Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man talar om fördelen af att en sådan anstalt är belägen i civilisationens brännpunkt; men jag tror att det vore fördelaktigare för ynglingarne att ej vara utsatta för pestsmittan i en hufvudstad med dess myckna moraliska förderf. Jag vet dessutom icke hvad här finnas för bergsbruk, om man icke vill räkna Tyskbagarbergens genomsprängning, eller skogshushållning, utom på Djurgården, der träden ännu icke duga till annat än pitprops, och någon grufva finnes icke närmare än vid Dannemora; och derför tror jag Stockholm vara den sista ort der en bergsskola bör förläggas. Jag anser derföre Utsk:t hafva på goda skäl föreslagit ett uppskof med frågan, som måste vinna på att närmare utredas; och på grund af hvad jag nu haft äran yttra och på de skäl, som af FIr Fluss och Hr Bohnstedt blifvit anförda, anhåller jag om bifall till Utskits förslag. Frih. Alströmer, Oscar: Då en föregående talare åberopat sitt förra fullmägtigskap i jernkontoret såsom anledning till sitt uppträdande, så finnér jag mig deraf föranledd att, då jag på en sednare tid, då jerntillverkningen fått en annan rigtning och en större utsträckning, haft förtroendet, att vara ledamot af jernkontoret, äfven yttra några ord. Ofver denna frågas behandling i Stats-Utsk:t har hvilat en slöja, som jag icke förmått upplyfta; men genom Frih. Klinekowströms yttrande har en flik deraf blifvit undandragen, och man finner att Utsk:t fattat sitt beslut i ämnet i enlighet med en stor vetenskapsmans ås gter deruti. Den stora aktning jag har för hans djupa insigter i ämnen, som tillhöra hans fack, kan jag dock icke tillmäta honom i denna fråga. Man har sagt, att Utsk:t endast velat uppskjuta frågan; men det hade då varit på sin piats, om Utsk:t uttalat detta, hvilket dock icke skett, ty Utskits hemställan innehåller ett undanskjutande af frågan för en lång framtid, då det afser en undersökning, som skulle föranleda en tidsut drägt, vid hvars slut det endast skulle visa sig, att kostnaden för hvad Utsk:t åsyftat blefve allt för stor.
Mälare-provinsernas Hypotheks-Förenings å 4 proc., å 153,000 Kalr, inköpta för „ „ 139,230: — D:o d:o, k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 54,500 Mark Hamburger Banko, inköpta för „ * 72,666: 67. Wermlands Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 134,500 R:dr, inköpta för „ „ 122,395: — Smålands och Hallands Hypotheks-Före - nings, k 4 proc., å 171,700 R:dr, in - köpta för „ 156,247: — D:o d:o, k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 257,000 Mark Hamburger Banko, inköpta för „ „ 319,536: 66. Östgötha Hypotheks-Förenings, k 4 proc., å 960,000 R:dr, inköpta för „ „ 881,484: — D:o d:o k 4 proc., ställda i utländskt mynt, å 485,000 mark Hamburger Banko, inköpta för » „ 607,866: 67. R:dr R:mt 9,457,864: 66. Efter det' Skånska Hypotheks-Föreningens ofvanberörde ^4| procents Obligationer å 217,500 R:dr blifvit utbytta mot samma Förenings obligationer, bärande 5 proc. ränta, och i afräkning å andra obligationer, till följd af utlottning, influtit: å Riksgälds-Kontorets för 1860 års Jernvägs-lån . 5,514: 67. „ Östgötha Hypotheks-Förenings, k 4 proc., 11,400 R:dr, efter ett bokföringsvärde af 10,554: - „ d:o d:o k 4 proc., ställda i utländskt mynt, 2,000 mark Hamb.
Aktstycket utgör utan ringaste tvivel »den föreslagne nya redactionen av Tryck frihets Lagen», som upplästes i början av plenum den 19 juni och lades till grund för den följande diskussionen. I handlingen förekomma åtskilliga överstrykningar och tillägg, de senare antingen i marginalen eller införda mellan raderna i texten. Somliga av dessa tillägg härröra från Mörners, andra från v. Hartmansdorffs hand. Ibland är ursprunget ovisst. I vissa fall ha korrigeringar gjorts redan innan aktstycket föredrogs inför plenum den 19 juni, i andra fall äro de påtagligen resultat av överläggningarna vid detta sammanträde. Texten återgives här nedan på samma sätt som i protokollsvolymen, d. v. s. den upptager sidans högra längdhälft, medan den andra hälften reserverats för marginalanteckningar. I texten har även det som strukits, medtagits inom ( ). I fotnoter under texten har tillika-, där så varit möjligt, angivits, från vems hand marginalanteckningar och rättelser härstamma. Ävenledes ha i fotnoter hänvisningar givits till de beredningsoch plenarprotokoll, där resp. paragrafer och moment varit föremål för dryftning och beslut. Ingressen 1 1 §. bi.behålles, blott med tillägg efter lagde af orden af Tryck1. mom. »Alla förut gäl frihets 2 lagen ej före skr ef na? lande lagar, stadganden och föreskrifter i afseende på Tryckfrioskvldigas4 heten &c.» bibehålles lika med samma mom. i Tryckfrihetsförordningen 5 *6 införes 13 mom. 2. mom. »Någon Tryckningen föregående granskning af skrift NB. (utom i de fall om Dagblad och Periodiska skrifter här nedan - 1 Jfr ifråga om Ingressen beredningsprotokollet den 17 juni, e. m., ovan sid. 200 ff.! 2 Ordet Tryckfrihets tillskrivet i marginalanteckningen med Mörners hand. 3 Anteckningen gjord med Hartmansdorffs hand enl. beslut i plenum 19 juni (se ovan sid. 210 ff.!) 1 D:o med Mörners stil: anteckningen avser den enl. pleniprot. av 19 juni beslutade ändringen i ingressen (se ovan sid. 211!).
N:o 41; N:o 67, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 49; N:o 68, i anledn. af väckt fråga om en normalskolas inrättande i Stockholm för frunlimmersundervisningen; N:o 69, i anledn. af väckt fråga om anslag till Stockholms Lyceum och Realgymnasium; N:o 70, i anledn. af väckt fråga om låneanslag af Staten för den s. k. Hillska skolan å Barnängen; N:o 71, ang:de föreslagna åtgärder till upphjelpande af sillfisket i Bohuslänska skärgården; 392 Den 15 Mars. N:o 72, i anledn. af föreslagna åtgärder till beredande af lindring i de för Rikets landtförsvar utgående prestationer; N:o 73, i anledn. af vackla frågor, om förändring i grunderna för planpenningars utgörande; N:o 74, i anledn. af väckt fråga, om upphäfvande af skyldigheten för rustoch rotehållare att förse ryttaren eller soldalen med torp; N:o 75, i anledn. af väckt motion om anställandet af undersökning rör:de åtskilliga rusthållsnummers i Bjäre härad af Christianstads läns skyldighet att erlägga kronotionde; N:o 76, i anledn. af väckt motion om l:sla och 2:dra Lifgrenadierregemenlenas befriande från garnisonstjenstgöring i Malmö; N:o 77, i anledn. af väckt fråga om befrielse för boslällshafvare att erlägga skifteskostnader; N:o 78, i anledn. af väckta frågor om öppnandet af åtskilliga nya postcommunicationer; N:o 79, i anledn. af väckt fråga om indragning af ordinarie aflönings-anslagen för åtskilliga postcontor; N:o 80, i anledn. af erhållen återremiss å utlåt. INT:o 11, ang:de väckt fråga om lindring i kronohrefbäringsskyldigheten; N:o 81, i anledn. af erhållen återremiss å utlät. N:o 22; JN:o 82, i anledn. af återremiss å Utskms utlät.
Det ringa tillskott Stats-verket för ett så vigtigt ändamål lemnar, skall inom kort tid blifva återgäldadt genom ökadt lif i Sveriges Sjöfart och Handel, som förenade utgöra en den vigtigaste inoderkälla för Statens trefnad och välmåga. Med Herr Commerce-Rådet Cronius förenade sig Herr Leffler. Ankom till Exp. Utsk, d, 28 Dec. 1829, Utlåtande, i anledning af gjorda erinringar vid Utskottens Betänkande, N:o 71, angående sättet för Militite-Bostäilens utarrenderande samt MiiititeBoslälls-Cassans förvaltning. \ älloflige Borgare - Ståndet har, vid pröfning af Statssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens, den I 8 sistförflutne September, under N.‘o 71 afgifna Betänkande, i anledning af Herr Friherre Wredes, Carl, motion om upphörande af Krigs-Collegii befattning med Militiee-Boställens utarrenderande samt MilitiseBostälis-Cassans framgena förvaltning, behagat Stais* samt Oec,~Utsh. Uti.
Vid förnyad föredragning af Stats-, samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens utlåtande, N:o 81, i anledning af erhållen återre-' miss af utlåtandet, N:o 22, biföll Ridderskapet och Adeln sistnämnde af Utskotten vidhållne utlåtande. S. D. Föredrogos och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets nedannämnde, den 15 dennes på bordet lagde, memorial; N:o 131, i anledning af återremiss af Utkottels betänkande, N:o lil, angående ifrågaställd förändring i Förfatlningarne, rörande mått, mål och vigt; och N:o 132, i anledning af återremiss utaf Utskottets betänkande, N:o 99, rörande ifrågaställd försäljning af Kronan tillhöriga, oandvändbara persedlar och effecter. S D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets nedannämnde den 15 dennes på bordet lagda memorial och betänkande; N. o 133, i anledning af Riks-Ståndens beslut om betänkandet, Nro 84, angående upphörandet af rättigheten att använda Finska och Åländska fartyg tili fraktfart från de norra Länen; och N-’o 135, i anledning af väckt motion om revision af Bergs-föra ttningarne. 732 Prot.-Utdrag, den 1~ Mars 18 Från Högv. Preste-Ståkoet. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Lag-Utskottets betänkanden: N:o 88, i anledning af vackla motioner om förändring af 8 § i 9 Gap. Ilandels-Balken samt 2 § af Kongl. Förordningen den 28 Juni 1798; N:o 90, i anledning af väckt motion om förmonsrätt till betalning i concurs för fordran, grundad på vexel, invisning eller skuldebref till ordres.
Detta , förhållande anse Revisorerne sig böra för Rikets Högh Ständer anmäla, jemte förklarande af Revisorernes tillfredsställelse öfver den sålunda vundna besparing i kostnaderne för sedeltillverkningen. I följd af hvad uti Banco-Reglementels §. i/jo finnes föreskrifvet derom, att lill Bankens sedlar å 16, 12, och 8 sk il lingar, som fortfarande intill nästkommande Riksdag få förfärdigas och utgifvas på förut vanligt sätt, bör begagnas eli, genom tillblandning af hampa eller annat segare ämne, mera uthålligt, ofäigadt papper, hafva förberedande åtgärder för sådant ändamål blifvit af Banco-Fullinäelijre vidlägne. O O O 24 — Bankens förråd af Koppar-Skiljemynts-Sedlar å i4 och io shillings ■valeur, utgjorde, vid inventeringen den 21 sisll. November, tillsammans 478,283 R:dr 16 sk., nemligen: 297,083 R:dr af den förra och 181,a5o R:dr af den sistnämnde valören. Rörande bestämmandet af Formulär och Text lill Bankens nja Sedlar af de sju valörer, som Banco-Reglementets §. i39 upptager, hafva BancoFullmägtige den 1 sisth Junii fattat definitivt beslut. I sammanhang härmed hade fråga blifvit väckt om utgifvande af äfven en 8:de sedelvaleur å Tio R:dr Banco, hvarom meningarne hos Fullmäglige varit delade. Den 10 nasti. September hafva dock Fullmäglige stadnat i det beslut, att låta föranstalta om en valör jemväl å 10 R:dr Banco, hvartill papper med anbragt valör till en ej obetydlig qvantitet förut fanns färdigt; hvarjemte den ordning blifvit till iakttagande fastställd, att först sedlar å 6R:dr32sk. (BancoReglem:s §.
Till Stockholm oeh Götheborg . 1,695 Till de öfrige Stä’ • derne . 38 Hvad som således är uppgifvit angående Den 28 Junii f m. 207 inskeppningen och Talluppbörden under sistledit är, instämmer hufvudsakligen äfven med resultatet af flere föregående års erfarenhet, och det är följaktligen utom all fråga, att i afseende på den synliga importen af varor i allmänhet, och således äfven i anseende till Tullintradernes belopp en högst betydlig skillnad verkeligen äger rum i Stockholm och Götheborg å ena och Rikets öfrige Stapelstäder å andra sidan. Om ordssken dertill undersökes, torde man ej sakna skäl till den slutsats, att der handeln drifves i stort,der ingår ej i beräkning den olofliga vinst, som kan beredas genom afgifternas försnillning, men att deremot i de städer som ej äga förmåga att underhålla reela och båtande handelsrelationer, med andre länder, rörelsens bestånd egenteligen beror af möjligheten för de trafiquerande, att genom underslef vid varans införsel sättas i tillstånd att undersälja den större importeuren, som redligen förtullat sin vara, och genom denna utväg åtkomma en obehörig vinst på Statens och medborgares bekostnad. Huruvida dylike missbruk kunna, mera hädanefter än hittills, utestängas i ett land, hvars vidsträckta öppna kuster och skärgårdar alltid måste göra äfven den mäst vaksamma tillsyn otillräcklig, är en fråga, hvars besvarande torde hälst böra öfverlemnas åt den, som i allvarsamma ämnen anser det vara sin pligt, att heldre förtro sig åt erfarenhetens vittnesbörd, än att låta utslaget få ankomma på en förmodad verkan af anstallter, byggda på osäkra grunder och prov blematiska beräkningar.
Hvad U:dra punkten beträffar, kan jag så mycket hellre förbigå densamma, som jag har anledn. förmoda, att den ledamot af StatsRådet, som är närmast i tillfälle att utreda detta ämne, kommer att derom yttra sig inför R. o. Ad. I 3:dje punkten har Utsk. anmärkt att, enl. hvad' protokollen, särdeles de öfver LandtförsvarsDepartements-årenden, utvisa, hafva vid flere särskilda tillfällen befordringar, svnnerligen till högre miliH. IV. ' -i 5(1 1) en 10 Mars f. in. tär-embeten, egt ruin utan att vederbörande Departementschef ärendet föredragit eller derom yttrande afgifvit. Jag kan icke med säkerhet inse hvilken syftning eller afsigt, Utsk. genom denna anm. egentligen velat uttrycka, nemi. huruvida den skall bestå antingen deruti, att StatsRådets ansvarighet, genom det klandrade upställningssättct af protokollen, skulle vara på något sätt förminskad, eller deruti, att icke något ärende anses böra i StatsRådet förekomma, förr än sedan initiativet dertill blifvit taget af någon föredragande, och att detta initiativ aldrig skulle tillkomma Konungen personligen. Ifall det första är meningen, eller att rådgifvare-ansvarigheten skulle vara åsidosatt, anser jag det för min del vara alldeles uppenbart, att så icke är förhållandet; ty i grundlagen står uttryckligen, att de beslut, mot hvilka en Konungens rådgifvare ej inlagt någon reservation, anses han hafva tillstyrkt. Ilvad åter vidkommer den andra meningen, eller att grundlagen icke skulle medgifva K. M, att sjelf taga initiativet i någon fråga, tror jag att en sådan upfattning icke allenast fullkomligt strider emot ordalydelsen i 33 och 3 5 §§ R.F., utan äfven år till sin princip helt och hållet oriktig, samt dessutom i vissa fall skulle göra det omöjligt för Konungen att utöfva sin lagliga makt. I 33 § R.F. säges nemi.: »Enär sådana sysslor, hvartill förslag blifvit uprättade, skola af Konungen bortgifvas, böra StatsRådets ledamöter yttra sig öfver de sökandes skicklighet och förtjenstcr.
Vi ha främst att betänka, att på den tid hon » slog sig igenom » och grundlade sin ställning, voro förhållandena vida ogynnsammare än i våra dagarför kvinliga arbetssökare på praktiska fält. Och då medaljgravören vid Kungliga myntverket L. P:son Lundgrens unga dotter, drifven af en varm håg att egna sig helt åt konsten, sökte inträde vid Fria konsternas akademi medgåfvo ej ens dess statuter dylikt åt annat än manliga elever. Efter åtskilligt uppskof gjorde d o c k direktionen ett undantag för Lea Lundgren — ett första undantag, som följdes af andra och till sist gaf upphof till stadgarnes ändring i denna punkt. Nu töfvade hon ej att med flitiga studier begagna sig af det gjorda medgifvandet, under det hon samtidigt i hemmet arbetade under faderns ledning. Längre fram, då bildhuggaren Qvarnslröm för en tid flyttade sin verksamhet till Paris, erbjöd han, af intresse för den förhoppningsfulla eleven denna att medfölja. Ekonomiska skäl tvungo henne dock att - tills vidare af böj a. Men tanken att i den stora världsstaden efter de förnämsta förebilder o c h under den kompetentaste ledning få utbilda sig i sin konst lemnade Lea ingen ro. Hennes ovanliga arbetsförmåga och energi gjorde det omöjliga möjligt. Medels trägna ansträngningar genom natt och dag mot en ringa förtjänst sammanbragte hon på ett år med sina gravyrer o c h sin målning den nödiga summan, anspråkslöst tilltagen visserligen, men tillräcklig ändock att sätta henne i stånd förverkliga sin dröm. Och så styrdes kosan till Paris! Här nere erhöll hon nu genom Q varuströms bemedling fritt tillträde till den ryktbare Toussainls atelier, där hon öfvade sig i modellering, under det hon samtidigt fullkomnade sig i graveringskonsten under ledning af vapengravören Barre. Hennes brors tilltagande sjuklighet tvang henne emellertid att hösten 1853 återvända till Stockholm. Hon hann nätt o c h jämt hem att taga afsked för lifvet — af fadern, som af allhärjaren koleran rycktes bort inom få dagar. Den sjuke brodern var ej längre i stånd att upprätthålla gravörssysslan, o c h » Myntet » stod i största bryderi!
Hospitals-Räkenskaperne. Se Lazaretts-Räkenskaperne. llummelhjelms, Carl Fredric, yttranden. Husbehofs-Bränvinsbränningen. Se Bränvinsbränningen. Husbehofs-smedjor. Se Svanshamrar. P. U. 493. P. U. 284. P. U. 1170. P. U. i4<>5. P. U. 48. HushållsfÖrordningar, om sparsamt utfärdande af, III. 97. 216. 45 Husqvarna Gevärsfactori, om befrielse från Bevillning för arbetarne vid. I. i38. Husägare i städerne, om lika skyldighet för alla, att deltaga uti underhållande af KyrkoherdeCapeliansKlockareRectorsoch Scholoehus. III. B. 437. A. 719. P. U. 735. Ilållsjön, angående ersättning för dem sorn skada genom jordras vid. IV. B. 461. A. 5o5. P. U. 536. Häktade personer, angående det ställe der de skola i häckte hållas, sedan de erhållit dom vid stadsrätt. IV. B. 119. A. 178. P. U. 188. Hägnad, om skärpning i straffet för åverkan å annans. IV. B. 192. A. 361. P. U. 383. Ilärads-Rättefne, om befrielse från utlösande af vissa Protocolls-Utdrag och bevis vid. III. IV. A. 70. P. U. 117. E. 293. Häradsskrifvare, om löneförbättring för. III. 527. V. B. 1153. P. U. 12.63. Hö och halm, om förändrade bestämmelser i afseende på lefvereringen af. III. P. U. 838. E. 99 *• Höganäs Stenkolsgruva. Se Stenkolsgrufvan. Högsta Domstolens ledamöter, omröstning öfver. Jemkningen af Extra Roteringen, angående sättet för verkställande af. II. 711. Y. B. 982.
Och den, $om har någon erfarenhet af verlden och göromål, lärer Veta huru mycket afsteg äro möjliga med en sådan sakernas ordning, när dertill kommer, hvad alltid har ägt rum, öppen upphandling och contant betalning, 6amt inga afskrifningar, in* nan do varit Revisorerne och Bolagets granskning af1 i‘"'' ’ Den 17 Martii, e. m. 161 ning underkastade. Denna Styrelse, med full kännedom af alla förhållanden, är det, som Utskotten föreslå, att till väsentlig dél^ och hvad Disconten angår, på en gång annullera, för att ersättas af en annan med förhållandefrie 03 känd, och det af det enkla skäl, att nu, under en allmän förlägenhet , så fort och brådstörtande som möjligt, flytta den Discont-rörelse, hvilken hittills, efter min tanka, till nytta för Näringarne i det hela varit spridd öfver större delen af Riket, till en enda punct, som, oaktadt sitt lyckliga, ja! ännu förträffliga läge, upphört att vara medelpunct. Efter min oryggliga öfvertygelse , med få ord sagdt, en flyttning, sorn vållar flere af Rikets bästa Provincent totala ruin. Och härmed lunnar jag gerna afgörandet härom till en hvars omdöme, blott får jag tillägga, att ehuru sådant förutsätter misstankar, skall dock Götha Canaloch DiscontDirection r, med de grunder och den uppställning de hafva följt och följa, långt ifrån att frukta , de alltid med nöje emotta-i ga alla möjliga controllerande åtgärder, endast de ej fjättra ärendernas jjång ; och med yttersta beredvillighet lemna alla möjliga upplysningar , ja! till och "med påkalla yttersta skarpsynthet dervid. Vidare förklarar jag , att örn jag vore i stånd skilja Canalens sak från Fosterlandets 5 i stånd att blott ensidigt och kortsynt yrka Canalens och Bolagets nytta ; så skulle jag instämma med annullerandet af Fordran, stor Ridd, 0. Ad, Prof. IV. B, II Afd. 31, 33.
Genom nådig kungörelse den 17 November 1848 har Kongl. Maj:t, i öfverensstämmelse med Rikets Ständers vid sistförflutne riksdag fattade beslut, förordnat, att till veneriska smittans hämmande och utrotande årligen från och med år 1849 till och med det år då innevarande riksdag slutas, af hvarje mantalsskrifven person skall utgöras en så kallad kurhusafgift, för Stockholms stad med högst sexton skillingar och minst en skilling, samt inom öfrige delar af riket med minst en skilling och högst fem skillingar, hvilket sistnämnda belopp dock inom de lazarettsoch kurhus-distrikt, der lazarettet» och kurhusets bestånd det oundgängligen fördrar, får, efter dess behof, höjas till sex skillingar, allt banko, lika för alla betalande inom hvarje distrikt; att afgiften skall bestämmas af vederbörande inom hvarje kurhus-distrikt antingen till ettdera af desse belopp eller deremellan, men icke må, Utom vid serdeles tvingande omständigheter, fastställas till det högsta; samt att denna afgift skall utgå och redovisas inom hvarje distrikt särskildt, och de derigenom inflytande medlen i första rummet begagnas för de, efter behof och öfverenskommelse på ett eller flere ställen inom länen inrättade kuranstalter, samt hvad för sådant ändamål icke erfordras, utgå och användas för allmänna helsovården i länet, särdeles såsom bidrag till bestridande af lazarettens allmänna utgifter för svårare skador och sådane sjukdomstillfällen, som fordra chirurgisk behandling. För t | Hony/. Maj\ts fläu. Proposition, A':o 36. 21 i
Då böra väl 3 län, som äro något större än Kungsörs nemi. Kronobergs, Jönköpings och Kalmare få åtnjuta lika rättvisa med det förstnämnda länet. De 3:ne sednare, ehuru glest bebodda och fattiga de till en stor del äro bekosta likväl icke mindre än 3 indelta infanteri-regimenlen och 1 kavalleri regimente. Jag som är ifrån ett af dessa län yrkar och anhåller dä vördsamligen att de måtte få en undsättning motsvarande den som kommer att åtnjutas af Kungsörs län. Om hvar och en för det landskap hvarifrån han är, yrkar enahanda undsättning, så lärer indelningsverket komma alt ansenligen förminskas, just i rättan tid eller dä vi skola gå i fält. Jag vill dock icke yrka på en sådan rättvisa, som skulle vara för riket förderfligt, utan anhåller blott att R. o. Ad. ville återremittera betänk. Gr. Sparre: Det är visst icke fråga om cn sådan rättvisa, att alla kompanier och alla regimente!- sinsemellan skulle hafva alldeles lika indelningar. Det är fråga om borrtagande af en pålaga, som orättvisligen blifvit ålagd, om en alldeles egendomlig pålaga, som besvärar en del rusthållare vid ett regimente, och som existerat sedan lång tid tillbaka. Jag finner för min del icke huru man kan jemföra detta alldeles egna förhållande med det 4 H. 36 562 Den 13 Maj. att en provins kanske är för strängt roterad. Här är förhållandet helt enkelt det, att dessa stamhemman äro ganska starkt roterade synnerligast med afseende på de räntedagsverken de äro skyldiga alt utgöra till Kungsörs gård, ocii befrielsen yrkas således från dessa dagsverken. Dessutom tillkommer här ytterligare den omständighet att dessa hemman icke kunna in natura utgöra sina dagsverken lill kungsgården, om de så vilja, emedan denna nu är utarrenderad, ulan de mäste betala dem efter markegång. Detta är för dem således ett ytterligare onus. Jag (inner således för min del allt skäl alt tillstyrka bifall till Ulsk:s betänk. Frih. Tersmeden, Wilh. Fredr.: