Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar vet, att dä sädane vilkor åtnjutas vid en passevolance, kan passevoloutören alltför väl utsträcka tiden, huru långt som helst, dä han erhåller ersättning i andra afseenden; men hvad jag tror att man bör taga i betraktande, det är, huru vida vi ega i våra förråder ett tillräckligt antal gevär, för att vid tillfälle af krig, kunna sätta oss i försvarstillstånd mot våra flender. Jag tror att något hvar skall inse att vi ej befinna oss på denna punkt; då vi beräkna stammen jemte 5 klasser beväring, så är det nödvändigt att Sverige bör kunna förse med gevär 100,000 man. Uti våra förråder ege vi f. n. till krigsbruk duglige gevär, d. v. s. gevär med karbin-kaliber, 79,000, af hvilka 53,000 st. äro försedde med slaglås och 26,000 med flintlås, hvaraf synes att vi, för en annee af 100,000 man icke har fullt ett gevär för hvarje karl, dem inberäknade som äro utlemnade till indelta arméen. Hr Stiernsvärd, som åberopar Fransyska arméen, torde veta, att man der anser sig böra ega minst 2 ä 3 gevär per man i reserv; men i Sverige skulle, derest vi försedde vår indeldta aimée och beväring med gevär, dugliga lill krigsbruk, icke något finnas qvar för reserv. Jag tror derföre att ifrågavar. tillverkning bör sträckas så långt åtminstone, att man’ må komma derhän att 1| gevär må kunna beräknas för hvarje man. Till ett sådant resultat skall man kunna komma efter 20 år, derest man fortfar alt lenina Konungen anslag till betäckande af kostnaden för en årlig tillverkning af 4000 st. Detta antal borde visserligen förökas men då landels tillgångar icke medgifva för detta ändamål större utgifter än den af Konungen äskade summa, anhåller jag att R. o. Ad. åtminstone icke mätte vägra detta så nödvändiga anslag. Jag vill ej längre ingå i utveckling af detta ämne, utan anhåller endast om propos. på bifall lill denna punkt. Frih. Palmstjerna:
Denna åsigt är icke framlagd för att insöfva oss i en farlig säkerhet, i förlitande på främmande bistånd, utan för att, genom framställningen af den Europeiska politikens allmänna ställning, å ena sidan, visa den tvingande nödvändigheten för hvarje folk att hålla sig färdigt till eget försvar, och derigenom uppfylla sin politiska pligt, att i sin mån medverka till det Europeiska Statssystemets säkerhet och fortfarande beståird; å den andra, motverka den alltför ofta obetänksamt framkastade, ali sjelfständighetskänsla qväfvande, föreställning, att de mindre Staterna stå i det beroende af de störres öfvermakt, att det för dem icke lönar mödan och kostnaden att ordna sina egna krafter till sjelfständigt eget försvar. Utgående från dessa allmänna förutsättningar, öfvergår jag att närmare skärskåda det serskilda föremålet: Svenska Arméens be/löjliga styrka. Yid behandlingen af frågor rörande försvarsverket, har den omständighet, att landet till största delen är omgifvet af haf, gemenligen blifvit framställd såsom högst fördelaktig för försvaret, samt påståendet godkändt, utan att hvarken dess allmängiltighet, eller vilkoren för dess antaglighet, blifvit underkastade närmare granskning, hvilket likväl utgör en lika vigtig sorn grannlaga åtgärd, emedan den förutan fara är, att försvarsanstalterna blifva fotade på förutsättningar, sorn ej hålla profvet. Otvifvelaktigt är, att länder, som genom ett Verldshaf äro skiljda från hvarandra, måste af detta hemta ett betydligt skydd, emedan svårigheten att från det ena landet till det andra öfverföra och underhålla betydande 11 stridskrafter, i hög grad gynnar den försvarande. Men sådant är nu för tiden icke förhållandet med länder, som åtskiljas af mindre haf och vatten, såsom t. ex. Medelhafvet, Engelska Kanalen, Nordsjön, Kattegat, Öresund, Östersjön m. fl., hvilka, långt ifrån att gynna den försvarande, snarare och i de flesta fall gynnar den anfallande, sedan ångkraften lemnat honom ett säkert medel att skyndsamt och på bestämda korta tider verkställa sina transporter af krigsfolk och krigsförnödenheter.
"De för Extra Statsregleringen ”anslagne medel, enligt 79, 80,81, 82, 83, 84, 85, ”86, 88, 90, 91, 92, 93 och 94 5$., böra, i den ”man de för anviste behof blifva att tillgå, af Riks”gäldsContoiret till H. Mit Konungens disposition, för ”StatsContoirets räkning, emot Ränta i Banken insättas, på sätt för långifvare af allmänheten varder bestämdt. De härigenom inflytande räntemedel få till ”extra anslagen användas, med iakttagande, att ränte - Betänkande n, N:o 437. 617 ”vinsten af anslagen till FörsvarsVerket anvisas till ”Tredje HufvudTiteln till H. M:t Konungens disposition till förstärkning för oförutsedda Militaire utgifter; dock så, att desse räntemedel ej få användas till ”löner, pensioner eller gratificationer.” Härvid har likväl af flere V. BorgareStåndets Ledamöter jemväl blifvit yrkadt det förbehåll, att den ränta, sorn RiksgäldsContoiret kan komma att utgifva å de lån, Contoiret, för hastigt uppkommande Statsbehof, möjligen blifver nödsakad att upptaga, måtte, till undvikande af förlust för Gontoiret, af den inflytande räntevinsten å ifrågavarande medel först betäckas, innan något deraf till StatsVerket utbetales.
På sätt revisionsberättelsen innehåller, har ofvanberörde depositionssumma sedermera af Riksgäldskontoret återbekommits, emot en i slutet af Maj månad sistlidet år utaf fullmäktige utfärdad förbindelse att, i händelse vederbörande målsegander skulle förklaras berättigade till lyftning af större eller mindre belopp af dessa medel, samma belopp, då sådant styrktes, genast i stadgad ordning utbetala. Enligt Utskottet meddelad underrättelse, lärer Kongl. Svea Hofrätts dom uti ifrågavarande mål snart vara att motse, och kommer då att visa sig, huruvida någon utbetalning på grund af nyssnämnde förbindelse behöfver af Riksgäldskontoret verkställas, innan målet blifvit i högsta instansen slutligen pröfvadt och afgjordt. 18:o. Angående det staden Wexiö efter 1843 års eldsvåda beviljade byggnadslån. Såsom tillägg till den i sednast församlade revisorers berättelse förekommande uppgift, angående de till Riksgäldskontoret i anledning af berörde lån inkomna inteckningsoch brandförsäkringshandlingar, anser Utskottet sig böra meddela den Utskottet lemnade upplysning, att Riksgäldskontoret hittills emottagit skuldförbindelser med dertill hörande säkerhetshandlingar för 45 st. till tomtegare inom förenämnde stad utdelade lån å en sammanräknad summa af 156,900 r:dr; Stats-Utsi: otte Is Utlåtande, N:o 78. 27 och utgöra alltså de lånemedel, hvilka genom insände lånehandlingar ännu icke blifvit af byggnadskommittén redovisade, 83,100 r:dr; hvartill dock bör läggas beloppet af ett lån å 7,500 r:dr, för hvilket handlingarne väl insändts, men icke kunnat af Riksgäldskontoret godkännas, utan derföre blifvit till byggnadskommittén återsände. Härförutan får Utskottet upplysa, att den andra, enligt revisionsberättelsen likaledes tillbakasände, låneakten numera i kompletteradt skick till Riksgäldskontoret inkommit och vid anställd granskning blifvit godkänd. 19:o.
Ad för andra gången handlägger detta ärende, vilja införa en alldeles ny princip i fråga om behandlingen af detta mål, föranledande till alldeles öfverflödig omgång och i grundlagen på intet sätt anbefallda sammanträden med andra Utsk., vore ej allenast tvertemot den praxis, som hittills ägt rum, och hvilken åtminstone för många talare fått galla mycket, ulan skulle afven förorsaka en fullkomligt onödig långsamhet och kan ingalunda vara behöfligt för att bevara Konungens ekonomiska lagstiftningsrätt; ty då det vid denna såsom vid alla föreg:de riksdagar kommer alt tillgå så, att R. St. öfverlemna brvilln.förorda, till K. M. för att promulgeras, så följer det af sig sjelft, att Konungen icke promulgerar annat af hvad som tillhör den ekonomiska lagstiftningen, än det sorn af Konungen gillas, och alt till följe deraf det måste anses, att Konungen gillat de föreskrifter för verkställigheten, sorn Bevilln.Utsk. föreslagit och Ständerne antagit; föreskrifter, som äga ett så oskiljaktigt sammanhang med frågan i dess helhet, att de derifrån alldeles icke kunna afsöndras. Jag får således för min del bestrida den procedur i afseende på detta mål, som Hr von Hartmansdorff föreslagit, såsom efter min öfvertygelse gagnande till ingenting, stridande emot den praxis, som hittills ägt rum, samt endast ledande till att inveckla oss i långsamma riksd.förhandliugar, hvilka redan äro alltför mycket tidsödande. Hr von Hartmansdorff: Om det hände, att Konungens nuvar. rådgifvare funne ett eller annat stadgande af dem, som införts i bevilln.förordn., verkligen höra under den Konungen tillkommande lagstiftningen, och detta inföH. 16 122 BenjÖc l o l» e r f. m. rande sålunda vöre, på sätt Frih. Sprengtporten sjelf erkänt, olämpligt, samt Konungens rådgifvare således afstyrkte honom att till alla delar godkänna dea af R. St. utfärdade lievilln.förorda., och hon följaktligen Liefve styckad; hvad skulle kommande ConstUtsk. möjligen säga derom?
»I som inte kännen mig, borde tacka himlen för att jag är kommen! Men jag stannar ingenstans, där jag inte är välkommen! Om ett ögonblick skolen I inte finna mig mer!» Hon gaf hästarne ett slag, hvars hårdhet sade dem, att de genast måste lyda, och snabbt som en fogel lyfte sig åter charen med gudinnan och försvann lika plötsligt som den kommit. Glädjen sänkte sig åter ned i en stor park, som sträckte sig bakom slottet, och där lät hon hästarne beta, medan hon själf begaf sig till palatset. Hon ville dock vara gäst vid den kungliga taffeln. Hon kom springande uppför den breda trappan, som förde in till vestibulen, och där stod en hel rad betjänter i underliga dräkter. De buro hvita, konstgjorda peruker, korta byxor och skor med onaturligt stora rosetter och spännen. På händerna hade de hvita handskar, och i handen hvita stafvar. Förresten stodo de alla så styfva och orörliga, som om de varit dockor och icke lefvande människor. Glädjen ville gå förbi dem och in i den stora salen, hvarifrån hon hörde musik, men den förnämsta af betjänterna, en, hvars hvita staf var längre än de andras, och hvars hvita handskar gingo långt utanför hans fingrar, sträckte stafven emot henne och sade i en torr ton: »Ingen kommer in här. Hans Majestät behagar att äta frukost. Hans Majestät behagar att fira sin höga födelsedag! »Men jag är Glädjen,» svarade hon och såg honom vänligt i ansiktet, »mig kan inte kungen undvara vid sin fest.» »Hvad befalls?» frågade betjänten åter och mönstrade henne från hufvud till fot. »Hvad är det för en dräkt fröken bär? Skall ni stå med i tablåerna, som man arrangerar i afton till ära för Hans Majestät?» Glädjen förstod icke ett ord af, hvad han sade, och ville utan vidare gå förbi honom. Hon var van att befalla och icke att lyda, men man spärrade vägen för henne. Då tog hon en af de närmaste lakejerna i kragen och ruskade honom, så att han var nära att kväfvas i sin strama halsduk.
Professoren Agardh, har uti sin ofvanberörda motion slutligen gjort framställning om anvisande af medel till uppförande för universitetet i Lund af en observatoriibyggnad derstädes; till stöd för hvilken framställning motionären hufvudsakligen anfört, hurusom don astronomiska institutionen vid nyssnämnda universitet vore i särdeles stort behof af ett fullständigare och mera ändamålsenligt observatorium, än det som nu funnes för akademien in rättadt. För afhjelpande af detta, utaf vetenskapens idkare länge insedda och af Consistorium academicum äfven erkända behof hade tillfälliga omständigheter nu beredt en utväg, som syntes icke böra lemnäs obegagnad. Af enskild person hade 32 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 123. nemligen åt universitetet blifvit till inköp liembjudet ett af aflidne Danske Utrikes-ministern Geheime-rådet Reedtz efterlemnadt, å Jutland uppfördt observatorium, som vore försedt med en fullständig samling af utmärkta instrumenter. Såväl Konsistorium som Ivanslers-styrelsen hade ock medgifvit, att dessa instrumenter med tillhörande kupol finge af observatorii besparade medel inköpas; men dessa medel vore emellertid icke tillräckliga jemväl för uppförande af en ny observatorii-byggnad, hvarförutan hufvudändamålet, eller erhållandet af ett observatorium, som motsvarade undervisningens och i väsendtlig mån äfven vetenskapens fordringar, icke kunde vinnas, helst det nuvarande observatorium, inrymdt uti ett enda, till omfånget högst inskränkt rum uti akademiens gamla 11ufvudbyggnad, icke lemnade utrymme för uppställande af de erforderlige instrumenterne; och har derföre motionären föreslagit, att Rikets Ständer, till uppförande af ett nytt mindre observatorium uti Lund, måtte bevilja ett anslag af 15,000 å 20,000 R:dr.
Ett annat kostligt bevis på Sörensens militäriska skarpsinne, som tillika på det tydligaste visar hans partiskhet, är det likaledes af hr W. åberopade slutomdömet: » Betrakta vi hvad som hittills skett, finna vi att svenskarne hade öfverraskat norrmännen (som dock haft minst ett år att bereda sig på striden), men att de, när intagningen af Fredrikstad undantages — och med den var det sin egen sak (hvilken sak annat än den att norrmännen ej kunde hålla fästningen, utan efler kuapt 3 timmars beskjutning kapitulerade) — ej hade vunnit seger eller troféer (kanoner och fanor m. m. de äro väl troféer, och att alltjemt fördrifva fienden från fördelaktiga positioner plägar anses vara seger nog). Deremot hade Carl Johan sett norrmännen hastigt samla sig, blifva synliga och gå (! ), och för honom, den gamle och försigtige marskalken, voro kommando och beräkning hos motståndaren egenskaper, som i hans ögon gjorde den fiendt-liga hären mera fruktad, än om den hänsynslöst störtat sig i elden och förblödt i strider, hvilka öfverstego dess krafter. Der-till beredde honom redan Fredrikstens belägring ett liårdt arbete » (? — (hvilken fästning efter en kort beskjutning var nära att kapitulera då densamma, såsom oeftergifligt vilkor för vapenhvilan, måste till svenskarne uppgifvas). Det är i sanning något lika nytt som genialiskt af en krigshistoriker och hans små eftersägare att anse det imponerande för en gammal fältherre att några trupper » blifva synliga och gå ». Vi trodde annars att man gör större effekt, om man, efter att hafva » blifvit synlig », stannar och slåss. Nu läto norrmännen, så snart de syntes till, sig i allmänhet förjagas från den ena, stundom väl befästade, positionen, efter den andra. » Kommando och beräkning » var just hvad som saknades hos norska arméns odugliga öfverbefäl.
Att staden Örebro är omgifven af en fruktbar lands - Pen 11 Oktober, 201 bygd, är sanni ; roen å andra sidan har Jönköping den oskattbara förmånen, att ega inom sitt sköte Kongl. Götha Hof-Rätt, hvars talrika personal icke lärer underlåta att, genom derstädes nedlagd lefnadskostnad, inom staden sprida välmåga och trefnad. Jag tror således icke, att Jönköpings-förhållanderne äro till den grad ömmande, som Gr. Sparre förespegla!. Dessutom bör besinnas, att Jönköping redan har fått 20,000 R:dr såsom anslag till förlagsunderslöd ät dess af eldsvådan lidande handtverkare. Orebro deremot har icke erhållit en skilling i sådant hänseende. Detta synes i sin mån jemna [otterne; men lotterne kunna icke helt och hållet jernnäs, ty förhållanderne, i afseende på Orebro, äro så betydligt mycket mera ömmande. Jag är öfvertygad derom, att den af -Frih. Palmstjerna förordade och af Jönköping begärda totala omregleringen af stadens tomter icke låter sig verkställas, eller i betydligare grad befrämjas, genom vare sig den ena eller andra af de här föreslagna anslags-summorna, ty de förslå icke dertill; utan bör, enl. min tanka, det af Staten lemnade understödet användas (ill reglering af de tomter, hvarå de genom eldsvådan förstörde gårdarne voro belägna. För den af K. M. fastställande planen för tomtregleringen bör icke heller upstå något hinder derigenom, att medel nu lemnäs endast till det arbete, som kan komma i fråga att, i följd af eldsvådan, företagas. Eldsvådor kunna i framtiden inträffa, hvarefter tomtregleringsplanen låter sig med fördel verkställas. Omöjligen kan Hr Printzensköld öfvertyga oss derom, att meningen nu på allvar kan vara, att rifva ner hela staden, och bygga upp den ånyo efter en vackrare plan. Dertill ge 16 nedbrända gårdar en alltför ringa anledn., och jag påstår, att något så orimligt ej kan med skäl antagas sannolikt.
Morell dels Ett tusen Riksdaler Riksgälds-sedlar, hvaraf räntan skulle* tillfalla ”verklige läraren uti 3:dje ”eller sä kallade öfversta klassen i Skara trivialskola”, hvaremot denne skulle vara förpligtad ”att öfver de fattigare i klassen samt deras uppförande och studier hafva ”särskildt och flitigt inseende”; och dels räntan af ett lika belopp att användas till löne-förbättring åt en Director cantor et inusices, med vilkor att ”till denna syssla ”ingen finge antagas, som icke Vöre af Westgötha nation, och egde ej mindre grundliga studier än skicklighet att efter tidens smak undervisa ungdomen uti såväl instrumentalsom vokal-musik”; men att, derest direktors-sysslan korinne att bort”gifvas utan afseende på nation, skicklighet och studier, samt förenas med organist”tjernsten vid Domkyrkan, ifrågavarande ränta skulle läggas till den i Upsala studerande Westgötha nations fattigkassa.” Afkomsten af förstnämnde kapital är enligt fällande stat med Femtiosju Riksdaler inberäknad i lönen för en Adjunkt vid Skara elementar-läroverk; men den till Director musices vilkorligt anslagna ränta utgår för närvarande liksom förut till Westgötha nation vid Upsala universitet. 9 to lägre elementar-läroverket i finnestad. Om den till detta läroverk af Rådmannen M. Sederholm genom testamente af den 5 Mars 1794 gjorde donation har ingen annan upplysning kunnat vinnas, än att kapitalet för närvarande utgör Etthundra Sextiosex Riksdaler Sextiosju öre och att årliga räntan deraf, Tio Riksdaler Riksmynt, är anslagen till andre Kollegan vid skolan, hvilken lärares af statsverket utgående lön är med samma belopp minskad. 10:o lägre elementar-läroverket i Borås. Vid sockenstämma med Borås stads-församling den 6 December 1827 beslutades att, som frän äldre tider lärarne vid stads-skolan genom kringgående i husen uppsamlat sin lön af stadens invånare, men sådant befunnits medföra ömsesidig olägenhet, lärarne skulle hädanefter ega att årligen af stadens medel uppbära i ett ' Bih. till R.
(Rgs. Afd.) Sedan Preste-Ståndet, enligt dess derom till Stats-Utskottet aflåtna utdrag af protokollet för den ‘23 innevarande månad, antagit inbjudningen att förena sig med Borgare-Ståndet i dess beslut, angående beviljandet af både lån och anslag utan återbetalnings-skyldighet för den nya tomt-regleringen inom staden Jönköping, och då Ridderskapet och Adeln, rörande denna fråga, förut fattat samma beslut, som Borgare-Ståndet, hafva följaktligen Rikets Ständer, genom dessa 3:ne Riks-Stånds sammanstämmande beslut, numera för nämnde stads tomt-reglering beviljat dels ett lån å 10,000 R:dr, och dels ett anslag utan återbetalnings-skyldighet å samma belopp. Vid sådant förhållande och i anledning af Ridderskapet och Adelns samt Borgare-Ståndefs återremisser å den, angående staden Jönköpings förlagssamt byggnadsoch tomt-reglerings-lån, i Utskottets Memorial, N:o 347, föreslagna 107 § utaf ofvannämnde reglemente, får Utskottet föreslå, att denna § måtte erhålla följande, med Rikets Ständers nu mera fattade beslut öfverensstämmande lydelse: Siats-Utskottets Memorial, N:o 383. ”Likaså, och i anseende till den, i början af sistlidne Mars månad, en del af staden 'Jönköping öfvergångna elds, vådaj hafva nedanstående understöd blifvit samma stad af Rikets Ständer beviljade, nemligen: t l:o ett lån å Tjugetusen Riksdaler etc. (Lika lydande med l:a momentet af den i Memorialet N:o 347 föreslagna 107 §, hvilket moment handlar om förlags-lånet).
Gymnastik för arbetande koinnor. Det för nigra Ar sedan bildade " Kvinliga gymnastiksiillskapetn~ som egnat sin verksamhet At att bereda arbetande. kvinnor lllmplig friskgyrnuastik, hade under sistlidne mtinad uppvisning inför ett hundratal inbjudne och för saken intresserade personer. Eleverna ha varit indelade i tvenne kurser under ledning af fröknarna Jeanlia Hartelius och Sally Högström. Under hösttermiuen har antalet gymnastiserande varit 160, under vtirterminen 170. Llirarinnornn ha frivilligt och utan ers8tt.iiing ledt dessa öfningar, hvilira för den arbetande kvinnan varit en lika helsosam som uppfriskande förströelse. Det &amp; r derför att önska, att " Kvinliga gymnastiks811skapotn, dA det i höst borjar sina öfningar, miltte fA röna en alt starkare anslutning friin de arbetande kvinnornas krets. P ' öre ?zingen för gift kvinnas eganderätt hade under April mAnacl i nr 22 Hamngatan sitt Arsmöte under öfverstelöjtnsnt R. von Koclis ordföraudeskap. Af 8rsber8ttelsen framgick bland annat att Föreningen, som upptagit frAgan om kvinnors invaljande i skolrtid och fattigvirdsstyrelse, hade, sedan riksdagen medgifvit och k. m: t genom författuingar lagstadgat denna rattighet, verkat för att den samma ock blefve anv8nd samt lyckas att inom Ostermalms församling fA Stoclrholms först.a kvinliga skoll~tidsledamot invald. Sedan Arsoch revisorsberllttelserna upp18sts och decharge beviljats styrelsen, skreds till val. De afgiende styrel ' seledamöterna omvddes, och i stallet för hr A. Hedin, som förklarat sig af helsosk81 önska afg8 ur styrelsen, invaldes lektor M. Höijer. Till styrelsesuppleant valdes fil. doktor fröken E. Fries och till revisorer öfverstelöjtnant R. v. Kock och fru E. Lind af Hageby med fröknarna E. Fryxell och A. Rylander som suppleanter.
Detta beviljades äfven emedan man förmodade att denna förändring vidtogs på grund af den erfarenhet, byggnadschefen åberopat, och icke på den grund att raan åt byggnaden ville gifva en form och en utsträckning, som i utlandet kunde för museum anses lämpligast. Sjelfva formen att, såsom Utsk:t gjort, med sitt klander vända 260 Den 26 September f. m. sig direkte mot byggnadschefen, hvilken blott varit exsekutor af Regeringens beslut, kan jag för min del ingalunda gilla, emedan det är stridande mot vår grundlag. Då R. Stilsåsom statsmakt vilja göra några anm:r emot embetsoch tjenstemäns förfaranden, ega de att vända sig till Regeringen, och jag delar helt och hållet den åsigt, som här blifvit uttalad, att StatsUtsk:t, genom afgifvandet af nu förev:de Utlåt., utsatt sig för sådane anm:r, som Utskit nu af Hr af Kléen fått upbära. Utsk:t har gjort sig förtjent deraf, då Utskit satt sig till doms öfver Hr af Kléen, i st. f. att rigta sitt klander mot vederbide Depart.-chef. Mot ett par af de anmir, som af Hr af Kléen blifvit framställde, anser jag mig dock pligtig att upträda. Dessa äro nemi. grundade, såsom jag tror, på en oriktig upfattning af Utskits afsigt, som han förmodade vara att mot honom personligen rigta annni-. Hr af Kléen påstår nemi. att Utskit tillåtit sig ett yttrande, som ieke är med rätta förhållandet öfverensstämmande, dä Utskit säger: »Utskit vill väl icke betvifla byggnadschefens upgift, att vissa af de anmärkta afvikélserna från de godkända ritningarne tillkommit på K. M:s befallning — men då emellertid Utskit, vid efterfrågan i K. Eckles.Departit, ej kunnat erfara, att något K.