Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
» Lars, » sade jag, » jag skall läsa er mors bref för er, och sedan skola vi tillsammans skrifva ett svar till henne. » Lars och hans sällskap blefvo, som j u var att vänta, ytterligt förbluffade öfver detta förslag, men jag var fast besluten att drifva det igenom. Min energi hade vaknat, jag kände mig riktigt som förmyndare för denne stackars svenska gosse, som rastlös dref kring hafven. Härdad för hans invändningar, brydde jag mig ej därom, och när han till slut hittade på att säga, att han ingenting hade att skrifva om, gjorde jag ett försök att skämta och svarade, att han ju kunde börja med att tala om, att han lefde, redan det var j u en stor nyhet efter hans sexton års långa tystnad. Jag hade glädjen märka, att mina ord föllo i god jord hos kamraterna, som leende ströko sina skäggiga hakor, och när Lars rådvill ref sig turvis bakom öronen och vädjande såg från den ene till den andre, gåfvo de företaget ett godt handtag genom att mumla, att man icke borde göra the gentlewoman ledsen med ett afslag. Största svårigheten., var naturligtvis att finna på, hvart vi skulle taga vägen, ty, som Lars riktigt sade., möjligen kan man läsa bref på gatan, men svårligen går det att skrifva dem där. Vi sågo oss omkring på de omkring liggande husen och läste öfver dörrarna » Stjärnan », » Kronan », » Hoppet », » Lyckan », o. s. v., idel sjömanskrogar, där den ena figuren underligare än den andra flitigt slank in och ut. Hur uppfylld af nit jag än var [TIDSFÖRDRIV Bidrag mottagas med tacksamhet. för mitt företags lyckliga utgång, på ett sådant ställe, det kände jag, skulle jag aldrig våga sätta min fot, och till mina vänners heder vill jag säga, att det heller aldrig ett ögonblick tycktes falla dem in att föreslå det.
St. än en större, och det i alla fall vore bättre att commendanterne undfinge någon ersättning, lin 0111 en sådan skulle helt och hållet afslås. Jag förnyar min begäran om återremiss, och hoppas alt SlatsUtsk., på grund af enskild motion, må finna sig föranlåtet att bevilja ett anslag till dessa personer att utgå under ile kommande åren, intill nästa riksdag , då K. M. kan komma i tillfälle att till Ständerna aflåta propos. örn hvad som vid denna fråga ytterligare kan behöfva tillgöras. Frih. Boye: Jag går den sista värda talaren till mötes med den förklaring, att då icke ens lagligheten till ersättning för commendanterne varit fullkomligen ådagalagd, och icke heller beloppet af den förlust de lidit varit så bestämdt utredt, att icke tvifvel derom kunde uppstå, så finner jag ingenting klandervärd! deruti, att den värde talaren icke föreslog en högre summa än 5oo r:dr ; men mig mäste a56 Den 6 April f. in. likväl tillåtas att anse denna summa arbiträr, emedan jag icke vet hvarföre man icke lika väl skulle kunna hafva före» slagit 4oo, 600, 700 eller hvilken annan summa som helst. Men då jag nu med glädje hört 2:ne ledamöter af StatsUtsk. förklara sig inse billigheten af en ersättning, så hoppas jag äfven att StatsUtsk., om frågan blifver återremitterad, förde ifråga var. personerna beviljar en sådan , och jag tillstyrker för min del, alt R. o. Ad. ville instämma uti det förslag, som Hr Lefre'n afgifvit. Jag skulle likväl önska alt detta hade sträckt sig något längre. Under denna discussion har blifvit upplyst hvad mången af oss visste förut, att commendanterne på våra fästningar äro aflönade på ett sätt, som är alldeles otillräckligt.
Jag hemställer derföre vördsamt att Ståndet ville helt enkelt lägga motionen till handlingarne, utan någon vidare åtgärd. Många ledamöter yttrade härtill bifall. Hr Björnstjerna: Jag har åter haft den olyckan att blifva missförstådd af Hr Cederschiöld. Jag har nemi. aldrig föreslagit att advokater, som egde säte och stämma på detta ruin skulle behandlas annorlunda än andra ledamöter af Ståndet, utan hvad jag åsyftade att yttra var, att om det vore en samling uteslutande bestående af advokater, så tror jag att juridisk undersökning och dom hade varit det enda lämpliga, deremot då fråga är om lagstiftning för adelsmän, tror jag opinionsdomen vara den lämpligaste. Jag har icke heller såsom Hr von Kraemer yttrat, skallat mig lycklig att icke hafva hört hans första anförande, utan tvertom beklagar jag det ganska högt, ty om det varit i samma stil som hans sednare anförande, hade det verkligen varit ganska roligt att åhöra detsamma. Om jag hörde rätt, så förutsatte Hr Cederschiöld att man i händelse mitt förslag antoges, skulle kunna insätta qvinnor och och barn att taga säte och stämma på Riddarhuset. Om Hr Cederschiöld verkligen skulle tro att sådant vore för R. o. Ad. möjligt, och att K. M. skulle kunna sanktionera sådant, så får det väl stå för Hr Cederschiölds räkning. Kan Hr Cederschiöld på fullt allvar tro, att samtlige ledamöter inom Riddarh.Direkt. eller Utsk. skulle på grund af lösa rykten och obestyrkta angifvelser låta hänföra sig till den grad att de skulle på grund af dessa lösa rykten besluta hans uteslutande ifrån säte och stämma i Ståndet eller att de på grund deraf skulle anse honom hafva förverkat rätt lill allmän aktning och medborgerligt förtroende? Den 17 December f. m. 249 Jag kan icke föreställa mig att sådant skulle kunna inträffa, men om likväl någon Adelsman, på grund af osannfärdiga rykten, så förlorat i anseende att han härifrån skulle komma att uteslutas, så vore det visserligen för honom mycket hardt; men jag tror icke att han under dylika förhållanden hade kunnat vinna inträde i något annat RiksSlånd eller till något annat allmänt förtroende, och jag vet icke hvarföre detta
BiksdagsFullmägtigen från Vesternorrland* I^än, Nils Strindlund har jemnväl, uti afgifyet Memorial, yttrat: att resultaterne af en klok och vis regerings åtgärder böra i ett sådant land, som Sverige, med dess stora omfång olika klimat ock paturliga hjelpmedel, utan tvifvel vara en ständigt tilltagande folkmängd, jemn trefnad ock säkerhet för dess fortfarande. Nybyggens anläggning har derföre varit föremålet för en serskildregeringens uppmuntran, sorn dock, efter Strindlunds förmenade» S ta t s-Ut6 kot (e t s Be tänkande n. 357 icke varit den mest ändamålsenliga. Val har man bevilljat Nybyggare flere frihetsår, allt efter lägenheternas beskaffenhet och de olika skattlägg. ningsmethodernes föreskrift; men om dessa frihetsårs åtnjutande på några vissa af jordmån och andra omständigheter gynnade orter, må kunna anses såsom fullt svarande mot Nybygga rnes nedlagde möda, så är detta likväl ingalunda fallet i allmänhet och aldraminst i Södra Ångermanland, Ofta har det handt, att då nvhemmans frihetsår tilländalupit och skattläggning dem öfvergå», de sorn dessa hemman förut upptagit, måst frånträda dem, emedan de ej kunnat utgöra den ålagde skatten, sedan de likväl der nedlagt sina ungdoms, krafter och många års outtröttligt arbete, Det äc derföre, efter Strindlunds förmenande, nödvändigt, så vida icke anläggningen af Nybyggen i Ångermanland för alltid skall afstadna, att förunna Nybyggare derstädes flere frihetsår än de, som hittills vanligen blifvit bevilljade, och att i öfrigt förändra den nu gällande skattläggningsmethoden så, att skatterne må stå i förening med nyhem, manens bestånd. Börandes Nybyggaren jemväl befrias från alla utgifter i och för hemmanets refning, Chartae affallning och skattläggning, samt slutligen, vara honom öppet lemnadt, att, mot erläggande af 3;ne års hemmansskatt, ethalia skatterättighet å det af honom från tide upptagne hemman - 35S Stats-Ut skot tets Betan kan den:
Men frågan har, när lönerna i underlöjtnantsgraden, äfven de föreslagna, äro otillräckliga för lefnadsbehofven, en annan sida, nemi. den ekonomiska; och om det någonsin kan försvaras, att Staten gifver åt sina tjenare löner, som äro bevisligen otillräckliga för de oundvikligaste lefnadsbebofvens upfyllande, och således lönerna för OnderLöjlnanterna vid värfvade arméen ej blifva större än nu är föreslaget, eller 800 R:dr r:mt, så kan dock ej förnekas, att då Staten fordrar att vissa af dessa UnderLöjtnanter, nemi. Art:ts, skola genomgå en arbetssam och dyr lärokurs vid högre artilleriläroverket, det billigheten kräfver att den unge Officern, under dessa sina studier, har en inkomst som; med sträng hushållning, är tillräcklig för lefnadsbehofven, synnerligast som han då måste vistas på en ort, som han ej valt och der hans tid är så uptagen af studier, att biförtjenster aldrig kunna ifrågakomma. Delta är också erkändt för IngeniörCorpsen, alldenstund Chefen för Landtförsv:sDepart:tet föreslagit, att dess såsom elever vid Mariebergs läroverk varande 2:ne UnderLöjtnanter hvardera skulle erhålla ett stipendium af 300 R:dr r:ml. Tillsammans med den för dem äfvenledes föreslagna lönen af 800 R:dr s. ro. gör detta 1,100 R:dr, och när derjemte tages i betraktande, att eleverna hafva fri inqvartering vid läroverket, kan inkomsten för dem under lärotiden beräknas till det upgifna minimum af 1,200 R:dr r:mt. Mycket skulle härvid vara att tillägga, om min afsigt vore att ingå uti en fullständig kritik af den föreslagna löneregleringen, men det anförda torde vara tillräckligt för att ådagalägga att de tvenne af mig förstntda hufvudvilkoren för rättvisan af grundsatsen om de lika lönerna, ej blifvit upfylda för Art:t.
Enligt berörda beräkningsgrund skulle nemligen för de till 80,« mils längd öppnade stambanorna anslagen till den rörliga materielen hafva uppgått till allenast 4,594,200 R:dr, under det att den vid 1864 års slut för trafiken disponibla materiel representerade ett belopp af 6,710,500 R:dr. Men ehuru trafikmateriel sålunda blifvit anskaffad för en summa, som med icke mindre än 2,116,300 R:dr öfversteg det belopp, som den primitiva beräkningen för berörda ändamål upptog, har likväl under sistlidet år visat sig, att'den rörelsemateriel, som nu finnes, ingalunda är tillräcklig, och företrädesvis har bristen på godsvagnar blifvit allt mer och mer kännbar och från allmänhetens sida Stats-Utskottets Utlåtande N:o 48. 3 föranled t klagomål, hvilkas billighet icke kunnat förnekas, enär det inträffat, att trafikanter, oaktadt jern vägsförvaltningens alla bemödanden, stundom nödgats vänta flera veckor, innan möjlighet förefunnits att expediera deras fraktgods. Af ett sådant missförhållande mellan transport-materiel, å ena, och varor å andra sidan, låter sig den oegentlighet förklara, att gods, som varit földt till jernvägen för afsändning, måst, då tidtals blott en tiondedel af det på stationerna reqvirerade vagnantalet kunnat tillhandahållas, söka andra transportleder. Nödvändigheten att med en betydligare penningesumma ofördröjligen bidraga till materielens förstärkning vore alltså, enligt Styrelsens åsigt, oafvislig, om för öfrigtjjdet gagn skulle af jernvägarne kunna hemtas, som med dem vore afsedt och tillfälle derjemte beredas till fortgång på elen beträdda vägen af nedsättning i de för godstrafiken gällande taxor. Detta förhållande borde emellertid, enligt Styrelsens uppfattning, dess mindre ingifva någon misströstan om jernvägarnes framtid, som denna omständighet tvärtom innebure ett osvikligt tecken till vexande lifaktighet, såsom utmärkande att den källa, ur hvilken Statens jernvägar skola hemta sina inkomster, eller myckenheten af de föremål, som söka jernvägarne såsom transportled, blir med hvarje år starkare.
Borgare-Ståndet väckta motion örn restitution af ega nde-rätts-be v i linu ig för Upsala Stads löningsjord; N:o 4, angående återlemnande af Herr von Hohenhausens, M eliatl Silvius, motion om inrättande af dubbel postgång emellan Gottland och lasta landet; och N:o 5, angående återlemnande af Contracts-Prosten Thudens motion om portofrihet för Contracts-prostarnes och Pastorernes skrifvelse'!' i embetsä rendell: Ridderskapet och Ydeln ansåg de i dessa memorial omnämnda motioner tillhöra Stats-Utskottels behandling; och skulle, jemte Herr von Hohenhausens motion, ett i afseende derpå ,.af motionären denna dag afgiivel yttrande lill Slals-Ulskotlet öfverlemnas. S. I). Föredrogos oell biföllos B inco-Utskoltel s den 4 dennes 1. m. på bordet lagda utlåtanden: N:o 4, angående Kyrkoherden C. 1/. Lithners ansökning om eftergift af öfverränla för åtskilliga Discanl-lån; N:o 5, i anledning af gjordt accords-anbud lill liqvid af ett utaf numera allidne Grosshandlaren P. Joli:son Hegardt hos Banco-Disconten upptaget lån; och N:o G, p, •ot.-Utdrag, den 11 September 1844• 153 N:o 6, i anledning af sterhusdelegarnes efter aflidne Frälse-Inspectoren /Je/ir Törnqvist ansökning, alt åtskillige å Daler Kopparmynt utgifne sedlar måtte få i Banken inlösas. S. D. Vid föredragning af Banco-Utskottets den 4 dennes f. m. på bordet lagde memorial, N:o 3, med återlcmnande af Herr J. Bobergs mo tion, angående skyldighet för Privat-bankerne att bålla invexlings-contor i Piteå stad, fann Ridderskapet och Adelil denna motion tillhöra Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets behandling. S. D.
Ucskotiet nägon Proposition meddela, rörande sädana mål som hemliga hällas böra, och Utskottet ej skulle finna sig förut, genom denna Instruktion, berättigadt, att den med Riksens Ständer» rätt afgöra; äligge del Utskottet, att, sedan Banco-Fullmägtige blifwit hörde, i allmänna ordalag och utan hemlighetens uppdagande, Riksens Ständer om den erhällna propositionen underrätta, för alt tvid hvart och ett sädant fall särskildt begära Riksens Ständers tillständ, alt med deras rätt förordna vin de ämnen som i Kongl. Majus propositioner innefatta»» Bihang. N:o 9, ic>. Uk - 66 Den si Au r. Utdrag af Högloft. Ridderffapets och Adelns Protokoll, tvid Urtima Riksdagen i Arebro, den rr Aug. 1810. SD. Under de högtidligaste och enstännniqaste bifallsrop, samt de varmaste välönskningar för Hans Maj:t Konungen, besök H glofl. Ridderskapet och Adeln, i enlighet med Konungens Nödiga Proposi. lion, och med de vilkor densamma innefattar, alt antaga och utkora Hans Fursteliga Höghet Johan Baptist Julius Bernadotte, Furste as Ponte Corvo, tili Sveriges Kron. Prins, och var nuwarande Allccnädigste Konung» Efterträdare pä den Kongl. Slvcnffa Thronen; samt i anledning af denna salunda verkställda Utkorelse, att ät ConstikutionSUtskottet skulle uppdragas, alt skyndesamt inkomma med förflag till Wal-Äck, Succession-.Ordning och Thronföljare-Försäkran, med bibehållande af de, sednast för Aclcrna af samma egenskap, antagne grunder: Om hwilka beslut de öfrige respective Ständen skulle genom Utdrag af Protocollet vänligen underrättas. tupr». kx protocollo 6. Silverstolpe. Utdrag af Protocollet, hållet hos Högwördiga Prest-Ståndet wid Urtima Riksdagen i Arebro d. 21 Aug. 1310.
Herr Grefve Wachtmeister har , med framställande deraf, att ett förbåttradt sått för publicerandet af allmänna Påbud vid flere Riksmöten varit ett af föremålen för Riksens Ständers öfverlåggningar och att, efter Herr Grefvens tanka, endast svårigheten att uppfinna ett sådant båttre sätt men icke bristande öfvertygelse hos Riksens Ständer om olämpligheten af Kungörelsers upplåsande å Predikstolen och ofullständigheten af ett sådant kungörande , föranledt att någon förändring häruti icke vunnits , trott sig böra ytterligare framställa denna fråga till öfverläggning, och till sådan ända föreslagit; 1:0 Lagutskottet* Eetånkandeil, 129 1:0 att al! uppläsning på Predikstolen af Författningar och Kungörelser, af hvad slag de vara må, hädanefter må upphöra, och å Predikstolen endast tillkännagifvas , hvil» ka så beskaffade handlingar til! Församlingen ankommit; 2:0 att, efter Gudstjenstens slut, Klockaren eller en Fjerdingsman må på gången i kyrkan ugpläsa de ankomne Förlattningarne och Kungörelserne; och 3:0 att desse, hvaraf ett exemplar skall till hvarje Kyrka eller Capell afsåndas, sedermera böra på något lämpeligt ställe inom Församlingen städse vara att tillgå för dem, som önska att dem genomläsa; och skulle till de mindre detaljerne af detta stadgande jemväl höra , att en förteckning på de sålunda kungjorde
Ständer visserligen förklarat sig icke godkänna de af Herr Prosten Almqvist väckta förslag, dels om åliggande för vederbörande Boställs-Directioner att vid Militiai-boställens utarrenderande bestämma ett maximum för arrendets belopp, dels angående options-rätt för förre arrendatorn till arrendets öfvertagande emot den högsta erbjudne summa; men Stats-Utskottet har emedlertid af Rikets Ständers i dessa ämnen nu fattade beslut icke ansett sig förhindradt att i öfvervägande taga den af Riksdagsfullmägtigen llavid Andersson i likartad syftning framställde och till detta Utskott remitterade ofvannämnde motion, enär densamma uteslutande afser sådane Knonans fasta egendomar, hvilka iske äro till Embelsoch Tjenstemäns aflöning anslagne. Enligt hvad sistbemälde motionär uppgifvit och erfarenheten jemväl nogsamt vitsordat, hafva, i följd af den vid utarrendering af Kungsgårdar och andra Kronolägenheter medgifne obegränsade täflan, arrende-anbuden Stats~VIskallets Utlåtande, N:o 24/. 5 icke sällan blifvit uppdrifne till ett, i förhållande till egendomens värde, alltför högt belopp, hvilket oftast föranledt antingen arrendatorns oförmåga att arrende-vilkoren i föreskrifven ordning fullgöra, eller ock att egendomen vid arrende-tidens slut aflemnats vanskött och i försämradt skick. Till förekommande af de förluster, Staten i begge desse händelser måste vidkännas, synes derföre ett correctiv emot arrende-anbudens oskäliga uppstegring vara af behofvet påkaliadt. Bestämmandet af ett maximum för arrendets belopp, i förening med företrädesi ättighet för förre arrendatorn, bans enka eller harn, att, emot erläggande af den högsta afgift, som vid auetionen eibjudits, arrendet öfvertaga, skulle ock, efter Utskottets tanka, wtgöra en kraftig uppmuntran för redan varande krono-ariendalorer att åt jordens skötsel och odling egna ökad omsorg samt till egendomens förbättrande använda sina tillgångar.
Ehuru jag icke kan frångå de principer som jag tvid början af Utlkoktets öfwsrlägnmg o:n Kungs» gårdarne redan kill Protokollet anfört, och Herr Radman I.rn6ber§ wid i frägawarayde pcojecr i någre omständigheter derifrån simes aswika; mill jag likwäl icke hindra projectcrs antagande med det kil, lagde förbehåll atk perpetuclla arrenden icke böra gillas eller as Högloft. Utskottet tillstyrkas. Herr Biskoppe! Doctor VVsistmsn anförde: Del kan icke bestridas atk Staten är försatt uti mycket lidande genom de Kungsgårdars bortarrenderande i äldre och nyare ti, der, hwarmed annorlunda tilgäkt än enligt Kongl. Förordningen af den 17 December 1799, som stadgar, alt «rrcndet bör ske pä öppen akction till den mästbjudan de. Den r6 December. ivzz de. Följden af detta lidande är ganska naturligt, Otc hwad Statt» genom Mitzhuohallning srangär mäste öka cyngden af allmän bewillning, sem i Rikers närworande sn aga tillstånd blir dubbelt kännbar. Jag stulle wilja worg ben förste sorn yrkade uphäfwandct af dche arrende», om jag rrodke mig dcrcil äga nog laglig grund och det kunde stä tilsammans med allmän säkerhet sa wida jag inte alt för myckct mista»,er mig, lärer huswndsrägan härwid wara följande: Hafi wa de fram färne Sweriges Konungar ägt sörwaltningsrätt af Kungsgardarne? Wi känna asta att Kungsgårdarne eller det sa kallade Upsala Ode, af alder och alt ifrån hedenhös warit anflagne till Hofhållning. Den älsta författning svin i detta ämne kan giswa uägot hus är Konunga-Balken, hwars alder räknas ifrän Konung iVlaAiruZ Uefiuläs.
Men om detta är lagligt, så är det billigt, att den enskilte ej begagnar denna rätt, så snart allmänt väl är i fråga, och fordrar dess öfverlåtandej också har Götha Canal Bolag förklarat sig villigt alstå sin rätt3 men nu frågas om denna Discont-rätt kan tagas af Staten, utan att böra andra parten öfver den ersättning derföre fordras, mindre cm han är Böjd med hvad som kan bjudas. Den rättskänsla, sorn alltid utmärkt Svenska folket, har sä kraftigt verkat hos sjelfva dess envålds Konungar, att de befallt sina Domstolar domina mellan dem och undersåtarne efter Svensk Lag, samt underkastat sig dessa domar. Kan j detta Land, uti ett Land der det fordras att sjelfva Konungen skall lyda Lagen, komma i fråga att afhända en välfången rättighet, att upphäfva ett ordentligen slutadt contract, utan att gifva fullt genfullo. Utan afseende på hvad Ständers beslut framdeles kan blifva, kan jag ej annat än här nu yttra min öfvertygelse, att Bolaget framdeles skall göra sin rätt gällande, enligt Sveriges Lag, och förklarar all åtgärd i denna punkt obehörig, då 'den våldför tredje mans rätt. Än en gång: väl må man föreslå Discontens öfverlemnande till Staten, om man önskar det, men ej utan ersättning. Sedan denna grundsats är stadgad, kan den användas när som hälst 3 men jag vädjar till Edra egna bröst, mine Heerar, huruvida det är enligt sned ett fritt Samhälles bestånd och ordningar, Den 30 Maji. att inom det finnes en makt, som kan afhända ägande rätten med styrkans rätt. Jag vill ej vidare uppehålla, men får hos Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken begära, att vid denna första fråga måtte hemställas till Ridderskapet och Adeln, att Disconten öfver lemnäs emot ersättning derföre, som framdeles kommer att bestämmas. Friherre Anckarsvärd, Carl Henric: Enligt Grefve von Flåtens yttrande skulle, i afseende å denna punkt, blott finnas tvenne parter, nemligen CanalBobget och Riksens Ständer.
Att sökanden, eller rätteligen jag, till hvilken han, i anledning af det namn jag i genealogiskt hänseende gjort mig, för omkring ett år sedan vände sig, i och för frågans utredande och genomdrifvande, vidtagit allt möjligt för att få reda på hvarest vigseln emellan hans föräldrar försiggått eller blifvit antecknad, bevisas af de liera intyg derom, hvilka finnas vidfogade ansökningarne till Riddarh.-Direktms ordförande; hvarför försöket icke lyckats, kommer sig helt enkelt deraf, att moderns skattskrifningsort vid lysningstillfället icke kunnat utrönas; lysning afkunnas och vigsel antecknas, såsom väl bekant är, uti den församling, hvarifrån bruden tages. Likaså torde det vara kändt, att, i dylika speciela läll eller då ett bättre fruntimmer förjumpat sig och fått barn, hennes prestbetyg för tillfället ofta flyttas till en annan socken, än der hon förut varit skrifven, för att tilldragelsen skall väcka så litet uppseende som möjligt. Så har troligen härvidlag tillgått; och, se der, en ytterligare orsak till svårigheten att framleta vigselbetyget. Vi, sökanden och jag, hans ombud härstädes, veta nogsamt att vigseln skett på Lunnaby i Ojaby socken af Wexiö stift; men hans moder liar icke der varit skrifven, och vigseln, som sagdt, antecknas i den församling, hvarest lysningen afkunnats. Slutligen kan jag icke underlåta nämna att den tanke påtvingat sig mig, att Riddarh,-Rirekt:n i denna sak icke handlat rätt oväldigt; jag påstår det ej, men, jag upprepar det, jag rår icke för att jag fått denna föreställning, heldst då jag betänker huru Direktm behandlade en annan bekant, af mig väckt fråga, Hade sökanden varit amiral eller blott och bart chef för det verk, der han nu endast är vaktmästare, torde det icke varit tu tal om hans upptagande å genealogien.