Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Junii 1809 blifvit i Adeligt ständ eller till högre värdighet upphöjde; att inom de förra, eller de nya Adelsslägterne, alla yngre söner och ätteläggar äro ofrälse, till dess de äldre grenarne utgått, eller de sjelfva genom egna förtjenster banat sig väg till egen upphöjelse på annan nummer, är i RegeringsFormen stadgadt, och Utskottets förslag öfverskrider ej denna gräns, då det heter "ättemän är hvar och en af ättens värdighet lagligen delagtig blifven och dessutom hvarje manlig bröstarfvinge af ättens stamfader, få fnart han Jjelf är introducerad Svenfk Adelrmnn, och ättens värdighet ärfva kan. ”Men, i afseende på de redan förut adlade, men efter den 6 junii 1809 i högre värdighet upphöjde 5 2 Den 5 Junit. ätterne, stadgar väl iö §. i nu gällande Riddarhusordning, att hufvudmannarätten för den j lägre Värdighet qvarblifna delen af slagteri skall öfvergå på närmaste ättemän, och det på sätt 2 §• serskildt föreskrifver; men just om dessa efter 1809 upphöjde ätter innehåller 2 §. ingenting annat, än ett åberopandé af 37 §. i RegefihgsFormen, hvilken åter icke kan nämna ett ord om hufvudmannarätten, såsom varande étt ämne blött för Ståndets representationslag. Det är således i sanning icke bestämdt sagdt i nu gällande Riddarhusordning, om på dessa slag af åtter, tillkomme fefter 1809; kao anväödas den för förutnämnde ”i sednare tider före antagandet af den nii gällande Regeringsformen till Grefvelig éller Friherre värdigheten upphöjde ätter,” gifna föreskrift $ att ”hufvudmannarätten för de ännu icke upphöjda ättegrenarne går i rätt nedstigande linea från den, hvilken nu hufvudman är.”
De uppsagde obligationcrne inlösas af Riksgälds-Contorets under hand hafvande medel, derest icke i ofvansagde lane-väg capital kunna erhållas; men godtgör sig Riksgälds-Contoret derföre genom serskild upplåning emot fulla 5 procent, hvartill ränle-skilnaden utbetalas af den ofvannämnde reserv-fonden. 8;o Skulle Rikets Ständer vid nästa sammankomst finna, att denna sålunda inrättade låne-anstalt icke kan bära sig, utan att Riksgälds-Contorets tillgångar måste anlitas, böra de förklara sig villige, att taga vidare mått och steg för att afhjelpa ett sådant förhållande; men som hela denna anstalt endast grundar sig på öfvertygelse!!, alt behofvet för rörelsen nu erfordrar ett sådant för credilen underlättande Statens medlande emellan Långifvare och Låntagare på inteckningar, böra Rikets Ständer äfven förklara sig sinnade, att, derest erfarenheten vid en blifvande Riksdag skulle visa Hypotheks-Föreningars önskvärda uppkomst, eller att Credit-Lagarnes förbättrade skick med visshet kunde låta förmoda ett dylikt förhållande i framtiden, de då anse sig lämpligast böra helt och hållet eller partielt öfverflytta denna låne-rörelse på nämnde Inrättningar, såsom locala och mera passande för dess bedrifvande; hvarföre Riksgälds-Contorets Fullmägtige böra under tiden låta Länsvis bokföra och redovisa densamma. Uti hvilket förslag åtskillige Ståndets Ledamöter instämt. Vid slutliga kandläggningen af nämnde förslag, har, den r:sta innevarande December, Utskottet tillhandakommit ett Utdrag af Protocollet, hållet hos Bonde-Ståndet samma dag, med ett deri intaget, af RiksdagsFullmägtigen Johannes Svensson från Jönköpings Län aflemnadt Memorial, deri han, under hufvudsakligt instämmande i Anders Danielssons ofvanberörde förslag, yrkar nödvändigheten deraf, att en allmän låne-operation vidtages, hvarigenom Jordbrukaren må kunna, emot nedsatt ränta och successiv afbetalning, få omsätta sine skulder; och hade, efter hvad nyss omförmälde Protocoll antyder, Ståndet hörts allmänneligen gilla Johannes Svenssons framställning.
För det kan inte vara både brottsligt och förgäfves på en gång. Eller hur? Nå, så. Nej, brottsligt och förgäfves på en gång, det är omöjligt. Men brottsligt kunde det inte bli. Ty hon vet inte en gång af mina känslor. Nej, mina herrar, jag har aldrig sagt henne dem. Champagnen kom in, och han slog i. – Vill ni se min flamma, så sitter hon där. Han pekade på den unga frun. – Och vill ni som jag, så ska vi ha serenad i kväll. – Det är väl inte värdt ändå, sade Norström oroligt. Det blir så mycket nattsol. Jag skall ju resa. – Ja, då blir det inte nå’n serenad då. Det är också det samma. Alting är detsamma. Äfven jag har varit ung en gång, ska jag säga er, och tänkte bli någonting i verlden. Och alla sa’, att jag skulle bli något styft med tiden. Men det blef ingenting. Och därför sitter jag nu här och har min framtid bakom mig. Han drack ur glaset, satte det framför sig och stirrade på bordduken. – Det kom utaf supning och kortspel och fruntimmer. Man blir ett fä här i Upsala. Ta mig fan, är inte det säkert. Och får man vara här länge, så ... Och därför vill jag dricka en skål för ungdomen, som är det skönaste i lifvet, fast den inte håller, hvad den lofvar, och fast jag nyss sa, att man håller för mycket tal för ungdomen här i sta’n. Eller var det inte jag, som sa’ det? Ja, då var det nå’n annan då. Det är detsamma. Men vi ska dricka för ungdomen, emedan lifvets blomma då ännu inte är så förbannadt utsprucken, och därför att blombladen då inte sitta så förbannade löst. Se’n trilla de af, det ena efter det andra, och så står man där och ser skallig ut. Ja, skål för ungdomen. Och gaslågorna brunno med flämtande sken och kastade sin gula bjärta glans öfver bordens hvita dukar och ned i de halftömda glasen, i hvilka champagnens små perlor stego upp och ner.
Det är möjligt, att föräldrar vilja erlägga dylika afgifter, men såvida lokalslyrelsens omtanke sträckes derhän, att få dessa sportler afskaffade, tror jag alt detta missbruk kan förekommas. De ledamöter, hvilka hufvudsakligen yttrat sig mot den ifrågasatte afgiften, hafva fästat sig vid beloppet 20 r:dr b:ko, såsom för högt; men det är likväl flere gånger upprepadt, att denna summa kan reduceras ända till noll. Gr. Sparre har yttrat, att vid den skola han genomgått, hade af dervar. ynglingar icke 30 varit i tillfälle att betala. Nä väl! dessa 30 hade, om afgiflen då funnits, fått betala och för de öfrige hade afgiften af lokalstyrelsen blifvit nedsatt lill det belopp, hvarje lärjunges föräldrar ansetts kunna åstadkomma. Att en sådan kontroll icke är svår alt verkliggöra, enär lärjungarnes målsmän hafva tillfälle att invälja en del ledamöter i lokalstyrelsen, torde något hvar kunna inse. Man har äfven föreslagit, ali nedsätta afgiften till 5 r:dr, men härigenom skulle endast den fattige betungas, enär någon nedsättning icke då kunde äga rum. Skulle 5 r:dr åter antagas som maximum, blifva afgifterne otillräckliga för genomförandet af skolornas organisation. Jag anhåller att få fästa uppmärksamheten derå, att om den ifrågavar. punkten afslås, ett af hufvudvilkoren för elementarläroverkens förbättrande i och med detsamma är tillintetgjordt, emedan dessa läroverk erfordra icke allenast den påräknade afgiften utan äfven det anslag StalsUtsk. tillstyrkt för förbättringens genomförande. Jag har mig visserligen bekant, att många finnas, hvilka, motsättande sig de nya metodernes införande inom läroverken, vilja hellre bibehålla de gamla och för desse vore det högst kärkommet, att kunna bringa det derhän, alt förslaget förkastades; men det vore en bestämd olycka för landet. På dessa, och förut af mig anförda skäl, anhåller jag om bifall lill Utsk:s betänk. Hr Ribbing, Arvid: Man har här yttrat, att förhållandena inom Stockholm böra bestämma lagstiftningen för landsorterne, men uti förevar, fall skulle jag anse högst önskligt, att sådant icke måtte ske.
Motionairen föreslår, att af de medel, som på detta sätt inflyta, borde bekostas anläggandet af quai på Helgeandsholmen samt ombyggande af busen derstädes , tili uppbyggande af ett National-Museum och Bibliothek, äfvensom till slussens ombyggande. Då jag voterat för denna motion, har det skett nied det vilkor, att de inflytande medlen endast och allenast borde användas till slussens ombyggande och till andra Hufvudstadens vatten-communicationers underhållande och förbättrande, men ej till de öfrige af Herr Friherren föreslagna ändamålen, hvilka, om de skulle finnas nödvändige, borde efter min tanke utgå från Statsverket, och ej ensamt bekostas af Hufvudstadens invånare. Då slussens snara ombyggande erfordrar en ganska betydlig summa, anser jag, att densamma ej på något lämpligare än det af Motionairen föreslagna sätt kan erhållas, emedan en i annor väg på Stadens invånare pålagd beskattning, till vinnande af detta ändamål, omöjligen kan åläggas, ilå ganska höga så kronosom stadsutlagor jemte andra onera redan betunga Stadens Borgerskap. STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet, i834- BevillningSViskottets Betänkande iV:o 5. N:o 5. Antom till Exp.-Utsk. d. 34 April, kl. 2 e. ». Betänkande, angående grunderne för den blifvande Allmanna Bevillningen. Då Bevillnings-Utskottet, efter verkställd granskning af de till Utskottet remitterade motioner, rörande Allmänna Bevillningen, nu ser sig i tillfälle, att, jemlikt föreskriften i Regerings-Formens 70 §., till Rikets Höglofl!
För Jernoch Koppar-Tillverkningar med livad mera, sorn till Bergsbruket hörer, blifver först det eventuella Biträdet i Lampa éxportabla jEffecter omkring en Million eller något deröfver i medeltal för året, och vidare såsom Creditiv för Jern-Contoiret, en circulerande Summa of högst Sexhundrade Tusende Riksdaler, till* sammans En Million Sexhundrade Tusende a Två Millioner för denna Näringsgren. Lån-Biträden, hvilka såsom Metall-Lånen, på kortare terminer lämnas till Näringarnes understöd, under det, att utbytet af EUecter, vare sig, i allseende till årstiden eller af andra tillfälliga o/saker är hindradt, äro for Mynt-väsendet af vida mindre vada, än stående Lån mot Mypothek af icke rörlig säkerhet ; trien äfven dessa, ehuru vigtiga och nyttiga, synas, då de i Papper lemnäs, böra med en viss varsamhet Stalsoch Banko-Utskottens Belänkanden. 223 användas, emedan utbylet ofta stannar vid varor för consumtionen, då sålunda ingen representant af behållen product, det vill säga ingen reel penning, intager det rum, som för en tid fylldes af det sedermera återindragne Lane understödet. Ett erfarenhets-bevis gafs i den delen icke länge sedan. I följd af kriget och de våldsamma Förfatni. ngar emot Neutrales handel, sorn de krigförande Makterne hade vidtagit, kunde Sveriges förnämsta Export-Artiklar icke afsättas. Flera näringar hade råkat i vanmakt. De uppehöllo.3 vid en gnista af lif genom Bankens betydliga LånBiträden. Ar 1810 var Bankens försträckning på Metaller högst,och utgjorde da omkring 2§ Millioner.
Uppläst hos Ridd. och Adeln dcn 17 Jun,". Prest - Ständer den r? - « Borgare-Ständet den 17 Bonde - Ständer den 17 Riksens Söglofl. Ständers Stats,Utskotts Betänkande, angående ersättning afksst, naden till Raporter för Extra Rote, rings - Manskapet. -edan Kongl. Mast under den 22 Med. Abril till Riksens Högloft. Ständer aflatit följande Nådiga Proposition. Da Riksens Ständer wid 1809 och igro arens Riksdag bestöto, det all i Riket befintelig 0- roterad Jord borde med Knektehåll under Krigstid beläggas, förbundo de äswen dermed skyldighet för de nya Rotehållare att förse Manskapet med beklädnad; men som denna beklädnad, till sin beskaffenhet, och antalet af persedlar icke tillika war bestämdo, har pa olika ställen i Riket olika begrepp uppstadt om beklädnadssättet, hwarföre en del Rotehållare försett sitt Manskap med Kapotter, da andre sadant uraktlatit. Kongl. Mast som ansett nödigt, att Extra Noteringen t händelse af »verkelig Tjenstgöring ej borde wara i saknad af denna nöd tvän/ - Den 17 Junii. 689 wändiga beklädnadspersedel, har i Noder förordnat, ett Kapotter af Rotehäilarne skulle anskaffas, sa mycket häldre sam inga Statsmedel dertill »varit akt påräkna. Kongl. Mast »vill dock nu till Rikens Ständers godtfinnande öfwerlemna om kostaden för Lenna del as Extra Noterings-Manskapets beklädnad bör af Minanna medel ersättas; da Riksens Stander i sadant fall lära dertill uttjenlige unvägar, eller åtfölja skyldigheten att Manikapct under Krigstider utgöra. Sa har Hederwärda Bonde, Ståndet genom Protocol! af den 2z:dje och azste näsil.
Om ni har något att säga mig i ”Folktidningsbreflådan” så säg det ju förr dess hellre, men sätt A. Högaktn. Sehär de versar eller ”hymn” af rektor Wadstein, som Lars Peter omtalade för någon tid sedan: Ej utaf menskor skiftas menskoöden, Eviga rätten väger dem på guldvåg – Sorg sänder Herren, sänder i sin vrede Hämnaren döden. Lifslånet korta plötsligt kräfves åter; Seglaren krossas emot dolda skären, Hjertvuxen lycka ryckes upp och ligger Vissnad i mullen. Dock – hvarför klaga? I det rätta hemmet Skönare blomstrar all begråten glädje; Ungdom och lycka härligt spira der i Vänaste solljus. Ej utaf menskor skiftas menskoöden, Evig en kärlek väger dem på guldvåg Herren hugsvalar; för oss genom döden Nådigt till lifvet. Hvardera af hans mostrar eger – 2000 kr & han sjelf tre-tusen. Utdrag ur ”Redogörelse för Allmänna Läroverken” i Malmö, Ystad och Treleborg under läsåret 1882–1883. Kristendomskunskapen: Läroböcker i ämnet hafva varit: Luthers lilla katekes med kort utveckling, stadf. 1878. Bäckmans bibliska historia. Svenska psalmboken. Lärobok i dogmatiken af Norbeck. Tönder-Nissen, kyrkohistoria, begagnad öfvervägande som läsebok i Kl. 6–7 å reala linien. 1 kl. Biblisk historia: gamla testamentet. Katekes: 1a hufvudstycket med bibelspråk, repetition af lilla katekesen samt psalmer. 2 kl. Bibl. hist: Nya testamentet. Katek: Andra hufvudstycket, bibelspråk, repetition, psalmer. 3 kl. Bibl. hist. Repetition af gamla & nya testamentet. 3, 4, 5 hufvudstyckena, psalmer. 4 kl. Katekisation öfver 1a hufvudstycket samt öfver första och andra trosartiklarne; kort öfversigt af bibelns böcker. Modersmålet: Läseoch läroböcker i ämnet: Läsebok för folkskolan. Bjurstens läsebok. Svenske författare. Svensk språklära af Bjursten.
Stockholm den 14 Mars 1834. STOCKHOLM, TRYCKT UOS JOIL BECKMAN, 18S4. Aflöningi_Stater. Departements-Chefen ... - Departementets Kansli-Expedition: 1852 års anslag: Departementets Kommando-Expedition, oförändradt . Förvaltningen af Sjöärendena samt Aflönings-Staterne vid FIotans Stationer i Penningar: 1852 års anslag Carlskrona, Stockholm och Götheborg. - 491210: 18. Tillkommer: Gage-förhöjning åt 80 Man . Till Pastor och Compastorer vid AJra|itets_församlingen Carlskrona " t 4,754: 8. Till 2:ne Machinist-Officerare . Öfverflyttning från anslaget till Skrifnateria|ie; för Förvalt. tungen af Sjöärendena . Penningar: 1852 års anslag Tillkommer: För Machinist-Staten Oindelt Spanmål: 3000 T:r (å 6% R:dr på förslag) Flottans Nybyggnad, 1852 års anslag Båtsmäns förseende med Kojer och Täcken, d:o . Båtsmännens beklädnad, försiags-anslag högst Beklädnad åt Mariner, Kanonierer, Matroser och Skeppsgossr 379,115: 3,215: 8. — 382,330: 8. 20,000: —- Diverse Ansia&. Exercis af Flottans bemanning: 1852 års anslag oförändradt Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader d:o Durchmarche-kostnader: Reservation s-anslag. Öfverflyttning från 4:de Hufvud-Titeln För Sjukvård: 1852 års anslag För Diverse behof, d:o Reseoch Traktaments-penningar: Försiags-anslag . , . Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Förvaltningen af Sjöärendena och Departementets Kommando-Expedition 1852 års anslag . , 2 500: Afgår: Till Förvaltningens Aflönings-Stat öfverflyttade i 300:
Den stat, som afviker från denna allmänna åsigt, förråder dermed anspråk, att göra sina lagar gällande äfven inom andra stater, och de skäligen befarade följderna häraf kunna blifva missförstånd och osämja sjelfva staterna emellan, och för de enskilda, som vågade se sig omkring utrikes, eller hemma sammanträffade med utländska män, skyldigheten att på en gång efterlefva tilläfventyrs oförenliga lagar, en belägenhet föga bättre än rättslöshetens.” Delande dessa åsigter, har Utskottet funnit en begränsning af förslagets vidsträckta stadgande i denna del oundgängligen nödig, hvarföre Utskottet, jemte ett tillägg i fråga om brott, begånget å Svenskt fartyg utom riket, i öfrigt föreslagit den förändring härutinnan, att Svensk man, för brott som han utom riket begått, skall här dömas blott i de fall att gerningen, der den föröfvades, är med straff belagd, eller ock innefattar brott emot Sverige. Man kan lätt tänka sig andra handlingar, brottsliga enligt vår lag, men icke allenast straff-fria annorstädes, utan till och med sådana att till deras begående den allmänna opinionens påtryckning i det främmande landet kan vara så stark, att den skulle stämpla med vanära den främling, som i detta fäll icke höjde sig för det främmande landets sed. Så t. ex. i fråga om dueller. Ju ifrigare man i ett sådant fall, till sitt försvar för afslag å en utmaning, åberopade sitt hemlands lag, och det straff, hvarmed Lag-Utskottets Betänkande N:o 35. 17 hvarmed den hotade, ju mor skulle man förföljas af smädelsen och åtlöjet; — och ändock vore man måhända i den ställning att ej kunna genom att lemna landet reda sig ur den kollision, hvari man genom sedernas olikhet i de hegge länderna blifvit försatt. Vore det väl billigt att den, som sålunda blifvit genom omständigheternas tvång ledd till en handling, för hvilken han måhända till och med prisats i det främmande landet, skulle vid hemkomsten emottagas med bojor och fångdrägt? Skulle ej den allmänna rättskänslan uppresa sig emot ett sådant förfarande? — Eller ett annat exempel!
Bönderna anse för en lycka att genom skjutsning få en penning, som de eljest svårligen kunde förskaffa sig. Skulle nu detta nya förslag antagas, blefve följden den, att de liesta, som nu resa med skjuts, skulle antingen begagna egna hästar, eller blifva hemma, hvarigenom de skjutsandes förtjenst blefve minskad. Jag kan således, i fortsättning af det varma nit jag visat mig äga för jordbruket, icke annat än bestrida Gr. Horns och Hr Hjärnes yrkanden, samt de såsom grund derför framställda förskräckliga målningar öfver det förtryck, jordbruket skall lida genom skjutsningen. De, som lika med mig äro från landsorten, inse, huru öfverdrifna dessa målningar äro. Jag förenar mig med Hr v. Hartmansdorff i den anhållan, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes slå ihop hela förslaget i en propos., hvarefter vi skola votera omkull det, så att icke något tecken deraf skall återstå Frih. Cederström, Jac.: Den nu förevar, frågan har nästan vid hvarje riksdag sysselsatt R. St., och man har vanligen utgått från samma synpunkt, nemi. från önskan om skjutslegans förhöjning. En sådan förhöjning har äfven nu blifvit åsyftad, och man har derjemte ansett, att de herrliga diligence-inrättningarna redan för mer än 100 år sedan bort vara lillvägabragta, utan att man gjort afseende på hindren derför, då man likväl endast behqft kasta ögat på Sveriges hästar och geographi för att finna omöjligheten af sådana inrättningars uppkomst. Man hade bort begripa, att Svenska skjutsordningen är en följd af landels spridda boplatser; och ännu i denna stund hafva vi provinser med så spridda bostäder, att det ej äv tänkbart, att der frambringa dil igenceeller forvagnsinrättningar, som bära sig. Emedlertid bär detta i alla tider varit erkandt af kloka Regenter, och i66 Den tj November e. m. deribland Ian K. Carl X med skäl räknas, hvarföre jag tager mig friheten betvifla, att han kunnat säga, det Sverige borde hafva forvagnar såsom en allmän inrättning.
Det har icke kunnat undfalla mig, att en sådan invändning, som den af Hr von Troil framställda, kunde emot milt förslag göras; men jag har vid nogaste pröfning funnit, att en sådan invändning ej kan förtjena ringaste afseende, om nemi. man linner ålgården i sig sjelf riktig. Grundlagen tillåter tillsättande af ett särskildt Utsk. för särskildta ämnen, och alt ett mål blifvit en gårig haudlagdt af ett Utsk., sorn vid närmare pröfning torde finnas icke hafva egentligen haft något med detsamma alt skaffa, — ty man har svårt att utleta någon grund hvarföre BancoUtsk. skall handlägga en fråga 0111 lag för enskilda banker — kan icke utgöra något hinder; utan vid sådant förhållande, och då man tydligen finner, att frågan till sin natur är så beskaffad, att den icke bör af ett sammansatt Utsk., hvars personal utgöres af personer, behandlas: så tror jag att sakeus beskaffenhet bör öfverväga alla de scrupler, hvilka egentligen icke hafva sin rot i grundlagen, utan endast ligga i förutsättningen, att detta skulle vara en mesur, som vore oriktig, efter den måhända förefaller något ny. Jag tror icke, att det i ordalagen af grundlagen finnes något hinder för en sådan åtgärd, om man nota bene vill saken och finner den i öfrigt riktig. Denna framställda fråga vågar jag dessutom öfverlemna till Hr Landtnäs bedömmande, som nogsamt lärer utreda och iakttaga hvad grundlagen i detta afseende bjuder. Frih. Cederström: R. St. kunna visserligen genom 3 Stånds majoritet besluta tillsättande af flera Utsk., än de i grundlagen bestämda, för att upptaga sådana ärenden och mål, som kunna komma under Sländernes pröfning; men annat är denna i 36 §:n Riksd.Oidn. stadgade rättighet, och annat den skyldighet att lyda 56 §:n Reg.F:n, sedan ett mål förevarit i ett Utsk. och derifrån inkommit, men betänk, på grund af gjorda anmärkntr icke kunnat antagas utan blifvit återrernitteradt.
Tab. W:o 8. Extra Stats-reglerings-anslag, beroende på Finans-Departementets handläggning. Till ombyggnad af Drottningholms bro på vägen emellan hufvudstaden och nämnde slolt » fortsättning af Wadstena slotts yttre iståndsättande » vidmakthållande af Calmar slolt » inköp för Kronans magasiner och bagerier af nya målkäri och vigter För åren 1858, 1859 och 1860, att utgå med '/, årligen. För en gång. R:dr R:mt. R:dr R:mt. 61,000 30,000 37,500 5,000 » utgifter för Kolonien S:t Barthelemy, 9.000 R:dr årligen eller För inlösen till Kronan af Landshöfdinge-residenshuset i Hernösand och uppbyggande af Landtstats-embetshus derstädes . Till Kamereraren i Stats-Kontorets Kammar-Kontor, gratifikation för ökade göromål i följd af den nya löneregleringen; att utgå under åren 1858 och 1859 27,000 76,650 1,000 Summa R.dr R;mt 27,000 211,150 238,130. STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOU. Ank. till Exp.-Utsk. d. 5 Okt. 1857, kl. 7 ». m.
De uppgingo, statsbidragen inberäknade, till öfver 200,000 kr. vid Norrköpingsmötet 1876 och till 183,000 kr. vid Malmömötet 1881, under det att de endast uppgingo till 125,000 kronor vid Göteborgsmötet 1871 och till 82,000 kronor vid Stockholmsmötet 1868.Första Svenska Hundutställningen i Stockholm. Som nu den tidpunkt inom kort är inne, då äfven i vårt land en allmän hundutställning kommer till stånd, och den mer än en gång ifrågasatta planen till en dylik uppvisning alltså blir till verklighet, torde det vara på sin plats att här i korthet redogöra för denna frågas uppkomst och utveckling. Hos en del af vårt lands jägare har på senare tiden uppstått och rotfast sig tanken, att, i likhet med hvad som reaan är brukligt och befunnits lända till stort gagn i utlandet, äfven hos oss utställningar af hundar borde hållas, hvåraf en mera rationel hundafvel och en noggrannare omvårdnad om detta, det intelligentaste af våra husdjur borde kunna blifva följden. Lifligt öfvertygad härom, gjorde sig, enligt hvad vi hört uppgifvas, hofjagmästaren E. Bohnstedt, sjelf varmt intresserad för allt, som har med jagten att skaffa (således äfven för hundafveln), och skicklig jägare, till tolk för dessa önskningar och väckte inom den Kongl. Jagtklubben förslag om att åvägabringa en allmän svensk hundutställning. Klubben gillade det väckta förslaget och uttalade sig för, att en dylik utställning skulle hållas. En komité tillsattes för att taga saken om hand och bringa den till en lycklig lösning. Efter någon tid utfärdade nämnda komité följande cirkulär: » Vid uresa m man t räde med Hans Maj: t Konungens Jagtklubb i sist-lidne Maj månad beslöt Jagtklubben, i enlighet med derom väckt förslag, att, samtidigt med det Allmänna Svenska Landtbruksmöte, som under år 1886 kommer att hållas i Stockholm, söka deretädes åvägabringa en utställning af hundar; och uppdrog Jagtklubben åt en Komité, bestående af undertecknade, att vidtaga de åtgärder, som för utställningens anordnande kunde erfordras. Ur Dagens Krönika. VT.