Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vissa tider är skjutsningsskyldigheten en ej skadlig inkomstkälla för Allmogen; såsom de långa vintrarne, samt en del af våren och hösten; men i Juni, Juli och Augusti månader är land Imannen i högsta behof af att sjelf få begagna sina dragare, och då är skjutsen betungande. Såsom ett öfvergångs-medel till bättre inrättningar i detta afseende får jag föreslå, att skjutslegan under dessa månader blifver förhöjd. Friherre Anckar swärd: Under civilisationens närvarande tillstånd, är jag öfvertyg - Den a3 December. 3o5 tygad, att hvad som inom en Representantsförsamling säges, uti andra Europas Kamrar höres, och det är i anledning häraf, jag utbeder mig, att till besvarande få upptaga ett Herr Grefve von Plåtens yttrande. Herr Grefve von Platen har yttrat sin öfvertygelse om Svenska Nationens öfverlägsenhet i bildning, kunskaper och andra egenskaper, framför alla andra kända folkslag. Jag har trott mig icke kunna underlåta att bestrida rigtigheten utaf denna tankeyttring, då jag åtminstone icke delar en sådan slags National-högfärd, utan skulle skatta oss lycklige, om vi blott ägde väl grundade anledningar, att i vetenskap och konst, som utgöra bildningens egentliga kännmärken, anse oss jemngoda med andra folkslag. Om Herr Grefve von Platen uti andra länder blifvit omfattad med en sådan slags hyllning, som den han här omtalat, såsom en Nationaltillhörighet, då någon Svensk beträder utländsk botten, så har sådant troligen varit en gärd åt Herr Grefvens egna lysande egenskaper, dem jag ingalunda vill bestrida. Men om Herr Grefven mycket vistats uti främmande länder, så har äfven jag be7 H. 20 3oG Den 23 December. sökt sådane, och nödgas åt elem lemna det lättvisa vittnesbörd, att åtminstone jag uti, oell ifrån, främmande länder lärt mera, än inom mitt, det oagtadt öfver allt älskade, Fädernesland. Friherre Boije:
R:dr 16,500: — Då emedlertid Statsverkets tillgångar under instundande statsreglerings-period tagas i anspråk af många och vigtiga föremål, hvilka ej tåla uppskof och i afseende å hvilka Eders Maj:t lärer besluta nådig Proposition, måste jag deraf anse mig hindrad att för närvarande sträcka mitt underdåniga tillstyrkande längre än att Eders Majit täcktes i nådig Skrifvelse meddela Rikets Ständer den utredning af ämnet sorn i detta mitt underdåniga yttrande innehålles. Ilans Majit Konungen behagade |hvad Herr Departementschefen sålunda yttrat, deruti ^Statsrådets Öfriga Ledamöter instämde, i nåder gilla och bifalla. Ex protocollo C. A. Th. Adelgren. Kongl. Maj:ts Nåd, Skrifvelse A'.o 5. 2t \:o å. Ank. till Exp.“Utsk. dett 7 Nov. 1850, kl. 2 e. tti. KONGL. MAJ:TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stunder, med 'öfverlemnande af förslag till nya Predikotexter och till ny Kyrkohandbok; Gifven Stockholms Slott den 2/ Oktober 1859. ■ Sedan Rikets Ständer genom underdånig skrifvelse den 18 Oktober 1848 anhållit att Kongl. Maj:t täcktes genom dertill utsedde tjenlige män i nåder låta besörja utväljande ur Nya Testamentets heliga Skrifter af 2:ne nya årgångar predikotexter samt utarbetandet af dertill hörande kollekter och böner, att vid den allmänna gudstjensten begagnas jemte de nu påbjudna, hvilka jemväl skulle bibehållas, och Kongl. Majit, med nådigt bifall till denna underdåniga anhållan, under den 6 Juli 1849 förordnat en särskild Kommitté att förslag i omförmälde hänseende meddela, blef detta nådiga uppdrag af kommitlerade fullgjordt och det anbefallda förslaget den 3 Augusti 1850 till Kongl. Majit inlemnadt. Kongl.
S. D. Då nu ånyo föredrogs Hedervärda Bonde-Ståudets den 5 dennes på bordet lagda Protocolls-utdrag af samma dag, med inbjudning till Med-Stånden att förena sig i Bonde-Ståndets fattade beslut öfver Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 189, i anledning af erhållna återremisser utaf Betänkandet, N;o io5, angående Postförings-skyldigbeten, m. m., fann Ridderskapet och Adeln icke för godt att antaga inbjudningen, utan lade Protocolls-utdraget till handlingarne. S. D. Lades till handlingarue Stals-Utskottets den 5 dennes på bordet lagde Memorial, N:o 5oo, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet, N:> 48b, litt. C., i hvad det angår ifrågasatt lån till Linköpings hamnbyggnad. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Stats-Utskoltets den 5 dennes på bordet lagde Utlåtande, N:o 5oi, i anledning af Friherre Boijer, Predrik, motion, angående pension for aflidne Secreteraren i Kongl, Landtbruks-Academien, Pehr Adolf Granbergs efterlemnade enka. S. D, Vid förnyad föredragning af Stats-Utskoltets den 5 dennes på bordet lagde Memorial, No 5o2, med förslag till voterings-proposition, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i fråga om en föreslagen löne-ersättning till Tabell-Commissionens Secreterare, blef den föreslagna voterings-propositionen af Ridderskapet och Adeln godkänd, S. D.
M:t begärt en årlig summa, motsvarande 30 tunnor spanmål, till fyllnad i Pastors aflöning, och 4 tunnor åt Klockaren, alt efter årlig markegång utgå, intilldess församlingen, genom utvidgadt jordbruk och nybyggens inträdande i skatt, blifver i tillfälle att dessa utgilter sjelf bestrida, samt dessutom fem tunnor spanmål till vinsäd, jemte en proste-tunna ; och hafva Rikets Ständer, enär upplyst blifvit, att Kronans behållna spanmål i orten icke lemnar tillgång till ifrågavarande aflönings utgående in natura, samt anslaget förmodats ej blifva för ändamålets vinnande tillräckligt, derest spanmålen skulle beräknas efter markegång, funnit skäligt bevilja till fyllnad i a flön i ogen åt blifvande Pastor i Loos församling 300 R;dr, och till Klockaren derstädes 40 R:dr årligen, äfvensom, till utgående af Kronans soanmål in natura, fem Tunnor till vinsäd samt en proste-tunna. Då emedlertid ifrågaravande församling, i händelse den i en framtid vinner sådan tillväxt, att densamma kari sjelf bekosta dessa utgifter, icke vidare bör af något Stats-bidrag dertill komma i åtnjutande, få Rikets Ständer underdånigst anhålla, att, inom Tio års förlopp, undersökning måtte ega rum till utrönande af förhållandet, samt att, i fall församlingen då skulle finnas än vidare vara i behof af större eller mindre Stats-bidrag, E. K. M;t täcktes Nådig Proposition derom till Rikets Ständer aflåta. 5 o Universiteten. a) Då af de nya Professors-löner, hvilka vid sistlidne Riksdag anvisades för Lunds Universitet, ingen kunnat användas för Medicinska Faeulteten, enär K.
Och då anledningarne till den sednare afsägelsen kunna vara ganska gilltiga, utan alt derföre passa in på det juridiska begreppet laga förfall, har Utskottet trott en tillräcklig garanti mot obehöriga afsägelser ligga deruti, att Ståndet, efter pröfning af anledningarne, dertillgif ver samtycke; och att UtskottsLedamot bör få utan hinder afsäga sig sin befattning, då han anmäler sig vilja med allo lemna Riksdagen, är en naturlig följd deraf, att Ridderskapets och Adelns Ledamöter icke njuta Riksdagmauna-arfvode, och att någon annan påföljd, än upphörandet af Riksdagsmannarättens utöfvande för den Riksdagen, icke är stadgad då afresan sker utan vederbörlig anmälan. C 22 ) I mora, i 23 §. af nuvarande Riddarhusordning, som lemnar frihet åt Elector eller UtskottsLedamot, sora icke i nämnde egenskap utöfvat sin befattning, att efter anmälan hos LandtMarskalken från Riksdag gen afresa, har blifvit utesluten såsom öfverflödigt, 27 §. örn ansvar för Electors eller Ut skotts Ledamots förfall svarar till nu gällande 2 mom. i a3 och hela 26 §, Electorer hafva ansetts böra ställas i enahanda ansvarskyldighet förpläga uteblifvande som UtskottsLedamöter. En serskild påföljd af penningeböler torde jemväl höra stadgas för uraktlåtenheten att fullgöra åtagne Riksdagsmannaval-!', i hvilket afseende Utskottet uti §:n, hänvist till Ordniugsstadgan. 28 §, pm hvad med laga förfall förestås är lika med närvarande 27 Uti 29 §. om anslag, är 46 §•
Hernevi station, på 4,07 mils afstånd från Sala och 1,45 mils afstånd från Örsundsbro, är föreslagen att ligga vid landsvägen mellan Hernevi kyrka och Vånsjö qvarnar. Vid denna station stöta flera lilligt befarna vägar tillsammans. Nysätra station, belägen på 4,0 mils afstånd från Sala och 0,92 mils afstånd från Örsundsbro, föreslås att ligga straxt öster om Nysätra bro vid den mellan Nysätra och Biskopskulla kyrkor gående vägen, som dock bör omläggas och ledas öfver Örsunds-ån, på samma bro som jernvägen. Örsundsbro station, på 5,52 mils afstånd från Sala, skulle blifva föreningsstationer emellan denna jernväg och den föreslagna jernvägen vester om Sigtuna-fjärden mellan Stockholm och Upsala. Kostnaden för denna station är upptagen på linien Stockholm—Örsundsbro. Med undantag af två broar öfver Örsunds-ån och en öfver Sag-ån förekomma inga större brobyggnader. De vattendrag, som jernvägen för öfrigt skär, äro icke af större betydenhet än att de kunna öfvergås med vanliga kallmurade trummor eller kulvertar. Beträffande landsvägsöfvergångarne, så måste de alla ligga i banans plan, emedan der de skäras af jernvägen, inga så stora skärningar eller fyllningar finnas, att de medgifva en landsvägs ledande vare sig öfver eller under jernvägen. Plane - Bilaga till Siats-Utskottets Utlåtande N:o 87. 25 Planeringsarbeten. I och för banvallens utjemnande erfordras: . 33,550 kub.-f:r skärningar och 52,000 kub.-f:r fyllningar.
Dunkla konturer, som af bygnader svepta i töcken och dimma, skymta fbr mina ögon. Jag tycker mig derinifrån höra liksom skrik af gråtande barn. Det kan vara från små värnlösa stackare, dem modern tiden i besinningslös yra kastat in i lidelsernas och fbrtviflans glödande Molok-ugn, men fbr mina öron lå^er det snarare som det komme från strykklassen i lifvets skola, der ett par handfasta lärare, det sunda förnuftet och den goda smaken, hålla på att tukta ett par öfver-magar för hemliga barndomssynder. Det är den unga, till åren unga, men till sinnet utlefvade, pessimistiska diktningens representanter jag har kommit i närheten af.v De heta Karl A. Ta-vastatjerna och Ola Hansson. Pessimister, stackars barn! Orvar Odd talade om Franzéns barnkammarspleen och om melankoli i kolt och fallhatt hos romantikens unge gråtare. De lefva allt ännu fastän etiketten blifvit en annan. Pessimismen är en lifsåskådning som kräfver aktning och vördnad, den som hvaije annan, när den Ur ärlig och sann, gud bevars, det förnekar jag ej! Men då skall den också verkligen vara ärlig och sann, ej blott tros vara det. Och fbr att bli det, bli individens egen personliga tillhörighet, torde det allt vara nödvändigt att den är grundad på egen personlig erfarenhet, är frakten af ett eget lifs bitterhet och motgångar, missräkningar och felgrepp. Men för att den skall kunna bli det måste man ha lefvat, ej bara nyss börjat lefva. Hos mannen kan jag förstå den, han kan ha hunnit förfela sitt lif, och hos gubben förstår jag den än bättre, han kan ej gripa sig an och bota det som brustit, söka bättra hvad han felat. Men hos ynglingen, hos den unge mannen som har lifvet framför sig och en mörk barndom möjligen, en förslösad eller missriktad ungdomstid på sin höjd bakom 8ig, må jag bekänna att jag hvarken kan akta ellerförstå den. Hvad kan han ha lidit och upplefvat som är obotligt?
I hvad man Camllla Collett hartill medverkat, kan man sluta sig till af Jonas Lies bref till henne p i ittfo&amp;rsdagen. Själf fullföljde hon oafbrutet sitt arbete för reformen. x Mod Strsmmen r (1 8 79) stärkte anhangaznes led. Och nu iindtligen höjdes äfven mellan. Norges fjäll enstaka röster till försvar för kvinnorörelsen och dess outtröttliga, föresprtikerska. Sanningen af d6 id6er, hvilkns talan hon så länge förgäfves fört, klarnade f ör det allmänna medvetandet, och snart ljöd friin stad ti.ll stad, fr&amp;n dal till dal, maningen att under enigt arbete verka för kvinnofrigans lösning. Slutligen bildades i Kristiania (1884) Norsk Kvindesagsforening, och dess första hedersledanzot Bltf Camilla Collett. Man förstod nu hennes frihetskraf, ty man erfor det sjiilf; man ins&amp;g att hennes hiinsynslöshet varit uttryck af siirad rättskänsla, att hennes bitterhet sprungit ur kärlekens rot. Aren hafva gatt, tidsandan förändrats och människorna med den. Eidsvolds fagra tjugoiring har förvandlats till ittioiiring med silfvor i håren. Kvinnofrigans förkempe, en g i n g bittert hiicklad och frivilligt förvisad, stod nyss midt ibland sitt folk, hyllad, uppburen, tackad som ingen kvinna före henne. Emellan dem bida har man. att söka Camilla Colletts lif sgärning: Den norska lccinna~s begynnande frigörelse. ' Så, vidt vi kKnna, h d v a få, om ens nigon, banbrytare för kvinnans frigörelse vigat f r i n början taga sin uppgift ur en s&amp; hög etisk synpunkt som Camilla Collett, ' ingen fört kampen SH. vaksamt, s i hänsynslöst, s&amp; slagfiirdigt, ingen s i otvekande insatt i striden hela sin pe %sonlighet; knappast har väl heller nigon segrat och godtgjorts s i som hon.
Den förutvarande tullen å fönsterglas har ingalunda hindrat varans införsel, då under åren 1849—52 i medeltal införtullats 293,340 skålp., eller omkring j:del af tillverkningen i landet, och nedsältningen är derföre opåkallad. I grannriket Norrige är tullen å fönsterglas nära dubbelt så hög, som den bär hitintills varande, och varan kan efter förslaget derifrån införas hit mot 9 runstycken tull, men för vår utförsel till Norrige är tullen nära 2 sk. i Svensk vigt och mynt. Genom nedsättningen bortkastas, utan behof, en stats-inkomst, som bordt qvarstå, dä så många nedsättningar i öfrigt måst af nödvändighet ega rum. Slutligen lemnar glastillverkningen en vidsträckt arbets-förtjenst åt ett stort antal arbetare, utom glasbruken, genom beredandet af rudimaterien ni. m.; — och som denna fabrikation således icke är konstlad, eller för landet onaturlig, utan af sådan beskaffenhet, att den, äfven al stats-ekonomiska skäl, bör njuta skäligt skydd, yrkar jag bibehållande af tull-satsen 2 sk. pr skålpund.u Uti 3:dje, 4:de och 5:le punkterna häraf instämde Nils Larsson. 17:o af Riksdags-fulimäktigen Lars Gustaf Sandberg från Westerbottens län. »Den lifsfråga för de norra länen, sorn både Kongl. Maj:ts Nådiga skrifvelse och flere motionärer underställt Rikets Ständers pröfning, frågan om sparrhuggningens hämmande genom en förhöjd utförsels-tull, har beklagligen inom Utskottet blifvit bedömd ur den frihandels-princip, som vill förneka samhällets rätt, att lägga några band på den enskilda friheten, äfven då denna brukas, till det helas förderf. Äfven jag skattar högt individens frihet, såsom vilkor för fosterlandets andliga och malerieia framåtskridande; men obegränsad frihet föder sjelfsvåld, och detta upplöser samhället. Så är, efter nain tanke, förhållandet med friheten att utöda landets skogar, .— denna egendom, hvartill naturen skänkt generationerna endast nyttjande-rätten.
— Då Folkmängden växer, bör Tunnetalet ökasj ett ämne för Ständers uppmärksamhet och åtgärd, enär District-Magazinerne hunnit medföra all den nytta, man deraf har skäl att vänta sig, nemligen bevarandet af någon Sädtillgång ifrån öfverflödets till behofvels stund; cscvi Statsoch Bänco-Utskottens Utlåtanden! för ringa att motverka enskilda Spannemålsä handeln (hvars frihet är orubbad), men kanske tillräcklig att motverka nöd eller ocker, sorn alltid blir en olycklig bispeculation för Handeln, utvisande ett felaktigt tillstånd. En Delegare, som vid inträffande försäljning ej vill begagna sig af sin rätt att köpa, kan öfverlåta densamma med fortfarande af ansvarighetj men måste, innan försäljningen vidtager, förklara huruvida han vill göra denna sin rätt gällande eller icke. Skulle denna rätt att köpa, hvarken begagnas, eller öfverlåtas, bör Förvaltningen vara ålagd att försälja. sädén; hvarje delegare dock förbunden att vid nytt uppköp ansvara skilnaden, äfvensom hans rätt att njuta vinsten eller andelen i öfverskottet. Förvaltningen är municipaly förnyas årligen genom val, hvarvid en Ledamot måste afgå, som ej dä kan inväljas.. JBevist svek i ringaste mån, eller enskild disposition af Säd, eller penning, eller arbete, eller medel af hvad namn som lieldst, betager medborgerligt förtroende (Riksdagsmanskap m. rn.). Magazin ; kosta 150 å 200,000 R:dr Banco, sorm Staten består till 9känks. Byggnaderne brandförsuhrus jemte Eagr'et, och underhållas såsom Kronohus (elier menigheters, såsom Trossbodar} af delegarne; inspccteras genom allmän Controll (Husesyn), så väl till byggnad sorn innehåll. Ärligen insändes Attest öfver beloppet af Säd och af medel, tili Standernes Fullmägtige Statsoch Bcmco‘Uts'kottens Utlåtanden, cxcvit i Riksgälds-Contoiret, för att öfverlemnas till R.
I denna fråga, likasom uti aila andra af StafsOsconomisk natur, måste man söka bereda ett sammanhang emellan åtgärdeme annars vinnes icke ändamålet. Om de fattige få gå omkring och söka sig sin föda , sä behölvas icke serskildte fattiganstalter, och inga Ijera 5 Augasi c, m, i85 andra stadgaöden för deras underhåll, än de sora kunna vara erforderltge i afseende på dem som äro sängliggande, eller af annan orsak urståndsätta att vandra omkring. Men om man såsom principe och verklig Policeförfattning stadgar, att inga tiggare få gå omkring, så måste också den skyldigheten medfölja, att underhålla de fattige, så att de ej lida nöd. Man har talat om fattigskatten i England. Den är så enorme att den knappt kan tros, meo den är ej så betungande som man skulle förmoda. Den tillkom då, efter krigets början 179.2, de allmänna förnödenhetsvarorne började stiga. De som begagnade daglönare, kommo då på den idéen, att öka tillskottet till fattigcassorne och att daglönarne skulle få ett efter behofvet afpassadt understöd derifrån, när de hade hustru och barn. Häraf följer , att dagspenningen i allmänhet ej betydeligen ökades, då den steg flerdubbelt uti många andra länder. När nu freden inträffade, behöfde ej dagspenningen betydeligen nedsättas, men afgifterne till fattigcassorne minskades, hvilket man hade mera i sin magt, än den förra. Slutligen får jag fästa Ridderskspets och Adelns uppmärksamhet på den grund för fattigskattens utgörande, som hittills i Städerne blifvit följde, åtminstone efter 1812, att nemligen den utgått efter samma principe, som Bevillningen. Följden har varit den, att personer som oförsigtigt köpt Stadsegendom och fördjupat sig i skuld, så att de Kjelfve föga eller ingen behållen, men lika synbar, förmögenhet ägt, fått betala vida mera i fattigskatt, än artdr3, som ägt jg6 Den 5 Jugusli «. in, mindre eller ingen fastighet, men ända till flere tunnor gulds Capital behållen förmögenhet.
BancoUtskottet tagit mig friheten framställa det förslag, att af landets fond 360,000 R:dr årligen borde kunpa meddelas lån på högst 4 eller 6000 R:dr, samt af Städernas fond go,ooo R:dr på högst a eller 3000; men utan att något annat skäl blifvit anfördt emot detta förslag, an de allmänna principer, soin svaret på återremissen innehålla, ville Höglofl. Utskottets pluralitet ej godkänna detsamma, och hvad som, ända till förundran, förekom oförvändladt, var, att de fleste Herrar Ledamöter af Höglofl. Ridderskäpet och Adeln, äfvensom alla Herrar Ledamöter utom en, jemte mig, af det Stånd, hvari BancoUtskottets Betänianderii till jag hörer, biföllo Betänkandet, då efter hvad jag föreställt mig, desse Respective Stånds interesse skulle vara närmast förenadt med ds medborgsclassers, hvars rätt jag försökt göra gällande. Ett ännu ytterligare skäl, att egare af större jordegendomar icke borde utestängas från delaktighet af ifrågavarande lånebiträde finnes deri, att Discontfonden hädanefter ganska säkert biifver medtagen, så att brist för iDiseontlån uppstår, isynnerhet om afbetalningarne komma att ske på 5 år, hvarom frågan ännu är oafgjord. Med Herr Nilsson förenade sig Hert Leifler uti sjelfva hufvudsaken, men trodde för sin del att maximi-beloppet för de blifvande fa&tighetslånen, borde öfver hufvud be* stämmas till 4000 R:dr.
»Herre Jesses, herre Jesses», skrek hon till, »fins dä då ingen hjälp, ingen hjälp!» »Skaffe pängar!» Det låg hån i tonen. Hustrun såg upp. »Hvem tror I ä’ villi’ att skänka ätter en tocken summa som två hundra kronor?» sade hon skarpt och häftigt. Men så kastade hon om och började be. »Kan I då inte vara barmherti’ för herren Jesus skull! Dä skulle bli min dö’ att måsta komma på socken å se barna slitas än hit än dit –» Hon kastade sig som i en yrsel på knä och försökte att fatta hans hand för att kyssa den. Far vek undan. Det rent låg som skadeglädje i blicken, tyckte mor. »Som sagdt», sade han, »karlen eran va en dugande karl, men så va han å stram öfver’et. Hadde han vuri’ lite’ mjukare i ryggen, så hadde I nu kanske sluppi’ att krypa på knäna.» »Stig I upp, Jon Karls mor», sade Hanna, som var alldeles blek, något som hon alltid blef, när sinnet kom i uppror. »Man ska’ inte knäa för nå’n an’ än vår Herre. Vill han hjälpa, så blir I nog hulpen. Gå nu hem till erat. Se hänne lite’ som ja’ plocka’ hop åt barna!» Hon gaf henne ett knyte. »Dä ä onödigt», sa gammelfar barskt. »I ha int’ nå att ge nå åf!» »Ja’ tänk’», svarade Hanna rappt, »att sonhustrun på en tocken gård som denna ha rätt att ge bort en kaka brö’, å mera te, om hon vill. I borde tacke, att dä fins nå’n i huse’, som vet hva’ hjärta å vett bjud’.» Mannen såg förskräckt upp, pigornas spinnrockar stannade. ’Nu skulle dä väl ändå gå på tok för mor’! Gammelfar blef ’gråhvit under ögonen’, något som drängarna fruktade värre än döden, för då var han svår, och höjde handen som för att slå till, men så hejdade han sig. Det låg någonting i de klara grå ögonen, hvilka så modigt mötte hans, som kom armen att sjunka.
Om Seclers erfarenhet än ytterligare befästar dessa sanningar, lär man få hoppas, att Styrelsemagten förbyter fordna Regeringars af misstagen välmening åtagne Förmynderskap för Näringarne och öfverlåtandet af dessas idkande till vissa Corporationer, i ett sorgfälligt bemödande att uppväcka, uppmuntra och befrämja hvars och ens individuella arbetsförmåga, hvarvid åtminstone i början, föga annat torde behöfvas , än att upplösa de band, hvilkas verkan är att inskränka idkandet af ett stort antal Näringar innom vissa Skrän och en gifven Personal, likasom denna Personal skulle kunna säkrare besiämma behofvet af varor, än behofvet antalet af de Personer, som kunna finna deras utkomst med varors tillverkande. Dageliga erfarenheten lämnar häröfver i många fall öfvertygande bevis. Huru ofta ser man ej på Stockholms Allmänna Platser införda och till salu utbjudna nya Åkdon af flere slag, beslagne Hjul, Hästskor och Söm, Stolar, Saar, Kar, Ämbar, beslagna Skoflar, Rissel och Säll &c. &c. Att sådane EfFecter finna afsättning, torde härröra af 2:ne orsaker: Antingen är Stockholms bestämda antal af Vagnmakare , Hjulmakare, Smeder, Stolmakare, Tunnbindare , &c. &c. icke tillräckligt för att fylla behofvet, eller kunna des a Handtverkare ej förfärdiga till lika billigt pris med utom Staden boende, ehuru dessa varor ej sällan äro belastade med Transportkostnad och förlust af tid, i förhållande till aflägsenhete» 462. Den 33 December af Tillverkarnes bostäder. Förbud emot denna Concurrence skulle antingen verka brist på varor eller gora det bestämda antalet af Tillverkare, — mästare öfver priset, afnämare till förfång och man torde med tämlig visshet kunna ifrån förhållandet i de uppräknade fall sluta till välgörenheten af friheten i lofliga Näringsfång i allmänhet. De inkast som till äfventyrs göras i anseende till nödvändigheten af varors godhet, äro ej svåra att besvara. Enär deras tillverkning är fri från allt Förmynderskap äga de ett graderadt värde i förhållande till deras godhet.