Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts åtgärd, till Konungens Befallningshafvande återställd — Konungens Befallningshafvande, jemte meddelande häraf, ansett sig böra framställa, att, hvad beträffade tiden för vapenöfningarne, det, enligt Konungens Befallningshafvandes åsigt, syntes vara med den angående nationalbeväringens upprättande ingångna konventionens innehåll mest öfverensstämmande och lämpligast att derom förhandlades och öfverens kommes vid sammanträden med Militär-befälbafvaren och ombud från länets socknar; att, hvad anginge sättet för vinnande af permission från vapenöfning, Konungens Befallningshafvande ansåge denna sak icke utgöra föremål för något dess bestämmande, utan tillhöra militärbefälet; och att Konungens Befallningshafvande funne hvad ifrågavarande skrift i öfrigt innehölle icke erfordra något yttrande; samt 4:o Ett skriftligt anförande, hvaruti motionären utvecklat sin åsigt, att det uti 4 6 § Regeringsformen omförmälda General-guvernörskap är af enahanda karakter som Landshöfdingen-Militärbefälhafvarens myndighet på Gottland, och till stöd härför åberopat de i Konstitutions-Utskottets Memorial den 2 Juni 1809 upptagna motiver, nemligen att Utskottet sökt bilda nen styrande magin, verksam inom bestämda former, med enhet i beslut och full kraft att dem utföra; en lagstiftande magt, visligt trög till verkning, men fast och stark tili mot - Allmänna Besvärsne/t Ek o ti o m i-Ut skulle Is Betänkande N:o SS, 5 stånd; och ev domaremakt, sjelfständig under lagarne, men ej sjelfherrskamle öfver dem, och att
2. hvaraf utgå i Skåne, Blekingeoch Bohus-Län, utanoMarkegångs-lörvandling - 94,040: 24. 10, Återstoden 261,016: 26. 4, som är årliga Markegångar underkastad, har, till vinnande af någorlunda likhet med det blifvande verkeliga beloppet, utförts, på förslag 5 gånger tagen, med - I)3°5,IJ2:35. 8, Spannemål; lndeldt - T:r 89,765.2Iy hvarifrån afgå de för färjekarlen i ElfCarleby indragna 2: och likaledes för Comministrarne i Malmö 36; 2IL 38.' 21' då återstoden blifyer 89,727; y blifvit beföljer : 1,396,844-' 32: 1,399,'73-1 w. < Underdåniga Skrivelser. 115 tom i Kronovärde å 36 sk. Tunnan utgöra 67,295 R;dr ii sk. 2 rst. och iro utförde å 63 R: Oindeldt, 81,632 T;r, som blifvit utförde å 5j RIdr till - 435,370: 3l. — Summa Ordinarie Inkomster 3,709,932: 29, to. De Extra-Ordinarie eller såsom Bevillning ingående Inkomsterne: äro i Riks-Staten upptagne till - 3,757,925: — •— utgörande således Stats - Werkets hela inkomst 6,467,857: 29. 10. hvarigenom Stats-Intraderne utöfver deras beräkning, vid sista Stats-regleringen, till - 3808,395: 10.
Enahanda skäl till stipendiernas höjande förefunnes numera äfven vid flera andra seminarier, sedan förordnadt blifvit, att vid vissa af dessa seminarier endast qvinliga elever finge emottagas; och då ej blott flere af dessa elever hade sina hemvist på betydligt afstånd från det seminarium, hvarest de åtnjöte undervisning, utan äfven ae af den manliga befolkningen inom nämnda Stift, hvilka ville bereda sig till folkskolelärare, måste uppsöka andra stifts-seminarier, blefve det, för att ej från denna bana alldeles utestänga dem, som befunno sig i torftiga omständigheter, nödvändigt, att större stipendii-belopp kunde tilldelas de elever, som i följd af berörda förhållanden måste för sina studier vidkännas drygare kostnader, likasom äfven, med afseende på den längre tid, lärokursen numera upptoge, att åtnjutandet af stipendiet borde kunna utsträckas till tre i stället för två år; och hade E. K. Majit af dessa skäl ansett det nuvarande anslaget till understöd för seminarii-elever böra höjas till 30,000 R:dr, med rätt för E. K. Majit att i afseende på stipendii-beloppen och de vilkor, hvarunder de finge åtnjutas, meddela de föreskrifter, som kunde finnas af omständigheterna påkallade, ExpeditionsUtskottets Förslag till underd. Hvad vidare anginge kostnaderna för inspektionen af rikets folkskolor, så hade det visat sig, att ersättningen för Inspektörernas resor komme att öfverstiga den för detta ändamål beräknade summan, 6,000 R:dr. Enligt meddelade uppgifter angående sannolika beloppet af skjutsoch traktaments-kostnaderna, under förutsättning att under en tid af tre år samtliga folkskolor klefve åtminstone en gång besökta, skulle dertill årligen fordras en förhöjning af 2,000 R:dr. Likaledes vore i afseende å Inspektörernas arfvoden en förhöjning af nöden. Dessa arfvoden hade för den tid af innevarande statsregleringsperiod, som inspektionen omfattade, blifvit bestämda för Calmar och Wisby stift till 500 R:dr årligen för hvartdera, och till 1,000 R:dr för hvart och ett af de öfriga.
Om det an icke går så lRngt, a t t lirarje livi1111a, soin fiir en a ~ ~ ~ t a l. l ~ Iiii~clïai: ~ilig, en inmi a t t gifta sig och fdrsör,ja. en mii~ai-~ liviiin.a, ' SA tvi.ng.a,s dock ni.ai~nei.i till slut atst - \ 7al,ja. Hall scïso~n sin akta i n a h, d e r a t t hiw sitt ara, och akta k~i1iiia.11 hata och fiulcta I.ienii e sttsoi~&gt; sin konkuri.-en.t. Ett tredj e gif17es icke. ~~~~~~~~~~~~~~~e ofta, o c l ~ enDet iii * ett f1: An. Ii~viiiaorörelsei~s t] .-äget upprepa&amp; pistQen.de, a t t lirinliglleten m&amp;ste i större el.le18 miiidre grad 1i.h af; a t t ile varf, soin hittills msetts uteslntalicle tilll~örs det starkare kön.et, afven s1: oln öfvas af det svagare. Lika Ii aft igt f~ïneliri d t af den.iia8 röi.dses \: ann er, torde clock detta, p&amp;st&amp;ende icke böra till sin betydelse unclersk~ttas. Betydelsen skulle tlh finnas ligga däri: att det i sjalfva verket ilr ett rent motsatt förli&amp;llande, som Bclragit sig iippiiiiicrlisaiiihet och vaclier anstöt. Hw~cl so111 ej sä: lan förefaller egendonz-] .i&amp; hos kvirinan, som träder in y&amp; mitniieiis gamla banor, är i sjalfva verket icke, att hon skulle visa sig för litet, men viil för ozy7cet kvinlig.
Utan den duglighet, han egde, skulle det blifvit svårt för honom att med sina tjenstebiträden åstadkomma hvad han gjorde. När härtill kommer, att han egde en öfvervägande skriftställaretalang, som gjorde honom skicklig att upträda på hvilken punkt af samhället som helst, så tror jag att Staten är skyldig att gifva enkan en pension, som någorlunda motsvarar det belopp, som vanligen gifves äfven åt enkor efter personer, hvilka varit långt mindre utmärkta; än aflidne Landshöfdingen Sandelhjelm. Hr Nordenfelt: Jag har icke upträdt fpr att på något sätt nedsätta den aflidne embetsmannens förtjenster, ty jag vördar den gamla Romerska regeln: »de mortuis nihil nisi bene.» Jag lemnar allt detta å sido; men då R. St:r en gång, straxt efter den ifrågav.-de embetsmannens död, beviljat hans enka ett visst pensionsbelopp, hemställer jag, huruvida det är rätt, att på en enskild motionärs framställning höja detta belopp, en motionär, som möjligen stått i sådana förhållanden till den aflidne, (hvars förtjenster jag i öfrigt noga känner, derigenom att jag i 14 år bott i hans län), att motionärens tacksamhet och erkänsla upmana honom att söka bereda enkan någon fördel. Jag anser det orätt. Hade denna enka genom någon olycka kommit i annan belägenhet iin den, hvari hon befann sig, då det förra beloppet bestämdes, så bade saken möjligen fått ett annat utseende. Men då någonting sådant icke blifvit anfördt, finner jag ingen anledning till förhöjning i det en gång gifna pensionsbeloppet. Jemförelsen med aflidne Laudsh. Lagerheims enka, tror jag icke är riktig; ty hon har 8 barn, hvaremot Fru Sandelhjelm har blott ett, hvadan förhållandet blir som 9 till 2, eller som 1000 rdr till 222 rdr. Om således pensionen för Fru Sandelhjelm skulle höjas till 600 rdr, Don 29 Angnsti f. ra. 32 L rdr, så vore (let väl äfven billigt att i proportion derefter höja Fru Lagerheiras.
Pastorater säkerligen till årligt afsalu producera, men nu blifva mästadelen vintertiden borttransporterade till Brännvins-brännare uti långt aflägse Skogsbygder; hvaraf ofta bänder, att vid Såningsoell Sommartiderne inträffar Sädesbrist både för Städerne, samt för mindre Hemmansbrukare, Torpare och Inhyseshjon uti denna starkt peuplerade Landsort, hvilka då nödgas till de Hemmansbrukare, som hafva Hästar, betala en dryg och ofta oskälig Transport-kostnad, för hämtningen af den på 6 å 8 mils afstånd, utur Mamestads och Lidköpings Magaziner, till dessa nödställdes behof, requirerade Spannmål; härtill kommer ock, att, utom. ofvannärnnde tvenne mils omkrets vidtager, uti Öster och Söder, ganska magra Orter, såsom Fogelås, Daretorps, Sandhems, Habo, Bottnaryds och Hösna Pasloraler, hvilka, oaktadt bästa årsväxt, ändock alltid behöfva köpa Spannmål, och Den 2 Martii. 105 hafva 10 ä 12 mil till ofvannämnde Magaziner, samt nödgas anlita Jönköpings Magazin, hvars egentliga bestämmelse bör vara, att rädda det magra Småland för hungersnöd, och brist på tjenlig Sädes-säd. Med nära 3o-årig Tjenstebefattning, äfven 22-årigt Landtbruk i denna nu beskrifna Ort, har jag kommit uti noga kännedom och erfarenhet af behofvet utaf Magazins-inrättning derstädes, särdeles enär missväxt-år inträffar; ty då blifver nöden allmän, och sjelfve de större Hemmansbrukarne nödgas köpa Sädessäd, sedan de vintertiden till Skatternes utgörande försålt årsväxten. På flere Orter i Puket torde dylika Localomständigheter påkalla Magaziners anläggande; — Jag får derföre lika vördsamt hos Högiofl. Ridderskapet och Adeln hemställa, om ieke Riksens Högiofl.
Dä frägan blott är om anstalter till ett nödwärn, hwilket jag önskar icke pä länge »lä behöfwas, synes mig ej tiden nu böra förloras genom mera omständliga föreffrister; helst Utskottets Förslag ger anledning till en närmare reglering, och siuteligen öfwerläler granstningen deraf ät tillkommande Ständer. Mätte aldrig Sckenfla män misskänna wärdet af den rprkan 414 Den iZ April. lyckan, att wara ett oberoe:de, ett af wänner och owänner aktadt Folk! Mätte det myckna Nation n gwrt för att rädda sin sjelfständighet, aldrig göras fruktlöst genom mindre nit att stödja och widmakthälla, an att grundlägga och uppföra sin samhällsbyggnad. Mätte framför allt samdrägt, och inbördes begifwanden Medborgare emellan, lätta det gemensamma stora werket; och wära efterkommande siola med den Högstes bistånd, wälsigna wära bemödanden, och taga wära tänkesätt till mönster, likasom wi wära Fäders. Mänga yttrade härtill sitt bifall. Herr Roserrdlack, Diok. Deconomie - Utskottets wika och ärofulla betänkande, med hwilket jag mig till alla delar förenar, framställer enda sättet till bibehällande af wär sjelfständighet. Htvartill hofwa öfwerläggningar och beslut wid denna längwariga Riksdag tjent, om den flucas med att Rikets beständ kommer att bero pä wära grannars wilja? Manne, dä wär mäktige Bundsförwant nu wid freden garanterat wära gränser han ej trodde, att wi sjelfwe wille dertill kraftigt bidraga ? Wära resourrer tilläta ej i fredstid underhålla sä stor Armse, att Riket med densamma kan wara förwaradf. Skyndsamma och säkra medel mäste således lemnäs r Konungens hander för att wid hotande faror kunna rädda Riket. Det tillhör ett frick folk att, utan stillnad p8 Ständ och utan afseende, om man är rik eller fattig, hafwa lif och blod ospardt för Fäderneslandet.
I fyra år vistades jag här och uppfostrade den lille Astley, hvilken ansåg Ellen som sin mor och älskade henne som en sådan ända till hennes död. Han var då nära fem är. Min oro dref mig att söka ett annat hem, jag var ledsen vid den stora bullrande staden och reste till Sverige, der jag bosatte mig och der jag nu får min graf. Ännu i denna stund förundrar det mig, att man aldrig vid Aukwoodhouse misstänkte, att barnet var bortstulet, och aldrig, som jag hört, gjorde några efterspaningar, då man icke fann den döda kroppen i dammen. Jag hade inga vänner i England och fick aldrig några detaljerade underrättelser derifrån. Huru djupt min hemliga hämd skakat Percys och hans makas sällhet, vet jag icke; allt hvad jag erfarit är, att lady Hawerfield var sjuklig och dog efter ett par år. Som jag icke egde några barn, tillföll min mans förmögenhet hans aflägsna slägtingar, och den lifränta, som tillföll mig, sändes mig årligen af den gamle juristen, den ende i England, som troligen ens mindes mitt namn. För några dagar sedan såg jag, att lord Percy Hawerfield till Aukwoodhouse är död. Det är denna underrättelse, som fullkomligt krossat de sista uttömda krafterna af mitt dystra och brottsliga lif. Jag sjuknade, jag kände mig döende, men styrkan af min vilja har besegrat döden för några timmar. Jag ville meddela er mitt lifs brott och olyckor, och derigenom, om möjligt, återgifva åt Percys son hans namn och förmögenhet. Jag har sjelf varit offret för ett vansinnigt hat liksom han. I detta ögonblick inser jag, att det onda icke ens har konseqvensens auktoritet, det är helt enkelt en själens galenskap, hvars alla bizarra variationer den lösta och flyende anden ömkar och föraktligt afskuddar sig i döden. Jag har slutat. Nåväl, det är hög tid! Min stelnade tunga skulle icke kunna frambringa ännu ett ord. Gif mig pennan, jag vill sjelf underskrifva mitt namn, och ni skall med er ed intyga sanningen af min bikt.” Qvinnan hade rest sig upp och gick fram till prosten, som var utmattad och på hvars panna svettperlorna syntes.
Därtill finnes intet skal och strängt taget skulle jag ej heller hafva någon rättighet därtill, äfven om skäl funnes, ty de fel, som vidlåda den spanska kvinnan, äro gifna af de sociala förhållandena och böra till väsentlig del tillskrifvas mannen, som så att säga formar hennes sjal. Väl möjligt att i det spanska samhället för tvahundra år sedan, nar en favorit utöfvade envälde och rles précieusesr giiflro tonen, man kunde med - något skäl upphöja till axiom den satsen, natt mannen göra lagarna och kvinnorna sederna .. Men i våra dagars Spanien handlar kvinnan i nio fall af tio under inflytande af mannen, och det skulle hvarken vara rättvist eller ens med billighetens fordringar öfverensstammande att af henne begära full ansvarighet, och detta förhållande bör man icke lämna ur sikte. För att förstå hvad den spanska kvinnan i dag ar, måste man betänka den omstöpning, som Spanien sedan början af X1X: de århundradet, efter den napoleonska invasionens förjagande, undergått. Den franska revolutionen, som knappast lyckades utöfva något direkt inflytande på oss, gjorde det indirekt, tack vare de våldsamma sammanstötningarna under en kamp, rik på hjältedater. Vart Dguerra de la Independenciar, som till det yttre liknade en ljungande protest mot vår grannes nya sociala former, blef i själfva verket hafstången för den revolutionära andens och de moderna idéernas inträngande till oss. Efter Cortes-sammanträdet i Cadiz I 8 I 2 framträdde klart och tydligt det nya konstitutionella Spanien, som var kalladt att segra öfver det gamla i oupphörliga, blodiga inbördeskrig. För att vinna stadga och fortlefva miste det unga Spanien utan uppehåll bekämpa det gamla, maktfullkomliga, bigotta, i absolutism kväfda, där endast tillfalligtvis nigon ljusglimt inträngde under konungarne af huset Bourbon - och icke endast bekämpa det på slagfaltet utan afven på sedernas omrade. Det var en tvingande nödvändighet, att en djupt ingripande reform genomfördes i kvinnans sociala och moraliska stallning och följaktligen också i familjens. Det XVIII: e århundradets kvinna hos oss var vidt skild från den franska kvinnan vid revolutionens första gryning.
En skälmaktig sidoblick från löjtnanten, kom henne att rodna; hon steg upp sägande: «hunden vill säkert ha mat,» och lockade honom med sig ut. Läsningen fortfor, de båda militärerna utbytte derom sina tankar. I sista nummern förekom, att en viss grefve af en högt uppsatt familj, sjelf känd för sina fordna militäriska framgångar, och i senare åren värderade diplomatiska talanger, nyligen aflidit under en resa till sina gods vid polska gränsen. En dof suck från majoren gjorde Ottilia, som återtagit sin plats, häpen. Hon lade sakta sin hand på löjtnantens arm, för att väcka hans uppmärksamhet på den förstenade, som låg der blek, med handen krampaktigt knuten på bröstet, liksom det felats honom luft. Utan att förstå något af det lästa, anade hon dock, att innehållet verkat denna sinnesrörelse, och bad löjtnanten upphöra. En stund låg majoren orörlig, liksom sluten inom bittra minnen. «Läs om den sista artikeln,» sade han sedan, liksom ingenting passerat. Löjtnanten gjorde så. «Han är då död, och der han får svara för allt, allt! Gud vare hans själ nådig!» sade han sakta, och korsade sig andäktigt. Nyfikenhet var, vi tillstå det, löjtnant Feodors hvardagssynd; nu var den kanske förlåtlig, men aktningen och kännedomen af majorens karakter förbjöd hvarje fråga. Han kunde likväl ej förbjuda sina anletsdrag att se något frågvisa ut. Den andra blef det också varse. «Jag ser Feodor Karlowitsch,» sade han, «att det väcker din förvåning, huru jag synes känna mera om denne man, än måhända många andra; en man, hvars ställning i samhället varit så vida skiljd och upphöjd öfver min; men du ¯frågar¯ icke, och det är bra, ty nu hvarken kan eller vill jag besvara någon fråga, men framdeles — kanhända snart — nu önskar jag vara allena.» De lemnade honom i ro. Med illa dold oro sökte Ottilia forska efter orsaken till föregående uppträde. «Bara icke den obehagliga nyheten skadar hans helsa,» sade hon. «Det tror jag icke» svarade löjtnanten.
Det i j;sta Punkten anförda Förbud ematin försel af Utländska Öfverjiödsvaror, äjr ostridigt ett af de mest gina medel till yppigbetens hämmande, Genom Stadgandet uti Kd, KonglMajtts Sjö* Tulls*Taxa för Inkommande Varor af den ao:do Mars 1816 med flere serskilda Forfattningar, hap äfven denna utväg blifvit begagnad ; Och den skulle troligen vara tillräcklig för det åsyftade än* damålets befrämjande, otn en fullkomlig efterlefnad af dessa Stadgar alltid kunde påräknas. De utvägar, sorn i sådant hänseende blifvit vidtagne, äro Kustoch Tull-bevakningen. JCn deraf effe? lokalförhållanden lämpad organisation är således i hög grad nödvändig; Mep, då piksens Ständer ämna i serskild underdånig Skrifvelse gifva sitt utlåtande vid denna del, anse de sig nu endast böra i allmänhet vidröra den såsom en nödvän* dig länk i kedjan af närvarande framställning. Det andra Medlet, eller Tillåten införsel af Utländska Öfverjiödsvaror emot höga Tnllafgifter; xnedförer äfven, enligt Riksens Ständers tanka, väsendtlig nytta, då det behörigen begagnas. Des* sa höga Tull-afgifter böra lämpligast läggas på sådana utländska alster eller fabrikäter, som till större delen men ej tillräckligt kunna tillverkas Underdåniga Skrifvelser. 473 eller finnas inom Fiket, och hvilkas införande under detta vilkor ej undergräfver den inhemska konstfliten , utan genom vackt täflan ger den en Jifligare verksamhet och en större fullkomlighet. Men, i händelse Tullafgifterne’origtigt tillämpas eller så högt beräknss, att ali uträkning på laglig införsel upphprer, innefattar en sådan anstalt endast ett indirekt förbud', sora , långt ifrån att lägga band på Tullförsnillaren , endast uppmuntrar honom att äfven tillskansa sig den vinst,sora till en del kunnat hålla Staten skadeslös för varans införande Pet i ;:dje Punkten anförda Medel är Förbud firlot Utländska Yppighetgvctrors begagnande och för. brukning.
Och hon har haft mycket lätt att helt och hållet fånga Klerckens öfverspända och sjukliga fantasi i denna brefväxling. Sedan den tog fart, har han helt och hållet lefvat sig upp i sina fantasier från Lugano, och deras makt öfver honom är större än någonsin. Naturligtvis är hans manliga fåfänga smickrad af denna en vacker kvinnas hängifvenhet på afstånd, men långt mera betagen är han af det mystiska och oförklarliga i dess inflytande på honom. Fru d’Ottange lägger med hela sin flytande och vältaliga franska an på att öfverbevisa honom om det ödesdigra i deras egendomliga kärlek, och att den numera verkligen suggererar honom lifvet såsom han trott från början. Han känner att så är, att det finns ett hemligt, underbart samband mellan dem och att det varit hans blida öde, som fört dem ihop, för att hon skulle rädda hans lif. Småningom har den länge groende föreställningen fattat säker rot hos Klercken, hans tvifvel äro förbi, och han har börjat tro fullt och fast. Men nu skulle han afsäga sig hela sitt lif ånyo för att tillmötesgå en nyck af sin hustru! Det har han ju gjort tidigare, utan att hon haft en aning om det. Numera är det honom omöjligt, icke för själfva lifvets skull, utan för det bedårande intresse som det fått i och med denna fantastiska, öfvernaturliga kärleks uppkomst och tillväxt. Icke heller kan han finna att han begår ett brott mot sin hustru genom att vidmakthålla den. Den betyder ju numera detsamma som hans existens – bryter han den, så är det slut med honom, det känner han. Och är det slut med honom, så är det också slut med deras återvändande välstånd. Han skall sjunka ihop, dö, eller föras på en anstalt för sinnessjuka. När hans hustru efter en lång paus allvarligt upprepar sin fråga om han vill bränna upp brefven och afbryta korrespondensen, skakar han långsamt och nekande på hufvudet med en min som vore han långt borta, och till skäl anför han sitt gamla: »Du förstår det inte!» Då blixtrar det till af beslutsamhet och sårad värdighet i hennes ansikte, hon rätar upp sig och säger kärft med en styrka och fasthet, som ej skämta: »Men jag håller icke ut ett lif som detta. Det är förnedrande för mig.
4 Satnl. 1 Afd. 2 Band. 32 Haft, 2 Plats-Utskottets Memorial Jfs 132. som vid dess inledning å Riksgälds-kontorets tomt närmar sig sydöstra hörnet af Kontorets hus på ett afstånd af endast 12 fot, men under sin fortsättning tager en mera östlig rigtning, så att vid tomtens norra gräns afståndet uppgår till 75 fot, skulle af tomten komma att borttaga något mer än 5,800 qvadratfot, hvarefter den nu inhägnade platsens återstående område komme att utgöra omkring 7,600 fot, dels jemväl, hvad särskildt beträffar den på tomtens östra sida anlagda gata och den nedanför denna gata befintliga kaj, upplysningsvis meddelat, att, sedan Rikets Ständer vid 1850 och 1851 års riksdag beslutat, att en strandgata med en lägre kajmur till landningsställe för båtar skulle anläggas längs efter Riksgälds-kontorets tomt invid Riddarholmskanalen och denna gåta urtcfer dförähdfådt bibehålläncfé äf Riksgälds-kontorets egandeoch dispositionsrätt öfver den plats der densamma anlagts, få »tills vidare upplåtas till allmänt begagnande för ofvanomförmälda ändamål», denna gatuoch kajanläggning derefter blifvit under åren 1852 och 1853 verkställd med en af Riksgälds-kontorets medel bestridd, till 24,900 R:dr Banko uppgående kostnad; Och hade kostnaden för det omkring den nuvarande planteringen anbringade jernstaket uppgått till 1,490 R:dr likaledes Banko. lil ed' anledning af hvad Fullmägtige sålunda anfort, anser Utskottet sig böra erinra, hurusom planen för den af Rikets Ständer vid sistförflutna riksdag beslutade sammanbindningsbanan genom Stockholm upptager, att denna bana skulle öfver Riddarholmskanalen och f. d. Geyerska tomten ledas utmed kajen vid Riksgälds-kontorets hus till Norrström (Rikets Ständers underdåniga skrifvelse vid samma riksdag N:o 121 sid. 41).