Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot den benämning af Riksdaler, Utskottet föreslagit må gifvas åt räkne enheten, är inom Riks-stånden anmärkt, att denna benämning sannolikt skulle komma att förorsaka oredor och förvillelser vid transaktioner man och man emellan, samt att fördenskull något serskildt uttryck borde begagnas, hvarigenom den antagna enheten utmärktes och skiljdes från de i rörelsen nu förekommande riksdaler specie, riksdaler banko och riksdaler riksgälds; i hvilket afseende uppgifvits orden: riksmark, riksmynt, bankdaler, riksdaler kurant, riksdaler papper, sedel-riksdaler, svensk riksdaler samt riksdaler svensk. I det återremitterade utlåtandet yttrade Utskottet, att benämningen riksdaler, hvarmed i allmänhet betecknas riksdaler riksgälds eller det räkne-värde, som af den nya enheten motsvaras, icke bör komma att leda till missförstånd eller oredor, hvilket, enligt Utskottets öfvertygelse, snarare skulle inträffa i händelse den nya räkneenheten, jemnt motsvarande ett redan kändt och i rörelsen begagnadt mynt, erhölle en från dettas i någon mån afvikande eller alldeles ny benämning; dock har Utskottet, till undanrödjande af all tvetydighet, här nedan tillstyrkt, det Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, att Kongl. Majit, i sammanhang med beslutet om det nya mynt-systemets bringande till verkställighet, täcktes meddela sådana föreskrifter, hvarigenom missförstånd vid transaktioner enskilda emellan, med afseende å räkneenhetens benämning, må förekommas. Likaledes anser Utskottet sig böra vidblifva sin förut gjorda hemställan, att den nya räkne-enhetens under-afdelningar må, i enlighet med hvad Kongl. Maj:ts nådiga proposition i detta afseende innehåller, benämnas penning; och hvad angår den af några ledamöter yttrade mening, att åt räkne-enhetens 10:del borde gifvas en serskild benämning, såsom krona eller mark, tror Utskottet, att sådant skulle leda mera till förvillelse än till någon verklig fördel och ej eller vara behölligt; hvadan Utskottet icke kunnat förslaget derom biträda.
Konstitutions-Utskottet har trott sig finna, att detta grannlaga förhållande icke i allo blifvit bemärkt vid utfärdande af Instruktionen för Landshöfdingarne i Rikets län och de vid Läns-styrelserna anställda tjenstemän af den 10 November 1855; och Utskottet har ansett denna Instruktion behäftad med så betydande och betänkliga fel och brister, att Utskottet trott sig böra derpå lästa Rikets Sländers synnerliga uppmärksamhet. Dock hafva de för denna Instruktions utfärdande vidtagne förberedelser varit lika vidlyftiga, som långvariga. Fröet återfinner man redan i den i Kongl. Majlis Proposition till Rikets Ständer den 5 Juli 1809, angående Statsverkets tillstånd och behof, lill Stals-Utskottct framställda uppmaning alt uppgifva de indragningar och besparingar, som genom en förbättring uti de allmänna ärendenas behandling och gång skulle kunna förenas med Riksstyrelsens tillbörliga handhafvande. Af denna framställning föranleddes långvariga arbeten för förenkling och förbättring af Rikets Styrelseverk. Äfven Länsstyrelserne blefvo dervid föremål för uppmärksamhet, men i allmänhet ansåg man dem böra bibehållas vid deras befintliga skick, blott att gränsorna för deras befattning närmare bestämdes För sådant ändamål anbefalldes Kongl. Kammar-Kollegium genom Kongl. Bref den 24 September 1828 att afgifva förslag tili nva Instruktioner för Landshöfdingarne och ålskillige ändra landlslatstjenstemän. Sedan Kongl. Kammarkollegium anmodat samtlige Kongl. Majlis Befallningshafvande i Riket att hvar för sig upprätta förslag till ny Landshöfdinge-instruklion, och de fleste Kongl. Majits
N:o 5. 9 exempel för liela riket (äfven inberäknade aila öfriga städer) icke tio gånger det belopp, sorn erlägges lör fastighet endast inom Stockholms stad. Man behåller ännu envist qvar en minimi-tarif för jordegendomens uppskattning af år 1825, och vill icke utbyta den emot del värde Taxerings-kommitléerna sjelfve något af de sednare åren satt på den Svenska jorden, icke år 1854 eller 1855, utan t. ex. 1847 eller 1848, ehuru man ertappar län, som under sednare tider, år för år, nedsatt fastighetsvärdet, så att det endast med ett eller annat 100,000 riksdaler nu öfverstiger minimi-värdet af det förstnämnda året. Således erlägges för fastigheten inom hufvudstaden sju gånger högre bevillning än för 2,500 mantal inom ett af Rikets större län: och endast den gåfva lii! nu varande rotehållare, utan verklig fördel för deras efterkommande, som nyligen öfverlemnades genom efterskänkande af bidraget lill soldatbeklädnaden öfverstiger i vissn län icke obetydligt den ifrån samma rotehållare utgående allmänna beviliningen, hvarifrån de ock kunna anses nu vara alldeles befriade, samt hafva derutöfver tillvunnit sig en liten årlig pension. Den af Utskottet föreslagna undersökningen och v/redningen om den fasta egendomens verkliga värde, hvilken reservanten redan vid Riksdagen år 185 1 förordat, kan visserligen i sinom tid anvisa vägen för rättvisa och ordning; men emellertid synes Utskottet icke hafva bordt lemna bevillnings-väsendet uti dess nu varande eländiga och landsförderfliga skick. Af dessa och andra, såsom här ofvan .‘■äges, förut framställda grunder, har reservanten icke gillat Utskottets bevillnings-förslag i följande afseenden, andra mindre inflytelserika omständigheter att förtiga: l:o Alt icke en ny minimi-tarif för jordegendom på landet har blifvit uppgjord; 2:o
S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets, den 2 dennes under N:o »i4o Prot. Utdr. d. 17 October i8a3. 515, afgifne samt den 9 derpå följde e. m. på bordet lagde Utlåtande, angående väckte anspråk på ersättning af Svenska Staten för Svenske Medborgares lidne förluster, genom uppbringningar af Magter, med hvilka Riket varit i fredligt förhållande, blef samma Utlåtande, på grund af dervid gjorde anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt. S. D. Instämde Höglofl. Ridderskapet och Adeln i hvad Högv. Preste-Ståndet, enligt Protocolls-Utdrag af den 3 dennes, beslutat, angående en underdånig skrifvelse från Riksens Ständer till Kongl. Maj:t, i anledning af Riksens Ständers genom Förstärkta Stats-Utskottet fattade beslut, om Capitations-, Fyllnads-och Öfverflödsafgifterne. Från Högv. Preste-Ståndet. S. D. Efter föredragning af den vid Bevillnings-TJtskottets Betänkande N:o 12 bifogade Tariff, för den blifvande Tullbevillningen af inkommande och utgående varor samt Transito-afgiften, fann Preste-Ståndet för godt antaga ifrågavarande af Utskottet först afgifne Förslag, med de af Prot. Utdr. d. 17 October 1823. 1141 af samma Utskott sedermera deruti föreslagne jemnkningar, dock med åberopande af Ståndets förut vidtagne beslut, att till Kongl. Majit, i underdånighet öfverlemna, att i vissa fall vidtaga de af inträffande förhållanden påkallade ändringar och jemnkningar i Tull-Tariffen, efter de grunder, som under nuvarande Riksdag blifva af Riksens Ständer faststälda. Lag-U tskottets Utlåtanden:
St. ena gången ansett dessa tjenster i allmänhet icke kunna indragas och sedermera funnit sådant höra allmänt verkställas, dels olika meningar derom vid frågans behandling inom RiksStm förekommit. Man må i öfrigt hafva hvad tanke som helst i denna fråga, betviflar jag högligen, att den kan anses vara af någon stor riksvårdande natur; och minst hade jag föreställt mig, att ett afstyrkande å landsliscals-tjensternas indragning för närvar., och så länge länsmännen icke vore: försedde med sådana löner, att en större grad af bildning och kunskap för dem kunde fordras och föreskrifvas, skulle citeras som ett af bevisen, att en stats-secret. icke med oväld nit, skicklighet och drift sitt förtroende-embete utöfvat. Uti iijtde anmärkn.punkten, sednare morn., anföres, att under den 1 ej dug. 18 oj, af andra huj vildt ilelns besparingar ett arfvode blifvit för 3:ne månader anslaget ät en person , sorn förrättat en tjenstledig landsliöfdings embete. Detta arfvode ti Ildeltes åt en vice-landshöfding i Jemtland, som förordnades att under gifven tjenstledighet åt ordin. landshöfdingen derstädes bestrida landshöfd.t jensten. Anledningen härtill var den, att, i följd af en i Svea Hofrätt anhängig fråga, som syntes nära verka på sistnämnde landshöfdings enskilda ekonomiska ställning, betänklighet förekom emot hans fortfarande utöfning af landshöfd.tjensten, hvarföre han äfven sjelf fann sig befogad begära tjenstledighet, tills frågan blifvit närmare utredd.
Orsaken är, att verldens skick, att tänkesätten hos deras ostraffade likar och beskaffenheten af samhällets inrättningar ej tillåta dem att fullborda den goda föresatsen. Man slösar barmhertighet på uslingar, hvilkas armod härrörer från lättja och vanart; och man glömmer, att den näring, man dermed lånar åt dessa egenskaper, är just den, som bereder uslingens öfvergång till brottet. Om all denna frikostighet mot lättjan, skrymteriet, lögnaktigheten, liderligheten, således mot upplösningen af all sedekänsla, sparades, och någon betydlig del deraf blefve använd på sådana förvillades räddning, som i fängelsets ensamhet fått erfara förderfvets frukt och blifvit bragte till besinning; så skulle det utan tvifvel visa sig, att denna uppoffring vore bättre använd. Det bör redan vara uppenbart för hvem som tänker, att dock ingen annan utväg till den äreförgätne tiggarens eller den försoffade lättingens återförande från deras förtappelse gifves, än att de lemnäs åt sig sjelfva och åt straffet, i händelse de icke gripa sig an att i sitt anletes svett utan brott förvärfva sitt uppehälle. Och det bör icke blifva svårare, det måste tvertom blifva lättare, att efter utståndet straff besörja om möjlighet till räddning för den del af lättingar, som icke dessförutan gör bättring, än att eljest, såsom nu, försörja dem alla utan åtskilnad och utan all förhoppning om deras bättring. Hvad som först och främst göres behof, är således att upphöra med all utdelning af allmosor och all fattigförsörjning för arbetsföra personer. Det fordras hårdhet härtill, samma helsosamma hårdhet, som fordras att aga det okynniga barnet eller att utbryta den förskämda och odugliga, värkande tanden. Men med blödighet allena, och saknad af allt mod att rätta och bestraffa, bibehålies ingen samhällsordning, än mindre återstälies eller förbättras den, när den förfaller eller hotas med upplösning.
128.0 i anledning af Kongl. Majda Nådiga Bref, rörande inrättningen af ett Handels-Låne-Contoir i Götheborg m. m. 129:0 - om anläggandet af en .Vattenledning till Carlscrona. i5o:o - i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Bref, angående ett, Höganäs Stenkols-Verk beyiljadt, understöd af Stats-medlen, i3i:o Den 3 December; i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss, angående begärd ersättning af Allmänna Medel för Kostnaderne vid tryckning af Landshöfdingarnes ErabetsKungörelser. i5a:o i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å framlidne Landshöfdingen af Vibelius Enkas ansökning, att lå bibehålla hälften af den Pension hennes Man, å Allmänna Indragnings-Staten, innehaft. i33:o angående förändring uti nu gällande föreskrift om Allmänna lndragningsStatens utgifvande af trycket. i34:o - angående Gratifxcation till Stats-Commissarien Tunelius, i55;o Den io angående ytter ligare understöd för Nybyggare i de Norra Provincerne. i56:o Den i5 om anordning uppå Banquen af det Creditiv, Vi beviljat till Spannmåls uppköp yid inträdande svårare missväxt. 157:0 Den 17 angående fort farande anslag för Strömrensningar m. m. 108:0 i anledning af väckt frå ga om förräntande af den till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition öfverleinnade Saltpeter-Fonden. i3g:o rörande en, Dykeri-Com missarien TFestbeck tillagd, Pension m. m. i4o:o angående utbetalande af ett för Öfver-Commissarien D. Ek faststäldt arfvode. i41:0
Det är undanrödjandet af de skiljagtigheter sötn Sednare tiders missförstådde politik tillskapat , och en kanhända fortfaraode afvund till vårt bestånd;* vår enighet allt städse underhållen, som jag yrkar. Det är knytandet af ett närmare samband Ståndsbröder emellan, till uppehållande af ett gemensamt fo ferlanda val, jag begär, och förnekande med nöje formoner, sorn kan hända månge Här änriu fästa vid nu varande siuljagtigheter emellan äldre och nyare Adeln, skall mitt bjerta känna en ljuf tillfredsställelse att hafva yrkat hvad jag tior vara rätt , att hafva begärt lika förmoner för frånvarande som nu ej här äga någon talan, att balva utsträckt till alla våra Ståndsbröders bm Riddersnsannens pligter och rättigheter > att ha ia berndt för blifvande ätflingars söner samma tillfälle, att här försv ra hvad hvarje Svensk Friboren man äger heligastr Konung, frihet, fe - Den 11 Junii c, ni. sterland; och min högsta ära blifva, se rättvisa skänkt åt dem, på samma gång den skankes åt denna min lika oegennyttiga som med min sanna öfvertygelse för fäderneslandets båt-, nåd och väl, grundade motion. Det är på alla här förut anförde skäl och grunder jag anhåller om hvilandet på bordet af denna 4 §. i RiddarhusUtskottets föreslagne redaction af Riddarhusordningen till dess ConstitutionsUtskottets utlåtande öfver denna min motion och flere andra af Ridderskapet och Adeln i samma ämne gjorde motioner och som med denna §. äga ett oskiljagtigt sammanhang hinner till Ståadet inkomma och till öfverläggning företagas. Bilagor till Pleni-Protocollet för den 14 Junii. förmiddagen. N;0 Ii Herr Ehrenborg, Casperi Frågan om hvad Lagen stadgar; torde i detta som i alla dylika fall, noga böra skiljas Den l‘i Juni i f. m. i53 från hvad lagen kan anses börs stadga. Jag är fullkomligen tet derom, att då, enligt 17 Cap. 10 §.
Vid öfvervägande af åtskillige inom Riks-Stånden framställde förslag, åsyftande lindring i skjutsnings-besväret, hafva Rikets Ständer ansett, att någon väsendtlig förbättring i skjutsväsendet icke är att vinna utan i sammanhang med bruket af Diligenceoch forvagnar, hvilka ostridigt bereda öfvergången till bättre communicntions-anstalter och småningom skola vänja nationen vid de fördelar, som dermed äro förenade. Om detta icke redan skett med den skyndsamhet som kunnat förmodas, så hafva Rikets Ständer trott orsaken härtill böra sökas hufvudsakligen i nationens vana vid det gamla sättet att begagna skjuts, och ide stora svårigheter, som de nya inrättningarue haft att bekämpa. Under sådan öfvertygelse och med kännedom om de inom Riket hittills befintlige Diligence-inrätlningars ställning, hafva Rikets Ständer funnit dylike med uppoffringar och besvär förenade enskilda företag vara förljente af uppmuntran och understöd så väl från E. K. M. som Rikets Ständers sida; och få Rikets Ständer, tillföljd häraf, hos E. K. M. i underd. anhålla, att E. K. M. täcktes, med förunnande åt nuvarande eller framdeles blifvande Diligenceoch Forvagns-Inrättningar af sådane förmoner, hvilka utan andras förnärmande kunna dem tilldelas, derjemte i Nåder tillåta berörde inrättningar, att med vederbörande skjuts-skyldige 542 Expcditions-TJtskotlets Förslag till tind. Skrifvelse N.o 29^. å stationerne vid de vägar, der Forvagnar på bestämda dagar framgå, öfverenskomma om ansvarigheten för skjutsning med ett visst antal hästar, i förhållande till mängden af resande, som med Diligencerue kunna forlskaffas.
Det är ingen af eder, mine Hrr, som ens yttrat den farhågan, att en privatbank skulle verkligen komma i den belägenhet, att icke kunna inlösa sina egna sedlar; men jag vågar framställa en annan sida af saken. Jag frågar Hrr:rne, om de fattigare classerne vore bättre betjente, om Hrr:rnes lagstiftning går derpå ut, alt göra privatbankerna omöjliga, och derigenom betaga producenten tillfälle ali lemna arbetaren utväg all förtjena, och således hvarken någon privatbankssedel eller någon Riksbanks - 500 Den 25 Januari e. m. sedel komme i deras hand. Vore väl den fattiges belägenhet dä bättre, än om del möjligen nu skulle hända honom, hvilket dock saknar hvarje skymt af sannolikhet, att han vore tvungen att behålla sin sedel några veckor, innan han kunde blifva af med den? Man har på f. m. talat om den slöra vinst, som privatbankerne hafva gjort. Jag vill nu icke vidröra detta ämne, ehuru förljensten visserligen icke är på långt när så stor, som Hr von Hohenhausen uppgifvit; men då man jemväl ofia anspelat privatbanksintresset, vill jag förklara, att det är icke privatbankdelägarnes intresse, som jag försvarar, utan det är den stora allmänhetens. Om privatbankerne icke skulle kunna äga bestånd, då frågar jag Hrr:ne, hvilka skulle derigenom komma att förlora mest, antingen delägarne, som vid sådant förhållande blefve i tillfälle att genom de utdelningar, som de i banken på sina adier erhöllo, qvitta sina skulder, eller den stora allmänheten, som då skulle se sig tvungen alt lill privatbankerne inbetala de utelöpande (i millionerne. Hr Mannerskantz har framställt en uppgift, som jag belviflar blifvit riktigt Hr Mannerskantz föreställd, nemi. att privatbankerne skulle i början af sin tillvaro först hafva lillvexlat sig Riksbankens små sedlar, uppsändt dem till Banken samt derför erhållit större.
Men du är man, glöm ej det! » » Ja! » svarade Hahne och reste sig upp med en åtbörd, som visade, att han ville beherska sig. » När du träffar Endis. och du skall nog någongång göra det der nere ... så säg henne ... Nej, säg ingenting! » tillade han, men tryckte brefbundten varmt och länge till sina läppar, och så gingo de in i elden. En stor, klar flamma steg upp ur glöden, flämtade en stund och dog ut. Och så var sista kapitlet i en kärlekssaga till ända. » Klockan är strax half 7; » sade Sinding, som stått helt stilla och åskådat denna scen. » Ja visst! » sade Hahne och började ordna c sin toalett. Den fina brudgumsskjortan fick likväl en och annan liten skrynkla, den hvita sidenhalsduken ville aldrig få fason och frisyren var alldeles objelplig. — » Se så! Framåt nu till äktenskap och sällhet! Farväl gamla ungkarlslif med alla blindskär och falluckor! » » Tiden läker sår och försonar fel! » svarade Sinding allvarligt. » Men minnena rår den ändå icke på! » invände Allan. Och så slöts dörren efter dem. Under färden till bröllopshuset sutto båda tysta i droskan, öfverlemnande sig åt sina egna tankar. Sinding var mera uppskakad, än han velat låta förstå, och för hans inre öga stego upp en hel här af underliga syner. — Endis och alltid Endis var det, med sina sorgsna ögon. — Han hade så tydligt sett henne nyss i den flammande lågan likt martyren på offerbålet, nu såg han henne vid vigselpallen under ceremonien, såsom en sväfvande andeföreteelse, som stälde sig mellan brud och brudgum och tycktes taga sin andel med af prestens välsignelse. Hon hade ju också sin rätt dertill. EENS RENA CACAO. sparsamma husmödrar. K r. 75 ö r e. » V - e - 5 — » 1. hos alla specerihandlande J. Sneek,- Holland. S. Generalagent för Sverige: J. H O B M A H, Stockholm. [470] r o o o CO o
Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatta Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Utlåtanden: N:o 25, i anledning af väckt motion, angående åtgärders vidtagande för fortsatt utgifvande af samling af författningar, rörande arméen, dess styrelse och förvaltning; N:o 24, i anledning af väckt motion om statens öfvertagande på passevolans af rustnings-besväret; N:o 25, i anledning af väckt motion om antingen indragning af landsliskalstjensterna, eller anslående af lön åt landsfiskalerna; N:o 26, i anledning af väckt motion om förhöjdt traktamente åt nämnde och fjerdingsman vid extra förrättningar; N:o 27, i anledning af väckt motion om förtydligande af Kongl. Kungörelsen den 11 Augusti 1854, i fråga om ersättning till nämndeoch ijerdingsmän för extra förrättningar; och N:o 28, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående under stöd af allmänna medel för uppehållande af gästgifveri vid Malmagens by i Jemtlands län. h S. 1). Föredrogs ånyo och bifölls Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 34, i anledning af väckt motion om utfärdande af särskilda föreskrifter, rörande bark-mätning. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets Betänkanden: N:o 112, i anledning af väckta motioner om vidtagande al åtgärder för utfärdande af nya krigs-artiklar, tjenstgörings-reglemente för arméen, fält—förvaltnings—reglemente, m. m.; och N:o 113, i anledning af väckt motion, att en af f. d. Löjtnanten A. Törnsten i Norrköping inrättad läro-anstalt måtte godkännas, såsom högre elementarläroverk, och vissa lärare derstädes erhålla rätt till tjensteårs-beräkning. Frän Hederv. Bonde-Ständet. S. D.
Uppå — 25 — Uppå de besvär, AdvokatFiskalsEmbetet i Kongl. Götha HofRätt hos Kongl. Maj:t i underdånighet anfört öfver HofRättens den 27 Maj 1839 gifna utslag, deri HofRätten, i anledning af bemälde Embetes, på sätt Riksdagsberättelsen (pag. 49) visar, anställda åtal emot tillförordnad Domhafvande i Säfvedahls HäradsRätt, enligt hvars beslut en för hustjufnad dömd person blifvit ålagdt kroppsstraff af sexton, i stället för rätteligen tolf dagars fängelse vid vatten och bröd, väl gillat AdvokatFiskalsEmbetets anmärkning och funnit HäradsRättens åtalade förfarande oriktigt, men likväl förklarat någon ansvarighet derför icke kunna Domhafvanden ådömas; har slutligen Kongl. Maj:t under den 5 Oktober 1841 meddelat Dess i Högsta Domstolen beslutade Utslag af innehåll, att Kongl. Majit funne AdvokatFiskalsEmbetets underdåniga klagan icke föranleda till annan ändring i HofRättens öfverklagade utslag, än att tillförordnade Domhafvanden i IläradsRätten skulle ersätta Kongl. Majit och Kronan kostnaden för ofvannämnde sak fäll de persons underhåll i häktet fyra dagar längre än vederbort. Uti hvilket beslut Herrar JustitieRåden Bredberg, Nybloms> Backmanj Grefve C. Sparre och Grefve G. A. Sparre sammanstämt; hvaremot Herr JustitieRådet Isberg för sin del ansett de underdåniga besvären ej föranleda till ändring i HofRättens utslag.
Under det följande halfseklet förvärfvade Johan Tobias Geijsler, på sin tid en af nationens aktade m e d l e m m a r o c h en tid dess kurator, Samuel Triwald o c h Jakob H e n r i k M ö r k en plats i den svenska skönlitteraturens häfder. M e n — Gif plats, gif plats, se nordens vingud nalkas o c h sången svärmar kring hans v i g d a m u n d! H a n s v ä n o c h medbroder, Karl Israel Hallman, har äfven tillhört nationen, o c h i nyare tider har A u g u s t Blanche förvärfvat sig ett af hedersrummen inom den svenska novell-litteraturens häfder. Alla hafda kostnader ersätta vi naturligtvis tacksammast. ' - Det är d o c k icke blott i n o m det skönas värld vi påträffa namn, som återfinnas i Stockholms nafions album, äfven åt vetenskapen, kyrkan o c h statslifvet har nationen skänkt målsmän af första ordningen. När » Den svenska äran bröt sig nya banor i tankens obesökta land », fick man bevittna, huru Den nuvarande tioårige fursten b o r hos sin fader, antingen i. hans hotel vid rue Oambacérés i Paris eller på slottet A u v a g e s i departementet R b ö n e. De Y v e t o f s k a regenternas gamla slott raserades till grunden af revolutionsmännen 1793. Melanderhjelm beräknar himlafärden För månens skifva, för planetens ring. Den man, s o m vid detta sekels, början kallades af vårt b l ö d a n d e o c h styckade fosterland till hjälp i n ö d e n s stund o c h förde det in på en ny, sundare lefnadsbana, ägnad åt fredens o c h folkförbrödringens lugna värf, fick i Magnus Brahe en uppriktig vän och varmhjärtad hjälpare, under det att Anders Lindeberg äger betydelse såsom en af förelöparne till ett friare samhällsskick i vårt land. Mången stjärna har slocknat i sin tandning. E n tidig d ö d kallade Kristian Claéson bort från en knappast på- börjad lifsgärning.