Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Af förstnämnde redogörelse bifogas härjemte ett utdrag, enligt hvilket, vid 1844 å|-s slut, å anslaget förefanns en behållning af 2,797 R:dr 38 sk. 3 rst., deraf likväl 2,521 R:dr 11 sk, 7 rst. äro förskottsvis till Konsuler utbetalda och komma att från vederbörande rederier indrifvas. Den på Svenska Stats-Verket belöpande andel i ersättningen för Konsulernes postportoutgifter uppgick år 1843 lill 1,73c) R:dr 23 sk. 7 rst. och år 1844 till 1,840 R:dr 4° sk5 rst. Enligt nådigt Bref till Kongl. Kommersc-Kollegium af den ^September i843, har Kongl. Maj:t å Handelsoch Sjöfartsfonden anvisat en summa af 5oo R:dr Hamburger Banko, att, beräknad efter 1 28 sk:s kurs, från och med nämnde år och tills vidare, årligen afiemnas till Kongl. Kommerse-Kollegii disposition, för att användas till godtgörande af sådana bevisliga utgifter för Svenskar och Norrmän, hvartill Konsulerne antin - — I7 antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro, enligt förut gällande föreskrifter, berättigade till ersättning af de allmänna medel, som anvisats till understöd och hemförskaffande af Svenske sjömän och till bestridande af Konsulernes utgifter i embetsärender. På grund af högstberörde nådiga Bref, hafva 1843 och 1844 års anslag utaf ifrågavarande medel blifvit från Kongl. Konvoj-Kommissariatet uppburna med tillsammans 2,666 R:dr 32 sk.; de derutaf för ofvannämnda ändamål verkställda utbetalningar hafva uppgått till allenast 274 R;dr to sk. 1 rst.; och utgjorde den, vid 1844 års slut, för Kongl. Kommerse-Kollegii räkning i Rikets Ständers Bank innestående behållning 2,392 R:dr 21 sk. 11 rst.
Summa Ö30 LVr 13 ör. 1664 Siats-Utskottets Beciinkatidert Carlstads Stift. 33:0 Carlstads Hospital. Är efter Kongl. Maj:ts Nådiga Bref af d. 27 Martil 1732 inrättadt på det stället, der fordna Uar.dshofdingesätet var, då Nerike oell Vermeland voro, delte uti 2:tie Landshöfdinge» domen, undfick till inkomst 40 Tunnor KronoTionde Spannemål i Carlskoga Socken, sorn varit förut på behagelig tid Kyrkoherdarne derstädes förlänte. E11 åttonde-dels Procent af Sterbhus - Inventarierne, arne årliga Collecter inom Stiftet och Inlösnings - Penningar ä 20 Dr för hvart och ett Hjon, som intages i Hospitalet. 1752 blef detta Hospital med hela Staden, igenom den olyckeliga vådelden i aska lagdt, så att de fattige sedermera blifva underhållna på en Gård Sysslomannen tillhörig, 2 mil vid pass ifrån Staden belägen. I anledning af ett ingifvet Utdrag af 1754 och 1755 årens Bäkenskaper, synes Inkomsten för år 1745 varit 40 Tunnor Krono - Tionde, hvarföre betalning i Penningar skall vara influtit - • ~ * ‘ - 346: 21, 8. Penninge-Inkomst t Interesse af fruktbare Capitaler 263! 31. Sterbhus. Inve n tarie-me del 10: 25. Collect-medel 196: 16. Skall vara uti gamla (jder tillbakars upprättadt, och af de nu befintelige Handlingar vi,: sas, att det redan år 1629 varit i stånd; men stundom bättre och stundom sämre, intill dess att framledne Landshöfdingen Baron Ribbing skall hafva begynt med berömlig omsorg vårda sig om detsamma. Inkomsterne äro följande:
Således omfattar detta äfven den händelsen, då krono-rusthåll transporteras. Vidare heter det, ”att till Bevilln.- lltsk. öfverlemnas dels att med förslag till närmare bestämmelser inkomma etc. På detta sätt synes mig saken blifva temmeligen klar, såvida man icke vill inveckla densamma, hvarföre jag anser R. o. Ad. böra bifalla Utsk:s förslag. Hr von Hartmansdorff: Frih. Raab synes icke veta eller hafva glömt, att med öfverlåtclse-bref om krono-rusthåll icke lagfares, hvarigenom de icke eller komma att i lagfarts-protm uptagas. Derföre är den af Utsk. föreslagna kontrollen ofullständig. Hvad äler angår Rosenblads förslag, att vissa mom. i denna punkt måtte bifallas och andra återremitteras, sä hemställer jag att hela den afdelning, som angår Wadstena Krigsmanshus-kassa, matte i sin helhet återremitteras. Så t. ex. förekomma uti 7 morn., hvarå Hr Rosenblad yrkat bifall, frågor om rnsthålls-afgifter. När nu desse afgifter på sätt jag och flere talare sökt visa, blifva, efter Utsk:s förslag, ofullständigt redovisade, så lärer R. o. Ad. finna nödigt att äfven detta mom. återförvisas. En sådan åtgärd bör desto heldre vidtagas, som Utsk. derigenom varder oförhindradi, att upställa de nya mom. i det sammanhang de, efter undergången rättelse, böra ega. Hr Printzensköld: Jag beklagar det missnöje jag ådragit mig af Frih. Raab, för det jag på ett klandrande sätt bedömt det förslag till förenkling af kronans räkenskaper, som här blifvit framstäldt. Jag är likväl, derom kan jag försäkra den ädle Frih:n, lika stor vän som han eller hvilken annan som helst af förenklingar; men jag har under en temligen lång tjenstetid lärt mig inse vigten utaf att icke söka förenkla, innan man genom praktiken vunnit fullkomlig visshet om förenklingens verkliga nytta, och ändamålsenlighet.
Dessa berg äro 64 meter höga och bestå af tjocka horisontela sandstenslager vexlande med lager af spjelkbara, bituminösa trädstammar, hopade på hvarandra ända till bergets topp. Trädstammarne ligga i bergets nedre del horisontelt, medan de i de öfre lagren stå upprätt, ehuru kanske ej rotfästade.242 Härtill kommer, att ögruppens flora och fauna ännu äro fullkomligt okända, samt att de försteningar, deribland ammoniter med förträfflig perlemorglans, hvilka Hedenström hemförde från berglagren på Kotelnoj-ön, mana till ytterligare undersökningar, hvilka böra lemna geologen goda upplysningar om det forna klimatet och den forna fördelningen af land och haf på jordytan. Dessutom är kännedomen om de hydrografiska förhållandena härstädes ett oundgängligt vilkor för bedömandet af isförhållandena i det haf, som sköljer Asiens nordkust, här finnes den enda användbara utgångspunkten för utforskning af det ännu alldeles okända hafvet längre norr ut, och från bergen på de två nordligaste öarna trodde sig Hedenström vid hafsbandet i nordvest och nordost se otydliga konturer af nya land, på hvilka ingen menniska ännu satt sin fot. Alla dessa omständigheter förläna åt denna ögrupp ett ovanligt stort intresse i naturvetenskapligt och geografiskt hänseende, och länge kan det derför ej dröja, innan en vetenskaplig expedition blifver afsänd till dessa trakter. Just af den anledningen önskade jag nu, såsom förberedelse till en framtida färd, att åtminstone under ett par dagar få dels till fots dels i båt ströfva omkring härstädes. Stolbowoj-ön. Efter en teckning af O. Nordqvist. ________ Luften var stilla, men för det mesta mulen, temperaturen ända till +4°, hafvet isfritt, vattnets salthalt 1,8 procent med en temperatur af +2° till +3°. Det gick i början raskt framåt, men sedan vi på eftermiddagen den 28 aug. fått i sigte de vestligaste öarna, Semenoffski och Stolbowoj, blef hafvet så grundt, att vi på långa sträckor nödgades fara fram öfver 6 till 7 meters vatten.
Dessa operationer med* föra flera förstöringar af rappning och lister, hvilket allt åter bör iståndsättas, men får ett olika utseende med den qvarsittande gamla putsen; hvarföre får äran hemställa, om icke vid detta tillfälle, då ställningar äro uppreste, dels för detta arbete, äfvensom för Smedoch Kopparslagare, hvilka hafva att göra på taket för ett nytt jerngallets uppsättande och koppartäckningens efterseende m. in., en generell utvändig lagning, hvitlimning och målning lättast kunde, i sammanhang med den nu påbörjade reparationen företagas; så mycket mera, som oljefärgsrnåbringen på stenomfattningar och ornamenter samt fönsterlufter utvändigt äro genom tidens oell solens åverkan i betydlig män skadade, och såmedelst Ban* cobyggnaden erhölle, förenadt med nyttan, ett mera svarande utseende mot dess vackra architecture, som är en verklig prydnad för hufvudstaden. ” ”1 händelse denna min proposition blifver gillad, så tror jag, att mera accorderande couleurer än de nu varande böra användas, hvilket allt Bihang till Riks, St, Prot, I823. 6:1 c Sami, N-,0 33. 6o3 Bnnco-Uts&öttnts Bethnianden. till vidare granskning och beslut får äran hemställa. ” Herrar Fullmägtige meddelade den 30 Maji i anseende häraf följande Protocolis Utdrag: ”Ofver de författade Planritningarne och kostnadsförslaget för påbyggnaden samt hvad Herrar Corninissarierne derom andragit och hemställt, ville Herrar Fullmägtige framdeles sig utlåta.’ ’ Beträffande åter det större Bincohuset, så var det Herrar Fullmägtige oväntadt, att något annat arbete derstädes fått föregå den af Herrar Fullmägtige bifallne reparation å remman vid södra sidan af huset; utan att Herrar Fullmägtige varit i tillfälle, att, efter skedd anmälan, om lämpligaste tiden och sättet för verkställigheten besluta.
Svara mig blott, att jag ej väckt ert misshag, och ni gör mig till den sällaste bland dödlige, men om jag dristat mig allt för långt, i det jag vågat säga er det jag icke har kraft att fördölja, låt då en olycklig i sin förtviflan åtminstone få den lyckan att höra sin dödsdom af de läppar, hvilkas minsta ord äro hans befallningar, och hvilka han aldrig skall upphöra att tillbe. Denna biljett bar löparen Schmidt till La Fleur, och då hon tvekade att framlämna densamma, lät han en så stor diamant lysa för hennes ögon, att hon förlorade alla betänkligheter. Men Ulrich-Theodor fick ingen ro under natten, och tidigt i gryningen drog han ut på ridt, och prinsessan Richissa vaknade bestört vid hofslagen, och med hjärtat i halsgropen lyssnade hon till deras sorl. Men då markisinnan Buoncompagni satt vid sin toalett och klädde sig, lade La Fleur skälmskt leende en biljett i hennes hand. Men markisinnans ansikte öfvergöts af en purpurröd rodnad, när hon igenkände sigillet. »Tag tillbaka biljetten, La Fleur, och om din härskarinnas välfärd är dig kär, nämn aldrig dens namn, som skrifvit den ... Ack, mitt hjärta har ändock allt för mycken lust att ihågkomma det.» Så fick Ulrich-Theodor obrutet sitt bref tillbaka och visste förtviflad ej, hvad han skulle taga sig före. Han föll i den djupaste melankoli, men beslöt till sist att vedervåga ännu ett försök, och skref då följande rörande ord, som en kvinna med öm och ädel själ måste hafva svårt att motstå: Biljett. Om ni kände till min förtviflans djup, madame, skulle ni hafva medlidande med ett hjärta, olyckligt, men ej er ovärdigt, och som, om också ni är grym nog att framhärda med den hårdhet, som blifver min undergång, aldrig kan annat än till sitt sista slag klappa för er. La Fleur hyste åter samvetsbetänkligheter att mottaga skrifvelsen, och först sedan Schmidt ur en börs uppräknat 200 pistoler, tog hon den och lade den på sin härskarinnas bord.
Så väl för redighetens skull, som för fullständighetens, har Constitutions-Utskottet trott sig höra i ett sammanhang meddela vördsamt utlåtande öfver alla dessa anmärknings-motioner, så vidt de åsyfta rådgifnings-åtgörderna, hvilka ensamt af Protocollen öfver Regerings-Ärenden kunna upplysas, och i närvarande fall äfven ensamt utgöra föremålen för Utskottets granskning; och Utskottet skall härvid söka att korrt och enkelt uppställa och besvara de väckta frågorna i deras naturliga kedja, elier med afseende å ämnenas och tidens inbördes ordning. Tillstyrkandet af handels-lransactionens io Coiistitutions-TJ t skottets Memorial. Nio 29. uppdragande åt en enda Embetsman, tillika Konungens Rådgifvare, med förbigås ende af Förvaltande Verket, har föranlåtit Constitutiqns-Utskottet till den anmärkning, enligt 107 §. Regerings-Fprmen, mot Fores draganden pch Stats-Rådets i rådslagen härom deltagande Ledamöter, hvars grunder pch omfattning Rikets Högloft. Ständer täcktes närmare inhemta af det slutliga, såkallade Decharge-betänkande, som Utskottef är beredt att ofördröjligen afgifya. Den anmärkningsrapledning att någon Instruction för Hr General-Amiralen Grefve Ceder sirört}, till efterrättelse vid afliandlingen, icke varit utfärdad, kan Utskottet destomindrp godkänna, som en bestämd instruction verkligen innehålles i Kongl. Maj;ts Herr General-Amiralen ollis cielt meddelda Nådiga föreskrifter, och jemväl i de gillade, Stats-Råds-Protocollet bilagde Normal-Cpntracten. — Om, i tillämpningen, några afyikelser härifrån blifvit försporda, måste sådant falla, icke Rådgifvande, men verkställaren till last; och .detta åter ligger utom gränsen för Constis tutions-Utskottets bedömande. Hvad sedan angår den, under åberopande af 77 §• Regerings-Formen, fram - Constitutions-JJt skot tets Memorial.
Hufvudsummorna för föremål inom denna hufvudtitel skulle i följd häraf blifva: för ständiga utgifter årligen Runt R:dr 2,180,670: — deraf förslagsanslag 1,181,934 R:dr 52 öre; för tillfälliga utgifter under hela statsregleringsperioden 300,000: — * Tredje Hufvudtiteln, innefattande anslagen till Utrikesdepartementet. De vid sednaste statsreglering för detta departement bestämda anslag uppgingo sammanlagda till 479,200 R:dr R:mt. Bih. till R. St. Prot. 1862—1863. l:a Sami. ha Afd. 18 Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. N:o 1, örn Statsverket 1862. I öfverensstämmelse med hvad vid sednaste två riksmöten blifvit äskadt och af Rikets Ständer beviljadt och på de skäl i öfrigt, som uti Statsräds-protokollet öfver Utrikesdepartementets ärenden den 14 i denna mänad äro anförde, finner Kongl. Maj:t sig böra föreslå dels att ett belopp af 479,200 R:dr Runt, motsvarande i det närmaste J-2 af hela det anslag, sorn till Utrikes-departementet från de Förenade rikena utgått, uppföres att jemväl under instundande statsregleringsperiod från Svenska statsverket till Utrikesdepartementet utbetalas och dels att af detta belopp anslagen till Ministerstaten samt till skrifmaterialier, expenser och extra utgifter under samma tid fortfarande må utan hinder af fördelningen i dessa utgiftstitlar eller inskränkning till något visst år, användas till att fylla möjligen uppkommande brist å någon af dessa titlar.
— „ Kronologdarne „ 167,000: „ Länsmännen 148,800: Summa Ridr 473,606: 32. — I afseende på sättet lör utförande taf denna reglering, föreslår Kongl. Majit: a) att det belopp, som, med behörigt afdrag för de boställen och bohemman, som komma att af kronofogdar och länsmän bibehållas, eller den nya staten för ofvannämnda tjenstemannapersonal erfordras, utöfver hvad mi för landsstaten, Transport R:dr 5,247: i«. — 36 Kong t. Maj.ts ]\äcl. Prip. till 11. Transport R:dr 5,247: utom Landshöfdingarne, är å Riksslatens sjette hufvudtitel upptaget, må för ändamålet å samma hufvudtitel uppföras; b) att det belopp, hvarmed för vissa af de landsstadstjenster, som å nja staten bibehållas, nuvarande löneinkomster öfverskjuta det, som efter samma stat kommer att för dessa tjenster utgå, må, efter skeende pröfning af Kongl.
Är det fråga om någon ny tidning nu igen? »Ja, en stor, riktigt stor tidning, som skall komma ut i Mjölby,» upplyste någon vid andra bordsändan. »Så-å, i Mjölby?» »Det kan väl icke förvåna er. Mjölby är ännu en af våra förnämsta städer, hvars fabriker ju redan i förra århundradet öfverträffade Norrköpings. Det har icke gått särdeles fort för Mjölby, men så mycket säkrare, och den staden är i ständigt växande blomstring, under det många af våra andra stora städer, det vill säga de som voro stora för ett par hundra år sedan eller ännu längre till baka, såsom Hessleholm, Nässjö och flera, länge stått stilla i sin utveckling. Mjölby kan visserligen icke ännu jämföras med Göteborg eller Kristiania, men nog kan det bjuda både Stockholm, Köbenhavn och Drammen på en täflan.» »Nå, hvad skall den nya tidningen i Mjölby heta?» »Morgondagens nyheter, efter hvad jag hört, således en farlig medtäflare till det blad som innehåller blott senaste timmens nyheter.» »Idén är god. Men jag ville ännu i dag föreslå, att äfven vår tidning börjar meddela hvad som tilldrager sig i morgon. Hvarför vänta ända till dess något skett? En flink tidning kan gärna tala om det på förhand.» »Hvarför inskränka sig till morgondagen? Jag föreslår, att vi ändra vår tidnings namn till Nästa Veckas Nyheter och meddela alt som sker i den veckan. På det sättet skola vi väl kunna hålla stånd mot alla medtäflare.» »Det är rätt. Allmänheten vill veta nytt, och ju mera sådant man kan meddela, dess bättre är det. Om det ännu tilldragit sig eller om det någonsin kan komma att tilldraga sig, är icke så vigtigt.» »Lefve Nästa Veckas Nyheter!» »Men nu är måltiden ju slutad, och ni har icke talat med mig om kandidaturen i Göteborg,» sade Apollonides till fröken-medarbetaren. »Med er? Nej, det behöfde jag icke. Edra åsigter känner jag redan, men jag har, under det vi lyssnade till bordssamtalet, inhemtat alla nödiga upplysningar och tänker i min nästa artikel afhandla kandidatfrågan.» »Ack, fröken är alt för god!» utbrast Apollonides.
Det återstår mig nu blott att nämna några ord om den sista gruppen, som jag skulle vilja kalla de poetiska autodidakternas. Till den för jag herrar Jacques (Oscar Guldbrand) och Galar (Gustaf Bjurström). Naturligtvis gör sig, när man behandlar författare på den nivå, der de stå, en helt annan måttstock gällande, än den man använder på dem jag hittills talat om. Det är samma skilnad som den i omdömet öfver en konst-och en natur-sångare. När man hör på den siste, tänker man egentligen blott på den möjlighet som finnes hos honom, sjelfva anlagens större eller mindre värde, ej på hur de blifvit utbildade. Så är det äfven, när man läser dessa skalder. Den i formelt hänseende minst fullkomnade af dem är Galar, och kanske hade hangjort klokast i att blott sjunga inom vänkretsens sfer. Jag tror dock, att fränser man den formela bristen ocb tänker blott på den poetiska tonen i bans dikter, sä skall man finna, att det är ett varmt om ock ej rikt skaldel^jerta som slär bakom den mindre regelrätta ytao, och att man, när man hör honom enkelt, utan all pretention, kan ha nöje af att göra det. Den grundton som svagt klingar fram i hans dikt är den samma som vi fulltonig och stark hörde ljuda i Melins, kärleken till vftr härliga svenska natur. Oscar Guldbrand är mindre lyriker. Han är en ringa man i ledet i den diktarskola till hvilken förut här hemma v. Braun och Wadman sälla sig och som i Frankrike n&amp;tt sin högsta fulländning i Berapger. Den skola som än med sina skämtsamma visor spridt glädje i vida lager än med ett hvasst hugg eller en munter refräng skakat de ' skrankor som resa sig mot utvecklingen vida mäktigare än hundra storgråtare med de mest forsande tärefloder. Den skola som tillika i enkla och hurtiga strofer sjunger ut de känslor som röra sig hos en tids för det allmänna intresserade djupa samhällslager. Den har med herrar Tavaststjeraas och Hanssons riktning blicken för felen i det bestående gemensamt.
Men naturligtvis är det mera skäl att förena sig med något af de Stånd, som redan fattat deras beslut, så att man undviker en tredje mening. Vill R. o. Ad. ej förena sig med PresleSt. eller BondeSt., så uppstår ilen fråga, som Gr. Hamilton, jemte flere andre talare, framkastat, nemi. om votering i förstärkt Ulsk., emedan frågan ej kan förfalla ; ty när tiden en gång, genom tvänne Slånds beslut, är inskränkt, så måste man komma öfverens om inskränkningens belopp lill månader, veckor eller dagar. Om det nu skall blifva Bcvilln Ulsk., som förstärkes och röstar häröfver med R. St:s rätt, eller Ekon.Utsi;, kan komma på ett ut. Det är visserligen rätt, såsom Gr. Hamilton, och jag tror äfven flere andre talare hafva yttrat, all då frågan är af ekonomisk natur, så borde det vara Ekon.Ulsk., som förstärktes. Jag nämnde Bevilln. Utsk., derföre att vanliga förhållandet tiar varit, att när en fråga blifvit behandlad af två sammansatta Ulsk., sä har det varit det främsta Utsk., som blifvit förstärkt, och att detta ej gör saken till en bevillningsfrfiga, derom upplyser uttryckligen 2:dra mom. af 34 S:n Riksd.Ordn., som säger: ”och bestämrne sjelfva ämnets beskaffenhet efter grundlagen, om icke den hvarje särskildt Utsk. i allmänhet uppdra gna befattning, huruledes ett mål, i enlighet med R. Stts deröfver tillhöriga beslutanderätt, hör afgöras.” Mig synes följaktligen, alt formfrågorna i delta hänseende ej böra föranleda några tvister ibland R. o. Ad., ulan att vi måtte få komma till sjelfva afgörande!, antingen R. o. Ad. då vidblifver sin mening eller antager PresteSt:s eller BondeSt;s. Först sedan d^tta ät' afgjordt, uppstår frågan om förstärkt Utsk. be höfves eller ej. Frih. lia milton:
Han förfogar nämligen — säges det — öfver en storartad förmögenhet, som gör det till en småsak för honom att anordna dessa lysande fester och tillställningar, till hvilka vi i dessa dagar varit vittne. Också var det väl vid tanken härpå, som grefve L. till sitt ofvan citerade yttrande lade: » jag kan köpa hela kongressen » — hvilka ord naturligen endast få tolkas i den bemärkelsen, att hr grefven vore nog rik att betala omkost — naderna för hela tillställningen. Att så emellertid är förhållandet har sin grund i grefve Landbergs den 5 november 1884 ingångna äktenskap med Gabriele von Hallberget '. Med henne erhöll han nämligen en storartad förmögenhet, som satt honom i stånd att — jemte h. m:t konungen — bära de stora omkostnaderna för den åttonde orientalistkongressen med den samma åtföljande festligheter och tillställningar. Att grefvinnan Landbergs namn derför i dessa dagar ock nästan lika ofta nämts som grefvens är helt naturligt och endast en skyldig hyllningsgärd. Vi äro derför öfvertygade om, att vi tillmötesgått större delen af vår talrika läsarinnekrets, då vi i Iduns porträttgalleri införlifvat hennes bild. Grefvinnan Gabriele Landberg är andra dotter af en af Tysklands förnämste förlagsbokhandlare, den år 1880 aflidne Eduard von Hallberger, och torde för närvarande räkna inemot 35 lefnadsår. Hennes utseende är synnerligen distingueradt. Med ett ganska vackert ansigte, omgifvet af svarta lockar, förenar hon en ståtlig, något fyllig figur samt visar sig i hela sitt uppträdande som en dam af finaste verld. Hennes konversation röjer god bildning och verkligt intresse för de vetenskaper, åt hvilka hennes make egnat sig, den orientaliska forskningen. Hon har ock i sällskap med sin man företagit flere resor i Orienten. År 1884 äktade hon som sagdt vår samma år till italiensk grefve upphöjde landsman Carlo Landberg. Bröllopet stod å det vackra slottet Tutzing, beläget på vestra stranden af Starnbergersjön, ungefär midt emot slottet Berg, der kung Ludvig af Bajern dränkte sig. Bröllopsresan stäldes till Nubien.
Rjdderskapet och Adeln väljas, och hvilka kunna praesuponeras äga ali nödig kännedom för ämnets, behandling, blifva de, sorn egentligen komma att utöfva granskningsråtten och örn meningen icke är att slumpvis behandla saken, år det tydligt, att 4 personer ej kunna så, sorn vederbör, undersöka, och besvara frågan, då deremot genom deras antals bestämmande till, sex, det vore att hoppas att förhållandet med hvarje af de verk, sorn åro i fråga kunde närmare utredas. Når Utskottet sättes i verksamhet, torde det bäst visa sig, om det af mig fö - Len xi Martil, 077 ypslagna antal ej erfff Irats, och kanske lärer Utskpttet ändock behöfva jnh&nta upplysning af Hmbetsmån inom de verk Comittéens förslag förer. Med min röst skall jag ej bidraga dertill, att snart sagt hela bördan af Utskottets arbeta kastas på 4 Ledamöter af Ridderskapet och Adeln. Med åberopande af hvad jag redan förut yttrat, anhåller* jag, det Herr Grefven och LandtMsrskalken täcktes genom proposition utröna, 0111 icke Ridderskapet och Adeln anser Utskottet böra formeras genom 6 Ledamöter från hvarje Stånd. Herr Grefven och Landt-Marshallen yttrade, att då det varit hans pligt, att inför Ridåerskapet och Adeln uppgifva något visst förslag till antal af Ledamöterne i Särskildta Utskottet, samt Pråsteoch BorgareStåndens Herrar Talemån, vid den sista gårdags hällne Talmansconference förklarat, att bi malte Stånd, hvilkas alla Ledamöter redan voro uti de ordinarie Utskotten upptagne och sysslosatte, icke utan största svårighet kunde till Särskildta Utskottet aflemna mer ån 4.