Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hufvudsakligen förekommen af den sista talaren, instämmer jag med Hr von Hohenhausen i det af honom gjorda tillstyrkande att R. o. Ad. mål - 2l4 Den 22 Mars f. m. te förena sig i PresteStts beslut att anslå 8,000 r:dr, icke så mycket med afseende på den dymedelst uppkommande besparingen af 5i6 r:dr 32 sk, utan derföre att 2:ne Stånd då vore af samma tanke. Med hänseende till Hr af Ekenstams yttrande, deruti han vidrört organisationen af den föreslagna nya styrelsen, får jag för min enskilda del tillkännagifva min öfvertygelse vara, att Sländerne göra bäst att öfverlemna allt sådant till Konungen, ty jag tilltror åtminstone icke Ständerna någon stor administrationsoch organisationsförmåga, när fråga är 0111 embetsverks utbildande. Att ett sådant verk, som det ifrågavar., är behöfligt, skulle jag tro, på det val beräknade planer till allmänna arbeten må kunna erhållas, särdeles med afseende på den anda, som nu vaknat för sådana arbeten, hvilka hittills icke kunnat sättas i verket i brist på tillgångar. Ku finnas deremot tillgångar; stora arbeten, hoppas jag, skola småningom komma att utföras, och då är del af vigt, alt beräkningarne för desammas verkställande uppgöras med all möjlig sakkännedom. Huruvida en sådan sakkännedom, som härtill erfordras, kan finnas bos Ingeniör-corpsen, är något som jag naturligtvis ej kan tilltro mig att bedomina, men omöjligt är det icke att denna corps knöde komma att anse så beskaffade föremål vara af en secondaire vigt emot denna corps’s egentliga sysselsättningar. Med Frih. Cederström kan jag ej hysa någon farhåga derföre, att, om ett administrativt verk inrättatades, som ägde att utarbeta planer för bär afsedda ändamål och tillse dessas systematiska verkställighet, ingrepp skulle ske i häradenas lagliga rättigheter; ty det kan aldrig komma i fråga att delta embetsverk skulle få befalla att så och så skall det ske, utan att vederbör, förut skulle höras och alla lagliga former iakttagas. Jag tillstyrker 32,ooo r;dr för hela den uppgifna tiden.
Jag får då föra den värde ledamoten till minnes, att då Constit.Utsk. fattat sitt beslut om den första anmärkn:sanledningen från StatsTJtsk. , fortsatte jag frågan och begärde, att det sednare Statsrådsprot., som afhandlade sjelfva verkställigheten af denna sak, skulle till granskning företagas. Jag hade trott, alt den liflighet, hvarmed discussionen derom å ömse sidor fördes, bort göra, att Frih. icke så lätt glömt, att votering derefter ägde rum och att jag reserverade mig emot beslutet. Men för att förekomma dylika obehagligheter för framtiden får jag väcka den motion, att Höglofl. Ståndet måtte af Constit.Utsk. begära samtliga dess prot., rörtde Statsrådsprot: ns granskning, och att de mätte till trycket befordras^ Hr Dal man: Frih. Ehrenborgh har fästat en särdeles, vigt dervid, att contrasignanten af det K. bref, som här är i fråga, icke kunnat derå vägra sin contrasignation. Jag skulle äfven tro, att ifrågavar. anordning icke varit så uppenbart grundlagsvidrig, att Statssecret. ägt grundlagsenlig rätt att vägra contrasignationen; men jag tror, att det varit hans, ovedersägliga pligt att, enligt 65 § Reg.F., emot beslutet göra, föreställningar till prot. Dessa föreställningar innefattar i Statssecret. Nordenfalks till prot., första gången ärendet förevar, afgifna rådslag. Om K. M. beslutat något deremot stridande, hade, då beslutet om infordrande afembetsverkens utlåt, ej lärer kunna anses olagligt, Statssecret:s pligt varit alt lemna sin contrasignation, så länge han innehade detta embete; men lika så säkert var det deri sednare Statssecret., Hr Grips pligt att hos K. M. göra föreställningar emot det sednare beslutet, innan han meddelade sin contrasignation.
Hvad Hr von Hartmansdorff nämnde röride 12 §:n Riksd.Ordn., tror jag grundar sig på det misstag, som består lili alt taga delen för det hela. Hr von Hartmansdorff upplyste nemi., att R. o. Ad. representeras efter Ridd.Ordn. Deraf följer, att det ligger en representations-stadga i denna Ridd.Ordn, men ingalunda all hela Ridd.Ordn. hör till vallagen. Dit hör således icke hvad som angår stånds-privilegierna. Jag skulle derföre tro, att det vore klokast att icke besluta något i denna fråga, enär man då är säker att icke hafva öfverträdt grundlagens föreskrifter, och i afseende på privilegierna äfventyra!' man ej det aldraringaste. Frih. Boye: Hufvudsakligen förekommen af Hr von Troil, anhåller jag att blott fä tillägga några ord. Då Rivon Hartmansdorff framställde den ganska riktiga satsen, att stunden för eftergifvenhet äfven är stunden för villkoret, så får jag påminna derom, att denna klokhet är ganska rikligt iakttagen. R. o. Ad. har förklarat sig beredvilligt att afsäga sig sin sjelfskrifvenhet; men i samma beslut är sagdt, att R. o. Ad. qvarblir såsom stånd. Nå väl! qvarblifva vi såsom stånd, så hafva vi ejvar privilegierna, som äro ståndet gifna. Det är klart som vatten; men emedan, efter hvad jag nu erfarit, det ligger en oro, en ovisshet uti den önskan att få fram det der beslutet om veto, hvars angelägenhet jag icke bestrider utan tvertom ansett i sinom tid böra komma i fråga, — men säger jag, efter jag finner att det nu verkar en oro, så må det gå. Jag skall gerna med min röst biträda dertill, ehuru jag qvarblir vid den tanken, alt det för det närvar, är öfverflödigt. Jag anhåller, att Hr Frih. o. Landtm, ville gifva propos. huru som helst, så att vi må komma ifrån detta ämne. Frih. Sprengtporten:
Beträffande åter frågan om Krono-liondens användande, såsom hittills, till understöd för Presterskapets på Gottland aflönande; så, enär vitsorda dt är, hvad ofvan uppgifne statistiska förhållande äfven utvisar, alt det för religions-vårdenerforderliga Presterskapel, äfven med den föreslagna inskränkningen uti Pastoratens antal, icke skulle vara hjelpligen belåtet med de pra>sUtioner, som, enligt Förfaltninganie, församlings-boerne åligga att ut - ao Statt-JJtskottets Utlåtande N:o 317. göra, utan alt tills vidare erhålla understöd af Krono-lionden, får Utskottet tillstyrka Rikets Ständer: att i underdånighet meddela Kongl. Maj:t det förklarande, alt Rikets Ständer öfverlemna åt Kongl. Maj:t, att tills vidare disponera till Församlingarnes Presterskap på Gottland så mycket af Krono-tionden, som oundvikligen fordras för erhållandet af det 1Önings-belopp, som Kongl. Knmmar-Colleginm föreslagit, samt att Tiondegifvarne i alia händelser icke annorlunda komma att utgöra Kronans andel af tionden, än uti öfriga Mikels Prövinccr, bvarest Tiondegifvarne leverera samma tionde omedelbart lill Slaten, med vilkor tillika, att dermed sådan reglering vinnes, som ger lättnad åt hemmans-egarne och lem nar något öfverskott åt Statsverket. Ankom till Exped.-Utsk, den 8 Jfov. Utlåtande_, i anledning af erhållen dterremiss af Utskottets För-* slag N:o ig3 till likviderande af Riksgälds-Contorets skuld vid 1834 års slut för upptagne län af allmänheten. (RGS. A.) Ofvanberörde Förslag, som är bifallet af Borgare-Ståndet den 23 Julii och af Bonde-Ståndet den 3o i samma månad, bar, i anledning af gjorda anmärkningar, blifvit återremitteradt från Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet.
Därom vore icke något ondt att säga, blott det icke i moraliskt och sanitärt hänsäende verkligen vore så illa stäldt bland alla dessa unga, oerfarna kvinnor. Måtte därför alla husmödrar, hvar på sitt håll och så mycket som i deras förmåga står, befrämja all sorls hemslöjd, som kan medföra hemmets skyddande välsignelse för så många. Må den icke alldeles förkväfvas af det fabriksmässiga, som hotar att öfverflygla och tillintetgöra allt kvinligt, ärligt och godt handarbete! Frida N. N. Generalskan » Booth. Den egendomliga, på många håll omtvistade, men i hvarje fall beaktansvärda och mäktiga rörelse, som representeras af » frälsningsarmen », har äfven hemma hos oss vunnit sådan genomträngande utbredning, att vi sannerligen icke inför någon af våra läsarinnor här behöfva • orda öfver dess natur och innebörd. Då nu den ryktbara hustrun till den man, som gifvit det ursprungliga upphofvet till armén och nu är dess högste chef, nyligen ändat sitt lif, som, ehvad man må tänka högt eller lågt om frälsningsarmen i allmänhet, dock ej kan bestridas ha varit eguadt åt välsignelsebringande kärlekstjänst i brinnande tro och nit, har Idun velat presentera sina läsarinnor hennes bild. Hennes man var ursprunglingen metodistpredikant i en landsortsstad, och det var i hans kyrka bon först uppträdde och predikade, hvilket då för tiden ansågs som något högst ovanligt för en kvinna. Under en långvarig sjukdom, som hennes man genomgick, öfvertog hon ej blott predikobefattningen, utan ledde hela gudstjänsten och ämbetet i sin helhet. Hon hade då 4 små barn, hvaraf det äldsta 4 år 3 månader, och ofta brukade hon, medan hon skötte sina små, göra anteckningar på en bit papper för sin predikan nästföljande söndag. Ar 1864 flyttade familjen till London, och året därpå stiftades frälsningsarmen, hvilken nu sträcker sina grenar öfver hela jorden, så att stiftarne med drottning Victoria kunde sä- ga, att solen ej går ned i deras välde.
Pä serskildt bestämmande efter förutgången utredning kassorna emellan, skulle sedermera bero, huruvida de sistnämnda tvännekassornas andelar i ersät tningssummorna må utbrytas och serskildt för dessa kassor å Riksstaten uppföras. Efter vidtagandet af ofvan oinförmälde förändring borde de till ifrågavarande kassa nu anvisade hemmansräntor och tionde-spanmål ingå bland Statsverkets enahanda inkomster; upptagande nu gällande Riksstat beiörde räntor till 3,890 r:dr 27 sk. 7 rst, kronovärdi med ett på förslag beräknadt markegångsvärde af 24,992 r:dr 32 sk. samt Hondén till 884 tunnor 16 kappar, kalkylerade till ett värde af 5,307 r:dr. Vidkommande åter frågan om de öfriga till indragning föreslagne afgifternes uppbärande för statens räkning; så, enär inskrifnings-penningarne och sventjenare-afgilterne, hvilka af arméens gemenskap vid antagandet erläggas, samt afskedspenningarne, som samma gemenskap jemväl i vissa fall bör betala, icke kunna beräknas utgöra mera än omkring 220 r:dr årligen, synes en dylik inkomst-titel föranledande uppbörd och redovisning ifrån samtlige regementen med skäl kunna eflergifvas och soldaterna ifrån berörde afgifts erläggande befrias, äfvensom föreskriften i Kongl. Förordningen den 31 December 1689 om afgift till krigsmans-kassan af vissa gåfvor och pensioner skulle kunna upphäfvas, enär, efter de i sednare lider meddelta förklaringar, tillämpning deraf i högst få fall kan ifrågakomma, hvadan ock, enligt den uppgjorda beräkningen, i medeltal för tio år, endast 3 r:dr 36 sk. 3 rst. under denna titel kassan lillflulit. Och tillstyrker jag alltså underdånigst, det Eders Kongl. Maj;t Kongl. MtijUs Nåd, drop. N:o 27. 33 Majit om eli dylikt upphörande af nyssnämnde 3:ne afgifts-titlar ville lill Rikets Ständer allåla nådig framställning.
Undertecknad Riddarhus Secreterare tillkänna gaf, att detta Utlåtande blifvit af de öfrige trenne RiksStånden bifallit. Friherre Cederström, Jacob: Sedan 3 Stånd bifallit Utskottens Utlåtande, torde det vara. öfverflödigt besvara hvad Friherre von Stedingk anfört; men då uti bans anförande förekomma omständigheter, hvilka icke böra lemnäs obesvarade, skall jag korteligen upptaga dem. Den tydning Herr Friherren velat gifva åt 23 Art. af Tractaten med Ryssland år 1801 är icke tillbörlig; det beror ej af Friherren att den förändra. I denna artikel står alldeles icke, att det är Dykeriet, som skall uteslutande biträda vid bergningar. Att sådant icke kunde vara meningen, och icke eller kunde stadgas i denna Art. inses så mycket tydligare deraf, att något Dykerioch BergningsCompagnie då icke fanns. Vidare har den värde Ledamoten påstått, att Rikets Ständer ej kunna hindra Bolaget, att i rättegångsväg göra sina fordringsanspråk gällande. Detta Utlåtande ger alldeles icke anledning till någon dylik farhåga eller anmärkning; hade Bolaget stämt Kongl. Majit och Kronan, hade målet icke hört till Rikets Ständers handläggning; men Bolaget har begärt communication med Rikets Ständer af sin underdåniga inlaga för att få göra gällande sina fordringsanspråk, som jag anser obilliga, då Bolaget under största delen Den 4 November. 235 af den tid octroj^en varat, ej erlagt någon bevillning för sin inkomst. Utskotten hafva tillstyrkt Rikets Ständer att bevilja afskrifning af den Bolaget nu ålagde bevillning, icke derföre att Bolaget ej haft några inkomster, ty jag tviflar på, att detta af Bolaget kan eller vill bevisas, helst strandningarne endast under de senast förflutna sista veckorna säkert ganska mildeligen betäckt alla utgifter. Man har äfven påstått Bolaget äga rättighet att uppsäga det med Kongl. Majit och Kronan ingångne contract.
Efter hvad äfven i främmande länder är stadgadt, böra begge dessa artiklar i tulltarifen desto hellre till lika be handling upptagas,; som flera slag af hartser förekomma under namn af gummi. d) Sulläder samt hvitgarfvade ufreusum sämskade hudar och skinn, derå tullnedsättning föreslagits, utan att sådant i sammanhang dermed egt rum för nu tullpligtiga »oberedda» hudar och skinn, — ej heller för beredda, »andra slag, derunder inbegripna lackerade hudar och skinn». e) Sadelmakare-arbeten nied förgylda, försi/frade eller pläderade beslag, å hvilka föreslagits tullnedsättning, då likväl någon förändring ej beslutats med hänsigt till sadelmakare-arbeten utan ”förgylda, forsilfrade eller pläterade beslag”, hvilka sålunda skulle komma att underkastas lika tull med de dyrbarare tillverkningarna. f) Britt och s. k. patroner, derå Utskottet föreslagit tullfrihet, ehuru en högre tullsats för »knallhattar» bibehållits. g) Talgljus, hvarå tullnedsättning föreslagits, medan Utskottet bibehållit de högre tullsatserna för andra slag af ljus. h) Perukmakare-arbeten, derå föreslagits tullnedsättning, med bibehållande af den höga införselstullen å andra »hårarbeten»; och slutligen i) Sopa, för hvilken artikel Utskottet föreslagit tullens nedsättning från 3 till 1 öre per skålpund, under det att den olja, sorn dertill utgör råämne, bibehållits vid cn tullsats af 2 öre”. Häruti instämde Prosten Melén och, hvad angår nedsättningen af införselstullen å sulläder, Herr S.
Dessa tjenstemän borde lönas anständigt, rättvisan lordrar det, i anseende till det ansvar och det obehag deras kall medförer, Statsklokheten fordrar det ej mindre i anseende till de lätta, ofta förekommande tillfällen och frestelser att undansnilla från Staten. 7:0. Ingen högre eller lägre Tulltjensteman borde få tillsättas utom förslag, hvarå 3 personer uppfördes Nu uppföres derå blott 1, hvilket möjligen kan gifva anledning till den gränslösaste Embetsmanna aristokrati och orättvisa samt hafva den verkan, att personer med moraliskt värde ej vilja ingå i ett verk, der de af förmän kanna, utan ansvar behandr las efter godtycke. 8:0. Ledigheter borde anonceras, icke såsom nu sker, i GeneralTullDirectionens förmak, utan i tidningarne, och det förhållande icke mera inträffa, att vigtigare Embeten vid Tullverket tillsättas af Konungens Embetsmål* 728 Den 12 Marlit. eller undersåtar, och mindre vigtiga af KcnunJ gen sjelf. 9:0. Ingen af Konungen förordnad Tullofficiant borde kunna transporteras af någon annan än Konungen elier Lån tjenstgöring skiljas utan laga ransakning och dom. Det arbitriutn som i sådant afseende stundom blifvit föröfvadt af Embetsman, måste ofelbart af deras underhafvande dana nedriga bedraga-, re och slafvar. Utom frihet och sjelfständighet i omdömen och behandlingssätt gifves intet moraliskt värde, ingen ära och ingen dygd, 10:0, Båda Tullkammar-styresmännen, i synnerhet den första, borde befrias från det mångfalldiga, invecklade och oftast onyttiga skrifveriet , hvarmed de nu öfverhopas. Hans vigtigaste göromål borde vara Inspectionen och Styrelsen af alia yttre bevakningsärender inom TulJkammarDistrictet. Genom namnet TullDistrictChef kunde han härom påminnas.
Huru denna ändring har skett inom Utsk:n, derom är jag för ett par dagar sedan underrättad, men anser mig icke tillständigt, då jag af 3:dje man fått veta hvem som gjort denna ändring att tillkännagifva det inför R. o. Ad, utan jemte det jag anhåller hos de sammansatta Utsk:ns hår närvarande ordf:de att han ville yttra sig huruvida förhållan - Den 25 Augusti. 397 del varit sådant, som jag haft äran upgifva, ber jag honom äfven säga huruvida han anser nödvändigt för saken, alt nämna huru denna metamorphos tillkommit. Den ledamot, som under diskussionen framkastade en mindre passande allusion derom, att milt yttrande skulle betyda, alt jag icke ville under diskussionen vidkännas samma sak, som jag inom Ulsk:u varit med om att genomdrifva, torde icke behöfva afgifva någon vidare förklaring för att hvar och en skall finna, att allusionen varit obehörig, hvilket jag anser tillräckligt uplyst genom hvad jag nu haft äran anföra. Slutligen anhåller jag om R. o. Ad:s tillgift för det att jag har vågat uptaga liden med detta förklarande. Frih. Cederström, Rud.: Det bör icke väcka förundran att Hr Hjärne sökt utreda en sak, hvaruti upkommil missförstånd och hvaruti han blifvit föremål för klander. Då det åligger Exped.Utsk. all hafva inseende öfver riksdagstrycket, så och ehuru Hr Hjärne, hvilket jag med fägnad förnimmer, icke emot nämnde Utsk. rigtat någon anraärkn., torde jag likväl, enär man af tystnaden härom kunde härleda en möjlig förmodan om någon felaktighet derstädes begången, härmed få försäkra, att Exped.Utsk. aftryckt ifrågavande handling, alldeles sådan som den blifvit till Utsk. öfverlemnad, och att således, derest misstag om rätta ordalagen derutinnan äger rum, sådant för ingen del ligger Exped.- Utsk. lill last. Hr Hjärne har derjemte omnämnt det sätt, hvarpå hans anförande blifvit af en tidning berörd.
caiculeradt och uppgifvet den årliga summans bt-lopp, som erfordras för ändamålet? vinnandeDe hittills för Flottornas behof bestämda summor måste blifva orubbade, helst de ändå äro nästan otillräckliga till underhållande af de Fartyg, som nu finnas, till smärre byggnader och reparationer, till ordinaira militaira och civila samt timmermäns och hanÖJi verksstatens aflöning m. rnSlutligen aphållef jag, att detta Memorial må communiceras de cjfi riga Stånden och till StatsUtskottet remittera Begärdes på bordet. 265 Den 29 Marr. Uppå väckt fråga af Friherre Rudbeck , Pehr Alexander, hemställde Herr LandtMarskalken, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att det af Herr von Törne I dag upplästa Dictamen måtte af honom till trycket befordras. Bifölls. Grefve Lantingshausen, Albrecht, anmälte» att då till Allmänna Besvärsoch OeöonomiseUtskottet ganska många ämnen blifvit remitterade, behöfde Utskottet ett ökadt antal Betjening, i följe hvaraf han nu gjorde hemställan om antagande af flera Canzlister. Härvid anmärkte Hans Excellence Herr Gref ven och Landt Mar skalken, att en sådan fråga borde af Utskottet skriftligen hos samtlige RiksStånden anmälas. Herr Stjernsvärd, Carl Georgy bade inlem. nät ett Dictamen , som upplästes, så lydande: Brännvin, som både i physiskt och moraliskt afseende torde, då det missbrukas, vara att anse såsom en af de olyckligaste drycker, sorn Chemien kunnat uppfinna, har likväl nu mera, både hos Svenska och flera Nationer, blifvit ett behof, nästan lika nödvändigt, som brödet och födan.
Men nog sagdt, litteraturens och de sköna konternas representanter i hvarjehanda rigtningar skydde lika litet de politiska männen, som desse skydde en treflig hvilostund från dagligt bröd. Bland de senare syntes dock mera sällan Lindeberg, som vanligen helst kom ensam. Han låg visserligen äfven ständigt inom politiken, men om aldrig så sträng var hans penna dock utmärkt för sans och värdighet. Och under det tiden gick och Lindeberg syntes trygg, nalkades en vigtig epok på det dramatiska områdets historia. Vi voro komna till det för den gamle vännen märkvärdiga året 1842 och till början af mars månad. Det fans ej en menniska som kände honom, som ej delade hans triumf då dagen var inne för första grundstenens nedläggande till Nya teatern. Men sjelfbeherskande, såsom han varit i alla skiften, var han äfven nu. På en sådan mans ansigte spåras mycket sällan hans känslor. Men så mycket var det, att han fått ett leende på läpparna som var alldeles nytt; och den verksamhet och otroliga kraft, han utvecklade, var sådan, att han uppväckte en ny popularitet, en ny beundran. »Skulle han icke ändå sträfva sig till målet», sade man, »skulle han icke visa både allmänheten och vederbörande, att då en man, en man i ordets fullaste bemärkelse, har haft en hög och rättvis idé, han ej släpper den, huru länge det än må draga ut med dess utförande». Sedan blef det undran öfver om ej företaget ändå skulle få afstanna i brist på medel, om det ej skulle blifva ett snart ramladt hastverk, och om ej slutligen hinder från regeringens sida skulle komma och draga ett streck öfver alltsammans. Det blefve kanske en ny process! Men alla dessa farhågor och förutseenden stupade snart ned i det djup, som upptager alla dylika spekulativa insinuationer. Utan storartade medel, utan att göra ett fuskverk, något hvilket än i dag visar sig, och utan hinder från regeringens sida uppstod – ty den 29 oktober gaf regeringen sitt oinskränkta bifall – skred verket framåt och verkets mästare drog endast litet på munnen, då man med häpen förundran såg den betydelsefulla byggnaden under tak.
Stora egodelar; sitter man på deß rygg: upphöjelser; är han död: sorgliga nyheter. #Drufwor.# Glada nöjen. #Drucken.# Drömma att man är drucken: rikedom och helsa; drucken utan att hafwa fått något, är ett farligt tecken, och betyder att man bör noga wara på sin wakt; att wara drucken af godt win: lönande wänskap af en ansedd person; wara drucken och wisa själslidanden: otro af de sina; wara drucken och kräka: förlust af egendom genom spel; tycker man sig wara drucken af watten: skryter man af en rikedom som man icke eger; se någon wara drucken: galenskap. #Drägt.# Wara illa klädd: sorg och oro; wara wäl klädd: motsatsen; bära slitna kläder: wanära; stjäla kläder: nöjen; brokiga kläder: sorger. #Dräng.# Se Betjent. #Dränkt.# Winst. #Duell.# Se på: oenighet inom hus eller owänskap; duellera: olycka; blifwa dödad i en duell: skiljas wid sin maka, eller wänners förlust; döda någon: familjsorger. #Duett.# Med ett fruntimmer: kurtisera henne och allt går wäl; med en man: mißtroende till honom. #Dun.# Wälmåga; om winden för bort det: förluster; skingras det helt och hållet: total ruin. #Dufwor.# Kärlek och rena nöjen. #Duk.# Hwit: ordning och snygghet, som medföra lycka; smutsig: motsatsen. #Dålig matsmältning.# Bjuder nykterhet och måttlighet wid närmaste bjudning. #Dö.# Se sig dö: förestående förlust. #Död.# Ett barns: lycka; slägtingars och wänners: giftermål eller födelse; omfamna en död: lång lefnad; en död fattar tag i eder drägt: en swår sjukdom förestår; en död utsatt i en likkista: förebud till sjukdom; om man är tillstädes wid en redan aflidens död, kommer ni att inom kort begråta en slägting, wän, maka eller älskarinna. E