Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betänkande, i anledning af väckt motion om rättighet för enskild man att af Kronan njuta ersättning för medell sorn embetseller tjensteman, till följd af uppbär ds mannapligt eller verkstäld utmätning, får om händer, men förskingrar. Uli ett från Vällofl. Borgare-Ståndet tilFLag-Utskottet öfverlemnadt Memorial., har Herr Bagge, enär hos Kronofogde säkerhet sällan finnes lör hvad af honom i utmätningsväg uppbäres, helst vid upptäckten af ea Kronofogdes obestånd allt hvad af honom innehafves och alltså jemväl medel, influtne för enskilde borgenärers fordringar, i första rummet användas till betäckande af en sådan uppbördsmans krono-balance, samt ejiär det i allmänhet borde vara Kronans skyldighet att ansvara för de tjenstemäns åtgärder, hvilka af Rikets Styrelse tillsättas, föreslagit, att Kronan må förklaras pligtig godtgöra alla de medel, som Kronofogde eller annan embetseller tjensteman, till följd af Tippbördsmanna-pligl eller verkställd utmätning, får om händer, men förskingrar. Denna motion, som ansetts tillhöra jemväl Stats-Utskottets behandling, hafva Statsoch Lag-Utskotten gemensamt öfvervägt; och få Utskotten i ämnet afgifva följande utlåtande: Till befordrande ej allenast af säkerhet för enskilde personer, i afseende å sådana medel, som Kronofogde eller annan publik embetseller tjensteman, i följd af uppbördsmanna-pligt eller verkställde utmätningar, får om händer, utan ock, i sammanhang dermed, af nödig skyndsamhet i verksläilighets-åtgärder, är uti 3 Cap. 3 §. Utsöknings-Balken, Cap. 2 §. Missgernings-Balken, sådant detta lagrum lyder i Kongl. Förordningen den 29 November 1823, äfvensom uti Kongl. Förordningarne den 28 Juni Bih. till R. St.
Utaf 218 lärjungar, som upptagas i förteckningen den 6 Juni 1862, undervisas för närvarande blott 3 1, eller omkring 14 procent, i latin af en Lektor med dess biträdande Adjunkt, och det grekiska språket läses i elementarskolan af högst få, hvarföre ock genom det inskränktare antalet lärjungar på den klassiska linien delta läroverk synes mera närma sig realskolan, under det att vid Stockholms Gymnasium af dess omkring 100 lärjungar 88 tillhöra den klassiska linien. Ifrån och med 1854 till början af detta år eller under 9 år hafva ifrån Nya Elementarskolan 29 anmält sig till studentexamen med latin, och ifrån höstterminen 1861 till Januari detta år hafva endast 5 blifvit i studentexamen pröfvade i grekiska språket, men deruti erhållit vitsord om utmärkta kunskaper. Undervisningen i lalin och grekiska, fördelad som den är vid Nya Elementarskolan på smärre afdelningar, synes, ehuru i skolans lokal meddelad, mera närma sig till privatläsning, och på detta liksom andra förhållanden hade Utskottet bort fästa sin närmare uppmärksamhet, innan det framkommit med sitt föga motiverade förslag, som står i märklig strid med flertalet af våra skolmäns åsigter och andra länders vunna erfarenhet. 44 Allm. Besv.- och Ekon-Utskottets Betänkande N:o 118. Väl säger Utskottet — och jag fäster mig vid dessa ord —• ”sig vara långt ifrån alt vilja tillstyrka en anordning, hvarigenom för dem, som verkligen behöfva lära latinet, ett grundligt studium deraf motverkades” —■ och att det ”håller före att med ett lämpligt undervisningssätt det skall blifva möjligt för lärjungen, att under genomgåendet af öde, G:te och 7;de klasserna, hvartill i allmänhet åtgår en lid af sex år, tillegna sig fullt ut lika god kännedom af meranämnde språk, som i allmänhet visat sig såsom frukt af 11. v. undervisningsplan”; men någon anvisning till delta ”lämpliga” undervisningssätt eller till en större lid för de klassiska språken i de öde, 6de och 7:de klasserna återfinner man icke uti betänkandet.
Återbetalningen af capitalet tager sin början efter 3 år från samma utgifningsdag, och skall sedermera verkställas med ^:del årligen, jemte räntan, så lill förslående, att 4;de årsdagen blifver förfallodag för första femtedelens inbetalning och i lika förhållande för de öfrige fyra femledelarne; på det alt liela lånet må vid åttonde årets slut varda inbetaldt; b) till säkerhet för lånesumman utgifves skuldebref, försedt med borgen såsom för egen skuld af tvänne personer, som, en för hägge och bägge för en, ikläda sig denna ansvarighet, hvilken, för hvarje capital-afbeta In ing, kommer att fortfara tolf månader från den dag, då en sådan afbetalning, enligt den i föregående punkt utstakade grund, senast bort erläggas. Desse Löftesmäns vederhäftighet beslyrkes af Konungens Befallningshafvande eller Domaren i orten; hvarjemte egenhändigheten af så väl gäldenärens som lÖltesmännens underskrifter bör, så framt de ej tecknas inför Konungens Befallningshafvande eller Domstolen i orten, vara intygad af i4 Banco-Utskottets Memorial N:o i33. Pastor i Församlingen eller närmaste Kronobetjent, jemte ett annat på en gång närvarande ojäfvigt vittne. Berörde borgen förnyas hvarje år, och, om löftesman dör eller kommer på obestånd, vare låntagaren skyldig att nv borgen genast auskaffa.
Bonde-Ståndet tillkänna, att Utskottet sökt undvika alla öfverflödiga citationer och tröttande upprepanden af hvad särskilde Ledamöter inom Ståndet anfört, ochsom alla finnas upptagne, utredde och besvarade Stals-Utskottets Betänkanden. 647 uti det af Utskottet åberopade och till liela dess hufvudsakliga innehåll i Utskottets Betänkande intagna Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af den 3 December 1812, med hvilket det inom Hederv. Bonde-Ståndet, till stod för Motionerne, anförda Kongl. Kammar-Collegii Circulair-Bref af den 2 Februarii 1813» år till ordalydelsen alldeles enligt, och hvaraf Ståndet kunnat inhemta tillräcklig upplysning uti alla de frågor, som blifvit till Riksens Ständers behjertande framstålde. Utskottets slutliga yttrande antyder likaledes utan tvåtydighet dess åsigter i åmnet och lärer således, vid närmare skärskådande, finnas icke erfordra någon förklaring, utan innefatta en anvisning för dem som önska , att från dagsverksskyldigheten befrias, i hvad ordning sådan befrielse må sokas. För öfrigt får Utskottet tillkännagifva, att dess berörde Betänkande år bifallet afHågl. Ridderskapet och Adeln den 7:de, af Hogv. Preste-Ståndet den n:te och af Vålloll. Borgare-Ståndet den 3‘.dje i denna månad. Hvarigenom ärendet således, likmätigt 69 §. i Regeringsformen, år afgjordt. Stockholm den 19 April 1823. 648 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom ilen 22 April 1823. Yttrande, ofver gjord anmärkning hos Vållofl. BorgareStåndet vid Utskottets Betänkande, i frågan om Aflöning för Uppbörds-Skrifvare eller Löntillökring för Länsmän i Norra ortecne.
Bland de talrika åhörarne till den ovan skildrade serenaden voro även presbytern Eufemios och rabbinen Jonas. Båda hade viktiga ärenden att uträtta. Eufemios kom ifrån Petros och bar i sin gördel ett brev, som tidigt följande morgon skulle överlämnas till Krysanteus. Detta brev innehöll endast några rader. Petros lyckönskade Krysanteus och det nygifta paret och uttalade sin välsignelse över deras förening, vilket han förklarade sig göra i den kristna kyrkans namn, emedan Karmides tillhörde denna på ett oupplösligt och evigt sätt igenom döpelsens undfångna nåd. Denna överraskande upptäckt skulle för Krysanteus inviga den kommande dagen. Rabbi Jonas hade ett annat ärende, som måste ännu samma natt uträttas. Rabbinen bar i gördeln under sin kaftan en välslipad dolk, vars udd till yttermera visso var förgiftad. Alltsedan Baruks död hade rabbi Jonas föga visat sig bland sina landsmän och trosvänner. Han hade icke heller uppträtt i synagogan. Man sade, att han var mycket sjuk, att han förtärdes av något invärtes lidande, och detta sannades av hans utseende. Han hade på den senaste tiden magrat mycket, och han var mer hopsjunken än någonsin. Rabbi Jonas hade alltifrån bröllopstågets ankomst tillbragt aftonen utanför Karmides' hus. Nu, under serenaden, hade han valt sin plats helt nära husets port. Vid hans sida stod en man med judiska drag, en frände till rabbi Jonas. Denne man var juvelhandlare och hade under de föregående dagarne ofta varit kallad till Karmides i och för valet av de smycken, varmed den nygifte mannen på morgonen efter bröllopsnatten, enligt bruket bland de rike, skulle begåva sin unga hustru. Juveleraren kände således husets inre och hade för övrigt genom Karmides' unge tjänare Alexander vetat förskaffa sig så noggrann beskrivning på stället, som hans vän rabbi Jonas kunde behöva till utförande av sin avsikt. Där de båda nu stodo, fanns i portgången, helt nära dem, till vänster en trappa, som förde till en kammare i husets andra våning.
M. täcktes i Nåder förordna, att ingen marknad, ehvad den räcker en eller flera dagar, må utsättas att börja på Måndag, elter näst efter Helgedag, samt att den marknad, sorn påstår endast en dag, ej får hållas på Lördag eller näst före Helgedag; Och lärer, i händelse denna underdåniga anhållan i. Nåder bifalles, Comrrierce-Cdllegium , sorn, till följd a£ Kongl. Förordnandet den 11 Januarii 1788, eger marknadstidernas reglering sig uppdragen, undfå Nådig befallning, att med nödig skyndsamhet, efter nu uppgifna grunder, å nyo reglera marknads-terminerae, och, sedan desam - Under dä nt g a Sår ifv else r ina blifvit för Kongl. Wetenskaps-Acadeniiert uppgifne, oaflåtligen tillse , att de hädanefter med större noggrannhet, än hittills iakttagen blif-. ■vit, af vederbörande i Almanackorna utsättaa, Riksens Ständer framhärda etc. Uppl. o. godkänd hos Ridd. o. Ad. d. 3 Junii Preste-Ståndet d. 3 —. Borgare-Standet d. 3 — Bonde-St ån de t d, 3 — —-. Riksens Ständers underdåniga Adress till II K. II. Kronprinsessan, med lyckönskning ofver II K■ II:ts ankomst till Sverige. Uögborna Furstinna, Sveriges, och Norriges. Kron-Pr in ses sa ! Inför E, K. H. skynda Sveriges Rikes ntt församlade Ständer, att frambära deras vörd-nads^ fulla lyckönskningar, och att tolka den glädje) som lifvar hvarje Svenskt bröst, i den efterlängtade stund, då E, ICH. för första gången be-, träder den Svenska jorden,.
Sannie infänbt protocollö* utbrag för jtjlnämnbe bag, af epecutionö-betjenterne Sinbffål odj Sngjlröm änbocf blifwit intpgabt, att 33erg|febt, wib ben tiben, iefe wiftabeö bår i jlaben, eiier funnat meb faUeffe anträffa^, famt bejjutom upplpff wore, att $3ergftebt, för år 1829 warit inom 0ollentuna $ärab fPattflrifwen, od) att lagföfning emot bouoin boö weberböranbe ^öefadningöbafwanbe eller Sontare inom 12 månaber, ifrån författobagen ben 24 Ocfober 1828, iefe fFett, ^waraf jag anfett följa, att ofwanberörbe, ben 22 ! 829 anfMbe referoationöfraf iefe warit få beffaffabt, att forbringéegaren berigenom, enligt .fongl. förftaringen af ben 29 ^ulii 1812, funnat anfeé bafrna rättligen iafttagit od) fullgjort bwab bo nom emot löfteemannen åle* gat, jag funnit mig iefe böra unberlåta, att tid 2lboocatftfcalö'-Smbetet remittera bonblingarna i fafen, meb anmoban, att, enligt lag ocb fafenö bejfaffenbet, emot Öfwer 0tåtbå(lare'-Smbetetö Can^lie anrätta ben er fättningötalan, forn gänbricfen 23ergftebt prfat; få fyat Slboocatftfcalen Sarl henric ^3fcfter, uti memorial af ben 18 Slugujfi i83o, unber åberopanbe af min npjjberörba ffrifwelfe, till $ongI. äpofcSKätten öfwerlemnat pröfningen af bet erfättning&anfpråf, forn gänbricfen 23ergftebt, uti fin ofwanomförmälbe flagoffrift wäcft; bwaremot öfwer
Medger man nu ett undan tags-stadgande, så skulle o tvifvelaktig t en mängd spisqvarter uppkomma, hvilka, under rubrik att icke sälja eller utminutera brännvin, likväl befattade sig dermed; och det är ej heller osannolikt, att alla krogar då skulle förvandlas tili spisqvarter, hvilkas innehafvare, under det att de afsade sig försäljningen af spirituosa och derföre erhöllo uppmuntran, likväl under hand läto denna försäljning fortgå sorn förut. Jag anhåller alltså om afslag å betänk. N:o 12, samt alt betänk. N:o 27 måtte bifallas, och får såsom ytterligare skäl härtill lägga den omständigheten, som ingalunda saknar vigt, att genom det missbruk, som eljest ganska säkert uppkommer, Staten lika säkert skulle förlora en icke obetydlig de! af sina påräknade inkomster, alldenstund lagbrytaren väl kunde befordras liil straff, men alldeles icke åläggas att skatta för en rörelse, som han olofligen idkat. Också erinrar jag mig nu en redan inträffad händelse, som tillräckligt bevisar faran för Staten af det föreslagna stadgandet. I staden Lund hade nemi. det missbruk en längre tid blifvit föröfvadt, att nästan alla dervar. bryggare och victualiehandlare, utan tillstånd, idkade brännvinsminutering. De erlade afgift till stadens cassa för denna rörelse, men Staten fick deremot ingenting. Slutligen anmärktes detta förhållande af Kammarrättens öfver-rev.depart., med påstående emot vederbör, om betalning af de stadgade bevillningsoch minuterings-afgifterna, som, efter hvad jag vill påminna mig , uppgingo till omkring goo r:dr b:co; men Kammarrätten ansåg sig ej kunna fastställa anmärknln , enär de, som idkat brännvinsminuteringen, dertill varit oberättigade, ulan öfverlemnade åt vederbör. kronoåklagare att denna öfverträdelse af författningarna i laga ordning beifra; och Staten förlorade således en icke obetydlig inkomst, som den under andra förhållanden tvifvelsutan skulle fatt sig tillerkänd. Hr von Hartmansdorff: Jag skulle tro, att vid detta tillfälle, likasom vid alla andia, missbruket icke bör få tillintetgöra sjelfva bruket.
Till Preste-Ståndet hemställes, alt det måtte frånträda sina och instämma i de tre andra Ståndens härutinnan fattade beslut. I annat fall måste omröstningar ega rum, för hvilka Utskottet föreslår så lydande voteringspropositioner: 17. Den, som biträder Utskottets, af Preste-Ståndet godkända tillstyrkande, att »marinmetall eller annan komposition i form af bleck och spik till förhydning af fartyg» bör åsättas en införselstull af 1 R:dr centnern, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, hafva Rikets Ständer, i enlighet med de tre andra Ståndens mening, beslutat, att detta varuslag skall fortfarande få tullfritt införas. 18. Den, som bifaller det af Utskottet gjorda och af Preste-Ståndet gillade förslag, att metaller »andra slag, oarbetade, latun och trådband derunder inbegripna», skola beläggas med införselstull af 5 R:dr per centner, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer för denna varuartikel att äfven hädanefter tillgodonjutas nuvarande, af de tre öfriga Stånden bibehållna tullfrihet Jemte det Utskottet afstyrkt yrkad förhöjning i nuvarande tullen å oarbetad tobak, nemligen 25 öre skålpundet, har Utskottet föreslagit nedsättning i införseisafgifterna å cigarrer från 1 R:dr 80 öre till \ R:dr 30 öre, å karfvad tobak från 50 öre till 45 öre, å malen eller snus från 55 öre till 50 öre, samt å stänger och karotter från 60 öre till 55 öre, allt per skålpund. Häruti hafva Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden instämt, hvaremot Preste-Ståndet dels höjt tullen å tobak, oarbetad, blad och stjelk, med 5 öre, eller till 30 öre, och dels, med afslag å de af Utskottet tillstyrkta nyssnämnda tullnedsättningar å en del tobaksfabrikater, beslutat, att tullsatserna å dem skulle bibehållas vid nu stadgade belopp.
Där han gick uppför vägen, upprörd och med darrande läppar, ljus och stark, var han som en ung viking. Den gamle såg efter honom med en tiggares blick. En ringdans medan mor väntar ... EFTER den krokiga vägen öfver Hästberget sprang nu midt i natten Salmon från Nysvedjan. Nu hade han nytta af sin vana att löpa i skogen med lapparnes knämjuka gång: vägen var oländig och brådskan stor. Ännu hade han en god bit till bygden och dessutom ytterligare en half mil innan hvad var det? Det knastrade i torra kvistar som under en tung kropp. innan han om två timmar var framme hos den senfärdiga och hårdsöfda kvinna, som han så väl kände från föregående tillfällen af detta slag. Så många hundrade ifrige män, som bultat på hennes väggar och dörr medan svetten — ibland kall af ångest — gjort ljusa ränder i deras sällan tvättade ansikten! Ja hon tog det där yrkesmessigt, vände och vred sig i sin varma säng och funderade på hvilken af hustrurna, som nu kunde vara i tur nej, hvad var det? En häftig fnysning afbröt skogens nattliga frid. Salmon förstod men fortsatte knämjuk och spänstig som en stålfjäder. — I natt skulle han icke vänta så tålmodigt som förr ... det var fara å färde i nybygget hemma; han skulle slå ut hennes fönster och dra henne i håret ur det där yrkeslugnet ... Gud i himmelen Det gällde ju ett mänskolif! Klaga se’n för nämd och präst öfver Salmon i Nysvedjan håhh! Nej nu!! Ett ilsket brummande, som strax öfvergick till ett hostande vrål några få alnar framför! Salmon hade förstått för en stund sedan, att björn var i närheten, men — så nära och af den kalibern! Han tvärstannade: »jag skall ge honom tid att lugna sig och löpa sin väg», tänkte han. Ur vindfällen och risbråten reste sig besten på två ben och visade sina kritande hvita tänder och en öppen käft, röd som blod. »Är du af den sorten?» sade Salmon. Med ett kattlikt språng nådde han en vissnad granruska från vinterns huggste, såg sig kvickögd omkring och sprang fram till en större fura.
Den 26 Februarii. net, men det blir nästan omöjligt för Ståndets Ledamöter att i Canzliet genomläsa alla på bordet liggande handlingar, för att efterse örn någon al' dem för tjenar uppmärksamhet. Herr Riben-. Jag anhåller blott att med få ord få besvara den värde talaren som sist yttrade sig, och att i sådant ändamål få å nyo uppläsa just samma §. som han nyss uppläst; der står: ”Enär ett ämne slutligen skall afgöras, böra alla dertill hörande handlingar upplåsas, så framt någon Ståndets Ledamot sådant åstundar.” Jag kan ej med ordet handlingar förstå annat ån sådana Bilagor som åtfölja ett Betänkande, ty då man talar om att en sak hörer till något, så måtte detta något finnas. Jag rnedgifver för öfrigt gerna, att det nu för ögonblicket år likgiltigt hvad som i afseende på mitt förslag beslufes; men några veckor härefter, då nemligen vidlyftiga Utskotts Betånkanden dagligen inkomma, blir förhållandet må hända annorlunda, och kanske skall man då finna nyttigt att återgå till fordna Riksdagars praxis. Friherre Cederström: Det år otvifvelak tigt att det ifrågavarande momentet i Riksdagsordningen lyder såsom det blifvit af den sista värde talaren nu senast och af mig sjelf nyss förut upplåst. Deraf följerj att om handlingarne bestå af ett Betänkande ensamt, så utgör det alla till målet hörande handlingar och behöfver ej upplåsas, om icke någon Ledamot det åskar. Men detta ingår nu ej i råtta frågan; angående den, får jag underställa Rjdderskapet och Adeln .Den 26 Februarii, om det icke är bäst att uppläsningen sker vid lörsta föredragningen, på det man må komma i tillfälle att bedöma hvilka mål man vill närmare granska, och på det man ej må vara nödsakad att i Canzliet genomgå alla inkomna förslag. Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att som den uppkomna frågan, huruvida Utskottens inkommande
Utlåtande, i anledning af vackt motion om anslag af statsmedel till befrämjande af täck-dikning. (R. A.) Till Stats-Utskottets behandling bar blifvit öfverlemnad en hos Ridderskapet och Adeln väckt motion, deruti Herr Silfverschiöld, C. O., fästat uppmärksamheten å nödvändigheten, att genom ändamålsenliga författningar och nödig kapitalhjelp söka att åstadkomma jordbrukets och dermed äfven landets hastigare utveckling; och enär kändt vore, att det hufvudsakligaste onda, hvaraf Sveriges jord besvärades, vore bottensvran, som bibragte jorden kyla, derigenom skördarne gjorBih. till JR. St. Fröt. 1859 & 1860. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 10 Haft. 2 6 Stats-Utskottets Utlåtande N:o JL des oj emna och högst osäkra, men ett verksamt och säkert medel mot densamma vore täck-dikningen, hvilken af länder, sådana som England, Frankrike, Tyskland och Belgien, hvilka oj i lika hög grad som Sverige ledo af detta onda, dock ansetts så nödvändig, att dertill anslagits betydliga summor som låneunderstöd, har motionären hemställt, att en summa stor 600,000 R:dr Rant måtte anslås att under instundande statsreglerings-period som amortcringslån utgå i och för täckdikningen, på det sätt att 200,000 R:dr utginge för hvarje år, om så erfordrades, samt att lånet de första 5 åren finge stå räntefritt och derefter amorteringen ställas så, att den tillsammans med räntan aldrig öfverstege 5 procent årligen, t. ex. 3 procents ränta och 2 procent amortering; och borde intet dylikt lån utgifvas för mindre än 10 tunnlands täckdikning; uppå ansökningar, som inom hvarje län inlemnades till Länsstyrelsen, hvilken hade att bevilja understöd mot fullgod säkerhet af inteckning elier borgen, samt att vaka öfver ändamålets uppfyllande; eller ock på det sätt och med den kontroll, som Kongl. Maj:t i denna sak vidare täcktes föreskrifva.
Då slutligen vår sista förväntan fallit till mull, lemna vi den hesperiska halfön lugna, ljumma, litet snufviga i följd af stengolfvet i vår sängkammare samt fria från den helt visst uppriktiga saknad, som vid ett sådant afsked bemäktigade sig äldre tiders kvinnor och män. De, hvilka grundade och underhöllo vår beundran för Italien, voro företrädesvis konstnärerna. Konstskatterna, landskapets plastiska linier, städernas pittoreska gator och menniskor voro mer än nog för att locka dem att utropa Italien till drottningen bland länder. För att bilda sig ett riktigt omdöme om ett land är det likväl nödvändigt att man jemför det med andra. Det kunde icke alltid gamla tidens artister. De kommo i två fall af tre direkt hemifrån dit ned utan att hafva tillegnat sig någon synnerlig kännedom om andra trakter. Då de nu gjorde jemförelser mellan det forna Stockholms stela, liflösa gator och Roms Corso, mellan rospiggar och gondolierer, blef skilnaden för stor för att icke uppfylla dem med öfverraskning. Hvilken olikhet var det icke mellan de vinteraftnar, då de i snöglopp vandrade Fredsgatan fram från de fria konsternas akademi och de stjernklara romerska nätter, som de tillbragte på Piazza del Popolo i ring kring obelisken, medan de sjöngo eller berättade roande minnen och myther. Hvem vill klandra dessa den gamla tidens artister, om de i glädjen förbisågo, att Campanians himmel understundom är lika grå som Svältornas och att den, som vallfärdar till Rom, utan att taga med sin vinterrock, först bör sätta upp sitt testamente. Så småningom kommo likväl artisterna under fund med, att icke blott Spanska Trappans Campagnoler utan snart sagdt hvilka modeller som helst erbjödo intresse, om de uppfattades med snillets stora ögon. De italienska städerna blefvo ej längre de stora konstnärernas mötesplatser. Italien blef ej längre uteslutande artisternas tillhörighet. Snart fins det knappast någon ibland oss, som icke tillbragt någon tid af sitt lif vid Tibern eller sett fullmånen speglad i Canale Grande. Artisterna ha längesedan sagt sitt ord om Italien; endera dagen säga icke-artisterna sitt.
Förvaltningen tro hvad i anledning af de gjorda anmärkningarne bär redan blifvit i underdånighet upplyst, tillräckligen ådagalägga, huru ringa orsak Revisorerne haft att framställa en sådan erinran emot det sätt för Räkenskapernes utförande, som nu ägt rum; äfvensom beskaffenheten af anmärkningarne gifver skälig anledning att betvifla möjligheten att utföra någon för Räkenskaper öfver så måuga och olika Anslag, som Flottans, lämplig method, som icke till likartadeanmärkningar skulle inför dylika med dem af Riksens Ständers Revisorer nu yttrade åsigter, kunna föranleda. Derefter förekomma de vid medlens förvaltning gjorda anmärkningar, till hvilkas besvarande Förvaltningen får i underdånighet andraga: 1:0 Att då, med undantag af ett parti mursten, icke blifvit af Revisorerne uppgifvet, hvilka effecler vid Stockholms Station skola vara utom Auction upphandlade, äfvensom icke heller de priser, hvilka Revisorerne ansett för höga, täcktes Eders Kongl. Maj:t i Nåder finna, det en bestämd förklaring öfver anmärkningen i berörde afseende icke är möjlig. Som emedlertid upphandlings-Auctioner för Flottans behof alltid anställas, när ej omständigheterne påkalla en hastigare anskaffning, än att sådant medhinnes, i hvilket fall Kongl.