Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
R:dr, för tredje eller kontors-chefs-graden 1,600 R:dr och för ledamöterne 2,600 R:dr, samt slutligen att intilldess aflönings-staten blefve definitivt fastställd, deri skulle för hvarje beställning, med hänseende till besparingar m. m., upptagas såsom lön hvad ordinarie lönen med tillökningen för den dittills derunder inbegripna spanmål, å 1 R:dr tunnan, enligt då gällande stat utgjorde, och återstoden såsom arfvode; i öfverensstämmelse med hvilka grunder ny interimsslat för Krigs-kollegium i nåder utfärdades; men då vid berörde reglering tagits i beräkning, dels att lönen för en kammarskrifvare i Statskontoret, som genom öfverflyttaiide till Krigs-kollegium af förvaltningsbestyret med Fjerde hufvudtiteln ansetts blifva för Statskontoret umbärlig, borde till Krigs-kollegii löningsstat fö användas, dels ock att sådan förändring med ljuspenningarne, som E. K. M:t föreslagit, skulle ega rum, samt i följd deraf från det serskildta statsanslag, hvaraf ljuspenningarne, som i medeltal utgjort 1,700 R:dr 11 sk., förut utgått till Kol leg i i aflönings-stat användas ett belopp af 1,636 R:dr, har E. K. M:t af Rikets Ständer begärt så väl öfverflyttningen ifrån 7:de till 4:de hufvudtiteln af ofvannämnde, för Krigs-kollegii lönereglering erforderliga kammarskrifvarelön å Statskontorets stat, med 438 R:dr, som ock att af det belopp, hvilket förut till ljuspenningar utgått, omförmälde 1,636 R:dr måtte från anslaget å 4:de hufvudtiteln till skrifmaterialier och expenser för Krigs-kollegium m. 11. verk till bemälde Kollegii löneanslag öfverflyttas.
Och när de kommit in, kom hustrun emot dem och frågade, hur det gått, i det hon satte fram varm mat på bordet. Och Erikson berättade, medan de andra fylde i berättelsen, noggrant och detaljeradt, hur mycket som blifvit förstördt, och hvad som var räddadt. Han hostade ett par gånger och drog djupt efter andan. Hustrun märkte det. – Du må väl aldrig ha blifvit sjuk häller, sade hon. – Å nej. Det tror jag väl inte. När de slutat äta, stälde sig Erikson och såg ut genom fönstret. – Tänk hvad båd’ not och skötar, som ha förderfvats i natt, sade han, utefter hela landena. Det går alt te många tusen riksdaler. Det är värst för dem, som inte har annat te lefva af, förstås. Ja, blåsten hade farit svårt fram. Som en farsot hade den tagit med sig redskap och slagit sönder båtar. På ett ställe långt ute i skären hade mannen varit ute öfver natten för att sätta not vid ett aflägset grund. Han hade blifvit borta, och flere dagar därefter kom båten drifvande och blef sedd och dragen i land. Man räknade öfver skadan, man hörde efter, hur grannarna haft det, och man hjälptes åt att rädda, hvad räddas kunde. En så tidig storm, och en så häftig storm. I mannaminne kunde ingen erinra sig att hafva varit med om maken. Stora träd blåste ned, och åskan hade gått, fast det var midt på hösten. – Kan ni se Guds hand i molnena, pojkdjäflar, sade en båtsmansdräng, som brukade vara inne i Stockholm, och som hade varit med på en långtur. Men Eriksons hustru bad honom hålla mun och sade för egen del, när blixtarna glänste fram mellan skyarna: – Jag är altid så glad att vara under tak, när åskan går. Inte för att någon kan komma undan för Herrans starka hand, inte. Men det är det, att i skogen eller så där är man ensam. Men här ä’ en åt minstone flere, så att om man blir så usel, så en inte kan röra sina lemmar, då fins det åt minstone nå’n som kan hjälpa en. Två dagar rasade stormen. Den hade härjat rästen af sommarens lämningar.
Då jag haft tillfälle att Den 12 Mars e. m. 229 så vidlyftigt yttra mig i frågan, särdeles då milteget förslag förevar, torde kanske mången tycka, att jag nu borde iakttaga tystnad; men jag liar nära nog blifvit uppfordrad att yttra mig, då man så opåkalladt vid detta tillfälle förnyat sina oblida omdömen öfver 1840 års Const.Utsk., och bland annat förebrått dess dåvar. ordförande att nu sjelf hafva fra.nlrädt med ett förslag af helt annan beskaffenhet. Härå torde jag få svara, att det är mera än femton år sedan jag i tryck framställde samma förslag, som jag nu yrkat, och om jag icke lyckades att göra det gällande i förra riksdagens Const.Utsk., så kan det visserligen icke förebrås mig såsom hade del varit en följd af förändrade grundsatser. Mine Hrr! Jag tillhör en af de äldre inom detta Hus och påminner mig otaliga gånger hafva hört den missbelåtenhet, den slags oro, som inom Huset visat sig, då man någongång tagit sig friheten ali nämna huru de andra Stånden förfarit i vigtiga frågors behandling. På förmiddagen i dag fingo vi likväl det råd, att i denna fråga följa PresteStis beslut, utan att dervid någon oro förmärktes. Om detta råd någonsin skulle komma in i ett äreminne, så blefve säkerligen noten obehöflig, att det kom från en f. d. Statssecreterare för Ecclesiastikärenderne. Vi frngo af honom äfven den undervisningen, att detta Stånd kan förliknas vid en balk, hvars närmaste synonym är en stock, att de särskilda classerna utgöra capitel, och hvarje representant en §. Utan att veta hvilken paragraf, som kan falla på min lott, men för alt söka, så godt jag förmår, att uppfylla min paragraf-bestämmelse, har jag ansett mig vid detta tillfälle böra tillägga några ord.
- Deremot moro MagazinS-Inrättningens ffnlder till Averhoffffe Stelchhustt 209,159: R dr. 43. st. 4. rst., till Riksgälds Contonet för Weplar -09-,424' Rckr. 1. st. 4. rst. 0^- till diver e Inrättningar och Personer 87,0^5: R:dr. 19. st. 1. rst., ti -hopa 325,4)29: R:dr. 15. st. 9. rst. hwilka dä de ifrän förestäende Behäll. niugar och Fordringar afräknadeS, utgjorde Ma. gc.zins. Inrättningens Fond 1,723,808: R:dv. 14. st. 6. rst. Banco, oberäknade 490,821: R'du-. 47. st wärde för fasta Egendomar, Materialier och Inventarier samt Wed och Kohl m. m. Enl^gt 18. §. uti Riksens Högloft. Stän. ders af Trycket uik mne Beftut ar den 2 Maji näsil., anses, rb and andra ersättningar, äfwm till MagazinS - Werket att genast kunna afskrifwas. Bckoppet af denna afffrrmmg är wäl icke serffildt näimt, men om derunder ffu e innefat. tas förenämde fordringar af Stats Werket och till krigSbehofwen, blifwer MagazinS. Inrättningens Fond endast de förstberörde z:ne poster, tillsammans 634,893: R:dr. 44- §. 3. rst.; och enär 443 Den 13 September. enar derifrån afräknas stulderna till Riksgälds, Contoiret för Wexlar ocl, till diverse Personer, utgörande, Averhoffste fordran oberäknad, 116,469:
Denna inbjudning blef af Bonde-Ståndet afslagen. S. D. Föredrogs ett från Högvördiga Preste-Ståndet ankommet protokollsutdrag, As 444, deruti med lillkännagifvande, att Ståndet afslagit Lag-Utskottets Betänkande, As 57, i anledning af motion om förändring af Kongl. Förordningen angående vissa föreskrifter till kyrkotuktens uppehållande, den 4 Maj 1855, och i stället antagit det förslag, som i Doktor Forssells mot betänkandet afgifna reservation, sidan 6, blifvit framstäldt, dock med rättelse af deri pä 4:de raden förekommande ordet ahordom» till »svordom», Preste-Ståndet inbjudit Öfriga Riks-Stånden att med Preste-Ståndet i detta beslut sig förena. Då Bonde-Ståndet redan återremitterat ifrågavarande betänkande, ansågs inbjudningen icke böra till någon Bonde-Ståndets åtgärd föranleda. S. D. Genom protokollsutdrag, As 420, hvilket föredrogs, hade Vällofliga Borgare-Ståndet inbjudit öfriga Riks-Stånden att förena sig uti förstnämnda Stånds, vid föredragning af Lag-Utskottets Utlåtande As 55 fattade beslut att, enligt nyssberörda utlåtande godkänna 18:de § uti 5 Kap. af det ulaf Utskottet, genom Betänkande Ai 35, framlagda förslag till ny Strafflag, dock med utbyte af ordet »deras» på sista raden mot ordet »doms»; men som Bonde-Ståndet redan, vid behandlingen af denna del utaf Lag-Utskottets merberörda utlåtande, beslutat de ifrågavarande ordens utbyte mot hvarandra, ansågs inbjudningen icke föranleda någon åtgärd å Ståndets sida. lith. till R. St. Den 3 Oktober. Från Hoglofl.
I sjelfva saken synas de mig äfven nu vara temmeligen ense. Jag vågar, såvida jag kunnat sammanfatta deras mening rikligt, underställa dem, om de icke kunde De ii 17 Februari f. m. 3i3 kunde finna sig belåtna och hvar och en finna sin mening tillräckligen uttryckt genom följande redactioD : ”Utanläsning af calechesen i skolorna bör äga rum. Ehuru utanläsningen kan ske under lärarens ledning, åligger det likväl vederbör. presterskap att meddela barnen undervisning i religionen, särdeles så vidt den afser dess tillämpning på hjerta och lefverne, samt att för sådant ändamål och äfven för undervisningens befrämjande i öfrigt, infinna sig i de fasta skolorna minst en gång i hvarje vecka och i de flyttande så ofta tjensteåligganden och öfriga förhållanden det medgifva.” Vid slutet af §:n finner jag visserligen att Utsktns mening här är motsagd, och alt man ansett icke något bestämdt åliggande böra äga rum för presterskapet att infinna sig i de fasta skolorna; men jag för min del anhåller, att R. o. Ad. måtte låta detta bestämda stadgande qvarblifva, emedan eljest möjligen skulle hända att det blefve ingenting af hela saken. Förrberörda inställelseskyldighet har presterskapet inom de förenade Statsoch Ekon.Utsktn enhälligt sig åtagit, och jag skulle tro, att, sedan man fått ett sådant löfte, man icke bör uppgifva anspråket på dess uppfyllande. Att det någon gång kan vara omöjligt att fullgöra, må väl vara, men för denna händelse hafva vi redan i början af författningen intagit ett stadgande. Jag vågar således på anförda grunder öfverlemna min redactionsföiändring tili de värde talarnes granskning samt Hr Frih. o. Landtnäs proposition. Gr. Hamilton: Jag har i allmänhet i denna författ ning önskat att så litet som möjligt måtte reglementeras och händerna så litet som möjligt bindas på dem, hvilka skola handhafva undervisningen i skolan; men det oaktadt måste jag i detta fall yrka qvarstående af det stadgande, att presterskapet skall minst en gång i veckan besöka fasta skolorna och de flyttande skolorna så ofta tjensteåligganden och öfriga förhållanden det medgifva.
Hvad barnet framför allt behöfver är lugn, och liksom vi j u gärna för de små välja det tystaste och soligaste rummet i våningen, så borde vi också lägga oss vinn om, att de små människoplantorna där måtte få växa stilla och lungt, utan att onarturligt påskyndas i sin utveckling, så att de komma attlikna de majblommor, man vintertiden får se i blomsterbutikerna och som blott allt för tydligt bära vittne om, att deras utveckling blif vit pådrifven på bekostnad af både skönhet och kraft. Men huru ofta dana vi dem ej till sådana! När pysen är två å tre år gammal och enligt barns vana kommer och begär att få höra en saga, har modern, barnsköterskan eller äldre syskon blott allt för ofta till hands någon af dessa nyare barnböcker, där de små, i stället för de forna tidernas gamla tjusande ssgor, barnrim och visor, få till lifs » lättfattligt framställda vetenskapliga skildringar ur naturen », biografier öfver framstående personer o. d., allt på det den lilla må » lära på lek » och så belasta sin hjärna med en massa orediga föreställningar om sådant, som hans pappa kanske knappast kände ens till namnet, när han var tio år. Och man vet ej rätt, om man bör skratta eller gråta, när fyraåringen med tvärsäker min talar om elektricitet och magnetism, eller när den unge herrn på sju år diskuterar dugligheten af olika krigsfartygs typer med en fackmans säkerhet, eller då man, i likhet med hvad som för någon tid sedan hände mig, får lyssna till hur lilla Anna och Elsa, innan de ännu kunna tala rent, med djupsinnig min utbyta tankar o m flxstjärnor, zodaikalljus och nebulosor. Att trots allt detta » djupsinniga vetande » små lifliga fötter kunna hållas orörligt stilla och blå och bruna ögon stråla af förtjusning, när någon gång en saga af Topelius eller Andersen berättas, bevisar bäst, hur barnet längtar efter något som kan fylla dess fantasi och ej blott dess förstånd. — Men småherrskapet växer upp och sättes i skola, och där kommer barnet fram med sin orätt uppfattade inlärda visdom och läraren får dubbelt besvär att försöka klara dessa omogna begrepp och hindra eleven att gång efter annan i orätt sammanhang komma fram och lysa med sina i hemmet beundrade kunskaper.
(Mer pä dest grund) ägande eller Arrenderade Jord-egendomar och LägenheterLeek och Inrättningar. 50 42 Innehar Embete (Tjenst) som Borgmästare Idkar härstädes Rörelse, Näring och Befattning söm Handlande, Äger: t Staben (pä Stadens agor) följandet Ett Oljeslageri. En wäderqwarn med fyra pat Stenat bygd pä Holländska sättet. Hälften i Sockerbruket N. med sex pannor. lÖdlad Stadsjord i;o^ tunneland. Dito en äng, bUppmätk. Arrenderar: Radmannen N. N. LöNiNgSs jord^ zo tunnland Stadsjord. l-jäger härstädes hälften i Säo ' bruket. Lo tmiland odlad Stads jord. 52 Den n Ockober. Min Pupill N. N i6 boende och Mantalsskrifwerr i N. Stad, ager härstädes ^:del i Sockerbruket j N. med 6 pannor samt ro tunnland odlad Stads - Den r r Octvber. Uppgift till Beredningö-Comiteen i för ar sZ Socken Hemmawarande Dotter ger härstädes ro tunnland odlad Stadsjord, bortarrenderade till N. N. härstädes. N. N > l? ä Informator NN > 25 Gouvernant N. N 28 Handels Dokhällare äger härstädes ^dtl i Sockerbruket N. med 6 pannor r4:del i Skeppswarfwet. Arrenderar härstädes NNli Wäderqwarn med 2 pai ök. pr. » . - » » zo Handels Betjent N. N. stenar. 21 Fabriksmästare N. N. 46 Dest Hustru N. N Z2 Werkgesäll N. N
Det har synts Utskär, att det vore hardt för bolagsmännen, som icke kunna utgå från bolaget och mot lr vil kas vilja stadganden vid bolagsstämmorna kunnat inflyta, som icke varit förenliga med en klok och försigtig omvårdnad, att likväl genast kunna blifva utsatte för ett så strängt betalningsansvar. Derföre hafva Utsk:n i första rummet stadgat, alt den sedelinnehafvare, som icke fått sin sedel inlöst, skall vända sig lill directeurerne. Utsktn hafva således velat lindra ansvarigheten för bolaget, men alldeles icke skärpa den. Jag får ännu en gång erinra derom, alt sedlarne äro ställda alt inlösas vid anfordran, och om en enskild man, en bankir utgifver löpande förbindelser, sorn vid anfordran skola inlösas, så måste han göra det eller också underkasta sig det stränga ansvar, som följer på en vägrad inlösning. Jag kan icke se hvarföre, då flere personer ingå i ett bolag och underlåta att honorera sina förbindelser, ansvarigheten skall vara mindre. Någon grund, hvarpå en sådan lindring skulle hvila, kan jag icke finna. Skulle man deremot vilja borttaga denna sedelhafvarens omedelbara rätt att genast få utsöka sin fordran, i händelse dess godtgörande blifvit vägrad, så anser jag det vara oundgängligen nödvändigt att åtminstone något annat ansvar drabbar, vare sig directionen eller det bolag, som icke uppfyller en förbindelse, som de iklädt sig och hvilken finnes tecknad å sedlarna. Jag hemställer, om det är förenligt med någon rättsprincip, och om icke den lagstiftning är klandervärd, sorn tillät ett bolag att utgifva sedlar, inlösbara vid anfordran, men som icke tillät innehafvare deraf att vidtaga någon åtgärd till indrifvande af sina fordringar förrän en månad eller fjorton dagar förflutit efter det betalning blifvit vägrad. Vid sådant förhållande borde sedlarne vara ställde pä inlösen efter fjorton dagars uppsägning ; men då icke så är, måste betalningen genast enl. sedelns lydelse kunna framtvingas; eller också, ifall deri solidariska ansvarigheten ej skall genast vidtaga, måste en så sträng bestämmelse finnas, att ett bolag, sorn icke har inlöst sina förbindelser, genast skall upphöra.
Förslag till matordning för veckan 12 — 18 Jan. — Våra barn. — Hushållet. — Drycker. - Efterrätter, — Trädgårdsodling. — Läkarerid. — Frågor. — Breflåda. H I I I. TTvad kan en stammande person göra för att motarbeta, förmildra eller ' helt bota sitt lyte i C. B. Ebba B. 1889 års årgång (n:r 7 och 9, som varit utgångna, o m - tryckas i denna månad) betingar i pris 4 kr. Max — {dl. Tack för vänligheten; men literaturbref ligga utom vårt område. Vi hoppas ni ej därför glömmer Idun, utan kommer åter med något annat. E. Norström, som rekvirerat permar till Idun 18S9, torde benäget uppgifva tydligare postadress. » Knyppling ». Eder fråga tillhör annonsafdelningen. Tacksam prenumerant. Det nu använda sättet var nog det bästa, när det gällde utrikes ort. N:r 7 o. 9 omtryckas i denna må- nad ocii kunna sedan erhållas på rekvisition. ITgm. Tack. Välkommen snart åter. f.andibo. Uppgif ert namn och adress till Iduns Uträttningsbyrå samt angif ungefärliga beloppet af den summa, Ni vill betala; för ett begagnad! instrument, sä får Ni uppdraget uträttadt på bästa sätt. Tduns 1 ' trättningsbyrå har utfört många dylika uppdrag och alltid till belåtenhet. lied. m Vårterminen börjar den 16 jan. kl. 10 f. m. Anmälningar mottagas i skolhuset kl. half 12 — half 1 midd. och hos Föreståndaren D r E. Schwartz, Grefturegatan 40, kl. half 5 — half 0 e. m. — Nybörjare mottagas. Elever beredas äfven för mogenhetsexamen och inträde vid Högre lärarinneseminarium. T första. B r e f l å d a. l f ö r Inackordering kan erhållas i godt hem tor en eller tvänne ynglingar eller flickor, annars äldre personer, som sätta värde på vänlighet och omvårdnad. Priset moderat. Utmärkta referenser finnas. Svar till » A. B. j, Iduns redaktionsbyrå. H. T. frågar efter bästa sättet att bränna mandlar.
Utlåtande, i anledning af väckte frågor om indragning af Kongl. Numer~ Lotteriet eller dets ammas förvandlande till ClassLotteri, jemte dermed sammanhang egande frågor. (I. A.) Till Stats-Utskottets behandling hafva ifrån Ridderskapet och Adeln samt Borgareoch Bonde-Stånden blifvit remitterade nedannämude motioner, nemligen: 1:0 af Herr Montgomery, Gustaf, som, under åberopande af dess vid 2:ne förulgångne Riksdagar gjorde motioner om indragning af Kongl. Numer-Lotteriet, desamma förnyat, under anförande; att i Bonde-Ståndets, redan yttrade önskan om samma Verks afskaffande hemtas ett ytterligare stöd derför, och hvilket ändamål derigenom vinner ett afseende, som fosterlandsvännen förut förgäfves åsyftat och förhoppats, serdeles som detta Stånd nu mera icke allenast insett den falska och föga grannlaga Statsinkomsten, sorn utgjort ett skenskäl för Inrättningens bibehållande, utan äfven funnit sig icke längre böra förledas deraf, att, genom Numer-Lotteriets afskafFande, skulle förloras både ett så kalladt oskyldigt tidsfördrif och en fördel, medelst de gåfvor, som vissa af Ståndets döttrar erhålla af den oädla spelvinsten; att, genom Bonde-Ståndets sålunda gjorde yrkande om upphäfvande af den - 24 Stats-XJtskottets Utlåtande N.-o 54- lia så ofta klandrade och klandervärda Inrättning, en mängd af de skäl Motionairen vid de förra Riksdagarne framställt till bevis för
Hvarje dag och hvarje timme blicka vi döden in i hans grymma anlete.» Medan smeden talade, kommo allt fler och fler bönder tillstädes. Där kom en vid namn Hallvard, som förra dagen varit så viss, att kriget skulle börja på nytt, att han ställt ut sin skattekista på allfarsvägen och bjudit alla de förbigående att taga därur hvad de ville. Och där kom folket från Västergården, som hade förvandlat allt sitt arfvegods i öl och gillesmat och väntade kriget, vältrande sig i synd, och till sist kommo människorna från en liten gård längst borta i byn, hvilka nyligen tagit sig för att själfva bränna upp allt sitt hö och slakta ned boskapen, för att ej norrmännen skulle hafva nytta däraf. Då smeden såg alla dessa människor komma ännu alltjämt tysta och stilla, men med vansinne brinnande i ögonen, blef han rädd för hvad de skulle taga sig till, om de nu narrades att hoppas på fred. »Begriper du ej, att det var skogsrået?» sade han åter till Rasmus och talade högt, så att alla skulle höra honom. »Det går där uppe i skogen och smilar och smiskar och förvänder ögonen på er, kolare. Det kan du väl veta, att skogsrået har reda på att kung Inge höll fredsmöte med den norske kung Magnus i fjol sommar i Kungahälla. Det vet nog, att det då bestämdes, att freden skulle befästas på så sätt, att kung Inges dotter skulle komma till Norge och gifta sig med kung Magnus. Och då skogsrået nu kan förstå, att vi alla gå och spana och speja efter fredsjungfrun, så gör det sig till för att förvrida synen på oss och ter sig som en prinsessa. Det tycker om att gäckas, det trollet.» Rasmus kolargosse stod stilla och hörde fromt på Per smed, så att denne trodde, att han öfvertygat gossen och släppte honom. Men ej förr var Rasmus fri, än han började skrika högre än förut. »Prinsessan kommer, jag har sett prinsessan.» Och på det att man skulle tro honom, började han berätta om kronan, som var lik en blomma med pärledagg, och om sadeltäcket, som lyste så grant som den röda flugsvampen.
Med anledning häraf, och i sammanhang med hvad som blifvit föreslagit af Herrar Montgomerie Och von Hartmansdorff, samt för andra grunder af den allmänna uppfostran, af Herrar Hammarsköld, Tigersköld, Friherre Palmstjerna och Grefve Cronhjelm, äfven som af min aktningsvärda vän Herr Friherre Franc Sparre angående de mera bildade Medborgare - Den l5 Maji f, m. i65 ClasserneB rigtande till deltagande i Samhällets productiva yrken, hvilket äfven ingriper iden allmänna uppfostran, får till Ridderskapet och Adeln jag vördsamt förevlå, att Riksens Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, det Kongl. Maja täcktes icke allenast låta undersöka Krigs Academims nuvarande 6kick, men tillika alla våra offentliga undervisningsverks, ifrån och med Universiteterne till och med Pedagogieme aamt af sakkunnige och redlige män till oästa Riksdag låta utarbeta ett Förslag tili deras förbättrande, samt ställande i system och sammanhang med hvarandra , så att Sveriges uppväxande generation må kunna danas till allvar i lynne, grundlighet i kunskap, flit i arbetet, och medborgerlighet i sinnet, så nödvändigt för ett Folk. som, mohn att följa civilisationens framsteg, vill upprätthålla sin frihet, och försvara sin sjelfständighet. Om under behandlingen af detta grannlaga ämne, jag skulle stött någras opinioner, må det ej förtänkas mig. Van att så i det offentliga som enskiidta lifvet, frimodigt och öppet yttra min tanka, har jag äfven här trodt mig böra göra det, försäkrande Ridderskapet och Adeln, att min åsigt om den vore mindre grundad, likväl har sitt ursprung i mitt varma nit att i någon mohn kunna gagna Fäderneslandet. i66 Den 15 Maji f, ml N:o 6. Friherre Posse, Chri fler: Höglofl. Lagutskottet hac förklarat sig icke kunna till väsentelig pröfning upptaga Motionen i fråga om de serskilta Edgångsformulairen; och då Utskottet således frånskiljt sig befattningen med detta amne hade dess utlåtande härom enligt 44 §.
Berättelser, emottagna af Revisorerne, )) 3-4. — 359 — Besigtning af spantnål vid krono-maga sinen Besigtningar, rnediko-legala, anslaget till Besparingar, fjerde hufvudtitelns. Bilagorna litt. H., K., L. och M. vid hufvudtitlarnes, anordningar å — statsverkets, Riksgälds-kon toret tillgodoförda Bilagan litt. F. vid Besök, auställda af Revisorerne, Bevillningen, allmänna, för år 1861. Bilagan litt. F. vid Bevåringsfonden, allmänna Bilagan litt. M. vid Beväringsmanskapet, bestridda kostnader för Bilagorna litt. H., I. och M. vid Bibliotheket, Kongl Blesserade officerares pensionsfond Blindas och döfstummas institut Borås, jernväg från Boställskassan, MilitieBilagorna litt. G. och L. vid Boställslågenheter, ersättning för mistad fardagsrätt vid Brandväsendet och yttre lyshållningen vid Stockholms slott Bref, med posterna expedierade Brister å förslagsanslagen — å statsanslagen Bilagan litt. H. vid — å statsverkets inkomster Bilagan litt. D. vid Byggnader och reparationer, anslagen till Byggnadsmedel, Stockholms slotts Böda skogs-skolas räkenskap .. Bötesmedel, Ger.eral-landtmäteri-kontorets Cellfängelse-byggnader, anslagen till Cellfängelserna Civilstatens pensionsinrättning Bilagan litt. O. vid Dahlby kungsgård och stuteri Danviks hospital Depositionsr åkningar, Ofverståthållare embetets Depot, Flottans, i Göteborg Revisions-berättelsen. Disciplin-kompaniet sid. 134. Bilagan litt. R. vid » 134. Drottningholms broars arrendemedels fond » 23. Drottningholms och Svartsjö slotts räkenskaper » 179—180. Drottninghuset » 198—199. Döfstummas och blindas institut » 259—261. Elclesiastik-verk, Lappmarks, fonden för » 23.