Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:t fann både det Allmännas nytta och rättvisan emot enskilde kräfva, att endast .småningom öfvergå till det af Rikets Ständer, i motsats med deras öfverläggningar vid föregående Riksdagar, yrkade friare Handels-system, och lemna de Närings-Idkare, som, i följd af serskilda omständigheter, ej kunna ega bestånd vid en fri täflan, lämpligt rådrum, att på tjenligare föremål öfverflytta sin verksamhet och sina Capitaler; och Kongl. Maj:t fann så mycket mera skäl, att å en del varor bibehålla hittills gällande förbud, som den frihet i handel, Rikets Ständer förklarat sig hafva såsom en allmän grundsats antagit, och till följe hvaraf alla förbud emot varors inoch utförsel skulle upphöra, till en stor del blott kunde anses såsom skenbar i betraktande af de höga Tullafgifler, hvarmed flere inkommande och utgående Artiklar blifvit af Rikets Ständer belagde. Kongl. Majrt, som, i kraft afRegeringsFormen, fann sig ega den allt sedan år 1809 utöfvade rätt, att besluta, huru Tull-Taxorne må utfärdas, och hvilka Reglementariska föreskrifter till Statens säkerhet och handelns båtnad må vid afgifternas beräkning och uppbärande vara af nöden, äfvensom att förordna hvilka varor må in eller - Bil, t. B. St, Just, Omb:ns Enil,-Ber, d, ^ Nav. 1828, 97 eller utföras, bes löt * att den nya TullTaxan skulle, såsom de hittills grillande, utfärdas i form af en Kongl. Författning, och att de förbud emot ineller utförsel af vissa varor, som kunna finnas nödige, skulle i Taxan utsättas. Den nya Tull-Tariffen skulle, så snart den blifvit i Nåder gillad, öfversändas till Kongl. Maj:ts Minister i London, i afseende på beredandet af reciproque förtöolier för Svenska handeln i. England.
Det gör mig verkligen ondt att jag försatt Hr Printzensköld och Frih. Cederström i förvåning. Jag kan likväl icke derföre afstå ifrån de äsigter jag redan yttrat. Jag förvånar mig kanske mera öfver de svaga och haltande skäl, Hr Printzensköld begagnat för alt vederlägga mig, än han kan göra öfver det yttrande, som jag här haft. I afseende på hvad Hr Printzensköld nämnt om afund, så är detta uttryck ganska besynnerligt och olämpligt och lätt vore att återkasta beskyllningen på den värde talaren. Om t. ex. statsmakterne skulle raisonnera sä här. Nu hafva vi under en lång följd af år lönat våra sockerbruksidkare utöfver höfvan; mä vi nu en tid gifva dem lagom kost och i stället öfverflytta vår generosilé pä Svenska arméens compagniechefer, hvilka hittills varit ganska ringa lönade. Vi besluta således, att desse sistnämnde nu några år bortåt atlönas med 50,000 r:dr r:gs årligen. Olvifvelakligt och med skäl skulle Hr Prinlzersköld och mången annan i slikt fall klaga, att denna lön vore allt för högt tilltagen och påstå, att man kunde hafva compagniecheferne för vida bättre pris; men detta vore ju bara afund af Hr Printzensköld, som icke är companiechef. Beträffande yttrandet om de konstlade medel, som af sockerbruksidkare begagnas, så har sådant varit i allmänna tidningar uppgifvit och icke blifvit vederlagdt. Dessutom känner jag ett konstedt medel, som serskildt varit begagnadt i staden Norrköping. Der funnos tvenne sockerbruksidkare; den ene blef omyndig förklarad. Förmyndarne förstodo icke rörelsen, eller ansåge möjligen för besvärligt att sköta den, hvarföre de arrenderade ut sockerbruket åt den andre sockerbruksidkaren, som emottog arrendet icke för att begagna della sockerbruk, utan för att nedlägga JDen 5 Juni f. m. 421 detsammas rörelse, livarigenora han blef ulan medtäflare i nämnde stad, och han helalade icke litet, utan 3000 r:dr derför.
Ståndet beslöt den förändring af 1 § uti förslaget till ifrågavarande Lag, att Privat-Banker ej må hädanefter stiftas med rättighet alt utlärda tryckta eller graverade Credilsedlar, men alt betänkandet i öfriga delar skulle återremitteras; S. D. Prot.-Utdrag, den 28 Januari 1845. 561 S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets på bordet hvilande memorial, N:o 133, med förslag till sammanjemkning eller volerings-propositioner, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående Stats-regleringen, förklarade Ståndet, att dess mening, i afseende å det begärdte Stats-anslaget lill bestyckning af Carlstens fästning, vore den, all endast 40,000 R:dr skulle för en gång, i likhet med hvad Borgare-Ståndet beslutat, dertill beviljas; hvarjemte Bonde-Ståndet antog Utskottets inbjudning lill Ståndet alt förena sig i Borgare-Ståndets beslut derom, att 1000 R-dr årligen må beviljas till förbättring afdon vid Institutet för blinda och döfstumma anställde lärare-personals löne-vilkor; Men någon annan till Bonde-Ståndet gjord inbjudning, blef icke af Ståndet antagen, och godkändes i öfrigt de af Utskottet föreslagne och, i förhållande till berörde beslut, nödige voterings-proposilioner. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets utlåtande, N:o 159, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer om anvisande af medel till arfvoden m. m. för Lagberedningen. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets på bordet hvilande utlåtande, N:o 131, i anledning af väckta motioner om inköp af boställen åt Länsmännen i Lane härads Östra distriet och i Sevedahls härads vestra district inom Götheborgs och Bohus Län, blef samma utlåtande, i anledning af dervid gjorde anmärkningar, till Utskollet återremitteradt.
Betänka n den. 35 Sedan Siats-Utskottet, på stället, tagit kännedom ojn sjelfva Byggnads-arbetets fortgång-och beskaffenhet m. m., hav Utskottet sökt göra sig 'underrätadt, huru ofvanberörde medel blifvit använde, och, i sådant afseende, infordrat de af vederbörande Redogörare förde Räkenskaper, jemte öfrige upplysningar, hvarvid Utskottet inhemtat, att utom Stats-anslags-snmman 320,000. ByggnadsFonden tillflutit i hyresoch försälj hi ngs-med el 7,556: !\!\. q. Tillsammans 227,556: 44- tillära f äro till inköp af den Egendom, hvarest det så kallade Carolinska Medico Chirurgiska Institutet finnes inrättadt, utgifne . , . 66,606:32.— Vidare för Byggnadernes reparation och Institutets underhäll . - a(,85i: 37. 3. 96,518:1!. 3. Såsom förlust å en af Handlanden Mazer till GarnizonsSjukhus inköpt, men sedermera försåld Egendom, af skrifves 1801: 3. 5.
Ty då det är uppenbart, att det af skol-revisionen åberopade ringa' understöd, som Jemtlands Läns invånares underdåniga ansökan om reorganisation af sin hittills varande enda lärdoms-skola till ett läroverk, sådant som Stockholms elementarskola, med dimissionsrätt lill academien, erhållit af Stiftets Dom-capitel, härleder sig ej blott af misstroende till den vid elementarskolan begagnade läro-method, utan ock af farhåga, att denna onireglering kunde leda lill enahanda förändring, eller åtminstone önskan derom, af Umeå och Piteå lärdomsskolor, som från Gymnasium äro lika eller längre aflägsna, innan en tillräcklig erfarenhet om reformens nytta och oumbärlighet vunnits; så hade det varit skäl att låta förändringen delvis och på den skola, som hittills egt det största antalet af lärjungar, nu verkställas, på det att af det ingalunda vådliga försöket mätte utrönas, om och till hvilken grad det nya och, såsom mig synes, både ända målsen iigare och mindre kostsamma skolsystemet är på den gamla elementarskolan tillämpligt. För min del är jag fullkomligt öfvertygad, att, med antagande af en bättre läromethod och tillökningen af en enda lärare, de nu varande feni och för reformen nitiske collegerne vid Frösö skola, som har omkring 70 lärjungar, skulle kunna ullrällas nästan allt detsamma, sorn Stockholms elementarskolas lärare just genom ett bättre undervisningssätt nu åstadkomma med 100 lärjungar, jag menar disciplarnes fullkomliga förberedning till Universitetet. Men om detta resultat, i anseende tili den ihärdighet, med hvilken man vidhåller det gamla skol-systemet, ännu måste synas långt aflägse, så hade man åtminstone ej bordt förneka lärdoms-skolan vid Frösö den fördel, som äfven med den bibehållna classläsningen kan vinnas, nemligen att genom utvidgning af Reclors dass med en ny lärare, lärjungarne kunnat ett år längre der qvarhållas, och sålunda den långa och kostsamma lärotiden vid Hernösands 25 mil aflägsna Gymna - 8 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskoilens Utlåtande, N:o 28. siam åtminstone i någon mon förkortas.
under rockslaget m e d en stolt sträckning å la Napoleon o c h med gravitetiska steg skrider » p a p p a R e b o l l e d o » ned för Hornskroksbacken för att en timme senare befinnas färdig att göra de nio gudinnorna sin offertjenst i burgundisk falkonerarbarett eller egyptiska sandaler. Han var punktlig som ett urverk, » pappa R e b o l l e d o », och skonåtlerskan tvärs öfver gatan brukade rucka sin gamla scbwarzwalderrofva efter hans kommande ocb gående. D å var hon viss att det knappast klickade på minuten, o c h hon fick ändock ej se allt för noga till minuterna, när det gälde att mäta dem upp till en lång arbetsdag. » P a p p a R e b o l l e d o » hade en gång, äfven h a n, drömt en stolt konstnärsdröm: ty att stanna på den anspråkslösa koristens plats, det hade dock icke varit hans lifsmål. D e t var kabaler och afund, gudbevars, som beständigt trängde h o n o m tillbaka; men han gick ännu o c h v ä n - tade på att slå det stora slag, som skulle föra honom fram med ens — trots allt. D e t var en gång för i 1 år sedan, som koristen A d o l f B e r g, hvilken då ännu knappast var en 30 års man o c h en man, hvars hela hjerta » brann för k o n s t e n », hade efter åratals envishet o c h kält lyckats trotsa sig till en debutroll emot kamraters och förmäns bestämda afrådan. D e t var då han sjöng R e b o l l e d o i Kronjuvelerna, sjöng den en enda minnesvärd afton, hvilken ännu hans gamla vänner erinra sig med ett mystiskt löje, men hvilken han sjelf räknar för den stoltaste stunden i sitt lif, o c h från hvilken han daterar alla dess öfriga mera märkliga tilldragelser. och ram o c h der ofvan, det är verkligen sant — en vissnad lagerkrans!
Om vi äfven igenom de vidtagna karantäns-anstalterne lyckas undgå densamma innevaride år, så kan farsoten påkomma oss så myckel starkare under loppet af det nästa. Det synes mig derföre vara obetänkt af II. St. alt lemna ett kreditiv af endast 500,000 till oförutsedda statsbehof som kunna uppslå under tiden intill nästa riksdag, förutom hvad till försvars-anstalter kan påfordras, hvartill, jemfördt med det hotande behofvet en ganska ringa summa är anslagen eller den andra hälften af lilla kreditivet. Jag tror således alt det är nödvändigt alt ett serskildt kreditiv lemnäs i och för spanuemåls-undsältningar och att fördenskull till detta ändamål ett belopp af 500,000 r:dr varder hänvisadt på riksgis-kont. alt detsamma vid uppstående behof genom lån anskaffa. Få grund häraf yrkar jag återremiss af den 4:de punkten. Hr von Troil, Sam. Gust.: Då ifrågavande ämne blifvit handlagdt inom riksg:safd:n af StatsUtsk. och förslaget naturligtvis der blifvit uppgjordt, ber jag att få fästa R. o. Adis uppmärksamhet derpå, att det endast var med största svårighet, som det lyckades alt höja det mindre kreditivet från dess nuvar:de belopp 500,000 till en million och alt detta skedde blott under vilkor att intet serskildt undsättningskrediliv skulle ifrågakomma. För min del tror jag derföre, att äfven om R. o. Ad. skulle återremittera ifrågavande punkt, sådant likväl icke skulle till någon åtgärd föranleda. Jag vågar påstå detta, på grund af den kännedom jag äger om de öfrige Ståndens tänkesätt, i denna fråga. Jag ber att dessutom fä erinra, att sedan R. St. nu mera bifallit, att det mindre kreditivet skulle upptagas till en million samt delas i tvänne lika stora summor, hvaraf den ena hälften skulle vara afsedd för försvarsanstalter och den andra till öfriga högst vigtiga ändamål såsom t. ex. undsättningar i missväxtår, så äger K. M. dock till
Det faller af sig sjeift att StatsUtsk. äger denna rättighet uti statsreglerts-frågor eller frågor om anslag; ty deruti är grundlagen klar; men denna rättighet är icke så att förstå, att om StatsUtsk. uti ett betänk. om anslag behagar inflicka en administrativ fråga; en fråga om ekonomiska lagar eller författningar, om deras upphäfvande eller förändring, dessa inflickade särskildta ekonomiska ämnen blifva föremål för förstärkta StatsUtsk:s afgörande då i Stånd i besluten deröfver stannat emot 2, på sätt som i statsregler:s-frågor, utan komma de enl. 8g §:n Reg.Fm att på det sätt behandlas, att de förfalla, derest icke tre Stånd förena sig om förslagets antagande; och kommer förslaget, derest det sålunda antages, att i önskningsväg un - 3yS D e 11 16 September f. in. (lerslåIlas K M:s nåd. pröfning. Eli annat behandlingssätt förutsätter att Ekon.Utsk. vore öfverflödigt, emedan alla dithörande frågor kunde sammanbindas med statsreglertn och öfverlemnas till StatsUlskts behandling. På samma sätt kunde det gå med lagfrågor, frågan om domstolarnes organisation m. in. Val hafva domi arne löner af statsverket; men hittills har ingen annan an Frih. Sprengtporten komrnit fram med den grundsatsen, alt frågor t. ex. om domstolarnes organisation kunna blifva föremål för StatsUtskts behandling och förstärkta StatsUlskts afgörande. Hr von Hartmansdorff: Jag har icke gjort Stats Utsk. någon förebråelse; men om StatsUlskts ledamöter finna mina anmärkntr vara af den beskaffenhet alt de innebära förebråelser, så är det utan tvifvel StatsUlskts eget fel. Frih. Cederström har redan anmärkt, huruledes det skulle kunna hända, emedan penningar erfordras till ali statsförvaltning, att StatsUtsk. kunde begagna den vägen för att alldeles inträda |>å Ekon.Uukts område och föreslår organisationsförändringar i alla Styrelsens grenar.
Då testamentet öppnades, befans det, att Nina var insatt till sin mans universalarfvinge, med undantag af en rätt stor penningsumma, som Curtmann efterlemnade till sina barn och deras mor. Alltså hade hon nu blifvit rik, rik och sjelfständig. Hon förstod det icke riktigt i början. Det var som om hon skulle ha fått en dyrbar drägt, som hon icke visste hvad hon skulle göra med, och hon gick omkring i sitt hus, det hus, som nu var hennes, som om hon varit en främmande hos sig sjelf. Det led redan mot våren, men snön hade legat länge, och först under de sista dagarna var jorden alldeles bar, och regnskurarna hade börjat. Men så vaknade Nina en morgon vid att det var vår. Hon märkte det redan till hälften i drömmen. Foglarna sjöngo på ett annat sätt, det klingade, som när luften är klar. I rummet bredvid hennes sofrum hade man öppnat verandadörrarna. Hon kände den milda luften svepa in med solskenet. Hon satte sig upp i sängen och log, och i ett ögonblick hade hon stuckit fötterna i sina sidentofflor och sprang in i trädgårdsrummet. Det gjorde riktigt ondt i ögonen på henne, så darrade solen i vattenpussarna. På denna enda natt hade bladknopparna på syrenerna svält och dufvorna flögo med sväfvande vingslag öfver gräsmattorna, som började blifva gröna. En ny, förunderlig lycka genomströmmade hela hennes väsen. Det var som om hon skulle ha sofvit hela sin ungdom och nu hade vaknat upp till en verklig och ny ungdom, som om hon nu skulle börja sitt lif om igen. Hon log hela tiden, medan hon flätade sitt tunga, glänsande hår och sträckte sina hvita armar högt upp ur de lösa ärmarna på kamkappan. Hon log mot sig sjelf i spegeln, som mot en god vän, som har kommit tillbaka efter en lång resa. – Hon var ju vacker, ung och frisk! Det gladde henne sjelf att se. Då hon hade klädt på sig, sprang hon ut i trädgården. Hon bredde ut armarna som för att fånga luften och sprang den lilla trädgården rundt ett par gånger i sträck. I ett hörn fann hon en liten blekröd hyacint, som hade spruckit ut i den varmaste rabatten.
Jag märkte detta tydligast, när vi flyttade till Stockholm. Hon hyste en besynnerlig fruktan för den stora staden, en barnslig, naiv, nästan trolldomsbunden motvilja mot allt, hvad som här mötte henne. Hon fruktade gatorna med deras folkvimmel och buller, i synnerhet promenaderna, där stadens bekanta personligheter möta hvarandra. Hon fruktade de höga husen, med deras många våningar, mängden af familjer, hvilka trängdes under samma tak. Teatrarna, kaféerna, de öfverfyllda matsalarna, slamret af tallrikar, sorlet af röster och skratt, virrvarret af detta utelif, som tränges i det elektriska ljuset, spårvagnarnas klockor, telefonernas ringande, skämtet hos den värld, hvars lifskänsla yttrar sig som ironi och en smula lättfärdigt skämt – allt detta fruktade hon, fruktade det, som om det innebure en fara för henne själf. Och förde jag henne ut bland människor, så följde hon mig. Men midt bland lifligt skämt eller intressanta debatter satt hon tyst och sluten, svarade på hvarje tilltal med trötta leenden och frånvarande svar. Midt i ett samkväm kunde jag ertappa mig själf med, att jag satt och betraktade henne, och när jag då mötte hennes blick, hvilken syntes bedja mig om att föra henne hem, kände jag, hur energien frös bort i mitt väsen, orden stelnade på min tunga, och jag förstod blott, att den värld, som måste vara min, kunde aldrig blifva hennes. Hon gick utanför den, om hon ock kväll efter kväll följt mig i samkväm med de människor, hvilka jag ej kunde umbära, om jag ej ville begrafva mig själf. Hvad hjälpte det mig, om hon, när vi blefvo ensamma, med ett uttryck af lycka, som ibland gjorde mig helt varm om hjärtat, smög sig tätt intill mig och sade: »Nu är jag ensam med dig. Nu få vi gå hem!» Hvad hjälpte det mig, om jag kände, hur hennes känslor lefde kvar med samma intensitet som förr, att hon älskade mig högre än allt annat på jorden? Hon älskade mig, så som hon kunde älska. Men hon älskade mig ej så högt, att hon för min skull kunde bryta igenom skalet af sin egen natur och tillsammans med mig tvinga oss båda fram genom lifvet.
Lågt var det i taket och fönstren voro små, så att de gulrandiga rullgardinerna uppfästes på det primitiva sätt, att de med händerna rullades upp omkring käppen till öfre kanten af fönsterbågen, där en lång bandögla var fastspikad på utsidanaf gardinen, hvilken bandögla drogs fram och hängdes upp på en innanför gardinen uppsatt spik eller knapp. I denna bandögla hvilade nu den upprullade gardinen säkert nog, men icke fingo fönstren vara vare sig höga eller breda, det var naturligt. På långväggen framför fönstret ät sjösidan stod en, naturligtvis pärlfärgad, utdragssoffa, s. k. pinnsoffa, helt enkelt af furuträ, med fina ornamenter och utskärningar. Den var försedd med ett trälock, men vid högtidliga tillfällen lades därpå en madrass, öfver hvilken breddes ett täcke af grön boj, försedt med halfalnslånga fransar i » blandade färger » af hemspunnet och hemfärgadt ullgarn, brunt, blått och gult. Fransarne voro upptill flätade liksom i ett galler och det hela ansågs vara både smakfullt och elegant. Vid andra fönstret, på kortväggen, stod ett fällbord, nu uppslaget; ett hälft dussin trä- stolar, en ofantlig, gulmålad dragkista och en pärlfärgad skänk med pilastrar och refflor fulländade möbleringen. En enda lyxartikel fanns där — en tämligen stor spegel i mahognyram och af högst egendomlig form. Så såg det ut i prestgårdens sal och hvardagsrum, där nu pastorn, hans fru och båda små flickor sutto vid frukostbordet. Det vill säga, pastorn och frun sutto, men småflickorna stodo. Ända tills hon var åtta år stod Tinnie vid bordet, men vid den tiden började litet mera liberala åsigter göra sig gällande, och pastorn, som var stor vän af det framåtskridande, tillät genast barnen sitta vid bordet. Eljes var det ganska vanligt, att barnen måste stå och äta, ända tills de » gått och läst ». De små flickorna hade hvar sin tallrik välling framför sig och slefvade i sig anrättningen med god aptit.
Jag anhåller nemi. att få upplysa R. o. Ad. derom att sjelfva hufvudfrågan är af alla 4 Stånden bifallen, d. v. s. att alla 4 Stånden beslutat anslag till bibanan. Deremot har R. o. Ad. och Borgare-St:t beslutat att, i likhet med hvad som egt rum för alla öfriga bibanor, räntefrihet skulle beviljas för 2 år, hvilket de öfrige båda Stånden icke gjort. Det egna förhållandet har således inträffat, att denna bana är den enda som under innevarande riksdag icke fått åtnjuta denna fördel, utan måste betala 7 proc., nemi. 4 proc. ränta och 3 proc. amortering. Denna begäran om räntefrihet anser jag så mycket billigare, som det blir en stor olägenhet för bolaget att betala den högre rän - 472 Den 22 Maj e. m. tan 7 proc., — hvilka årligen skola erläggas — innan det kan draga någon fördel af banan. Man måste nemi. ihogkomma att detta räntebelopp utgör 70,000 rdr! Jag skulle icke vågat framkomma med denna begäran, såvida icke ledamöter af Preste-St:t uppmanat mig dertill, ty denna fråga afgjordes inom det Högv. Ståndet utan diskussion eller votering; och först sedan frågan var afgjord, kom man till den åsigten, att denna bana fått vidkännas en ganska bård behandling. Vid sådant förhållande, och då det beror på Preste-St:t att antaga inbjudningen eller icke, skulle det synas mig besynnerligt, om R. o. Ad. icke ville bifalla densamma, hvadan jag tager mig friheten anhålla att Hr Gr. Landtm, derom ville framställa propos. Gr, von Rosen: Jag kan icke annat än förena mig med Hr Reutersvärd i anhållan att denria inbjudning måtte aflåtas. Mig synes att denna bibana blifvit bra hårdt behandlad i jemnförelse med alla andra vid innevarande riksdag, oeh derföre röstar jag för denna inbjudning. Frill, af Ugglas:
torde hänvända sig till fröken Louise Bergklint, Engelholm. Annonser. Svar. abonnenter Soja, flere gånger belönade prisoch fullt jemförliga med de bästa utländska fabrikat. Tillhandahållas hos Hrr specerihändlare. Behandlar företrädesvis ^todsjholm magoch hudsjukdomar. Pristnranter gratis. Praktiserar 1 juni — 1 sept. vid H j o vattenkuranstalt. Bostad: S t o r a Vattugatan 2, Mottagning: helgfria dagar kl. \ 10 — 1 12 f. m. Tandläkaren Constance Elbe, Humlegårdsgatan 8, 2 tr. Kådfrågningstid 1 — 2. ' Hos mig spunnet » upprepsgarn » är bevisligen det bästa och vackraste, som kan erhållas, hvarförutom spånadslönen är den billigaste i Stockholm. lan. kottar endast en kr. för qvartaiet, befordrlngnafg. Inberäknad. Anordnar hvarje qvartal pristäflingar för sina prenumeranter. DUN Annonser Mottaga » genom 8. Qum«l !us annonsbyrå tocn not redaktionen till 2 6 öre pr 4-spaltlg petltrad ( Bepisitioier ff attflltt. Fr. Marcus, O Ds.! EtI al nim modeKongl. Hofleverantör jlaisclier ledtöljer. Stockholm. Idun Byn »: Prenumerationspris p r å r: Idun ensam _ kr. Iduns Modet., fjortondagsuppl. » 5: — Iduns Modet., mänadsuppl » 3: — Prenumeration sker å alla postBarngarderoben — - ?- * 3: — anstalter i riket. Redaktör och utgifvare: Aktiebolag. Utgifnlngstld: hvarje belgfri fredag. Å uiiouspri.s; FRITHIOF HELLBERG. 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » o. » Lediga platser » Träffas säkrast kl. 2 — 3. Lösnummerpris I S öre 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. (lösn.r endast för kompletteringar.) Utländska annons. 70 öre pr nonprad Redaktionssekr.