Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kontant behållning 1,175: — Behållning af materialier och inventarier 709,824: 41. Fordringar 53,240: — - Summa Tillgångar gj Södra stambanan från Falköping. , »i.J -• < Debet. Balans från ur 1858: Leverering: Från vestra stambanan från Götheborg 345,013: 35. « Ofver-styrelsen 2,900: — Vppdebitering: Vaktstugor och postkurar Balans till år 1860: Skulder - Summa Credit. Balans från år 1858: Skulder Vtgifter: Väganläggningar i banan 6.430: — Vägoniliigguiugar — Ballastningar ® Transport och nedläggning af sliper och räler samt inköp af sliper ' 20,981: 3/. Bangårdar och byggnader ..1,40b: bb. Signaler och telegrafer *’ 74? Stängsel, grindar och bommar 33,973: 37. Sjukvården fr" sr Helg-, regnoch rastdagar ’b: ob. Expropriationskostnader o 7 a kt" Diverse utgifter •• 700’ °I" Förvandlingar (jerneffekters »löpning till skrotjern) 783: 3. Vinst och förlast (slitning å förrådet) .q Iiahnm till år 1860'. Materialier och inventarier —•• i fia-, sfs Provisionella byggnader 7'ema10 Vaktstugor och postkurar „raqi. q-? Anmärkning. Utgifterna för jernbanan hafva uppgått år 1858 till 260,173: 23. efter afdrag af uppdebiterade värdet af vaktstugor och postkurar, som redovisas bland behållningen 1,880: 16. 258,293: 7. »arnt år 1859 till 346,281: 73. De för jertfvägsarbetenas oafbrutna fortgång, till disposition af Herr Öfversten m. m.
Att alla Medel Utffottet förut päräknat till Fond för ifräga warande Inrättningar, nu mera icke kunna fö-» refläs, sedan desamma dels blifwit af Riksens Ständer till andra ändamäl d-sponerade och dels emot gällande privilegier icke fä dertill anwändas, och dä dessutom sädane Allmänna Medels utfinnande tillhör ett annat UtskottS ätgärh, tror Utskottet sig äfwen icke beböfwa lemna något yttrande öfwer de af Friherre LtsSI von ttollLtein och Herr dlar-lenstnlpe nu föresiagne tillgångar. Deremot och i grund af hwad här förut anfördt blifwit samt med anledning af de hos Rcspective Ständen derom gjorde yrkanden, fär Utffottet nu tillstyrka, att hwarje Socken hädanefter som hittills mä äga incm sig utse de tjenligaste utwägar till sine fattige barns försörjande. 5:0 Att det förra yttrandet om redowisningen förfallrr och lämpaS efter ofwan intagne grdje Momentet» 6:s Der, Z April. 91 6:0 Att Utskottet lika med Riksdagsmannm Oxelllvrz ansett nödigt, att de tillförene utkomne Författningar emot tiggerier skarpas och af wederbörande Krono-Betjening^ pä det alfwarsammasie handhafwas, men förflaget om en ny organisation af Policen pa Landet, har såsom ej ägande gemenskap med förevarande ärende, afUtffottet Nu icke kunnat uptagas, 7:0 Att Utskottet i anledning af Herrar 6s^n oHLzLe? af. Wallost. Borgare - Ståndet bifallne Motioner, „u anser sig säsom tillägg till de öfrige puncterne, la wal uti dkt ifraga warande, sorn uti det om Allmänna Fakt.gwär» pen afgifnc Betänkande, lora förcflä, att dek för hwarje Swensk
Han vämjdes vid lifvet där, alltsedan han sett grefvinnan Elisabet i hennes olycka. Han gick, utan att hvila, hela aftonen och hela natten, ända till dess han i den tidiga soluppgången kom till en liten herregård, kallad Löfdala, som tillhörde honom. Det var så tidigt, att ingen människa ännu var vaken. Lilliecrona satte sig på det gröna gungbrädet utanför manbyggnaden och såg på sin egendom. Herre Gud, vackrare ställe fanns ej. Gräsplanen framför huset låg i en sakta sluttning och var täckt af fint, ljusgrönt gräs. Det fanns inte make till gräsplan. Fåren fingo beta på den och barnen rasa där med sina lekar, men den höll sig alltid lika tät och grön. Lien gick aldrig öfver den, men minst en gång i veckan lät husmodern sopa bort alla stickor och strån och torra blad ur det friska gräset. Han såg på sandgången framför huset och drog plötsligen åt sig fötterna. Barnen hade sent på kvällen krattat den i riktiga mönster, och hans stora fötter hade gjort förfärlig skada på det fina arbetet. Tänk dock, hur allt växte på detta ställe! De sex rönnarna, som bevakade gårdsplanen, voro höga som bokar och vida som ekar. Sådana träd hade man väl aldrig sett förr. Granna voro de med de tjocka stammarna, klädda af gula lafvar, och med stora hvita blomklasar, stickande fram ur den mörka grönskan. Han måste tänka på himmelen och dess stjärnor. Man kunde nog förundra sig öfver, hur träden växte där på gården. Där stod en gammal pil, så tjock, att två karlar ej kunde famna om den. Den var nu murken och ihålig, och åskan hade tagit toppen af den, men dö ville den ej. Hvarje vår kom en knippa friskt grönt upp ur den afbrutna hufvudstammen för att visa, att denna lefde. Den där häggen vid östra gafveln hade blifvit ett träd så stort, att det öfverskyggade hela huset. Hela torftaket var hvitt af dess fällda blomblad, ty häggen hade redan blommat ut. Och björkarna, som stodo i små klungor här och där på åkrarna, de hade helt visst sitt paradis på hans gård.
Efter hvad Utskotten inhemtat, var, så väl uti det af kommitterade för fattigvårds—ärendena upprättade, som det af Rikets Ständer vid 1840—1841 årens riksdag afgifna förslag till stadga om fattigvården i riket, en föreskrift af nyssberörde syftning intagen. Uti det förra af dessa förslag var denna ansvarighet utsträckt till anhörige i rätt uppoch nedstigande led; uti det sednare åter inskränktes densamma till föräldrar och barn. Utskotten äro dock, för deras del, af en, härifrån skiljaktig, tanka, och anse ett stadgande om skyldighet för anhörige att bidraga till hvarandras försörjning icke böra närmare bestämmas i den positiva eller borgerliga lagen. Att denna, i hvarje menniskohjerta inskrifna, pligt i allmänhet efter förmåga af en hvar utöfvas, lärer väl få antagas. Några undantag och exempel från förvillade och oupplysta varelser torde icke innefatta giltig anledning till ett dylikt stadgande, hvilket å lagstiftningens sida skulle förråda en oskälig misströstan om religionens och en allmännare spridd upplysnings verkningar på menniskohjertat och skyldskaps-känslan. Dessa uträtta, efter Utskottens öfvertygelse, vida mera, än som, genom en, kanske ofta nog i stränga händer hvilande, tvångs-lag, skulle kunna åstadkommas. Vidare har en motionär, enär det i allmänhet vore att antaga, att, inom en mindre krets, fattigdomen säkrare är känd, bättre kan motarbetas och de behöfvande lämpligare, villigare samt med mindre kostnad försörjas och med arbete förses, ansett det vara af vigt, att, till omförmälda §, fogas ett tillägg af den syftning, att det må vara socknarne öppet att, der de så finna för godt, fördela sig i mindre kretsar, som hvar inom sig besörjde den erforderliga fattigvården, för hvars fullgörande socknen dock skulle stå i ansvar, hvaremot de serskilda kretr särne borde, för uppfyllande af deras förbindelser, vara socknen ansvarige.
”Ef - ”Efter fern famnar om året, som föreskrifva blifvit blifvit för de första åtta åren, borde väl hela ”beloppet vara 35 famnar; men då, enligt Geschwor”nerns intygande, den bristande if famnen bör kpnna ”medhinnas inom detta års slut, har Collegium för ”denna orsak icke ansett någon anmärkning härå för ”närvarande skäligen kunna göras. Att åter en år ”1828 verkställd brobyggnad Öfver trenne sänkningar ”i rad åt Sydväst ifrån Svabs Tvärort, sorn går snedt ”ifrån Adolf Fredrics till Gripenhjelms gång blifvit af "Geschwornern ansedd svara emot Två famnars ort, ”är väl icke så alldeles som sig vederbör; men då ”denna vid arbetsplanens upprättande oförutsedde och ”således vid det årliga ortarbetets nedsättning under ”de första åtta åren från g till 5 famnar, ej beräk”nade brobyggnad haft sammanhang med försöknings”arbetet i Svabs Fält och kostnaden dervid uppgår ”till fullt så mycket som för tvänne famnars ortdrif”ning; så har Collegium vid Geschwornerns på sakkännedom grundade begifvande i detta fall låtit be”ro, intilldess att vid förloppeTrrf de uti arbetsplanen ”beräknade ätta första åren, en närmare och fullständig undersökning om grufvedriften i allmänhet vid ”Löfås hinner verkställas.” ”Endast en Silfvertillverkning har under desse "ifrågavarande Sju år kunnat år 1827 anställas, hvar”vid erhållits: Silfver 36 löd. m:kr 8 lod 10-^ grän ”samt Bly 16 Sk& 8 LU 16 m:kr metallvigt; dock ”upplyser Geschwornerns senast ajgifne berättelse, att 5 B. 20 /}3o Stats-U tskottets ”något malm blifvit samlad för en snart anställande ”ny smältning, dervid också en efter förra smältnin”gen återstående Skärstenssamling kommer att till ”godegöras.
S. D. Vid föredragning af Lag-utskottets utlåtande N:o 7, i anledning af väckt motion, angående skatts erläggande för rättigheten att utöfva jagt, fann Ridderskapet och Adeln den deri omnämnda, af friherre Duvallj, Axelj väckta motion böra cfverlemnas till Bevillnings-utskottets behandling. Bih. till R. St. Från Hög v. Prf.ste-ståndet. S. D. Föredrogos ånyo Banko-utskottets memoria ler: N:o 3, med hemställan dels angående inköp af 100 exemplar af skriften: ”anteckningar om Rikets Ständers bank och allmänna låne-rörelsen i Sverige” samt dels om utgifvande till berörde skrifts författare af bankens jubel-medalj i guld; Bifölls. N:o 5, i fråga om öfverlemnande från banken till riksgälds-kontoret af ett belopp, motsvarande Stockholms handelsoch närings-diskonts, banko-diskontens samt Malmö låne-kontors reserv-fonder vid 1844 års slut; Bifölls. S. D. Föredrogs ånyo ej mindre Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets memorial N:o 2, i anledning af Bonde-ståndets den 4 dennes fattade beslut att uppmana Utskottet till ofördröjligt trädande i verksamhet för påskyndande af riksdags-ärendenas jemna fortgång och riksdagens afslutande, samt att, då sådant skett, Rikets Ständer derom underrätta, än ock Hederv. Bonde-ståndets i protokolls-utdrag af samma dag till medstånden gjorda inbjudning att i ofvanberörde beslut instämma. Sedan upplyst blifvit, att de motioner, hvilka till och med den 4 dennes blifvit från Preste-ståndets kansli till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottet expedierade, rätteligen utgjorde icke, såsom Utskottet i förenämnda memorial anmält, ett antal af tre, utan tolf, fann Ståndet för öfrigt ingen annan åtgärd erforderlig, än att lägga till handlingarna så väl meranämnde memorial, som Hederv. Bonde-ståndets ifrågavarande inbjudning.
Och att, sedan Porcellains - Verks-Inråttningen vid Rörstrand under den påföljande tiden blifvit utvidgad och vunnit förkofran, Interessenterne vid 1756 års Riksdag, under åberopande af 2 $. i 1739 års Allmänna Manufactur-Privilegier, för mera säkerhet i framtiden sökt en specifik och ståndig Donations - rättighet ä Rörstrand, med hvad derunder innehades, hvarpå Kongl. Maj:t, efter Rikets Ständers Secreta-Utskotts underdåniga tillstyrkande, genom Resolution d. 14 Februarii 1757, i Nåder förklarade: ”att hvad en slik ansökning af »Rörstrands Porcellains-Verks Interessen„ter anginge, dermed borde efter deras med »Stockholm egande Contract förblifva.’* Sedermera har Porcellains-Verket med tillhörigheter gått i köp och salu särskilde personer emellan, och genom afhandling d. 18 December 1797, för 48,000 R:dr Banco slutligen blifvit till aflidne Öfver 4 Sami. 'J t), 7 ^ i i 16 Stats-ZJtskottets BetånkanderX. Directeuren och Riddaren Geyer försåldt, hvilken genom dess verksamma bemödande och använde kostnader, betydligen utvidgat och förbättrat det samma , så att den årliga tillverknings - summan uppgår till omkring 90,000 R:dr och antalet af de der vid sysselsatta arbetare till 120 personer*
Krigen, missväxterna åren i St i och 1812, det felslagna Sillfisket och den politiska ställ* ning, som lade hinder i vägen förvår exporthandel, anser jag, lika med Grefve Schwerin, rara de egentliga och naturliga orsakerna till Den 28 Juni. 559 näringarnes aftynande och den närvarande förlägenheten. Jordbruket led ganska hårdt af de sista missväxterna. I de provinser^ der landtmannen icke idkar någon binäring, kändes denns olycka med ökad tyngd, och i dem, hvarest tillika det penningebelopp, som årliga skatter medtaga , icke ersättes genom återflytande dit af Statens utgifter, måste förlägen, heten närma sig till nöd. Sådan är det förut rika Östergöthlands belägenhet, emedan alla de 3:ne omständigheterna der sammanstöta: Deremot hafva Smålands och Dalarnas inbyggare, med deras tarfliga lefnad och deras binäringar, bevarat sig för denna ytterlighet, och vestra gränsorternas invånare, genom de medel kriget ditfört, i utbyte mot de olägenheter det beredt, ägt tillfälle att, oaktadt deras snafva vilkor i vanlig tid, jemförde med deras Östgöthska, Vestgöthska och Skånska landsmäns, närmare än dessa, kunna uppfylla sina förbindelser. Må icke detta redan till en del vara ett erfarenhetsbevis, att naturen af de inträffade händelserna, men icke administrativa misstag, förlägenheten i sin grund beredt? Jag har icke sett anmärkas, att folkbristen utgör vårt Lands största brist: att om än främmande Länder försträckt oss subsidier, desamma, äfven i händelse de till fullo hade betalt våra krigskostnader, likväl icke ersatt eller kunnat ersätta den production, som gått förlorad genom de armars användande till svärdet, hvilka eljest hållit spaden och plogen , genom de dragares begagnande till transporter af krigs - t)f,n 2 8 Juni. förnödenheter, som eljest kunnat nyttjas föf jorden och bergsbruket. Räkningen är ganska lätt.
Dd) font kongl. 9Diaj:t finnér, att ben miD ffa ©tatö; regleringen för Denna 4?ttfmubtitel uppförDa fumma 2,056,417: 29. 7, tncD 46,108 tunnor fpaumål unDcr penningelönerne beräfnab (fmilfen fumma innefattar äfven De cnbaf till Denna Siifsbag bemiljabe farfFilDa attfag på @unbf)etS;£ollegii flat meD tillfammans 4,810 9t:Dr). ar fortfaranDe af nöDen; alltfå upptages nu nteD förberörDe till; öfning af. 268,312: 4. 3. Slnbra 4?ufvubtitelnS anflag till t . .2,324,729: 33. 10. meD 53,683 tunnor unDer penuingelöner beräfnaD fpanmål. 3 fatnmanf)ang meD 2:Dra Jpufwubtiteln föreflår kongl. 9Jiaj:t, att De på ©tat ffttills uppförDe löner od) arfmobett för tjeufemän, font genom De tuja re; gleringarne af t3ergS;(£ollcgii, jemte SJtynt; od) (£ontroll
Detta svar gaf mig myror i hufvudet, jag visste ej rätt hvad jag skulle företaga mig och säga åt Mahmod, då han enligt öfverenskommelse skulle komma hem till mig efter maghrib. Medan jag satt och funderade, kom Timofejef med den nyss hit anlända Kasanska kandidaten (eller något dylikt), som sade sig ämna dröja i Egypten 4 månader för att undersöka dess dialekter, utan att han ännu förstår just någonting af det här talade språket. Desse drucko thé här omkring en timmas tid och skulle snart återkomma för att här tillbringa natten. Om aftonen kom riktigt Kasanaren och berättade att Bokti sjelf hade gått till Timofejef och strängt förehållit honom otillbörligheten af att i går i ett café hafva gifvit sig ut för moslim samt annat dylikt; dervid tyckes han ock hafva yttrat ej den bästa tanke om mig. Stackars gamle gubbe! Ustad Mahmod kom ej i dag och jag var på det hela nöjd dermed. Hittills har jag i det prisade Masr ej haft annat än ledsamheter; om det ej snart blir annorlunda, säger jag farväl åt Egypten. På eftermiddagen satt jag mycket länge i ett café vid Birket och pratade med en äldre, fullkomligen Arabiskt klädd man, som förstod blott detta språk, men sade att hans far varit Tysk. Han tycktes vara en treflig, hederlig man, så att jag fann mig väl i hans sällskap. Gick bittida ut och tog en åsna, som förde mig till en af Kairos största gator, ledande till slottet, der Mahmil skulle passera. Folk var samladt till stort tal, sittande dels på bod-mastaberna, dels på serirer och kurser utanför cafén, dels trängande hvarann på gatan. Jag lemnade här min åsna och vandrade fram åt slottet till. Efter en stund kommo 2 alldeles nakna, blott om midjan ombundna, solbruna män, som tycktes vara någon sorts pajazzon, följda af gatpojkar, hvilka kastade stenar och glåpord åt dem. Kort efter dem följde en annan pajazzo, komiskt utstyrd i trasor, som äfven hade samlat en hop pojkar omkring sig. Kort derpå kom processionen, föregången af några officerare till häst, militärmusik och soldater.
Och år från år uttränges brasan af bränslesparande uppfinningar. Det är icke mera den blossande julbrasan, som ger julaftonen dess ljusskimmer. De väldiga stockeldarna flamma icke längre i de stora öppna spisarna på herregårdarna, ty spisarna hafva måst ge vika för kakelugnarna, som nu i sin ordning ofta stå kalla. Just i vår tid, när man icke längre har ro att hålla skymning eller råd att elda med ved, har man börjat brodera braskuddar, inbjudande till långa pratstunder framför elden i skumrasket, kuddar, hvilkas oföränderligt prydliga skick emellertid visar, att brasan sällan brinner. Som andra gudomligheter före henne är hon förjagad af den prosaiska nyttan, denna gång i gestalt af patenterade kaminer och värmeledningar! Men med brasan förlorar vårt folk mer poesi och skönhet än om tre fjärdedelar af alla våra skalders och målares värk ginge upp i rök! Finnes det något äkta nordens barn, som ej först började drömma under stirrandet i den lekande, lockande elden, hvilken omöjligt kunde vara så stygg, som mamma sade? Bar drömmaren äfven gryet till en tviflare i sig, då blef en dag hågen att pröfva eldens egenskaper oemotståndlig: man brände under jubel den ena saken efter den andra, tills pappas tidning eller mormors stickstrumpa blifvit underkastade eldprofvet, eller de små händerna illa tilltygade under något försök att ta fatt den trolska elden. Men hvarken bannor eller brännblåsor kunde minska kärleken till elden: den skälfvande vördnad, hvilken utgör en så stor del af barnets kärlek – liksom af all stor kärlek – blef endast ökad och med den tjusningen. Och när man blifvit några år äldre, då äro de växlande bilder, glöden dana, barnens käraste tafvelbok, en där de själfva äro de skapande konstnärerna. “Hvad ser du?“ frågar man hvarandra. “En jätte med ett glödande gap.“ “Jag ser en prinsessa på knä i en skog.“ “Ser du där, ett lejon, med eldögon?“ “Ja, ja, och bakom en riddare med hjälm!“ Utan anförare UTAN ANFÖRARE Fem svenskors fjellvandring i Norge
Fatta Directeurerne beslut, dervid iéke minst irenne af dem, Fanco-Ombudet inberäknadt, äro närvarande, eller hindrar pluraliteten någon af dem, att få sin mening i Protocollet antecknad, ege samma ansvar rum, som i 1 §» föreskrifves, och varder i allmänhet stadgadt, att den af Directeurerne, som vid förekommande frågot \ Underdåniga Skrifvelser. 145 frågor i Birection, sig icke tili Protocoilet sär'» skildt yttrat, anses hafva instämt uti pluralitetensmening. 5- Upptäckes af Fullmägtige i Bnnquen eller af Revisorerne sådant underlåtande, öfverskridande, eller afvikande från Reglementet och öfrige föreskrifter, hvarå åtal följa bör, anmale de det genast hos Riksens Ständers JustitiaeOmbudsman, hvilken åligger, att ställa den eller de af Directeurerne, örn hvilken eller hvilka en sådan anmälan skett, under tilltal inför Svea HofRätt, och afhålle sig denne eller desse af Pirer, teurerne från utöfningen af B!recteurs-befattningen, från det anmärkningen af Banco-Fullmägtige eller Revisorerne skett, intilldess HofRätten i frågan dömt. §• 6 Öfver Hof-Sättens utslag i dessa mål kunna väl underdånige Besvär hos Kongl. Maj;t anföras ; dock må den Birecteur, sorn genom HofRättens Beslut blifvit förklarad förlustig Directeurs-befattningen , ehvad Hof-Rättens Beslut ändras eller icke, eller den 'klagande benådas, icke i sin förenämnde befattning kunna insättas, utom af Riksens Ständer. §. 7. Uti alla andra förekommande händelser hvilka här ofvan icke äro nämnde, galle allmän Lag till efterrättelse.” Riksens Ständer framhärda etc. Bihang till Riks-St, Prat, lo',de Sami, 1823, 1 B, i. Uppl. o. god k, hos Ridd. o. Ad. d. ig Dec. 1823.
Äfven 64 § Regerings-formen gör en bestämd åtskillnad emellan rikets ordinarie statsmedel och inkomster, å ena, samt extraordinarie utlagor och bevillningar, å andra sidan, om hvilka sednare det heter, att de »till statsverket af Rikets Ständer anslås». Hvad med det i 69 § förekommande uttrycket »statens reglerande» bör förstås, synes mig häraf alldeles klart, nemligen !:o utgifts-statens bestämmande, under sina behöriga titlar, och 2:o anvisande af nödiga medel till fyllande af de statsbehof, Rikets Ständer pröfvat och godkänt. Jag har, uti alla de §§, hvilka härom handla, icke kunnat finna något, som strider emot denna uppfattning af 69 §:s ordalydelse. 53 § Regerings-formen inskränker Stats-utskottets befattning dertill, att »utreda och för Rikets Ständer uppgifva statsverkets och riksgäldsverkets tillstånd, förvaltning och behof». 30 § Riksdags-ordningen står härmed i full öfverensstämmelse, dock att Utskottets åligganden, inom det sålunda gifna omfånget för dess verksamhet, der närmare bestämmas. Hvad Rikets Ständer, på grund af 34 § Slats-Ulskoltels Memorial, N:o 519. 27 2 mom. Riksdags-ordningen härutöfver kunna till Utskottets handläggning förvisa, det bör, jemlikt samma § och moment, vid afgörandet betraktas efter sjelfva ämnets beskaffenhet, men icke efter den Utskottet i allmänhet (enligt 83 § Regerings-formen och 30 § Riksdags-ordningen) uppdragna befattning. Att frågan om skatteköp, d. ä. om sättet och vilkoren för visst slags fastighets förvärfvande af enskild man (hvarom handlas i 2:dra punkten af Utskottets förslag), eller om sättet för ordinarie räntornas och tiondens utgörande (i 3:dje och Hera andra punkter), eller om öfverlåtelse med eller utan ersättning, af statens ordinarie inkomster (7:de, 8:de, 18:de och 20:de med flera punkter), eller om tiden för uppbördsstämmor
Skulle Pröfnings-Comiteer försvurna, ege Riksförsamlingen bestämma, hvilken Länsvis bildad myndighet må de ät nämnde Comité', i denna lag, uppdragna pligter öfvertaga. 9 §. Hvarje valdistrict väljer en Riksdagsman. Med undantag af Stockholm, skall dock Stad, hvilken ensam eger välja på mer än en Riksdagsman, äfvensom district, hvilket innehåller sådan Stad, genom ett val välja så många Riksdagsmän, som Staden eller districtet eger att till Första Kammaren utse. HÖr lill Constilutions-Utskottets Memorial, N',o 85. 5 10 §. Riksdagsmannaval skall ske: l:o i senare hälften af Augusti månad det är, då lagtima Riksdag hållas skall. Valet gäller för omförmälda Riksdag, samt sådan urtima, sorn under liden mellan ofvannämnde och dernäst följande lagtima sammankallas och som ej i nästföljande moment omförmäles. 2:o dä urtima Riksdag blifvit sammankallad af anledning, sorn nämnes i Re ge rings-för mens 5o, 5i, 5a eller 53 SSValet gäller för den Riksdag, till hvilken kallelsen är utfärdad. 3:o då redan vald Riksdagsman, antingen före den Riksdag, som på hans val närmast följer, eller nur kallelse skett till annan Riksdag, som han i kraft af samma val bivista bort, eller under Riksdag är med döden afgången, eller af laga förfall är urslåndsatt, eller på laga skäl af säger sig, att det erhållna uppdraget fullgöra, eller i följd af valets ogillande eller valbarhets förlust uppdraget måst frånträda. Valet gäller för återstoden af den tid, hvarå den afgångnes fullinagt lydde. 11 §. Röstlängder öfver de i Städer eller större Köpingar valber ätti gade böra i April månad det år, då lagtima. Riksdag inträffar, uppgöras af de tjenstemän, sorn mantalsskrifning förrätta, och hvilka för sådant ändamål skola vara försedde med Stadens eller Köpingens sista uppskattningslängd.