Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskotten kunna derföre ej biträda förslaget, att låta postvisitalioner och utbetalningen af postskjutslegan ske genom kronobetjeningen; och i afseende å yrkandet om befrielse ifrån skyldigheten för posthemmanen att lemna kostnadsfri skjuts åt Post-Inspeetorerne, då de resa i och för nyssnämnde ändamål, få Utskotten meddela den upplysning, att bemälde Embetsmän, enligt den för dem utfärdade Instruction af den 16 Februarii 1707, endast äro berättigade att ”en gång om året, vid sine årliga och ordinarie postransakningar njuta skjuts af hvar postbonde fram och tillbaka”; vid hvilket förhållande detta yrkande torde så mycket hellre böra förfalla, som Kongl. Maj:t, genom Resolution den i5 Maji 1824, då samma fråga drogs under Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning, förklarat, att den 8 Stalaoch Oeconomie-ZJtslotlens Utlåtande N:o 26. sökta befrielsen icke kunde bifallas. Skulle Post-Inspectorerne någorstädes öfverträda detta stadgande, genom alt fordra skjuts flere gånger om året, eller vid andra tillfällen, än Postvisitationer, så är det ett missbruk , hvarom det icke tillhör Piikets Ständer att ingå i pröfning, utan bör detsamma å vederbörlig ort till rättelse anmälas, hvilket äfven gäller i afseende å del emot Postiljoner anmärkte förhållande, att de enskildt medföra bref och gods, dertill de ingalunda äro berättigade. I anledning af den jemväl väcka fråga, om tillökning i den ersältningsspanmål, sorn roterade posthemman i Skåne åtnjuta, få Utskotten upplysa, att posthemman i allmänhet, jemlikt Kongl.'
Nej; Vinner nej, antager R. o. Ad. Gr. De la Gardies i ämnet afgifna förslag.» Vid denna voterings utgång hade rösterna utfallit sålunda: Ja — 30. Nej — 21. Utsk:ts två sednare hemställanden. Biföllos. 18:de §:ns text. Förklarades böra ändras i öfverensstämmelse med de fattade besluten. § 21 (19). Utsk:ts hemställan. Frih. Alströmer, Oscar: Ett lika beskaffadt för slag, som det nu föredragna, framlades vid nästföregående riksdag, men lyckades icke då vinna R. Stms bifall, och hoppas jag att utgången måtte blifva densamma äfven nu. Det är nemi. tvänne omständigheter, som tala mot detta förslag, och hvilka böra beaktas. Först och främst skulle lockelsen till poströfverier blifva ganska stark, emedan, då bränningstermmernas början är bestämd, hvar och en på förhand kunde veta, att vid den och den tiden borde posten medföra stora summor. Vidare tvingades de uppbördsansvarige tjenstemännen vid landskontoret att da - Den 14 Maj. 309 garne före en bränningstermins början infinna sig å postkontoret och afhemta brefven, emedan de ej kunde anförtro så betydliga penningebelopp åt vaktmästarne, och detta torde, huru stora anspråk man än har å tjenstemän, vara väl mycket begärdt. Jag yrkar afslag. Hr Bennich, Nils Axel Gustafsson: (Yttrandet har af talaren icke blifvit återlemnadt.) Hr Nordenfelt: Ehuru jag på allt sätt vill underlätta besväret för den enskilda, kan jag dock ej annat än finna de af Frih. Alströmer mot förslaget anförda skäl vara särdeles giltiga. Faran för poströfverier blir nemi., i händelse Utsk:ts förslag antages, ganska stor, då hvar och en på förhand kan veta vid hvilken tid bränvinsafgifter skola insändas, och dessutom inom länen penningar ofta sändas med småposter, hvilka ej äro bevakade af någon postiljon.
StatsUtskottet, med beräkning att löneregleringen skälle ske inom hvarje Regemente och Corps, funnit, att den skulle kunna verkställas med 48,000 R:dr, tror jag ej, att det är oss tiilständigt att bevilja mera, än nödvändigheten fordrar, särdeles som vi hört StatsUlskoltets Ordförande yttra, att StatsUtskottet ställt sig till efterrättelse Konungens önskan, att icke öka Bevillningen, och vi redan öfverskrida hvad Utskottet föreslagit, som kanske redan några ångrat. Jag får derföre yrka, alt man icke så alldeles måtte förbigå StatsUtskottets förslag, och anhåller om proposition endast å 48,000 R:dr. Friherre Anckarswcird: Jag vill blott göra en erindran till Herr Ribbing, att här ej varit fråga om någon concession å min sida. Jag har blott talat öfver ämnet, öfver den motsatta meningens förslag i denna del, och min mening har sitt uttryck öppet i de 48,000 Rrdrne, sorn komma att utgöra Ja-propositionen vid detta tillfälle; men det är de 66,000 R:drne, som ingå i Nej-propositionen, i afseende hvarå aldrig något begifvande af mig finnes. Jag har blott deltagit i öfverläggningen derom, förblifvande vid summan af 48,000 R:dr, för hvilken jag kommer att rösta. Herr Rosenblad: Jag vill blott erinra derom, att hitintills intet annat blifvit be - Den 5 Octo ber e. in. i85 viljadt, än det, som är billigt, och att hela summan af redan beviljade tillökningar i anslagen, hvilka ej genom andra Stånds beslut äro afslagne, icke går till mera än i3,6‘oo R:dr, och då det finnes en post af 4ö,ooo R:dr sorn kan reduceras, måtte vi kunna bevilja detta anslag, utan att på något sätt rubba de grunder, som af StatsUtskottet blifvit antagne. Jag får förnya min anhållan om proposition å 66,000 R:dr.
Väl bar Herr Hjerta sagt, att den serskilda fonden skall sammanslås med upplåningsfonden; men man bar ännu icke uttalat den princip, att denna serskilda fond bör ligga räntelös i Banken såsom reservtillgång, enär omständigheterna sådant fordra. Skulle Utskottets förslag i 4;de momentet blifva bifallet, kommer den serskilda fonden att utlånas, likasom allt det öfriga; och jag hemställer, om man då vinner hvad Herr Hjerta enskildt för mig erkänt fara det rätta, nemligen alt den serskilda fonden af 5oo,ooo R:dr bör blifva en reservfond. Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken tillkännagaf, att plenum komme kl. half till 6 i eftermiddag att fortsättas. na Den 4 December f. m. Friherre Boye'. Då den siste värde talaren nu närmare uttryckt hvad han menar med sin begäran om en reservfond, och sagt, att de härtill bestämde 5oo,ooo R:dr skulle förhållas rörelsen, och ligga ränlelösa i Banken, får jag erinra, att enär denna serskilda fond förut tillhört rörelsen, men numera, sammanslagen med upplåningsfonden, skulle afräknas och qvarhållas så-* som reservfond, blifver det arithmetiskt klart, att RörelseCapitalet, i stället för en åsyftad tillökning af 3 millioner, i sjelfva verket endast ökas med två och en halft Jag kan derföre ej neka, att jag finnér det liberalt af Herr Lefren, att han synes vilja förhöja totalsummans belopp till 3 och en half millioner, till ersättning för den halfva million, hvilken han såsom reservfond vill undandraga rörelsen. Resultatet skulle derigenom blifva detsamma, som Utskottet åsyftat med dess föreslagne totalbelopp af 3 millioner; ty Utskottets mening har varit, alt den serskilda fonden af en half million äfven skulle ingå i rörelsen och utlånas. Om således detta icke kommer att ske, utan denna halfva million ständigt skall qvarligga i Banken, anser äfven jag, att den bör afräknas, och ersättning gifvas åt RörelseCapitalet genom totalsummans ökande till samma belopp. Herr Hjerta:
Emellertid då Herr Hjerta äfven varit af den tanka, att tullen icke helt och hållit borde borttagas, men deremot föreslagit dess nedsättande till io procent, vill jag förena mig med honom, helst skillnaden emellan ro och i6f procent är så obetydlig. Jag hoppas, att Herr Tham äfven begifver sig härtill, i hvilket fall vi så mycket snarare komma tili afgörande utaf saken. Herr Cederschjöld: Jag vill blott erindra, att fruktan för eftertryckte Svenska böckers införande till fäderneslandet är undanröjd genom TryckfrihetsLagen, som förbjuder, att en sådan upplaga får lill salu hållas. Herr Tham: Jag vill endast hafva äran tillkännagifva, att jag förenar mig i den ytterligare nedsättning af tullen på Svenska böcker, hvartill Friherre Åkerhjelm i sitt senare yttrande begifvit sig. Herr Munck af Rosenschöld: Det förundrar mig, att Herr Cederschjöld sjelf tror, Den 3o October f. n*. 425 eller vill förmå oss att tro, alt Tryckfrihetsförordningen, som förbjuder eftertryck af Svenska skrifter, skall kunna tillämpas på Finland eller på Ryska undersåtare. Jag ber, att Herr Cederschjöld må upplysa, huru detta förbud, sorn i Tryckfrihetsförordningen är stadgadt, skall kunna tillämpas på Ryska undersåtare, annorlunda än genom förbud mot införsel af sådana eftertryckta skrifter, eller ock så hög tull, att dep kan verka såsom ett förbud. Herr Cederschjöld; I anledning af den siste Talarens yttrande, får jag upplysa, att mili mening icke varit, att författaren kunde göra några anspråk på näpst gällande mot den utländska Boktryckaren; utan han får hålla sig till den Svenska Bokhandlare, som utbjuder boken; och så snart dr t är bevisadt vara eftertryck, äro exemplaren förfallne till confiscation, Grefve Gyldenstolpe: Då jag förra gången yttrade mig, hade jag, såsom skäl för en lägre tull på böcker, anfört, att kopparstick endast voro belagde med 5 procents lull. Friherre Åkerhjelm har gissat, att Utskottets skäl till en sådan olikhet vid tullbestämningen varit, att
Så vida Hof-Cancelleren ej öfverlemnar skriften i och för deras omkost", nader och förluster, §. 18, mom. 1, 2, 3, 4. §. ig, morn. 1, 2. §. 20, mom. 1, 2, 3- §. 21, morn. 1, 2, §. 22, morn, 1, 2. §. 23, mom. 1, 2, §. 24, mom. i, 2. §. 25, Bidderskapet och Adeln ansåg de i 5 §. af nu varande Tryckfrihets Förordning befintlige, desse föreskrifter motsvarande, stadganden böra oförändrade bibehållas. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos följande Statsoch Banco Utskottens, den 28 sisth November, afgifna och, den 7 derpåföljde Januarii e. m. , på bordet lagda Utlåtanden: N;o 29, angående utställande afettnytt Creditiv å Två Millioner ITdr till Manuf actor Discont en; N:o 30, i anledning af ej mindre Kongl, Maj:ts Nådiga Proposition , angående Låneunderstöd - Pr'ot.‘Vtdrag den i Februarii 1830. 17 understöd (ill återuppbyggande af Staden Borås; än ock Kongl. MajUs Nådiga Skrifvelse, angående Lånebiträde till Staden Norrköping. S. D.
Men kalla ej så denna tunga dvala, som stundom öfverväldigar ett folk, som i århundraden kämpat emot tillintetgörelsen. Nationerna likna individen, en förtviflansfull ansträngning lemnar efter sig förslappning. Men gif tid till hvila, och den afdomnade skall resa sig med kraft och visa hvad han förmår!“ Nu tvärstannade Johan hastigt och log. „Cecilia,“ tillade han sedan, „ser du huru jag blifvit förledd att tala vidt och bredt för tvenne unga flickor om ämnen, dem ni vid er spinnrock ansen kanske blott som underliga fantasier.“ Cecilia strök en tår ur ögat och sade: „Johan, missunna ej oss, stackars flickor, att någon gång få höra några varma och stolta ord. Se, efter sådana längtar qvinnohjertat. Vi sitta vid vår spinnrock, vår väf eller vår söm, dunkla känslor och tankar hvimla inom oss, och det arma hjertat lyss och lyss, men får aldrig höra ord, som skulle tyda dess gåtor, ty mannen han tror aldrig, att hos oss finnes håg för något högre, derföre att vi aldrig våga afslöja hvad inom oss bor. Och så lyss och bida vi så länge, till dess slutligen alla de der varma tankarna måste somna, och vi sitta blott såsom trägna spinnorskor, väfverskor, sömmerskor, ersättliga genom dylika af metall och träd. Ja, jag tror förvisst, att man ännu en dag skall hitta på att af träd eller jern laga maschiner, som sy, spinna och väfva lika bra och bättre än vi, och hvad vi sen skola göra vet jag ej. Men få vi ibland höra ett hjertligt ord ... En har jag dock förr hört tala lika varmt som du, om än han icke i allt såg sakerna från samma sida ...“ Johan blickade hastigt upp: „Cecilia, och denne ende var?“ Cecilia rodnade djupt och såg ned, i det hon svarade: „jag var barn då.“ „Och har ej sedt honom sedan?“ „En gång blott. Men se, Johan, nu synas skeppen ej mer, vi ha dröjt länge. Låt oss gå hem.“ Margaretha hade sutit djupt försänkt i tankar, hennes blick sväfvade i fjerran, det var som om hon sökt ett föremål på afstånd.
Uteblifver dock en slik samman jemkning, torde omröstning komma att anställas öfver följande proposition: E. ”Den, som gillar det af Constitutions-Utskottet, under g:de punkten, föreslagna i:a Mom. i 5g §. Riksdags-Ordningen, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej;” ”Vinner Nej, utgår samma moment ur förslaget. Vidkommande åter Ridd. och Adelns anmärkningar vid i3:de förslags-punkten, tillstyrker vördsamligen Constitutions-Utskottet de öfriga Riks-Stånden alt härutinnan instämma, endast med den ordjemkning, som föranledes deraf, att redactions-förslaget under 2:dra punkten eller vid 27 §. Riksdags-Ordningen lemnats af samtliga Stånden oanmärkt; hvadan 109 §. Regerings-Formen skulle börja sålunda: _/ . ”Ej må Riksdag från dagenj dä den ä Riks-Salen öppnad blifvit m. m.” samt 80 §. Riksdags-Ordningen: ”Riksdag må ej —från dagen, då den å Riks-Salen öppnad blifvit 8 ComtitutionsUtskottets Memorial N:o ds. Hvad slutligen beträffar Preste-Ståndets framställning angående förändring och tillägg i 3_9 §. Riksdags-Ordningen, för bestämmandet af rättigheten att i Utskott föra ordet, kan Constitutions-Utskottet ej till behandling upptaga samma framställning, såsom utgörande ett alldeles nytt förslag, hvilket dessutom ej erbjuder någon möjlighet af sammanjemkning med öfriga Riks-Ståndens meningar, enär sådana ej finnas utsagda. Antom till Exp.-Utsk. d. 24 Nor. Memorial till Bor gare-Ståndet, angående dess återremiss på Mern. N:o 42 > med föreslaget tillägg i 99 §. RegeringsFormen. För besvarande af Borgare-Ståndets återremiss på Mern. N:o 42, nied den, såsom Ståndets gemensamma tanka, förklarade anmärkning, att Constitutions-Utskottets i samma Mern. framställda förslag till Justitiae-Ombudsmannens berättigande, genom ett tillägg vid 99 §.
Betänkande om beskattningen å Stångjernstillverkningen i Riket, I sammanhang med den af Pukets Ständer vid senaste Riksdagen, genom Skrifvelse den 21 Februari iSaö, hos Kongl. Majit gjorde underdåniga framställning om ändringar af Författningarne, rörande Bergsoch Jernhandteringen i Riket, ledande till en friare tackjernshandel och smides-tillverkning, och afskalFande af flere onyttiga band, hvilka voro hinderlige för jernhandteringens utveckling och ändamålsenliga bedrifvande i stort, hafva Rikets Ständer anmält sin åsigt, alt någon fullständig reglering af smidesrätten icke med framgång kunde verkställas, så vida ej en jemnare fördelning af smidesskalten tillika beredes, samt de vid vissa verk för en del af smidet, utan tillräcklig controll, utgående högst betungande recognilions-afgifterne afskaffas; och hafva Rikets Ständer fästat Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet derå, att likasom, å den ena sidan, någon minskning af Kronans då varande intrader på det hela af jernhaudterfngen, icke genom den fria smidesrättens införande, borde uppstå, det, å den andra, icke vore Rikets Ständers afsigt att ålägga lillverkarne någon ny eller ökad beskattning i annor väg eller proportion, än som vore oskiljaktig från ett ökadt smidesbelopp, lill erhållande af frihet inom verkstaden, och hvaraf det fria åtagandet vore hvarje smidestillverkarre öppet lemnadt; äfvensom Rikets Ständer anhållit, att hvad af Kongl. Maj:t, på dessa grunder, blefve, rörande beskattningen, i Nåder föreskrifvet, måtte, utan hinder för dess tillämpning under tiden, Rikets derefter sammanträdande Ständer till pröfning föreläggas. I anledning häraf har Kong1. Maj:t, genom Skrifvelse till Rikets Ständer den 4 nästl. April, i Nåder täckts meddela hvad åtgärder och Författningar, som blifvit vidtagna å det syftemål, som Rikets Ständer i underdånighet anmält, och serskildt i afseende på beskattningen, att, i sammanhang med åtskilliga föreskrifter om jernhandteringen, är, genom Kongl.
Mylady ropar er säkert strax, ty jag hörde, att barnet hade vaknat. Mylady Barnet Hvad mente den gamla Sara med dessa ord, hvars betydelse jag icke uppfattade? Men då den vackra italienskan i detsamma steg upp och gick förbi buskarne, der jag stod, smög jag mig ut på andra sidan, och följande häcken såg jag henne taga vägen till en berså af lindar, strax nedanför gårdsplanen, dit jag ganska väl kunde följa henne alltjemt utan att bli sedd. Bersån utgjorde en stor halfrundel, till hvars ena sida häcken slöt sig. Det var här jag nu befann mig, och då jag varsamt böjde undan grenarne, såg jag derinne en tafla, som troligen alla andra skulle funnit förtjusande, men som verkade på mig, som om lågorna från en ugn skulle slagit mig i ansigtet. Hvarje den minsta detalj tryckte sig som ett glödande jern in i mitt hjerta och lemnade djupa ärr: skuggor och dagrar, rörelser och ord, allt uppfattade jag med en pinsam noggrannhet, som hvarken år eller afstånd sedan kunnat minska. Iakttagande allt i en enda blick, såg jag en ung qvinna med ljust hår, fin hy och barnsliga veka drag, som satt på en trädgårdssoffa och höll ett litet barn om sex eller åtta månader framför sig, hvilket hon betraktade med en mors förtjusta blickar. O hvilket skimmer af solljus och lycka, af ungdomlig friskhet och oskuld låg icke utbredd öfver hela hennes idealiska gestalt, ifrån de milda blå ögonen, de perlemorlika fina händerna ända till de mjuka glänsande vecken i hennes klädning! Och denna lilla engel, som hon lekande lyfte i höjden, hans skratt liknade vattendropparnes melodiska klingande ljud i en springkälla, liksom hon sjelf liknade en seraf i en dröm, och nedanför den unga moderns fötter, på en tjock utbredd matta, låg en man, med armbågen stödd emot en sammetskudde och hufvudet hvilande i handen. Det var Percy. De fyra år, som i det närmaste förgått, hade gjort honom långt skönare och manligare än förr. Hans hår och hy voro mörkare, hans ögon eldigare och hans gestalt mera kraftfull och utbildad.
Då Utskottet icke har någon erinran alt framställa vid de tull-bestämmelser för ifrågavarande artikel, som Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition innefattar, får Utskottet, med åberopande af de skäl för vidtagna förändringar i rubrikerna och tull-nedsättningar, hvilka i kommitterades betänkande och Statsråds-protokollet finnas anförde, hemställa, att bifogade, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Proposition uppgjorda, taxe-förslag för artikeln Garn måtte godkännas. För Glas, ej specificerade slag, karafiner och pressade eller slipade Flaskor derunder inbegripne, hafva kommitterade föreslagit nedsättning i nu utgående afgifter, 9 sk. 10 r:st skålpundet, till 6 sk. 4,80 r:st eller 20 öre, till stöd hvarför anförts den af de handlande öfverklagade obilligheten af nu gällande tullsats, då de slipade dyrbarare glaspjecerne i allmänhet voro mycket tunga, de gjutne eller pressade af så ringa värde, att tullen derå uppginge till ett alldeles oskäligt belopp, och de finare tunna glasvarorne, som väl kunde draga tull—afgiften, under transporten och tull-undersökningen voro utsatte för så mycken afgång, att äfven för dem tullen blefve i hög grad betungande. En så betydlig tull-nedsättning å ifrågavarande artikel skulle likväl, beräk nadt efter sednare årens import, för Stats-verket medföra en förlust af omkring 12,500 R:dr B:ko; och då den inhemska tillverkningen numera fyller en stor del af behofvet utaf billigare glas-slag samt oloflig införsel af denna vara svårligen kan ega rum, har det synts Utskottet, som de handlandes och förbrukarnes af denna artikel skäliga anspråk kunde vara tillfredsställda med en mindre tull-nedsättning å omförmälda artikel, än kommitterades af Kongl. Maj:t godkända förslag upptager; och anser Utskottet ifrågavarande tullsats böra bestämmas till 25 öre skålpundet eller lika med nu gällande tull, sedan tilläggs-afgifterne blifvit afdragne.
Jag hemställer, alt R. o. Ad. ville instämma med de öfrige Stånden i deras härom fattade beslut. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i de öfriga RiksStms ang:de artikeln strnmpstickor fattade beslut, samt i följd deraf voter.propos:n N:o 114 ansåges förfalla. Ropades ja, jemte ett eller annat nej, hvarpå H. Ex. förkläde, alt ja öfverrösta! nej. S9:de punkten, ang-.de artikeln ”Stålarbeten, ej specificerade”; och 90:de punkten, ang-.de artikeln ""Säljor'". R. o. Ad. vidblef sina ang:de dessa artiklar fattade beslut och godkände voter.proposnne N:ris 115, 110 och 117- 91:sta punkten, ang-.de införselstullen ä ”Talg”. R. o. Ad. godkände den i denna punkt föreslagna voler.- propos. N:o 118. Gr. Cronhjelm: Då nu artikeln tobak är i ordningen att föredragas, och dervid den omständighet sig företer, att fråga är både om införselsoch utförselstull, anhåller jag, alt 120 och 127 propos:rne måtte särskildt framställas och ej i sammanhang med de andra; på det all jag må blifva i tillfälle att i afseende ådern föreslå R. o. Ad. att frånträda sina beslut ronde export-tullarue. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om icke IL o. Ad. tilläte att de frågor, som rörde artikeln tobak, fingo hvar för sig, i den ordning voler.propos:rne blifvit föreslagne, företagas till pröfning, hvilket bifölls. 92:dra punkten, ang-.de införselstullen u ”Tobaksblad, Marylandsoch andra slag"'''. R. o. Ad. godkände den i denna fråga föreslagna voter.- propos.
Domhafvandens uppfattning, antydde, att räkningarne i allt fall skulle komma Rätten tillhanda, helst man svårligen kunde tänka sig, att Domaren å första rättegångsdagen af ett tingskulle afhålla sig från Rätten, för att enskildt emottaga en myckenhet af handlingar, och dessutom sista punkten af 1 mom. i 4 § innehölle dels ett stadgande, som förutsatte en pröfning, hvilken Domhafvanden förmenade icke kunna tillkomma Rättens ordförande eller sekreterare ej heller Domaren å landet, dels ock ett tillägg till detta stadgande, hvilket tillägg Domhafvanden funne förklarligt endast om det betydde, att Rätten i afseende på ingifna redovisningar hade att efter omständigheterna förfara; att
Då Kongl. Majit icke funnit skäligt bifalla Welkewitz i underdånighet framställda, af Läns-styrelsen och Landtmäteri-direktören tillstyrkta begäran om ersättning för minskade inkomster under den tid Welkewitz varit afvittrings-slyresman samt några handlingar icke blifvit företedda till upplysning huruvida det nu begärda pensionsunderstödet är, med afseende å Welkewitz’ ekonomiska omständigheter af behofvet påkalladt, har Utskottet funnit sig icke kunna tillstyrka bifall till förevarande motion. 60:o. Genom motioner, som blifvit väckta hos Ridderskapet och Adeln under Nio 87 af Friherre Cederström, /?., och under Nio 246 af Herr Liljenstolpe, A. J., samt hos Borgare-Ståndet under Nio 99 af Herr L. V. Henschen, är föreslagit, att den för Länsnotarien i Upsala län, Landssekreteraren Olof Henrik Förberg tilldelade pension å 450 Ridr mätte lill 750 R:dr årligen förhöjas äfvensom alt hans hustru Maria Jakobina Förberg, född Nordenereulz, måtte, om hon honom öfverlefde, under sin enketid, af sistberörda pension tillgodonjuta hälften, eller 375 Ridr årligen; hvarjemte uti en hos Bonde-Ståndet väckt motion (Nio 219) Riksdagsfullmägtigen Johan Persson från Upsala län, med hvilken Riksdagsfullmägtige från samma län J. F, Fredriksson, G. Bolin och P. F. Mengel instämt, gjort framställning om höjande af Förbergs pension till 600 Ridr, med rätt för hustrun, om hon honom öfverlefde, att, så länge hon förblefve i enkestånd, komma i åtnjutande af 300 Riksdalers årlig pension.