Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så länge R. o. Ad. ännu existerar såsom privilegieradt Stånd, är del icke skäl att vi afstå det enda vi hafva qvar af våra privilegier. Sjelfskrifvenheten är redan på sitt sätt borttagen, åtminstone hvilar, som bekant är, till nästa riksdag ett förslag till dess borttagande. 1 öfrigt hafva vi intet qvar mera är tolfringningen, hvilken förmån vi gerna kunna efterskänka. Jag skulle tro det vara en tillfredsställelse för R. o. Ad. att veta att alltid 6 ledamöter af vårt Stånd skola sitta i Högsta Domstolen, och jag kan icke ingå på att detta fråntages oss. Om de andra Stånden vilja gifva bort sina privilegier, kan det först för oss blifva skäl att gifva bort våra få återstående; men oaktadt de öfriga privilegierade Stånden hittills icke visat lust till någon slags concession i slik väg, har dock detta Stånd redan cederat kanske alltför myckel af dess privilegier, och det synes mig vara skäl att nu stanna och ej låta fråntaga sig allt. Frih. Tersmeden: Frih. Rehbinder har ansett det nuvar. stadgandet såsom ett R. o. Ad:s privilegium. Jag skulle tro, att när grundlagen skrefs, var detta alldeles icke meningen, utan att meningen var att föreskrifva att andra än adelsmän skulle komma in i Högsta Domstolen. Detta tror jag var afsigten med stadgandet. Numera har Coust.- Utsk. ansett, att ett stadgande, för att skydda den ena eller andra classen, alldeles kunde utgå, isynnerhet som det synnerligen bör afses alt få personer, hvilka äro fullt skicklige att bestrida ett så vigtigt kall, som det ifrågavar., hvilket åter snarare kan vinnas, om Konungen får full frihet att till dessa platser välja hvilka han behagar. Frih. Cederström, Jacob: Den uppgift, som Frih. Tersmeden nyss lemnade rör:de anledningen till bestämmelsen om antalet af frälse och ofrälse ledamöter i Högsta Domstolen, är fullkomligen riktig. Det varde ofrälse Stånden, som fruktade att icke ett enda ofrälse Just.råd skulle blifva utnämdt, om icke det vore bestämdt huru många sådana, som skulle nämnas.
Subfossila hafssnäckor från tundran. höra arter, som ännu lefva i Ishafvet, angifva, att åtminstone tundrans öfre jordlager blifvit afsatta ur ett haf snarlikt det, som nu sköljer Sibiriens nordkust.221 Sjelfva tundran är om sommaren fullkomligt snöfri, men redan på ett ringa djup under jordytan är marken der ständigt frusen. På en del ställen vexla jordlagren t. o. m. med lager af ren, klar is. Det är i dessa frusna lager, som man funnit hela kroppar af elefanter och noshörningar, hvilka under hundratusentals år blifvit skyddade mot förruttnelse. Dylika fynd äro dock sällsynta, men deremot förekomma enstaka ben från denna forntida djurverld i riklig mängd, och derjemte massor af gammal, från mammuttiden härrörande drifved, af de ryska infödingarne i Sibirien känd under det betecknande namnet »noach-trä». Dessutom ser man i Jenisej-tundrans yngsta lager, betydligt norr om den nuvarande gränsen för verklig skog, grofva rotfasta trädstubbar, som antyda, att skogsgränsen i Jenisejtrakten äfven under vårt geologiska tidskifte gått längre mot norr än nu, kanske lika långt som den, till följd af gynsamma lokala förhållanden, för närvarande går vid Lena. På sluttningarna af den branta tundra-afsatsen äfvensom i åtskilliga af tundradalarne träffar man en ganska rik växtlighet, hvilken redan 100 kilometer söder om Jefremow Kamen kan bilda verkliga snår af blomväxter, medan sjelfva tundran ännu är bevuxen med en ytterst torftig växtmatta, bildad mer af mossor än af gräsarter. Lågväxta Salix-arter gå ända till Dicksons hamn (73° 30′ n. br.), dvergbjörken (Betula nana L.) möter man, ehuru endast som en längs marken krypande buske, vid kap Schaitanskoj (72° 8′ n. br.), och här plockade vi 1875 på tundrans isblandade jord mognade hjortron.
Men, ser ni gossar, det är annat »business». Att en hel klunga vill klå en gammal gubbe, kan jag deremot inte med. Han står under mitt beskydd i afton, och den som försöker röra honom får med mig att göra. Och nu ett glas öfver lag på den saken! – För tusan, inte ska’ man bry sig om så’na småsaker. Sämjan var snart återstäld, tack vare amerikanens frikostighet. Denne slog sig åter ned bredvid Strömberg och sörjde för att denne aldrig hade sitt glas tomt. Sedan amerikanen undfägnat sin kamrat med en mängd historier, i hvilka han sjelf spelat hjelten och hvilka alla handlade om mer eller mindre lyckade bofstreck, återförde han försigtigt samtalet på den nyligen timade eldsvådan. Strömberg hade hunnit till det stadium af ruset, då man blir meddelsam och föga frågar efter de följder ett obetänksamt ord kan medföra. – Hör du, sade amerikanen, jag trifs i gamla »Sweden» och har lust att stanna här. När din ingeniör bygger upp fabriken igen, ska’ jag söka arbete hos honom. – Det ska’ du inte göra, svarade Strömberg, som sluddrade på målet ganska försvarligt. – Lite? Och hvarför det? – För det ... för det att han är en djefvul. – Och ändå ger han dig pengar fast du inte arbetar? – Inte får jag några pengar. – Jo, du sade det nyss. – Gjorde jag? Ja, ser du, han tycker synd om gumman min och barna. – Men då är han ju en snäll karl, tycker jag. – Snäll? En djefvul är han, hör du! – Hur ska’ jag kunna förstå det? -Åh, jag har honom allt i min magt, ska’ jag säga. – Du? Du vet då någonting? – Jo, säkert! – Men då betalar han dig alldeles för litet. Hur mycket ger han dig? – Tio kronor i veckan. – Och hur mycket får han för fabriken? – Eldsvådan! Hvem har talt om eldsvådan? Ha ha ha, tror du jag talar om eldsvådan. – Jaså, det är en annan tjenst du gjort honom. – Tjenst? Jag har inte gjort honom någon tjenst. – Hm, jag menade, att det är något annat du vet om honom. Drick!
Niksdags-Ordningen, att Riesens Stander kunna, när sä nödigt pröfwas, förelägga Utstotken tid till deras berankandens afgifwande; i anledning hwaraf Herr ^Kam propone» rade, att en tld af 14 dagar mätke Utstotren förestrifwas, inom hwilken de borde med alla ännu 0- afgjorde mål till Riksens Ständers Plena inkomma. Zerr Landt - Narstalken yrrrade sig, det Ridder-kaper och Ade.n torde erindra sig, att Utskotten redan för någon rid sedan blifwit genom Piotocolls-Utdrag anmodade, att med skyndsamhet ärenderne behandla; alt för öfrigt Herr Iliam förekommit Herr Lande - Marstal en, som ärnac för Ridderstapet och Adeln nämna, att Hans Maj:t sörledne gärdag hade behagat till sig kalla Herr Landt-Marstalken, Talemännen och Ulstotrens Ordförande, och till dem i Stats Rådet yttrat den Nådiga önstan, att återstående ärenderne mätte kunna föras pä ett sätt, att Riksdagen kunde stu as inom den första i Regeringsformen stadgade termin, g:ne mänader, hwilken med den 25 dennes löper kill ända. Hans .Kongl. Högber Kron-Prinjen, som harwid warit tillstädes, hade ^äfwen vmderstödt Hans Majus ?y Den 6 Julli Majsts yttrande medelst ffäl hämtade af dek nu annorstädes för handen warande krig, hwilket torde afgjöra flere landers öden, och pä det eftertryckligaste yrkat skyndsamhet och enighet i ärendernas behandling. Härefler föreflog Herr Landt - Marskalken att Len i sista Pleno upläste Kongs. Majus Nådiga Skrifwelse, angående revision af förwaltningen af allmänna medlen sedan ar igoo, marte till Stats? Utskottet remitteras. Bifölls.
Wermlands län utgående | eller så kallade fattigprocenten icke, på sätt i öfriga delar af riket eger rum, tillfaller hvarje församlings fattige, utan nämnda afgift, hvilken tillförene, på grund af Kongl, reskriptet den 17 Mars 1732, fått utaf läns-hospitalet inom Carlstads stift disponeras, och i senare tider, efter det flyttning af hospitalshjonen från Cark - 22 Expeditions-Utskoltets Förslag till und. Skrifvelse, N;o 18. stad till hospitalet i Wadstena försiggått, genom Kongl, brefvet den 22 April 1830 i nåder förklarats böra till underhåll af länets lasarett' och kurhus användas, numera, jemlikt Kongl. Maj:ts nådiga resolution af den 8 Februari 1840, under en tid af tio år, till länets lasaretts-byggnads behof utgår. I afseende häruppå, hvarvid jemväl förekommit, att berörda lasarettsocli kurhusbyggnad redan år 1843 lärer blifvit fullbordad, hafva, med instämmande uti den af Rikets Ständer vid 1828 och 1834 årens riksdagar inför Kongl. Majt uttryckta åsigt i ämnet, Rikets Ständer funnit det vara både med rättvisa och billighet öfverensstämmande, att den afgift vid bouppteckningar, som här är i fråga och hvilken i öfriga delar af riket tillfaller församlingarne till understöd för fattigvårdens bestridande, äfven får af socknarne inom Wermland för lika ändamål tillgodonjutas och att dessa medel således återgå till sin ursprungliga bestämmelse, helst länets innevånare äro pligtige att efter andra grunder underhålla sina lasarettsbyggnader; och hafva Rikets Ständer alltså ansett sig böra förnya den förut hos Kongl. Majit gjorda underdåniga anhållan, att |:dels procenten af boets tillgångar vid bouppteckningar inom Wermland måtte af vederbörande församlingar få uppbäras, för att till deras fattigvård användas, under hemställan tillika, att denna förändring finge från slutet af år 1850 vidtaga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 16 Februari 1848.
Allt hvad vid detta tillfälle blifvit anfördt till förmån för Herr Adlerstam, har endast varit rik tar] t till Ridderskapets och Adelns känsla. Jag utber mig få fästa uppmärksamheten derpå, att vid vården af allmänna åren der man måste akta sig för sina känslor. Man bör vara lika mycket på sin vakt emot medlidande, som emot hat och afund. Efter att således hafva gjort reda förorsaken, hvarföre jag ämnar rådfråga mitt förnuft och icke min känsla, skall jag yttra mig om sjelfva saken. Här kan icke blifva 76 Den 38 December e. m. fråga om räll. Sedan Högsta Domstolen dömt, tillhör det ingen, att derom något erinra. Också har icke eller den lidande parten kunnat neka, att det ju är genom försummade formaliteter, som han ådragit sig sin olycka. Men jag vill blott hemställa, hvad oredor det Liefve, om enskilte personer skulle ersättas för hvad de lidit genom Lagar, hvilka varit tvätydiga och blifvit ändrade. Jag vill såsom exempel blott anföra våra intecknings-lagar. Jag har öfverlefvat 1818 års Riksdag, då den förändring gjordes i intecknings-lagen, attingen ofri grund fick intecknas. Detta uppliäfdes 1823. Nu har man ytterligare föreslagit stora förändringar i berörde Lagar. Det bevisar, att man ansett och ännu anser dem ofullständiga; och det kan icke slå felt, att ju många rättegångar derom blifvit afdömde, hvarvid den ena parten nödvändigt måst förlora. Om man 1111 öppnar vägen för sådana ersättningar, fruktar jag, att Bankens vinst ej skall räcka till; och man skulle icke kunna ändra en orimlig Lag, ulan att anslå medel till ersättning för dem, som blifvit lidande genom försummelse alt ställa sig den lill efterrättelse. Något anspråk på ersättning kan således här icke äga rum. Hvad Herr Adlerstam beträffar, så har BancoUtskottet gått så långt sorn man kan gå, då det är fråga 0111 Bankens medel, hvilka i första rummet tillhöra dess fordringsägare, samt deribland för - Den 28 December e. m. 11 nemligast enkor oell barn, hvilka således hafva det närmaste anspråket på Banken.
Den praktiska undervisningen uti bergsvetenskapen jemte tillämpningen på bergshandteringen bör få sin plats vid en speciel tillämpningsskola. En sådan måste derföre upprättas. Föremålet för dennas verksamhet måste blifva, dels att meddela de vetenskapliga grunderna för alla inom bergshandteringen i dess vidsträcktaste mening förekommande processer, dels att inhemta praktisk färdighet och öfning för utförandet i stort af dessa processer. Tillämpningsskolan måste derföre vara belägen uti en ort, der tillfälle finnes att i verkligheten se och utföra de processer, som tillhöra malmbrytning, malmsmältning, metallförädling, skogshushållning ni. m. m. m. Endast på denna väg kunna vetenskapligt bildade och praktiskt kunnige bergsmän bildas. Undervisningen vid tillämpningsskolan skulle särdeles lättas och göras Den 18 April f. m. mera fruktbringande, om eleven före inträdet i densamma vore tillförbunden att hafva någon viss tid tjenstgjort på ett eller annat sätt vid något bergverk; dylik tjenstgöring torde böra föreskrifvas skola såsom regel ske under tiden mellan de theoretiska och praktiska studierna. Dylikt är det allmänna utkast till en blifvande organisation af bergsundervisningen, som jag är i stånd att lemna. Min åsigt är att, om nu bergsskolan Hyttas från Fahlun och (örenäs med teknologiska institutet i Stockholm, skall erfarenheten snart, eller inom några få år, gifva vid handen, att den praktiska undervisning i bergshandtering, som der kan erhållas, ej blifver tilllyilestgörande, utan att en speciel tilllämpningsskola måste annorstädes på ett eller annat sätt ordnas. Innan jag slutar — jag Ilar redan allt för länge tagit R. o. Ad:s tålamod i anspråk — får jag med några ord vidröra två föregående talares anföranden. De af Hr Nordenfalk anförda skälen för flyttningen af bergsskolan från Fahlun till Stockholm voro hufvudsakligen: a) att K. M:ts Regering föreslagit denna flyttning nu för tredje gången, och b) att de hörde auktoriteterna tillstyrkt den. Mot dessa s. k. skäl har jag nyss genmäit, att emot de officiela auktoriterna stå andra auktoriteter, som uttalat motsatta åsigter, och emot dem står framför allt alla tiders erfarenhet rörande sättet att bibringa praktisk undervisning.
Med tillkännagifvande att bland FIrr Electorer uppstått en ledighet i anledn. deraf att Gr. Sparre, Erik, såsom Fullm. för Frih. ätten von Otter, återlemnat sin pollett och efter uttagande af pollett såsom Fullm. för annan ätt blifvit vald till Ulsk:s-ledamot, anmodade Hr Gr. o. Landtm. Jlrr Bänkman att utse en ny E lector. Hr Sölfverberg, Magn. Didr., hade inlemnat ett så lydande memorial: Hindrad att emottaga den suppleantsplats uti BankoUtsk., hvartill Hrr Electorer genom val mig kallat, får jag med stöd af Ridd.Ordms 23 § härmed vördsammast afsäga mig densamma. Gr. Mörner, Carl Göran Detlof, hade ingifvit följande anmälan: Som det uppdrag R. o. Ad:s Hrr Electorer behagat anförtro mig, att vara suppleant i Const.Ulsk., icke låter förena sig med den tjenstgöring, hvilken åligger mig i egenskap af ledamot uti K. M:s och rikets Svea hofrätt, så får jag förstnämnde befattning mig vördsamt afsäga. 192 Deri 15 Decemijer I m. Hr Gripensvärd, Jakob Olof, hade ingifvit eli mera. af följande lydelse: Härmed får jag, med slöd af Ridd.Ordms 23 §, vördsamt afsäga mig det hedrande förtroendet alt vara suppleant i LagUlsk. vid innevar. riksdag. O Frih. Åkerhjelm, Gustaf Georg Knut, hade inlemnat följande: På grund af 23 § Ridd.Ordn. får jag äran härmed afsäga mig det af Hrr Electorer mig lemnade uppdrag all vara suppleant i Allm. Resv.- o. Ekon.Utsk. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Electorer alt nise dels en ledamot i Allm. Bcsv.- o. Ekon.Utsk. efter N:o 286.
Utsyningarne måtte ske före vinterns början, på det virkets egare må, efter sin beqvämlighet samt tjenlig årstid och väglag, kunna detsamma afhämta: I hvilka delar Eder Kongl. Maj:t torde i Nåder täckas anbefalla Sine Befallningshafvande att gå Länets Invånares önskningar och locala behof till möte, sä vidt orternes lage och •frige omständigheter deremot icke lägga oundvikliga hinder. Åberopande för öfrigt de serskilde underdåniga Skrifvelse!', hvarmed Riksens Ständei inkomma angående Krono-Skogarne , Recognitions-Sko» garne och Eke-Skogar, framhärda Riksens Ständer SCe. Uppl. och godkänd hos Ridd. och Ad, d. 11 Juni 181S* —- Prpst-Ståvdvt d. i£ — Underdåniga Skrifvelser. — BorgareStåudet d. 13 Bonde-Ståndet d. i3 — Riksens Stiinders underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj;t angående Krono-Skogarnes användande. Sedan allmänna Skogshushålln'rtgen vid 1809 och 1810 årens Riksdag -vackt Riksens Ständers uppmärksamhet och Riksens Stander uti underdånig Skrifvelse till Eders Kongl.
» Janne — vi få visst lof att gå nu, » stammade hon, » se, det har slutat att regna och solen skiner. » » Strax — men hör först. » » De bli ' kanske oroliga, om vi dröja så här, » och Betty skyndade mot den öppna verandadörren. » Tag dessa först, Betty, » och den oförbätterliga Janne tog en hel knippa gula rosor ur vasen, som stod på bordet, och räckte dem mot henne. i Janne, är du tokig, vi äro ju i ett främmande hus, i ropade Betty ängsligt och tog honom häftigt i aimen. » Huset är mitt och allt, som hör hit. » Men detta var för mycket för Betty, hon sjönk ned i en låg korgstol och brast i gråt. » Jag köpte villan af en herre i Göteborg, den där gången jag köpte de här fina kläderna, och, Betty, tycker du om villan och — och vill taga mig på köpet — så — så. » Men här började Janne stackare stamma och rodna och mumla. Stackars karl, tydligen fann han det svårare att fria till en söt flicka, än att taga patent på världens finaste velocipeder. TfÖRELASNINGAR FOR SJUKSKÖTERSKOR. Drottningen emottog före sin afresa till utlandet uppvaktning af professorerna J, Berg, Tigerstedt, Edgren och Almqvist samt Sofiahemmets instruktionssköterska, syster Valborg Nordin, hvilka därvid fingo öfverlämna de af dem på drottningens uppmaning å Sofiahemmet hållna föreläsningarna, i tryck utgifna på Norstedt &amp; Söners bekostnad. Nämnda arbete blef af drottningen med så mycket större fägnad emottaget, som därigenom för Sofiahemmets sjuksköterskeelever i hög grad underlättas deras utbildningsarbete och detsamma otvifvelaktigt äfven Foderbenmjöl (GULDMEDALJ) SÄLJES GENOM HRR APOTEKARE OCH HANDLANDE. A. W. HOFLEVERANTOR. UTSTÄLLNINGSTVÅLAR: Viol, Hyacinthe, Heliotrope, Syren m. f l.
Frågan om kvinnans politiska rösträtt stod icke på programmet, och den första talarinnan, fru Stritt från Dresden, som hade att gifva en öfversikt af kvinnornas ställning inom Tyskland, förklarade, att hennes landsmaninnor ännu icke uppsatt denna fråga på sitt program, ehuru rö- relsen var så stark i n o m angränsande länder o c h frågan där stod så nära en lycklig lösning. Men så m y c k e t ifrigare kämpade engelskor o c h amerikanskor för denna sak, utan att af någon motsägas-, o c h en fransysk talarinna m:me Potonié- Pierre berättade, att det i Frankrike för närvarande allvarsamt ifrågasattes att uppställa kvinnliga kandidater vid de allmänna valen. Någon diskussion förekom dock lika litet angående denna fråga, s o m någon af de öfriga. Tiden medgaf det icke. Endast inom sektionerna ägde diskussion rum, o c h där^upptog sedlighetsfrågan en dryg del af tiden. Äfven den kvinnliga klädedräkten underkastades där en skarp kritik, o c h med. d:r Spener betecknade densamma som » ett betydande hinder för kvinnorörelsens framgång ». Några pedagogiska frågor äfvensom lämpligheten af kvinnliga trädgårdsskolor dryftades äfven inom sektionerna. En varm förespråkare för de senare var fröken E. Kastner, själf föreståndarinna för en dylik anstalt vid Friedenau, en af Berlins många förstäder. Denna skola besöktes af de flesta kongressledamöterna, o c h med särskild hänsyn till de många förfrågningar angå- ende trädgårdsskötsel, s o m ingå till Idun, gjorde vi oss underrättade o m förhållandena där samt begärde program, hvilket dock icke för ögonblicket fanns tillgängligt, m e n s o m sedermera skulle skickas. Kursen är tvåårig m e d teoretisk o c h praktisk undervisning af både manliga o c h kvinnliga lärare. Afgiften i ett för allt 85 mark pr månad. Men vi återgå till kongressen. Aftonen före densamma var ett festligt samkväm anordnadt i ett af Berlins förnämsta hotell, det så kallade English House vid Mohrenstrasse.
Liten byting som ej skäms Att på din bekostnad sko sig Nu en prydnad för dig nämns Kutig, randig eller rosig. Hvad ditt namn, ja, och din rang Kanske är från dina fäder. Hvad du icke gör ur hamn Om det blifvit stormigt väder. Något hvars mission det är Skilda delar sammanhålla. Hvad ibland rätt stort besvär För sin väktare kan vålla. Säg mig, hur den sparris var, Som du re ' n i maj fick spisa? Nej, nu finnes intet kvar, Och jag slutar tvärt min visa. Redigeras af Sophie IAnge. Bidrag mottagas med tacksamhet. L o g o g r y f. Lilla bblja, pigg och klar, Hvarför s l o g du nyss mot stranden? Månne det en maning var, Skrifven i den hvita sanden, Att m e n än i sommarglans Du och dina systrar l e k a, Du vill till en böljedans Män ' skobarn, som ännu tveka, Locka u t? Och vi gunga på din rygg, Glömmande att du var stygg. S. i i Så O bokstäfverna bete. plär. Mitt tredje förvisso du minnes, Ty det ibland lena vokalerna är. Mång ' springare god, af ädel stam, Mitt hela kan säkert visa fram. John. Mitt första, oaivändt, kläder En hvar med garfvadt läder. Mitt andra en och hvar Af oss — tyvärr — nog har. Mitt tredje bör du göra, Fast otack du får höra. Mitt fjärde, omvändt, bör Du alltid helighålla. Mitt hela oftast gör En herre till en en nolla. Det har sitt tyranni, Det måste erkändt bli. Forntida konung. Adjektiv. Asiatisk stad. Ord betecknande något utmärkt. Musikterm. Något högt. Samling individer. Benämning på en af rättvisans ulöfvare. 10) Namn på en person, känd från franska revolutionen. H. F. Följande ord, rätt ordnade, bilda fjärde versen ur ett poem af en nutida skald: vinkar — höjs — skall — den — stunder — en minnets — i — när — barndomshem — som — dina — stjärnor — af — det — böjs — natten — i din mörka — stå — ditt — klarast — mot — - ande — är — blickar — då. Idun
Iron lililvo tidlinlitllA, lönn XonZl. Noj:t, elter 8tot8-Ilo<let8 onderdäni^o till-ä-vrlionde, on8loget lör länAor8 värd oell underliäll liunna uti ilen ldilvonde 8tot8-kegle, in^en l^^)löro8 till olörondrodt Ileloj)^, eller 345,380 llil8doler. Ilx Orotoeollo 4i/r 4/r/»e/.' /lvscnso/tö/c^. Lä. iVdo 2 kitt L'ong-r Ua/.äs M-i. ttrnxos. kitt K. 8l, 1844 18 /'/'o/oeo/Zet .///>5^/iL-De^«:,'^/?re^e?§ ^s/v/r ^r, m/o/- //a/r§ /lo^k^/r^e/r r <^e,? 10 /«// 1844. lVnvvavgncle: Utt/tVEUS, l^vilievve Lrae^ v. Ho/srerrr, Mu/rt/re, I^vilievve /'er//'»?!, I^vibevve iVovr/e/r/a/k, Lr//nevsr6//-e, Isvibevve 6,/^c?rAvo?ro§. Herr 1n8titiL6-8t»t8-Nini8tevn »nvnälte i nnclerclLtii<;liel toljgnäe ämnen, li villi» »Acle 8»nnn»nii»UA mecl 8t»t8-lleAlevinA6N viä un föve8t»eni1e 1lili8cl»A: 5 ro ls^)» II»i>8 lixeeilenee
Med hänsigt till bränvins-skattens storlek är vidare att märka, att till och med i Danmark och Preussen, hvarest man just icke är så synnerligt rädd för att påbjuda skatter, och hvarest man på grund af lokalförhållanden mera har i sin makt att hindra lönnbränning och insmugling, än våra förhållanden medgifva, har man icke vågat sig på en högre beskattning, ithy att afgiflen i Köpenhamn utgör, såsom förut är anmärkt, omkring 5 1/5 sk. Norskt per pott sädesbränvin och 2 7/8 sk. per pott potatesbränvin, och i de öfriga köpstäderna samt landtdistr'>kterna resp. 2 4/2 och 4 6/7 sk. per pott, liksom den i Preussen endast utgör omkring 4,5 till 4,8 sk. per pott, fastän den visserligen ifrån början är beräknad alt utgöra omkring 5 4/2 sk. För att nu, vid beskattning af mäskekar-rymden, man med säkerhet må kunna träffa den färdiga produkten med en bestämd skattesats, måste man först veta huru mycket alkohol kan erhållas af ett uti ett bestämdt kar-rum jäsande qvantum mäsk, eller med andra ord, man behöfver veta 4:o huru mycket alkohol kan erhållas af ett gifvet qvantum råmaterial, samt 2:o huru tjockt man kan mäska och jäsa, eller med hur litet kar-rum man kan hjelpa sig för inmäskning och fullständig afjäsning af materialet. Med hänseende till det material, som användes, kan det hos oss förmodligen blifva endast fråga om säd och potates. Yäl innehålla sädesslagen en större mängd mjölämne än fallet är med potates, så att det kunde synas, som skulle det erfordras ett mindre kar-rum till de förras inmäskning och afjäsning, än till de sednares, eiler rättare, att utaf ett gifvet qvantum sädesmask kunde erhållas en större qvantitet bränvin än af samilia qvantitet potatesmäsk.