Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Eskilstuna stad, som tillförene varit af Staten ganska mycket påkostad, är f. n. nära nog i förfall, och behöfver således allt hvad den kan få, för att kunna sättas i det skick, hvaruti den fordom var på väg alt komma, och dertill skulle ett sådant förelag som delta betydligt bidraga. Härtill får jag lägga, att de landtbruk, hvilka f. n. omgifva trakten af detta samhälle, är ibland dem, hvilka inom Södermanland mest framskridit i produktions-förmåga; men, tyvärr, äfven derjemte i stark tillverkning af bränvin, hvilket i strida floder störtat ner öfver det arma Eskilstuna, och betydligt depraveradt detta samhälle. Kommer nu en bränvins-lagstiftning, att blifva antagen, som tillintetgör bränvinsbränningen, sä mäste följden deraf blifva, att dessa landtbrukare, så vida de vilja uphöra med sin förderfliga handtering, nödgas skicka all sin spannmål på Örebro, för att kunna få någorlunda höga priser på densamma, och måste således utsätta sig för en betydligt förhöjd transport-kostnad, emedan-hvar och en mycket väl vet, alt då man har alt välja emellan Örebro Bergslag och Stockholms Börspriser, utsätter man sig heldre för den ökade transport-kostnaden, än för de föränderliga priserna i Stockholm. Derigenom kommer en betydlig tunga att läggas på denna trakt, och^ jag hemställer derföre, om det icke är skäl i, att befrämja den tilltagande nykterhet, äfvensom den ökade idoghet, som jag hoppas blifver en följd af den nya bränvins-lagstiftningen genom anslag lill denna kommunikations-linien. Jag tror alt R. St. ieke begär någon orättvisa, då de första gången i en så stor och relativt framskridande provins, sorn Södermanland är, bevilja detta anslag, och anhåller om bifall till Utsk:s Betänk. Frih. Klinkowström, Bud. Mauritz: Jag mäste, i mot sats emot de sista värde talarne, förena mig med Gr. Sparre, emedan jag anser ifrägavar:de anslags-summa vara allt för stor, att af R. St. för delta ändamål gifvas.
fog tänkte en vun f; vara, huars vrcs&amp;hct ni fdrdrog, ej rjrmvc bloii - d2 gumman sig funnit bclönad nog .. r JW hjcrtin slor mig - j a g ropar den gamla med s~~~thandc namn och r2chcr incd tacksam kärlck mot hcnnc min appna famn. Huf tach, du Gcnana2 kärlek, @ St fCMII g&amp;. du Irohct. sam a * l suikcr, men guldn~cda&amp;r fs ' rsmifr! SOIII Sport. et var svalt och halliliiiikelt pil den skiiggiga veraiidnii och doftade starkt af d e blommaiide klängv.äxteriia, som sjelfsvaldigt nedhängde mellan pelarne. Der borta frin parkgömmorna hördes tonerna af en flöjt - en smältande öm kärleksmelodi, som beledsagade syrsornas vaggshg rundt omkring p5 d e dimmiga ängarlie. Annars var det s9 tyst - s5 tyst. De gamla hade redan gatt till h d a, och d e unga voro ute p9 en b9tfard. utoni fröken Signe, som stannat p5 verandan. Hon tog sig väl ut mot bladgruppens mörka hakgrund, der hon satt i sin fdrgrika dragt med hufvudet tillbnkalutadt mot den högkarmade fällstolen; af hela aiisigtet rar det fylliga hakpartiet och den halföppna. leende munnen det, som tydligast framträdde i den svaga qvallsbelysning, hvilken genom en öppning i blndverket föll iii ir8n siilan. De lhgfraiisadc ögonlocken vor0 slutna. Sof hon kanske? Nej. foten rörile sig i sakta takt ined flöjtens toner, som kommo allt iiärinare, tills d e med ens upphörde. Och ögonblicket derefter stod eii.ung man tätt vid hennes sida. Neii hon rörde sig rnd5 inte.
Ridderskapet och Adeln den 23, och af Yällofl. Borgare Ståndet den 24 sistlidne Januari, men af Heder v. Bonde-Ståndet återre mitleradt; och som nämnde utlåtande blifvit af 3:ne Riks-Slånd gilladt, anse Utskotten, med stöd af 75 § Riksdags-Ordningen, den erhållna återreinissen icke kunna lill vidare åtgärd å Utskottens sida föranleda. Stockholm den 4 Mars 1845. Ank. till Exp.-Ulsk. den 5 Mars, kl. 6 e. m. Memorial, i anledning af dterremiss d Utlåtandet, N;o 31. Detta utlåtande, afgifvet med anledning af Kongl. Maj:ts IVådiga Proposition i fråga om förändring i sättet för ersättning af hästar och per - Statesamt liim. Besv.- och Ekon.-Utskoitcns Memorial, N:o 64, 65. 13 sedlar, som vid Rusthålls-rege men tena under krig gå förlorade, har blifvit af Ilederv. Bonde-Slåndet ålerremitteradt; men då samma utlåtande är vordet bifallet af Va Holl. Borgare-Ståndet den 24, af flög v. Preste-Slaiulel den 25, och af Höglofl. llidderskapet och Adeln den 29 nasti. Januari, i anseende hvartill frågan, jemnlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är genom Irenne Stånds beslut afgjord, så kan någon vidare behandling deraf u Utskottens sida icke ega rum. Slockholm den 4 Mars 1845.. Alik till Exp.-Ulsk. den 5 Mars,kt 6 e. m. Memorial, i anledning aj åter remiss d Utlåt amiet, _\:o 3'!. Utskottens berörde utlåtande, angående väek.t fråga om anslags beviljande till utvidgning af Carlskrona läroverk har blifvit bifallet af N ällofl. Borgare-Ståndet den 24, af Hög v» Presle-Ståndet den 25, och af Ilederv.
Emot stadgandet i denna §:s 2 inom., att om för gästgifveri å landet rättigheten till bränvinsutskänkning en gång blifvit af egaren uppsagd eller ock förverkad, den icke må kunna för gästgifveriet åter förvärfvas, har Andreas Eskilsson från Blekinge län uti en inom Bonde-Ståndet väckt motion (N:o 241), uti hvilken Per Andersson från nämnda län, Johannes Andersson från Göteborgs och Bohus län samt Carl Johan Kjellman från Jönköpings län instämt, anmärkt, att berörda stadgande innebure en obillighet mot enskilde, på samma gång det uteslöte möjligheten af en ökad inkomst för det allmänna, då man nemligen lätt kunde tänka sig att, sedan utskänkningsrättigheten blifvit af en gästgifvare, till följd af dåvarande ogynnsamma utsigter för en sådan rörelses bedrifvande, uppsagd, likväl kort derefter, antingen genom en öppnad lifiigare trafik eller andra omständigheter, förhållandena så förändrades, att det skulle vara för gästgifvaren ej blott förmånligt utan jemväl af behofvet påkalladt att kunna få utskänkningsrättigheten ånyo med gästgifveriet förenad. På grund häraf och då derjemte kunde inträffa, att gästgifveriet egdes af en person, som enligt förordningens 5 och 6 §§ icke finge med utskänkningsrörelse sig befatta och hvilken således vore betagen den i sista punkten af förevarande moment gästgifvare medgifna utväg att för sin person vinna rättighet till utskänkning, har motionären yrkat en sådan förändring härutinnan, att egare af gästgifveri å landet, för hvilket rättighet till bränvinsutskänkning varit för ett eller flera år uppsagd, måtte vara Sammans. BevillnLags. Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskott. Betänkande N:o 6. 7 berättigad att, efter vederbörligen skedd anmälan och mot erläggande af stadgad afgift, för ett följande år åter utöfva sådan rörelse vid gästgifveriet.
Jag har just i qväll suttit och bläddrat igenom dina fullklottrade sidor och undrat, om jag skulle vilja låta honom, som jag kallar kamrat, taga dig i hand – låta honom se, hur jag under årens lopp och bekantskapen med dig skiftat färg och skinn, hur menlöst sentimental jag varit ibland och hur ogeneradt låg ibland. Jo pytt! Du skulle bara göra honom arg som ett bi genom dina oartigheter och din hållningslöshet, och du, som inte har ett ord att säga till mig, du skulle sqvallra om för honom, hur dum jag är – långt mer än han vet Nej, »herr Lundegård» får allt vänta. Då skulle han först högfärdas öfver mig. Det gör aldrig du, gamla hedersprisse! Det var Ernst Ahlgren som tog initiativet till det samarbete, hvars frukt blef skådespelet Final. Sjelfva idéen, öfver hvilken dramat byggdes, hemtades ur hennes novell Koketten (i Från Skåne). Planen uppgjordes af båda författarne, under muntlig öfverläggning. Personernas karaktärer diskuterades och belystes med exempel af menniskor, som båda kände. Scenindelningen utkastades försöksvis, hvarefter scenerna fördelades till utarbetning mellan båda författarne, dervid hvar och en naturligtvis valde dem, han ansåg sig bäst egnad att utföra; och i detta hänseende stämde bådas önskningar alltid förträffligt öfverens. De scener, som den ene fullbordat, lemnades den andre till öfverarbetning; på så sätt åstadkoms enhet och sammanhang. När akten var färdig, diskuterades den åter muntligen och öfverarbetades ännu en gång, först af den ene, sedan af den andre. Så tillkom akt efter akt under många ändringar, många tillägg och många strykningar. Till sist renskref en hvar sitt exemplar, och hvar och en gjorde dervid på sitt håll det sista finfilningsarbetet, hvars resultat muntligen kollationerades. I allt som rörde arbetet fans icke ringaste spår af skygghet; men så snart förtroligheten ville sträcka sig derutöfver till det personliga umgänget, menniska till menniska – då föll hela tyngden af omständigheternas tryck öfver båda. Den känsla af ofrihet, som deraf föddes, blef naturligtvis än mer dominerande sedan arbetet var fullbordadt.
Betänknnäem afseende fean, genom Kongl, kungörelsen den 27 October 1812, vara betagen förmånen, att med beväringsskyldige complettera sina nummer, och dels att, då Riksens Ständer, vid extra roteringens åtagande, icke kunnat haft för afsigt att bereda större svårigheter åt fullgörandet deraf, än af gamla roteringen, beväringsmanskapet >emnväl är till antalet större, än att det på en gång fean komma att utgå samt någon synnerlig minskning af beväringen icke kan uppstå genom begagnande af friheten för extra rotehållare, att lega inom beväringsklasserna, rättvisa och billighet förenadt påkalla fastställandet af denna frihet, att utöfvas åtminstone inom de klasser, som antingen icke äro commenderade, eller ock icke gerna kunna komma i fråga att utgå. Beträffande nu först hvad i afseends på formen af Utskottets Utlåtande blifvit anmärkt; så får Utskottet förklara, att, då Hederv. Bonde-Ståndet, uti remissen af den ifrågavarande motionen, icke ålaggt Utskottet att bestämma dess beskaffenhet efter grundlagen, och Utskottet för egen del icke heller funnit densamma innebära annan egenskap, än att den, jemnlikt 34 § Riksdagsordningen, bordt till Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets handläggning hänskjutas, Utskottet vid sådant förhållanda trott sig sakna både anledning och behof till särskildt yttrande i denna omständig - Besv. och Ekoitt Ut sk. Betänkanden. tiel, 6amt att, då Utskottet hemställt den 'Vackta motionens ogillande, Utskottet icke kunnat hafva för afsigt att föreslå underkännandet af Motionairens framställningslätt, utan blott att det af honom gjorda yrkande måtte af Riksens Höglofl. Ständer förklaras oantagligt. Gerna medgifver Utskottet, att detta uttryck kunnat ersättas med: •afstyrkande af bifall « -motionen, ehuru någon viss formel för dylika yttranden hvarken är bestämd eller vanligen iakttages; men Utskottet tror dock icke, att genom denna förändring i ord någon vinst genöm större tydlighet i mening kunnat beredas.
N:o 4 29, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, i fråga om ersättning till Sala silfververk lör dess förlust i händelse af skatteförenklingens tillämpning på de till silfververket anslagna räntor af det s. k. Salbergs län. Bifölls. N:o 4 50, i anledning af väckt molien, angående återlemnande till staden Halmstad af 2:ne till Kronan upplåtna mindre jon rymder. Utskottets hemställan bifölls, allenast med den förändring, alt de å 5:dje raden förekommande orden: ”staden Halmstad” utbyttes mot orden: ”staden Halmstads Hamn-direktion.” N:o 4 5 4, angående föreslagen eftergift och afskrifning af ett Markaryds församling i Kronobergs län beviljadt kyrkobyggnads-lån. Bifölls. N:o 152, i anledning af väckt motion om eftergift å ett Knäreds församling i Hallands län beviljadt kyrkobyggrads-lån. Bifölls. N:o 155, i anledning af väckt motion om ytterligare anstånd med inbetalningarne å staden Cimbritshamns hamnbyggnads-lån. Bifölls. Prot.-Uldrag den 18 Juli 1860. 559 N:o 154, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition angående åtgärder till behöfvande» undsättning i missvextår. Bifölls. N:n 155, i anledning af Kongl. Maj is nådiga Proposition angående ifrågastäldt föränd rädt sätt för amortering af l.andshöfdingc-ackorden. Bifölls. N:o 150 angående utbetalning af stats—bidrag till ett väglörbältrings-arbete, som icke blifvit inom behörig tid påbörjadt. Bifölls. N:o 157, angående förlängning i den för uppmuddring al Ystads hamn bestämda arbetstid. Bifölls. N:o 158, angående bestridande af kostnaden för Riddarhussalens inredning. Bifölls. N:o 159, angående ytterligare anslag för det inom Rikets Sländers hus inrättade riksdags-arkif. Bifölls.
Jag vill som exempel nämna, att, om man använt en liten del af den summa, som nedlaggts på GarnizonsSjukhuset, att bortspränga det lilla berg, som finnes bakom Första Gardets Kasern, så skulle de ur den framför liggande Viken uppgående frossor och remittenta febrar åstadkommande ångor ej slädnät qvar öfver Kasernen, och der liksom concentrerat sig, utan de fått fritt utlopp, och härigenom skulle Sjukhuset behöfts i mycket mindre scala. I ännu större moa skulle detta ändamål vunnits, om kostnaderne äfven användts till rensning af den med orenligheter uppfyllda närbelägna Viken. Äfvenledes har man i Christianstad, der sjukligheten och dödligheten vanligen är ganska stor, nyligen uppfört ett kost - Den 19 Maji e m. bart Sjukhus för Garnizonen, och framför eu graf, som går mide igenom staden, och som, i likhet med fästningsgrafvarna, man icke haft medel, att på många år uppränsa, ehuru de, jemte de illa renhål Ina gator och rännstenar, m. m. i betydlig mon varit skulIden till, att ett så stort Sjukhus behöfts. Hade det ej vant bättre, att med en jemförelsevis obetydlig kostnad förekomma en del af sjukligheten, och åtnöja sig med det mindre Sjukhuset, som man redan hade? Slutligen får jag föreslå, att, om IlofRätternes Ledamöter erhålla tillökning på sina Löner, Revisionsskillingen då må upphöra. Jag yrkar återremiss af Utlåtandet. Grefve Brahe s Magnus: Jag får förena mig med de Herrar, sorn talat för VeterinairIurättningen. Nyttan deraf är så allmänt erkänd, och för öfrigt här så mycket omtalad, att det vore öfverflödigt dervid någonting tillägga. Jag instämmer fullkomligt med Herr Bråkenhjelm i det af honom begärdte anslag till byggnadernes fullbordande derstädes, ty derförutan kan Inrättningen ej svara mot sitt ändamål, såsom den enda i Riket och belägen i Hufvudstaden.
Utskotten hemställa härefter, att Rikets Ständer ville bevilja följande anslag, att till och med året efter nästa Riksdag från Riksgälds-Contoiret årligen utgå och till Kongl. Maj:t öfverlemnas, för att i enlighet rned de i Utskottens förestående utlåtande bestämda grunder användas, nemligen: a') till inrättning af Seminarier, Sex Tusen Fem Hundra R:dr, deraf 5oo R:dr för hvartdera seminarium. b) Till stipendier för lärare-elever vid dessa seminarier Nio Tusen JR:dr, hvilken summa bör, i mon af hehofvet, fördelas Stiften emellan. c) Till det i 4 §. 5 mom. omförmälda ändamål, Femtio Tusen Riksdaler. Stockholm den 7 Januari 1841 - TiRYCKX HOS -T. A. WALLDSH,. 18 41,. Bil. till Statssamt Allm.- Besv.- ochEkon.-Utsh\ris Utlåtande, IV:o 128. 1 Emot Utlåtandet hafva blifvit anmälde följande reservationer: Af Herr Grefve Platen: ”Mot Utskottens förslag af minimi-belopp af kunskaper, hvilka böra inhemtas, innan barnet får lemna Skolan, får jag reservera mig på den grund, att, då jag ansåg Utskottens förslag i Betänkandet, N:o 5, alldeles för högt i den ovilkorliga fordring, som der uttalades, anser jag det närvarande alldeles för lågt genom det modererande tillägg, som blifvit gjordt först vid slutet af förteckningen på de kunskaper, som borde inhemtas, och hvilket sålunda måste antagas såsom tillämpligt å alla de förut uppräknade ämnena.
Ridderskapet och Adelns, Högvördige Preste Ståndets och Vällofl. Borgare-Ståndets bifall till Pikets Höglofl. Ständers StatsUtskotts Utlåtande af den 12 förleden Månad hvari hemställes, att till Bevillnings Utskottet måtte öfverlemnas så väl Riksdagsfullmägtiges från Götheborgs Stad, Herrar S, Arfvidssons, Z. Wälebergs och E. AI. Eejfters Memorial med anhållan, dels att 2000 R:dr måtte årligen anslås till aflöning för KionoUppbördsbetjeningen i Götheborg, i likhet med hvad som sker på landet och jemväl, efter 1^15 års Riksdag, i Hufvudstaden, dels om ersättning för hvad under sednare åren till detta behof utgått, som Herr Borgmästaren Nordströms gjorde och af en del af Vallöf!. Borgareståndets Herrar Ledamöter bi* 36 BevillningsUtsk. Betdnkanden. trädde motion derom, att dé tjenstemän, som i mindre städerne besörja Krono-uppbörden, skulle erhålla någon ersättning for deras möda och besvär, har detta Utskott under öfverläggning förehaft ej mindre denna fråga, än de innom välbemäldte Stånd förefallne öfverläggningar. Af StatsUtskottets utlåtande i ämnet har BevillningsUtskottet inhämtat de skäl , som föranledt förstnämnde Utskott att afstyrka bifall å denna hemställan, och tillika erfarit det framställde förslaget, att, då Rikets Höglofl.
Vid lagtima Adelsmöte; l:o Framställningar, som af Konungen till Ridderskapet och Adeln aflåtas; 2:o Frågor, som föranledas af den utaf Riddarhus-Directionen afgifna berättelse angående förvaltningen af Riddarhusoch Adeliga Stifts-ärendena, äfvensom framställningar, hvilka i öfrigt må af Riddarhus-Directionen göras angående nämnda samt andra dermed sammanhang egande ärenden; 3:o Riddarhus-Utskottets eller särskildt tillsatt Utskotts utlåtande och förslag enligt hvad i § 18 säges; och 4:o Motion, som af någon ledamot väckes angående ej mindre förenämnda ärenden, än äfven frågor, som afse dels de Ridderskapet och Adeln tillkommande privilegier, förmåner, rättigheter och friheter, dels förslag till ändring i denna Riddarhus-Ordning dels ock hvad i öfrigt till Ridderskapet och Adelns gemensamma angelägenheter är att hänföra; samt å urtima Adelsmöte, allenast det eller de ärenden, som föranledt Ridderskapet och Adelns sammankallande. §. 22. Motion må ej väckas under längre tid än till och med den 4:de dagen efter valet af Ordföranden, så framt den ej af något fattadt beslut eller annan under Adelsmöte inträffad tilldragelse omedelbarligen föranledes. Motion bör alltid skriftligen till protokollet aflemnas; och må i en skrift ej flera mål af olika beskaffenhet sammanföras. §. 23. Framställningar af Konungen äfvensom frågor, hvilka föranledas af Riddarhus-Direktionens förenämnde berättelse eller i öfrigt 2 lo Riddarhus-Utskottets Betänkande N:o 9. af Direktionen till Ridderskapet och Adeln hemställas, må ej till afgörande företagas, innan Utskott deröfver sig yttrat. §. 24. Då de i nästföregående § omförmälda ärenden första gången hos Ståndet förekomma eller motion väckes, böra de, så framt ej remiss deraf till Utskott enhälligt beslutes, hvila på bordet till nästa sammanträde, då remiss skall ske, derest ej, hvad motion angår, densamma återtages eller afslås.
Jorda-Balken stadgat såsom eli owilkorlig skyldig-, het at Landtbo och Xrrenäs-ckonrraAsr skola för Domaren uvwisaS och intecknaö, hwilket likwal bör ankomma pa LontrLbemsrns sielswa om de sinna del nödigt» Domstolarna skulle eljest blifwa beswarade med en mängd brukningöafhandlingar, hwilkas intecknande icke medförde någor ändamål. Lagen bör således endast blifwa radglswanbe härutinnan. Herr L-o/anstolxs upkaste derefter sök/ande krojsct til öndring i XVI. Cap. ^sorda-Balken» §. i. Nn will Jord-ägare sit Hemman til Landtbo eller Jrrenäator upläta, sörene sig tn om Stadjan och wickoren — Will then, som Jord arrenckerat, sit LMtrirÄ inteckna lata, bör han thet för Döma - z?; ren upwisa, inom then tid, som för köp uti IV. Cap. i. §. thema Balk utsatt är, och förfares thermed pä sätt VII. Cap. Rättegängs-Bal^en om Inteckningar föreftrifwer — Finnes then Jord förut intecknad, svin Jord-ägare til Landtbo eller Arrendator uplätcr, äge Inteckningen thetz lagliga werkan —^ Samma Lag ware med Inteckningar, som meddelas ä thet Ting, Arrende-Lontraölet intecknas; men sednare Jnteckmngar, och sädana Inteckningar som ej medföra förmons-rätt til betalning, mage icke rubba et lagligen intecknadt Arrende - Lontraök. §. 2. Förblifwer oförändrad. §. Z. Ar städja gifwen, eller Arrende afstutadl, pä wist tid, som dock ej mä utsättas längre än pä rZ är, hafwe ingen magt Landtbo eller /rnrendator, dest Hustru eller Barn afsäga, sa länge Giftostamma eller Arrendet warar.
Jag tror, och jag vågar förklara, att det blir fallet med dem alla; jag tänker för högt om detta Stånd, för att ej vara viss uppå, att öfvertygelse, och endast öfvertygelse, dikterar de beslut, som här fattas, och jag visar på det bestämdaste tillbaka den förnedrande beskyllning, som blifvit mot oss framkastad. Men då man sålunda betviflar renheten af våra motiver, må det tillåtas mig att, utan att med grånade Statsmän inlåta mig i någon kontrovers om detaljerna, anföra de hufvudsakliga skäl, på grund af hvilka jag är besluten att med min röst biträda det hvilande förslaget om representationens ombildning. Förhållandet med mig har varit alldeles motsatsen af det, som egt rum med en talare på motsatta sidan, en af dem som hade ordet i början af öfverläggningen i denna fråga. Då förslaget först framlades, yttrade han, så trängde det in i hans hjerta, men sedermera blef det derifrån utdrifvet af hans för stånd. För min del mottog jag det tvärtom med misstroende, det tillvann sig icke mina sympatier; jag släppte det aldrig in i mitt hjerta, jag dolde ej för mig dess fel, men just förståndets granskning har sedan bestämt mig och förestafvat mitt handlingssätt; och jag gör nu som en annan talare yttrade: »jag tar den sköna med hennes fel och brister», icke till följe af den ungdomliga svärmiska kärlek, som ej märker dem och som förtar besinningen, utan till följe af samvetets röst efter fullbordad pröfning. Jag täger detta förslag, emedan det nedbryter de konstitutiva skiljeväggar, genom hvilka folket hitintills varit deladt i särskilda kategorier, emedan det stryker bort dessa med olika privilegier omgärdade fyra Stånd, som äro stater i staten, och sålunda af de förut söndrade delarne gör ett enda homogent folk. Jag tager förslaget, emedan det baserar samhället och dess vigtigaste institution på den enda grundval, som eger giltighet, nemi. rätten, och införer verkliga och berättigade grundsatser i stället för de traditionella förhållanden, hvilka utgöra ursprunget till vår nuv:de författning, som det är omöjligt och orimligt att vidare bibehålla, icke allenast faktiskt omöjligt, utan rättsligt orimligt.
I § 137, som handlar om det vid sednaste riksdag Kongl. Myntverket beviljade räntefria lån, erfordras endast någon förändring i redaktionen, hvartill Utskottet får afgifva följande förslag: 2:o Det räntefria lån, stort 30,000 R:dr R:mt, som vid 1836—1838 riksdag blifvit Kongl. Myntverket af Banken beviljadt, skall, enligt dervid fästadt vilkor, till Banken återbetalas under 10 på hvarandra följande år med Vio:c^ årligen, räknadt från och med 1860 års början. Vid granskning af § 140, hvilken rörer lån till städer och korporationer, har Utskottet förehaft en af Riksdags-fullmägtigen Lars Gustaf Andersson från Elfsborgs Län väckt motion, hvaruti han fästat uppmärksamhet på angelägenheten deraf, alt Landtförsamlingarne inom riket måtte beredas tillfälle att på annan väg än genom de nu brukliga insamlingarne medelst stamböcker erhålla understöd till uppbyggande af nya eller ombyggnad och reparation af gamla kyrkor. Deu hjelp, som på delta sätt kunde åstadkommas, motsvarade i allmänhet icke i värde det besvär och den uppoffring af tid, som allmogen derför finge vidkännas, och äfven om sådan tidspillan stundom, genom särskilda anordningar, kunde undvikas, vore det dock naturligt, att insamlingen, särdeles under knapp penningetillgång, i anseende till den stora mängd af stamböcker, som årligen utsändes, måste för hvarje särskild kyrkobyggnad blifva af ganska ringa betydenhet.