Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men jag såg och kände det så, och hela tiden bars jag uppe af min pliktkänsla, att jag måste underkasta mig allt, emedan Mary satt hemma med barnen och väntade på julglädje och bröd. Jag måste försöka allt, emedan jag var skyldig dem att förödmjuka mig. Det låg som en botgöring däri. Jag gick hela förmiddagen omkring, och när jag ej längre hade ett enda skrifvet pappersark igen, då slog det mig först, att jag öfver allt fått lämna min adress, och att jag ingenstädes kunde få svar förrän om en vecka. Jag vet icke, hvilken besynnerlig blindhet, som hela denna dag behärskat mig. Ty jag borde ju hafva vetat detta på förhand. Det var ju en sak, som föll af sig själf. Jag måtte hafva ledts af den fantastiska tron, att kom jag bara själf, skulle ett tillfälle yppas, en möjlighet visa sig. En slump, en lyckträff skulle skaffa mig, hvad jag behöfde. Och när jag for hemifrån, hade jag ledts af den dåraktiga inbillningen, att ett gynnsamt ögonblick eljest skulle gå mig ur händerna. Nu slog mig denna visshet, att dagen var nära förbi, och att jag skulle få fara hem, tomhändt som jag kom. Jag var nära att gråta af förtviflan, och jag sökte i mitt minne för att finna en person, till hvilken jag kunde vända mig för att bedja om hjälp. Jag föll ihop af trötthet, och jag var i den grad utblottad på motståndskraft, att ingenting längre kunde förefalla mig motbjudande. Med en känsla af fullständig apati erinrade jag mig i detta ögonblick Sixten, och jag beslöt mig för att vända mig till honom. Det var mig lättare än med någon annan. Han hade en gång varit min vän liksom jag hans, och jag visste, att han icke skulle säga nej. Det hade regnat och snöat hela dagen, och öfver Stockholm låg denna ohyggliga atmosfer af slask och rusk, som gör dess fysionomi nästan hemsk. När jag steg in i spårvagnen, trängdes jag där med denna publik, hvilken kommer på ovädersdagar. Det är människor, som eljest ej pläga åka i spårvagn, fina damer, som icke kunnat få en droska, och fattiga individer, som krupit under tak för att slippa frysa.
Riksdagsordningen, men bibehållit 14., 15-, 29., 46. och 56. '§§. oförändrade ; äfvensom S åndet gillat de uti TryckfrihetsFörordningea föreslagne förändringar, så väl uti ingressen, som i 1.. §. 5-» 6., 7 , 8. och 9. Morn. jemte 8. Mom. uppflyttning emellan 6. och 7. Morn.; hvaremot Ståndet afslagit förändringen uti 4. §. 8- Morn samt ansett ej mindre frågan om den antagna Juryns bibehållande eller af-4 skaffande i öfverensstämmelse med Ståndets förberörde beslut, komma att förfalla, än ock. att ingen serskild åtgärd vore af nöden i anledning af.hvad som sluteligen rörande Representations-frågan blifvit af Utskottet anmält, Remiss till StatsUtskottet af Herr Ombergs Memorial , om bestämmande af en ärlig un-i derhålls-summaåt Hennes Maj:t Drottningen, i händelse Hennes Kongl. Maj:t skulle innan nästkommande Riksdag uti Enkestånd försättas; 6amt Till Lagutskottet af Kongl. Majsts Proposition angående en ny ConcoursLag samt förändring af 1. §. 8. Cap. GiftermålsBalken och 7- Cap, RättegångsBalkeo. »62 Den 17 Martile. m. Instämmande uti Ridderskapets och Adelns beslut om tiyckning af Statsoch HancoUtskottens Betänkande, angående Malmö, Götha CanalBolags samt Götheborgs DiscontVerks utredning. Återremiss af ConstitutionsUt skottets Memorial, i anledning af gjord Anmärkning emot Konungens Rådgifvare i CommandoMål för Arméen. Anmodan till ExpeditionsUt skottet , att så väl roed ali skyndsamhet !å>a i Bihanget till RiksStåndens Protocoll till trycket befordra Kongl. Ma j: ts Proposition, om en ny ConcoursLag samt förändring af 1. §. S. Cap. GifiermålsBalken och 7. Cap.
Ank. till Exp.-Utsk. d. 20 Januari 1857, kl. 11 f. m. Memorial, i anledning af erhållen återremiss af 12 § i Utskottets Berättelse M 8. Vid föredragning den 7 innevarande månad hos Hedervärda Bonde-ståndet af Utskottets under M 8 afgifna berättelse, angående Rikets Ständers Banks styrelse och förvaltning, har bemälda Riks-stånd beslutat att till Utskottet återremittera 12 § i samma berättelse, innefattande redogörelse för Banko-fullmäktiges åtgärder med afseende å prägling af kopparskiljemynt; men som öfriga Riks-stånden, enligt Utskottet tillbandakomna protokolls-utdrag af den 10 dennes, ansett berättelsen i omförmälda del böra läggas till handlingarne, och sålunda funnit deri anmälda förhållanden icke påkalla någon åtgärd; så och enär i frågor af förevarande beskaffenhet, tresine Riks-stånds sammanstämmande mening utgör Rikets Ständers beslut, har den emottagna återremässen icke kunnat till annan åtgärd från Utskottets sida föranleda, än att Utskottet, jemlikt 49 § 4 mom. Riksdagsordningen, skolat hos Rikets Ständer härom göra vördsam anmälan. Stockholm den 15 Januari 1857. Bih. till II. St. Ant. till Exp.-Utsk. d. 9 Febr. 1857, kl. 2 e. re. Utlåtande, i fråga om afskrifning af 3 stycken frän I/me-konloret i Malmö utgifna diskontlån.
Hwad för öfrigt angär den af ätffillige wärde ledamöter nu yttrade Åstundan, art ett allmänt omdöme mätte meddelas öfwer Justiliä-Ombudsmannens embetsförwalming, öfwer det sätt, hwarpä han fullgjort den honom, af Riksens Ständer updragne, i sanning wigtiga och magtväliggande befattning, sa instämmer jag för min del fullkomligt deruti, under förmodan, att detta omdöme, pä en gäng -lifwer för Justitiä Ombudsmannen, itllfrids stäl - Den 9 Iumi. Z27 ställande, och för Riksens Ständer wardigt och länrpeligk. I anledning af de salunda wid Lag Uiskottcts memorial gjerda anmärkningar, blef delsauima, uppå framstäld proposilion, till Urffotter ätersörwisadt. Det i plenum den z Junii pä bordel lagda, och sedan sista Riksdag hwilande betänkande fran Constitnlions-Ulffolket, rörande sattet till grundlagsfrågors afgörande, blef ä nyo föredragit. Zcrr Landt - Marskalken rillkännagaf harwid, ari enligt till honom ankomne billerttr ifrän Erke-Biskopxen samt Bonde-Ständers Secreterare, hade Presteoch Bonde Standcn afsiagrt deria betänkande, och trodde sig häraf äga någon anledning, ali fräga om RiddersVapek och Adeln i sä beskaffade omstäiidiqherer ansäge någon handläggning wid della mäl wara af nöden. Zrihcrre cederström, kscob, ansäg enligt Regerinqs-Focmen, proposilion till bifall eller afflag ä beiänkanket böra göras.
Om, på sätt Herr Rosenblad föreslår, BancoUtskottet skulle i Reglementet stadga ett särskilt förbud alt mottaga allmänna cassors medel på upplånings-räkningarne, får jag underkasta mig ett sådant beslut; men står det icke i Reglementet, skulle Fullmägtige finna sig förbundna att derpå fästa Regeringens uppmärksamhet, såsom en sak, hvilken icke är tillåten. Friherre Cederström: Herr Cederschjöld har anmärkt, att han var oviss, om det icke vore vådligt berättiga Banken att mottaga Statsverkets behållningar, emedan de redan stå i Banken förut utan ränta. Detta är visserligen sannt, men Banken har icke rätt Den 4 December e. m. rätt att de samma utlåna, utan att först upplåna dem. Om Banken, då sedlarne insättas, korssar öfver deni, har hvarken Banken eller Statsverket nytta deraf. Men om Banken lånar upp desse medel mot 2 procent, och lånar ut dem mot 5 procent, så har Staten Sverige 3 procents vinst derpå. Derföre bör en sådan anstalt hvarken bifallas eller förbjudas, ty sådana omständigheter kunna inträffa, att Styrelsen vill hastigt återfå sina medel, och då kunna dessa ej på en gång vara att erhålla utan att störa Bankens Credit. Man kan ej föreställa sig ett slikt försök hos de styrande, ty då voro Statens inkomster utan värde. Af alla låntagare och långifvare måste således RiksgäldsContoiret och StatsContoiret vara de pålitligaste. Om en sådan rörelserätt behandlas, kunna Statsverkets medel vara att påräkna för 2 ä 3 månader. Jag anhåller om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till afslag å Herr Rosenblads tillägg, och då Herr Rosenblad sjelf begärt votering, anhåller jag att hans tillägg må blifva Ja-proposition, och att Contra-propositionen må innefatta afslag å detsamma. Herr Rosenblad: Friherre Ged erströms anmärkning skulle vara ganska riktig, om ej Banken hade utlånt allt hvad Statsverket insatt och ändå något derutöfver. Det 5a H. o Dpd 4 December e. m. går således icke an, att för andra gången utlåna dessa medel, emedan sådant endast vore en ny sedelfabrication, som åtminstone före vexelluckans öppnande vore ganska vådlig.
Den ändring har väl sedermera blifvit införd genom det uti 1805 års Kongl. Skogs-ordning meddelade tillstånd, att Kronans Jägerioch Skogs-be« tjening må, i åverkans mål, bära vittne; men då det alltid måste vara en betydlig skilnad imellan förtroendet till de Personer, som, efter fö - Den 7 Juli. $21 föregången profning af skicklighet och redlighet, föreslås och antagas , till förrättande af Statens Embeten och Sysslor, under dermed förknippadt ansvar, och dem som enskilde fastighets-ägare finna godt att bruka till vårdare af sina Skogsplanteringar och hvilka, om än någon Embetsman i orten lemnade sin åtgärd vid deras tillsättning, likväl icke kunde afkläda sig egenskapen af planterings-ägarens enskilda tjenare; har betänkligheter att, för särskildta fall bryta den Rättegångs ordning Eagen för säkerheten i be* visning funnit nödigt stadga , och hvarigenom angifvare i allmänhet äro från* vittnesmål uteslutne, föranlåtit Utskottet att afstyrka äfven hvad i denna del blifvit föreslaget. Till Riksens Högloft. Ständers vidare’ bepröfvande varder dock detta, jemte de särskilda meningar, hvaruti några af Utskottets Ledamöter stannat, vördsamt underställdt. Stockholm den 27 Juni 1815. På Höglofl. Riddersk. På Högv. Prest-Stån ech Ad. Ledamöters dets Ledamöters vagnar vagnar H. F. Strömfelt. Joh. Olof Wallin. På Vällofl. Borgare - Ståndets Ledamöters vägnar JE. G. Holm. På Hederv. BondeStåndéts Ledamöters vägnar Petter Jernström. A. J. Wahlstjerna. Utdrag g 23 Dm 7 Juli. Utdrag sfProtocollet, hållet uti Höglo fl. Lag-Utskottet vid Urtima Riksdagen i Stockholm den 27 Jimi 1815* Föredrogs åter Kongl. Majtts till Riksens Höglofl. Ständer aflåtne Nådiga Skrifvelse den 31 sistlidne
1 Kamererare 1,800: 1 Kammarförvandt 1,200: 1 Memorial-bokhållare 1,200: i Bokhållare för magazins-ärendena 1,200: 1 Kassör för stämplade pappers-uppbörden, lön 1,200: arfvode 400: j (jqq. ä Kammarskrifvare, hvaraf en för magazins-ärendena ä 600: Arfvoden till extra biträden 400: jq^oOTransport 29,104: — 6 Stats-Vlsknllels Ullålande, M 88, Transport 29,104: I lön 1,800 arfvode 800 2,600: 2,600 1,200 6,400: 1 Bokhållare 1 Kammarskrifvare 600 Till gratifikationer åt verkets extra ordinarie tjenstemän, ett belopp ungefärligen motsvarande hvad, under namn af ljuspenningar, hittills årligen till dem anordnats eller Vaktbetjeningen. Summa R:dr Banko 46,170: 52. Till bestridande af denna utgift hade Stats-kontoret ansett böra beräknas hvad, som för närvarande tilli embetsoch ijenstemännen jemte vaktbetjeningen nu utginge, enligt stat och serskilda i nåder meddelade sladganden, nemligen: a) enligt Stats-konlorets ordinarie stat, efter afdrag likväl af den Kammarskrifvarelön, som skulle komma att till Krigs-kollegii stal öfverflutas 31,760: — b) jemlikt staten för Chartse—SigillattE—verket, oberäkuadl 97 B:dr, som af vaktmästare-lönen årligen besparades 3,316: — c) enligt staten för allmänna Magazins-departementet 6,442: — d) Ljuspenningar, nemligen för ordinarie embtilsoch tjenstemän samt vaktbetjenle, efter nu gällande beräkningsgrund 1,192: och för extra ordinarie tjenstemän samt betjente, efter 5 års m ediu m 900: 2,092:
För att förekomma slottsbyggnadens i Wadstena ytterligare förfall, hafva Rikets Ständer å Riksgälds-kontoret anvisat ett anslag af åttatusen riksdaler, hvilket belopp bör, i den ordning Kongl. Maj:t behagar föreskrifva, for det dermed afsedda ändamål, efter skeende reqvisition, utbetalas. § 90. Till bestridande af de för kolonien S:t Barthelemy’s förvaltning erforderliga kostnader, som icke af koloniens inkomster betäckas, hafva Rikets Ständer beviljat samt å Riksgälds-kontoret anvisat ett förslagsanslag af adertontusen riksdaler, för att under åren 184-8, 1849 och 1850 med en tredjedel årligen utgå förskottsvis och under förbehåll af den framtida godtgörelse till detta verk, hvilken genom ökad afkastning af kolonien eller dess afträdande till någon främmande makt kan beredas; skolande utbetalningen af ifrågavarande anslag ske enligt de reqvisitioner, som af Kong1. Stats-kontoret derå afgifvas. § 91. På det riksarkivet måtte varda kompletteradt med så kalladt registratur från de serskilda afdelningarna af Kongl. Majds kansli, hafva Rikets Ständer, till bestridande af kostnaden för utskrifningen af detta registratur under den redan förflutna tid, för hvilken detsamma saknas, bevilj-it ett serskildt - Slats-Utskottcts Memorial, N:o 3o5. 17 skildt anslag af sextusen riksdaler, sorn bör, uppå vederbörlig reqvisition, ander åren 1848, 1849 och 1850, utbetalas al Riksgälds-kontoret med 2,000 r:dr årligen. § 92. För verkställandet af reparationer och bokhyllors uppsättande i några rum af riksarkivets hus, äfvensom för ytterligare inredning af samma hus, hafva Rikets
Jag vill ej beskylla nationell för trätgirighet; men jag tror att den lägre classen, i saknad af rigtiga begrepp om hvad som är förnärmande, drifver hvad Holberg kallar bonette ambition alltför långt; att en mängd smärre sakdrifvare, bosatte öfverallt i Provincerne och Städerne, begagna denna dess DonRanudiska existimations - ömtålighet, för att tillställa rättegångar och reconventions frågor, såsom en rik källa till egen vinst. När man ser sylönen för ett par byxor och det o6kadliga slaget af en snöboll vara föremål för processer och dragas genom alla instantierna under Konungens Egen höga pröfning, så kan man ej tvifla, att ju förhållandet måste vara sådant. I så beskaffade omständigheter, skulle domstolarnes förökande tjena till ingen ting. De skulle blott mångdubbla processerna, liksom för några år sedan de ökade lån - in rättningarne, ökade de antalet af de skuldsatte; en förmodan som jag ej tror skall vederläggas af den nya Hof-Rättens erfarenhet. Men om också domstolarnas antal och personal ännu mera ökades och lagskipningen derigenom er-. holle en lifligare fart , hvad vöre derpå vunnit, så länge målen i alla fall ej kunde med samma skyndsamhet afgöras i Högsta Domstolen eller hos Kongl. Majit? Och huru vore detta möjligt utan en total förändring både af dess inrättning och dess bestämmelse? Det enda verksamma medel emot alla dessa olägenheter, är FörlikningsDomstolar. Det skall lemna de vanliga domstolarne tid att med skyndsamhet afgöra de vigtigare målen, det skall 64 ä Den >4 Februarii: uppväcka en ädlare ärelystnad, än den att vinna processer, nemligen den att förekomma sådana, det skall återföra fördragsamhet och försonlighet medborgare emellan, det skall uppmuntra de välsinnade att genom sann medborga lig dygd berecia sig det anseende och det inflytande, som Freds-domare-kallet fordrar; det skall trygga välståndet ibland den samhällsclass , der det tryggadt, fostrar lugn och förnöjsamhet, men skakadt, brott och förderf.
Unber fiffnåmnbe bag hafroe c2Bi ocf till ^ongt !Dlai:t i unberbånighet dfroerlemnat ett till afgifroet -fdrjlag till ^ul^^apa å fpannmål, i ali# , måntrot, åfpftanbe att bereba indflighet och faferhet fdr en fortfaranbe (labgab fponnniåld»hanbel: roorar.beé berroib af i unberbånighet hemflåfbt, att, bå fdrånbrabe omjlånbigheter fåbant mebgifron, ^ongl. 9)taj:t tåefted åt fdrfTaget i C8) fin fyelfyet lemna ben Sfåbiga uppmar Ffamfiet, ^Bt', för <2Bar bel, anfelt betfatnma förtjena. 3 anfeenbe tilt be flerfalbiga olågenpeter för fjröfarfen af nu gållanbe (Tabganben, att fribref för fartyg tili utrife£ refa, etrbaft [ ©tocfbolni, från åvongl. ‘tOfajitS od) fRifetö Commerce#Collegium funna erbållaé, odj att fåbana fribref icfe åro gåKanbe raib inclareringen, utan måfte förnyad, omrefanfort# farit utöfver ett år£ eib; bafme 3Bi, till befie olågenbeteré afbielpanbe, ^oö Äongl. T0?aj:t jemrnål i unberbånigljet föreflagit föl/anbe tillagg i 4- §. af ttn# berråttelfe till ^ull^apan: ”3ntill befi £ongl. tKajit tåcfeg atmorlunba om fribref^ anfFaffanbe ocf) tiben för bera£ gållanbe Fraft i OTåber förorbna, Fomma Äongl. Commerce#
Hon hade inlåtit sig i tal med Stjernhjelm om Stäket och dess historia, när hon plötsligt grep Ebba Sparre hårdt i armen och stannade midti en mening. Fru Beata, hvars skarpa ögon ständigt voro på vakt, märkte rörelsen, stod upp från bordet och närmade sig drottningens plats. Allas blickar vände sig ditåt, taffelns gäster sågo frågande på hvarandra. Hvad var det? Mådde drottningen icke väl? Det varade endast några sekunder. Själfve rikskanslern, som satt närmast, hann icke yttra en bekymrad fråga, förrän Kristina, lika blek som hon nyss varit röd, återtog samtalet i sin förra skämtande ton. Assessorn skall inte neka, att det spökar på Stäket. Är det Gustaf Trolle, som går igen? Det må assessorn veta, som själf håller en spiritus familiaris och är, så till sägande, hemmastadd i alla lönliga ting. Neka inte, att assessorn har tändt eld på en bondes skägg med sitt trollglas och när som helst kan göra en loppa till en elefant! När jag har den lyckan att rättfärdiga mig för en så lärd drottning, behöfver jag nödigt försvara mitt fattiga förstoringsglas, genmälde Stjernhjelm, som icke längesedan nödgats i ett offentligt tal rentvå sig gent emot liffländska prästerskapets beskyllning för häxeri och ateism. Inbilla mig det! fortfor Kristina muntert. Har assessorn ett förstoringsglas, så låna det, käre, åt riksskattmästaren, att han engång må få en glad stund i vår skattkammare! Torde ock herr Lennart därute blifva storligen nöjder att se bataljonerna ökas mångdubbelt. Den nöjdaste blir herr De Geer: han gör järnstänger af en nålsudd. Klockan närmade sig nio, som då var en mycket sen timme. Måltiden slutades med en lång aftonbön, och gästerne betygade sin skyldiga vördnad med att kyssa drottningens hand. Man åtskildes. För mig till mina rum! hviskade drottningen till sin väninna. Hon hade endast med yttersta ansträngning förmått säga några förbindliga ord vid afskedsceremonin. Ebba Sparre ledde henne till sofrummen.
Vid innevarande Riksdag bar, uti en till Högloft Ridderskapet och Adeln ingifven samt till Lag-Utskottet remitterad motion, berörde fråga åter blifvit väckt af Herr Hjertctj Lars_, sorn andragit, att den af Rikets Ständer yttrade tanka instämde med lagstiftarnes åsigt i flere andra länder, härledd från den erfarenhetssats, att det moraliska tillstånd hos barn, söm kunde föranleda brott emot föräldrar af nyssnämnde art, vanligen från början härledde sig af föräldrarnes egen vårdslöshet vid barnens uppfostran; att föräldrarne för detta fel redan blifvit straffade genom barnens förderf och vanart, samt att lagen således icke borde öka detta lidande eller blanda sig i förhållanden inom slägten för annan händelse, än om föräldrarne sjelfve påkallade dess skydd, eller yrkade den brottsliges bestraffning; och hemställde motionären, att en förändring i nu gällande lag måtte, i öfverensstämmelse med förutnämnde förslag, af Rikets Ständer å nyo beslutas. Utskottet, som tagit detta ämne i öfvervägande, anser, på de skäl, hvilka här ofvan finnas upptagna, att föräldrar bör vara tillåtet förlika mål af ifrågavarande beskaffenhet, utom i den händelse, att brottet åstadkommit allmän förargelse; och då ett sådant förhållande inträffar, icke allenast om brottet begås å fridlyst tid och ort, utan jemväl när det sker i samqväm, synes allmän åklagares rätt att i sistnämnde fall anställa åtal, böra bibehållas; på grund hvaraf Utskottet vördsamt hemställer, 4 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 98. att i slutet af 14 Cap. 3 §. Missgernings-Balken måtte göras följande tillägg: ”Ej må i de mål, hvarom i denna skiljes, annan käraj än rätter målsegande, så vida ej brottet skett i samqväm, eller å tid och ort, sorn fridlyst är.” Stockholm den 4 Augusti 1840.. AnL till Exp. Utsk. den 5 Augusti, kl. 3 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner om böters af tjenande med arbete.
Uppbörd: Balans till påföljande år: Balans från föregående år: Utgifter: Kon§istoricrna. Räkenskaperna för tiden från den 1 Juli 1854 till och med den 30 Juni 1855 äro granskade i ICongl. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Betänkanden, N:o 3o4- nen utgjorde samt Taffelpenningar, Skjuts-och Fouragemedel , 3ooo. tills. R:dr tiooo. hvaremot H. BondeStåndet afslagit Utskottets tillstyrkande i denna Punct. Genom 3 Stånds beslut är väl sålunda totalbeloppet af de lonevilkor, som för FördelningsGeneralerne skola bestås, faststäldt. Men i afseende på hvad deraf skall utgöra anslag för taffelpenningar> skjutsoch fourage-medel är icke något af R. o. A. bestämdt. Då PrästcSländet och BorgareStändet i denna fråga äro ense och hvad de derom beslutat öfverenstämmer med den åsigt Utskottet haft, då det i Betänkandet N:o i32 föreslog nedsättningen i den af K. M:t föreslagne Summa 7000 R:dr, till 6000 R:dr, nemi. att minskningen skulle komma att äga rum på Taffelpenningarne och Fourage-medlen, hvilka borde nedsättas, de förra till 1400 R:dr och de senare till 600 R:dr samt tillhopa med Resekostnads-medel utgöra sammanlagdt 3ooo Rtdr; får Utskottet nu inbjuda R. o. A._, att förena sig med H. PrästcStändet samt V. BorgareStändetj i hvilket fall denna fråga likaledes genom 3 Stånds beslut varder afgjord. I frågan om lönevilkoren för de öfrige 3 Genera'erne, nemi.
som åtföljt Herr Dalmans motion, inhemtat, hurusom Herr Cederschiöld, R. T., för den händelse att bördsrälten å landet komme alt bibehållas, hemställt, om det ej åt minstone stadgas bör: att rätt till börd endast tillkommer den, som är i rätt nedeller uppstigande ied skyld med säljaren: att börd dock ej må ega rum af jord, som blifvit såld å offentlig auktion: att bördetalan bör anställas minst en månad efter det bördeman om försäljningen fått kunskap; samt att den, som bördar, ej må sälja den bördade jorden, förr än viss tid förflutit efter det han derå erhållit fasta. Af de frågor, som genom förenämnda förslag blifvit framställda, har den, som angår bördsrättens upphäfvande eller inskränkning, i första rummet påkallat Utskottets uppmärksamhet. De öfriga äro densamma underordnade. Men denna fråga sönderfaller emellertid i två delar, med hänseende till de väsentliga olikheter, som förefinnas emellan bördsrälten å landet och bördsrätten i stad. Då man nemligen å landet endast kan börda såld och pantsatt arfvejord, som från bördemans slägt kommit, eger man deremot i stad att i börd lösa såväl ärfd som allad fastighet, ej allenast då den blifvit såld och pantsatt, ulan äfven dä den blifvit borttestamenterad. Också har man städse ansett stadsoch larids-börden kunna oberoende af hvarandra behandlas. Derom vittnar äfven Kongl. Maj-.ts ofvanberörda Nådiga Proposition, hvilken i bufvudsaken öfverensstämmer med sist församlade Ständers beslut; och om olämpligheten af bördsrälten i stad torde delade meningar numera ej förefinnas. Den synes hafva blifvit införd under en tid då man begagnade alla medel för att gifva styrka åt städerna. Derföre sökte man, å ena sidan, att der fästa oberoende och ansedda slägter och, å den andra, att utestänga dem, hvilka man fruktade kunna blifva till något mehn; och dervid blef bördsrätten ett medel.