Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att på en gång afklippa den tidsutdrägt som derutaf möjligen kunde blifva en följd, och i ändamål att skapa en öfverenstämmelse i sinnelag, oskiljagtig ifrån kraftfulla nationella beslut, så tillbjuder jag mig äfven att på egen risque förfärdiga en sådan machin, med villkor af nödigt förskott, emot fullgod säkerhet, och hvilket förskott jag förbinder mig att tili fulla beloppet återbetala i händelse machinen ej äger de af mig uppgifne egenskaper. Jag anhåller vördsammast att vid detta memorials remitterande till vederbörligt Utskott måtte göras afseende på den gemenskap detsamma äger med Grefve von Engeströms och Herr Friherre Skjöldebrands motioner * samma ämne. Den 12 Februarii, N o 2. Herr af Malmborg, Abraham: Ifrån längre tid tillbakars har jag ansett creditsystemet vara tillskapadt af omedborgeligheten och begagnadt af obetänksamheten; och Discontsystemet, sorn åt sig utprässat årliga vinster af 20 till 00 procent samt beredt motsvarande förluster för näringarne och jordbruket, har verkat, att snart sagdt hvarje medborgare blifvit förstörare och förstörd. För att undvika bägge delarne har jag aldrig anlitat och skall aldrig anlita någon Discont, ehvad behofver ock kunna trycka mig. Efter denna upprigtiga och högtidliga förklaring, hoppas jag icke blifva ansedd för speculant på lånebiträde utur någon Discont; hvarifrån jag tyckte mig finna de betydligaste bankrutter hafva härledt och sannolikt vidare skola härleda deras upprinnelse. Jag må då fritt yttra min på fullkomlig öfvertygelse grundade tanka om ifrågavarande såkallade straffränta till den blifvande allmänna Disconten, sorn jag tycker rätteligen böra få namn af privilegierad ökra* re, om den, genom ett stadgande skall förklaras berättigad till 12 procents ränta för det en gäldenär, sorn obetänksamt kastad i dess härda händer, icke förmår på förfallodagen betala ett der erhållit lån. Ett sådant stadgande står i uppenbar strid emot allmänna lagens helsosamma bud i 9 Cap. 6 §. HandelsBaiken, der det heter: ”Ingen tage eller läte föreskrifva sig större ränta än 6 för hundrade»
Den ättemän, sora mera ån en ätts värdighet ärfva kan, råkne sig, i afseende på såte och stämma på Riddarhuset, till den ätt från hvars stamfader han på Svårdsidan närmast härstammar, samt enär tvenne äf dessa åtter lagligen Bil. till Ridd. o. Ad. Pr. VII. Bind. 16, E42 Den Ig Augusti e. m, letia sin härkomst från en och samma stamfader, till elen ålt, sorn fi ärnst på Riddarhuset sitter. 2:0 Undantag härifrån äger endast rum in_ om de åtter, hvilkas hufvudtnån emellan 1792 och 1809 blifvit, jemte större eller mindre del af slågten och med särskild stadgad arfsordning, till Friherrlig eller G-refvelig värdighet upphöjde: Hufvudmannaråtten för den ått, som utgör siågtens icke upphöjde del , tillfälle då den åtieman, sorn af de enligt diplomen i lägre värdighet qvarblifvande, var närmast den eller de, hvilka i den högre värdigheten inträdde; och fÖ/rblifver inom nämnde persons gren till dess densamma utgår. Nämnde hufvudmannarätt tillfaller då med enahanda villkor den i samma lägre värdighet qvarblifrie åtte - Den 13 Augusti c, fjit, mannen, som befinnes vara äldst efter stamfadren, och som ej tillika år ättemän på en högre nummer. 5) I utveckling af ofvanstående grunder föijer således, att hufvudmanskapet för de äldre Ad eliga, Commendeurs, Friherrliga och Grefliga åtterne årfves efter först födsloråtten , uti rått nedstigande linea på Svärdssidan; att för da med stadgad särskild arfs*, ordning före den 6;te Junii 1809 till högre värdighet upphöjde åtter, biifve hufvudman den, sorn i ätten äldst år, pf dem som värdigheten tillträd t lufva, och ättemän alle de som hafva arfsrätt till nämnda värdighet; att för den icke upphöjde delen af desse slågter tillhör hufvudmannaråtten den.
Ofver 15 års ålder. Handt verkerier. Mästares biträden af T Nålmakare Thorshälla Repslagare Nyköping ” Eskilstuna Sadelmakare Nyköping * Trosa " Mariefred “ Strengnäs “ Eskilstuna Skomakare Nyköping » Trosa » Mariefred ” Strengnäs " Thorshälla " • - Eskilstuna Skräddare Nyköping » ~ Trosa » Mariefred » Strengnäs » Thorshälla >> Eskilstuna Slagtare Nyköping * Mariefred * v Strengnäs » Eskilstuna Smidesoch Plåtfahrik Nyköping Smidesfabrikör och Smeder Thorshälla » » » Trosa » » » Mariefred » » » Strengnäs » » » Eskilstuna Snickare Nyköping » Trosa * Mariefred » Strengnäs » Eskilstuna Sockerbagare Nyköping » Eskilstuna Sotare » Svarfvare Nyköping » Eskilstuna Sämskmakare » Tapetserare Nyköping Tenngjutare » Tobaksfabrik Eskilstuna Tunnbindare Nyköping » Mariefred Urfabriker och Urmakare Nyköping » » » Mariefred » » » Strengnäs » » >> Eskilstuna Vaddfabrik Nyköping Vagnmakare » >' Tabb. Länge i mil Kostnaden för SI £»: CO Antal hästar, utgångne till af indelade med skjutsstationer försedde vägar af fulländaaf oinlagde fulländade nya förbättrade ^ CD Gästgifveri-, hålloch reservskjuts. Särskilda slag af vägar. slag af de och afoch betydligt förbättrade vägar. vägar vägar lernas ant 1860. Kungsoch motstående vägar synade nya vägar af statsmedel. af kommunernes af statsmedel. af kommunernes År. kronoskjuts. vid periodens slut. under perioden. medel. medel. Uppgift angående vägar saknas för städerna Nyköping, Trosa, Eskilstuna och Thorshälla. 2. Uppgiften i afseende å de gästgifvaregårdar, der skjutsningen är ställd på entreprenad, afser förhållandet vid 1860 års slut, äfvensom gästgifvaregårdarnes antal, hvilket vid femårsperiodens början utgjorde 56 stycken, genom Wreta gästgifvaregårds indragning, vid periodens slut nedgått till 55. Tab. \:o 9. S j ö i a r t. H a n d e 1. Fartyg och båtar begagnade GrossMinutH n d a n d e till inrikes sjöfart. till utrikes sjöfart. Handlare.
Junii 1800, enligt hvilket Chefens för Wendes Arli I lerieliege men te och Befälhafvarens för 'Konungens eget värfvade Regemente yrkande att af Christianstad jemväl erhålla ljus och ved blifvit afstag.et, och det 3:djé af den i\ Mars rS 1 5, hvarigenom samma beslut blifvit nied del ad t uppå Befälhafvarens för Norra Skånska Iufaoterie-Regementet påstående, om skyldighet för invånarne i Christianstad och Landscrona att med ljus och ved förse Öfveroch Underbefälet vid berörde Regemente, som i båda dessa städer var i 1,1 q varteradf. I öfrigt hafva Herrar Stahl och Klingvall instämt, den förre med Herr Halling, och den senare med Herr Hessle, äfven Herr Biörck ytterligare upplyst, att 1720 års InqvarteringsOrdning och Taxa i sjelfva verket tillämpades för Stockholm, dels efter öfverenskommelse, dels i följd af Kongl. Författning, på det sätt, att, hvad nämnde InqvarteringsOrdning utsätter i daler kopparmynt, förvandlas till Specie Riksdaler, sålunda, alt c) daler kopparmynt svvra emot 1 Rdr Specie, hvilken senare åter förvandlas till Bancosedlar elier föregående årets medelcurs. Vid remissen af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse har lats Hedervärda. Bonde-Ståndet Riksdagsfullmägtigen J. J. Rutberg yrkat: 1:0 att un dersökas mätte, om eji Stockholms siad har merit inqvarteringstolag, än som lill ändamålet erfordras och sålunda kan dela med sig åt de städer, som hafva billigt anspråk på ersättning för inqvartering; 2:e att Äfven mätte utredas^ huruvida icke de förmo ner, sorn åtnjutas af sådant 2a Statssamt Allm.
Ad:ns diskussion rörande nu antagna representationsförslaget, borde såsom ett bihang dertill lögas så väl sjelfva förslaget, som ock hvad vid nästl. riksdagen derom yttrats, d. v. s. icke allenast diskussionen hos R. o. Ad. den 18 Mars 18(53, utan äfven de emot Konst.-Utsk:ts vid samma riksdag Meni. N:o 7 afgifna reservationer, — för att på ett ställe skulle finnas samladt så mycket som rörande detta förslag, enligt min förmening, ansetts böra uti detta monomentala minne, för fullständighetgns skull, förefinnas; men då denna min åsigt, deruti Hr von Francken, G. W., sig förenat, icke vunnit det Högkil. Ståndets sympatier, har jag icke velat begagna mig af min rättighet alt få dessa handlingar vidfogade min reservation af den 9 nästl. Dee., eller att vid förra plenum framställa hvad jag nu ämnar hafva äran anföra. Jag tror att hvad jag, efter djupt begrundande af frågans vigt, haft och fortfarande har lill föremål för denna min vördsamt gjorda propos. skall uppnås, ehuru på annat sätt, genom hvad jag härmedelst anhåller, eller att få uti prot:t intagna dessa handlingar, såsom en närmare utveckling af så väl mitt anförande den 5 Rec., som min reservation den 9 I)ec. 1865; — till hvilken anhållan jag anser mig ega så mycket större skäl, som jag förut ej velat besvära R. o. Ad. med afgifvandet af anmärkningar rörande förslagets detaljer. De handlingar, hvilka nu komma att uti profit intagas, göra det; och anser jag det lör mig smickrande att kunna, på så sätt, få dessa detaljerade anmärkningar såsom mina egna; tilläggande att jag är fullt förvissad derom, att en redlig vilja, i förening med ödmjukhet, mången gång besegrar det största öfvermod, hvilket jag afskvr; helt annorlunda synes mig ett ihärdigt fasthållande och förfäktande af hvad jag finnér rätt vara och om hvars motsats jag icke blifvit öfvertvgad.
Aflöningsoch Pensions-Stater för Riksgäldskontoret 4 1 346 — b. 29 Aug. b. 28 Aug. b. 28 Aug. b. 28 Aug. A[- och tillträdes husesyner, fråga om tiden för desammas hållande, se Militiae Boställs-ordningen Afrads-spannemålen, se Statsverkets inkomster pag 4. Afskrifning: af medel, ådömde Preå. 15 Mars å. 15 Mars sidenten af Billbergh 2 i 4 4 68 å. 45 Mars å. 19 Mars Svar på återremisser — 4 4 443 — b. 26 Maj b. 24 Maj b. 24 Maj a. 28 Maj 79 » af dito dito Kronofogden J. M. Huss , 4 4 290 å. 6 Aug. b. 5 Aug. b. 6 Aug. b. 5 Aug. 161 Svar på återremiss — 4 4 348 — a. a. 46 Aug. a.a. 16 Aug. a. a. 16 Aug. a. a. 16 Aug. » af dito dito Magasinsförvaltaren A. Ohrvall 4 4 430 å. 47 Maj 14 Maj b. 14 Maj b. 10 Maj Svar på återremiss — 4 4 292 — b. 45 Aug. b. 14 Aug. b. 13 Aug. b. 15 Aug. 188 » al dito dito Fältkamreraren Arell 4 4 283 — b. 7 Aug. å. 8 Aug. b. 8 Aug. b. 7 Aug. Svar på återremiss 4 4 347 — a. a.16 Aug. a. a. 16 Aug. a. a. 16 Aug. a.a. 16 Aug. » af räntan å samma medel . — 4 4 333 — a. 22 Aug. b. 22 Aug. b. 22 Aug. b. 22 Aug. 208 Register öfv. Bih. I. R. SI. Proposil ler Skrifvelse Samling. Afdelning. eller Memorial. Utlåtande, Betänkande Riks-Ståndens Beslut.
I alla fall, om ock den nyssnämnda undersökningen skulle slutas med en bejakning, förmodar jag, att ingen nekar den genialitet och originalitet, hvarmed vår vän i flera hänseenden fört tillämpningen af denna verldsåsigt vidare, och i allmänhet utvecklat den till en mera afgjordt poetisk charakter. För hans uppfinningsgåfva och poetiska talent hyser jag all respect. Men det är ej härom, som min Pappa frågat. Jag vill emellertid tillägga, att man äfven i denna ”Marjam” träffar än spridda ställen, än hela scener, som genomklingas af djupa och sannt poetiska accorder. Dessa upplösa sig dock emellanåt i toner af helt motsatt beskaffenhet. Sådant händer denne författare icke sällan: och deraf uppkommer då ett helt, som liknar ett slags musikaliskt virrvarr, hvilket dock inlullar läsaren i en tjusning, snarlik verkningarne af hvad salig Stagnelius i en af sina Psalmer kallar ”Papaverdoft”; visst icke söfvande, men berusande. Med sonlig vördnad m. m. Mellanscener. På landet är inom de flesta familjer postens ankomst alltid en liten événement. I dag var den särdeles väntad: också förmärktes sedan klockan slagit 11, dess vanliga ankomst-timma, en särdeles oro hos Slottsherrn. Än vandrade han med hastiga steg upp och ned i sin stora sal, än stadnade han vid fönstret, tog sin kikare och stirrade utåt landsvägen. Klockan 12 sade han åt den inkommande Henrik: Blacken börjar på, att bli gammal och trög: jag fruktar, att jag måste anskaffa mig en annan posthäst. – Min far, svarade denne, det har småyrat i natt, och vägarne äro temligen svårfarna, så att Blacken denna gång väl torde kunna anföra laga förhinder. Alltsedan förlusten af sin hustru hade Hofmarskalken varit så lycklig, att aldrig hafva haft större bekymmer eller starkare lidelser, än han icke förgätit dem vid sitt goda bord. Så skedde också denna gång. Gädd-poupetonen befanns fullkomligt lyckad, och Jacques utsändes med complimenter deröfver till Fru Davidson. Men knapt var denna kostliga rätt lyckligen afspisad, förrän postväskan inbars.
Ett slags täflan uppstod nu mellan enkedrottningens föresats, att afbida slutet af de bevingade sångarnes adagio, och dessas att aldrig tröttna vid dess fortsättning. Knappt hade den enas slutdrill upphört, innan den andra begynte med de tre bekanta anslagen, hvarpå följde de ohärmliga löpningarne och uthållningarna. Dock, att beskrifva näktergalens sång för dem, som icke hört den, är en fruktlös möda; den åter, som någon gång lyssnat till dessa klingande, smäktande toner, behöfver blott påminnas om dem, för att fatta hvad vi mena. – «Kanske – anmärkte omsider prinsessan – att luften börjar bli kylig för min mor. Man väntar oss förmodligen med aftonmåltiden. Vore ej tid, att återvända till palatset?« – «Du har rätt, min dotter« – svarade enkedrottningen, steg upp och gaf armen åt hertigen, som tog sin syster under den andra. – «Jag vet icke huru det kommer sig, att det just denna gången kostar på mig mer än vanligt, att gå ifrån mina små gunstlingars konsert. De hålla nu också längre ut än vanligt: ja, de tyckas nästan fördubbla sin ifver nu, då de se mig lemna dem. Hören j, mina barn huru gudomligt de öfverrösta hvarandra!« Långsamt skredo den kungliga modren och hennes begge barn genom de dunkla alléerna. Näktergalarne – de skyggaste och de nyfiknaste af hela luftens flygtiga befolkning, och som man med skenet af ett ljus kan locka tätt intill sig, endast man sjelf ej låtsar gifva akt på dem – flaxade nu, från gren till gren, öfver de vandrandes hufvuden. De stadnade i träden närmast det invändigt rikt upplysta palatset, oafbrutet fortsättande sin himmelska hymn. Framkomne, dröjde enkedrottningen med sina barn ett par minuter utanför ingången och vände sig om, för att ännu upphemta några milda samljud. En bland de uppvaktande, som i fönstret blef varse de kungliga personerna, hastade att öppna glasdörrarna åt trädgården. Näktergalarne slutade just då en löpning, som bortdog bland en sakta susning af löfven.
Däkanlon under öfwerläggningen om Bewillnings - törordningen sig yttrat om frälfc-bewillningen i Skäne, i hwilket yttrande Herr Grefwen förmente honom hafwa något irrat sig, fä inlemna fkrifreligen sina anmärkningar derwid, att upläsas och iagttagas wid justeringen af proroeollei öfwer berörde öfwerläggning, hwilken justering Herr Gcefwen möiligtwis ej torde fä tillfälle alt personligen öfverwara. Förklarades icke kunna förnekas. Föredrogs Lag-Uisto tets protocolls utdrag as den 20 Jalii, hwaruci Ulstoktet tillkännagifwer, att Borgare - S ändet älerremitterat den af Commerce-Rädet LLnteslon wäckta staga, huruwida förpantning ännu äger rum, eller ej, med den af flere Ledamöter gjorde anmärkning, att zaide penningen i städerna och per mille afgifken till Wadstena Krigsmanshus borde erläggas lika säwäl wid förpant - 762 , Den i6 Augusti. förpantning son, wid köp; men akt ehuru ett sädant stadgande kunde förefinnas, Utflotlet likwäl icke ansett sig kunna något widare utlåtande haröfwer meddela, sedan de öfrige irenne RiksStänden bifallit Utflotrets i ämnet afgifne betänkande. Ridderstapet och Adeln fann nägou algard wid detta mål, såsom revan hos Riddrrflaper och Adeln afgjordt, icke aga rum. Herr korlstied gjorde dcu förfrägan, huru Expedrrions-Utfloitet borde förhälla sig om, i fragau om saltpeter»tillwerkningen, ell Ständ skulle förena sig med Borgare - Ständet, eller om z:ne Stand förbleswe emot Borgare - Ständet, och det sistnämnde ej sränginge sitt beslut. -^ecr Landt - Marskalken sivarade, att den förra oalus icke borde förwäntas, och att i den sednare fnntes Borgare-Ständer kunna fä fin tanke ser,kitt som en underdånig önskan uttryckt.
Vid det andra skälet åter, att »Nämnden ej kunde på förhand bedöma hvad utgång målet slutligen skulle taga, så länge den tilltalade begärde uppskof för att få höra försvarsvittnen», erinrade jag, att Nämnden likväl visste, att hvad sorn redan emot den tilltalade i målet förekommit, vore af den svåra beskaffenhet, att Häradsrätten genom ett föregående beslut pröfvat skäligt att honom i häkte inmana, och att delta beslut icke rimligtvis kunde upphäfvas eller förändras förr, än den tilltalade verkligen förebragt, ej endast åberopat, försvarsvittnen, samt genom deras vittnesmål antingen trovärdigheten af den redan åstadkomna bevisningen eller ock det åtalade brottets urbota beskaffenhet eller bägge delarne blifvit undanröjda, men att något sådant icke inträffat då beslutet om Anders Anderssons frigifvande ur häktet fattades, utan att tvärtom emot honom angifvelser för än flera lagbrott inlupit. Vid det tredje skälet, eller att »den tilltalade vore hemmansägare och bosatt» återkallade jag i minnet, att det af mig åberopade lagens rum, 1 Kap. 2 § Straff-balken, icke antydde någon skillnad emellan bosatt och icke bosatt, såsom jag förmodade af den orsak, att det vore brottets grofhet och urbota beskaffenhet, icke ovisshet om den tilltalades vederhäftighet för större eller mindre bötessumma, som utgjorde grunden för häktningens påbjudande, likasom för förbudet emot borgens tagande, hvarföre den tilltalades bofasthet lika litet som den borgen, han företett, utgjorde laglig grund till hans befrielse ur häktet.
1: —; Onämnd, Finspång - -: 5 0; Anna Tigerhjelm (född Åkerhjelm) —: 50; » Ett lyckligt hem » 3: 25; En af Iduns prenumeranter — - • 40; » Okänd » —: 50; St. 2: 10; Fem läsarinnor af Idun 2: 20; Onämnd, Katrineholm 2: —; Eda Bengtsson 2: —; Barnvän, Nyköping 5: —; Idunsprenumerant 1: —; Onämnd, Stockholm 1: 80; Idunsprenumerant —: 50; M. P. 1: —; Onämnd, Norrköping —: 75; C. 1: —; Prenumeranter i Landsort 5: —; C. F. och B. 1: —; A. —: 10; Onämnd, Stockholm —: 75; Gylfe, Gustaf, Herman —: 75. litet fint mjöl, att det hela blir som en deg, hvilken utkafias tunn och ånyo hoplägges flere gånger, slutligen till en kopparslants tjocklek, då den skares i 2 ' ji cm. stora bitar, som långsamt torkas i svag ugnsvärme och ofta vändas. Då de torkat, stötas och siktas de samt förvaras på väl korkade och hartsade flaskor. Angstekta kalftungor. Kalftungor putsas, späckas fint och ångstekas i buljong (stekas i kärl med tätt slutande lock), glaseras med sin sås och serveras med madeirasås. O. H. Ett råd för smultronvänner. Det må- ste vara en allt annat än angenäm känsla att vara en vän af smultron och vid bordet sitta midt framför en stor skål med dessa doftande bär, utan att på grund af brunnsdrickning eller då- lig mage våga röra dem. Om man häller öfver de friska smultronen med varmt vatten, låter dem rinna af och sedan åter afkyler dem i kallt vatten, bli de likväl alldeles oskadliga. De små osmält(Forts.) bara kärnorna och bortfallit. i bären ha då lossnat X. Föremål af brons rengöras lättast genom att man bestryker dem med terpentin och torkar dem väl torra med en yllelapp. Handarbeten. Att förfärdiga pappersblommor. (Forts.) Stor ros.
Jag önskar, att 2 procent måtte i ena alternativet af voterings-propositionen intagas. Friherre af Nordin: Jag anser ordet högst vara af stor vigt, emedan det ger tillkänna, att BancoStyrelsen kail upptaga lån för lägre ränta, just så som Friherre Cederström önskar; utan detta ord kunde fråga icke blifva om att nedsätta räntan. Jag lager för gifvrt, att BancoFullmägtige säkrast kunna bedömma, om 2^ eller 3 proeeut är tjenligast. Jag tror icke, att en 86 Den 2 December e. m. lägre procent hindrar allmänheten alt insätta sina penningar. Jag anhåller, att propositionen måtte få förblifva sådan den är. Herr Hjerta: Om det vore i fråga att sammanbringa penningar för ett visst ändamål, vore det nödvändigt att, såsom Friherre Cederström föreslår, söka få räntan så låg som möjligt; men då frågan verkligen är om en så obetydlig summa att upplåna, så väl i Stockholm som i Götheborg och Malmö, är det tydligt, alt BaucoStyrelsen först försöker få så låg ränta som möjligt. Jag tror, att ingen brist på medel skall uppstå, och är öfvertygad, att då kungörelsen utgått, BancoFullmägtige häst blifva i tillfälle att bedömma, om icke 2 procent äfven kan fastställas för Obligationerna. Frih erre af Nordin: Jag hemställer, om icke till mera tydlighets vinnande, i afseende å ordet högst tre procents ränta, må insättas orden; efter BancoFullmägtiges bepröf vande. Herr Hjerta: Jag tror, att ordet ömsesidig bör tilläggas framför ordet uppsägning i Ja-propositionen, på det Banken äfven må kunna uppsäga. Herr Rosenblad förenade sig med Herr Hjerta. Hans 'Excellcnce Herr Grefven och Den 2 December e. m. 87 LandtMarskalken framställde derefter följande Voterings-proposition:
Att Kling, under nyssbeskrifna förhållanden, skulle äga en relatift betydlig årlig lånerätt i Manufakturdiskonten, är påtagligt, äfvensom att han ej skulle kunnat begagna denna lånerätt, derest honom förmenats att ställa andra hypotheker, än förskrifuingar mot erhållen valuta i kläde, enär, på sätt nyss är nämndt, Klings nästan hela tillverkning försåldes till Kongl. Krigskollegium och regementenas Beklädnadsdirektioner, mot förskott till någon del, och kontant liqvid af återstoden, efter fullgjorda lefveranser. För att begagna sin lånerätt, måste således Kling anskaffa andra än nyssbeskrifna hypotheker. Sådana ställdes ock i åtskillige personers ansvarighets förbindelser, hvilka Kongl. Kollegium fann vara antagliga lör circa 3,000 Rulr, men för återstoden af skulden godkändes inteckningar å 10,000 Hulr uti Klings fabriksegendom. Emellertid inträffade i September 1842, att såväl nämnde fabriksegendom, jemte största delen af deruti befintliga nya maseliinerier och inrättningar, rudimaterier och under beredning varande kläden, som ett större åt 24 hushåll af Klings fabriksarbetare upplåtet boningshus, genom vådeld belt och hållet nedbrunno; hvilken — 35 — olycka hade, bland annat, till följd, dels att jag, min pligt likmätigt, genast hos Kongl. Majits Befallningshafvande i Elfsborgs län sökte och erhöll qvarstad å så stor del af den utfallande brandskadeersättningen, som motsvarade fondens fordringar mot liypothek i inteckningar, hvarefter sagde fordringsbelopp med sammanlagde 7,859 Rulr 14 sk. 6 rist. kom fonden tillgodo, dels ock att sa väl Kling, som flere af de personer, hvilka för honom tecknat ansvarighetsförbindelser, skulle hafva kommit på obestånd och nödgats cedera bonis, derest diskontreglementets föreskrifter, i hela deras stränghet, mot dem velat tillämpas.
Flera värda talare hafva yrkat återremiss af StatsUtsk:s nu föredragna utlåt., och de hafva dertill framställt så fullständiga skäl, att det visserligen är öfverflödigt att något tillägga; men sakens synnerliga vigt föranlåter mig dock att anhålla om R. o. Ad:s tålamod, för att få göra några anmärkn:r vid Utsk:s utlåt. Må det förlåtas mig, att jag svårligen kan tro, att SlatsUtsk. tagit i noga och behörigt öfvervägande, hvad K. M. uti den ifrågavar. skrifvelsen i nåder behagat framställa. För mig synes det, som Utsk. behandlat denna nåd. skrifvelse efter någon på förhand fattad mening; ty eljest förstår jag icke, huru Utsk. kunnat så knapphändigt komma till att afstyrka bifall å den nåd. framställningen. Utsk. säger, att realisationens skyndsamma befrämjande varit hufvudsakiiga ändamålet med det vid förra riksdagen beslutade lånet, och att fastighetsägares understödjande med lån varit ett med lånets upptagande underordnadt ändamål, endast för att bereda en säker tillgång för den ränta och amortissement, som för silfverlånet skulle erläggas. En talare, Gr. Horn, har redan bestridt, att så var, och anser, att fastighetsägares understödjande varit det hufvudsakiiga ändamål, som med det beslutade lånet åsyftades. Men om det vore möjligt, att saken verkligen så förhåller sig, som Utsk. har sagt, så vore det i sanning ganska beklagansvärd!, att de, sorn vid sisth riksdag togo en verksam del i förhandlingarna, ej annorlunda uppfattade dessa för nationen högst vigtiga angelägenheter; och det vore då än mera anmärkningsvärd!, att de föreskrifter, som i83o års Ständer iemnade sina fullmägtige i Banken och Riksg.cont., ej bättre combinerades, än att dessa fullmägtige ömsom afvaktade hvarandras tillgöranden, utan att någonsin operera gemensamt, hvaraf löljden är nogsamt bekant.