Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Någonting liknande eger, som antydt, rum med partinamnen, åtminstone så till vida, att de erhålla sin stämpel och sin valör af någon mäktig man och att deraf förr eller senare blir — humbug; naturligtvis tänka vi härvid blott på namnen, icke på partierna. Några exempel skola närmare ådagalägga detta. Genast efter den nordamerikanska republikens vunna sjelfständighet uppstodo der partier. De begge första kallades federalister och republikaner, hvilket sistnämnda parti-namn dock icke får tagas i nyare mening, utan i stället är liktydigt med demokrater. Begge voro lika ifriga republikaner, så att namnet hade i detta afseende icke den ringaste betydelse. Stridspunkterna dem emellan bestodo deruti att f eder alisterna önskade uttänja konstitutionen och motsatte sig 1812 års krig, medan republikanerna deremot icke ville tillåta andra grundlagsändringar än sådana som egde uttryck i folkviljan, hvarjemte de önskade och genom-drefvo krigsförklaringen mot England. Federalisterna, som allt mer och mer förlorade sitt inflytande bland och på massan af folket, upplöstes under president Monroes förvalt' ning 1817 — 1825, och i dess ställe bildade sig så småningom i slutet af 1820-talet det nationalrepublikanska partiet. Eme-• dan detta sistnämnda parti icke uppstälde något program (platform), låter det sig icke med visshet afgöra, hvad det först förde i skölden. Det dittills varande republikanska partiet ville likväl icke förvexlas med det nya, utan förän-drade sitt namn och kallade sig » the Democratic party » - Dessa äro de begge partier, som ännu under senaste presidentval kämpade med hvarandra om öfvertaget. Gammalrepublikanska partiet kallas ännu demokrater och national-republikanerna, med bortkastande af » national », kallas re* publikaner. Tillvaron af ett parti, som nu omkring ett fjerdedels sekel varit och, genom presidentvalet i slutet af sistlidna år, ännu är vid makten gent emot en verksam, ihärdig och skicklig opposition, är emellertid en ganska märklig företeelse i hela den nyare politiska historien. Vid hvarje presidentval under de senaste tvänne decennierna har sammandrabbningen varit häftig och resultatet alltid underkastadt tvifvelsmål.
Domare då väl må på Succumbentens bekostnad förordnas, dock att sådan kostnad ingalunda, så framt ej högsta nödvändighet det fordrar, af Kronan förskjutes, utan af angifvaren eller sökanden, som sedan för ersättningar får bålla sig till Sueeumbenten; samt det sednare: att alla reseoch dagtractamenten, som af Kongl. Maj:t och Kronan förskjutas vid Domstolar, SyneFörrättningar, m. m. i mål emellan Kongl. Maj:t och Kronan samt enskilde personer, såsom uti egoeller gränsetvister, eller till undersökningar om förbrytelser emot allmänna säkerheten, Tjenstemäns förseelser m. m. böra hos den tappande enskilda Parten utsökas; hvarförutan Utskottet anser den följd af allmänna Lagens stadgande angående rättegångskostnad och skadestånd vara klar och ostridig, att den, som för brott och förseelser af hvad beskaffenhet som hälst till ansvar fälles, jemväl skall gälda all den kostnad som i och för målets utredande kan hafva åtgått; ty finnér LagUtskottet något ytterligare stadgande härom icke erfordras. Dock hemställes detta allt Riksens Höglofl. Ständers vidare profning vördsam* ligen. Stockholm den 4 Sept. 1823. 1308 LagUtskottui Bctittlteden, N:o 1894 Ankom den 10 Oct. i8a3* Utlåtande öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 159, ofver väckt fråga o??i befrielse för Riksens Ständers Bank, från skyldigheten att i Concurser och års Proclama bevaka sine mot Lös pant egande Jordringar. Vid föredragning af detta Betänkande hos Högv.
Men att desia arf»voden bestärninas till en »vitz summa för hela Riksdagen, antingen den blifwer lang eller kort, synes mig »vara en origtig princip Olägenheten deraf, syntes »vid sistsörslusne Riksdag. Ständens Secreterare blefrvo dä utrnärkt »vanlottade, da dere»not Cancellister »vid Ständen och Utffckten, erhöllo rcke långt ifrän lika »nycken betalning, oagtadt skillnaden i »värdighet, ansrvar och möda. Act, i det nu uppgifna förslaget, Ständens Secreterare blifwit alt för obetydliga arfwoden tillagde, lärer ingen neka. När de erhälla 300 Riksdaler, och sedan i proportion, Utskottens Secreterare och betjening böra fä mindre, lära de senares blif>va sä obetydliga, att de nästan ej af Rik'ens Ständer turina erbjudas. Icke heller ökas Statens - rxr Den n September. tens utgifter betydligt, om Ständens egna Sekreterares aflön-ng skulle ökas, kanske med en för alla sammanlagd summa af Ett Tusende Riksdaler. Mitt ödmjuka förslag more, att äfwen arfwodet ställdes till något wistt i märraden, lä det af sig sjelf blefwe proportioneradt efter Rrlsdagens längd. Jag wille derföre förestå, att Riddarhusets, Preste-Standets Secreterare erhöko Lyo, och Bonde-S.andels Secreterare ZOO R dr i mänaden, utom de föreslagne. Tractamenten, dä, dels en rigtig princ p blefwe följd, dels deste Tjenstemän någorlunda lnlligen af Riksens Ständer belönades. Med denna anmärkning anhäller jag att Utskottets förslag mätte blifwa äterremitteradt. Undertecknad 8>1verktolpe, ^xek tZabriel, utbad sig, fä wid Stats-Utskottets Memorial -»göra en anmärkning af annan beffaffenbet. Herr Landt-Marskalken och Herrar Talcmänuen hade föreslagit att ersättningen för Resekostnaderna mätte räknas frän och till Hrifwudsiaden.
Ingen paragraf i lagen tillåter ett sådant ingripande på förhand, och om det förekomme borde det snarare stäfjas af — justitieombudsmannen. (Se justitieombudsmannens instruktion. Det fins emellertid många sätt att komma sig upp här i verlden och ett bland de säkraste är att gå de mäktiges ärenden. Om man under sådana förhållanden öfverskrider sin befogenhet, går utom gränserna för sin pligt och helt gemytligt tar sig en liten afstickare på stadsbudsexpeditio-nens lofliga vrkesfält — så mycket bättre, bara det bidrar till det goda ändamålets vinnande — absolut tyst-nad. Men innan herr Thomasson nästa gång spelar Leporellos roll bör han icke för sin egen skull men för det embetes heders skull, som han bekläder, genomläsa hvad regeringsformen har att meddela rörande » hvarje svensk mans rättighet att utan några af den offentliga makten i förväg lagda hinder utgifva skrifter, att sedermera endast in-för laga domstol kunna tilltalas för deras innehåll och att icke i annat fall kunna derför straffas än om detta innehåll strider emot tydlig lag, gifven att bevara allmänt lugn utan att återhålla allmän upplysning. » Lägge han så härtill ett begrundande af sin instruktion: » Rikets ständers justitieombudsman skall hafva en allmän tillsyn öfver lagars, författningars och instruktioners efterlefnad af domare, embetsoch tjenstemän, samt, om de i sina em-betens utöfning af väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begå eller underlåta att sina embetspligter behörigen fullgöra, dem vid vederbörliga domstolar i laglig ordning derföre tilltala eller tilltala låta. » Till slut rekommenderas ock särskildt studium af § 22 i nämda instruktion rörande vården om tryckfriheten. Herr Thomasson har på grund af dessa trenne föreskrifter — i Reg.-Formen och Instruktionen — ansett det vara sin rättighet och pligt att uppsöka en enskild svensk man för att genom varning och hot med strafflagen på förhand lägga hinder i vägen för utgifvande af en skrift. Han har med åberopande af att han såsom ordförande bland komiterade till tryckfrihetens vård skall sitta som domare i tvisten utrikesministern kontra denna tidskrift uppträdt såsom ena partens ombud för att skrämma den andra till uppgifvande af sin rätt.
som anställt jemförelse emellan det Småländska indelningsverket och indelningsverket i de öfriga landskapen, har dervid visserligen funnit, att rustningen i åtskilliga orter och deribland 344 Den 22 Mars f. m. äfven Upland, såsom den siste värde talaren nämnde, sker efter ett högre Daler-tal än i Småland, men deremot har det å andra sidan visat sig, att i åtskilliga andra provinser är rustningens Daler-tal mindre än i Småland, så att de Småländska rusfliållarne verkligen äro bättre lottade än deras gelikar i åtskilliga andra trakter af Sverige. Att Småland underhåller en mängd krigsfolk, är en sanning, men jag får fästa husets upmärksamhet derå, att det egentligen är voteringen, som derstädes kännes hård och tryckande, men att förhållandet med rustningen icke kan sägas vara detsamma, enär rusthållen i Småland, efter hvad indelningsverket utvisar och enl. de enskildta uplysningar, jag från flera håll förskaffat mig, i allmänhet äro goda och ingalunda sämre utan snarare bättre än rusthållen i andra delar af Jandet. Således förfaller äfven det billighetsskäl, som Hr von Hartmansdorff, till förmån för de Småländska rusthållen, användt. Nämnde talare har jemväl strängt klandrat StatsUtsk., derföre att någon godtgörelse icke blifvit föreslagen åt Militie-boslälls-kassan, Wadstena Krigsmanshus-kassan, Invalid-fonden m. m. hvilka alla genom den tillernade förändringen komma att i mer eller mindre mån förlora. Jag har deremot föreställt mig, att Utsk. skulle hafva gifvit anledn. till alfvarsammare anmärkmr, derest Utsk. föreslagit, att någon ersättning icke skulle tilkomma innehafvarne af augments-räntorna, men tillstyrkt en sådan godtgörelse åt nämnde kassor. Vid sisth Riksdag heslöto R. St:r, att nyssnämnde 3:ne kassor, i st. f. de indeldta räntor de ditintills åtnjutit, skulle erhålla kontanta förslags-anslag.
DiscontVerk, Statsoch BancoUtskottens Utlåtande, IV 2. s 1236—1245, lagdt till Handlingarne af Adeln, IX s s 337, af BorgareStåndet, IX s 354, af PresteStåndet, IX s 369, af BondeStåndet, IX s 379. Degnepenningarne, om utgörandet af de så kallade; Motion, remitt. till StatsUtskottet, II s I2Ö2. Utskottets Betänkande, IV 2. s 944—‘ 946, bif, af Adeln, IX s 270, af PresteStåndet, IX s 274, af BorgareStåndet, IX s 276, af BondeStåndet, IX s 279. Deportation, om, af alla till lifstidsfängelse dömde Brottslingar. Se BrottmålsLagstiftningen, om förändring i. Deputerade, om emottagande af de Norrske; Adelns beslut IX s 214, PresteStåndets, IX s 226, BondeStåndets, IX s 234, BorgareStåndets, IX s 247. Deputerade till uppsigt ofver Grnndlagavnes felfria tryckning, föreslagna; Utskottets Betänkande, lil s 14, i5, l)if. af BondeStåndet, rx s I0G, ett annat beslut fattadt af BorgareStåndet, ix s 119, .äfven deladt af PresteStåndet, IX s 126 och Adeln, IX s'i35, samt slutligen bi-' trädt af BondeStåndet, IX s i5a. Diarier och Registratur, i anledning af verkstäld granskning af Justitia: Ombudsmannens; Constit. Utskottets Utlåtande, III s 82, 83, lagdt till Handlingarne af BondeStåndet, IX s 235, af Adeln, IX s 237, af BorgareStåndet, ix s 246.
Dea ena proviacen bör ej mera, än den andra, betagas rättigheten, att begagna sin var ra. Dessutom då man anser de nämnde pro vinserne, såsom skoglösa, finnas andra orter, som äro det mera. Uti Westergöthland och Uppland finnas trakter, sorn rein tift till Calmars Läa och Gottland hafva vida mindre skog. Men derifrån funnos väl icke personer, sorn Önskade att få Ved för godt pris. eller vunno ändamålet, att för dessa provineer få fett dylikt stadgande. Jsg tillstyrker att om utförseltullen blifver 50 procent, den må blifva generel för hela Rikof, och att en införseltull då må stadgas af xo procent; men att om utförsel-: ' len bestämmes till io procent , införseltullen ina blifva 5 eller 2 procent. Friherre Toll, Gustaf Philip: Jsg har i förrgårs upplyst om de local-förlmllanden som i Skåne försvåra exporten af ved och trädvaror. Stockholms enskilta interesse bör vika för det allmännas. Jag instämmer säle - Den 22 Augusti J% rn. 949 des med Friherre Wrangel, och tror att tullen i detta fall bör blifva generel för hela Riket. Skäne bor få samma fördelar som andra orter, och om det blir fritt att få utföra ved, bör äfven samma rättighet sträcka sig till denna provins. Jag är öfvertygad stt den rätta Skogshushåijningsprincipeu är att gifva värde åt skogsprodueter, och icke att vidtaga sådane regleringar, hvarigenom man befrämjar den svåra misshushållning att Ek och Bok heldre än att användas, må stå qvar eller ligga för att ruttna på stället, och såmedelst genom icke al'-, lenast locala förhållanden, utan äfven stadgads författningar förblifva oanvändbare. Friherre Wrangel: För att vinna conse quence, föreslår jag att utförsel-tullen måtte bestämmas till 30 procent öfver hela Riket. Jag stödjer detta förslag deruppå stt det är samma tull, som redan blifva lagd på utförseln af Eke. Herr a] Wingård:
Ändtligen skulle de kunna värma sigl O, denna kosteliga värme, som så småningom spred sigl Hon grät af glädje öfver den, oeh han skrattade. Hopkrupen framför eldstaden, hvars murar hon smekte med sina händer, mumlade den gamla kvinnan: » Hur ljufligt varmt det är! » Men han svarade: » Skada, att man inte har något att tugga på, annars skulle vi ha haft ett härligt kalas. » Hon snyftade. » Bah, » fortfor han skämtande, » den som sofver, han äter. Sätt dig bredvid mig, min kära gumma! » Han drog en länstol till närheten af elden, hjälpte henne att sätta sig bekvämt däri och kysste henne rörd på pannan. Hon log, redan hälft i sömn, oeh hviskade: » Min Gud, hur skönt det är! » » Inte sant? » sade han. » Vi moja oss som millionärer. Men jag skall också ha mig en stol bredvid din. Du tillåter väl, gumma? » Hon mumlade, nästan somnad: » Ja, bredvid mig, mycket, mycket nära, som. » » Som förr, när vi ännu voro unga, när man ännu kunde arbeta och åt hvarje dag. Hur vi älskade hvarandra då! » Hon stammade: » Men nu äro vi gamla. Hur fort den goda tiden gick öfver! Jag är så hungrig, » tillade hon sakta. » Så sof dä, » svarade han. Men hon fortfor: » Finns då här alls intet att äta eller dricka? » » Men, min gumma, vi äro väl ändå inte några tjufvarj ... Väck inga onda tankar hos mig. Äfven jag är hungrig. min Gud, du vet, hur hungrig jag är! » Och han lutade sin öppna mun mot elden, som ville han dricka den framströmmande värmen. Då skalf hela hans kropp, men hustrun hade somnat djupt in. » Ändtligen, » sade han. Och nu reste han sig långsamt och gick med lätta steg genom rummet. Det var väl stängdt, och tunga gardiner hängde för dörrar oeh fönster. Så gick han tillbaka till spiseln och drog spjället för; en tjock, frän rök vältrade fram, utbredde sig långsamt och fyllde rummet.
Is kot l e ts, i anledning af gjorde anmarknjngar vid Utskottets Betänkande öfver åtskilige vid Förslaget till inkomsternes beräkning förekomlie frågor; angående Riks-Ståndens olika beslut i frågan otn understöd för Hamnbyggnaden i Jönköping; öfver anmärkningar vid Utskottets Betänkanden, om Numer-LotteriInrättnmgen; angående JPetision till Friherrinnan Tornerhjelm; rörande Riks-Slalens Femte Hufvud Titel; Och i fråga om löntillökning för i3 Subaltern-Officerare vid Skånska Dragon Regementet; angående Herr Bergmans Memorial om uppgift på hvad Staten påkostat Götha Canal; Samt i anledning af .återremisser å Utskottets Bétä rikanden om Statsregleringen under Åttonde Huf - Den i-ij November f. m, *35 vtid-Titeln, och rörande Stålens Ordinarie Räntrrs utgörande i Skåne, Blekinge Och Bohus Län; S t a tsr-o c b B an c o - Ut s ko ttens, angående föreslagen förändrad ordning vid yal af Reyisorer Öfver StatsBaneooch Riksgälds Verken ; B e.v i 11 n i n g s Utskottets: öfver gjorde anmärkning:)!4 vid Utskottets Betänkahden om AfkortnihgsLäugdernes ingifvande triil Härads-Rättefiié^ peli om en föreslagen ny Method till Révillningens utgörande och fördelning sålht rörande sältet för kostnadernes bestridande till H. K. H. Kron-Prinsens förmälning bell verksläHde utrikes resa; B a q c o t fJ ts k ö‘t'4 tets: om liden för åtérjöspn afl
Dr afven och Bolmen inom Westbo och Sunnerbo härader, emot återbetalning af 8 procent å hela lånesumman, under 14£ år efter 1852 års slut, inom Kronobergs län: till jordägarne omkring sjön Elen i Wirestads och Westra Thorsås socknar af Albo härad, för nämnde sjös aftappning, å 2,661 R:dr 20 sk. 8 r., emot inbetalning af 5 procent årligen å den ursprungliga lånesumman, dervid 3 procents ränta å kapital-återstoden bör beräknas; hvilken återbetal ningsskyldighet vidtog år 1849, deltagarne i utdikningen af Lillasjö samt åtskilliga, i närheten deraf belägna, kärroch mosstrakter inom Stenbrohults och Wirestads socknar af Albo härad, emot årlig inbetalning af 8 procent å hela lånesumman, under 14^ års tid efter 1850 års slut, „ dito i utdikningen af kärrmark å hemmanen Hyttinge och Buhults ägor inom samma socknar, emot dito dito efter 1851 års slut, „ förre Gästgifvaren Anders Gabrielsson, för ett utdikningsarbete vid hemmanet Elmhult i Stenbrohults socken af sistnämnde härad, emot dito dito, , Hemmansägarne Olof och Johannes Nilssöner, för dito vid hemmanen Tångarne - Faxagård och Westergärd i samma socken, emot dito dito, „ Hemmansägaren Anders Germundsson, för ett dylikt arbete vid hemmanet Rephult i samma socken, å 1,118 R:dr, hvilket lån skall återbetalas genom erläggande af 89 R:dr 21 sk. 1 rist. årligen, jemte kronoutskylderna, för åren 1852 med 1865, och 44 R:dr 34 sk. 7 r:st. för 1866, 1,615,263: 19. 7. 1,720,320: 14. 6. 2,590: 2,512: 17. 11. 14,850: 14*850: 2,661: 20. 8. 2,504: 28. 8. \ 6,000: 5,675: 32. — 825: 825: 1,592: 1,592: 975: 975: _ _ 1,118: 1,296: 41. 9.
Sfr 1861 beremot, meb ffwilfet år ben npa fötotbitingen träbbe i werfftä(ligf)et, wörö inaöed enbaft 590 bränneriet i gång, f)wilfa tids werfabe 14,007,107,5 fannor od) iitbringabe en nettobef)åHning af 8,040,706 rbr i öre; od) torbe för innewaranbe år famina refuftat funna påräfitad, att bomma af förl)ållanbena ttnber be tre förfta brän St Defnologiffa inftitutetd npa l)itd wib Drottninggatan, l)wartitl Sefniffa gtunbwaleit labed fommaren 1860, f)ar arbetet numera få fortffribit,taioanfmUcu att inftitutet anfed funna bit inflytta åtminftone inom flutet af näfta år, l)warigenont be f)inber för en utwibgning af betta inftitutd werf* famf>et, forn förorfafad af ben nuwaranbe lofaleitd otidräefligfjet, bå tomma att förfwinna. SSerättelfe om fmab t Siifet ocf befd SDetta inflitut, fmareft lärofurfen är treårig famt eleoet numera emottaga^ fmarje år, tjär från od) meb läé-året i 859—1860 ^aft tre åré £>å ben af ©menffa ©löjbföreningen för omfring 16 år feban i Ijufmubftaben inrättabe fönbagd* od) aftonffola numera fufmubfafligen uppef)åHed genom anflag af ftatömebel od) unberftöb från ©teodolind ffnb, famt någon fontroH röranbe befja mebeld bekriga anmäitbanbe fålebed erforbrad, får Äongl.
Spel vid nationalbeväringens kompanier: 15 arfvoden för Spel, ä 30 R:dr 450: — 15 048- j4 Beväringsmanskapets vapenöfning. — Härvid föreslår Kongl. Maj:t att, med bibehållande af den nu för beväringsmanskapet bestämda exercistid af 30 dagar, fördelade på två ar i lika terminer, under det dervid stadgade villkor, att de två beväringsklasser, som i följd häraf årligen sammandragas, icke exerceras samtidigt, förslagsanslaget tili beväringsmanskapets vapenöfning må för nästa statsregleringsperiod uppföras till ett belopp, närmare än hittills svarande mot de årliga utgifter, som af anslaget skola bestridas; och vill Kongl. Majit, efter inhemtad kännedom om de årliga brister, som häruti under sednare åren uppstått, föreslå en förhöjning i detta anslag med 101,667: — Matericlen. Försvarsverket till lands i allmänhet eller Krigskollegii af delningar. — I afseende å de särskilda afdeiningarnes ökade medelsbehof under nästa statsregleringsperiod förekommer följande: Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. Transport R:rat R:dr 553,488: 70.
Spens yrkat, och hvilket är en del af frågan, blifvit besvaradt, och det tjenar, efter min förmening, till ingenting att framställa en ny propos. med andra ordalag. Örn Hr Frih. o. Landtm, samt R. o. Ad. finner detta, så återstår blott att svara på den frågan, som Frill. Hamilton begärt i afseende på rättigheten alt välja inom district eller ståndsvis. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, alt Frih. Hamilton i sitt förslag begagnat orden ”första kammare;” Frill. Sprengtporten hade begagnat orden — ”den kammare, som utses för hvarje riksdag;” då Frih. Sprengtportens förslag blifvit antaget såsom Ståndets gemensamma tanke, föreslog Hr Landtm., att det sednare uttrycket nu måtte få begagnas i stället för orden ”Första kammare.” Bifölls. Ilr Frih. o. Landtm, yttrade, att Frih. Hamiltons förslag då komine att lyda så: Ledamot i den kammare, som utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet. Då någon ledamot i Ståndet härvid tilläde orden: ”men inom Ståndet,” yttrade Hr Landtm., att den frågan visserligen på visst salt kunde anses pröfvad, då Ståndet medgifvit att Frih. Handl ■ tons förslag, alt Ståndens valmän kunde till representant för Ståndet kalla äfven en ej till Ståndet hörande medborgare, ansetts böra förfalla; men då detta likväl vore något helt annat, än alt såsom Ståndets gemensamma tanke förklara, ali valen endast borde ske inom Stånden, torde R. o. Ad. finna, att den frågan borde pröfvas, men trodde Hr Landtm, det vara riktigast alt skilja båda frågorna; hemställande Hr Landtm, nu, om R. o. Ad. behagade såsom sin gemensamma tanke antaga Frih. Hamiltons förslag, att ledamot i den kammare, som utses för hvarje riksdag, må väljas äfven utom valdistrictet. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade, det han trott sig finna att ja öfverröstat nej, begärde Frih. Boye votering.
Herr RibbingArvid: Jag vill blott Dea 7 Octo ber f. m. 245 yttra, alt det förundrar mig, att en BrigadGeneral kan adressera sig till Ridderskåpet och Adeln i ändamål alt tala för en Corps, som står under hans befäl, synnerligen när fråga är om ett ämne, deruti BrigadGeneralen haft tillfälle att vända sig till Kongl. Maj:t, och säkerligen äfven gjort det. Grefve Ridderstolpe: Jag är ledsen, att nödgas för fjerde gången uppträda. Jag vill blott svara Herr Ribbing, som förutsätter alt jag gjort underdånig anmälan om denna sak hos Kongl. Maj:t, att jag icke gjort det, och alt, om detta är en försummelse af mig, jag nu åtminstone åsyftar att godtgöra densamma. Friherre Fleetwood: Då Herr Grefven och LandtMärskalken sist framställde proposition i ämnet, tyckte jag mig höra, att såsom lön blott var föreslagit 5oo R:dr för RegementsQvartermästarn. Jag har dock begärt, att han måtte erhålla lika nied de öfrige Capitaiherne. Jag begagnar delta tillfälle att upplysa, det 1000 R:dr afgå från Befälets löner, till aflönande af Musiken. Hans Eoccellence Herr Grefven och Landt Mar skalken yttrade, att ehuru en Le-? damot yrkat afslag å det af StatsUtskottet tillstyrkte nya anslag, ansåg Hans Excellence sig likväl böra hemställa om icke vid den förestående voteringen Ja-propositionen kunde, såsom vanligt, få innefatta bi - 246 Den 7 Octoher f. m. fall till StatsUtskottets tillstyrkande, och den ytterligare tillökning i anslaget, som blifvit ifrågasatt, intagas i Contra-propositionen. Friherre Anckarswärd: Jag är fullkomligt nöjd med Herr Grefvens och LandtMarskalkens förslag, och vill göra concession af mitt tycke för afslag. Friherre Fleetwood och Grefve Ridderstolpe äro dock af olika mening i afseende på Nej-propositionen; hvadan de torde komma öfverens om densamma. Grefve Ridderstolpe: