Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Bifölls, utom Utskottets sista tillstyrkan, hvilken afslogs. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial, J\° 102, i anledning af återremiss af Utskottets Betänkande JV2 81. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Konstitutions-Utskottets Memorial, JVs 10, angående en af Herr Stjernsvärd, G. M., anmäld anledning till anmärkning emot Statsrådet m. m., Herr Friherre Gripenstedt. S. D. Föredrogs och bifölls Stals-Utskottets Utlåtande, JVs 68, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående ersättnings-anslag för upphörd dagsverksskyldighet till åtskilliga militie-boställen. S. D. Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet en utaf Friherre Stael von Holstein, Fabian Wilhelm, väckt motion, JV° 268, »att Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Dess Regering må, i samverkan med andra Stater, som garanterat 1815 års Wiener-traktat, i diplomatisk väg påyrka konungariket Polens återupprättande»; tillika med åtskilliga i anledning deraf algifna yttranden. Den 18 Mars. Från Höglo fl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning i ett sammanhang af Sta ts - Utskottets Utlåtanden M 38. angående regleringen af utgifterna under Riks-statens första Hulvudtitel, och Prot.-Utdrag den 18 Mars 1863. 277 JM 65, i anledning af dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition om anvisande för fyra år af ett fyllnadsanslag till Kongl. Maj:ts hofhållning, dels ock enskilda af berörda nådiga Proposition föranledda motioner, blefvo Utskottets samtliga i dessa Utlåtanden gjorda hemställanden af Ridderskapet och Adeln bifallna; och lades yttrandena i 6:te och 12:te punkterna af Utlåtandet JM 58 till handlingarne.
Uplästes et ifrän Bewillnings-Utstottet ingifwit sa lydande: Wördsamt smörja!! Med ali anwand sorgfällighet kil upfyllande af Riksens Högloft. Ständers, genom aflatne Ivemis-, ssr och ^rotocolls Utdrag, ät Bewillninqs-Ucstotter gifne updrag, at närmare söka utreda och af« hjelpa de uti wihr delar af Förflaget rörande All» männa Bewillningen emellan re^iEivs Standen sig yppade stiljaktigherer, har Utskottet icke allenast ä ena sidan trott sig böra iakttaga den noggranhet och tilbörliga upmärksamhet ämners wigt fordrade, utan ock ä den andra at wid detta sitt äliggande nyttja all möjelig och nödwändig skyndsamhet. För at bast winna dessa bäda ändamål, har Utskorter uti ert Sammandrag upcagit re>psclivs Scändens meddeldte Anmärkningar, och för hwar och en der bredewid infört sitt yttrande och den föreflagne jemkningen; och torde det äfwen wara Utskottet rillätit, at nu för Riksens Högloft. Ständer framlägga detta sitt arbete i samma stick, såsom bäve tjenande til ordning och redighet wid den steende granskningen deraf, och medförande besparing af den tid, hwilken för en annan omställning af berörde utlärande och swar stulle ätgä. Den Z2 Mars. 144Z Likwal och dä, i anledning af de derom wäckte erinringar, Utffottet dels salt z:dje Artikeln af Författningen pa flera ställen i en annan Afdelning och förbättrad reclackion. och dels trott sig böra kilstyrka Maximi-Hitken!, förändring ifrån 48 lil 50 Ligger, samt en billigare proportion af Afglfren i någre Oasser än förut, får Utffottet härjemte äran öfwerlemna desi förnyade lckop <I fa wäl til nämnde Artikel, som til dlirximi -'iLl iLn.
Maj:t föreslagit att Rikets Ständer måtte för en gång anvisa de medel, som till utförande af nämnda arbeten erfordrades, eller i rundt tal 22,000 R:dr. Enär Rikets Ständer, vid beviljandet tillförene af anslag för ifrågavarande slottsbyggnads iståndsätlande, yttrat den åsigt, alt nämnde byggnad borde såsom ett historiskt minnesmärke underhållas och vårdas, samt upplyst är, att de af Rikets Ständer härtill beviljade medel icke varit för det afsedda ändamålet tillräckliga, finner Utskottet sig ega anledning tillstyrka, alt den för utförande af åtskilliga arbeten å och invid Wadstena Slott af Kongl. Maj:t nu äskade summa, 22,000 R:dr, måtte af Rikets Ständer anslås, alt i mån af behof utgå samt af Riksgålds-konloret utbetalas. 30:o. Till Utskottets handläggning hafva jemväl följande inom Borgareoch Bonde-Stånden väckta motioner blifvit öfverlemnade, nemligen: af Herr L. F. Aschan och Herr F.
Den framstälda scenen, som försiggår på Hyltén-Cavallii egendom Årstaholmar, ger tidningen tillfälle till slängar mot dansösen Lydia Torapson och andra utländska artisters gästaspel på kongl. teatern, äfvensom ät en mängd punkter i reorganisationsförslaget. Uppsatsen lyder sålunda: Teaterdirektören eller den förvandlade bonden. Stort fiasco i två afdelningar, 11 hufvudtitlar och en mängd tablåer med bengaliska eldar, dito tigrar, englar, puffar, djeflar, blodiga barn, osynliga andar, mördare, jord-bäfningar, ramlande hus, kycklingar, syrsor, negerfurstar och engelska misser. Första afdelningen Väder solen går upp. (Skådeplatsen är Årstaholmar. Tiden sommaren 1856. Vid ridåns uppgång står Hyltén-Cavallius försjunken i djupa tankar. Landskapet är idylliskt skönt; oxarna böla, Cavallius suckar, derpå sjunger han med känsla och öfvertygelse, ackompanjerad af sin råmande hjord:) Liksom m&amp;Dgen annan från bygdeo jag drog, Och matsäcken glädtigt på ryggen jag tog, Till Upsala for jag men blef ej ett ljus Och derför jag kila ' till Stockholm bardus. Och här har jag legat snart aderton år. Och fttt mig små grisar och oxar och får. I biblioteket iag väl kommit in, Men att blifva chef ditåt latar mitt sinn. Min ståtliga hållning, min sköna gestalt De borde förskaffa mig plats öfverallt, Men som ingen chef från sitt säte sig rör, För scenen jag önskade bli direktör.På konsten jag iöke ett fnask mig iörst&amp;r, Men det ger jag f — n, blott inkomster jag flr, I trapporna länge ren sprungit jag bar Och deiför jag just nu i dag väntar svar. (Talar. ) Der kommer folk, det är säkert deputerade, » on komma att lemna mig direktörsfullmakten. Då måste mas borsta upp sig och 6e högtidlig ut.
Dessutom visar sig i allmänhet fångarnas antal, i förhållande lili utrymmet i Länshäktena, vida större än vid andra häkten, och det har ingalunda varit ovanligt, att fång-personalen lili hälften, och ända till dubbelt, öfversligil del antal, som varit på räknadt att der kunna intagas. Den trängsel, som sålunda inträffat, har nödvändigt masi verka högst menligt på helsotillståndet, och det finnes exempel, ali antalet af elem, Sorn med döden afgå It inom Länshäkte, varit dubbelt slötre, än bland tångarne å fästning. Till upplysning om förhållandet emellan utrymmet och fång-personalen i Länshäktena under de senaste fem åren, fa 1. Iskotten bifoga en af Styrelsen löi Fängeiserne och A rbets-irn ätt niugai ne i lliket de tom lern nåd uppgift, hvaraf visat sig, att, så vida hvarje fånge skall kunna föl varas i serskildt rum, erfordras, då fång-personalen an (ages blifva så stor, sorn elen hittills vanligen varit, ungefärligen 2000 c
I sammanhang med granskningen af redogörelsen för riksdagskostnads-medlen, hafva Revisorerne äfven tagit kännedom om den uppgjorda särskilda redovisningen för de, genom Riksgälds-kontorets försorg, upphandlade samt till begagnande hos Riksstånden och Utskotten, under sednaste riksmöte, utlemnade skrifmaterialier m. fl. effekter. I enlighet med det af Rikets sednast församlade Ständer vidtagna beslut, för att ur Riksgälds-kontorets räkenskaper kunna framdeles afföra de, sedan många år tillbaka, derstädes balanserade förfallna obligationer samt utelöpande assignationer och attester, för hvilkas företeende till inlösen särskilda preskriptionstider vid föregångna riksdagar blifvit af Rikets Ständer, för deras del, fastställda, har Kongl. Majit, under den 12 December 1851, utfärdat nådig kungörelse om skyldigheten för inneliafvarne af dessa obligationer och attester m. m. att, vid förlust af all vidare betalningsrätt, inom 1861 års utgång, hafva för liqvids erhållande desamma till Riksgälds-kontoret inlemnat.
Alt utsläppa ifrågavar. sedlar i rörelsen skulle deremot bestämdt medföra ganska betydliga kostnader med deras upräkning, korsning m. m., när de, som förslitne, i Banken åter ingått, och således tror jag att Utsk:s upgift i det hänseende är ganska riktig. Då härtill kommer hvad den siste talaren anfört, eller, alt dessa sedlar af allmogen med ovilja eroottagas, så skulle det i sanning kunna finnas besynnerligt, att då man i allmänhet vill afskaffa alla slag af småsedlar, man ändå söker påtvinga allmänheten sedlar, som den alldeles icke vill mottaga. Jag anhåller att R. o. Ad. ville bifalla förevar, utlåt. 328 Den 5 Februari. Hr Bogeman, Carl Adolf: Hr von Hartmansdorff upgaf alt beloppet af ifrågavar. sedlar, som nu finnas i Banken, skulle utgöra 1 mill r:dr. Utsk., som afgifvit detta betänk, under det jag hade permission, har upgifvit, att det endast skulle utgöra 240,500 r;dr, och således lärer någon irring härutinnan hos Hr von Hartmansdorff hafva upslått. 1 afseende på sjelfva saken är jag af samma tanke som de tvenne sista talarne. Med anledn. af hvad den siste värde talaren yttrat, och såsom ett tillägg dertill, ber jag endast all få fästa R. o. Ad:s upmärksamhet på den inkonseqvens, som ovilkorligen måste inträffa, om ett annat beslut än det Utsk. föreslagit skulle fattas. Ständerna hafva nemi. vid sisth riksdag beslutat, att dessa sedlar, från och med 1849, icke vidare skulle utspridas. Betta beslut har redan blifvit tillämpad! och för dess fullbordande fattades endast att dessa sedlar blifvit förstörda. Under åberopande af hvad nu anfördt är, anhåller jag vördsamt om bifall till Utsk:s utlåt. Hr Björnstjerna, Osca r Mag n us Fr ed r., anförde skriftligen :
I öfverensstämmelse med Tullkommitteens förslag, som å papparbeten upptager 52 sk. värde för de olackerade och 1 r:dr värde för de lackerade, och då den höjning deruti med 50 procent, nuvarande tullvärden förete, icke är af verkliga förhållandet påkallad, hemställes, att införselsafgifterna må nedsättas å de olackerade slagen från 12 till 8 sk. och å de lackerade från 18 till 12 sk. skålpundet. Vid artikeln papper synes den redaktion och de tullbestämmelser, som af Tullkommitteen varit föreslagna, böra i det hufvudsakligaste godkännas. I sådant afseende hemställes, att de nuvarande två första rubrikerne, hvarå införselsafgifterna äro bestämda till 33'/3 procent å tullvärdena, må sammanföras till en, så lydande: »kardus-, kartiereller kort, förhydnings, grått och makulatur, tobaksoch annat omslags-,» med en på ett medelvärde af 5 sk. skålpundet till 20 procent eller 1 sk. beräknad tull, — att såsom hittills må under särskilt rubrik upptagas »tryck-, limmadt och olimmadt, konceptoch tapetpapper,» med en från 2 sk. 6 r:st eller 33Vs procent likaledes till 20 procent å värdet eller l sk. 6 r:st skålpundet nedsatt tull, — att, i rubriken «imperial-, regal-, median-, olifant-, skrifoch alla andra slag hvitt papper ej specificeradt» må upptagas jemväl »postpapper», som nu är åsatt särskilt tull af 4 sk. skålpundet, och derå bibehållas den å den förra rubriken nu stadgade tull 3 sk. skålpundet, motsvarande jemväl 20 procent å värdet, — samt att för »färgadt, pressadt, tryckt, figureradt, försilfradt eller förgyldt» papper må antagas enahanda tullprocent, och införselsafgiften derå alltså nedsättas från 5 till 4 sk. skålpundet; kommande införselstullen å »presspapper», 2 r:st skålpundet, hvilken instämmer med Tullkommitteens förslag, att bibehållas oförändrad.
Och fastän sorgens och syndens skuggor nu tyckas lägra sig kring honom, önska och bedja vi: » Må solskenet skina, må solskenet skina på dig. » * * * * " klädpenningfrågan " har varit synnerligen liflig och burit ett ytterligare Visande från sorg och allt elände på den Ende, på den Oudasände, manande en hvar på villsam stig till att höra Mästarns-. » Kom till mig !- » Oenom allt den röda tråden glänser: kärlek, helig kärlek utan gränser, » egoism » är ej » lycksalighet », kärleken är lifvels hemlighet! O m r ö s t n i n g e n angående priset Anden — trängtande från sorgen, kvalen — släpper icke ljusa idealen, de som stjärnor lysa dimhöljd led, strålande från Herrens himmel ned. » Må solskenet skina ... » Herr redaktör! Hvarför skrifver jag till er, när jag på förhand är öfvertygad om att hvad jag skrifvit kommer att hamna i papperskorgen? Jo, mitt hopp är, att någon åtminstone skall göra sig besvär med att genomläsa hvad jag skrifvit. Kanske då den där någon tycker som jag, att Gustaf Frödings skaldskap är en äkta pärla, att om den också fått en fläck, som hårdhändt måste tagas bort, må de, som göra detta, se till att pärlan inte ohjälpligt krossas. Och om jag väcker den tanken, att någon, som har talang och bildning (det jag saknar) bör betona detta, gärna får då min skrifvelse sjunka i papperskorgen, bara min tanke får lefva, om också i helt förändrad dräkt. Skulle någon sympatisera med mig i sak och vilja veta mitt namn, skall jag genast uppgifva det. Nu vill jag endast tala om, hvad mina kråkfötter nog redan skvallrat om: att jag är en kvinna. Och se här hvad jag vill hafva sagdt till er, herr redaktör, som ju är kvinnans vän, och genom er till många, många. Jag har aldrig sett Gustaf Fröding. Jag visste om honom endast, att han var en af våra yngre skalder, ända till dess hans dikter kommo i mina händer. Sedan dess tror jag mig känna honom och jag älskar hans dikter så högt som någon kan älska dem.
För den händelse, att förvaltningsbidraget betinnes icke vara tillräckligt för sitt ändamål, innehålla de flesta föreningarnes reglementen inlel annat, än att bristen bör uppföras i en särskild förskottsräkning oell godlgöras af den vinst, sorn framdeles kan påräknas. För anstalter, i afseende pä hvilka allt måste vara på förhand bestämdt, är ett sådant stadgande icke så litet olämpligt. Reglementet för Mälareprovinsernas förening innehåller i detta afseende en fullt betryggande föreskrift. Enligt detta skall, i händelse af förvaltmngsbidragets otillräcklighet, bristen uppföras i balansräkning, och delegarne vid nästföljande bolagsstämma besluta, huru denna blåst skall fyllas. Om bristen uppgår till b procent af hela utlåningen, får deri icke längre än ett år öfverbaianseras, utan måste då förvaltningsbidraget blifva högre. Ett allmänt stadgande i denna syftning synes Komiterade vara af behofvel påkalladt. Med den stadga och trygghet, som utgöra ett oeftergifligt vilkor för hypotheks-föreningarnes oafbrulna verksamhet, kan icke förenas rättigheten för delegare, som undfått lån, alt, när han vill, liqvidera sin skuld och utträda ur föreningen. En sådan rättighet skulle, i händelse det visade sig eller endast kunde befaras, alt brist i någon förenings tillgångar förefunnes, kunna i hög grad missbrukas och leda till ganska betänkliga följder. Den medgifves likväl i några reglementen för deni, som under en viss tid varit delegare, hvarvid ett reglemente innehåller det vilkor, att föreningens återstående fordran hos delegarne ej får utgöra mindre belopp, än föreningens ouppsägbara obligationer; andra reglementen göra ett sådant utträdande beroende än af delegarnes medgifvande, än af delaktighels-summans storlek, än af begge delarne. Till beredande af erforderlig trygghet anse Komiterade att, om en låntagare antingen vill före amorteringstidens slut liqvidera sitt 49 län eller derå verkställa större årlig amortering än den fastställda, sådant må ankomma på medgifvande af föreningens direktion, hvilket, dock icke bör lemnäs, utan så är, att de lill betalning erbjudna medlen kunna utan förlust för banken mottagas.
Manne det då kan vara halsbrytande och Riksförderfligt att utsträcka Järmifiighet i enskilda frågor om Tenn och Silfver äfven till allmänna förhållanden, både inom Staten och jemväl med Utrikes Länder, hvarvid ju allt måste vara totalt lika. Visserligen äro Guld och Silfver den allmänt antagna Alnen vid varors uppskatt, ning, men så litet en Klädeshandlare, som åtagit sig leverance af 100 alnar Kläde (och verkligen har dem i sitt Magasin), med sitt förnuft i behåll, kan grufva sig Den 16 Maj. 487 öfver att han ej har 100 Klädesalnar, gjorda af Instrumentmakar™; lika så litet har en Enskild eller en Nation skäl att ängslas öfver mer eller mindre Guld och Silfver — blott den har det, som är lärdt Guld och Silfver, eller värdt Creditgoda BancoSedlar och allt det man för dem får. De speculationer som man efter Bankens öppnande kan göra med Silfver-handel, som är lika så ärlig som den med Salt och The, Kaffé och Socker, som ej heller äro inhemska alster, men ibland ändå utföras, när här finnes för tillfället för mycket deraf, kunna i smått lika så väl hafva gjorts hittills, ty för BancoTvåan och ofta derunder hafva Silfverstycken å 2 | lod nästan ständigt varit att tillgå. Att nu vid aftappningen af det som är ofver Lagom, med oklanderligt Köpmannavett halla på sin vara, och laga så att Svenska Folket och dess Bank måtte för sitt ö/- verjlödiga Silfver få så mycket som är billigt och klokt, och utan lågt gnideri kan fäs, är en sak som förtjenar mycken omtanka, hvarvid inga andra än Rikets större Handelshus och insigtsfullaste Köpmän kunna patriotiskt biträda det Allmänna; det, utöfver förnuftig höfva, uppstapplade Silfret är ingalunda ämnadt till skänks, hvarken åt Inländning eller Utländning. Denna förträffliga tillgång hör Svenska Folket till, Ständerna skola som redliga Kuratorer förvalta den till sitt rätta ändamål, SOm är BancoSedlamas hällande i fixeradt Ting-värde.
Det lill detta ändamål årligen uttaxerade belopp utlånas genom Väg-Comiteens försorg på säkra händer eller på annat sätt göres räntebärande, för att först användas, då inom Länet missväxt inträffar, hvarigenom, utan synnerligt betungande, en reserv-fond finnes, för att i nödens stund, genom företag, som både för samtid och efterkommande äro af serdeles gagn, kunna hjelpa och understödja lidande medborgare. 3:o Skulle den samlade fonden i missväxtår finnas otillräcklig alt kunna afhjelpa befarad hungersnöd, och som följd'deraf uppkommande arbetsbrist, berättigas Väg-Comiteen att af Spanmåls-Creditivet upptaga räntefritt lån till så stort belopp, att det kan återgäldas på fem år, det året oberäknadt, då lånet erhölls, med en femtedel årligen, genom uttaxering af fyra skillingar af hvarje mantalsskrifven person inom Länet. 4:o Huru och hvilka väganläggningar skola utföras, öfverlemnas åt Väg-Comiteernes eget bepröfvande; men nödigt är, till undvikande af långa och onödiga rättegångar, att ingen gammal väg aflyses eller får förfalla, förrän ny blifvit efter förrättad syn godkänd och underliållningsskyldigheten fördelad., bestämd och lagakraftvunnen, emedan annars rättegångar uppkomma endast för att slippa denna skyldighet under den längre tid, som härmed kan åtgå. Det föreslagna maximi-beloppet, fyra skillingar, må ökas till dubbelt uti de Län, der behofvet sådant påkallar, med vilkor, att räntefritt lån från Spanmåls-Creditivet äfven fördubblas, i händelse vid missväxtår tillgångarne sådant medgifva. Syftemålet med motionen är det tredubbla: nemligen förbättrade vägar, trygghet och tillfredsställelse för den mindre bemedlade folk-classen, att veta sig, vid inträffande missväxt, kunna undgå hungerns fasor och härjningar, samt början gjord till en så småningom fortgående emancipering för provincernes befolkning, derigenom, att den lärfer sig hafva tillit till sig sjelf, och ej vid alla missgynnande tillfällen behöfver anropa staten om biträde.
Emot della beslut inlade Bonde-Ståndet sin protest genom dess olvanomförmälda underdåniga skrifvelse den 27 Februari 1858, hvari Ståndet, under åberopande af den allmänna grundsats, att alla skogsiälligheter, de der i laga väg tillkommit, borde oförändrade bibehållas, hvaraf följde all delegare uti de till menighelerna upplåtna häradsallmänningar borde i afseende å dispositionen deraf bibehållas vid samina räll, som de hittills åtnjutit, i underdånighet hemställde, att, i delta läll, bland andra, lagen mätte oförändrad förblifva vid hvad den hittills varit; och, enligt hvad Rikets Ständer inhemta! af E. K. Maj:ts ofvanom förmälda nådiga Bref till Chefen för Skogs-Slvrelsen al den 21 Januari 1859, har E. K. Majit älven funnit denna fråga förtjena en större uppmärksamhet: hvadan, och dä (‘II omedelbart ölvertagande af hushållningen å dessa skogar genom Skogs-Stalens försorg skulle, oberäknad! åtskilliga andra betänkligheter, medföra behofvel al en talrikare skogsbetjening, än under den närmaste framtiden kunde vara alt påräkna eller eljest finnas nödig, samt erfarenheten dessutom ådagalagt, alt häradsallmänningar, vårdade och förvaltade al delegarnes ombud, under kontroll af jägeribetjening eller skogsljenslemän, blifvit ganska väl handhafde, under det detta delegarnes bestyr med en ordnad skogshushållning bibringat dem idt för och insigt i ämnet, E. K. Majit funnit skäligt medgifva den förändring i det af Kongl. Majit vid riksdagen 1856—1858 framlagda och af Rikets Ständer då jemväl godkända förslaget angående hushållningen med häradsallmänningarne, att dessa skogar, ”der menighelerna sådant önska, skola slä under vård och förvaltning af delegarne eller deras ombud, men under Skogs-Slvrelsens kontroll oell tillsyn, sä att de erhålla samma regelbundna behandling som kronoskogarne. Bih. till Ii. St. Skri/velse, N:o 187.
Enligt den erfarenhet jag inhemtat, så väl under sisth riksdag, då jag hade äran vara R. o. Ad:s secreterare, som under de månader af denna riksdag, jag förrättat denna tjenst, får jag tillkännagifva, att det icke alltid varit möjligt att inom i4 dagar justera protocollen, och att sådant ännu mindre låter göra sig inom 8 dagar. Hr Hjerta: Enligt den erfarenhet jag haft under den korta tid, som förflutit af denna riksdag, uppsättas så väl yttrandena som den s. k. stommen eller protocolls-munderingen så skyndsamt, att hinder deraf icke möter för protoeollens justering inom den af mig föreslagna tiden. Något fel eller dröjsmål i detta fall härrör således icke från cancelliet, utan, sit venia verbo, från R. o. A:ds egna ledamöter, hvilka icke nog tidigt infinna sig, för att öfverse sina yttranden. Saken beror således mindre på Ridd.- Secret:n och cancelliet, än på R. o. Ad. sjelft. Hos PresteSt. går det så till, att ledamöterne antingen genomläsa sina yttranden ett par dagar efter det plenum, då de blifvit afgifna, eller ock sjelfve uppfatta desamma efter en brouillon, som erhålles från cancelliet. Skulle de R. o. Ad:s ledamöter, hvilka nitälska så mycket för ett hastigt meddelande åt offentligheten af deras yttranden, vilja tillvägagå på samma sätt, så tror jag, att all svårighet vore undanröjd. Jag utber mig att få höra Hr Ridd.-Secret:s yttrande, huruvida jag haft rätt i mitt "omdöme.” Undert. Ridd.Secret.: Visserligen har, under loppet af denua riksdagen, uppsättningen, äfven af yttrandena till protocollet, temmeligen medhunnits inom 8 dagar, och stundom jemväl inom samma tid yttrandena blifvit af talarne genomsedda; men då plena blifva tätare, fruktar jag för att uppsättning icke kan så hastigt medhinnas af annat än hvad angår remisser, hvarmed måste skyndas. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad, ånsäg öfverläggningen fulländad. Ropades ja.
S D. Ä^id föredragning af Höglofl. Riddcrstapets och Adelns samt Wällofl. Borgare - Ståndets rneddelte Protocolls-Utdrag och deruti tillkännagifne bcsiut, att hos Kongl. Maut matte i underdånighet anhällas vin Riksdagens förlängande pa högst en manad, förenade Bonbe-Standet sig i enahanda underdåniga önskan; under det Ståndet instämde i Ridderstapets och Adelns förmodan, att, genom en skyndcsam ärenderncs behandling, deruti BondeStänder för ingen del stall sta tillbaka, ben föresiagne tiden torde kunna förkortas. Ut suxr». Lx protocolio, 6. Lrinkmsn. Utdrag af protoeol/et, hältet hos Hederwärda Bondc-Gtändet wid Urtima Riksdagen i Orebro den 21 Jul» 1812. S> D. Alftan sista Plenidoa har pa bordet hwilat Lagsamt Allmänna Beswärsoch Economie-Utskottens afaifne Betänkande, angående Straffets skärpande för Lurendrägeri; Och da det nu ater föredrogs kemnade Bonde-Ståndet dertill desi bifall. Ut suxrs. Lx xrotocollo 6. Lrinleman, Uk - Den 2i Iulin 1929 Utdrag af protokollet, hällit hos >§ederwärda Bonde Ständet wid Urtima Riksdagen i (örebro den 21 O"lir i8l2. S. D^§fter uppläsande af Srals-Utskottets denne dag inkomne Betänkande om Riksgälds-Contoircts enstildta samt desi och Stats - Contoirets sam, fäldta nenninge-behof, till grund för Bewillnmgens bestämmande; tillika med det ifrån Höglofl.