Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I första mom. af denna g har Utsk:t frånträdt den princip, som gjorde sig gällande vid uprättande af 1830 års konkurslag, att nemi., om gäldenär innehar tjenst i riket, han icke må tjensten utöfva förr, än dom i konkursen fallit och vunnit laga kraft. Enl. Utsk:ts nu framställda förslag skall det ankomma på den embetsmyndighet, under hvilken tjensteraannen lyder, huruvida han må kunna inträda i tjeustens utöfning förr än 4 månader efter inställelsedagen förflutit. För min del anser jag det icke med Statens tjenstebefattningar rätt förenligt eller Staten värdigt att använda tjenstemän, som äro under konkurs, innan denna blifvit antingen genom dom afgjord eller genom förlikning bilagd. Man kan ju eljest icke veta, om ej gäldenären kan komma att drabbas af ansvar för vårdslöshet eller bedrägligt förfarande. Då jag emedlertid icke nu är beredd att framställa en annan redaktion af detta morn., i den syftning, som jag nu antydt, anhåller jag om momentets återremitterande tili Utsk:t, för att detsamma måtte bringas i närmare öfverensstämmelse med hvad nu finnes i detta afs:de stadgadt. Gr. Sparre: Då enl. detta förslag frågan om gäldenärs an svar för bedrägligt förhållande är helt och hållet skild från den civila rättegången, torde det stadgande i nu gällande lag, att tjensteman skall afhålla sig från tjenstens utöfvande tilldess dom i konkursen fallit, icke behöfva bibehållas, emedan der blir tilläfventyrs ingen dom utaf, om alla borgenärerne vid inställelsedageu komma öfverens, och likaså om ej ansvar yrkas, hvilket icke är sällsynt. Inom komitén ansåg man derföre i allmänhet lämpligt att borttaga detta stadgande, ty blifver tjenstemannen dömd för Bedrägligt förfarande, så blir han också sannolikt skild från tjensten; och dömes han endast för vårdslöshet, i hvilket fäll han möjligen kan undgå att förlora sin tjenst, så antog man att sådant borde vara afgjordt inom ett halft år efter det konkursen begärdes.
Då någon hög herre anländer, hysa fäder och bröder inga skrupler för att på detta sätt förskaffa sig en tillfällig inkomst, och de kunna stundom, i fall deras dotter eller syster är intelligent och påpasslig, förvärfva sig höga poster. Sådant • är fallet med guvernören i Kachan. * Att de persiska presterna kunna vara ganska humoristiska, visar följande berättelse: Mollah Nasr ed-Din fick en dag en gazell, som en af hans vänner skjutit. Mycket rörd Öfver denna uppmärksamhet, inbjöd han jägaren till middag, och båda två njöto af vildbrådet såväl som af de utsökta bakelser, som tillagats af husets fruntimmer. Gästen aflägsnade sig mycket belåten och utspred i hela staden att mollah Nasr ed-Din icke hade luften att tacka för rosorna på sina kinder och majestätet i sitt hull. Lockad af dessa entusiastiska beskrifningar, infann sig följande dag en läckergom i den gode prestens bostad. » Jag är bror till den, som i går skickade dig en gazell. » Huru skulle det vara möjligt att undvika att genom en ny inbjudning visa sin tacksamhet för en väns uppmärksamhet? Nasr ed-Din inbjöd nykomlingen på middag. Morgonen derefter klappade en annan främling på dörren: » Jag ir kusin till brodern till jägaren, som skickat dig en gazell. » Fastän med ledsnad ansåg sig Nasr ed-Din nödsakad att ännu en gång visa sig älskvärd och behöll kusinen qvar till qvällsvard. Mollahs kök visade sig alltjemt värdigt sitt rykte. På tredje dagen anlände två resande. » Vi äro vänner till kusinen till brodern till den vän, som sände dig en gazell. » » Förtjust att fö se er. Tillåt mig endast att i mitt anderoun göra meddelande om den lycka, som fallit på min lott. » Och den Gudsmannen gick till sin hustru: » När middagstimmen är inne », sade han till henne, » skall du lägga en smula fett i varmt vatten och bära denna soppa till biroun. » » Puh! hvad är detta för medikamenter, mollah? » utbrusto gästerna i det de smakade på soppan. » Har du anstält chitan (satan) som kock? » » Smakar er inte denna buljong?
Efter inhämtad kännedom af de yttranden i ämnet, som hos ofvannämnda två RiksStånd vid motionernes remitterande blifvit afgifne, har Utsk. tagit detta ärende i öfvervägande; och hvad först angår yrkandet, att de å l:sta HufvudTileln upförda personela anslags-summor skola på upgifvet sätt • sammanföras under ett färre antal rubriker, än de nuvarfde, anser Utsk., att en dylik förändring, i stället att medföra några fördelar, är förenad med ganska väsendtliga olägenheter. Det torde vara nog att här anföra en, hvilken, enl. Utsk:s tanke, innefattar tillräckligt skäl för det väckta förslagets underkännande. Motionärerne hafva sjelfve medgifvit, att, med afseende å beskaffenheten af omlörmälda anslag nedsättning af den summa, som för Konungens hofhållning en gång blifvit beviliad, icke kan eller bör ifrågakomma. Om emellertid genom någon förändring inom den K. familjen anslags behofvet förminskas, skulle 32,000 5.000 16,400 1,700 5,500 3.000 2.000 8,000 2,000 214 Den 21 Mars f. m. således, derest ifrågav:de förslag antages, berörde omständighet icke föranleda till någon jemkning af anslags-summan, utan denna ändock förblifva oförändrad. Ett sådant' förhållande kan dock icke anses förenligt med en skyldig omtanka och sparsamhet vid hushållningen med Statens medel. Bibehållandet af den nuvaride upställningsformen medför deremot den fördel, att, när det behof, hvarför anslaget är afsedt, försvinner, sjelfva anslaget i och med detsamma uphör. För öfrigt synes det Utsk. vara med det Svenska statsskicket mest öfverensstämmande, att, der anslag för särskilda behof pröfvas nödige, desamma ock för dermed afsedda ändamål specielt fastställas och i RiksStaten upföras. Och Utsk. hyser således den mening, att äfven de anslags-belopp, som för medlemmar af den K.
Utskottet anser dock , för dess del, ifrågavarande föreskrift, det Revisorerne må ega alt från Bancooch Riksgälds-Verkens Styrelser omedelbarligen införd ra så beskaffade uppgifter, som, under granskningen af Statsverkets räkenskaper, kunna i ett eller annat hänseende finnas af behofvel påkallade, hvilken föreskrift äfven år af det enahanda sladgandel i 42 Riksdags-Ordningen föranledt, böra uti den nya Författningen bibehållas, och hemställer derföre, ali berörde anmärkning må förfalla. 5:o Inom Preste-Ståndet har af en Ledamot yttrats den åsigt, all den uti 5 §. af förslaget omförrnälde Ledamot af Kongl. Stals-Contoret borde ega ej allenast rättighet, utan ock skyldighet att lill Revisorernes protocoll lemna sådana meddelanden, som af dem äskas. Då det emedlertid icke tillkommer Rikets Ständer att för bemälde embetsman stadga en dylik skyldighet, hvilken det beror af Kongl. Majit att i Nåder föreskrifva, hvadan, efter hvad förut i afseende på dylika ämnen 12 Stats-Utskottets Utlåtande j N.o 386. -blifvit i allmänhet antydt, det äskade tillägget icke kail i den nya Instructionen inlagas, torde Utskottets förslag, hvad förevarande 5 §. beträffar, få oförändradi bibehållas. 6:o I afseende på innehållet af Instruclions-förslagets 6 f, har inom Ridderskapet och Adeln samt Preste-Slåndet blifvit erinradt: att deruti syntes böra intagas dels hvad uti nu gällande Instruclion finnes stadgadt, angående Revisorernes skyldighet alt tillse, huruvida Kongl. Maj:ls anordningar, rörande utbetalningar af Statsmedel, äro med 'vederbörlig contrasignation försedde, samt dessa utbetalningar styrkte med behöriga qvitlencer af dem, som medlen emottagit, dels den uti 20 $. af nyssbeiörde Instruction meddeldte föreskrift, det
Denna förslagsvis beräknade lönereglering sbrist för arméen i sin helhet uppstår till följande belopp af dels minskning i nuvarande tillgångar, genom den afsedda rekryteringen af 1,412, för aflöningen anvisade nummer nemi.: 46 97 rusthålls, med en beräknad vacansafgift S:a Rdr 160,331: 25, dels tillökning i utgifterna genom vissa beställningars tillkomst enligt den nuföreslagna nya organisationen (Bil. M.) Rdr 132,620: — Om summan af dessa minskade tillgångar och ökade utgifter, eller Rdr 292,951: 25, frånräknas den ofvan erhållna bristen för löneregleringens verkställande, så återstå Rdr 235,8721: 70, hvilket belopp angifver den förhöjning i de för aflöningen nu anvisade tillgångarne, när de lemnäs oförminskade, som skulle erfordras för de nuvarande lönernas föreslagna reglering och såleder utan beräkning af den, genom organisationen afsedda tillökningen i löntagarnes nuvarande antal. Dock bör härvid erinras, att nyssnämnda belopp äfven innefattar den ökade kostnaden för en del af nuvarande underofficerares och korporalers uppflyttning från lägre til högre lönegrad samt för arfvoden till vice korporaler, som deraf nu äro i saknad, utgörande denna kostnad (enl. Bil. K. och L.) Rdr 57,320 Rmt.
Danielssons, om uppmuntran afGarfverietillverkning efter Engelska methoden* af Nils Håkanssons från Kronobergs Län, om lörbud mot åt6killige varors införande från Finland; af Pehr Pehrssons från Calmare Län, angående sjukskötseln å Curhusen och Veneriska smittans botande; af Carl Bergmans, om upphörande af stämpling å väfnader; af Lars Ericssons från Gefleborgs Län, angående Soldaters användande tili oeconomiska arbeten; af Anders Danielssons från Elfsborgs Län, om nya Krigsartiklar; af Joban Svenssons och Eric Pålssons från Elfsborgs, Lats Anderssons från Skaraborgs, Petter Pehrssons från Calmare, Carl Hindricson Bergmans från Gefleborgs samt Eric Ericssons från Stockholms Län särskildte Memorial angående förändring i Afradsoch KronoTiondens urgörande; af Moses Johanssons från Westerbottens, Oiof Wikstöms från Norrbottens, Måns Mattessons frän Chistianstads, Anders Nilssons från Östergöthlands, samt Eric Pehrssons och Hans Michelsson* fiån Gefleborgs Län särskildte Memorial , rörande skjutsningsbesväret * af Petter Pehrssons från Calmare Län och Pehr Pehrssons från Blekinge Län orne Memorial, angående långskjutsen; af Eric Palssons och Johan Svenssons från Elfsborgs Län , om befrielse från uppbyggande och underhållande af vissa hus T)rn 14 Junit f m. 4o i & KyrkoherdeBoställen; af Johannes Larsson* från Jönköpings Län, angående jemnare fördelning al CjpelansTiooden ; af Olof Wikströms från Norrbottens Län, otn nödvändigheten af oeconomiska besigtningar å KyrkoherdeBoställen hvart tredje år; Moses Johanssons från Westerbottens Län, angående Kotehållares befrielse från skyldigheten, att oftare än hvart sjette år bestå Soldat ny beklädnad ; af Olof Wikströms tiåri Norrbottens Län om beklädnadsafgiftens godtgörande med Spannemål; af Måns Mattessons irån Christianstads Län , angående Skånska Cavaileriets beklädnad; af Anders Danielssons från Elfsborgs Län, om inrättande af en Beklädnads och RemontDirection vid CavallerieRegementerne, m m ; af Eric Larssons från Södermanlands
Att hindra, det något för Rikets säkerhet, för allmänna lugnet, för medborgares personliga säkerhet vådligt finge inflyta i allmänna Dagblad, Veckoeller Månadsskrifter, vore nödigt, att ett exemplar af de tvänne förstnämnda, en timma, ocb af de sistnämnde, en dag, före utgifvandet skulle till Hof-Canzleren afiämnas, på det de måtte kunna läsas af en dertill förordnad Embetsman, hvars skyldighet vore att genast hos Hof-Canzleren anmäla, om någon så grof förbrytelse i skriften är begången, att den borde med qvarstad beläggas, hvarefter Hof-Canzleren ägde att, efter egen pröfning, qvarstaden bos Öfver-Ståthållare-Embetet begära. Ty qvarstad, sedan det mesta af bladet är såldt, är lika illusoriskt som förr i underdånighet är sagdt om böterne. Att genom Allegorier, med grofva beskyllningar, utpeka Konungen eller Konungahuset, eller Embetsmän, eller hvilken medborgare som helst, vare sig hög eller låg, och det under skygd af auonymen, så tydligt, att intet tvifvel kan om meningen uppstå, tycks vara ett brott, som ej med lagbunden frihet kan förenas; ocb verkan deraf kan blifva så mycket skadligare, som en af 90 Riksdagen 1810. menniskans mest sällsamma egenskaper är den att i allmänhet heldre tro lögn än sanning. Men öfver meningen af en Allegori kan efter ingen lag dömas. En Jury, hvaraf den anklagade får jäfva halfva antalet och de öfrige med särskild ed förhindas att döma efter samvete och öfvertygelse, torde vara den enda competenta domstolen i sådana fall.
Vidare har man anmärkt emot Judarne, att de icke på något ställe blifvit nationaliserade. I detta afseende lier jag att få åberopa samma tidskrift, som den värde talaren i f. m:s åberopade, och jag skulle önska att för R. o. Ad. få upläsa några sidor här, hvilka tydligen ådagalägga snart sagdt omöjligheten för Judarne, att kunna nationalisera sig i elt land, der de icke ega några rättigheter. Denna tidskrift sammanfattar sitt yttrande i dessa ord: ”alt fordra, att Judar skola anse sig såsom fullt tillhörande den nation, som endast sparsamt skänker dem några rättigheter, som icke omfattar dem såsom bröder, är både löjligt och orättvist.” Detta är endast ett utdrag ur tidskriftens upsats i ämnet. Dessutom i de länder der Judarne längst hafva haft medborgerliga rättigheter, hafva de äfven mest sammansmält med folket. Sådant är förhållandet i Frankrike. Då Judarnes emancipation här för några år sedan var i fråga, infordrade Commerce-colhm uplysningar från konsulerna i alla de länder, der Judar finnas, och Svenska konsuln i Paris afgaf elt yttrande, hemtadt ifrån auktoriteter i Paris, hvilket ådagalägger, att Judarnes nationalisering i Frankrike gjort ganska stora framsteg. Commerce-colhm hade bland sina frågor tydligen utsatt den: anse Judar i Frankrike sig såsom Fransoser, och der5 H. 5 6® Ben 19 Mars e. m. på svarades ett obetingadt ja. Jag tror icke att ett annat förhållande skalle inträffa i andra länder, om Judarne tillerkändes medborgerliga rättigheter. Jag tror icke att det kan gå så fort att sammansmälta dem med andra nationer, men tror att det kan gå det hän. Horn hafva Judarnes förhållanden varit hos oss? I detta afseende behöfver jag endast åberopa de vitsord, som blifvit gifna af alla de auktoriteter, under hvilkas närmaste inseende Judarne varit ställda. Bland dessa auktoriteter har måhända Landshm i Östergöthlands län gått längst i rättvisa mot Judarne, och jag skulle önska, att hans yttrande i detta afseende vore för R. o. Ad. bekant. Ilan anser icke Judarne ega någon rätt att fordra något.
H v i l k e n o ä n d l i g s o r g g e n l j u d e r ej i r a d e r, sådana s o m dessa: » Ty jag har ägt för min kärlek en vår, en ros för mitt hjärta; stormen har härjat min vår, döden har tagit min ros! » Ren o c h skuldlös var h o n den älskade: » Ej på din stig jag skådar ett spår, en mask du ej trampat, icke du brutit ett strå, icke du rubbat ett stoft. » M e n de rena den till: o c h oskyldiga höra ej jor» D ö d e n fruktade ej, han såg min lilja i dalen, spillde en d r o p p e af b l o d tyst på dess skimrande blad. Lida o c h försaka, kränkas djupt o c h glömmas — —, blott en m o r och maka, kan den kalken t ö m m a! ' Till hvar o c h en af oss hade h o n vänligt deltagande, hoppingifvande ord och en varm handtryckning. Till sist några präktiga rosor, s o m h o n själf urvalde ur hofdamens korg. Det h ö g a besöket efterlämnade hos oss alla ett godt o c h fridfullt intryck, o c h på hvar och ens nattduksbord prunkade de härliga rosorna i glas o c h vasei-. Några dagar gingo, alla hade vi tillvaratagit våra b l o m m o r för att prässa d e m, u t o m en gammal snäll fröken, hvars t o m m a rosenstjälkar stodo kvar i glaset på hennes bord. På våra frå- gor, hvar h o n hade gjort af drottningens blommor, svarade h o n lugnt och mildt, som alltid hennes tal var: » De ha vissnat o c h fallit af — alldeles s o m andra blommor. » Lika barnafromt och undergifvet s o m h o n bar sitt stora lidande, lika resigneradt tog h o n förgängelsen af blommorna. Ja, bladen hade fallit, m e n de trösterika orden från den, s o m själf tåligt lidit, glömdes ej. Några vissnade blad återkallade detta minne af drottningens blommor. E. E.
Talg1 skålp. 4 — 32 * Stearinoch Margarin1 skålp. — y — 40 — Vax-, gula 1 skålp. — 16 1 12 — hvita och Spermaceti1 skålp. — 20 1 12 —■ alla andra slag 1 skålp. — 20 1 Ljuskronor, eller delar deraf, ej specificerade, förtullas lika med det ämne, arbetadt, hvaraf de hufvudsakligen bestå, och utan afdrag i vigten för påsatta glas. Luktvatten, alla slag (flaskornas vigt inbegripen) 1 skålp. 12 — 8 —• Lök, alla slag, ej specificerade 1 lisp. — 10 10 Mais 1 tunna — 12 ■idllll j UcrUld ] 8(3 iUCldlJ ■ampvekar; se Vekar. ■alun eller Trådband; se Metaller,sammansatta, ■evanlin; se Väfnader. ■imoner, friska; se Cilroner. salta; se Frukter, inlagda. ■imonsaft; se Citronsaft. ■inon; se Väfnader. Linser; se Spanmäl. Läder; se Hudar och Skinn. Lärft; se Väfnader. Machinerier, ej specificerade; se Redskap. Magnesia, hänföres under Apolheksvaror. Magnetsten, infattad; se Instrumenter, fysiska. Malm, Cobolt-; se Cobolt-malm. Manchester; se Väfnader, bomulls-. Förtlag till Tull-Taxa. 19 Tu 1 Ivard e. Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko. K: dr sk. 15 r.
Tre skalade, urtagna gcrkor skä- djupaste intryck på barnets hjärta, och i ett varmare rum oeh här bjuder ras i skifvor, persilja och tre groft sönden riktning samtalen antaga bidrager henne att taga plats, utan att utsträcka derskurna saladhufvuden fräsas tillsamkanske mången gång i väsendtlig grad sin artighet till alt bedja henne taga mans i smör en timme öfver så sakta till att utbilda barnets karaktär och af hatt eller kappa. Lika litet bjudes &gt; att smöret icke brynes. Grönsakan sålunda ha stort inflytande på hela den besökande på någon förfriskning, hvilket ursäktas med, att man själf kerna upptagas med skumslef och läggas dess framtid. är bortbjuden på middag, kaffe eller i soppan. Allt smör, som till äfvenBöra sig föräldrarnes samtal endast supé, allt efter tiden för besöket, och tyrs medföljt afskummas noga. Soppan om det yttre och materiella, om nöjen sättes åter öfver elden. Under tiden och förströelser, kan man vara öfverdärmed har den olyckliga åtminstone kokas 65 centiliter fina ärter i vatten tygad om, att barnets sinne skall utfått en ypperlig anledning till reträtt så fort som möjligt. Samtalet kommer med 2 små lökar och litet persilja. vecklas i samma riktning. nästan aldrig riktigt i gång, verkliga Då ärterna äro färdiga, läggas de hela Kärlek till nästan och ett mildt öfintressen beröras ej, och om några mii soppan, som kryddas med salt och verseende skola svårligen finna en fruktnuter rekommenderar sig den besökande, Peppar och serveras med rostadt bröd. bar jordmån, då barnen oupphörligt medan den olycksaliga frasen klingar A n m.
Räntebetalningar och Omsättningar, som förut bestriddes, dels med vinsten af den, i anseende till Arbets lönernas låghet, alldor lätta Pro. duceringen, samt dels ock hufvudsakligen med nya lätt erhållna Lån, satte nu den, till en ryslig sansning uppvaknade Credit Speculanten i yttersta förlägenhet. Sedan de enskilta Capitalisterna och de Publique Cassorna började göra svårighet vid art befordra den förlägne Lånsökandens ofärd genom nya Lån - biträden, sökte han genom fyra serskilta Dhconter bana sig väg till fullkomlig undergång. Men sedan han en tid försökt att med stora uppoffringar upprätthålla Crediten, som utgjorde grund, valen för hans Luft-slott, blef han omsider, under gräsliga skrik öfver Penninge - brist, nödsakad se sin Egendom säljas tor Creditorernas räkning på Auction , till verkligt underpris. Ridd. och Ad. Penning-karlar som sago detta, blefvo på ena sidan försigtigare vid pröfningen af Lån-Sökanders tillbjud na säkerhet, och på den andra började de i sin ordning speculera på Bankrutterande Speculanters ofärd. De låto sina Penningar ligga, eller insatte dem i Disconterna mot 3 proCents Ränta , för att när som helst kunna använda dem i tillfälliga Handels-företag, o. d., och derigenom vinna mångdubbelt mer, än genom deras utlåning mot laglig Ränta. Härigenom måste Lån - tillgångarne ytterligare förminskas, och skriket öfver den förmenta Pen* ningebristen följagtligen ökas. Då man, i anseende till Daglönernas uppstegring, ej längre fann någon ovanlig uträkning i att använda Krafter och Penningar på producerande Näringar, och Jord-handeln följagtligen blifvit mindre lockande , började man med desto mer ifver speculera på Import - handel, ju säkrare afsättning den tilltagande Luxen tycktes låfva. Man drog sina Penningar ifrån Näringarne, och nedlade dem, om jag så får säga, i odlingen af det bördiga Handelsfältet, hvaraf man kunde hoppas två eller flera rika skördar på året. Detta måste betydeligen hafva bidragit att inskränka Lån-tillgångarne och att föröka klagan öfver Penninge - brist.
Loude-8tändets beslut, som ökverlemuar ät Konungen, alt i denna detaljkräga göra oeb luta. lag körmodar lilväl att de, som iele anse med Irlgiltiglret att ett koll, i kräga om ett sä beslalkadt bestämmande, som tor en eftertid lomme»' att stämpla ilen uppl^sningsgrad som ägt rum, iele slöla uncierläta att mell veila till vinnande ak reda i clenna kräga. Häruti körenade sig lie Lagmannen »5tä/r/e oell lii' / bvarjemte lie Kammarlrerren /ioscn-/»rr/ ankörrle: lag körenar mig i <let akseeiulv meri lie kie/- e<'/r, alt jag ansee att Dtslotten boet!t köreslä till antagande Londe-8tändets beslut i 12:te Ibmcten, såsom en medelväg emellan cle olila besluten, belst, pä sa sätten beqvämlig 31^-ntkot lomme att vinnas utan de olägenbelee, som slulle ätkälja antagandet ak V. Lvrgare8tändets beslut i sin belbet. ^k lie bagman Monk^a/r-' kimot de sammansatte kltslottens genom votering kattade prinei^beslut, att Al^ntbestämningskrägan, som pä det Iiukvudsalligaste mäste anses anga Ilanlens väed oell gaeantie, trenne 8tänds beslut, dä de sammanstämma, äro akgöeande, eeseeveeae jag mig oell anliällee, att genom denna min Keservativn kä imdeeställa min motiverade mening Kilets Ilögloil. 8tändees omprökvande. 75 Ililsdags-Oedningen stadgae, att lill Orundlags stiktande, upplräkvarrde, körllaeiiig in. ur. koedeas tlt lä tan de, lllto ar. alla' Lils-8tän«Iens sammanstämmande beslut ocl, Konungens sanetion.
Jag får hemställa, huruvida icke Hr Cederschiöld ville afstå från sitt yrkande om återremiss, enär han dermed åsyftar, att saken må närmare utredas, och detta ändamål blefve vunnet medelst frågans öfverlemnande till laga domstol. Frih. Cederström: Då här icke är fråga om det resultat, som en undersökning, vare sig inför domstol eller kompromiss, skulle hafva med sig, utan helt andra omständigheter, i hvilka jag ej har tillfälle nu ingå, hafva föranledt Hr Cederschiölds begäran om återremiss af betänk., förmår jag icke finna annat, än att hans anhållan kan på sitt sätt sågas innefatta alla de öfrige åsigter och yrkanden, som blifvit framställde, hvarföre jag, utan att frånträda min redan anförda mening att betänk, bör varda godkändt, endast med honom instämmer uti förslaget att återremiss må blifva contrapropos. vid den förestående voteringen. Hr Aminoff: Då ingen instämt med mig i det förslag jag gjort att afskrifva den förlorade contanta summan, så afstår jag från mitt yrkande, samt förenar mig med dem, som begärt återremiss. Hr Lagerhjelm: För alt icke uppehålla tiden och då jag hör att flere talare äro böjda för återremiss, vill jag f. n. förena mig med dem, som yrka en sådan. Sedan härefter jemväl Hr Weidenhjelm, Frih. von Stedingk och Hr Rääf förklarat det de instämde i den anhållan, att återremiss måtte antagas till contrapropos. yttrade Hr Bråkenhjelm: Jag tager mig friheten hemställa, huru - Den 22 Mars. 155 vida icke den ende ledamot, som är qvar af dem, som icke vilja att återremiss skall blifva contrapropos. och hvilken sjelf är ledamot af Ridd.Utsk. skulle vilja instämma deri, att återremiss blefve contrapropos. Uppå härefter framstäld propos. antog R. o. Ad. återremiss lill contrapropos. vid den begärda voteringen. Hr Aminoff: