Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
De böja sig fram, hålla andan, böja sig åt sidan och pusta ut ett tag, och så åter fram med små hufvuden för att se den lilla, nykomna människovarelsen, som skälfver till, då den får lära känna till det oundgängliga elementet vattnet. Och du måste till slut höra Ii 11 Tontus, dä faster läst: » Gud som hafver » med honom, säga så tyst, att inte någon annan skall höra det: » Snälla faster, jag ska ' köpa en riktig trumpet, då jag blir stor — vill inte faster bo hos mig då? » Du förstår då, att det finnes intet så mäktigt på jorden som varma barnahjärtan / tindrande barnaögon, och du förlåter dem, ack, så gärna, deras små listiga försök i öfvertalningskonsten. Idun Stockholm. Gernandts Boktr.-Aktieb, N:r 50 (208) Prenumerationspris pr kvartal: Idun med Modetidning och kolorerade planscher kr. Modet, utan kol. pl. Byrå: Klara v. Kyrkogata 7, 2 tr, (Aftonbladets nya hus.) Prenumer. sker i landsorten å postanstalt, i Stocklwlm bos redaktion. Kedaktör och utgifvare: F R I T H I O F skaffa » seger åt kvinnan », och om kvinnans laggifna deltagande i det politiska lifvet kunde aflifva detta system af list, koketteri, falskhet och annan låghet, som, enligt nämnda artikel, skulle utgöra den äkta kvinligheten, då må- ste väl hvarje ärlig, sanningsälskande människa af alla krafter sträfva, för att kvinnan måtte få politisk rösträtt. Detta blott såsom en anmärkning i förbigående mot denna uppsats, hvilken var särdeles egnad att för min inre syn frammana bilden af en kvinna, som lifligt deltagit i kampen för kvinnans laggifna deltagande i det politiska lifvet i vårt södra grannland. Idun har förr en gång nämnt hennes namn: fru Line Luplau, född Monrad; det rar i ett af M fredag. Lösnummerspris 15 öre. Allm. Telef.
E ' örvariiigsafgift: 50 öre för å r pr 1,000 kronor af deposit.ionens varde, dock ej under två kronor. STEREZ ' Y, Adress: Stoc7ci~oZm; DblZeZnsgutan 1 A. Tdffos dkstiidcs mellan 10-11 f. in. och 6-6 e. m. a. ' - (etablerad 1860) ' Försaljniiigslokaler: ne&amp;a. botten, en, ' tvd och, tre. tr. ypp OCKHOLM. Största lager i Norden Iiulörta o, Svarta Yllekladningstyger Kulörta och Svarta Sidentyger Bomulls-Tvattkladningstyger Schalar och Kapptyger. m. m. Obser~era! Genom direkta förbindelser med inoch utlandets förnämsta fabrikanter kan. j.ag erbjuda ofvanuainda artiklar bättre och billigare .an .någon an-! nan och torde ' en livar genoin besök i mina lokaler eller 1 I genom reqvisition af profver och varor lätt blifva ijfvertygad om fördeleii att hos mig fylla sina behof af dessa, artiklar. I Kvinnas valbarhet till ' ledamot i:. f attigv&amp;rdsstyrelse. Gällande förordning om fattigvarden af den 9 juni 1871 innehåller ingen bestaind föreskrift, huruvida endast personer med koininunal rösträtt kunna inväljas i fattigvårdsstyrelse. Och det geiioni förordningen den 22 mars 1889 gjorda tillagg till lagen, livarigenom valbarlieteii utsträcktes afven till kvinnor, afsåg icke att ändra eller omforinulera villkoren för kompetens i öfrigt, eller att stadga annan sådan för kvinnor an soin förtit gallt för niäii. Lagens otydlighet i angifna afseendet kvarstår sålunda fortfarande, oinfattaiide numera i lika mån både mails och kvinnors valbarhet. Emellertid Iiade denna fraga före år .l889 icke afsev&amp;rd praktisk betydelse, dh det sällan torde ifragakornrna att i fattigvårdsstyrelse invälja en icke röstberlttigaa maii. Annorlimda gestaltar sig.
Sådant skedde genom införande äfven hos oss af det Europeiska betalningsmedlet i härdt mynt och genom befordrandet af dess cirkulation i landet. Och dertill skulle äfven i sin män bidraga borttagandet af En Riksdalers-sedeln. Emot Banko-Utskottets Memorial JV$ 27. 17 Emot dessa och andra skäl har egentligen endast blifvit anförd Riksdalerssedelns stora beqvämlighet i rörelsen. Dock hemställes örn ej i bankärenden, som i allt annat, det torde vara betänkligt att föredraga det beqvämliga för det rätta.” af Herr Gyllenram, H. G.: ”Jemte det att jag förenar mig uti den af Friheire von Schwerin afgifna reservation. får jag såsom ytterligare skäl för indragning af sedelvalören Én R:dr R:mt anföra: att pappers-, trycknings-, underskrifnings-och annulleringskostnaderna för ett tusen stycken sådana sedlar utgör R:mt 17 R:dr 35 öre, eller i det närmaste 1.75 procent. Då nu årliga förbrukningen visat sig vara omkring 2,200,000 st. sä uppkommer ju derigenom en årlig förlust för Staten af i rundt tal 35,000 R:dr, Utmyntningen af fjerdedels specier kostar omkring 1,5 procent. Erfarenheten har visserligen icke ännu ådagalagt, huru ofta ommyntning kan ifrågakomma. Dock vill det synas mig, som vore man fullt berättigad till det antagande, att några tiotal af är måtte tilländalöpa, innan smältdegeln behöfver anlitas, äfvensom dertill, att denna nötningens silfvervärde utaf i rörelsen varande sådant mynt icke uppgår, under omloppstiden, till ett värde jemförligt. med härofvan uppgifna förbrukningskostnad af pappers-sedlar.
I sin tili 1856—1858 årens riksdag aflåtna nådiga Proposition hade Kongl. Maj:t under förutsättning att, likasom tillförene vid de gamla gymnasierna, lektoraten icke såsom bestämda tjenster, utan blott såsom särskilda uppdrag, skulie bestridas, föreslagit, alt de särskilda löneförmåner, som lör rektoraternas bestridande erfordrades, skulle i egenskap af arfvoden på stat uppföras; meni enlighet med StatsUtskottets Utlåtande N:o 148 heslöto Rikets Ständer alt på stat uppföra reklorslönen för rikets högre elementarläroverk. De skäl, som för denna anordning gjorde sig gällande voro hufvudsakligen, att genom föreningen af gymnasium och skola hade lärjunge-antalet vid vissa läroanstalter vext tili en förut okänd höjd; alt igenom den obestämda gränsen emellan de särskilda lärarnes undervisningsskyldighet ordnandet al undervisningstimmarne blifvit vida svårare än förut, och uppgiften att sammanhålla undervisningen ännu mera invecklad genom införandet i elementarläroverkets undervisning af en mängd nya läroämnen; att särskildt borde afses den svårighet, hvilken, ehuru nära sammanhängande med bildningens beskaffenhet, ostridigt utgjorde en af skolans största olägenheter, nemligen den till följd af läroämnenas mångfald lätt uppkommande förslappande öfveranslrängningen af lärjungarnes själskrafter; alt den oaflåtliga syftningen till ett och samma mål vid undervisningens behandling på olika områden, den måtta i särskilda lärares nit, sora afhöll från alt ensidigt drifva ett ämne på de öfrigas be - 30 Allm.
Derefter kantas med smala hvita ylleband och ett litet stycke nedanför kanten sys en bord af s. k. » kråkspark » af fint hvitt ullgarn eller silke.- Därefter klipper man 5 små hål (runda) vid hvardera kanten af långsidan (ungefär 4 cm. från hvarandra) och syr languette däromkring. Sedan tager man 5 trådrullar (helst af olika färger), o c h dessa sättas nu fast genom 2 smala hvita band, som man drar genom alla rallarna o c h knyter tillsammans till en liten rosett vid hvardera kanten. » Viola. » eftergifven, offervillig, punktlig Själfförgätenhet egna 3 D e n, som utan knot åsidosätter sina egna önskningar, icke låter bittras af idel af försakelse o c h blygsamhet, o c h de R. XXI. Ett bokställ. Materiel: 11 tunna trälister af olika längd (hvarom närmare här nedan) o c h 2 cm. bredd, 3 / « meter lika breda, svarta eller kulörta, sammetsband, stålperlor samt 16 bömiska perlor. Till ramen klipper man 3 lister o m 24 cm. längd och 2 lister s o m endast äro 1-4 cm. långa; de kortare skola bilda tvärsidorna. Alla 5 öfverklädas med sammetsbanden, så att man vid hvarje styng upp och ned på ömse sidor fäster en stålperla. När öfverklädningen är fullbordad, hopsys först en vanlig ram o c h så ytterligare en list (den femte) längs efter långsidan, men så att båda bilda en rät vinkel mot hvarandra. För att läget må bibehållas sammanbinder man tvärsidorna med några perlrader. Man förstår att boken är ämnad att hvila på denna list. Nu öfverkläder man 2 lister o m 18 cm. längd, hvilka fästas 5 cm. från hörnen på den nedre listen, och hvilka på ändarna sammanhållas af en 11 cm. lång klädd list. På båda dessa tvärlisterna fastsys tvärs öfver — utgående från yttre ändan — 8 bömiska perlor, men alltid med ett litet mellanrum, så att » stödet, » som återstår att beskrifva, kan efter behag ställas och flyttas mellan dessa perlor.
Ian en tillverkning af 1000 gevär och kanske 100,000 gevär måste göra en betydlig skilnad i tillverkningspriset. En stor del af tillverkningskostnaden är äfven af den beskaffenhet, att den är lika, om jag tillverkar 5o,ooo gevär eller 1000; men denna omständighet hindrar mig ej att uttala den önskan, alt gevärstillverkningen i Sverige må följas med ali omsor emedan, så vidt jag har mig bekant, den förljenar det. Den må nu likväl stå på hvilken punkt som helst, i jemförelse med andra länders, (alt den ej är mycket sämre, skulle jag tro, men jag är icke viss derom) så har jag likväl skäl att förmoda, på grund af de upplysningar, sorn jag erhållit af sakkunnige personer, att pröfningen och besigtningarne bos oss veikslällas med eu ytterlig grad af stränghet, och det är klart, att denna omständighet äfven förljenar att afses vid bedömmandet af tillverkningskostnadens dyrhet; ty ju strängare jag förlär vid pröfningen, destoinera måste afskiljas fiån att vara fullgod!, och derigenom blir priset på den fullgoda tillverkningen naturligtvis högre. Jag har, under ilen tid jag följt delta ämne med större uppmärksamhet, vunnit den öfverlygelsen, att pröfningen i Sverige är alldeles för sträng och måhända skadlig i den ytterlighet, sorn densamma här bedrifves. Detta är min enskilda öfvertygelse, och jag ber ej att någon skall tro mig derpå; men jag måste uttala den, emedan jag anser detta förhållande vara ett hufvudsakligt skäl dertill, att gevärstillverkningen i Sverige är kostsammare än i andra länder. Med anledn. af hvad jag nu helt kort tagit mig friheten yttra, kan jag ej undgå lil Istyrka bifall till hvad Hr Silfverstolpe och Hr Lefren begärt, hvilket, erd. hvad jag hört berättas, lärer slämma öfverens med hvad PresteSt. redan bifallit. Jag begär således propos. derpå, och anser mig derigenom hafva gjort mitt fädernesland den tjenst jag kan, såsom representant vid innevar. riksmöte. Frih. Cederström, Jacob:
Maj:t en förhöjning af R:dr 153,560: — motsvarande dels nu beräknade tillökningen i statsverkets inkomst af båltoch lotsmedel och dels förhöjd beräkning å förvaltningens af sjöärendena andel i uppbörden vid Landsorts fyrbåk; hvarvid Kongl. Maj:t tillika förutsätter, att de på nyssnämnda statsinkomst utöfver beräknade beloppet deraf uppkommande öfverskott fortfarande få, såsom hittills, för de med ifrågavarande anslag afsedda behof användas. Då öde hufvudtitelns öfriga anslag böra oförändrade bibehållas, skulle således, om den begärda förhöjningen i nyssberörda reservationsanslag tillägges hufvudtitelns nuvarande slutsumma 3,593,700: — denna komma att uppgå till , R:mt R:dr 3,747,260: — deraf på förslagsanslagen belöpa 137,436 R:dr 5 öre. Under hänvisande till hvad i merberörda protokoll öfver sjöförsvarsärenden af den 13 innevarande månad blifvit framstäldt rörande hvart och ett af nedannämnde Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1865. 3 1 föremål, föranlåtes Kongl. Maj:t att vidare af Rikets Ständer äska beviljandet af följande för sjöförsvaret erforderliga särskilda eller extra anslag, nemligen: till flottans nybyggnad eller anskaffande af ny krigs far ty gsmateriel, att användas och redovisas tillsammans med andra för ändamålet afsedda tillgångar på sätt här ofvan är föreslaget R:mt R:dr 943,800: — » ersättande af förskottsvis anvisade medel till anskaffning af 10 st.
Detta utgör en beqvämlighet för Föräldrar, som hafva flere Barn, af hvilka den ena ämnas åt Lärdoms-vägen och en annan till Näringarne. Det gör äfven besparing i Löneanslag, Byggnader m. m. Samma dubbla tillfälle till undervisning är äfven beredt vid några lägre Lärdoms Skolor , såsom vid Hudiksvall , Nyköping och Norrköping. Vid Jönköping är t afseende på serskildte locala omständigheter föreslagit, att med den Högre Lärdoms-skolan förena äfven en högre Närings-Skola. Samma g8ö Stats-Utskottets Betänk anden. antal Lärare, sorn i Förslaget N:o i, är äfven i detta Förslag påräktiadt vid hvarje serskildt slags skolor. 3to Gommittén har i detta Förslag, så mycket möjligt varit, nedsatt Lärarnes Löner. Vid Högre I.är doms-Skolor är för Lector beräknadt 80 Tunnor, för Cati Rector 40 för arne Colleger tillsammans 60, att fördelas antingen till hälften ät hvardera, eller 35 Tunnor åt den äldre och 25 åt deri yngre, för ?.*n& Apologister 40 Tunnor, åt den äldre, 25 åt den yngre, för en Adjunct 20 Tunnor, för undervisning i Kyrkosång 10 Tunnor; Men på alla ställen, der Gymnasium tillika finnes, en G’antor med 20 Tunnors Lön. Tillsammans 275 eller 285 Tunnor. s Vid lägre Lår loms-Skol or , för Rector 60 Tunnor, 2tne Colleger tillsammans 60 Tunnor, för undervisning uti Choral-Sång 10 Tunnor, tillsammans 130 Tunnor. Där lägre Närings-Skola ar med lägre Lärdoms-Skola förenad, tillkommer en förhöjning af 10 Tunnor åt Rector för ökadt besvär, samt för erne Apologister 65 Tunnor. Dessa förenade Skolor fordra således tillsammans 205 Tunnor. Vid högre Närings-Skolor' Rector 70, a:ne Colleger 60, undervisning i Choral-Sång 10. Summa 140 Tunnor. Vid lägre 'NäringsSkolor, Rector 40, Collega 25. Summa 65 Tunnor.
Riksdag till pröfning och af-, görande förekomma. Höglofl. Ridderskapet och Adela åtskilldes kl. 3- In fidem Protocolli A. G. Silverstolpe. Måndagen den 22 Maj. Plenum klockan 9 förmiddagen. Justerades Pleni-Protocollet för den 11 Maj, f. m. Deri a 3 Maj. 655 Grefve Lilljencrantz, Johan Wilhelm\ yttrad e i anledning af hvad han till berörde dags Protocoll anfört om förhöjd Disconträtt för Götha Canal-Discont: Till mitt yttran de i förra Plenum, får jag nu tillägga den upplysning, att Götha Canal-Bolag i Banken ägde att fordra den 11 sistlidne Mars, 123,982 R:dr den 1 April 164,261. — Hvaremot sedan den till ställningen så förändrat sig, att CanalDirectionen var skyldig den lo April — 158,178 R:dr Brco den 29 Dito — 50g,65o den lo Maj — 532,380 den ig Dito — 636,^50 Justerades Pleni-Protocollet för den U Maj e. rti, Hans Zxcellence Herr Grefven och ZandtMarskalken hemställde, orri icke tiden för be. räkningen al de arfvoden, som Ridderskapet och Adrin åt Riddarhusets Kamererare, Fiscal, samt 2-'ne Ordinarie Cantzlister anslagit, borde vara lika med den, sorn af Riksens Ständer blifvit bestämd för RiksStåndens CantZlier. Bifölls. 656 Den 22 Maj. Grefve Lilljencrantz, Johan Wilhelm, an-* höll, att de anmärkningar, som af honom blifvit gjorda vid Herr Lilljehorns den 5 Maj upplästa Memorial, matte få blifva remitterade till samma Utskott, till hvilket Herr Lilljehorns sedermera hade blifvit hänvisadt. I anledning häraf blefvo berörde anmärkningar till BancoUtskottet remitterade» Justerades PleniProtocollet för d. 16 Maj.
Onekligt är , att det förändrade skick, hvarut i Sverige sig befinner, vid jemnförelsen af hvad det var för 8 år sedan och hvad det nu är, med befästad frid, Scandinaviska Halfsöns .förening, förnyad Krigsära, förökad aktning och betydligt politiskt inflytande; samt fri från en tryckande utländsk Skuld, aldrig bör af någon Svensk kunna åses, ulan att med detsamma med liflig värma erinra sig den eviga tacksamhet, hvarje Individu är skyldig den Furste, som, kallad af Nationens egen helgade röst, korn från ett blidare luftstreck, för att bland våra suöbeläekla fjällar återföra och å nyo upplifva det mod och den kraft, som i alla tider gjort Sveriges styrka, och hvars hela 346 Den 5 Januarii. verkningskraft utvecklar sig i beständig omsorg för Sveriges storhet och lycka. Lika onekeligt är det å andra sidan, alt de inre förhållanden fordra Konungs och Ständers gemensamma medverkan, för att stadga och fullkomna Scandinavicns sällhet. Jag har redan vid ett föregående tillfälle tagit mig friheten förena mig med flere värda Ledamöter, som framställt den sanningen, att fordna, af omständigheterna föranledda Beslut varit af ett skadeligt inflytande på Landets inre Oeconomiska ställning. Jag tror mig vid detta tillfälle äga full anledning det upprepa, för att i sammanhang dermed utveckla orsakerne, hvarföre nyss anförde lyckliga händelser icke ännu kunnat åt Nationen medföra önskade verkningar. Bland de hufvudsakliga orsakerne äro säkerligen Myntets ostadighet och försämrande, samt de i anledning deraf uppkomna oredor och Speculationer af alla slag. Dernäst och i sammanhang dermed de utsträckte Discont-rörelserne, hvilka snart sagdt, under loppet af 10 å ia år, ensamt fournerat Jordbruk och Näringar med RörelseCapitaler, sedan de dels genom riktande och begärliga Actier, dels genom 3 Procents-Inrättningen m. m. lockat alla enskilla Capitalister från deras fordna plägsed, att mot Laglig Ränta utlemna sina penningar i Rörelsen.
Rehbinder, Fredr. Wilh.: LagUsk. har, enl. min öfvertygelse, på ett ganska förtjenstfull! sätt löst sin upgift efter erhållen del af de återremisser, som i denna fråga egt rum. Det brott, sorn här är bestraffadt, härflyter från tvenne källor, nemi.: öfvermod elle-r andligt högmod och lättsinne eller oförstånd. Nu är det icke möjligt för dem, som begå detta brott, att rätta sig, så framt ej den brottsliga handlingen med straff belägges. Hr Tersmeden har erinrat, alt något straff å ifrågavar:de handling ej finnes i vår nuvande lag utsatt. Detta bestrider jag. Straff derå finnes verkligen utsatt, ehuru man olika tolkat den lagparagraf, som innehåller straffbestämmelsen. Om än meningarne i detta ämne hos UnderDomstolarne varit delade, så har likväl Högsta Domstolen under en lång följd af år tillämpat l:sta Kap. 2:dra §:n Missg.B:n å nattvardens utdelande af dertill obehörig person. Men då, såsom sagdt är, meningarne härom äro skiljaktiga, är det nödvändigt att i lagen införa en bestämd straffbestämmelse, hvilken Underdomare icke kunna undandraga sig att tillämpa. LagUtsk:s förslag härtill är ganska lyckligt, hvarföre jag vördsamt anhåller om bifall till Betänk. Gr. Sparre, Erik: Det är ett eget förhållande, att jag, som tillförene under denna Riksdag för R. o. Ad. tydligt tillkännagifvit mina åsigter i de religiösa frågorna, hvilka åsigter äro till förmån för den högsta möjliga frihet i berörde hänseende ; det är, säger jag, ett eget förhållande, att jag nu måste upträda emot de tvenne första värde talarne. Med dem delar jag åsigten derom, att det icke är medelst straff, som man skall söka dämpa religiösa oroligheter, och jag skulle icke heller nu hafva kommit i delo med dem, så vida icke vår nu gällande lag redan innehållit ett stadgande, som tillämpats på de förhållanden, hvilka föranledt motionerna i ämnet.
Då jag således är i till - Den 25 November f. m. 765 falle att kunna förkorta strafftiden, hvarföre skall jag icke begagna mig af detta tillfälle, hvarföre innehåller icke K. M:s Propos. något ang:de förkortning i strafftiden, äfven för den mindre förbrytaren? Jag erkänner, att jag förgäfves sökt svaret på denna fråga. Ensamhets-fängelset ådrager onekligen Staten större utgifter; ty först och främst fordrar upbyggandet af cellfängelserne stora kostnader, vidare skulle tångarne enl. förslaget icke vara skyldiga att i minsta mån genom sitt arbete bidraga till sitt eget underhåll. Skall då Staten göda dem och låta dera må väl under ett långvarigt fängelse, eller skall Staten söka att skärpa straffets intensitet, för att derigenom snarare kunna återge dem åt samhället. Vi hafva 2:ne arter af frihets-straff nemi. straffarbete och fängelse. Om nu 2:ne fångar, en gröfre och en mindre förbrytare, blifva dömda den ene till 2 års straffarbete den andre till 2 års fängelse, och om man låter dem utstå sitt straff i 2:ne bredvid hvarandra liggande celler, der de insättas på samma dag, så skulle enl. K. M:s Propos. strafftiden för den gröfre förbrytaren afkortas med ^:del, så att han blefve satt på fri fot efter t J års fängelse, då deremot den mindre förbrytaren skulle få sitta hela tiden utan afkortning. Ar detta billigt, försvåras icke straffet genom strafftidens förlängning, skall den store allmänheten kunna inse rättvisan af en lag, som låter den gröfre förbrytaren utslippa efter 1% års fängelse, men låter den mindre förbrytaren hållas fängslad i 2 år. Man har sagt, att den mindre förbrytaren skulle få ett vida lindrigare fängelse, men hvilka lindringar kan man åstadkomma i ett litet rum med 4 väggar G alnar långt och 4 alnar bredt.
Häfver någon inteck - Den 17 Juli. 147 ning i lians fasta gods, innan han förmyndare, föreståndare eller upbördsman blef; njute då sin inteckning till godo.» R. o. Ad. finner, att denna § handlar om den säkerhet, som för birriH-arf, kronans, kyrkors och fattighus medel är medgifven, framför inteckningar, sorn äro yngre än det updrag, gäldenären såsom förmyndare, föreståndare eller upbördsman kan innehalva, äfvensom att, bland sådana updrag, det äldsta alltid medför bästa rätt till betalning ur gäldenärs bo. Af Utskits förslag, om det autages, blifver en följd, att kronan, kyrkor och fattiga få alltid cedera sin rätt för barn, hvilka hafva upbördsmän till förmyndare. 1734 års lagstiftare ansågo således, att. då en person, vid förmyndareskapets emottagande, ansågs fullt vederhäftig, så skulle icke, genom några sedermera tillkomne förhandlingar eller updrag, någon minskning i barnens rätt ega rum. Samma rätt ega jemväl kronan, kyrkor och fattiga. Nuv:de LagUtsk. anser allt detta onödigt. Myndlingarnes rätt kan likväl härigenom blifva i ganska väsendtlig mån laederad, då nemligen förmyndaren, utan deras och rättens vetskap, kan företaga sig hvilka förhandlingar som helst med sin egendom. Otn lörmyndare-kammare eller någon annan institution, som skyddade barna-arfvet, komme till stånd, så skulle möjligen skäl förefinna» att vidtaga ifrågavule inskränkning i förmånsrätten; men sä länge man icke lyckats införa dessa skyddsanstalter och förr än man sall detta förslag i samband med det i näst förcgide Betänk, afhandlade, anser jag detsamma kunna blifva till sina följder högst vådligt. Såsom skäl för den ifrågaetällde förändringen har man anfört, dels att vi således skulle komma att närma oss den lagstiftning, som i detta fall uti större delen af Europas öfrige länder är gällande, dels ock att vi sålunda skola bereda våra skuldsatte jordegare lätthet att få belåna sina fastigheter.
Kan skadans utrönande eller afhjelpande ej ske utan lossning af lasten, förordnen värderingsmännen derom. Värderingen omfattar endast den skada, som af sjöolycka skett under sista resan, och således icke den, som härleder sig af ålder eller redskapens bristfällighet, samt skall, särskildt för hvarje förloradt eller skadadt stycke, upptaga de för dess återställande nödiga kostnader. Ej må botande af; skada eller lossning af last företagas utan att besigtning och värdering, sorn nu sagdt är,1 föregått, derest ej befälhafvaren kan styrka, att skadans obetydlighet ej lönat, eller trängande nöd ej medgifvit, besigtnings och värderings anställande. Skadans belopp utgöres af värderingssumman, när reparation af skadan ej verkställes, eller, efter verkställd reparation i nödhamn, värderingssumman understiger verkliga reparationskostnaden; men af verkliga reparationskostnaden, när denna understiger värderingssumman. Beloppet ersättes fullt ut för skada ä skrofvet, när fartyget ej varit tvä år i sjön. För dylik skada, som timat sednare, äfvensom för annan skada afdrages, såsom skilnad af nytt emot gammalt, en tredjedel, och å ankarkettingar en sjettedel Ankaren ersättas alltid fullt ut. Från ersättningsbeloppet sker derefter afdrag för värdet eller försäljningsbeloppet af sådant, som i skadadt skick egt värde och blifvit beräknadt att med nytt ersättas. § 157. Vid bestämmande af skada å gods, som skall i gemensamt haveri ersättas, utrönes godsets beskaffenhet och mängd genom konnossement, manifest, faktura eller andra bevis, dess värde enligt gångbart pris å oskadadt gods af samma art i bestämmelseorten, när fartyget dit anländer. Har godset ej något gångbart pris å den ort, bestämmes värdet genom uppskattning af sakkunnige män, utsedde på sätt i § 155 säges. Slutar resan i nödhamn, eller bergås gods efter skeppsbrott, träda nödhamnens eller bergningsortens pris i stället för bestämmelseortens. Från det sålunda funna värdet afdragas landningsoch försäljningskostnader, tull och frakt. § 158. Har gods gått helt och hållet förloradt, utgöres skadans belopp af värdet, utrönt på sätt § 157 säger.