Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till denna öfverlemnas alla de arbetet tillhörande Handlingar, hvilka han vid sitt inträde i LäosComitéen ovilkorligen skall derstädes uppvisa och öfverlemna» '34 Den 8 furti. LänsComité består af en Ledamot från hvarje SockenComité. Den samlas uti Länets Hufvudstad, sorn alltid blir sätet för dess arbeten. Efter skedd samling och före arbetets början, aflägges af dess Ledamöter den i Lagett utsätta vanliga Domare-eden. SockenComitéens arbeten företagas sedan till granskning, i stöd hvaraf hvarje skattskyldig förmån dess afkastningsbehållning påföres, hvilken, sedan den, enligt hvad ofvan sagdt ~ är, blifvit förvandlad till capital, uti Tabellen utföresAlla LänsComitéens beslut samt mo-. tiverne, som till desamma föranledt, blifva nq-. ga till FrotocoUet upptagna, Dessa Protocoll, jemte både Länsoch SockneComitéernes hela arbeten, öfverlemna^ derefter ti fl RiksComHéen. RiksComité skall sammansättas och bestå af fyra Ledamöter från hvarje Län, en af hvarje Stånd, hvilka dertill valde äro. Desse böra anses så^om Riksens Ständers Fullmägtige, efter fullbordad granskning alla Taxeringsmål utan appel afdömma, samt resultaiet i Tabellen -utföra. De böra äfven före arbetets början aflägga Domare-ed, och äfven derjemte, Om så nödigt funnes, någon 3nnan efter naturen af deras göromål afpassad, hvilken af Rik* sens Ständer särskildt kunde föreslås. Då likväl den RiksComitéen tillagde Domsrätt utan appel möjligen kunde synas tillin - Den 8 Juni. »35 tetgöra den skattskyldiges med skäl förväntans rätt till en med billighet öfverensstämmande nedsättning, i händelse dess i Staten åtnjutande förmåner blifvit för högt värderade, tror jag mig till denna svårighets afhjelpande böra föreslå följande:
/ Om någon Handelsagent skulle antingen genom försummelighet eller genom köpmännernes inflytande begå det felet att uppgifva faUka varupriser, borde han mista sin syssla. 6 5. Bane©- och RiksgäldsContoiret6 Fullmägtige skulle åläggas, att hvarje en fjerndel* ellef halft år, justera Tulltaxorna enligt de i föregående § omnämnde prislistor, då de äfven skulle äga rättighet att fordra biträde af de Embetsman, som i ämnet kunde lemna upplysningar. Härigenom bibehölls Ständernas decisionsrätt, enligt 60 §. Regeringsformen och man vann den fördelen, att emellan Riksdagar - Den 17 April f. m. 30 j v* garna kunna åstadkomma nödige modificationer. 7 §• Om någon uppfinner eller inför en i Své* rige förut okänd Industrigren, borde haa derföre erhålla Patent i 10 år. Denna regel borde gälla för både Svenskar Och utländningar. ' 8 §. För att uppmuntra de utläadningar, sorni vilja sätta sig ned i Sverige, och gagna landet, antingen genom utspridande af sina kunskaper, eller genom insättandet af sina Capilaler i allmänna rörelsen, borde Regeringen frikalla sådana personer ifrån att betala skatt till Staten i vissa år, men om dp, efter denna tij ville lemna landet, skulle de åläggas, att godtgöra Staten för de förmåner de åtnjutit, genom erläggandet i silfver till Banken af en viss procent utaf deras lagligen bevisade Egendom. 9 § Enligt hvad som ar antagit vid Tullverket i Dannemark, kunde man uppgöra Tariffer för alla sorter väfnader och tyger, hvaruti styckenas vigt och storlek voro upptagna, och då man sedan, medelst en Microscope räknade trå - Bil, till Ridd. o. Ad. Pr. lil Band, 90 Ben April f m. derne inom en viss qvadrat och jemnförde dessa tråders antal med vigten på stycket, bevisade det på det nogaste tygets finhet och värde. i o
Domkyrka begagnas af några få tusen personer, men Lunds Universitet af mer än en tredjedel af Sveriges Rike för den högre undervisningen, äfven i Gudaläran, och blefve än mer besökt, om det ej saknade så många nödiga materiella medel för undervisningen. Jag föreslår derföre, att de 260 tunnor Kronotionde, som förut upburits af Domkyrkan, anslås till Lunds Universitet, och att de xoo tunnor Kronotionde, som Domprosten upburit i egenskap af Ordförande i DomkyrkoRådet, härefter äfven anslås till detta Universitet, och att Domkyrkan sjelf lemnar Domprosten full ersättning härföre af sin egen spannemål. Jag hoppas, att denna min Motion så mycket mindre kan anses ochristlig, som den minskning i inkomster, hvilken Domkjrrkan derigenom kommer att vidkännas, är högst obetydlig emot den, hvilken sjelfva Domprosten i Lund vid en Riksdag på 1760-talet ådrog Kyrkan, genom att utverka tillåtelse för Arrendatorerne, att inom en viss föreskrifven tid köpa hemmanen lill skatte, en tillåtelse, som öfver hälften af Arrendatorerne voro kloka nog, att begagna. Jag skulle äfven anse denna Motion af 12 Den 9 Mars f. m. mindre vigt, om den ej linnde föranleda en forskning efter flere andre af Kronan utan hellof bortskänkte inkomster. Hvarefter Herr Munck af Rosenschöld munteligen tilläde: Jag anhåller, att denna motion, som blifvit framställd i sammanhang med Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om Anslag af Statens medel till UndervisningsVerken samt med StalsUtskotlels afgifne InkomstBetänkande, må till Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet! remitteras. Friherre BoijeLudvig: Jag skulle tro det vara bäst, att Herr Munck af Rosenschölds motion först remitteras till LagUtskottet; ty om, såsom jag föreställer mig, Lagutskottet uplyser, att motionen innefattar en fråga om annans äganderätt, blir remissen lill Statsoch EconomiUtskotten öfverflödig.
Men som tjensten likväl måste göras, så återstår ej annat ån att dertill förordna extra ordinarie personer. På sådant sått har man till den grad antieiperat på framtiden, att mången gör två k tre graders högre tjenst ån han har lön för. Herr Stråle, Nils Wilhelm: Såsom en ai Ledamöterne uti Committéen, hvilken utarbetat förslaget, får jag upplysa, att det aldrig varit fråga om att för de nu i tjenst varande Embetsmån upphäfva stadganden, hvarigenom de vid 70 års ålder bibehållas vid sin lön såsom pension. Det skulle alltid bero på alla dem som nu åro i tjenst, huru vida de vilja ingå uti den nu förslagne Pensions inrättningen. Således förblifva allanu varande Landshöfdingar ovillkorligen uti deras rättighet att erhålla den nu stadgande pension vid 70 års ålder. Elvad angår framtiden så har man trott, att Inrättningens fond ej kunde blifva så betydlig att den kunde bära så stora utgifter som pensioner för de högre Embefsmånnen; väl borde de, som från början af sin tjensteman na-bana deltagit i inrättningen, få åtnjuta dess förmåner, men den som sedan 252 Den 12 Maji e. m. inkomme, kunde man icke tillåta deltagande deruti emedan så höga pensioner icke kunde anslås. Detta har varit orsaken till uteslutande af de högre Embetsmännen, men jag medgifver att pensioner, behöfvas äfven för dem; likväl icke för det närvarande, ty FÖrfattningarne innehålla att de vid 70 års ålder få fortfara uti åtnjutande af sin lön. Förtroende tjenster hafva icke kunnat föreslås till deltagande uti PensionsInrättningen, ty de kunna innehafvas på ganska kort tid, och då skulle antingen en sådan Embetsman förlora sitt bidrag till inrättningen, eller ock få pension efter mycket korrt tids deltagande.
Frågor, om Kyrkors indragning eller bibehållande, Kyrkooch Fat* tig-Cassors fördelning eller sammanslående, underhåll af socknarnes hus, fattigvårdens utgörande, klockares anställning och tjenstgöring m. m., hvilka kunde uppstå i anledning af gällens sammanslående, borde, sedan Nådigt beslut om deras förening först blifvit fatladt, serskildt behandlas inom försa miingarne, ulan några otn sältet i förhand gifna föreskrifter. Hvad åter anginge frågan om kronotionueanslag för barnan n d er v i s 11 i ogen; så, enär Lärarne vid Visby Läroverk numera vunnit betydlig tillökning i sina löner och icke sökt vidare förbättring, samt flere nya tillgångar för detta ändamål torde inom socknarne vinnas genom Pastoratens förening, ulan alt Statens bidrag dertill erfordrades, afstyrkte Kammar-Coilegium ett sådant användande af Kionolionden, aldraminst utan Rikets Ständers hörande och bifall. Slutligen, och då fråga nu vore om en ny allmän reglering, vida skild från de vanliga convenlionsfrågorna om Presträttigheter, ansåge Collegium ali pröfning och stadfästelse af enskilda öfverenskommelse!- emellan Presterskapet och Försam lingome på Gottland desto mera olämplig, sorn denna nya reglering dymedelst skulle ännu mera försvåras och tiden lill en förbättrad ordnings införande afliigsnas; af hvilket skäl Collegium icke heller trott sig böra afgifva något serskildt utlåtande ötVer de föreningar, som blifvit lill Kong!. Maj:t insända, och hvilka dessutom syntes hafva legal vederbörande så litet om bjertat, att en del deraf icke utan svårighet kunnat lillrättaskaffas. Sedan Kongl. Maj:t, uppå derom gjord underdånig anhållan, den 15 ao Kon"', Maj.ts Nadina Skrifvelse N:o 5g.
“Men,“ återtog han, “detta erinrar mig om en flicka, den jag som pojke gick och mötte för nöjet att få betrakta hennes vackra ansikte. Detta är den enda feminina varelse, för hvilken jag hyst något intresse; men jag var barn då. Flickan kurerade mig emellertid för alla dylika fantasier därigenom, att hon förklarade mig vara så ful, att hon icke kunde hålla af mig. Numera skulle icke ens själfva Venus kunna eröfra mitt hjärta, ty det tillhör uteslutande Apollo.“ Man skämtade och påstod, att Stagnelii timme nog skulle slå; men poeten afbröt skämtet med ett själfsvåldigt epigram öfver den lille guden, hvilket väckte stor munterhet. Kvällen var långt framskriden, då man åtskildes. Stagnelius, som för tillfället bodde vid Regeringsgatan, begaf sig öfver Gustaf Adolfs torg för att komma till sitt hem. Vi säga för tillfället, emedan poeten i alla sina husliga förhållanden älskade oregelbundenhet och därför tog sin boning på obestämd tid och hvar det föll honom in. Detta gjorde att han oupphörligt bytte om logis. Han var just vid hörnet af Regeringsgatan, då han var nära att stöta omkull en betjänt, utrustad med lanterna. Stagnelius hejdade sin gång och lät den livréklädde figuren passera sig förbi, efterföljd af ett par fruntimmer, hvilka åter förföljdes af ett par herrar, som med något osäkra steg sökte upphinna dem. De rusiga kavaljerernas sätt att uttrycka sig kom Stagnelius att se efter dem för att erfara hvad deras afsikt kunde vara. De voro icke särdeles långt aflägsna, då de på ett föga grannlaga sätt tilltalade fruntimren. Stagnelius vände nu om och gick fatt dem. Betjänten syntes förargad, och de bägge damerna voro, oaktadt hans närvaro, utsatta för de drucknes närgångenhet. Skalden trängde sig emellan dessa och de uppskrämda kvinnorna, sägande: “Mina herrar, ni torde aflägsna er! Dessa fruntimmer äro mina släktingar.“ – Till det fruntimmer som stod honom närmast, hviskade han: “Tag min arm och var utan fruktan!“
Utan strängt iakttagande af denna ordning skulle ej sammanhang i bevillningsfrågorna kunna finnas och fördelningen ej lämpas efter de särskilda bevillningarnes grunder och påräknade belopp; ali gräns komme att saknas för möjligheten, att den ena eller andra af Rikets Ständers afdelningar eller Utskott föresloge nya skatter och pålagor. De grundlags-stadganden, hvilka i öfrigt anginge bevillningsfrågors behandling, antydde ock vigten af nämnde ordning. Det uti 31 § Riksdags-Ordningen för Beviilnings-Utskottets sammansättning stadgade vilkor, att ledamöterne borde vara valda frän särskilda och, sä vidt möjligt vore, från alla Rikets provinser, visade lagstiftarens omsorg, att alla orters tillstånd och behof borde vid bevillningsfrågornas beredning i Utskottet 16 Kcmtilulions-Ulskollcls Memorial, N:o 30. vara kända och afsedda. Enligt Grundlagen vore således så olika principer, så skiljaktiga former gällande för bevillningsfrågornas beredande och afgörande, att de ej stodo att förena med dessa måls handläggning af andra Utskott, utan att de garantier, som Grundlagarne lemnat hvarje Riks-Stånd, skulle tillintetgöras, och att under intet vilkor dessa ärender borde behandlas eller beslut derom kunna fattas på det sätt, som v'ore stadgadt för andra så kallade »allmänna frågor», såsom t. ex. i 73 § Riksdags-Ordningen; hvarföre ock den deri, för dylika frågors slutliga afgörande, omtalade Nämnd icke funnes någorstädes i RegeringsFormen för statsanslag och beskattnings-ärenden omförmäld. — Hvad Särskilda Utskottets behörighet i fråga om bevillningsfrågorna i ärendet beträffade, förekom derjemte, att Högvördiga Preste-Ståndet ensamt fattat beslut derom, att Särskilda Utskottet »egde handlägga frågorna om bränvins tillverkning och försäljning i »deras helhet och med samma rätt, sorn derutinnan annars tillkomme sammanfatta Bevillnings-, Lag* samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten», då deremot Vällofl. Borgare-Ståndets beslut, som på inbjudning blifvit af Ilögloil.
Majit i underdånighet redogöra äfven för de brister, hvilka jag funnit vidhäfta Svenska Generalstaben, och att, i följd deraf, underdånigst framställa en efter tjenstens fordringar bättre lämpad organisation af denna vigtiga del af vår krigsmakt, har jag dock, i betraktande af dels den korta tid, som stått mig till buds för beredande af detta i så många detaljer ingripande ärende, dels ock hufvudsakligast af min önskan, att i främsta rummet framställa de, enligt min åsigt, jemförelsevis större och vigtigare materiela angelägenheterna i och för försvarsverkets ordnande, trott mig, under antydan likväl om behofvet af en ändamålsenligare förändring uti General-stabens nuvarande organisation, böra till en annan gång uppskjuta det underdåniga förslag, jag skulle önskat att i detta afseende nu kunna förelägga Eders Kongl. Majit till Nådig pröfning. En af de i ögonen mest fallande luckor uti Svenska arméens organisation är otvifvelaktig! bristen af det för hvarje krigshärs rörlighet numera så högst oumbärliga Ponlonväsendet, hvartill hörer icke allenast erforderlig materiel, utan äfven särskild trupp, tillräckligen och i tid öfvad för denna materiels skötande och användande. Också torde ingen, med den ringaste kännedom om krigskonstens allt större och större framsteg, längre kunna förneka äfven för Sverige, så väl nyttan som oumbärligheten af ett sådant väl ordnadt pontonväsende, hvarigenom arméens rörelser så ansenligt underlättas och de fiendtliga krafterne splittras, medelst ett tvunget besättande af andra punkter än de, hvarest fasta broar förut finnas. Rehofvet häraf är för Svenska arméen i allmänhet så mycket mera påfallande och oafvisligt, som vårt land, mera än de flesta andra, finnes genomskuret af många och stora vattendrag, som alltid måste mera elier mindre hämmande inverka på de blifvande krigsoperationerna. Sednare årens fälttåg i Tyskland, Ungern och Italien lemna rika bidrag till krigshistorien, och mer än en gång har erfarenheten visat, att saknaden af en fältbrygga kan vålla en tillbakatågande härs snart sagdt oundvikliga undergång.
Miss Hayden är född i Chili, hvarest hon tillbragte sin tidigaste barndom, men sändes därefter till Boston, där hon med beröm genomgick de publika skolorna och efter i DU N 146 1892 Den s o m är lycklig, kan göra lycklig, o c h den s o m g ö r lycklig, skapar sin egen j. afslutad kurs därstädes intogs såsom elev i Teknologiska institutet i samma stad, det förnämsta i sitt slag på denna sidan oceanen. Hon är den första och enda kvinna i Amerika, som visat sig äga ihärdighet nog att genomgå den fyraåriga och mycket ansträngande kursen vid nämnda institut, hvarefter hon erhöll en förmånlig plats såsom lärare vid en teknisk skola på Jamaika. När mrs Potter Palmer, den kända presidenten för kvinnornas afdelning på världsutställningen i Chicago, utfärdade sin inbjudning till kvinnliga arkitekter att deltaga i en pristäflan för ritningen till deras utställningspalats, väckte detta miss Haydens intresse, och inom trenne veckor hade hon på sina fristunder utfört denna ritning, som icke endast tilldelades första priset, utan också antogs för uppförandet af ofvannämnda byggnad. Miss Hayden uppmanades nu att komma till Chicago för att personligen öfvervaka arbetets utförande, hvilket hon också gjorde. Hon har sin arbetslokal i » The Eookery Building », hufvudkvarteret för världsutställningens exekutiva komité. Där arbetar hon nu, omgifven af sina mänga manliga biträden, från tidigt på morgonen till sent på aftonen med en uthållighet och punktlighet, som icke kunna öfverträffas af någon man. » Kvinnornas utställningspalats » kommer att uppföras i italiensk renässans, denna egendomliga stil, hvilken var herskande i södra Europa under den tid, de romerska traditionerna blandades med intryck af den moriska smaken. Till den i första våningen befintliga centralpaviljongen med sin trefaldigt bågformiga hufvudingång leder en bred marmortrappa, öppna pelargångar med en cirkelformig gesims, prydd med basreliefs, bilda andra våningen af denna paviljong. På ömse sidor äro de så kallade hörnpaviljongerna, i hvilkas kolonnader » sväfvande trädgårdar » komma att anläggas.
Dessutom har tryckfriheten uti vår kalla Nord icke samma olägenheter, som den har med söderländningens varma blod och våldsamma passioner. Hvad Sverige särskildt beträffar, har visserligen tryckfriheten å ena* sidan gjort ett positivt ondt, men å andra sidan äfven verkliga tjenster. Hvad det onda angår, må Styrelsen skylla sig sjelf derför. Det goda, som pressen uträttar, blir deremot belt och hållet dess egen tillhörighet. Det onda, som pressen gjort, består uti de anarkiska och republikanska satser, som den inympat på opinionen. Den monarkiska principens försvar tillhör Styrelsen, och det hade således bort ligga i dess interesse att föi-svara de monarkiska ideerna mot de anarkiska och republikanska grundsatserna, sorn småningom inrotat Den 17 October e. m. sig; men deremot har Styrelsen tillåtit ett anarkiskt frö obehindradt spridas i samhället, hvilket frö möjligtvis med tiden kan uppväxa till mogen frukt. En ide' kan icke uppryckas med våld; den kan endast gifva vika för en bättre. Det enda correctivet mot pressen är pressen, De tjenster, som pressen gjort nationen, bestå uti den uppmärksamhet, hvarmed den controllerat Regeringens handlingar. Om pressen stundom fallit Styrelsen besvärlig, må hon skylla sig sjelf derför, då han ständigt gifvit hugg på sig; och stora skola de misstag vara, som kunna skapa en republikansk och fronderi-anda hos den mest royalistiska nation i Europa. Uti ett land, der Regeringen icke uppfyller sitt Lall, hör nationen söka att förskaffa pressen alla möjliga garantier. Tryckfrihetens säkraste palladium anses i alla länder vara juryinrättningen, och den vill man nu borttaga, för att sätta tryckfrihetsmål under laga domstol. Man säger, att garantierna för pressen äro lika stora vid den ena som vid den andra; men om så vore, synes, att man borde öfverlemna åt pressen att välja hvilkendera den behagade, och pressen synes bestämdt hafva föredragit juryinrättningen. Jag medgifver, att juryn kunde bättre sammansättas och bildas. Frih. v. Schulzenheim och andra talare hafva framställt öfverflödiga exempel till bevis för olämpligheten af juryinrättningen.
Men emellertid är det en oegentlighet att den spanmål, sora verkligen utgår, först uptages, så atlöres under det att den utgör mer än sorn å Riksstaten är uptaget, hvarigenom slutsummornc i Riksstaten och Specialslaten blifva olika. Detta förhållande är mindre formenligt och borde föranleda, om icke till en utredning nu, åtminstone till en anhållan att detsamma för framliden blefve rättadt, så att siffrorne kunde till en annan riksdag höjas i öfverensstämmelse med verkliga förhållandet; hvarföre jag tager mig friheten begära återremiss. H. Ex. Hr Frih. o. Landtm:s propos. till bifall å Utsk:s uti förevar: punkt afgifna yttrande besvarades med starka ja, blandade med nej; hvarefter II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. 47:de punkten, ang:de öfrige under 8:de hufvudtiteln utförde summor; och 48:de punkten, innefattande hemställan, att R. St:rs godkännande af denna hufvudtitel med bifogad tabell, ej må lägga hinder i vägen f ör verkställandet af de beslut Rikets nu församlade Ständer kunna fatta, ifråga om allmän förenkling eller indragning af indeldta räntornc och tionden. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa punkter yttrat och hemställt. Föredrogs och remitterades till StatsUtsk. K. M:s denna dag f. m. ankomna nåd. skrifvelse till R. St., ang:de väckt fråga om det i kronans Den 26 April e. m. 177 i kronans förråd befintliga aldre, till krigsbruk oanvändbara kruts omarbetande lill bergskrut. Föredrogos men begärdes på bordet K. M:s nedannämnde denne dag ankomne nåd. propos:r (ill R. St. l:o ang:de Hospitalernes förbättring och underhåll; och 2:0 ang:de provinsen Jemtlauds rotering. Föredrogs ånyo SlatsUtsk:s d. 1(! och 19 dennes på bordet lagda utlåt.
Ma rjk cilken föreslog att i8:de punkten måtte erhålla följande redaction: Oinfkrånkt rättighet till belåning af guldoch Jilfverpant, Jamt af hårteJJancoCapitalert tnd fortfara att vara gällande, dock med de ändringar deruti, hvilka, rörande ej mindre belåningsfåttet än beläningsvårdet å guld och Jilfver, framdeles vid denna Riksdag kunna be/iåmnias. Herr von Hartmansdorff: Om ej mitt minne bedrager mig, har BondeStåndet vid denna punkt endast yttrat, att det reglementariska sedermera kommer att bestämmas. Månne det ej vore tillräckligt, om vi yttrade detsamma, éå hade vi ej bundit oss vid några vissa ordalag? Herr Grefven och LandtMarJkalken förnyade dess, i afseende å Redactionen af i8;de Ridd. o. Ad. Prot. VIII. Band, i)*n 12 'September e, m. punkten, nyss gjorde proposition, hvilken af Ritte derekapet och Adeln bifölls. Och skulle Herr Hjertås, i anledning af i8:de punkten väckte ofvanberörde nya motion, hvila på bordet till nästa Plenum. Herr Hjerta,; Jag anhåller, att vårt beslut i afseende på i8:de punkten måtte skyndesammeligen genom särskilt ProtocollsUtdrag, innan Utskottens ifrågavarande Betänkande blifvit till alla delar af Ridderskapet och Adeln pröfvadt, varda de öfrige RiksStånden meddeladt, på det Utskottens Redaction af denna punkt ej må af frenne Stånd bifallas. Och blef denna Herr Hjertås hemställan, uppå gjord proposition, af Ridderskapet och Adela bifallen.
1 dussin 12 12 — I 32 — Handspakar . 1 dussin [ 2 _— 4 4° - Handspaksämnen r dussia 4 4 — o 38 Bevilhiitigs-Utskollels Förslag lill Tulli axa. Tullvärde. 4° 40 TRÄDVAROR; Bräder och Plankor, sågade: Läkter: 8 3?. 32 Juiggne eller täljde sågade f Master, Bogspröt och Spiror: af 4» tums omkrets och deröfver, io fot från storändan af 20 till och med 4° tums omkrets, io fot från storändan derunder Pumpträd; oborrade, se Master och Spiror. borrade .. Ribbor, längre eller kortare , Anm. Vid export af Ribbor, bör behörigen styrkas, att de Uro fyrkantige och förfärdigade genom söadersågning af större timmer, i hvilket afseende betyg öfver nämnde förhållande skola vid Tull jo ur* iialerne bifogas. Stäfver: Laggoch Bottenaf till och med 42 verktums längd å de förra och högst 27 verk tums längd å de senare: af Ek af Bok, Furu eller Gran derutöfver: af Ek af Bok, Furu eller Gran Tunnband Ved: AlBjörk Ovant itet för T ullberäkn. t tolft I tolft I st. I st. r st. 1 tolft 120 st. 120 st. 120 st. 120 st. 100 st. famn famn Införsel-tull. Tull värde. Qvantitet för Tullbcräkn. luförsel-tull. Utförsel-tull IO TRÄDVAROR: Famnen beräknas till 4 alnars längd, 3 alnars höjd och 6 qvarters bredd. Ved, som är nödvändig för stufning af osläckt kaik eller andra varor, må, efter serskildt tillstånd af Kongl. Maj:t, vai-a fri till utförsel. Al träd eller ämnen till Åror i par i 6 6 i 9 Alla, e| specificerade, mer eller mindre arbetade-; Snickareoch Svarfvare-arbeten, ej specificer-ade, derunder inbegi-ipne TVÅL: parfumerad och savonettar .