Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag har derföre trott mig böra härom till Ur Landtm, oell herrarne göra framställning och anhåller 0111 propos. härpå till Ståndet. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis föredragas. Ingressen och rubriken. Liföllos. i §:n. Frih. Boye: Då nu således i ordningen förekommer granskningen af i §:n, förnyar jag min vördsamma anhållan att ordet ’’of fe n 11 i g e n’’ måtte uteslutas, såsom lindrigast sagd t öfverflödigt, och vidhåller jag äfven den hemställan jag gjorde, alt visserligen den civila myndigheten må varda bibehållen vid den l ätt, sorn här stadgas, men att likviil denna samma rätt må vara öfverlemnad åt den militära befälhafvaren på stället, i det fall och hvarje gång den civila myndigheten icke till stället framkommer. Till bemötande al den anmärkn. deremot, somen värd ledamot Hr von Heyne gjort, ber jag honom alt blott få framställa ett enda exempel, hvars möjlighet är ganska påtaglig. En anställare af uppror eller upplopp behöfde då icke mera än arrestera borgmästaren och fiscalen, så funnes i staden ingen civil myndighet, och då skulle befälhnfvaren af vakt eller patrull slå vanmäktig och ej kunna göra något; kan det vara rätt? Må den värde ledamoten emottaga min erinran derom, att det icke är i annat fall jag vill hafva denna rätt åt befälhafvaren bevarad, än i det fall, då den civila myndigheten ännu icke infunnit sig på stället. Exempel att upplopp kunna äga rum, der den civila myndigheten icke förr än flera timmar derefter infinner sig på stället, exempel deraf linna vi lätt. Vi behöfva icke gå långt tillbaka. När vi nu alla påminna oss att det inträffat, skola vi nu lägga en sådan brist i författningen, alt hvad vi sjelfve erfarit skall hafva ingen motvigt, skall gälla för ingenting? Jag förnyar min anhållan all denna förändring må bifallas på det sätt, att näst efter orden ”äger rum” må införas följande ord: ”är civil myndighet icke tillstädes, äge befälhafvare af vakt eller patrull att denna åtvarning meddela.”
Den siste värde talarens anförande har gifvit mig anledn. att begära ordet. Han tillstyrker bifall för den af Utsk. föreslagna nedsättningen till 5o,ooo r:dr af anslaget för extra-utgifter. Olli den värde ledamoten går till sin egen cassabok och tillser huru mycket extra-utgifter han der balancerar för den ringa rörelse han har i jemförelse med statsverkets förvaltning, så får han tillfälle altbedömma, huru orättvis han varit i sin framställning. Jag tillstyrker uppförande på stat af 100,000 r:dr. Frih. Sprengtporten, Jac. Wilh.: Jag erkänner visserligen, att 5o,ooo r:dr uti expenser icke är mycket fölen hel stats behof; inen när dessa 5o,ooo läggas till omkring 15o,ooo årligen calculerade besparingar på hufvudtillarna, när dertill laggas 4^,000 r:dr för oförutsedda utgifter pä tredje hufvudtiteln och ytterligare 28,000 r:dr, uppkommande genom den s. k. rotefrihetsafgiften , hvilket är att anse som ett extra-anslag, då det icke motsvaras af någon bestämd utgift; så uppkommer på det hela en tillgång af närmare 3oo 000 r:dr, och vid betraktande häraf visar sig anslaget för mig icke så ringa, som jag eljest skulle hafva ansett detsamma. Det har väl för öfrigt icke undfallit R. o. Ad. att denna nedsättning af extra-utgiftsanslaget icke inverkar på de öfriga statsbestyren; ty den har endast inflytande på ca* bineltscassan och är obetydligt större, än att den motsvarar den summa af 4å>°oo r:dr, som af detta anslag hittills varit anvisad cabinettscassan. Det vore således önskligt, att de värde talare, som yrkat ett förhöjdt anslag, satte Utsk. i tillfälle alt fullständigare bedomina cabinettscassans behof.
Under dessa omständigheter, anser Utskottet icke fullt lämpligt, att en definitiv reglering af Statskontorets organisation nu fastställes till bestämdt anlal tjenste - Stals-UlskoUels Ullålande, M 88. 11 män, fördelade till vissa bestämda befattningar och med en förhöjning uti lönevil kor, som Rikets Ständer icke godkänt. Utskottet inser likväl nödvändigheten deraf, att de medel, som erfordras för ärendenas oafbrulna gång, måste finnas till Kongl. Majrls nådiga disposition och att ej någon inskränkning uti hvad Kongl. Maj:t härtill funnit nödigt för närvarande bör ega ruin, såvida sådant kan ske inom för ändamålet hittills afsedda tillgångar. Enär desse tillgångar, så vidt de af Rikets Ständer för ifrågavarande behof blifvit anvisade, bestå af Statskontorets anslag på stat 32,198 R:dr, förutom ljuspenningar och remisslage, hvilka uti Kongl. Maj.ts nådiga proposition äro beräknade lill 4,892 R:dr, men rätteligen utgöra blott 4,887 R:dr, Chartte-Sigillatffi-verkets aflönings-anslag på stal 3,516 R:dr, förutom provision 473 R:dr och de till Magazins-kontorets tjenstemän på Allmänna Jndragningsstaten uppförde 6,442 R:dr samt med af Kongl. Maj:t utaf besparingar och andra medel anvisade 2,375 R:dr 16 sk., tillsammans utgöra en summa af 50,091 R:dr 16 sk., överskjutande det af Kongl. Maj;t för ändamålet uppgifna behof af 46,170 R:dr 32 sk. med 3,920 R:dr 32 sk.; anser Utskottet, alt Rikets Ständers åtgärd för närvarande torde böra inskränka sig lill att medgifva fortfarande användandet af så stor del af det på Allmänna Indragnings-slaten för under Statskontoret hörande Allmänna Magazinskontoret anslagne belopp, sorn, enligt förestående beräkning, till Statskontorets aflöning erfordras utöfver andre i detta afseende använde eller uppgifna tillgångar.
Kammar-rätten någon lid redan egt rum, fyllnads-anslag å 7:de Hufvudtiteln anvisas, emot det att dels från Riks-staten uteslutas, dels Statsverket besparas de af flere särskilda anslag och medel nu för Kongl. Stals-kontoret utgående, här ofvan upptagne [»oster; samt för verket, enligt interims-regleringen, erfordras en summa af 45,480 !:dr, men tillgångarne, såsom nyss är anfördt, utgöra endast 45,350 R:dr 32 sk., i följd hvaraf en löningsbrist af 129 R:dr 16 sk. årligen uppkommer, intilldess tvänne öfvertalige tjenstemän afgått, hafva Rikets Ständer, som anse denna obetydliga brist böra under öfvergångs-perioden fyllas, beslutat, att, jemte det ordinarie anslaget för Kongl. Stats-kontoret, 32,198 R:dr, ökadt med de, enligt E. K. M:ts Nådiga proposition, för extra-ordinarie tjenstemän och vaktbetjente alsedde gratifikations-medel, 800 Expeditions-Utskoltets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 432. 301 R:dr, eller 32,99,8 R:dr, anvisa ett fyllnads-belopp af 13,282 R:dr, för alt användas till arfvoden ät embetsoch tjenstemän vid verket, under den lid nästblifvande statsreglering omfattar, i följd hvaraf det af E. K. M:t äskade tillskottet från f. d. Allmänna Magasins-departementets anslag icke vidare erfordras; aflönings-summan för Chartae-Sigillataj-verket kan från Riks-staten utgå,; ljuspenningar till Kongl.
De fabriker inom länet, som förtjena att nämnas, äro: l:o Annestorps bomullsspinneri, i Lindome socken af Fjäre fögderi, som år 1841 sysselsatte 19 äldre personer och 81 barn, för en tillverkning af 180,000 Berättelse öfver Halmstads Län för åren 1842—1847. 3 18 U. garn, i värde ansedde lill 60,000 R:dr Banko, liar under denna tid blifvit så ulvidgadt, att der nu äro 36 spiunstolar i gång, med en arbetspersonal af 177 personer, och en tillverkning af 983,400 U. bomullsgarn, derå värdet beräknats lill 483,778 R:dr Banko. 2:o Herr J. R. Wallbergs klädes-fabrik i Halmstad, för tillverkning egentligen af gröfre kläden i oell för armeens behof, bibehåller det välförljenta förtroende, den sedan flere år haft för god och säkert färgad vara, till billigt pris. Der sysselsattes år 1847 en arbetspersonal af 125 personer, och tillverkningen samma år bestod af 43,076f alnar kläde, 628j alnar doffel och filtkläde, 165 alnar yllefoder, 52 st. yllefiltar, 14,148f alnar boj, alltsammans skaltadt till ett värde af 140,361 R:dr Banko. Med klädesfabriken är förenadt ett färgeri, som i färglön inbringat 1,600 R:dr Banko. 3:o Stjernarps och Marbäcks Pappersbruk, båda i Laholms fögderi, drifvas i mindre skala, och sysselsätta tillsammans endast 19 personer, oberäknadt lumpsamlare, hvilka å andra orter äro boende, och antagas i män af behofvet. Ungefär 6,000 ris papper, af särskilda slag, tillverkas å båda bruken, och värdet derå skattas till 14,000 Riksdaler Banko. 4:o Tegelbruk finnas sex inom länet, derutaf de vid Stensjö i Eftra socken äro de betydligaste.
Domaren lagligen älagdt är, bote Twähundrade Riksdaler, och warde hans brott kungjordt i Allmänna Tidningarne. 6:0 Utgisware af Utländsk Mans arbete i öfwersättning eller af Inländsk Mans, som sitt namn ej angifwir, likasom Utgifware af Periodiska Skrifter eller Samlingar af siere Författares Skrifter, åge enahanda rättigheter, pligter och answarighet, som Författare i alla de fall, der ej i denna Lag annorlunda stadgadt är. 7:0 För en Skrifts innehall eller skrifart stall ingen Boktryckare kunna till answar ställas, undantagande i de sall, dä han maktlälit att med en sädan Namn. Den iy Zebruarii767 Namnsedel, som i Z mom. förefkrifwen ar, sig förse, eller dä Förfaitires och Utgifmares nalun, nian desi tillstånd, en skrift ajan är, ener ock sädant namn ej upgiftvas kan pä sätt nedanföre i 8 mom. of denna §. stadgas. 8:0 H varje Skrift ware Författarens eller desi lagttga rätts Jnnehafwares egendom. Hwi ken. loin Skrift trycker eller eftenrycker man Fört'klarens eller Ferläggarens strisiliga tillstånd, miste Nplagan eller böle dest snlla warde, mälsägandes ensak. Denna Lag grlle ej för Öfversättare i annat fall, än dä Öfversättare en annans namn mistbrukar eller hans arbete cfrercrycker, eller later sin öfwersäitning för en annan anses. Mgifware af Samlingar eller Periodiffr Skrifter, hasme ej brruit emot Författates ägande rätt, dä han i dem, med förtigande af Författarens namn, hans otryckta arbete ukgifwer. Hwillcn, som ä an« nors Skrift falsti Titelblad, eller orätt Författare, e''er Ulgifware-namn utsätter, straffes enligt Mistgärnings-Balkens 5 C>p. z
Dessa medel blifva icke tullmedel, derför att man beräknar dem efter den tariff, som för tullmedel äger rum, lika litet som någon annan communalafgift skulle erhålla denna bevillningsbeskaffenhet, derför att man tog bevillningens gi under till måttstock för beräkningen, och lika litet som man förvandlar ett Svenskt lotteri till ett Hamburger-lotteri, derför att man rättar sig efter de nummer, som vid Hamburger-Iotteriets dragning utkomma. Således kan, i min tanke, denna fråga alldeles icke betraktas såsom en bevillningsfråga, och jag tillstyrker derför, att R. o. Ad. ville förklara, att tre Stånds beslut i denna fråga måste anses såsom R. St:s. Hr Rosenblad, Bernh.: Den talare, sorn yltrade sig näst före den sista, har ansett, alt i händelse dessa medel äro af bevillningsnatur, så skola de, ifall RiksStm äro af olika tankar, behandlas efter 71 §:n Reg.F:n, och att denna fråga alltså skulle komma att behandlas enligt nämnda §, sedan ett Stånd har bestämt denna bevillnings belopp olika med hvad de tre öfriga Stånden beslutat. Den värde ledamoten måste då hafva förgätit den vanliga regeln för hvarje slutsats, alt man först måste bevisa, att frågan hörer till den catbegori, hvarom slutsatsen handlar, och sedan deraf härleda slutföljden; ty att börja med en förutsättning, att frågorna höra till den cathegorien, och sedan säga — derföre skola de behandlas så och så, det bevisar ingenting. För öfrigt får jag anmärka, att Utsk. alldeles icke har upptagit en fullständig utredning af de anmärknlr, som emot denna punkt gjordes hos R. o. Ad., och hvilka R. o. Ad. ansåg förtjena den uppmärksamhet, att de föranledde en återremiss, hvilket jag tror hade varit Utsk:s skyldighet att göra, på det att dessa derigenom skulle komma till de öfriga Ståndens kännedom. Jag skall i mycken korthet sammandraga dessa anmärkn:r, oaktadt den fullständighet med hvilken de då afgåfvos. Grundlagen bjuder i 83 §:n Reg.F:n, att Rikets grundlagar skola efter sin ordalydelse tillämpas.
Jag öfverlemna!' för öfrigt till R. o. Ad alt pröfva, huruvida, med bibehållande af praescriptionsförfattningarnes gällande verkan, ifrågavar. motion är af beskaffenhet att kunna handläggas. Frih. Rehbinder, Fredr. Wilh.: Frih. Tersmeden har grundat sin motion på billighet. Detta är en mycket vacker känsla, men jag tror, alt densamma ej här är tillämplig. Om man nu, mot slutet af riksdagen, finge väcka motioner endast grundade på billighet, så kunde vi blifva öfverlupna af motioner, och riksdagen komma att räcka ännu ett år, eller något derutöfver. Delta skäl är således i min tanke icke tillräckligt. Frågan är egentligen att utreda, huruvida Frih:n haft någon verklig rättighet att nu framkomma med denna motion. Jag skulle ej tro det, enär den ej blifvit väckt inom den lagliga motionstiden, och då den anleda. som Frih. Tersmeden nu derför uppgifvit, i min lanke ej gör tillfyllest. Jag röstar således för afslag å den begärda remissen. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag förmodar att tvisten, huruvida motionen kan remitteras eller ej, härrör deraf, att den ännu icke är rätt känd af R. o. Ad. Den synes Den 31 Mars. 555 också nog vigtig för alt hvila på hordet, och jag anhåller derom, på det alt vi nu måtte komma till andra inål. Hr Frih. o. Landtm, förklarade, att motionen, uppå derom g jord begäran, Lomme att hvila på boidet till nästa föredragning. Frih. von Kraemer: Jag har redan yttrat, att jag biträder Frih. Tersinedens åsigler i denna af honom väckta motion, men anser mig blott böra tillägga, att Uplands roteliållares anspråk icke endast, som här blifvit yttrat, gi unda sig på billighet, utan äfven på rättvisa.
Betraktar jag ytterligare anslagen, så har utaf hela anslaget för vägen emellan Götheborg och Stockholm öfver Katrineholm BorgareSt. beviljat 7,610,000 Rdr, och BondeSt. 5,210,000 Rdr till en jernväg från Götheborg till och förbi Götha kanal, hvaremot R. o. Ad. samt PresteSt. anslagit medel till en jernväg från Götheborg till Örebro, och då kan man väl icke säga, att det af BorgareSt. beviljade anslaget är till samma väg R. o. Ad. samt PresteSt. anslagit medel, emedan man icke kan bestämma den punkt hvarest vägarne skiljas. Ingen kan på förhand säga om dessa 7,610,000 Rdr förslå till vägens framdragande till denna punkt, och skulle medlen vara för detta ändamål tillräckliga och ett öfverskott upkomma, blifva ju medlen använda på fullkomligt skiljda vägsträckor. Man kan således icke påstå, att medlen äro anslagna till samma väg. En helt annan sak vore det om alla 4 24 Den 1 Augusti f. m. Stånden sagt, att vi gifva penningar till en väg från Götheborg till Stockholm, utan bestämmande af de purikter hvaröfver vägen skulle ledas, eller också om 4 eller 3 Stånd gifvit medel till en jernväg emellan dessa 2:ne släder, men med bestämmande att den skall gå antingen öfver Örebro eller Katrineholm. Äfen så är icke förhållandet, ty 2 Stånd hafva talat om en, och de 2:ne andra om en annan väg. Då nu så är, kan man vä! icke säga att 3 Stånd hafva fattat sammanstämmande beslut i fiåga om vägarne och anslagen, ty om än 3 Stånd äro sammanstämmande uti en siffra, äro de likväl skiljaktiga i fråga om hvarest denna siffra penningar skall användas; och under sådana förhållanden skulle man, med antagande af Frih. Tersmedens förslag, förqväfva det 4:de Ståndets rätt alt få sin mening pröfvad. Grundlagen är i det hänseendet tydlig, så att när 3 Stånd icke äro i besluten sammanstämmande, skall det 4:de Ståndets mening ovilkorligen komma under omröstning i Förstärkt [flsk. Om t. ex. 3
Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåg att propos. borde framställas å 2 och 3 punkterna påen gång. Ropades ja. Hr Landtm, hemställde derefter, om R. o. Ad. behagade bifalla 2 och 3 punkterna af Utskts förslag. Pvopades nej. Uppå derefter framställd propos. beslöt R. o. Ad. att 2 och 3 punkterna skulle förfalla. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att nu förekomme till pröfning Hr af TJhrs förslag, att uti den und. skrifvelsen lili K. M. 0111 sanction af R. St:s nu rörande stångjernstillverkningen fattade beslut det tillägg må göras, att den förklaras hvilande intill dess frågan om den fria kolhandeln blifvit definitivt afgjord, samt först derefter i ett sammanhang pröfvas och afgöras. Hr af Uhr torde väl finna, att, efter det beslut R. o. Ad. nu fattat öfver första punkten, saken icke kunde ses alldeles från samma synpunkt, som då Hr af Uhr framställde sitt förslag, men då detta i alla fall ej vore i någon bestämd strid med det fattade beslutet, fick Hr Landtm, nu hemställa, om R. o. Ad. behagade bifalla Hr af Ulirs förslag. Ropades ja och nej. Hr Palmcrantz, Joli. Mauritz: Jag tager mig fri heten hemställa till Ståndet, om det ej skulle vara lämpligt att aflåta en inbjudning till de öfriga Stånden att instämma i det beslut, som R. o. Ad. nu fattat. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att det först torde vara nödvändigt att fatta beslut i den del, som nu vore föredragen. Hr Lagerhjelm: Jag förmodar, att i det skick, som R. o. Ad:s beslut nu befinnes, Hr af Uhr icke insisterar på att något uppskof må äga rum eller denna fråga med frågan om kolhandeln sammanbindas, så att denna författning Den a8 April f. ra. 427 icke skulle fä träda i verkställighet förrän frlgan om kolhandeln förut blifvit afgjord. Jag ser intet skäl för ett sådant tillägg.
D. A nyo föredrogs Stats-Utskottets , på bordet hvilande, under den 12 Februari afgifne Utlåtande, öfver Herr Adlerbeths, Jakob, motion om medels anslående i och för Isländska Handskrifters öfversättande; i hvilken fråga, vid inom Utskottet anställd votering, två Ständ stannat emot två, i så måtto, att de 2:ne funnit sig ej kunna tillstyrka någre medels anslående till ifrågavarande ändamål, utan hållit före, att, derest berörde öfversättning ej utan Stats-Verkets betungande, skulle kunna företagas, dermed då må uppskjutas till en lägligare tid; Hvaremot de 2:ne andre Stånden ansett sig böra föreslå, att Riksens Ständer hos Kongl. 3Vlaj:t i underdånighet anhålla, det täcktes Kongl. 170 Prot. XJtdr. d. ä Mars: i8i8- Majrt i Nåder serskilt a detta ämne fästa uppmärksamhet, samt, om några medel skulle finnas, då i Nåder dermed understödja detta nyttiga företag, hvilka tvenne meningar Utskottet såsom, alternativer till Rikets Ständers eget afgörande öfverlemna!; Och beslöt Hedervärda Bonde-Ståndet, efter derom framställd proposition, bifall till Stats-Utsko-ttets uti dess ifrågavarande Utlåtande hemställda första alternativ; Hvarom Re-, spektive Med-Stånden och Stats-Utskottet skulle vördsamt och vänligen underrättas. S. D. Stats-Utskottets den i 6 i förra månaden afgifne och den 24 derpäföljande på hordet laggde Utlåtande, öfver Friherre Hjertås, Fredrik, motiu ; om ytterligare bidrag af Statens medel till Södertelje Canal - inrättnings fullbordande, blef, i anledning af flere Ledamöters inom Hedervärda Bönde-Ståndet deremot gjorde anmärkningar, till berörde Utskotts förnyade handläggJ ning återremitterade. Hvarom Respektive MedStånden skulle vördsamt och vänligen, underrättas. S. D.
Upplästes till justering och godkändes Exped.Utskis förslag N:o 56 till R. St:s lind. skrifvelse till K. M., angtde ett förändradt mynt-systeme. Den 8 Augusti f. m. Till pröfning företogs StatsUtsk:s den 29 sistl. Juli och den i dennes på bordet lagda utlåt. N:o 226, i anledn. af återremiss å utlåt. N:o 64 och vissa dertill hörande bilagor. Då detta utlåt N:o 226 endast upptog de punkter af utlåt. N:o 64, vid hvilka amnärkn. i något af RiksStm blifvit gjord, fann R. o. Ad. för godt besluta, att detta mål så skulle föredragas, att hvarje punkt i utlåt. N:o 64 upplåstes, och sedan det söm uti utlät. N:q 226 kunde vara anJÖrdt angtde samma punkt. i:sta punkten. Ordinarie Räntan, Frih. Cederström, Jacob: f afseende på den del af ordinarie räntan, som är indelt, vare sig till militäreller civil-staterna, kan det vara likgiltigt, om den uti räkenskapernas credit uppföres för högt, blott samma summa uppföres i debet; men det är ej rätt, att uti räkenskaperna uppföra siffror, sorn ej aro ett uttryck af det sanna förhållandet. De amnärkn:r, som gjordes då betänk. N:o 64 förevar, hänvisade dertill, att det var de tvänne sisla årens höga markegång, som gjort den beräkning riktig, hvilken Utsk. antagit; men att en jemförelse af denna beräkning med de föreg:de årens markegång skulle fordra en nedsättning uti den första summan eller den indelta räntan från 1,770,000 r:dr till 1,740,000 r:dr och uti den Kronan behållna räntan från 56o,ooo r:dr till 55o,ooo r:dr.
Att derjemte ega tillsyn öfver i ättvisans handhafvande och i sådan egenskap , ej allenast hafva inseende öfver Lagskipningen vid alla Domstolar och Executions-ställeo, samt öfver fängelser, corrections-hus, arbetshus och spinnhus, i afseende på deras straffbestämmelser, utan ock vars Förman för de allmänna åklagarne, med åliggande, att föra eller genom dem låt a föra Konungens talan i mål, som röta allmän säkerhet och Kronans rätt, samt beifra och låta beifra fel, som af Domare och ämbetsmän blifva begångne. Genom sådane ganska väl förenade befattningar hos denne Förvaltningschef, skulle, i Herr Assessorens tanka, deremot det nu varande justities Canceller i Ämbetet icke särskildt erfordras, utan kunna försvinna, och Betjeningen i Justitiae-Stats-Secreterarens Expedition icke behöfva blifva annat än den JustitiaeCancelleren hittills haft till sitt biträde; och således medförde denna organisation äfven en icke obetydlig besparing af den nya Betje, ning, som annars eriordrades särskildt för Justitia; StatsMinistern , om han blefve Förvaitnings-chef och tillika vore Ledamot i Högste Domstolen, heldst JustitiseCanceilers-Ämbetet med dess betjening i sådant fall nödvändigt måste derjemte bibehållas för åklagarebefattningen, som icke rimligen kunde med 2ÖI Domare-åtgärden stå tillsammans. Det behof af Grundlags - förändring, som för en sådan organisstion af denna förvaltningsgren uppkomme, rille Herr Assessoren särskildt hos Constitutions-Utskottet anmäla. Emot pluralitetens mening, att JustitiaeMinistern skall förvara Konungens Secret, anmälte Herr Canceili-Rådet von Hartmansdorff, att, som 23 §. Regerings - Formen , hvarigenom Secretets begagnande medgifves, eudast tillåter det under Högsta Domstolens beslut, så borde Utskottet, emedan detta expeditions - sätt icke anginge något Styrelseeller Förvaltnings - verk, icke heller befatta sig dermed.
Hera exempel bekräftade icke allenast, att hemman, af hvilka kyrkan, endast åtnjutit icke åtföljde laud Ig litet, men ansetts oskiljaktig från dominium. Konung Fredric lits of vanberörde Sulu-bref ådagakule derjemte, hurusom Danmarks Konungar utöfva ben fri och obehindrad dispositionsrätt öfver kyrkohemmaneu, hvilkas innehafvare ock blifvit kallade kronobonde!' ej, allenast i Konung Christian lV:s Bref den 29 Juni 1633, utan oek i åtskilliga handlingar af sednare datum, såsom 1645. års afkortningslängd för Laholms Stats-Utslcoltcts Ullålande, N:o 182. 19 Län, och Halländska contraclet af år 1648. En lika inskränkt disposilions-rätt öfver kyrkohemnianen i Halland hade äfven, efter provinsens afträdande till Sverige, af Svenska kronan utöfvats, hvilket styrktes genom de Donalionsbref af den 20 Augusti 1652 och 30 April 1653, hvarigenom tillhopa 53 kyrkohemman blifvit dels förlänte åt Grefve Axel Lilje, såsom en del af hans grefskap, dels skänkte lill Grefvinnan Ebba Sparre, att, med dertill hörande egor i lius och jord m. m., ”nyttjas, brukas och behållas under adelig frälse-frihet och frälsemanvia-ljenst.” På enaiianda sätt hade ock staten genom förpantning eller försäljning till enskilde afstått större delen af de öfrige kyrkohemmanet så. att endast några få af dem blifvit odisponerade.