Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag tror, att StatsUtsk. icke förfarit orätt, om Utsk. i fråga om mantalspenningarna föreslagit en sådan till lämpning af författningen, att primtalet blifvit en jemn del af det öretal, hvaraf Biksdalern består, oell då man utgår från den principen, upkommer frågan, hvilket primtal man skall taga. Då nu dessa 37, 25 &c. icke kunna delas med mindre än att bråk upkommer, hvilket man genom dicimal-systeraet velat undvika, synes det mig hafva varit lämpligare alt bestämma mantalspenningarna till 40 ören, hvarigenom man lätt kommer till de af Utsk. omförmälde under-afdelningar nemi. 0 sk. utgörande |rdelar af 40 ören eller 30 ören o. s. v. Med ett ord fördelningen af detta primtal hade varit ganska lätt. Jag hemställer derföre, att R. o. Ad. måtte besluta en återremiss af Betänk. Förmodligen skall en och annan ledamot härstädes bestrida en så beskaffad förändring, enär densamma åstadkommer förhöjning af mantalspenningarna, men jag hemställer, huruvida denna förhöjning kan blifva af den betydenhet, att densamma bör tagas i betraktande, hälst då K. M. föreslagit hvad R. St:r säkerligen beviljat, att mantalspenningarna icke skola utgå förr än vid fyllda 18 år och uphöra vid 00 års ålder, enl. hvilket förslag afgiften icke erlägges af andra än de, som äro i fulla kraften af sin verksamhet och således gerna kunna vidkännas den obetydliga förhöjningen i afgiften såsom en vedergällning derför, att de 3 år förr blifva befriade från densamma. I likhet med hvad som skett i ett annat Riksstånd anhåller jag att äfven R. o. Ad. måtte återremittera Betänk. Frih. Raab: Jag har begärt ordet i anledning af Gr. Björnstjernas förslag, att mantalspenningarne borde förhöjas till 40 ören, och att i sådant afseende Ståndet skulle besluta en återremiss. Jag åter yrkar, att denna afgift måtte nedsättas till 30 ören.
Skall framtiden, en icke långt aflägsen framtid, göra detsamma? Jag ej allenast tror, utan vågar med tillförsigt påstå, att icke så kommer att blifva fallet. För min en - skilda del voro mina åsigler 1848 desamma som de nu äro, nemi. att jag anser tiden vara inne, alt i vår försvars-organisation förverkliga livad som vid 1840 års riksdag yttrades af Svenska arméens vördade och ridderlige Nestor, lian som med krigarens och statsmannens grånade erfarenhet förenat Underlöjtnantens varma känslor och öppna väsende, han som velat att ej allenast förvärfva arme'ens och öfrige medborgares odelade aktning och tillgifvenhet, utan äfven att oförminskad bibehålla densamma, nemi. att han tänkte sig indelningsverket såsom tillgäng för ett på ett fullständigt beväringssystem grundadt nationalförsvar. Huru underordnad är ej i öfrigt den röle, som de indelta trupperna spela vid frågan om arméens nummerär, för att med anledn. deraf göra något afseende på deras bibehållande. Blott ett enda olyckligt fälttåg, der 15 ä 20,000 man gingo förlorade och hela indelta arme'en — denna armé, som under freden, då dess verksamhet i militäriskt hänseende är nästan ingen, kostar landet så omätliga summor — vore sprängd samt beväringsmanskapet enda resursen. Hvarföre då icke, medan tider är, gifva detta manskap den organisation, som det har af nöden, om något dermed i afgörandets ögonblick må hunna uträttas? Att en soldat slåss bättre för det han har ett torp, hustru och barn, är en sådan dårskap att påstå, att jäg icke tror någon med allvar kan göra det; tvärtom tror jag, att, om under stridens hvimmel den, till en framskriden ålder komne och af ekonomiska omsorger hittills uptagne indelte soldaten påminner sig sitt torp, sin hustru och sina barn, så väcker denna hågkomst snarare feghet än hjeltemod, genom åtankan på den förlust han åstadkommer sin familj, genom sitt lifs vågande och förspillande. Hos beväringsynglingen är deremot äran utan rival på slagfältet.
Då jag anmärkt, att Konungens Rådgifvare, hvilka den 24 Januari 1835, utan afseende å Rikets Ständers genom Deras skrifvelse!’ den 6 Oktober och den 6 November 1834 tillkännagifna beslut, tillstyrkt ökade spanrnålsanslag under lönerna på IirigsKollegii Stat 163| tunnor och för Chefen vid Wermlands FältJägareRegemente 30 tunnor, dervid förbisett Rikets Ständers konstitutionella rätt att härom förordna, är deremot i förklaringen invändt, att fråga icke var, hvarken om nya eller förhöjda löner„ enär aflöningsstaterna blifvit fastställda, för KrigsKollegium år 1831 ocb för nämnde Regemente år 1830, och att således Rikets Ständers beslut, sorn anginge endast löningsstater, hvilka derefter korinne att fastställas, icke vore på förrberörde löningsstater lämpligt. Af de företedda och i anmärkningsmemorialet åberopade handlingar upplyses , att de, genom Kongl. Maj:ts vid 1834 och 1835 årens Riksdag till Rikets Ständer aflåtna Proposition, föreslagna tillökningarne i KrigsKollegii och Wermlands FältJägareRegementes aflöningsstater afsågo både penningeoch spanmålsanslag. Huruvida spanmålsanslaget helt och hållet eller blott till någon del egde omedelbar gemenskap med det af penningar, är, hvad angår KrigsKollegii stat, icke uppgifvet, roen, i afseende å Wermlands FältJägareRegemente, förmäles nu, att spanmålsanslaget icke, såsom anmärkningsmemorialet, med föranledande af en genom skrifeller tryckfel tillkommen oriktig uppställning af Kongl. Maj:ts Proposition, innehåller, utgjorde förhöjning för Regementschefen, utan skulle tillgodokoinma Subalternoflicerarne. Förhållandet härutinnan må vara huru som helst, så befinnas ändock dessa spanrnålsanslag nya och ej förut under lönerna begripna.
egen arföbef, få miba bet öfmerfttganbe Befoppet uppgår tift Srefjttttbrabe 9ttf?bafer 23anco. 5:o -g-ijr Sefiamcntc elfer ©åfma af årftg ränta effer affoutfi, utan egattbes rätt ttff fjcffma egeitbomeit, mare 83emtffntttg Små procent af capitaf 4:o §ff arfStttcbcf t fö? efter faft egettbom, capital ocf) forbrtttgar, font tills faffa attbra arfwingar, ätt t rätt upp 6:o -fpmab i öfrigt, t attfecttbe tift (Sotttrolfeu öfmer ofmannämitbe S3emiff S3emiffttittgen af faft cgcttbctit utgår efter bet berå ftfi fatte tagrerittggmärbe, fantt för lösören, efter Boupptecfntng? Sto procent af beloppet utaf afft bet ftäntpfabe pap Sev procent af beloppet af bet ftåmpfabe papper, fpoarmeb befantma åro befagbe, ffaff ctta 5:o ©ett, font erpåffit fjögre caracter, ätt font åtföfjer titncfjafioanbc tjenfte* grab, ocf), efter behörigt förorbttanbe, miuft en utåttab förrättar ben tjenft, font motftoarar ben fjögre caractcrett, fantt fåbant tvebcrbörftgcn ftprfer, erfägger tele wiber föpattbe året någon ©aracter&
Till Ledamöter böra utses såda na - 304 Den 2 Juli. ne Män , som i denna egenskap vid BeredningsCommittéerna biträdt, med iakttagande, att hvarje Pastorat eller Socken har åtin indstone en Representant, om deras antal det medgifver. Ledamöterne i de särskilda Be* rednings-Commitléerria skola vid Taxerings Committéens första sammanträde sig inställa , försedde med de för dem utfärdade förordnanden eller Socknestämrrio Protocoll , för att sig imellan välja Ledamöter i Taxerings Gommittéen; ägande dock Berednings-Committéerna, att vid slutet af deras förrättningar, genom behörigt val, som i Protocollet intages, utse åtmindstone tre personer, nemligen af Ridderskap och Adel eller Ståndspersoner, der de finnas, en, en Prest, samt en Bonde, på sätt likväl, att härigenom det antal af Taxeringsman, som erfordras, icke kommer att saknas. Sker annorlunda, vare den, uteblifvande förfallen till ett vite af Sex R:dr 32 sk. till Socknens fattiga, och varde Taxe* ringen , utan afseende derå, fortsatt. 7 Mom. När BeredningsCommitéernas Ledamöter å utsatt ort blifvit samlade, anställes i närvaro af Konungens Befallningshafvande, eller dess tillförordnade Ombud, omröstning till val af Taxerings-Commiitée-, genom slutna sedlar. Skolande hvarje sedel, för att anses gällande, upptaga ofvannärnnde antal personer inom hvarje klass, och enligt hvad i 5 Morn stadgas. 8 Mom. Hvarje närvarande Ledamot af Berednings • Committee inom Histrictet äger så* ledes, att afgifva sin särskilda voterings sedel, och’ beräknas rösterne per capita, samt enär de lika - Den 2 Juli. ka tntfalla för 2 eller flera, varde lottning anstald. g Morn.
Då emellertid denna lyckliga enighet icke egt rum och då fullt utarbetade, i väsendtlig mån från komiténs förslag afvikande, lagtexter blifva till pröfning framlagda, torde det anses för en hvar komitéledamots pligt, att angifva åtminstone de hufvudsakligare delar af betänkandet, i hvilka han ej kunnat med majoriteten instämma. Jag utber mig derföre att vid hvarje af de olika förslagen få göra några anmärkningar, börjande likväl med tvenne frågor, som afse samtliga förslagen, eller åtminstone flertalet ibland dem. Det är en i de flesta konstitutionella länder antagen grundsats, att, vid val, rösträtt bör personligen utöfvas. Motsatsen föranleder ej sällan till listlöpning och till resor ur gård i gård, för att samla underskrifter å på förhand uppgjorda valsedlar. Derjemte uppehälles på sådant sätt valet. Fullmagternas och valsedlarnas granskning fordrar tid. Deras godkännande eller förkastande föranleder till tvister och besvärs anförande. Alla dessa olägenheter förekommas om den väljande måste sin rösträtt personligen utöfva. De enda val, vid hvilka frånvarande jordeller fastighets-egare torde anse det vara af synnerlig vigt att genom fullmagt eller valsedel få sin rösträtt utöfva, äro prestval, men då § 2 mom. 11 af förslaget till förordning om Kyrkostämma föreskrifver, att prestval skola förrättas på sätt och enligt de grunder särskild förordning stadgar, inses deraf, att den allmänna föreskriften icke blir å dem tillämplig. Med anledning af dessa skäl anser jag, att den i förslagen till förordning om kommunalstyrelsen på landet § 12, i stad § 13 och om kyrkostämma § 8 gifna föreskrift: »Vid val gälle ock skriftlig valsedel, så bestyrkt, som om fullmagt nu sagdt är» bör förändras till: Vid val gälle icke fullmagt eller valsedel, utan bör den väljande, derest lian vill sin rösträtt utöfva, personligen sig vid valförrättningen inställa.
Med afseende å den i 4 § 2 mom. föreskrifna kartering af Sjöassuransbref har E. K. M:t. föreslagit följande tarif: i stället för alt denna afgift nu är bestämd för lill och med 100 R:dr banko till 3 sk. och för hvarje 100 R:dr banko derutöfver lill en sk.; Och då Rikets Ständer anse den efter decimal-systemet i författningen stadgade grund af jemna 100 R:dr för afgiftens beräkning ä ifrågavarande handlingar böra orubbad bibehållas, men någon karla icke skulle komma alt finnas med så lågt värde i Riksmynt, som, efter nu gällande beräkningsgrund, borde belöpa för dvlikt. bref å 200 R:dr Riksmynt, hvilket förhållande äfven komme att inträffa för sådana bref å högre belopp, i fall samma progression, sorn nu för algi flen är bestämd, skulle, endast med förvandling till Riksmynt, fortfarande bibehållas, hafva Rikets Ständer, på det någon svårighet ej måtte uppstå, att å hvilken summa af jemna 100 R:dr ett assuransbref än lyder, förse detsamma med karta sigillata, funnit sig böra bifalla E. K. M:Is förslag härutinnan. För skiljobref i äktenskap och Irolofnmrjar samt för våg-attester till. Iåns erhållande har kartan blifvit höjd till 25 öre. Vid uppgörandet af de i 4 § 3:dje mom. saint öfriga delar af författningen före kommande tarifer för karfering af vissa handlingar, hafva Rikets Ständer följt den grundsats, att hvarje sifferkläss alslutas med det fulla talet och icke näst under detsamma, äfvensom uti öfrigt sökt att, i öfverensstämmelse med E. E. M:ts förslag, genom borttagande af de alltför små stegen på larif-skalorna, åstadkomma likformighet och sammanhang dem emellan. Den af E. K.
Genom specie-riksd:ns fortfarande begagnande såsom laglig myntenhet, mäste äfven för framtiden de smärre silfvermynlens värden uttryckas med bråk, hvilkas reducerande till det brukliga räknemyntet ofta är med svårighet förenad. Denna bråkräkning blir åter helt och hållet öfver-; flodig, genom det nya myntsystemets antagande, och sålunda ett hinder undanröjdt, som hufvudsakligen motverkar det klingande myptets gångbarhet i den allmänna rörelsen. Jag anser dock äfyen i sådant fall, att någon ommynt-; ning af det sednast preglade silfvermyntet icke är Behöflig, ty banken äger ett icke obetydligt förråd af dels gammalt silfvermynt, sorn numera icke vidare dels utländskt mynt samt planlzar , hvilket allt kunde utmyntas efter det nya myntsystemet; då deremot det sednast preglade kunde fortfarande blifva liggande i bankens hvalf såsom dess reella fond. Utsk. har för närvar, fästat destomera vigt vid ett förenkladt och gemensamt räkneoch mynt-systeme, som den osäkerhet och oreda härutinnan, som nu förefinnes, måste för framtiden blifva ännu mera kännbar och menlig för allmänna penningerörelsen , i den mån, som riksg.sedlarna deyqtur försvipna. Att Svenska allmogen sent vänjer sig vid nya inyntoch penninge-benämningar, bevisas ytterligare deraf, att ännu t. ex. da|er - Den 37 Maje. m. benämningen finnes i vissa landsorter bibehållen. Om Kolning och .Stander skulle besluta, alt mynt under benämning af krona skulle ulgifvas, komine således troligtvis i alla fall namnet riksdaler alt under en lång framtid, i stallet för ordet krona, fortfara att af den större allmänheten begagnas. Det är verkligen ledsamt, att BancoUtsk. icke fått emotlaga hvarken i motionseller hemställningsväg något förslag af banco-styrelsen, i fiäga om remedium för silfverrnyntet, i hvilket fäll Utsk. visserligen icke skulle underlåtit att fasta afseende å de dervid gjorda anmärkn:r.
Om remiss till Statsoch BankoUtsk:n anhålles. Hr Dalman: Af den motion, som nu blifvit upläst, har en ytterligare bekräftelse vunnits derpå, att StatsUtsk:s ifrågavar:de Utlåt, hade bordt återremitteras. Emellertid komma R. St:r derigenom i tillfälle att för framtiden taga StatsUtsk:s Utlåt:n något närmare i öfvervägande, då man ser att så betydlig missräkning, som här ägt rum, blifvit begången. Jag anhåller att Hr Geyerstams motion måtte få hvila på bordet. Hr Frih. o. Ordfin förklarade, att Hr af Geyerstams motion komme att hvila på bordet, i följd af Hr Dalmans derom gjorda begäran. Justerades 2:ne prot:s-utdrag ang.-de de under innev:de plenum af R. o. Ad. fattade beslut. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 12 på natten. In fidem protocolli Albert Munck. Plenum kl. 6 e. m. Ordf:deplatsen intogs af främste närv:de ledamoten Fullmäktigen för Gr. Attén N:o 8 Oxenstjerna af Korsholm, Frih. Åkerhjelm, Johan Carl, som öpnade plenum med tillkännagifvande att Hr Gr. o. Landtm, af sjukdom var hindrad att sig i detta plenum infinna. Uplästes till justering och godkändes nedannflmnde från Exped.- Utsk. inkomne förslag till R. Stms underd. Skrifvelser till K. M.:
Själ, till dig, som sorgens vinter tvingar, Understundom ock en lärka svingar, Kommande från evighetens zon: ter att hafva studerat ytterligare två år (privat), aflade hon studentexamen i Örebro våren 1883. På hösten samma år inskrefs hon vid Upsala universitet och aflade i november 1884 medicinsk filosofisk examen. På grund af familjeförhållanden måste hennes studier afbrytas under vintern 1886. I november 1889 aflade hon i Upsala medicine kandidatexamen. Hennes studier afbrötos ånyo år 1894 af en ytterst smärtsam anledning. Hennes broder, hofrättsnotarien Anders Folkeson, ådrog sig nämligen i början af 1894 en svår sjukdom, hvilken trots den ömmaste och omsorgsfullaste vård, som ägnades honom af hans syster, ändade hans lif i medlet af april samma år. * Detta svåra slag drabbade systern hårdt. I februari 1896 aflade hon en vacker medicine licentiatexamen. I 3 år åtnjöt hon » fröken von Kra5mers stipendium för kvinnliga studerande vid Upsala universitet » och i 4 år » fröknarna Hiertas stipendium för kvinnliga medicine studerande i Stockholm ». Efter aflagd medicine licentiatexamen erhöll hon ett större resestipendium (på 1,500 kr.) från Fredrika Bremerförbundets stipendiefonder, och i mars månad detta år företog hon en studieresa till utlandet. Först praktiserade hon några månader under den världsberömde professor Leopolds ledning vid » Die königliche Frauenklinik » i Dresden, där rikt tillfälle gafs till studier af kvinnosjukdomar och förlossningar. Med rekommendationer från professor Leopold reste hon sedan till Ziirich, där hon under professorerna Wyss och Wyders ledning studerade kvinnooch barnsjukdomar. Ufrustad med en stark fysik, en grundlig teoretisk och praktisk läkarebildning, ett varmt och allvarligt intresse för sitt ansvarsfulla kall, synes doktor Maria Folkeson äga nödiga förutsättningar för en framgångsrik och välsignelsebringande verksamhet på den allt annat än lätta läkarebanan. Till sist tillåtavi oss uttrycka ett, enligt vårt förmenande, behjärtansvärdt önskemål, nämligen att kvinnliga läkare måtte anställas vid våra skolor och läroverk för flickor.
Dessa barn hade kommit Högserums församling till last, derigenom att Kronoparken var inom denna socken belägen och att de utom socknen boende inroparne, på sätt nämndt vore, sönderstyckat och afyttrat sine lotter; och finge detta på samma sätt ohejdadt fortgå, skulle den lilla bofasta allmogen genom andra sockneboar orätlmätigt tillskyndas en snar och bedröflig undergång, till förekommande hvaraf motionären föreslog, J’att Kongl. Förordningen om afsöndring af jord af dessa Kronoparken nemi. Källa, Sörhy och Lindby Tallar måtte upphäfvas, och att desamma icke måtte få sönderstyckas i mindre lotler, än Kongl. Majit och Kronan dem försålt.” Mycken fattigdom skulle derigenom blifva afböjd, om icke alldeles afhulpen, och Kongl. Majit och Kronan utfå sin årliga ränta, hvilken de, lill följd af sönderstyckningen, fattige åboerne nu saknade förmåga att betala, så att de till och med hembjudit jorden till Kronan åter. Utskotten få i afseende härpå upplysa, att Kronoparkerne på Öland Rälla Tall, Köpings Tall, Sörby, Lindby och Ramsättra Tallar samt Strandskogen blifvit under loppet af åren 1821, 1822 och 1823, efter förutgången af Landtmätare verkställd samt af Kongl. Majit fastställd uppmätning och indelning i lotter, efter local och andra förhållanden, under skaltemannarätt å auction försålde, i öfverensstämmelse med de af Rikets Ständer, i afseende på Kronoskogarnes försäljande i allmänhet, uti deras underdåniga skrifvelse derom den i3 Juni i8r8, föreskrifne grunder. Det förhållande, motionären i afseende på Rälla Tall anfört, att skogen, i stället att, såsom med försäljningen afsågs, vinna bättre vård under enskild besittning, blifvit helt och hållet utrotad, är nogsamt kändt och gäller äfven i det mesta de öfrige på samma sätt afyttrade Kronoskogarne, ej allenast på Öland utan äfven i andra delar af Riket.
12 — 1 ‘2 Knaster l skålp. 32 .— > F r i. — 36 — Malen eller Snus l skålp 12 .— 1 Spunnen och Negerhead samt | — 32 — Stänger och Carotter l skålp. — 8 5 — Stjelkar l skålp. — 3 1 2 3 16 — Tonka-Bönor i skålp. — 24 Theria!, se Apotheksvaror, 1 Tobakspipor af Lera, se Pipor, lerra Sigillata, se Bolus. | Tomback, se Metaller, sammansätta, Bil. till Bevillnings-Utskottets Betänkande, N.-o 21. 29 Tullvärde. Qvantitet för Tuilber. Inf.-T ull. Utf.-Tull. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. 40 Tran och Späck alla slag 60 kannor 2 24 16 3 — Trippel 1 skålp. 5 3 Tryffel 1 skålp. 1 2 4 Tråd: Guldoch Silfver-, äkta 1 lod 20 — \ 1 20 oäkta . l lod — 13 4 j 18 Jernoch Stål-, ej specificerad Kopparoch Messings-, fin eller S värdfäjare-tråd, 1 U. St. v. 6 1 3 , försilfrad eller oförsilfrad l skålp. 1 20 ali annan l U. St. v. — 8 — >F r i. Bomulls-, hvit eller färgad: 2 — nystad l skålp. 24 — i 1 16 i härfvor 1 skålp. Träd, Buskar och Plantorj friska, l skålp. 32 i alla slag F ri a. F ri a. Trädvaror: Virke, oarbetadt, sågadt eller tillhugget: 100 Rd. v. Buxbom och Pockenholtz 5 Mahogny, Ceder, Sockerkist och 2 24 — andra utländska trädslag . Alm, Ask, Bok, Björk, Ek och l cub. fot 12 andra, ej specificerade, sådane 15 trädslag, som växa inom landet 100 Rd. v. 1 (Fria från Tolag vid införsel).
Haus Excellerice Herr Grefve Mörner t Sedan Herr Grefven och LandtMarskalken upplyst hvad sorn är rälta förhållandet mad de fattade bjsiuten , vågar j3g ej yrka någon annan contra -proposition, än den Herr Landt Marskal - Den 27 October f. nu lien framställt. Jag tror, att de lemnsde föreskrifterne skulle vara mera skadlige, än gagnelige. Herr Grefven och Landt Marfkalken erinrade, att dä äfven i ätskillige af de öfriga 1820 ars Revisorers omförmäldte puncter Spartnemåisuppköp för Statens räkning omtalas och förutsattes, men en slik handel enligt Ridderskapets och Adelns vid stdra puncten i Utskottens första Betänkande fattade beslut , bu mera ej finge äga rum, ansäg Herr Randi Marskalken bemälde Revisorers grunder icke eller kunna i Contra-propositionen upptagas. Herr Munch af Rosenfkjåld: Det må tillåtas mig erinra, att dit ej är detsamma att köpa upp spannmål, och att handla med spannmål. För att förlika meningarne skulle jtg vilja föreslå en annan contraproposition; nemligen; vinner Nej, kommer crediiivet att användas, enligt de af Revisorerne år 1020 föreslagne grunder, med undantag af hvad som ej är i ö f vere nsstäm mel. se med de beslut Ridderskapet och Adeln i of-; rigt fattat. Ropades Nej. Herr Grefven och Landt.Marskalken yttrade, att med ali aktning för Herr Munck af Rosenskjölds mening om åtskilnaden emellan uppköpa och handla med spannmål, trodde Herr LandtMarskalken för dess del dessa sjne uttryck likväl innefatta nästan detsamma ; och då antagandet af 352 Den s>7 Octoler /. ni, 1820 års Revisorers grunder skulle leda (il! rubbning af Riddersfcapets och Adelns, i afseende å spannmåls uppköp hädanefter, redan fattade beslut, ansåg Herr LindtMarskalken sig böra framställa följande voteringsproposition :
Danielssons enka och barn ; N:o 477) ang:de verkställd omröstning i fråga om eftergift af Landskamereraren, Kammarrättsrådet Lindbergs ersättningsskyldighet i och för Kronofogden Hoflings balance; Wto 478, angtde verkställd omröstning öfver en med grunderna för allmänna Levi lin. sammanhang ägande fråga; N:o 479) angtde anställd omröstning i följd af skiljaktiga beslut öfver en punkt i ullåttna N:is 92 oell 221. Då nu ånyo föredrogs StatsTJtsk. den 27 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 4^o, i anledn. af Hr Kjellbergs motion om anslag till upprensning af Angermanna-elfven, blef samma ullål. af R. o. Ad. bifallet. Vid förnyad föredragning af BancoUtskts den 27 sisth Mars på bordet lagda betänk. Nto 158, i anledn. afHrNordenanckars, F. W., motion, innefattande förslag till reglering af bankens lånerörelse i åtskilliga delar, blef samma betänk, hegardt ånyo på bordet af Hr von Hartmansdorff, August, samt Gr. Taube, Gustaf Johan. I anledn. af Hr Mannerskantz’s i början af detta plenum gjorda anmälan, hemställde Hr Frih. o. Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade besluta, att BancoUtskts betänk. JV:o 153 finge ställas främst på listan till nästa plenum nast efter StatsUlsk:s utlåt. N:o 444) hvilket Ståndet vedan förut beslutat skola komma näst efter det aldrafrämst på listan kommande målet, eller Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 41- Bifölls. Föredrogs ånyo BancoUtskrs den 27 sisth Mars på bordet lagda utlåt. N:o 159, i fråga 0111 belåningen af adier och publika papper. Begärdes ånyo på bordet af Hr Mannerskantz, Cari Axel, och Hr Råfel t, Anton.