Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af sådan anledning och då, i anseende till den svåra och betungande forslingsskyldigheten, lefverering in natura, oaktadt de vanligen låga spanmälsprisen, vore för dea 6 Allm. Best.- och Ekon.-Ulskoltets Betänkande, N:o SO. ifrågavarande orten nästan omöjlig, har motionären anhållit, att allmogen i södra delen af Skåne måtte tillerkännas samma rätt, sorn tiondegifvarne till Malmö Barnhus åtnjuta, samt att det lika oerhörda som olagliga prejeri} sorn Directionen öfver Stockholms Allmänna Barnhus, oaktadt deröfver förd klagan, hitintills tillåtit sig, måtte upphöra. Utskottet har af erhållne upplysningar i ämnet inhemta!, att, då Malmö Barnhus spanmål löses med penningar efter markegångspris, erlägges vanlig forsel-lön med 16 sk. för hvarje tunna råg eller korn, samt 12 sk. för en tunna hafre; äfvensom att den Stockholms Allmänna Barnhus tillkommande tionde-spanmål, som utgöres af 15 Län i Riket, för det mesta löses med penningar efter markegångspris, med tillökning af endast vanlig forsel-lön till nyssnämnde belopp, utom i de Skånska Länen, hvarest Barnhus-Directionen, efter årlig och inom behörig tid skedd öfverenskommelse med tiondegifvarne, oftast erhållit en ytterligare tillökning uti forsel-Jönen af 32 sk. B:eo för hvarje tunna råg eller korn och 20 sk. för en tunna hafre.
Redan vid 1834 års Riksdag afgåfvo nemi. Ständerna en underd. skrifvelse, hvaruti anhålles om "transport sjöledes ej mindre af båtsmän, än af kronans manskap i allmänhet" samt att en sådan fortskaffning "från en ort till annan inom Riket hädanefter alltid måtte verkställas sjövägen, antingen på kronans egna eller på hyrde fartyg, då ett sådant transportsätt kan begagnas. " Sedermera ingingo R. St. vid 1841 års Riksdag med förnyad underd. skrifvelse till K. M., då frågan förekom om utfärdandet af ny tågordning, för hvilken det upgjorda förslaget innefattade att "fortskaffning landvägen af trupper, tillhörande landt-arméen, skall i allmänhet ske medelst tågande." St., som funnit sin "öfvertygelse om lämpligheten" af transporter sjöledes ytterligare stadgad, anhöllo då enl. ordalydelsen »om ett tillägg i berörde stadgande, så att fortskaffning af trupper, tillhörande landt-arméen, äfven måtte komma att ske sjöledes, då E. K. M. finner sådant tjenlig! och med för handen var.-de omständigheter öfverensstämmande " På grund af detta R. Strå egna beslut npsattes den g i nu gällande tågordning, som föreskrifver det oftare användandet af just samma fortskaffningssätt, hvilket af Gr. Anckarsvärd här blifvit tadladt, och som jag för min del icke heller finner ändamålsenligt, hvarföre jag också hemställt, att fortskaffning medelst tågande åtminstone en gång, antingen till eller från öfningslägret, måtte få ega ruin. Beväring s-manskapets öfningar äro af Hr Gr:n ännu lösligare vidrörde. Utan att kunna bestrida deras nödvändighet, finner Gr:n detta manskaps öfning blott för en gång endast leda till den fördel att folkets militära håg och känsla derigenom väckes och underhålles.
I st. f. åtlydnad skall ett sådant stadgande, som ej kan handhafvas, uppväcka fångarnes täflan i mångfalld af elusioner. Deras häraf uppkommande förakt för en vanmäktig lag, deras skadeglädje öfver den lurade vakten, det glada tidsfördrif de äga i denna täflan af fintlighet, skola ingifva känslor som föga lära bidraga till den afsedda förbättringen. Ehuru visserligen stilen icke är jemförlig med 1840 års representationsbetänk:s oöfverlrälfliga tistelspråk, en verklig vårblomma från det tidehvarf af barbari dit vi ledas, nalkas dock häruti detta lagförslag nämnde sin stora föregångare, i samma män det långt afviker från ännu gällande lags, i all juridisk skrifart lemnade, fulländade mönster. Såsom bevis pä arbetets oreda och dess svårfatflighet, torde vara nog att anföra: 10 cap:s 10 § hänvisar till 7:de, 8:de och 9:de; men den 7:de försänder läsaren lill 17 cap:s 4, 5 §§, hvaraf den första har 2 mom:r; derjemte lill 0 cap. 1 § — 8:de § af 10 cap. skickar oss först till 5:le §, som äter hänvisar på 3:dje, och denna på både Esta och 2:dra, sedan till 7:de, hvars flera citater redan äro nämnda, hvarefter 9:de § ånyo anvisar både lill den 5:te och 8:de; således 11 olika §§, oberäknadt deras mom:r och de flera till samma §§ här förekommande återgångar.
<'J grund häraf finner jag för min del Spanmäls-Magasinernes nödwandighet, men befattningen dermed böra genom Srats-Secreteraren för Finance» och Hushälls-arendernes Styrelse och Landshöfdin. garnes försorg werkstallas, enligt derom dem meddeldte Instruktioner, och kostnaden as en SpanmatsDirection undwikas; Och dä Magafins-Fonden, oagtadt alla de utbetalningar den till Staren och andre behof mäst widkännas, ännu ager zovooO R.dr Banco, N8 Den Z Zebruarii. Banco, tror jag den kunna uppfylla ändamälek af desi destination, da det mindre Creditif, som Riksens Stander till Kongl. Maj:t aflemna, uti högst tryckande misiwäxt är rifwe» till en del dertill jär employeraS." "Wärdén af Spanmäls-Magasinerne i Riker, bör afwen genom Lindshöfdingarnes försorg och tillsyn lemnäs Magasins-Förwaltare mot säker borgen och af dem tillsättas. De stola emottaga all Räntevch Krono-tionde Spanmalen och derwid efterse: -o arr den är damfri, ren och sirid, o:v att frän Maji mänads början madras densamme. z:o akt den styfflas eller omkastas en gang minst i hwarje mecka, och 4-o som denna Spanmäl kill det mästa ätgsr till Flo torne och Militairens behof, lärer den sällan till större mängd Sommaren öfwerliaga i Maga -lierne, utan transporteras pä mederbörlige ställen der den behöfwes, och således icke utan owar, samhet taga stada."
Kammar.Collegio utfärdas, i dc med Kronan sedan är 1680 till är 172Z ingängne Hcmmansbytcn. Den wärde Ledamoten har önskat, det sädane anmärkningar mätte upphöra, och sättet och tiden, dertill närmare, än. förut , bestämmas. Nägon har härf welaf finna en Motionatt dcha byten mätte anses säsom fastställta pä sätt, som är 17Z1 skedde med de till är 1680 ingängne byten, titan all efterfrägan, hwil.kcn bcrwid kunde komma att förlora eller winna.. Om wigtcn af sistnämdk fräga behöfwer ef mycket ordas. Den angär pä ena sidan ej mindre, än att borlffänka Kronans gods och räntor till ett 0- bestämt belopp, och säkerligen af flere tunnor Gulds, wärde, Den hotar pä ben andra, att fränkänna enfkildta Medborgare deras lagliga ägcndom. Ty. de utbytte Krono-Godscn ärv ej Adelns, utan i. den män. de med jemgodt wcdcrlag blifwit ersatte. Det afstäddc Wederlagct är ej Kronans till större, del, än som för slikt fyllnad erfordras; öfwer ftottet. 700 Den 22 September. flottet är ju endera Partens ostridiga ägenbom » äf» wen dä när storleken af deh belopp ej är tillfyllest ut» redd. Ägande-rätten har i alla tider ansett»' fdr helig; Oen ensam utgör grunden fdr allt sambälletS beständ. När wi uti 16 § af RegeringS-Formcn förwarat tvär enffildta; När wi genom den 77 Z sbkt bewara tvär och efterkommandes gemensamma eller Rikers ägande-rätt emot framtida Regenters illgrepp; Männe wi rj i och med detsamma inbördes försäkrat Rcgcnten, hwarannan och wära efterkommande dehn rättigheters hclgd?
Bes), IX: 733. 725. 732. 736, Skrif, X: 640, Byggnad, Tingshusoch Prestgårds-, samt Vådelds släckande, deltagande deri, Remiss II: 434*439. L. o, E. U. Bet. VII: 131, Besl, IX* 163. 166. 175. 186, U. o, E, U, Bet, VII: 391. Resi. IX: 298. 318. 333. ’ . o , —, Kyrko-PrestSkoleoch Rektorsi Städerne, deltagande deri, Remiss II; 436. E. U. Bet. VIII: 203. BesJ. IX: 179. 182. 640, E. U, Bet, VIII: 953, BesJ. Båtar, Li Räddnings-, anläggande deraf, Remiss II3 512, a, S. o. E. U. Bet. IV: 643. Skrif, X: qo8. Båtsmän, i Blekinge, Samlingsplatser för dem, Remiss II; 493, S. U. Bet. IV: 123. Böter, tor uteblifvande vid Under-Domstol, förhöjning deraf, Remiss II* 482. L. U. Bet, VII; 53, Bea], IX; 87. 99. xi 3. 118. rse äfven Brottmål, C, Carlstads Län, K, M, Beth, åtgärd i målet mellanQl, Register 13 Jönsson och Lagm, Kleman, Just, Omb, Berält, II: 3i5‘ Carlsund, Stads-Bokhållare, dess Mautalsskrifningsprovision, S.
TT P Riks-Ståndens Beslut. CO Cj w* r 5* % 05 rä B. ö n rs jf|. P P P Qj Oj cd CD "* 2- po — a * era K T N:0 N:0 N:o j Sid. Ridd. o. 1 Adeln. | Preste1 Slåndet. BorgareStåndet. BondeStåndet. N:0 8 Bouppteckning, om nedsättning af stämplade papperafgilten för . Bd. 120. 140 5 i 7 11 Se Stämpel pappers afgift. » örn ändring i stadgandena angående, se Arfda Balken. Bouppteckningsarfvode, om antagande af en allmän grond för beräkning deraf för fastighet. — Bd. 54 7 i 53 — b. 17 Aug. b. 19 Aug. b. 19 Aug. b. 19 Aug. Bouppteckning sprocent, om upphö- rande eller utgörande elter behållning i boet af, se AridaBalkeri. Bredaryds församling, om afsöndring af jord för utvidgning af kyrkogården inom 13 4 i 15 __ b. 20 Nov. b. 20 Nov. b. 20 Nov. 20 Nov. 5 21 Bredaryd, Norregården, om jordafsöndring från kaptensbostället, se Bredaryds församling. Brefporto, om dess nedsättande till 10 öre för enkel vigt — Bd. 48 5 i 6 — b. 4 Mars b. 4 Mars b. 7 Mars b. 4 Mars Brobyggnader, om anslag till, se Statsbidrag. Broman, om förhöjning vid afskedstagande! af pensionen för PostTiteln. direktören i Stockholm S. A. — Bg. 87 4 i 153 67 Se Nionde HufvudBrottsling, om erhållande under vissa vilkor af anmärkningsfritt prestbetyg, se Frejdbetyg. Bruksegare, angående dess bidrag till klockare och organisters aflöning — Bd. 281 8 — 103 — b. 18 Mars b. 14 Mars b. 18 Mars b. 14 Mars BrunshausertuUen, om upphörande af, se Stadetullen.
Medan hon såg på honom, fick hon tårar i ögonen och hennes läppar darrade. Hvad ni är beundransvärd, sade hon med sin låga stämma, jag känner mig så ringa i bredd med er, så ovärdig, så dålig, jag stackars obildade flicka, ack! hvad den är lycklig, som får se er alla dar. Om jag bara finge tjena er, som den tjenarinna ni har, eller sjunga för er, eller skratta för er och göra er glad, ni ser minsann så melankolisk ut, stackars gosse, så det gör ens hjerta ondt. Ingeniören tänkte på hustrun, som just i dag varit i dåligt humör, som gråtit och beklagat sig, sjuk och trött som hon alltid var. Nadja satt der som en kraftfull mörk ros, doftande som om en varm sol hade väckt henne fram ur en annan yppigare jord. Hon skulle kunna älska, denna qvinna! Hon skulle kunna göra jorden till ett paradis, icke ständigt påminna om att den var en jemmerdal! En mogen, dyrbar frukt, läcker och len som en spansk aprikos, svällande och söt som en ungersk drufva. Han vågade icke mer se upp. Hennes ögon liksom fängslade hans blick. Han tänkte, att om någon observerade dem, skulle de märka, hvad? Hon var ett oförderfvadt, öppet naturbarn, ursprunglig som en skärgårdsfågel, litet vild kanske, men så full af sann natur. Ett barn af folket! Hvilken charme var icke detta! Och genom en troligtvis rik begåfning hade hon blifvit framdragen eller dragit sig fram! Sjelf hade hon skaffat sig denna originella bildning, som ännu hade en bismak af saltvattensklippor och fiskarbåtar. Och nu, der satt hon, tjusande, frisk och varmblodig, en bild af Suomi sjelf, ung, oförderfvad, delvis ociviliserad, men skön, skön, skön! Skulle de obehagliga fennomanerna få henne i sina klor? Sjelf var han svekoman, trodde endast och fanatiskt på svensk civilisation, hatade allt ryskt lika varmt som han hatade det fennomanska, och svärmade dåraktigt för Finlands återförening med Sverige. Hon skulle ingalunda få bli fennoman. Han ville varna henne i tid och försöka eröfra henne för sin idé.
Den ärliga utbetalningen af pensioner till sa wäl afskedade civila embetsoch tjenstemän, som enkor och barn, erfordrar nu omkring 76,000 N.dr Banco, hwaremot fondens inkomster, genom Statsanslag, räntor ä mlänte medel och delägarnes bidrag, utgöra omkring 157,000 68 Banken. R:dr ärligen, uri hwilken summa sistnämnde bidrag ingär med 29,500 R:dr om äret. Af Riket Ständers är 1835 församlade Revisorer framställdes fräga om pensionsbeloppens förhöjning i de högre clatzerna ä Tjenste» manna Pensions fonden, i ändamäl att förminska Statens äliggande att embetsoch tjenstemän pensionera, men Civil-Statens är 1837 för» samlade fullmäktige, som öfwer omförmälde framställning sig utlätit, hafwa, ehuru erkännande att det skulle wara med bäve delägarnes egen fördel och inrättningens ändamäl öfwerensstämmande att pensionerna kunde förhöjas, dock ansett sig icke kunna medgifwa nägon förhöjning i de enligt 1832 ärs reglemente fastställde pensions-belopp, enär inrättningens tillgängar ej blefwe tillräcklige till bestridande af en ökad pensionering, samt enär ej pä förhand lät beräkna sig i hwad mon förhöjda pensioner jemwäl kunde föranleda till ökadt antal pensionairer. Med hänsigt till inrättningens beständ är äfwen tjenstemanna pensionernas förhöjning för det närwarande sä mycket betänkligare, som den progressiva tillökningen af pensionerne ä enskilda Enkeoch Pupill-fonden wisat sig sä betydlig, att redan hos Civil-Statens ofwanbemälde fullmäktige fräga upstätt om behofwet af Enke-fondens framtida förstärkning. Myntbestämningens beständ har blifwit pröfwadt och uthällit profwel pä det fullkomligaste sätt. 1837 ärs swaga skörd gjorde införskrifning af utländsk spanmäl nödwändig, sä att, under loppet af nämnde är och 1838, nära 450,000 tunnor inkommo.
På Förem+agens för gift kvinnas eganderqtl Brssammontrade under byrhhefen greive H. Htimiltons ordförandeskap föredrogos först arsocb revisionsber&amp;btelserna, hvaraf framgick, att föreningen. som nu egt besthd i 16 Ar, för narvarande raknar 400 iedambter. after frih. Stackelberg, som afgatt med döden, och fru Lind af Hageby, som afsagt sig förtroendet, utsagos till styrekeledatnölet. frö- ken ' Cecilia Nauman och kand. H. Sohlman, hvarjemte lir A. Hedin omvaldes. Till styrelsesuppleant utsigs fröken G. Hjelmerus. Till revisover valdes bfverstel~jtnant v. Kocb och fru Lind af Hageby, med fröknarna A. Rylander och E. Frysell till suppleanter. Harpa libll jur. kand. EI. Solilonan ett föredrag, deri han tecknade de skarpast framtriidande konturerna af de senaste lagstiftningsreformerna i Norge, Danmark och Finlaud rbrande kvinnans sttillning inom iiktenskapet i rhttsligt afseende. Riksdagsmannen hr A. Hedin lemnade derefter en liten öfversigt öfver g h g e n af den nyligen hos oss lösta frigan om kvinnas rhtt att invaijas i fattigvArdsstyrelse och skolrad. n redogörelse för Högsta domSlutligen lemnade o r d f ö ~ a ~ d e en stolens yttrande öfver nya lagberedriingens förslag till lagstiftning an@ ende hkta makars inbördes egendomsförliAllanden. Föllskörsenamen bar aflagts infar förste stadslakaren, doktor K. Lisrotb, af fleöken HZda Cavolina Pettersson, &amp; a högre bildningsanslull f&amp;- b a r e och lärarinnor I r ifr8ga' satt att inrattas i huhudstaden.
Hvaije tid af konstnärlig blomstring har hittills föregåtts af en tid af oförtruten och redbar sträfvan att bli herre öfver tekniken. Men äfven under den mest löftesrika morgongryning ser man ovilkorligt framåt till dagen. Öch det skulle dock vara härligt att få lefva i en tid, då figurmålningen icke längre, 6om nu, splittrade sig i granna eller nätta väggprydnader eller missförstådd naturalism — utan verkligen fylde sin uppgift. Denna är och har alltid varit — för all bildande konst — att åskådliggöra tidens idéer. Hvad gjorde Fidias annat? Michelangelo eller Raffaele annat? Är vår tid då så fattig på innehåll, att den icke har något att åskådliggöra? Ha vi då så varmt och allvarligt sinne, så vaken sympati, att vi ej behöfva konstens ljungeldar för att väcka oss ur vår liknöjdhet eller konstens påminnelser för att vidga vår synkrets? Literaturen täljer en annan saga — så ock våra dagars storslagna skulpturkonst. Porträttmålningen har äfven tagit djupt intryck af vår tids allvarliga psykologiska intresse. Figurmålningen kommer nog snart, när dess lärotid är ute, att följa dem alla i spåren — men ännu höra verkliga nutidsbilder till undantagen, ej till regeln. Dess mer glädjande äro under sådana förhållanden undantagen. Eget nog, hade vi på denna utställning ett par af paris-salongens mer tilltagsna försök i den vägen — Cede? ' ströms » Frälsningsarmé » och Birgers » Frukost ». Cederströms » Frälsningsarmé » är förlagd till en fransk krog. Midt på taflan står marskalkinnan sjelf, miss HannaBooth, blek och inspirerad, och sjunger. Kring henne gruppera sig krogkunder vid borden, värden bakom disken. Hufvudfiguren är vackert hållen, kompositionen väl afvägd, uttryckena studerade. Man skulle kunnat önska, att konst-närn velat tillgodogöra sig mera af den moderna, lätta och liffullt verkande tekniken — men vare härmed hur som \ helst Man är honom stor tack skyldig för att han velat inse de moderna motivens värde, för att han allvarligt behandlat ett allvarligt ämne.
Dessa Ombud afgifva vid val-förrättningen det antal röster, hvarföre de sålunda utsedde blifvit. §. 13. Val-längderne, med omförmälde deruti gjorde anteckningar, äfvensom sammanträdes-protocollen, insändas derefter till val-förrättaren, hvilken vid val-förrättningen först serskildt upprope dem, som till eget begagnande af rösträttighet sig anmält, samt anteckne, om de sig personligen inställt, valsedel insändt, eller fullmägtig ställt, äfvensom namnet å denne. Sedermera uppropas Sockne-Ombuden och antecknas lill rösträttighet. §. 14* Bland tvänne eller flere valsedlar eller fullmagter af samma person, hvilka skulle kunna företes, galle den bevisligen senast utgifne. Kan sådant icke visas, äro de samtlige ogillige. §. i5. Fullmägtig må afgifva röster för flera enskilda, jemte sina egna, om han sådana eger. Rösträttighet efter enskilda fullmagter må äfven tillkomma de Sockne-ombud, som sådant uppdrag ytterligare erhållit. Dock må ingen, under hvad förevändning som helst, vid något val rösta för mer, än trettio röster. §. 16. De insända skriftliga val-sedlarne uppläsas och bifogas val-för rätlnings-protocollet, men i öfrigt sker valet med slutna sedlar, på sätt, att, sedan hvarje närvarandes rösträttighet, enligt hvad förut föreskrifvits, blifvit beräknad och antecknad, valförrättaren till honom i man deraf afJemnar en eller flere saminanvikne sedlar, hvarå röst-antalet i, i, 5 eller io med tryckta ziffror utanpå är utmärkt, och hvarå, innan den åter inlemnas, den röstande har att å inre sidan teckna eller teckna låta dens eller deras namn, på hvilken eller hvilka röstas. 22 Bil. till Constitutionr-TJtskottels Memorial, N:o 58. §. 17.
Det är redan i nu gällande Bevilln:sFörordn. ålagdt BeskattningsKommitéerne att söka utröna egendomarnes beskaffenhet 44 Den 9 Maj e. m. med ledning af de handlingar och upplysningar, som Komitén samlat, och den lokala kännedom, som Komitén borde ega. Om dessa föreskrifter ordentligt tillämpats, hade deri legat en tillräckligt säker grund för att komma till en jemnare beskattning. Det är också sagdt i 71 § af nu gällande Bevilln:sFörordning, att vid den upskattning af fastigheter, som, efter de stadgade grunder, först anställdes, skulle det åligga TaxeringsKomitéerne, att lika noggrannt som allvarligt utreda och i protokollet anteckna de orsaker, hvilka kunnat åstadkomma förändring i fasiighetsvärdet, och att med omsorg tillse, att alltid värdet så bestämmes, att alla medborgare i samhället, i förhållande till deras egendom, lika beskattas. Då alla medgifva, att den procentberäkning, som hittills varit följd, är så högt tilltagen, att om egendomarne voro uppskattade till deras högsta värde, skulle man hafva inbringat en vida större summa, än som varit afsedd, men Taxeringsoch PröfningsKomitéerna måst tillse, dels att ej bevilln:s-summan skulle komma att allt för mycket öfverstiga hvad som förslagsvis varit beräknadt, och dels att alla, med hänseende till sin egendom, blefve i möjligaste måtto lika beskattade, så har deraf varit en gifven följd, att man så litet som möjligt kunnat rubba taxeringsvärdena. Jag skulle således vilja inskränka mig till att, i likhet med Frih. Tersmeden, yrka återremiss, på det, med bibehållande för öfrigt hufvudsakligen af nu gällande föreskrifter, en lägre procentberäkning måtte fastställas och, genom minimitariffens borttagande, jemnare fastighetsvärden kunna erhållas. Gr. af Ugglas, CarlLudv.: Diskuss:n har under förmidd:s plenum gått ganska mycket utom don fråga, som nu är föremål för E. o. Ad:ns pröfning. Sålunda har det yrkats, att uppskof med hela denna författnings föredragning skulle ega rum intill en kommande riksdag.
Efter 28 års förlopp, hvarunder de båda kontrahenterna genom fadrens död blefvo gifta, sjuknade hustrun och, troende sin sista stund vara kommen, bekände sitt brott och blefvo båda makarne fängslade. Mannen dog i fängelset af förtviflan, hustrun tillfrisknade och blef ställd på fri fot, emedan vittnen saknades och lefver nu utan frid i verlden. — Barnets lik upgräfdes i fadrens trädgård och begrafdes. Med dylika historier kunde man, för den, som häråt vill lemna sitt öra, upduka en sådan myckenhet, hemtade från flertalet af familjer inom Sverige, och deras inre historia, att den, som icke egnat någon upmärksamhet åt dessa utaf lagarne åstadkomne missförhållanden inom landet, måste förvånas och hans hjerta blöda för det myckna elände, som af dylika lagar blifva en följd. De §§ i Svenska lagarne, hvilka förbjuda qvinnan att vara myndig öfver sin egen person och sitt ärfda eller förvärfda gods, är en orättvisa, som af hvar och en rättsinnig menniska måste ogillas och borde uti ett samhälle, der kristendomen blifvit anlagen som Stats-religion, icke finnas qvar, annat än såsom en gammal runskrift, förvarad i 19:de århundradets archiv från den allt förvildande hedendomens tid, då qvinnan mäste vara mannens trälinna och då man underskref sina lagarmed svärdsspetsen ännu rykande af menniskoblod. Ja — dessa lagar, hvarigenom man förmenar Svenska qvinnan den billigaste frihet och menniskorätt, äro, i betraktande af dess följder, i sanning ett systeroch brodermord, som ropar anklagande med Abels blod utaf jorden och komma fridens Englar till att gråta. Genom desamma förringas äktenskapets ursprungliga betydelse af att vara en tröst uti lifvets mångahanda besvärligheter för menniskan, då Staten sålunda begagnar sig af mannens och qvinnans äktenskapliga förening till medel för sitt bestånd, likasom menniskan vore till för Statens skull men icke Staten för menniskans. Den 17 Maj e. m. 137
Min Anmärkning härledde sig af en aning, att uttrycket skulle kunna sä uttydas, som jag nu hör. Herr Grefwen och Landt-Marskalken, befallts att den delen af Protokollet för den 2 Mars som rörde denna ventilation skulle upläsas, hwilket äfwcn genast »verkställdes. - Herr Den 6 April. Herr DZirlmsn. Som det nu uplästa Protocol» let wisar »itt Friherre lulsencraulr: ? Motion warit af sadan beskaffenhet, akt den ej kunnat afqbras innan Utstvttct deröfwer hördes, kan jag ej finna, att Utstotlets afstyrkande af Friherre DiiseircrLiilLL ön» skan stalt kunna binda Ständers beslut. Grefwe krklörner, -^eknlpir 6öran, trodde att af Pro» tocollet ingen annan mening kunde dragas, än att Niddcrskapct och Adeln ej ansett stg säkra om rätta meningen af Utskottets Betänkande och derföre remitterat Friherre InIsenersrNL'» Anmärkning lill erhäl» lande af en Förklaring. Det kunde aldrig komma i fräga, att besluta vin, hwad som redan more beslutadt^ Herr DuKImsn, yrkade att det berodde af Rid» derskapet och Adeln alr gilla eller ogilla Stats,Utflot» tets nu afgifne Förklaring Friherre Lellerskrvm, för min del kan jag af Protvcollet ej draga annan slutsats, an att Friherre Ivllsencrantr protesterat emot beslutet, och begärt ups lysning om hwad ban deri ansett twetydigt. Denna Förklaring är nu gifwen, men skulle Riddcrstapet och Adeln ej dermed wara beläten, kan pä sin höjd er; ytterligare Förklaring begäras, tp sedan Sländertir stadgat sitt beslut kan allt hwad deröfwer ifrän Ulstot» ter nu kan emanera, icke annorlunda anses, än säsom meddelad notitiam. Friherre IFHencrrLnrr.