändringar. Då Liqvid af utländsk Skuld är den enda orsak, hvarföre, i det ena Landet, det i ett annat Land gängse Mynt kan blifva behöfligt, och deremot den enda möjliga tillgången derpå måste härleda sig från utländsk Fordran, blir det här, liksom vid alla andra utbyten af hvad den ena har och den andra behöfver, endast förhållandet emellan behofvet och tillgången, Skulderne och Fordringarne, hvarigenom priset på den efterfrågade varan, utländska Myntet bestämmes. Ländernas Skuld räkningar med hvarandra bero åter af några tillfälliga omständigheter, såsom
Han tillade: » I och edra slägtingar, så många af dem I önsken, kunnen naturligtvis vara närvarande; I kunnen alla vakta på mig, att jag icke säger ett ord eller företager något, som är emot eder ära, och dessutom gifver jag eder mitt ord på, ja, jag vill bekräfta det med hvilken ed som helst, att jag intet skall företaga, uppenbarligen eller hemligen, emot eder husliga fred och lycka, hvilket jag ej heller tror skulle lyckas mig; ty eder hustru är dygdig och vet dessutom intet om min kärlek, men jag känner, att jag måste dö, annars skulle jag ej heller kunnat förödmjuka mig så djupt och bedja eder om, hvad jag nu besvär eder att tillåta mig. » Stefano Mattei var ej blott svartsjuk, utan äfven mycket stolt och fåfäng. Det var derför ej af ädelmod, utan af tillfredsstäld stolthet, som han nästan leende svarade Paolo: » Det vill jag, på min ära, ej neka eder; hvilken dag i veckan viljen I komma? » Paolo valde fredagen, som var nästa dag, och Stefano skildes från honom med orden: » Godt, på fredag; men I fån endast se eder omkring i rummet, hvarefter jag vill följa ut med eder, som om I haden ett ärende till mig. » Nästa dag hade Stefano Mattei alla sina slägtingar samlade hos sig. Han hade ej för dem alla berättat om Paolos besök och afsigten dermed, blott anförtrott saken till en svå- ger, som derpå omtalat den för sin hustru, och naturligtvis teg hon icke, då hon kom tillsammans med de andra. Derför var det bland flere af de församlade, om ej högröstadt, så dock hemligt tal om Paolos sällsamma eller löjliga anhållan, och man roade sig på förhand öfver den roll, han skulle komma att spela; ty det är nu en gång så, i synnerhet bland qvinnor; att, ehuru de hafva djup medkänsla för kärleken, kunna de dock skratta åt förälskade, ja, tala illa om kärleken. Men då dörren gick upp, och Paolo inträdde, mycket blek, och kastade en blick på Giovanna, en kort blick, men så sällsam, att det såg ut, som om hans själ följde med och blef liggande framför henne, kunde ingen skratta.
Att Committ-en i Oeconomiste mäl mätte fä biträde ->f Twenne Ledamöter frän Kongl. Kammar-Collegium, samt i sädane ärender som röra Handel, Märel och Sjöfart, af Twenne Ledamöter af Commerce - Collegium och nägon af Arosshandels-Societeten i Stockholm; äfwensom uti Ecclesiastique frägor af 2,ne Ledamöter af Stockholms eller Upsala Consistoriel', ar hwad jag fluteligen anser böra tilläggas. Lakr. von Lckantr. Likalydande med Herr vo» LcllsntL'- anförande, intygar Joli. bkolmberzsso». Ett wördsamt Memorial ifrän Coust,'tutions-Utffottet: Till Constitutionk-Utffottet har Högloft. Ridderffaprt och Adeln under den iZ-de sistlcdne Januari, behagat Remittera ett af Herr Ryttmäsiarcn Grefwe ^xel ttsmilto» jngifwit, och in Plena upläst Memorial, Hwaruti med er» indran derom, att Riksens-Stander är 1789 blifwit ur kyrkobönen riteflutne, yrkas att hädanefter, säfom förut warit brukligt, matte i denna bön, näst efter det Kongl. Huset» och framför trogna Embctsmän, Swensta folket, införas. Cons Den 6 April. L29 Constitutions-Utstottet, som anser sig öswertygad, att r hwarje redlig Swenst mans hjerta är Swensta folkets wäl alltid innesiutit uti desi öfriga förböner» har likwäl i anledning af den nu rväita fräga, trott sig böra erindra om den skilnad som ar emellan Reglementarista författningar och sädana stadgande», som angä ett utwidgande eller en förklaring af grundlagen, och hwilka sednare äro de enda som ligga inom gränsen af Utskottets befattning.