Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då jag finnér lagstiftarens afsigt hafva varit att bereda tillfälle för den, som genom olycka blifvit försatt uti cessionstillstånd, att åter inträda uti sin representationsrätt, synes mig väl Riksd.Ordnrs närvar, lydelse uti dess 18 §. kunna gifva anledning att sätta i fråga rättigheten af ett sådant återinträdande i Representationen på grund af företedt bevis om ett sådant fullgörande af sina åligganden, sorn nu gällande concurslag förutsätter för cessionantens befrielse från allt vidare ansvar i och för cessionen; men jag hänför dock en dylik tvifvelaktighet till en okunnighet om de juridiska formerna, och då jag derifrån går att betrakta Utsk:s förändrade redactionsförslag, finner jag detsamma afvikande från det syftemål, lagstiftaren afsett, i stället för att bereda en lättnad, tvärtom försvåra möjligheten för cessionanten att återinträda i sin representationsrätt. Utsk. föreslår nemi. såsom vilkor för denna rättighet den skyldighet för cessionanten att visa, det han sina borgenärer till fullo förnöjt. Det kan ju hvarken angå det allmänna eller den enskilde, huru creditorerna blifvit förnöjda. Om de af eftergifvenhet eller af öfvertygelse om sanningen af gäldenärens uppgifter om oförvållade orsaker till hans iråkade obestånd, eller af hvilken annan anledning sorn helst, finna sig förnöjda med mindre än full betalning, kan jag icke finna någon anledning eller särskild orsak, som bör föranleda till det stadgande, att cessionanten icke må åter tillerkännas sin representationsrätt, innan borgenärerna blifvit till fullo förnöjda. Jag vet visserligen, att mankan göra den anmärkningen, att till fullo förnöjd kan betyda detsamma som: till fullo belåten; men då det föreslagna uttrycket sålunda innefattar en otydlighet, att det också kan hänföras till bekommen full betalning, finner jag Hr Cederschjölds redactionsförslag äga stort företräde, och jag tillstyrker derföre återremiss af merner, till Utsk., som jag hoppas sjelf rättar den tvetydighet uti begreppet, hvilken det vid närmare eftersinnande mäste finna redactionsförslaget innefatta. Frih. Ehrenborgh:
— Genom fri Spanncmäls-handel, fri Bränneri rättighet, och jag önssar den dagen snart! fri Victualie, handel med Landets producter, blir walmagan jämnare fördelad och Allmogen snarare i stand att betala Skatter och Utlagor. Att detta mitt anförande mätte fa åtfölja Högloft. Utskottets Betänkande, derom anhalier jag ödmjukast. 6. lö. 8ivvsrtson. Och skulle detta Memorial åtfölja Utskottets Betänkande, till Resp. R.ks-Standen, rörande bestämmandet af wilkoren och afgisterne för Bränwins-tiliwcrkmng, och andra starka drockers omattliga bruksupra. Idx krotocollo, ^lex. Uppläst hos Ridd. och Adeln den 2; Maji. Preste-Gtändet den 2; , Borgare-Sländetd. 2Z Bonde-Ttändct d. 2g »- s Wärdsamt Memorial! ^^edan Riksens Högloft. Ständer till deras Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskotts utlåtande remitterat Kongl. Ma/:ts Nådiga Proposition, an gaen - Den 2z Maji. 349 gående Beklädnaden för Extra Noterkngsmanssapet, sa har Utskottet efter öfwerläggning i anledning deraf förenat sig om det tillstorkande, som Utskottet nu får till Riksens Högloft. Ständers pröfning wördsammeligen öfwerlemna. Och som 18 ro ars Riksdags-Beslut samt Riksens Högloft. CtänderS Allmänna Beswärsoch Ekonomie-Utskotts Betänkande af den zi Mars samma ar, hwarpa det förra sig grundar, icke bestämdt alägger Rotehållare wid Extra Noteringen att förse sina Soldater med Kapotter, och Utskottet för öfrigt är af den tanka, att meningen med den Beklädnad, hwarmed Riksens Högloft.
Hilt att taga tillhaka, då fråga är om skogshushållning, der del fordrar sina 100 a 120 år för alt komma till målet. Blifver man då stäfjad, så ledsnar man, alltsammans förfaller och af R. St:s eget verk blifver intet. För resten hvad sjelfva saken beträffar, sä voro, såsom bekant är, vid den tid då ofvannämnde reglering företogs, en stor del skogar dels ulhuggne, dels afbrända. Skog vexer icke sä fort, så alt ganska få af desse parker äro ännu, efter en 15 a 20 års förlopp, i skick att kunna lemna något limmer; men då på de stora skogarne timret säljes lill 1 sk. kubikfoten d. v. s. 16 sk. för timmerstocken, så tyckes det i alla fall ej vara svårt för rotchållarne alt köpa virke till soldattorpens uppbyggande, hvarför jag förnyar min anhållan om afslag å betänk. Hr Gripenstedt: Jag utbeder mig det H. Ståndets öfverseende, att jag ännu några ögonblick nödgas begära dess uppmärksamhet. Här bar blifvit sagdt, alt en begäran, som icke kunde tillvinna sig auetoritetens understöd, vore icke behörig, och att en sådan pröfning skulle bäst visa dess billighet och rältsenlighct. Jag må då säga, att härvid kommer det an på beskaffenheten af den aucloritet, som pröfvar. Första villkoret är att den skall vara opartisk, men jag tror för min del, alt K. Kammarcoll., väl till personerne, men icke såsom en persona moralis betraktad fullkomligt är så i denna sak; ty såsom varande ett ombud för Kronans rätt, är det naturligt att der måste ligga en tendens till njugghet emot hvar och en, som på dess bekostnad begär något.
Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga d. 7 augusti 1853. S.D. Till underdånigste åtlydnad af Kongl. Maj:ts öppna nådiga bref och respective landshöfdingeembetets derpå grundade allmänna kungörelse, voro församlingens hemmansegare kallade och nu till en del i sockenstämman samlade, för att utse en så kallad elektor vid förestående riksdags-manna val, för bondeståndet, hvarvid efter något kort samtal det enhälliga beslut fattades, att denna gång, liksom nästan alltid tillförne, förena sig med Liths sockenmän uti berörde afseende, hvarföre bonden Olof Larsson i Kougsta nu utsågs och befullmägtigades, att nästa söndag, den 14:de uti innevarande månad, infinna sig vid sockenstämman i Liths sockenstuga, för att gemensamt med sistnämnde församlings hemmansegare utse elektor till förestående riksdagsmannaval. Häggenås sockenstuga ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll, hållet vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 18 september 1853. § 1 S.D. Med anledning af Konungens befallningshafvandes allmänna kungörelse som sistl. söndag från predikostolen upplästes, voro efter derom skedd pålysning, socknemännen till idag kallade till allmän sockenstämma, för att utse ledamöter i sundhets-nämnd, likmätigt Kongl.
Detta har jag blott sagt, och icke yttrat mig i afseende på fördelningen emellan fastighetslånen och Allm. Disconten samt Handelsoch Näringsdisconten. De herrar, som så ifrigt yrka pä afsättandet af ifråga var. million, hafva icke, såsom mig synes, mäklat uppgifva något enda gilltigt skäl för en sådan åtgärd. Vill man påstå, alt bankens consolidering, att realisationens bestånd försäkras och stadgas genom en sådan reservfond, så bör man jemföra hvad nuancerna, hvad oscillationerna i den stora rörelsen visat för resultat under det enda år sedan realisationen, då banken varit någorlunda påkänd , jag menar år 1818. Delta år utgick emellan April och October månader något öfver en million r:dr silfver från banken. Detta var i anledn. af den då inträffade partiella missvext. Skulle nu en svårare missvext drabba landet , så vore det icke för mycket tilltaget alt beräkna en åtminstone 3 gånger så stor summa, d. v. s. 3,000,000 r:dr silfver, svarande mot 8,000,000 r:dr b:co. Hvad förslår då denna million, om man vill lägga den i bankens rörelse? Detta liäntyder ovillkorligen på den satsen, att beståndet af realisationen och bankens ställning må icke grundas på bankens cassör utan mäste vara grundlagd genom individernes inom nationen rikedom och välstånd. Det har af en värd ledamot blifvit anmärkt, att 1834 och 1835 års Ständer hafva gifvit tydlig anvisning åt bancofullmäktige, huru de skola förstärka bankens ställning, nemi. genom förstärkning af bankens grundfond och begränsande af lånerörelsen. Det är intet, som hindrar samma åtgärd vid denna riksdag. Jag får fästa de värde ledamöternes uppmärksamhet på 240 §:n af bancoreglementet, som innehåller, alt åt bancostyrelsens klokhet och omtanka öfverlemnas att begagna de i bankens vård qvar - Den 3i No r ernber f. m. »B* qvarstående vinstmedel, till förökande så väl af silfverfond som rörelsecapital.
Man glömmer då, när man sålunda jemför dessa hegge Embetsman, alt Chefen har en ansenlig Embetsvåning, och äger att årligen kring hela riket företaga vidsträckta resor, för hvilka lian ripbär skjutsersättning för flere hästar jemte dagtraktamente, hvilket allt tillskyndar honom en icke obetydlig förökning i inkomster, hvilka fördelar man ingalunda missunnar honom, men som dock mäste lagas i betraktande. Landlmäteri-Sekretin liar deremot ingen af dessa fördelar. Tvertom, under det att Öfver-Direktören är borta på resor en tredjedel eller en fjerdedel af året, så förordnas Sekretin att bestrida hans tjenstegöromål. Han ålägges då bestrida just de göromål, som Ofver-Direklören eljest har, så maktpåliggande de än må vara. När, under denna årstid, så gynnsam för resors företagande i följd af kommunikationernas lätthet och minskade omkostnad, en mängd resande ankomna till Stockholm, Landtmäleriijenslemän, som i embetsoch egne ärender söka den tjenstgörande Öfver-Direktören, så torde det icke vara otjenlig!, om denne vore sä aflönad, alt han kunde till sig kalla och bjuda sådana från landsorlcrne komne tjenstemän, för att med dem in bona cantate, om verkets angelägenheter samspråka. Att Landtmäteri-Sekrelms egna göromål äfven äro af mycken vigt för det allmänna, har dessulomnGr. Wrangel redan ådagalagt. Atérremiss är af en annan ledamot begärd, för att tillskynda Öfver-Ingeniören ett ökadt arfvode. K. M. har likväl vid pröfning af lönefrågan icke ansett nödigt för honom något tillstyrka. Han har 1,055 R:dr b:ko i lön. En motionär, som velat öka hans lön, säger nyssnämnde belopp icke vara tillräckligt för en tarflig bergning.
Med den siste talaren är jag ense derom att Utsk:ts förslag är oantagligt., men jag kan ej instämma i det förslag, som af honom blifvit framställdt. Han har i fråga om lista momit sagt, att om landstinget skulle bestämma grunden för uttaxeringen, så skulle det blifva vid landstinget ett gräl om dessa grunder, som komme att fortfara under hela tiden, tinget varade, hvadan således densamma är deu olämpligaste åtgärd som kan vidtagas, förutom att man kan ifrågasätta behörigheten att öfverlemna åt ett landsting icke allenast att bestämma huru mycket sorn skall 320 Den 23 Oktober f. m. betalas, utan äfven grunderna derför. Men om nu så är, hemställer jag, huruvida icke alldeles samma argumentation gäller ronde sista mom:t. Det är nemi. klart att vid hvarje företag, hvarom fråga väckes på landet, så skall den eller de som anse sig deraf icke hafva nytta, upträda mot detsamma och samma gräl skulle upstå. Yill man således hafva landsting och sammanjemka de olika intressena, måste också. enl. mitt förmenande, beskattningen hvila på en och samma grund och denna, grund icke blifva olika med afsrde på olika företag. Hvad angår l:sta meningen i t.-sta mom:t, så Anner jag den temligen öfverflödig. Det är alldeles klart, att om fråga upstår om t. ex. vägars underhåll, om hvilka det är alldeles afgjordt hvem som dermed skall hafva hand, sä är det olämpligt stadga att landstinget skall ställa sig till efterrättelse lag och författningar. I afs:de på 2:dra mom:t har den siste talaren föreslagit att bevillning efter 2:dra art. skulle vara grund för uttaxeringen. Det synes mig likväl lämpligast, att då R. o. Ad. först efter en långvarig diskussion och efter votering fattade sitt förra beslut, nu vidblifva detsamma, och tillstyrker jag derföre att R. o. Ad. måtte afslå inbjudningen. Gr. Snoilsky:
Inköp af materialier så väl för redan verkställde, sorn ännu påstående reparationer och byggnad, har skett genom Revisions Commissariens försorg, efter öfverläggning med Archuecten örn deras mängd, beskaffenhet och pris, och, med iakttagande af ett lika förhållande, är under nu förlidne vin* termånader, såsom jjen! igaste tiden för träns*. 630 Banco-Utskottets Betänkanden. porter, upphandladt större delen af den för grundläggningen af nya huset nödige ansedde gråsten, samt så mycket af pålar och takstols* virke, sorn kunnat fås för någorlunda drägligt pris.’’ ”Sorn det i kostnadsförslaget utsatte antal pålar ännu icke kunnat erhållas; men denna vara lättast samt för bästa pris lemnäs af till staden inkommande allmoge, torde upphandlingen af det bristande quantum få ske på hittills vanligt vis, hvaremot, till följe af Herrar Fullmägliges den a sistlidne Munn gifne befallning, örn ändring i sattet för inköp af JBanquens behof, andra upphandlingar framdeles komma att verkställas genom auction, derest icke under byggnadens fortgång ett hastigare eller oforutsedt behof af någon bristande artikel skulle inträffa och göra inköpet deraf nödvändigt; äfvensom ifrån berörde förhållande undantag lärer böra ega rum, i anseende till förefallande smeds-, plåtslagareodh andre arbeten, hvilkas mängd och beskaffenhet icka annorlunda än successivt, eller i den $påa byggnaden avancerar, kan bestämmas.5’ Häröfver afgick till Commissarierne Resolution i Protocolls-Uidrag af den 13 April 1820, så lydande: ”Med anledning af hvad uti omförmälde Memorial anfördt blifvit, stadnade Herrar Fullmägtige i följande beslut:” ”a:o
Direktion sammanfattat en underdånig relation öfver gemenskapens vid Klottan pensionering från äldre tider och intill närvarande tidpunkt, hvaraf hufvudsakligen inhemtas: att vid denna pensionerings begynnelse kort efter Amiralitets-krigsmans-kassans stiftelse år 1642, då spanmålsprisen voro hälften lägre än nu, gratialen derifrån ulgingo till gemenskapen, då den blifvit i krig eller eljest i tjenslens utöfning förlamad, med 3 daler och, för hög ålder och orkeslöshet, med 2 daler allt silfvermynt i måna den, hvilket, efter 2 daler per Specie riksdaler, skulle efter nuvarande myntvärde hafva utgjort i förra fallet 72 och i det sednare 48 Riksdaler Riksmynt om året; alt från sistnämnda kategori dock Indelningsoch Rotebåtsmännen då voro uteslutne, hvilket förhållande stadfästades genom det den 18 April 1696 kungjorda nådiga Reglemente för kassan, hvarigenom pensioneringen derifrån närmare ordnades; att gratialen sedermera, under rikets olyckliga krig vid början af förra århundradet och deraf följande financiella oreda, äfvensom med anledning af den år 1786 Båtsmännen i allmänhet tillerkända gratialsrätt, efterhand dels förminskades och dels genom de under tiden och efteråt inträffade myntförsämringarne ytterligare ned^attes till de i 1817 års gratialsstat uti 5 klasser bestämda belopp, eller 45 R:dr i lista, 27 Ridr i 2:dra. 18 Ridr i 3idje, 12 Ridr i 4:de och 9 Ridr allt Riksmynt i 5:te klasserna, hvaruti dock genom Kongl. Brefvet den 1 Juli 1853, hvad angår de 4 sista klasserna, tillvägabragtes den förändring, att gratialen i dem förhöjdes till 30, 22^, 18 och 13^ Riksdaler Riksmynt, jemte det i Bil. JW 3 lill Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. M 1. om Statsverket 1859. 33 allmänhet de för gratials erhållande förut bestämda lefnadsåren och, för örte klassen, äfven tjensteåren nedsattes.» »Vidare har
Man har yttrat sin förvåning öfver att Utsk., som förra gången afstyrkte K. M:s Propos., nu framkommit med ett förslag i samma syftning. Man har uprepat mitt yttrande förra gången denna fråga var före, nemi. att jag misströstade om LagUtsk:s förmåga att kunna åstadkomma något antagligt förslag. Men om jag också i detta afs:de misströstat, om jag då som nu icke trodde att något förslag i ett så vigtigt 164 Den 3 Februari f, m och grannlaga ämne skulle lyckas alt för sig vinna allas sinnen, borde väl den omständigheten afhålla mig eller Utsk. från att använda vår yttersta förmåga, för att gå representationens önskningar till mötes? Eger väl ett Utsk. rättighet att skjuta en fråga ifrån sig blott derföre att det finnér den svår? Utsk. måste väl, under erkännande af såväl frågans vigt som egen oförmåga, göra allt hvad det kan för att tillfredsställa representationen, för att tillfredsställa den fraktion, hvaraf Utsk. är delegeradt? Jag tror, att i detta afs:de ingenting kan läggas Utsk. till last. Hvad angår den siste talarens yttrande, att Utsk. med afsigt skulle hafva upställt detta förslag så, att det icke kunde antagas, så är detta en tillvitelse, hvarpå jag icke kan svara. Jag har aldrig, hvarken som enskild eller offentlig man, handlat bedrägligt, och allra minst skulle något sådant kunna falla mig in i en sak sådan som denna. Hvad nu sjelfva saken beträffar, ber jag att få erinra om frågans tillstånd förra gången den här var före, och jag delar i detta afs:de Utsk:s åsigt. Utsk. ansåg dels alt frågan ännu icke var mogen till afgörande, dels att den Kongl. Proposrn var byggd på grunder, som icke voro antagliga. I den första delen fick Utsk. af representationen orätt och den inom Stånden hållna discussionen visade att representationen ansåg, det landsförvisningsstraffet icke längre kunde bibehållas. 1 den andra delen åter, eller med afs:de på de grunder på hvilka det Kongl, förslaget var bygdt, fick Utsk. af representationen rätt; ty Utsk:s afstyrkande af den Kongl. Propostn bifölls.
14. — af den 22 Augusti, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse om uppförande på Indragnings-Stat af 3:ne Lärare-löner vid Skeppsgosseskolan i Carlskrona. 1823 den 16 September föredr.; och som Rikets Ständer förklarat sig bifalla ifrågavarande 3:ne löners uppförande å Indragnings-Staten, beslöt Kongl. Maj:t, alt Stats-Contoiret skulle till behörig efterrättelse härom i Nåder förständigas. 15. — af den 22 Augusti, i anledning af Kongl. Majrts Nådiga Remiss, rörande gjord underdånig hemställan om utbyte af 2:ne Indelningar vid Kongl. Lif-Regementet. 1823 den 16 September föredr.; och kunde Kongl. Maj:t vid det af Rikets Stan - Bil. t. B. St. Just. Oml-.ns-Emb. Ber. d. \
Tredje B:d. 8 5» Förnyad* Utlåtande, .bif. af Adeln, lil. s* 3B5; ,nf Borgareståndet, lif. s. 377. af Bondeståndet, lil, s. 381. af Presteståndet, s. 603. Gyllenstjernska Familjens Kronofordran om; Stats-Utskottets betänkande, bif. af Presteståndet, s. 934» af Borgareståndet, s. 954. återrem» af Adeln, S.1 966. bif. af Bondeståndet, s. 1045; Ytterligare Utlåtande bif. af Adeln, s. 1157. Gårdfarihandel, om uppbäfvandet af rättigheten att idka; EkonomiUtskottets betänkande afsk af Adeln* s. 273. bif. af Presteståndet, s. 287. af Borgareståndet, s. 292. Gäldenär, i anledning af förslaget att bysatt, bör sia skuld med arbete aftjena; LagUtskottets betänkan, de, afskaf Presteståndet, s. 409. återrem, af Adela* s, 419. af Borgareståndet, s, 425. bif, af Bondeståndet, s. 43i, Ytterligare Utlåtande lagdt till Handlingarne af Pre» steståndet, s. 9G8, förkast, af Borgareståndet, S. 999. Gärdesgårdsdelningar, om bestämmande af Ordningen för stadfästelse m, m. å af Landtmätare verkstälde; Lagoch EkonomiUtskottens betänkande bif. af Presteståndet, s. 1024, af Borgareståndet, s» 1029.
Ständer hafwa wid Stats-Regleringen förordnat, Ätt af besparingarne pä de Ätta Hufwud.Titlarns af Stats-Anslagen, sä wäl som pä Allmänna Indragnings-Staten, kommer att formeras en Nion. de Hufwud-Titel med en summa af 100,000 Riksdaler, hwilka efter Kongl. Mafits egen Nädiga Disposition till Landtbtukets och Naringarnes upphjelpande äro ämnade. Utskotten förmoda, att till denna Hufwud. Titels anslags Summa, tillräcklig tillgång stall finnas genom berörde besparingar, hwilka i synnerhet pä All. männa Jndr.agnings-Staten icke blifwa ob^ydliga. Som hela detta ärende, hwilket är Oeco. mifft, bör till Kongl. Maj:t i underdånighet öfwerlännäs, blifwer derwid tillfälle för Riksens Högloft. Ständer att i underdänighet till Kongl. Mafit hemställa, om icke Kongl. Maj.t skulle i Näper finna godt att pä nämde Nionde Hufwud. Titel, till understöd för ett Bolag till Sillfiskes idkande pä djupet, bewilja de föreslagne 50,000 Riksdaler. Skulle Kongl. Mafit täckas härtill gifwa Sitt Näviga bifall, sä, pä det nägot hinder för Summans erhällande ge. nast icke mä uppstä deraf, att Nionde Hufwud. Titeln icke förr än nästa är, dä rätta beloppet af besparingarne blifwer kändt, kan formeras, wore Riksens Högloft. Ständer i tillfälle att, med wilkor om ofelbar ersättning i den mon berörde besparingar blifwa att tillgä, läta förskjuta defle 50,000 Riksdaler af RiksgäldS.Con. 24 Den ri October. menniffor, samt att wista är deraf hemtades öf. wer 20 Millioner Riksdaler Holl. Court.
Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet åter hafva ansett Skeppsknän böra särskildt specificeras och åsättas en lägre tull, hvilken af Ridderskapet och Adeln blifvit bestämd till 3 R:dr 16 sk. och af Borgare-Ståndet lill 2 R:dr 24 sk. Skedet. »Jern: smidt eller valsadt, Stång-, Platt-, -f tum tjockt och deröfver, under 12 tums bredd och öfver g tums fyrkant.» 1 afseende å denna artikel hade Utskottet föreslagit alt upphäfva derå gällande införsels-förbud och åsätta införsels-tull af 2 R:dr 24 sk. Sk//, st. v. Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet hafva, med bifall till förslaget om förbudets upphörande, förhöjt den föreslagna tullen, det förra Ståndet till 3 R:dr 16 sk. och det sednare till 3 R:dr 24 sk. Sk/Z.:det st. v. De båda öfriga Stånden hafva i allo bifallit Utskottets förslag. »Jern: smidt eller valsadt, Smältstycken.» Ridderskapet och Adeln har-bestämt införsels-tullen härå till 2 R:dr Sk//.:det st. v.; de öfrige Stånden deremot gillat Utskottets förslag om denna tulls fastställande lill 1 R:dr 24 sk. »Jern: smidt eller valsadt, Bandoch Platt-, under jjtums tjocklek, Bult-, Gallersamt Sänksmide, rundt eller kantigt, Knipoch fyrkant af | tum och derunder, Skäroch Klipp-jern » Enligt Utskottets förslag skulle, med upphörande af införselsförbudet, tullen härå utgå med 2 R:dr 24 sk. Sk<#. st. v. Detta förslag hafva Borgareoch Bonde-Stånden godkänt, hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Presle-Ståndet, Bih. lill R. St.
Men är detta sann t, och gäller för domaren således ingen befallning, med mindre den är lag; så är det ock nödvändigt, att domaren sjelf urskiljer, om den äger denna egenskap. Från lagstiftarens behörighet allena härrörer egenskapen af lag. Lag är hvad rätter lagstiftare stadgat, och det endast. Detta är det, som domaren åligger att lyda, vare sig i hvilken väg som helst; men hvad icke sålunda från behörig myndighet utgått, får han icke lyda. Utkommer ett stadgande från annan myndighet, än som till dess meddelande är behörig, och är domaren likafullt skyldig att ställa sig det till efterrättelse; så kail ju derigenom den verkliga och gällande lagen blifva lika kraftlös, som om en af den obehöriga myndigheten gifven befallning, huru lagen skall förstås, lände domaren lill efterrättelse. Men är domarens kall så beroende af obehörig befallning; hvari skulle då domaremaktens oberoende bestå? Har domaren ej behörighet att göra en från obehörig ort utgången befallning kraftlös genom vägran att tillämpa den; så är det ej heller på honom, som det ankommer att göra lag gällande, skydda rätt och frihet. Men ankommer detta ej på honom; då gifves ej heller något sätt att hindra, det lagstridiga befallningar gå i verkställighet, eller att efteråt godtgöra den skada, de vållat. 20 R. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse för år 1849. I händelse de utgåtl från Regeringen, gifves det ett sätt att få den lagöfverträdelse bestraffad, hvarigenom de tillkommit. Men äfven denna bestraffning beror af domaremakten, och kan således uteblifva, om domaren äger lyda en obehörig befallning. Det gifves deremot ingen annan makt, som kan upphäfva det lagstridiga påbudet, än den som utfärdat det. Om denna är Regeringen, och om än de rådgifvare, som tillstyrkt påbudet, dömas af Riksrätt till ansvar; så äger dock Riksrätten hvarken sjelf förklara detta påbud ogiltigt eller förmå Regeringen till dess återkallande. Kan dess efterlefnad icke vägras, medan det oupphäfvet ännu fortfar; då måste det efterlefvas, utan binder af dess lagstridighet, sä länge Regeringen låter det fortfara.