Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Presteoch BondeStm utgå nemi. från samma grundsats, eller bibehållande af en hittills gällande godtycklig beskattning, och R. o. Ad. och BorgareSt. öfverensstämma i den grundsats, som K. M. först framställt, nemi. alt bestämma beskattningen efter afverkningsbeloppet. Jag anhåller, att de ledamöter af Utskm, som yttrat sig, ville tillkännagifva, om någons mening underlryckes deraf, alt man först voterar om grundsatsen. Om uti den voteringen K. M:s åsigt segrar, så kommer dernäst att voteras emellan R. o. Ad:s samt BorgareSt:s mening, såsom närmast öfverensstämmande med den i första voteringen segrande grundsatsen; om åter uti princip-voteringen den motsatta åsigten skulle segra, så lomme votering derefter att anställas emellan Presteoch BondeSttns beslut. Jag hemställer, om icke detta vore lämpligaste sättet att förfara i detta ämne. Efter förnyade proposir, dels till godkännande af voter:s-propos:na N:is 2, 3 och 4i dels återremiss af de samma, blefvo voterts-proposma slutligen af R. o. Ad. godkända. 29 §:n. Inbjudningen antogs. Den 17 Mars e. m. 3o och 3i §§:ne. Dessa §§ antogos med den lydelse af desamma, som Presteoch BondeSttn beslutat. 3 2 §: n. R. o. Ad. godkände Utslcns yttrande att redactionen af denna § får uppgöras när frågan om brännvinsbränningsafgiftens erläggande förskottsvis blifvit afgjord. 3 3 §: n. Utskrns yttrande befanns icke erfordra någon åtgärd af R. o. Ad. 34 Sin. Denna § antogs i öfverensstämmelse med Presteoch BondeSt:ns beslut. 35 §:n. Hr von Rosen: Det var genom votering inom Utsk:n, som denna § fick sin bestämmelse, sedan olika opinioner sökt göra sig gällande derom, huruvida brännvinsafgiftens erläggande förskottsvis vore af bevillningsnatur eller icke. Jag tillhörde den frnclion i Utsk:n, sorn ansåg denna fråga icke vara af bevillningsnatur.
Hr Brakel har i första rummet ansett den olägenheten vidhäfta det nuv:de bänkmansvalet, att en minoritet kan tillsätta bänkmän tvertemot majoritetens önskan. Vi hafva likväl nyss hört upläsas ett anförande af Hr Gripenstedt vid 1847—48 års Riksdag, hvilket tydligen ådagalägger omöjligheten af ett så beskaffadt förhållande. Men, utan att särskildt fästa mig vid detta argument eller vid det anförda arithmetiska beviset, så håller jag mig uteslutande vid praktiken och frågar om man, alltsedan 1834 års Riksdag, kan anse detta fall någonsin hafva inträffat, som Hr Brakel förutsatt. Jag för min del vågar åtminstone bestrida det och tror på den grund, att den af Hr Brakel förespeglade faran är alldeles ingen. Hr Brakel har vidare påstått, att de nuv:de bänkmansvalen ii.ro dem, som blifva ledamöter i bänkm:s-afdeln:ne, skulle vara »marionetter» och låta styra sig af hvar och en, som vill taga deras trådar i sin hand. Jag frågar Eder, Mine Hrr, om J håfven gjort en sådan erfarenhet vid denna Riksdag? Jag anser att det är något mycket sagdt af Hr Brakel, att man inom detta rum ej nyttjar sitt förstånd, sin sjelfständighet, utan låter styra sig af det ena eller andra partiet och sålunda förvandlas till politiska nollor. Snarare tror jag, att han sjelf tillhörer dessa politiska nollor, eftersom han på andra Ståndsbröder vill kasta en sådan beskyllning. Han har anfört vidare att då bänkmännen, på sätt som nu sker, blifva valde kommer ovilkorligen elektorslistan att blifva ensidigt sammansatt och i följd deraf blott ett parti att inom Utsk:n representeras. Har då icke Hr Brakel funnit att Elektorerna, vid val af Utsk:s ledamöter, rigtat sina blickar öfver hela Riddarhuset och företrädesvis utsett för skicklighet kände personer, utan att fästa minsta alside på, hvilket parti i politiskt hänseende de möjligen kunnat tillhöra. Jag kan ej föreställa mig, att Hr Brakel med sin motion velat åsyfta annat, än att just förvandla pluraliteten af R. o. Adis ledamöter till politiska nollor. Hvad beträffar
Un sådan specifikation af de olika florslagen, med olika (ullsatser derå, anser Utskottet likväl vara hvarken betingad af någon väsendtligare skillnad emellan de serskilda varuslagens värden eller förenlig med den för riktig tullbehandling nödiga enkelhet och bestämdhet i varuklassiftkationer; hvarföre Utskottet, i enlighet med Herr Rosenblads förslag, tillstyrker, att flor, gaze, tyll, alla slag, sammanföras under en rubrik tned 6 R:dr införselstull per skålpund. Den till helsidenväfnader hänförliga artikeln guldoch silfvertyg, hvaraf det äkta drager 20 R:dr och det oäkta 6 R:dr 24 sk. lull per skålpund, utgör icke föremål för inhemsk tillverkning. Endast afseendet å detta tygs egenskap af öfverflöds vara samt å dess jemförelsevis högre värde, synes således hafva föranledt de nu stadgade höga afgifterne; och om säkerhet funnes, att dessa afgifter verkligen ut ginge, skulle Utskottet visserligen icke tillstyrka nedsättning deri; men då all anledning är för handen att befara, det den höga smugglingsprocent, som med nu gällande tullafgifter kunnat med fördel erläggas, i förening med lättheten att insmuggla en vara af den ringa volym, som nu ifrågavarande, är förnämsta orsaken till den obetydliga förtullning tullspecialerna upptaga, anser Utskottet sig, i enlighet med Herrar Rosenblads och Muréns motioner, böra tillstyrka, alt införselstullen å guldoch silfvertyg må nedsättas: å det »äkta» lill 16 R:dr och å det »oäkta» till 5 R:dr 16 sk. skålpundet. Alla släta sidentyger, såsom taft, satin, levantin rn. fl. äro nu till införsel förbudna; hvaremot andra slag sådant tyg få införas mot tull af 6 B:dr skålpundet. Herrar Rosenblad och Murén hafva föreslagit, att tullen å alla dessa slag skulle bestämmas till S R:dr per skålpund. 62 Bevillnings-Utskollels Betänkande, M 8.
Till rådmanssyssla af lagfarna klassen väljes bland sökande, hvilka examen till rättegångsverken undergått, utan afseende å deras hem - 100 vist. Till Rådman af borgerliga klassen kan endast den väljas, som i staden åtnjuter borgarerätt och icke innehar offentligt embete eller tjenst. 16 §. Lagfarne Rådmän tillsättas för lifstid och ega att uppbära lön. Borgerliga Rådmän väljas för fyra år och njuta ej lön, endast en af allmänna rådstugan eller stadens äldste bestämd skälig ersättning för skrifmaterialier och annan kostnad i och för tjenstens utöfning. I deras tjenstetid och förmåner, hvilka i städernes Magistrat nu innehafva rådmanssysslor af borgerliga klassen, är dock härigenom ej ändring gjord. 17 §• Ben som uppnått sextio års ålder må ej, emot sin vilja, till Rådman af borgerliga klassen väljas. Uppnår han under tjenstetiden nämnde ålder, och vill han då ifrån tjensten afgå, ege Konungens befallningshafvande att honom entlediga. Anse en stads innevånare nödigt, att viss ordning bestämmes angående tiden för borgerliga rådmäns väljande och afgång, eller visst förhållande mellan lagfarna och borgerliga rådmäns antal, ega de att derom hos Konungen göra framställning. 18 §. Tjenstemän och betjente, hvilka hafva till åliggande att tillhandagå Magistraten i dess egenskap af allmänt embetsverk, såsom protokollsförande hos Magistraten och dess särskilda afdelningar, verkställare af kronoutskylders debitering och indrifning, skeppsmätare, stads-och polisbetjening, betjente vid exsecutionsoch auktionsverket samt andra dylika, tillsättas och förordnas af Magistraten. Angående tillsättande af Magistrats-sekreterare förblifve vid hvad derom särskildt stadgadt är. 19 §• Tjenstemän och betjente, som vid den kommunala förvaltningen och vården om stadens offentliga egendom biträda, såsom aktuarie, stadsbokhållare, verkställare af debitering och indrifning af stadsutskylder och afgifter å rörelsen, ingeniör, byggmästare, läkare med flere, tillsättas och förordnas jemväl af Magistraten, efter stadsnämndens hörande. 20 §.
En af vårt lands mest populära konstnärinnor — både såsom genreoch porträttmålarinna — Amalia Lindegren afled härstädes i söndags, 77 år gammal, i lunginflammation, en svit af influensan. Då vi redan i nästa nummer ämna komma åter med en utförligare skildring af den märkliga kvinnans lif och verksamhet samt då äfven meddela hennes porträtt, inskränka vi oss för dagen till detta korta omnämnande. Förenade i lifvet och döden. Förenade som de varit i lifvet, ha ock i döden förenats tre kvinliga representanter af » ett tidehvarf som flytt », tidehvarfvet nämligen, hvilket med fäste från den gustavianska perioden sträckte sig in i Karl Johans regering: den 22 d:s afled härstädes fröken Aurora Fredrika Äbergsson (född 1812), och julaftonen följdes hon af sina båda systrar, Augusta Regina (född 1815) och Mathilda (född 1811). D e voro döttrar af den store skådespelaren, öfverdirektören Gustaf Fredrik Äbergsson och hans maka, född Ottiliana Kuhlman, äfven hon på sin tid en af vår k. scens främsta prydnader. Under de långa år, som förflutit efter både faderns och moderns bortgång, ha de åldrande barnen hållit hop i ett och samma hushåll och med rörande pietet vårdat hemmets mobilief, prydnader och konstverk. I synnerhet den äldsta var en dam, som ännu in i det sista förvånade vänner och bekanta genom sin snillrika, lifliga konversation och sina fina, träffande iakttagelser om saker och personer. Sina familjeporträtt — dyrbara oljemålningar af Ulrica Pasch, Westin m. fl. — ha de tre systrarna genom o för knappast en månad sedan uppgjordt och lagligen bevittnadt testamente skänkt staten att uppsättas dels i den blifvande k. teaterns foyer, dels å Gripsholm. Det är vår afsikt att snarast återkomma till denna nu bortgångna, i flere afseenden märkliga systerkrets. är något annat också, som jag vill fundera med svåger o m. Anna Stina å jag ha länge haft det i tankarna, för se ' efter vi själfva inte ha några barn är det liksom hustru min skulle ha litet känsel för sin aflidna systers barn, fast hon för den långa vägens skull så sällan får träffa dem.
till dessa rader antaga att några drag om och ur detta arbetes uppkomst och utveckling icke kunde vara utan sitt intresse just för kvinnan. Ställande oss inom vårt eget lands rå- märken söka vi sålunda i dag det textila arbetets framträdande under Sveriges tidigare perioder inom forntiden. Jordmånen är mager, och ämnet kan förefalla tort, men liksom det kan vara af intresse att följa växten från dess i jorden förgrenade rätter, så erb judes också detta arbetes uppkomst och tidigare lif drag, väl värda att minnas och tacksamt bevara. Det är den af våra första fäder lagda grunden, på hvilken sekel efter sekel sedan byggt. På frågan, när detta arbete först uppstått, kan svaret hvarken lämnas med bestämdt år eller århundrade, därtill är det, hvad åldern beträffar, allt för ärevördigt. Fornforskningen och slutledningen peka nämligen alldeles oförtydbart därhän, att naturmänniskans första steg mot kulturelt lif, hennes första ansats att utveckla ett inom henne boende anlag för odling tages, när vilden i behof af ett band, ett rep eller dylikt finner på och gör den för hans ståndpunkt oerhörda upptäckten, att detta band kan åstadkommas, göras starkt och motståndskraftigt genom att djurets senor eller trädets fibrer sammanflätas därtill. Hans uppfinning är af utomordentlig betydelse. På handslöjdens område har han hittills endast förstått att hvässa stenflisor till vapen och redskap, nu har han uppfunnit en alldeles ny teknik för arbete, trådars hopfogande till något helt. Bandet sväller och blir bredare genom att flere trådar läggas till hvarandra. Flätkonsten ger upphof till väfarbetet, och det textila arbetet har fått sin upprinnelse. Sedermera lär sig människoögat uppfatta det mönster, som af flätningen och väfningen bildas, det lär sig, hur genom trådars olika sammanfogning och färger nya mönster uppstå. Härigenom är man inne på Ornamentiken, hvarur konstslöjden springer fram; innan dock det textila arbetet hunnit dit, har det en lång utvecklingskedja att genomlöpa.
Ridderskapet och Adeln med sit tilkännagifwande af sit afstaende frän detta senare representatioys-system wille göra detta afseende wilkorligt, och förena dermed detta senare förbehäll, manne det icke pä en gäng skulle upfylla bäde Högloft. Ridderffapets och Adelns och de öfrige Ständens önskan. Herr krint?:8N8cllöiZ, ^xel, eonformerade sig med Grefwe klörucr. Herr lil am marsck öill, I^orenxo, som bade anmält sig at tala, upropades, och tilkännagaf, at dä det han ärnat yttra warit ungefärligen detsamma som Herr Grefwe koiner sä wäl utredt, wille han ej uptaga tiden med et särskilt yttrande utan förklarade sig med honom instämma. Grefwe Do la 6 ar 6is, jacob. Det är mig af hjertat okärt finna min vfwertygelse ej enlig med den tanka en wärd Ledamot Herr Grefwe körner, för hwars tankesätt och kunskaper jag bär en lika agtning, i dag yttrat; men dä jag, i bifallandet af hwad Constitutions-Utskottet förcstär, finner endast nya upoffringar af ägande rättigheter, dä ehuru sjelf saknande erforderlig uplysning, jag skulle tro mig misikänna mit Ständs förmäner härutinnan och den nytta de deriLenom 138 Ven 14 Julik. sprida i Utskotten, dä jag för mängden af de yngre af wära medbroder af Ridderstapet och Adeln saknar et tilfälle at winna de kundstaper i ärender, Rikers styrelse och penningewcrk, som otwifwelagtigt statt winnås genom deras deltagande i särstildte Utstötts arbeten, kan jag ej annat an förena mig nied det serskildta betänkande, som af Herr Bistop
Herr Grefven och Ordföranden gjorde derefter proposition på Herr Törneblads begäran, hvilken med både Ja och Nej besvarades, hvarefter, sedan Herr Öfver-Hof-Predikanten Doctor Lilljenwalldh samt Herr Borgmästaren Nenzén förklarat sig anse det vara Utskottets rätt att detta protocoll infordra, Herr Biskoppen Doctor Tingstadius deremot förklarat sig, Riksdagsmannen Pehr Olsson önskat dess infordrande, Herr Advocat-Fiscalen Falkman förenat sig med Herr Törneblad, Herr Silverstolpe yttrade sig: »Utom det att jag helt och hållit förenar mig med Herr Törneblad, finner jag för min del mer betänkligt för Utskottet att vägra, än att befrämja en enskild Ledamots begäran om meddelande af något protocoll i Commando-mål, enär protocollets ämne är bestämdt och af allmän egenskap. En vägran strider emot all billig och nyttig liberalité. Men den upväcker tillika en onödig, ofta skadlig deliberation öfver anledningarne. Dessa kunna finnas, ehuru de ej böra i förväg röjas. Om utan ett öppet ådagaläggande af dessa anledningar en Ledamot ej villfares i sin önskan att vinna granskning å dylike protokoll, skall det ej sällan hända, att mål blifva hållna hemliga, som, antingen i anseende till deras stora vigt ellér i följe af allmänna opinionens kraf, böra af Constitutions-Utskottet cognosceras. Det är egentligen med afseende på hvad allmänna rösten kunde af oss fordra, som jag föreslagit äskandet af protocollen rörande de i Stockholm den 20 sistlidne Junii förefallne upträden.» Den 13 Augusti 1810 19 Friherre Cederström begärde, att frågan genom votering måtte få afgöras. Herr Grefven och Ordföranden framställde då följande voteringsproposition : »Den som bifaller, att det protocoll uti Commando-mål, som är hållet öfver ordresna till Vestra Arméens återmarche ifrån Stockholm till Norrige förliden sommar, må till Utskottet infordras, skrifver Ja; Den, det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, blifver ingen anmälan gjord om erhållandet af något sådant protocoll.»
Lif-Bevar.-s-Reg:tet j sedan nödiga afdrag blifvit gjorda . år [833. En större Capitaine s 1Ö n Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår: Ränta å accordet Centonal Till Armeens PensionsCassa Bevillning af lönen . E 11 m i n d r c Capitaine s> lön Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår: Ränta å accordet Centonal Till Armeens PensionsCassa Bevillning af lönen . En Lieutenants-lön Bibehållen beklädnad , sorn icke såsom lön bör beräknas Afgår: Ränta å accordet Centonal Till Arméens PensionsCassa Bevillning af lönen En Fänriks-lön . Bibehållen beklädnad, som icke såsom lön bör beräknas Afgår: Ränta å accordet Centonal Till Arméens PensionsCassa Bevillning af lönen Hr Rothlieb, Axel Fredrik, anförde skriftligen: Den före 1823 års Riksdag i bevillning utgående s. k. öfverflöds-afgift upphörde då med anledning af Ständernas beslut, såsom icke på billighet grundad, emedan consumenten derigenom ålades en ny skatt till staten, sedan han uti tullen, som vid köpet inbegripits i varans värde, på förhand derför erlagt bevillning. Dessutom, derest en sådan bevillning som den, Frih v. Strokirch föreslagit uti sin rörande ämnet väckta och till Bevilln .-Utsk. remitterade motion, skulle ånyo antagas, är det visserligen obestridligt, att en ökad inkomst deraf skulle för staten uppkomma; men lika säkert är, att den skulle hårdast drabba allmänheten och de mindre bemedlade, som ofta i sina hus näppeligen äga en mindre sidenkladespersedel och så sällan äga begrepp 0111 öfverflöd.
VII. B. 520. A. 536. VIII. E. 103. — N:o 89. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående godtgörelse till indelningshafvare för sådana grundräntor, som till följd af qvarnars nedläggande afskrifvas. VII. B. 520- A. 536. vin. e. io3. — N:o 90 i anledning af väckt motion om ändring i det genom Kongl. Kungörelsen den II Maj 1855 tneddelta stadgande/att Landshöfdingarne skola föra ordet vid Itiks-Stålidens Deputerades sammanträden för markegångs-prisens bestämmande. VII. B. 520- A. 536. — N:o 91. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående förvandling af en inom Färentuna härad af Stockholms län utgående skattetit.el under namn af tegelved. VII. B. 520- A. 536. VIII. E. 103. — N:o 92- i anledning af väckta motioner åsyftande förändring af det uti 5 § af Kongl.flKungörelsen den 11 Maj 1855 meddelta stadgande, angående den minsta enheten, hvartill, vid räntepersedlarnes omsättning och förenkling, hvarje persedelslag må uti jordaboken uppföras. VII. B. 520- A. 536. VIII. E. 103. — N:o 93. i anledning af väckt fråga, att forsellöns-ersättning för räntespanmål, som ej kan till leverering in natura uppsägas, må omedelbart tillhandahållas vederbörande räntetagare. VII. B. 520. A. 536 VIII. E. 103. — N:o 94. i anledning af väckta frågor, att räntor och tionde, anslagne till embetsoch tjenstemän, hvilka icke äro skyldige att derföre emottaga lösen efter medel-markegångspris, ändock måtte på detta sätt få lösas, samt att ersättning af den för — s — 187 embetsoch tjenstemännen härigenom uppkommande förlust måtte af statsmedel varda anvisad.
Gerna instämmer jag med Frih. Tersmeden, att detta val måtte ske så fort som möjligt, men alltid i den förutsättning, alt de val, som verkställas, må kunna blifva beståndande. Jag har en ganska ledsam erfarenhet af förloppet under sista riksdag, då frågor, beroende af förstärkt Utskotts tillgörande, måste uppskjutas i brist af ledamöter bland R. o. Äd., hvilket väckte en stor och t. o. m. {tögljudd ovilja hos de öfriga Ståndens ledamöter mot delta Stånd. I händelse man nu skulle skrida till val af förstärkt StatsUtsk., så yrkar jag, för att förkorta riksdagsarbetet, att ett fördubbladt val måtte anställas, eller att suppleanternes antal må blifva lika med de ordinarie ledamöternes. Den 3o Maj e. m. 4g3 Frih. Cederström: Jag begär Frih. Tersmedens, Hr Tersmedens och Gr. Horns nu afgifna yttranden på bordet. Hr F rih. o. Landtm, yttrade, att sedan frågan blifvit liegärd på bordet, sådant icke kunde förnekas. Frih. Tersmeden: på det alt den frågan måtte afgöras, huruvida R. o. Ad. vill välja eller icke välja, anhåller jag, att det målet måtte sättas främst på listan till nästa plenum. Frih. Hamilton, Hugo, och Frih. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg den af Frih. Tersmeden väckta fråga böra först i nästa plenum afgöras. Ropades starka nej, blandade med ganska många ja. Ilr Friho. Landtm, förklarade, det han trott sig finna nej hafva öfverrösta! ja. Frih. Hamilton: Jag ber Hr Frih. o. Landtm, om förlåtelse, men jag och de, som med mig sitta i den här trakten, hörde visserligen ingenting annat än ja; så att om Hr Frih. och Landtm, icke anser frågan genom klubbslaget afgjord, anhåller jag om propos. till bifall. Hr Frih. o.
Reservationer: af Grefve Posse, Knut: »Då jag anser den vid inloppsstation föreskrifna vi sitation af inrikes-från kommande fartyg l:mo vara i hög grad hinderlig för sjöfarten, genom onödig tidsförlust; 2:do ej medföra det dermed afsedda ändamålet, att hindra smuggling, får jag härmed reservera mig mot det af Utskottets majoritet i denna fråga fattade beslut. Under det fartyget vid inloppsstation undergår den föreskrifna visitationen, kan ogynnsam vindförändring ofta inträffa, hvarigenom fartygets ankomst till destinationsorten blifver betydligt fördröjd, synnerligast om ankomsten till inloppsstation sker i skymningen eller nattetid, då fartyget måste till följande dag qvarligga. I segelleden till Stockholm finnas sund, som endast med ledande vind kunna passeras, hvaraf följer, att ett jemförelsevis litet uppehåll i resan mången gång kan orsaka dess förlängning med dagar, ja veckor, sä vida man vill undvika den alltid kostsamma hjelpen af ångbåt. Beträffande sjelfva visitationen, så inses lätt, huruvida den kan uppfylla det dermed afsedda ändamålet, då det naturligtvis ej kan komma i fråga, att vid inloppsstationen lossa lasten, och tulltjenstemännen således svårligen kunna undersöka alla delar af lastrummet. Oloflig införsel af gods lärer väl ingalunda förhindras på detta sätt; snarare motsatsen. Om deremot, på samma sätt som sker med fartyg från utrikes ort, tulltjensteman vid inloppsstationen ginge ombord på fartyget och förseglade luckorna; om en rörlig kustbevakning höll uppsigt öfver, att, under seglingen genom skärgården, intet olofligt gods fördes i land, så föreställer jag mig, att smuggling bättre och lämpligare skulle förekommas, på samma gång skeppsfarten befriades från onödig omkostnad och tidsförlust. Jag vågar derföre vördsamt föreslå: att Rikets Ständer i underdånig skrifvelse hos Kongl.
Hamb. banco;o Och sedan jag funnit mig föranlåten att häröfver infordra förklaring af Generalkonsuln i Åbo Herr G. af Forselles, samt deraf inhämtat, att beloppet af den i fråga varande viseringslösen vore till två riksd. sv. banco, motsvarande silfverrubel 1 — 5, bestämd år 1834, genom d. v. Herr Statsministerns för Utrikes ärendena på nådig befallning gifna autorisation; har jag från Kongl. Maj:ts Utrikes Statsdepartement begärt och erhållit del af den depeche, hvarigenom bemälte Herr Statsminister den 5 April 1834 underrättat Svenska Beskickningen vid Ivejserl. Ryska Hofvet, att lösen för visering af resepass finge höjas från 1 riksd. 16. sk. svenskt banco till två riksd. samma mynt, men att betjening och gesäller borde erlägga endast hälften; hvarförutan blifvit meddeladt det besked genom skrifvelse af den 28 Oktober samma år, det något hinder icke mötte, att allmänheten i Finland finge genom kungörelser i tidningarna eller anslag på Generalkonsulns embetsrum underrättas om det högre belopp af lösen, som Generalkonsuln sålunda blifvit berättigad att uppbära. Då denna förhöjning blifvit beräknad, icke på det belopp af 10 sk. Hamb. banco, som enligt den med 1830 års nådiga Consulsstadga följaktiga expeditionstaxa för konsulerna verkligen är beviljadt för påskrift å pass, och hvilket belopp motsvarar 1 riksd. 16 sk. riksgäldssedlar, utan på samma numerär i svenskt banco; har jag häraf funnit anledning till begäran om underrättelse, huruvida redan före den 5 April 1834 någon särskild förhöjning i itaxan för den i fråga varande lösen varit nämnde Generalkonsul beviljad, enär i annat läll innehållet af omförmälte depeche måste grunda sig på ett förbiseende eller origtig beräkning af den förut gällande lösens verkliga belopp, och har jag härå från Herr Statsministern för Utrikes ärendena genom skrifvelse af den 8 April 1852 erhållit det svar, att uti de i kongl. Utrikes