Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
” ”Slutligen och som Riksdagsfullmägtigen från Malmöhus Län Pehr Jönssons och f. d. Talmannen Lars Olssons, under discussionen i det "Hedervärda 'Ståndet afgifna och här ofvan intagna yttranden synas framställda i så obestämda uttryck, att Utskotten sakna ali ledning för omdömet om deras föremål; så hafva Utskotten icke kunnat något utlåtapde deröfver meddela’ • Af£Herr Professor Gravanden Jag kan icke förlika det med tankan på Rikets Höglofl. Ständers värdighet, att, genom någon deras förekommande och directa åtgärd,inquisi tion en i Domare v äg skall, vid yppande 58 Bil t.St„ Lag-s. Allm.Besv.o.Oec..Utsk.Bet, N.56; tillfällen, anställas om eg anderätten till Halländska Kyrko hemmanen. Denna rättar, vid hafda undersökningar, och under pröfningar, så väl af Publika Handlingar, som af uppkomna Pro* cesser, i min öfvertygelse, för Kyrkorne fullt bevisad och af Kongl. Majit, genom Nådigt Bref af den 22 Maji 18191 slutligen stad* fästad, under förklarande: ’’att sadan rätt om bortstädjande ej borde ifrån Kyrkorne skiljas, så framt ej visas kunde, att Kyrkorne sedan Danska tiden obehörigen tillegnat sig en sådan disposi» tionsrätt.’’ Vidare undersökning är således i min tanka både onödig och öfverflödig, hvarföre jag icke eller dristar för sådant ändamål tillstyrka någon underdånig Skrifvelse till Kongl, Maj:t. Jag anser det vidare värdigt Eagstiftningen att söka förekomma Processer, ej att gifva anledning till deras uppkomst eller väckande. Skulle tvist om egandeeller dispositionsrätten uppstå, då först må Staten genom sin rätts högsta Vårdare eller sina Ombud tillse, om någon dess rättighet är att bevaka, förr icke.
Men likaså kan, å andra sidan, Menniskans medfödda känsla för det Fullkomliga förvillas, och hennes egen bildningskraft bli oartad, när den icke får någon behörig uppfostran: ty derigenom skall inträffa, att äfven en ursprunglig väldaning blottställes för att lockas af flärd; och således, att hvarje daning, som ursprungligen är behäftad med någon brist, mer och mer utvecklar denna till förstoring eller förvärring. I bägge fallen – och särdeles i Norden – ställer sig då omkring henne en myckenhet barna-intryck, antagna bruk, sedvanor, fördomar, som bortskymma det sanna Sköna, och hindra från att komma till sann lära derom. Hvarvid ock, i afseende på mängden af menniskor, måste erinras, huru deras allmänna sysslotid är af helt andra saker upptagen; huru de skulle behöfva ett nytt klimat; huru de flesta icke erhålla någon lärare. Desto lyckligare böra de personer skatta sig, för hvilka en uppfostran till det Skönas insigt är åtkomlig. Vänjande sig från alla fördomar tillbaka till den rena Naturen, lära sig desse lycklige urskilja den ifrån hvarje slag af oartad Natur, – så utom, som inom Menniskan. Blott genom sådan uppfostran sättes man i stånd att obedrägligt skönja, hvad i Naturalster och Menniskoverk är egentligen skönt. Och hvilket är nu detta? – I Naturens alster, allt det, som för de glada behofven är närmast nyttigt; det vill säga, närmast och enklast länder dem till fyllnad; i Menniskans verk, allt det, som, ur samma synpunkt, är gjordt rätt på saken, eller med rakaste och klaraste sigte åt en frisk mensklighets renaste behof. Ju mera tingens skepnader bli sammansatta, och för en oartad menniskonatur tjenliga i samma mån, som onyttiga för den välartade eller rena, ju mera flyr ifrån dessa skepnader skönheten. Just ur det angifna skälet kunna, af Naturens alster, inga vara skönare, än den i Naturens medelpunkt stående Menniskan, och – när vi blicka åt växtriket – Trädet.
På grund af förekomne anmärkningar vid Stats-Utskoltets, under N:o 347 afgifne, Utlåtande, i anledning af Herr Christiersons motion om ny löne-reglering för Rikets Ständers Justitias-Ombudsmans och Tryckfrihets-Comiteens Expeditioner, har nämnde Utlåtande blifvit af BorgareStåndet till Utskottet återremitteradt. Då emedlertid, enligt ankomne Protocolls-Utdrag, detta Utlåtande är vordet bifallet af Ridderskapet och Adeln den i6:de och af Preste-Ståndet den 4:de November, samt af BondeSlåndet den i^rde October sistlidet år, hvadan, jemnlikt y5 §. Riksdagsordningen, förevarande fråga är genom Trenne Riks-Stånds sammanstämmande beslut afgjord., har Utskottet funnit den erhållne återremissen till någon åtgärd å Utskottets sida icke föranleda. Stockholm den 3o Mars 1841 - STOCKHOLM, Elmuns och Granbergs Tryckeri. 1841- Stats-Utshottets Utlåtande, N:o 489. 1 N:o Ank. till Exp. Utsk. den 10 April., kl. 0 e. m. Utlåtande, i anledning af återremiss å Utlåtandet, N:o 42/’ (U. A.) Sedan Utskottets under ofvannämnde numer afmfne Utlåtande, i an• » . ^ ledning af Kongl. Mai;ts Nådiga Skrifvelse, angående ett Extra anslag för Cabinetts-Cassan, blifvit af sarntelige Riks-Stånden återremitteradt, får Utskottet härmed afgifva dess förnyade yttrande i ämnet. Vid ärendets föredragning hos Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden hafva väsendtligen olika och emot hvarannan stridande åsigter blifvit framställde.
Ex Protocollo. J. Janzon. S. D. Ibl and de missbruk af Tryckfriheten, hvilka, utom annan byottsTighét, äfven synas nästan innebära försök, att göra denna för hela Svenska Folket och för hvarje enskildt dyrbara rättighet misskänd, och om möjligt vore förhatlig, utmärker sig den Titel Herr Öfver Directeuren Grevesmöhlen gifvit åt en af sina nyligen utkomna Stridskrifter, i hvilken Titel en af de, för allmänna Gudstjänsten, förordnade Texter, rörande var Frälsares Jesu Christi lidande, ge-, norn efterhämtning främställes till gäckeri. Prest* < Den 2 g Maj. in Prest-Ståndet liar icke kunnat underlåta, att inför Kongl. Majit ådagalägga den djupa smärta det erfarit vid ett så lättsinnigt, sä brotta, ligt, så klart uttryckt gäckeri af den offentliga Gudstjensten. Ståndets medlemmar hafva dock under detta bekymmer njutit en hugnande erfarenhet af’ deri vördnad för Religionen , som hos Svenska Folket aldrig saknats, och som nu röjer sig i det missnöje, den rysning, enskildfa personer af alla Stånd och åldrar uttrycka vid närvarande fall. Om det steg Prest-Ståndet ansett för sin pligt, att härvid taga, har det äfven trott sig böra sina Respectiva Med-Ständer underrätta, genom meddelande af bilagda underdåniga Skrif, ■velse till Kongl. Majit.
Ständer blifvit gjorda dels genom Kongl. Majrts under denna Riksdag aflåtna Nådiga Propositioner och Skrifvelser, dels medelst derom väckta motioner. l:o. Angående anläggandet af en jernväg mellan Hudiksvall och Dellens vattendrag. Enligt de Stats-Utskottet tillställda handlingarne, rörande denna jernvägsanläggning, för hvars verkställande Kongl. Majit i Sin Nådiga Proposition, angående Statsverkets tillstånd och behof, föreslagit ett lån å 240,000 R:dr R:mt, hafva anläggningskostnaderna för nämnde jernbana, hvilken skulle komma att gå från Hudiksvall förbi lastage—platsen Håsta-udde till Forssa kyrka, blifvit af Majoren S. P. Bergman, uti deröfver under 18S6 års sommar uppgjordt förslag, beräknade till Bih. lill R. St. A Band. 11 Häfl. 1 2 Slnls-Ulskollets Ullålande M 235. 244,800 R:dr B:ko, derest banan afsåges att begagnas med häst k raft, och lill 305,700 R:dr samma mynt, om en lokomotiv-bana borde beredas, hvilken sednare banas anläggning med 4 fots spårvidd, enligt det förslag numera tillförordnade Chefen i norra vägoch vattenbvggnads-distriklet, Kaptenen Cl. Adelsköld, i nästlidne Oktober månad, afgifvit, skulle medföra en kostnad af 560,000 R:dr Riksmynt; utgörande den af honom föreslagna jernbanans längd 1 mil 700 fot. Bland de flera i åberopade handlingar förekommande uppgifter och yttranden, angående behofvet och gagnet af ifrågavarande nya kommunikations-medel, bar Utskottet ansett sig böra anföra följande:
Jag erkänner riktigheten af den slatsekonomiska grundsats, som blifvit af den sista värde talaren framställd, nemi. att en nation bör sjelf söka idka kustfarten emellan sina egna hamnar; men det gifves också en annan lika riktig 326 Den 11 December e. m. statsekonomisk grundsats, att icke söka förhindra communicationsmedlen, särdeles från en ort, så aflägsen sorn Norrland, och till hvilken provins sjöfarten stundom icke är öppen mera än 4 månader om året. Det måste vara för en sådan ort af högsta vigt, att på en gång hafva tillgång till ett betydligt antal fartyg, för att utföra dess producter och ditföra dess behof. Om nu R. St. skulle gå in till K. M. med en anhållan, att han täckes upphäfva den Finska handelslractaten, i hopp att derigenom skulle uppstå en ökad afsättning för inhemska producter, så måste vi också hafva flera comunicationsmedel än hittills. Det vore således icke klokt att förminska dessa comunicationsmedel. Tull-journaterne utvisa, att mera än tredjedelen af de varor, som föras hit från Norrland, gå med Finska fartyg, och jag känner af flera handelshus här i Stockholm, med hvilkas bolagsmän jag samtalat, att för närvar, ofta inträffar brist på fraktfartyg från Norrland. Detta förhållande är äfven officielt bekräftadt. En ledamot af BondeSt. har vid denna riksdag yrkat åtal oemot Konungens rådgifvare, för det att tillåtelsen för Finska och Åländska skeppare att taga frakt emellan Svenska hamnar blifvit bibehållen. Const.Ulsk. har ganska noggrant undersökt detta förhållande, och dervid har, enligt hvad synes af Const.Utskis betänk. N:o 15, blifvit upplyst, att flera handelshus och skeppsredare här io Stockholm klagat deröfver att upphörandet af den Finska och Åländska allmogens rättighet att idka fraktfart på Stockholm skulle utöfva ett menligt inflytande på Stockholms handel med skogsproducter.
Opresenterade invisningar och Attester öfver insättning 13,747- 12- 7- Riksgälds - sedelstocken förvandlad till Banco 5,625,489: 27. 10. hvarå afdrages koppar-värdet för deruti inberäknade Polletter 76,637: 17. 6. Af de på Vexel-Banco-räkningen innestående Depositioner, utgörande i B:co-sedlar . , . 2,842,979: 45. 4. (Förutan Ducaler 2,768 och Silfver R:dr 27,640) beräknas ej mera uti sedelstocken, än hvad denna 1828 Dec. 1820 Sept. Banco-Utskottets Betänkande JV. o 8. beloppet under föregående åren, som varit omkring 2,400,000: — Alltså blott 442>97f): 45. 4• För till denna dag invexladt och controleradt silfver 4. hvarifrån afdrages detta års anslag till silfverköp 346,666: 3a. — 1,189,893: 21. 4- För närvarande kan alltså sedelstocken antagas vara 31,343,394: I7. 3. Härifrån afdrages det belopp sedlar, som motsvarar lånen på jern och metaller, på LåneBankens Obligationer och på Guld och Silfver tillsammans 1,548,284: 28. 8. Och | deraf ett belopp 6,983,228: 40. 9. Härtill finnes: 3i Liggande reel fond myntadt och omyntadt Silfver Sp , . 5,467,802: 3. 10. Fordras alltså att anskaffa silfver R:dr . 989,068: 7. 7. Härtill påräknas: 1826—27 årens Spanmåls-creditiv-belopp 1 million R:dr Sedlar, gör, å 128 sk, 375,000: 12 B anco-Ut skottets Betänkande Nto 8.
Tacker sPng fingo vi hora bade natt och dag och fingo njuta af konversation och miirkvardigheter, mer man kunde val smdta., Nest, k b d e sig dock Fredrika dragen till Geijer, och det fr ett talande vittnesbiird om arten af hennes personlighet, att han varit en af hennes sllra fortroligaste vanner. Redogijrelsen for deras ranskap 11or till biografiens intressantaste partier och stiiller Geijers stormtade gestalt i delvis ny belysning, xedcl, s o n han har ' Blir, ~ n e d en kvinnas finn blick for detaljer. Eftor denna korta ofversilct a.f det forsta skeclet i Fredrika Bromers ntveckling - en aaningstid, soin kan anses ha riickt ott godt stycke in p l 40-talet - kan det vars tid att saga nlgot om hennes egensknper soin f~rfattarinua, hvilka med niidviindighet frmugB nf det foregliende. Hon var for inycket etiskt anlagd, for lnycket principiniinnis ' lra, for att hennes fautasi sknlle ha lzunnat rr5ikn till ntt foxinli henue gliimma sig sjalf och gli upp i sina personligheter sli mycket som fordras af den akta konstniixen Och n.u hade 6det placerat hame just i en tid, dii fantasien. betydde allt inom slconlitteraturen och verklighetsskildringen, realismen annu l l g i linda! For denna verlrlighetsslddring hade Fredrika Bremer de. ] nest utpriiglade nnlag, och hade hon lefvnt nlgrn htionden senare,: innan vi annu drnulrnnt i syrnbolism, skulle hennes fina observationsfornllign nf detaljer, hennes lekande, alskvaxda humor hafva brntit soin valgorande solstrBlar gonom ssnnningskrafvetsa nyktra, nlgot kyliga dagslljus.
Maj:t vederbörande Befallningshafvande, inom viss förelagd tid, göra anmälan, då Kongl. Majrfc i Nåder ville, såsom förut, om Karlars och Hästars underhåll, äfven under sistnämnde tvänne år, draga försorg, och hvilket anbud jemväl af mera än f:delar bland Rustoch Rothållare är antaget, samt för år 1828 redan begagnadt. Då Kongl. Maj:t nu till Rikets Ständers pröfning och afgörande öfverlemnar detta ämne, anser Kongl. Maj:t Sig dervid böra förklara, att erfarenheten tillräckligen vitsordat företrädet af det underhålls-sätt, som genom Passevolancen är infördt, framför det som förut egt rum. Då genom det senare, eller Trouppens underhåll af matsäckar, hvarmed Soldaten af sin Rusteller Rothållare förses, åtskilliga olägenheter och vådor äfventyras, ibland hvilka de hufvudsakligaste äro, att Soldaten, då han utur matsäck hemtar sin föda, lättligen vänjes till en oordentlig lefnad, hvaraf för öf - Kongl. Majcls Nådiga, Propos. N.o Sy. 21 l igt, under dem varma årstiden, då de medförda matvarorna äro lätt underkastade förskämning, och svårligen kunna derifrån bevaras, den skadligaste inflytelse på Trouppeos belso-tillstånd kan uppkomma, och hvarigenom en ytterligare tyngd drabbar Rustoch Rothållarne, i anseende till deras förbindelse alt Karlens sjuk-skjötsel då bekosta; så hafva deremot å andra sidan, vid Trouppens underhållande genom Kronans försorg, fördelarna varit omisskännliga deruti, ntt, jemte det Soldaten erhållit en mera helsosam föda, och måst iakttaga en regelbunden matordning, honom kunnat bibringas vana vid fältlefnaden, så att, vid inträffande krig, den ombytta lefnads-ordniugen icke må medföra den stora sjuklighet och mortalitet, sorn fordom oftast egt rum. Vid betraktande häraf, gör Kongl. Maj:t
Utom be jernmägdarbeten, Ijmilfa för ©tatend räfiting od) genom befj förforg merf|lä(tad, l)afma af enfftlba bolag å ferffilba trafter af rifet flera jernmägdbpggnaber, l)mariblanb några af temlig betpbenljet, blifmit imber be febnäjle tre åren påbörjabe, fortfatta eller afflittabe od) för trafifen öppnabe. Sif ben tiöämnabe jernmägen mellan köping od) dgmlt, för l)mard fullborbanbe förlängb arbetdtib, jemlift Otifetd ©tän É benna mägflräcfa anflnter ftg mib (Semalia en från ftaben Stora fontmanbe, ontfring ls mit lång, bana af lifa fpårmibb font ben förra. 5Den mägfträcfa från Örebro öfmct Armada till Stora, font rebatt några måttaber marit färbig od) för tra SBerättelfe om Jim a b i Oiifet ocf befö @cban SSolagésorbnitig blifmit ben 8 SJlaj isss i nåber fafiftällb för bet bolag, fmilfet uliber benämning af @efle Stauber anmifabe låneunberftöb, anlägga en jernbana för lofomottofart mellan ©efie od) ^aflim, far arbetet börjaté imber foutmaren 1855 ocf meb marfelt merffamfet fortgått, i följb l)ivaraf reban omfring 4h mil banbanf är utfpllb od) platterab famt ffenor nttaggbe å ih milé lätigb meb ballöf* nittg ä l mil. $pra ångmagnar ocf) eit betpblig bel af öfriga rörliga materielen äro inlöpte od) tilt fufmubfationen mib ©efie anläitbe. 3)teb bifall tilt Diifetö febnaft förfamlabe Stättberé beflut, att 9iifé* gälbé
I byggnadssättet hafva förändringar, som verkat lill skogsbesparing, icke blifvit i allmänhet vidtagne, ulan har Iverlom allmogens tilltagande håg att bygga högre och rymligare boningshus, som på vissa orter beslå af tväuue våningar, snarare bidragit att öka skogsålgången, äfvensom den mäste hafva blifvit ökad i och för årligen tillkomna nya bostäder. Nästan alla hus på landsbygden och de flesta i släderne byggas för öfrigt ännu vanligen af träd; dock har en början blifvit gjord med andra byggnadsämnens användande, nemligen slen, brändt och obränd t Legel samt kalkbruk, i Borås och .svnnerligast i Wenersborg , hvilket byggnadssätt vunnit efterföljd på eli eller annat ställe å landet och torde ytterligare sprida sig derstädes, sedan det blifvit medgifvet, alt soldattorp och äfven byggnader å mililioe-boställen få af slika skogsbesparande malerialier uppföras. Stängseln verkställes ännu i allmänhet på skogens bekostnad; dock har bruket af stenmur omkring egorne, äfvensom något af jordvallar, i senare tider tilltagit och jemväl bland allmogen vunnit efterföljare. Någon ingripande reform i dessa afseenden lärer icke kunna förväntas, innan bristen pa skogseffekler blifvit sa tryckande, att den dertill tvingar. il) Bergsrörelse. Större och rikhaltiga jernmalmsgrufvor finnas icke inom Elfsborgs Län; men på Dahlsland fortfara Billingsforss Bruksegare att för masugnen derstädes begagna malmfyndighelerne i kringliggande orter, hvilka dock icke äro tjenliga for tackjernsblåsning ulan tillsatts af annan bättre malm. —- 5 id denna, den enda masugn i Länet, har blifvit lillverkadl: Femårs berättelse fran Elfsborgs Län, 18 Tackjern. Gjutgods.
I fordna tider funnos i Sverige, liksom ännu i Finland, badstugor öfver allt; de fortfara alt i lag vara påbjudna, och bevis på deras förra tillvaro i Stockholm ligger i benämningen af flera gator. Men i våra tider har den Svenske gemene man så afvikit frän böjelse för renlighet, att äfven i skärgården få finnas af allmogen, som äga den i öfrigt nyttiga färdigheten att simma. I de band, som ännu fängsla näringsfriheten hos oss; uti de barbariska skråförfattningarnas fortfarande bestånd 4 64 Den i Mars f. m. lärer dock mer än annat kunna uppsökas källen till det stationära, att ej säga aftynande, tillstånd, hvari Stockholm befinnes; äfvensom med visshet kan uppgifvas, att främmande hufvudstäders stora tillväxt i rikedom och folkmängd hufvudsakligen får tillskrifva*, att näringsoch skråtvånget helt och hållet, eller till större eller mindre del, blifvit brutet. Preussens städer röja isynnerhet omisskänneligen den välgörande verkan af liberala principer i den vägen. Envisheten eiler kortsyntheten hos våra näringsidkare och handtverkare i städerna, att vilja stå efter sin tid, motarbeta således i det hela icke allenast Statens, utan ock, emot hvad de föreställa sig, deras eget interesse. Ingen taflan, ingen förkofran, ingen utvidgning kari, med vidhållande af föråldrade, återhållande och afundsjuka fördomar, äga rum, och industri, handel och rörelse kunna aldrig i ett Iand, der dessa fördomar råda, få ett kraftfullt lif; utan, då i detta afseende hos grannarna allt går fram, måste det der stå stilla, örn ej tillbakaskrida. Det är dock ingen tvifvel, att förr eller sednare upplysningen äfven skall hinna oss, sanningen taga ut sin rätt, och obestridliga lyckliga verkningar vägleda till deras orsaker och förmå de tvekande att häfva dem.
Länen af den industri, hvarmedelst större undsättningar vid inträffande framtida missväxt-år torde kunna undvikas, och derjemte kändt vore, att Liljewalch, för uppnående af detta ändamål, fått vidkännas uppoffringar på nyttiga och nödvändiga anläggningar, emottagandet af mindre säljbara varor från medellöse undsättnings-tagare, o. s. v., samt att dessutom större delen af dess ännu utestående äldre fordringar icke skulle kunna indrifvas utan gäldenärernes totala undergång, hemställt, att, såsom ersättning för de ansträngningar, Liljewalch, under mera än sex års tid, oafbrutet och med sådan framgång egnat åt föremål af bestämd nytta för det allmänna, Rikets Ständer måtte medgifva afskrifning af Liljewalchs återstående skuld till Stats-Verket, uppgående till ett belopp af circa 42,000 R:dr Banco, emot det att Liljewalch i sådant fäll eftergåfve alla sina i Norr-och ■Westerbottens Län egande fordringar, hvilka härleda sig från till allmogen under åren 1833 till och med 1836 utborgad spanmål. I afseende på Grosshandlaren Liljewalchs ifrågavarande skuld till Statsverket, har Utskottet af ett utaf Kongl. Stats-Contoiret, i anledning af Liljewalchs underdåniga ansökning om anstånd med inbetalningen af samma skuld, intilldess den väckta frågan om skuldens afskrifning hunnit af Rikets Ständer afgöras, den 24 sisth April afgifvet underdånigt utlåtande inhemtat: att, till följd af Kongl. Brefvet den 5 October 1833, Liljewalch flitt, i och för bestridande af nödiga undsättnings-åtgärder i Norroch Westerbottens Län, efter derstädes inträffade missväxter, öfvertaga Kronans då i Umeå, Skellefteå, Piteå, Luleå och Haparanda befintliga span måls-behållningar, utgörande tillsammans 6,796 tunnor 25 kappar råg och korn, till ett pris af 7
Då nu Hr Gr, o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. behagade bifalla förev:de punkt, ropades Nej; hvarefter denna punkt, på grund af de deremot gjorde anmärkningar, till Utsk. återremitterades. 4:o För Fällbrygge-ulredning. Hr Lefrén: De 10,000 Itdr årligen, sorn här äro begärda, påkallas af två anledningar; l:o emedan fältbrygge-utredningen på långt när icke är färdig, och 2:o emedan sjelfva det manskap, som utgör SappörCorpsen måste få öfning i dylika arbetens utförande, som här äro i fråga, och under sin tjenstgöringstid sysselsättas dermed för Kronans räkning. Det är således en ren hushållning att bifalla detta anslag, emedan Kronan derigenom kan erhålla för fältbehof dugliga arbeten af det manskap, hvilket dylikt egentligen tillhör. Jag vågar fördenskull till E. o. Ad. hemställa, huruvida det icke är skäl att bifalla K. M:s Propos. i denna del. Efter först till bifall å denna punkt framstäld propos, som besvarades med Nej, biföll E. o. Ad. det af K. M. för Eältbryggeutredning, till materialens anskaffande äskade anslag. 5:o För Topografiska Corpsens arbeten. Denna punkt bifölls. 6:0 För Arméens pensionering. Hr Bildt, Didrik Gillis: Af alla de anslag, som afsett att förbättra de under denna hufvudtitel varande tjenstemäns vilkor, finnes intet, som jag betraktat med så sann tillfredsställelse, som det af StatsUtsk. här föreslagna. Då Staten af sina militära tjenstemän fordrar, att de skola, upoffra sina bästa år i dess tjenst, är det också rättvist, att de på sin ålderdom betryggas mot nöd och elände. Sådant har dock förhållandet hittills icke varit, och så framt dessa personer ej varit nog lycklige att erhålla någon civil tjenst eller ega enskild förmögenhet, hafva de fått kämpa med nöd och brist på gamla dagar.
N:o 62, med den förändring, att i mora, litt. b uteslutas följande ord: »som uti obligationerna böra förbehålla Riksg:sKont. rättighet att framdeles, derest omständigheterna 302 D e n 16 Juni e. m. pröfvas härtill föranleda, upsäga desamma till inlösen efter viss bestämd förfallotid,» röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner Nej, anser E. o. Ad. de mot förenämnde morna gjorda anmärkn. -r föranleda till återremiss. Vid voteringens slut befunnos rösterne hafva utfallit, som följer Ja — 46. Nej — 14. Härefter förekom och lades till handlingarne Utsk:s vid slutet af förev:de Utlåt, gjorda anmälan, att Utsk. öfver åtskilliga i fråga om anskaffande af medel för jernvägs-anläggningarna väckta motioner skulle afgifva särskildt Utlåt. Högloft. E. o. Ad. åtskiljdes kl. på 12 om natten. In fidem protocolli Alberl Munck. Tisdagen den 16 Juni 1857. Plenum kl. 6 e. m. Justerades ett prot.utdr., innefattande E. o. Ad:s vid pröfningen af StatsUtsk:s Utlåt, N:o 62 fattade beslut, samt pleni-prot. för d. 20 sisth Maj. Uplästes ett af Hr Didron, Joli. Herman, inlemnadt, så lydande memorial: »Hindrad af enskildta göromål för' en längre tid att deltaga i riksdags-förhandlingarne, anhåller jag att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, härmed få afsäga mig förtroendet såsom suppleant i Const.Utsk.» E. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. Uplästes följande af Frih. v. Höpken, Nils Albr., inlemnade memorial: »Hos Högloft. E. o. Ad. får jag, i anseende till bortresa från riksdags-orten, vördsamt anhålla, att, med bibehållande af min riks - Den 16 Julli e. m. 303 dagsmanna-rätt, få afsäga mig