Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr i,433: 16. — anslag „ 716: 32. 20,000: 2,i5o: — „ dito af Booch Gallerå-sjöarne i Elfkarleby Socken af nämnde Län, låneunderstöd, . „ 3,5oo: „ beredande af aflopp för vattnet i träsket Blackfjärden uti samma Län, dito „ ^,000: — —- „ sänkning af Granebergs och Hallarby sjöar dito, dito, . „ 4>ooo: „ utdikning af Söder-Visjö mossar dito, dito, „ 3,5oo: „ aftappning af Bälinge mossar, dito, dito, .. 2,o58: 6. — „ uttappning af Sandby sjön i Wesslands Socken af dito, dito, R:dr 3,000: anslag, . „ 333: 16. — 3,333: 16. — „ sänkning af Säby sjön i Norra Wedbo Härad af Jönköpings Län, låneunderstöd, „ 3,664: „ anläggning af en kanal genom Kottholms-Näset och upprensning af Sågströmmen uti Tidaån i Wadsbo Härad af Skaraborgs Län, dito, „ 4’i26* 24« —’ Transport 5o,33i: 4^> ~ 1,292,5to: 38. 2. — 36' — Transport 5o,33i:46. ■— till sänkning af sjön Östen i samHärad oell Län, låneunderstöd, • R.dr 5,5o3. ■ * AnmärAes: För Bälinge mossars aftappning bär Kongl. Maj:.t, utom lånesumman, beviljat ett ännu icke ulbelaldt anslag å 1,02g R:dr 3 sk. ■ Det för uttappningen af Sandby sjön i nåder beviljade anslag utgör 1,000 R:dr, deraf hittills endast i/®del utgifvits. „ aflöning åt Styrelsen för Allmänna Väg-oell Vattenbyggnader (57 §.)
De gingo ut och satte sig i vagnen. Han var tyst en stund, men så började han tala i ovanligt liflig ton. » Moster, » sade han, » jag är ett trögdjur. » — Han gjorde denna själfbekännelse på fullaste allvar. — » Jag har varit för lat att höra efter mina vänner. En dag såg jag i tidningen, att gamle Ormiston fått en eländig prästsyssla i City, men därpå glömde jag alldeles bort honom. » » Ormiston? Var icke han din lärare? » frågade fru Beaufort, » En förträfflig man, vill jag minnas. Han gjorde sig förtjänt af att blifva ihågkommen. » » Visst gjorde han det! Och jag har totalt glömt bort honom. Jag reste utomlands, som du minns, moster; och så kom onkel James plötsliga död och allt besväret med att sätta sig in i alla nya plikter och förhållanden. Men nu har jag beslutit att redan i morgon dag gå och hälsa på gamle Ormiston. » » Vet du då hvar han bor? » frågade fru Beaufort. » Ja, han är vice pastor i St. Hugh, en ohygglig kyrka i Clatter Lane. Han har familj, och de bo i pastorsbostället, som förr varit sjukhus. L nderligt att de kunna lefva! » » Kära min gosse, det var förskräckliga underrättelser du fått! » sade den gamla damen med verklig fasa. » Stackars människor, jag hoppas de vistas vid kusten om sommaren. » De tre medlemmarne af Ormistonska familjen, hvilka återvände med omnibusen till City, voro i lycklig okunnighet om det medlidande, de väckt. Om Bells hjärta sved vid tanken på den vackra hatt, hon så tappert afstått ifrån, visade hon åtminstone i det yttre ingen sorg öfver sitt offer. Det förkättrade pastorsbostället var ett smutsfärgadt hus inkiladt mellan magasin och kontor, men det var deras hem, och de älskade det. I den skumma salen brann en eld i den öppna spisen, och far och mor, Klara och Jack sutto kring tebordet. Kate, den föräldralösa kusinen, satt i en länstol vid elden och drack sitt té, insvept i en schal, ty hon var sjuklig.
Nåder lärer täckas att vid regleringen taga i betraktande så väl locala förhållanden, sorn reciprocitet emot Utländske Regerin* gars Tull-författningar, 2, att hvad Utskottet j 2:dra punkten föreslagit rörande en längre tid helfrihet för Skepp, som tijl utländsk man försäljas, ej kunde af Ståndet gillas, utan förblifva härutinnan vid hvad författningarne nu derom föreskrifva. 3, Att till Kongl, Maj:täfven i underdå» nighet öfverlemnas att intill nästa Riksdag bestämma de förändringar i Import-Tullen, hvilka kunde finnas med Rikets allmänna Ekonomiska ställning och fördelar vara öfverenstämmande, 4, Att hvad i detta morn. innefattas angående vården å varor må förfalla, hälst nu varande Tull-Taxa i sådant afseende innehåller hvad nödvändigt yara karj. 5, Att Sjö-Tullen för Export-varor hädanefter, såsom hittills, af Städerne Stockholm, Gö^ tbeborg och Gefle ovillkorligen erlägges i Väx lar, endast med undantag af summor ej stigande till 100 E:d, hvilka, så val sorn Expor-Tullen i Rikets öfrige Städer och ali Import Tull i hela Riket, kan, enligt den trafiqveiandes val, betalas med Växlar eller med Banko-Sedlar, enligt en cours, bestämd efter det föregående qvarlalets sammanraknade medel cours å Stockholms och Götheborgs Börser. 6, Att till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas att, i öfverensstämmelse medRecipro$itets-grunder, lämpa författningarne och faststäl> Prat.
Maj:ts Nådiga Proposition, om inrättande af ett nytt Fögderi i Vermland, hafva anmärkningar blifvit gjorde hos Högloft Ridderskapet och Adeln, som i anledning deraf återremitterat frågan till Utskottets åtgärd; men då berörde yttrande är bifallet af Högv. Preste-Ståndet och Vällofl. Borgare-Ståndet den 17 samt af Hederv. Bonde-Ståndet den 18 förlidne Februarii, kan Utskottet, emot 69 §. i Regeringsformen, denna fråga till vidare åtgärd icke upptaga. Likväl tror Utskottet sig icke böra obemäldt lemna, att dess Utlåtande och Förslag, om sättet att afhjelpa den uppgifna olägenheten af det så kallade Mellan-Syslets Fögderis oformlighet, grundar sig på en noga åskådning af Chartaa öfver Verm - 436 Ståts-Utskottets Betänkanden. land, sora jemväl utvisar, att detta Fögderi endast vid ena ändan är begränsadt af Norrige och Stora Kopparbergs Län och öfvertygas om Förslagets verkställbarhet samt vederlägger anmärkningen; hvilket Utskottet får vördsamligen anmäla. Stockholm den 3 April i823. Utlåtande, i anledning af väckt fråga om indragning af den så kallade Proste-Tunnan. Riksdags -Fullmägtigen Pehr Andersson t från Calmare Län, har uti till Hederv.
Rikets sannskyldiga nytta, eller att någon StatsSecreterare icke med oväld , nit, skicklighet och drift sitt FörtroendesEmbete utöfvat, emedan Riksens Ständer svårligen , utan en närmare kännedom af de åtalade Handlingssätten , skulle kunna utöfva den dem tillkommande Pröfningsrätt, huruvida Rikets väl kräfver, att hos Konungen skrifteligen anmäla önskan, det han ville ur StatsRådet eller från Émbetet skilja den eller dem, emot hvilka Anmärkning blifvit gjord; men i alla fall tror jag ConstitutionsUtskottets svar på erhållne Remisser af Anmärkningar böra innehålla enkla Anmälanden derom, att Utskottet antingen under tilltal inför RiksRätten ställt den Embetsman, som blifvit anklagad, eller Ock funnit RegeringsFormen icke medgifva någon åtgärd af Utskottet , i anledning af den gjorde Anmärkningen. Ett fjerde behandlingssätt har ConstiiutionsUtskottet uti sitt nu upplästa Betänkande lemnat den Anmärkning, sorn dertill gifvit anledning: Utskottet har nemligen för Riksens Ständer anmält, det Utskottet hvarken funnit den åtalade förbrytelsen kunna enligt ;o6. §. anses , ej heller 107. hvaruti den ifrågavarande Etnbetsmannen icke är nämnd, till detta fall lämplig, men likväl för Riksens Ständer tillkännagifvit Saken i hela dess sammanhang. Då Utskottets befattning genom 106. och 107. §§. utstakas Och begränsas, anser jag åtminstone det vara ep tydlig följd häraf, att 3°4 Den 12 Martil alla åtgärder, hvilka uti nyssnämnde §§. icke äga stöd och anledning., innebära ett öfverskridande af dessa utstakade gränsor.
Med bifogande af ett extrsct utaf Stifts-.- Cassans räkenskaper, som ej allenast upptager de gäldenårer, hvilka icke inom föreskrifven tid, eller slutet af år 1820 sine skulder till Cassan inbetalt, utan ock visar, att Cassans utestående fordringar för obetalte inskrifningspenningar och fämillegåfvor, jemte räntor, utgjorde vid 1822 års slut tillsammans 2612 R;dr 29 sk. 11 r:st. Banco, har StiftsDirectionen hemställt, om icke,- såsom följd af Ridderskapets och Adelns vid sista Riksdag fattade beslut, de Fröknar, för hvilka inskrifningspenningar inom nämnde tid ej blifvit erlagde, borde komma att anses hafva upphört att till pensions åtnjutande vid Stiftet vara berättigade, samt utur Matrikeln afföras, så framt icke Ridderskapet och Adeln skulle behaga pröfva, huruvida några särskildta skål och omständigheter kunna föranleda till undantag från detta stadgande; samt de fordringar för inskrifningspenningar och fämillegåfvor, hvilka ej genom innehållning af pensioner, enligt hvad särskildt blifvit stadgadt, kunna blifva guldne, måtte utur råkenskaperne afskrifvas. 3*6 Den 20 Augusti e. m. Efter en noga granskning af förhållandet med de fordringar Wadstena Adeliga JungfruStiftsCassa ännu åger utestående af ofvanberörde beskaffenhet, har Utskottet uti en sårskild column af omförmålte extract, hvilket härjemte bifogas, för hvarje af de der uppförde gåldenårer tecknat sitt yttrande, och hvarpå Utskottet för kortheten skull, nu får sig åberopa, och anser Utskottet derföre det vara tillräckligt att hår blott summariskt uppgifva de tillstyrkanden Utskottet på omförmålte sätt afgifvit. I sådant afseende får Utskottet anmäla, det
Han klagar värre, då han rifver sig på en törntagg eller bränner sig på en nässla, än han jämrade sig, då galérvaktarens piska snärtade till hans rygg. Biagio och Passafiore, hans systerson, våga ej visa sig, utan ligga dolda i en grotta, tills allt är färdigt. De skratta åt Falco med full hals, ty sådan jämmer som Falcos har ej genljudit i stenbrottet, sedan olyckliga krigsfångar gingo där vid sitt arbete. Men Biagio ser upp till det stora Etna, som rodnar i solnedgången. »Se på Mongibello,» säger han till Passafiore, »se hur det rodnar. Det måtte ana hvad Falco sysslar med nere i stenbrottet.» Och Passafiore svarar: »Mongibello har väl aldrig trott, att det skulle få annat på hjässan än aska och snö.» Men plötsligt upphörde Biagio att skratta. »Detta är ej bra, Passafiore,» sade han. »Falco har blifvit för högmodig. Jag fruktar, att det stora Mongibello skall drifva gäck med honom.» De två banditerna se hvarandra forskande in i ögonen. »Det är godt, om det endast är högmod,» säger Passafiore. Men nu se de bort på samma gång och våga ingenting mer säga. Det är samma tanke, samma förfäran, som gripit dem båda. Falco är på väg att bli vansinnig. Han är redan stundtals vansinnig. Det går så med de stora hjälteröfvarne, de kunna ej bära sin ära och sin storhet, de bli alla vansinniga. Passafiore och Biagio hafva gått och sett det länge, men de hafva burit det hvar för sig under tystnad, och hvar och en har hoppats, att den andre intet märkt. Nu förstå de, att de båda veta det. De trycka hvarandras händer utan ett ord. Det är ännu så mycket stort hos Falco. De båda, Passafiore och Biagio, skola vaka öfver att ingen skall komma att märka, att han ej mer är den han varit. Ändtligen har Falco sin krans färdig, han hänger den på bösspipan och kommer fram till de andra.
M:t i nåder förordade statsbidrag för verkställandet af en förändrad reglering af stadens tomter, så hafva, med afseende på förekomna förhållanden, till stöd för Statens så beskaffade medverkan dervid, och sedan så väl lån som anslag utan återbetalnings-skyldighet vid innevarande riksdag blifvit för ny tomtreglering inom staden Örebro, efter derstädes likaledes nyligen inträffad vådeld, beviljade, Rikets Ständer lemnat bifall till det, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet, af E. K. M.t i nåder föreslagna statsbidrag af Tio Tusen Riksdaler för staden Jönköpings nya tomtreglering, äfvensom, för sagda ändamål, beviljat och anvisat ett lån å Tio Tusen Riksdaler, att af oftanämnda stad från Riksgälds-kontoret utbekommas, under enahanda förbehåll samt ränteoch återbetalnings-vilkor, som vid innevarande riksdag blifvit af Rikets Ständer stadgade för det, enligt derom i Rikets Ständers skrifvelse af den 1 nästlidne Juli gjord underdånig anmälan, beviljade lån för tomtregleringen i Örebro, dock med förlängning af yttersta terminen för lånemedlens lyftning till slutet äf Mars månad nästkommande år 1855. Hvilket allt, till svar i ämnet, Rikets Ständer få hos E. K. M:t härigenom i underdånighet anmäla. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 December 1854. 664 Expedilions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 210. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Nov. 1854. Preste-Stå ndet den 30 Borgare-Ståndet den 1 Dec. — Bonde-Ståndet den 4 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, rörande ändring i föreskrifter om fattigvården. (Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.Utsk:ns Bet:den Nrris 20 och 36.) i S. A. K. Hos Rikets Ständer har till öfvervägande kommit, huruvida icke fattigvården, i nedannämnda hänseenden, må efter förändrade grunder ordnas. Uti nu gällande nådiga förordning om fattigvården i riket är nemligen i §.
Allm. Besv.- och Ekon.-XJtslottets Betänkande N:o 118.- 69 Om man i lärosalarne icke ulan men både för undervisning och barnens helsa kan inrymma della ständigt vexande antal lärjungar, så är tydligt alt nya anslag till byggnader, liksom nya löner för det i lika proportion vexande behofvel af lärare, alltjemt måste beviljas. Men det måste kunna förutses, att i samma mån dessa anslag vexa och antaga äfven för Statsverket betungande proportioner, desto svårare måste det 'för läroverken blifva att få sig de nödiga anslagen beviljade; och den sannolika följden således, alt elementarläroverken, som nu under en följd af år gått framåt, komma alt åter gå tillbaka. Det skulle således väl åter kunna inträffa, att förmögnare föräldrar funno det nödvändigt att med stora kostnader skaffa privatlärare för sina barn. Manne det då icke skulle vara förmånligare, eller månne det i alla fall skulle vara för mycket hegardt, att de föräldrar, som hade råd dertill, med någon liten del af det som nu offras åt fåfänga och njutningslusta bidrogo till upprätthållandet af läroverket i det skick, att deras egna barn fingo draga den största möjliga fördel af den i öfrigt kostnadsfritt af Staten lemnade undervisningen? Såsom hufvudsakliga skäi häremot har man anfört dels alt man icke borde frångå den till grund för nu gällande stadganden liggande vackra princip, att undervisningen borde vara kostnadsfri, dels att örn några barn voro betalande, andra icke* detta skulle redan i Skolan brännmärka dessa sednare med fattigdomens hallstämpel. Det förra skälet kunde visserligen hafva något sken för sig, om det verkeligen vore en sanning att undervisningen y&e&JeL. Mea redan nu betalas en terminsafgift, ehuru en ganska låg; och till följd deraf alt lexlagen i skolorna hafva flera barn än som kunna undervisas så som sig bör af läraren i Skolan, så få många föräldrar deijemte skaffa en privat lärare i hemmet, hvarför kostnaden vida ölverstiger hvad som kunde komma alt betalas för ali få undervisningen så ordnad, att den helt och hållet kunde skötas af läraren i skolan. Icke heller kan jag erkänna det andra skälets giltighet.
Då en välgörenhets-inrältning, hvarifrån sjömän, hörande till svenska handelsflottan , hade att under en kraftlös ålder åtnjuta stadigvarande understöd, skulle, i så väl allmänt som enskildt hänseende, medföra väsendtliga fördelar, har till Rikets Ständers pröfning blifvit hemstäldt, det en pensions-anstalt för nyssbemälde flottas skeppare, styrmän och sjöfolk måtte bildas och åt en för hela riket gemensam styrelse till omvårdnad och förvaltning anförtros, samt derjemte tillförsäkras en till omkring45,000 R:dr Banko beräknad årlig inkomst, alt erhållas genom Rikets Ständers medgifvande dertill, att, oberäknadt ej mindre de afgifter, som nu, enligt 1748 års reglemente och 1828 års förordning, af besättningar och rederier för ifrågavarande ändamål till sjömanshusen erlades och hvilka borde till Pensions-kassan aflemnas, samt under förlidet år endast för Stockholms stad uppgått till omkring 3,000 R:dr, än äfven den sjö - le Sept. 18S4. 16 16 22 bildande af en skeppare, styr - vik. till It. St. Skrifvelse, N:o 13S. männen tillkommande så kallade Föringen, hvarmed de sjöfarande sjelfve skulle bidraga och hvilkens utbetalning skulle ske på det sätt och ined de vilkor, som uti Rikets Ständers underdåniga skrifvelse angående tullbevillningen af år 1848 omförmäldes, såsom ytterligare tillgångar härför finge årligen användas dels af Handelsoch Sjöfartsfonden en lika stor summa, som Föringen utgjorde, eller omkring 16,000 R:dr Banko, samt dels af tullmedlen hyad vidare, i händelse af behof, skulle erfordras för att fylla den ofvanuppgifna total-summan.
Grefve Anckarsvärd: Jag medgifver ger; na , att det vore bättre trycka ifrågavarande Betänkande helt och hållit, men då sådant skulle icke allenast upptaga en längre tijdj 22g Den 9 Maji. utan ock medföra en icke obetydlig kostnad , har jag trott, att mitt förslag vore ganska oskyldigt och ingalunda stridande mot TryckfrihetsFörordningen, heligt de Utdrag, som af ifrågavarande Betänkanden borde tryckas, icke •kulle för Allmänheten framläggas, utan blott lända Ridderskapets och Adelns Herrar Leda möter till upplysning och lättnad vid Målens afgörande. Att Grefve Spens i går begärt Ridderskapets och Adelns tillåtelse att få trycka Propositionerne i DiscontBetänkandet, och att berörde anhållan blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen , under förbehåll att samilia Betänkande borde i ett sammanhang helt och hållit till trycket befordras, har varit mig alldeles obekant] men då jag fruktar, att Grefve Spens under detta förbehåll, hvarken kan medhinna eller lärer vilja åtaga sig berörde tryckning, vågar jag å nyo framställa mitt förut i enahanda afseende gjorda förslag, samt derå utbedja mig Herr Grefvens och LsndtMar•kalkens Proposition. Friherre Boye, Ludvig: Jag anhåller att få ödmjukast erinra om nödvändigheten att icke tillämpa ett Lagens vilkor till annan Casus, än den , för hvilken detsamma är gifvit. TryckfrihetsLagen fäster vid rättigheten att trycka Rättegångshandlingar det vilkor , att icke trycka blott den ena Partens framställninningar, utan tillika den andras; och ändamålet är, att Allmänheten icke må bibringas ensidiga begrepp, förnärmande lika mycket Rätt-' visans, som den andra Partens skäliga fordrin - Ben 9 Maji. 229 gar. Men då TryckfrihetsLagen omtalar tryckning af Riksdagshandlingar, så bjuder Lagen alldeles icke samma vilkor, troligen derföre, att samma skäl icke existerar, jag inser lätt, att man kan i Financeämnen vara af olika meningar; men jag förstår sannerligen icke, huru man kan, af hvilken mening man också är, vilja begagna sig af surpriser, för att vin-: na framgång.
Ridderstapets och Adelns ompröfwande, om en instruLtlon för Stats-Utffottet nu mera kunde wara nödig, enär StatsWerkets angelägenheter icke weste höljda med någon Hemlighet, Ro - 624 Den 9 Junit. Ropades tolef. Herr Grefwen och Landtmarskalkcn proponerscte, at en Deputation til de andra Gränden skulle afsändas med underrättelse, at Ridderffapet och Adeln ej ansett en.lustouctiou för SLats-Utffottet af nöden. Bifölls. Herr von 5cbult2euk> ei m, O.ivich yttrade, at de manga i dag gjorda afsägelse!.' gäfwo Honom arrledning til wäckande af den motion, at dä Riodarehus-ordningen förmodeligen snart ffulle företagas af Riddarehus-Utskottet lil granskning och omarbetning Utffotlet äfmcn dä mätte befatta sig med fragan om afsägelser; och tilsiyrkte Herr von Lcbult^enbviin för sin del, at stadgas mätte, det ingen ting annat än sjukdom eller commencDoinp r Rikets tjenst skulle kunna wara gällande skäl för en sadan afsägelse. Änmältes och emottogs en Deputation ifran del hederwärda Bonde-Ständet, anförd af Riksdagsmannen fran Carlskoga, Oxeln-i-F, som tilkännagaf sit med Rioderssapet och Adeln enstämmiga beslut, angående Ledamöter i de flera r i dag föreflagne Utskott, och i anseende til ar> Den 9 Junis. 62S antalet i wänlig proportion emot Ridderstapet och Adeln; äfwenwäl at Bonde-Ständet förenat sig med Borgare-Ständet, ak til StatsUtstottet remittera. Lanco Utskottets utlätande.
Vid början af December månad hvarje år upprättar Kamereraren förteckning å alla de Stifts-jungfrur, som för det löpande året äro till pension berättigade; hvarefter Directionen granskar samma förteckning, jemte de inkomne Prest-betygen, och anordnar beloppet af de pensioner, som skola utbetalas. Vid Directionens första sammanträde i Januari månad det påföljande året tillkännagifver Kamereraren, hvilka Stifts-Jungfrur då ännu icke vederbörligen anmält sig till pensions utbekommande, och Directionen förordnar, i anledning deraf, huruvida eller till hvad del penningarne böra uti Banken insättas, för att ej annorledes än efter Directionens förnyade pröfning af Pensionairens behörighet till pensions undfående utassigneras. Pensionairerne af de öfrige under Directionens förvaltning ställde Fonder skola, inom 6 månader efter pensionernas anordnande, desamma uttaga, vid påföljd att, i annat fall, varda de anordnade pensionsmedlen förlustige. Skulle en Pensionair, än vidare, under 6 månader, underlåta att anmäla sig till pensions utbekommande, blifve då densamma för ledig förklarad; om hvilket sist 2 - 18 Rid dårhus-[Hskot tets Betänkande N:o 12. nämnde äfventyr Directionen eger att, genom kungörelse i Officiella tidningen, vederbörande underrätta. Skulle dock en Pensionair af Stifts-Cassan eller de öfrige Fonderne sedermera hos Riddarhus-Directionen gifva sig tillkänna samt med trovärdige mäns intyg styrka, att hon, genom inträffade serskilde händelser, hvilka ej kunnat förutses eller afvärjas, varit urståndsatt att pensionen förr utbegära, och att hon ännu fortfar att vara berättigad till pension; då eger, vid inträffad ledighet, Directionen, efter att till Protocollet hafva anfört sina skäl, åter uppföra en sådan person till pensions åtnjutande, i hvilket fall hon skall ega företräde framför andra medsökande, som pension tillförene icke innehaft. § 28. Vid början af sista månaden i hvarje quartal anordnas Directeurernes honorarier, Tjenstemännens löner, pensioner m. m. § 29.
Rtdr årligen, till underhållande af en inom Hufvudstaden på försök inrättad Etehientar-schola för ämnesläsning, har blifvit an - 38 Stalssamt Allm.Besv.o.Oec.-Utsk, UtLN:o 5?,' forde att, då den visshet erfarenheten vid Kongl, Krigs-Academien redan lämnat om de nyare methodernes förträfflighet borde vara mer ä.i tillräcklig för att stadga omdömet i denna del, det vill synas ändamålslöst att bevilja något anslag för ifrågavarande Prof-schola, helst som betviflas måste, att man derifrån erhåller ett så practiskt resultat som vid Carlberg. Denna anmärkning har redan af en värd Ledamot inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Herr v. Hartmansdorff, blifvit mött med den upplysning, att då de ynglingar vid Krigs-Academien, med hvilkas undervisning efter nya methoder en vitsordad framgång vunnits, uti Academien inträdt vid 13 års ålder och derutöfver, men, vid de allmänna Scholorne, barnen redan emottagas vid 8 års ålder, skulle Normaleller ProfScholans ändamål blifva att afgöra en hittills icke utredd fråga: hvilken method, un-' der de mellanliggande fem åren, är den tjenligaste. Vid Krigs-Academien lefva ynglingarne under ett militairiskt befäl, hafva mep uppsigt öfver sig och bo tillsammans; vid jlp allmänna Läroanstalterne äro de spridde i enskilde boningar och nästan åt sig sjelfva lemnade. På förra stället höra läroämnena till ett visst slag allena och ynglingarne erhålla en bestämd rigtning från läro-coursens början till dess slut, då ide allmänna Scholorne deremot ungdomen danas för hvarjehanda olika lefnadsyrken. Det är ej nog att föreskrifva, att de nya methoderne skola Stats-samt Allrri>Besv.ö.Oec.ztJtsk»ZJil'N:ö 5a. 33' skola införas, man måste jemväl ega Lärare,1 som med dem ega bekantskap, äfvensom Läronecker, som efter dem äro lämpade.