Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För approbation så väl af befälssom af ständige och rusthålls nummerhästar erfordras, att hästen icke är under 4 år och icke öfver 8 år gammal, icke är under 9 qvarter 3 tum, och icke öfver 10 qvarter hög, oskodd bakom sadeln, är stark, felfri och utan synliga åkommor, på färgen göres vid linie-trupperne icke något afseende. Befälets och dess vederlikars hästar, engång approberade, kunna icke säljas eller bortbytas innan en annan bäst blifvit i stället förevist och approberad. Ang:de rusthållshästarnes vård, då de ej befinna sig i aktiv tjenstgöring, gäller hvad redan i delta afseende är stadgadt. All kassation af hästar sker vid general-mönstring. Mot skyldighet att alltid prestera hästar och sadelmunderingar till bestämdt antal, utgår under alla förhållanden till oförminskadt belopp de, enligt stat, i förening med hästhållningsskyldigheten, hvar och en af befäl och vederlikar, som skola vara beridne, tillerkände inkomster. Arme'ens furagering. i) Så väl befäls och vederlikars, som ständige nummerhästars furagering och underhåll bekostas af kronan, efter ett årligt, lill «) För att undvika den stora kostnad, som underhållet af ett icke under hela året behöfligt antal ständige nummerhästar skulle medföra, har dessas antal endast blifvit taget så stort, att det är tillräckligt för stam och bevärings-rekryternas öfning. Återstoden utgöres af rusthållshhstar. i) Se vidare Tab. 18—26. | Den il Mars f. m. 167 120 r:dr bestämdt rationspris; detsamma gäller äfven för rusthålls-nummerhästarne, så snart de ingått i aktiv tjenstgöring. Befäl och vederlikar vid beridne trupper, hvilka sjelfva besörja sina hästars anskaffning och remonlering, står det öppet, antingen att sjelfva besörja furageringen, emot erhållande af bestämd valuta för furage-ralionen, eller ock att få uttaga sina rationelin natura, till samma pris som truppen.
Togo de malm, blandad af Kronans och egna grufvor, lemnade de hvart 20 SkS. Frih. har jemväl jemfört frågan om tackjernslionde med skatten af spanmäl. Jag ber att få fästa uppmärksamheten derpå, att dä hyttan icke blåses, så gifves ingen tionde. En qvarn deremot, som äfven är en fabrikation till förädling af spanmäl, måste, om den är skattlagd, betala sin ränta, antingen den slår eller går. Det har blifvit anmärkt af Hr Lagerhjelm, alt icke tackjernstionden.börer lill skattlagda räntor, således icke till grundräntorna. Att den icke hörer till dc skattlagda räntorna är riktigt, men alt den hörer lill de ordinarie ränlorne lärer icke Hr Lagerhjelm kunna bestrida. Enligt Ulsk:s förslag skulle nu denna tionde, som utgör 3 proc. och en fraction af den verkliga produetionen, räknadt efter dygn, nedsättas lill hälften, och likväl om en grufveägare, sorn icke är hytteägare, säljer sin malm på grufvebacken, så är förhållandet nu, att han får minst 10 proc. och stundom ända lill 25 i tackjern för 100 Skit malm. Derpå kan bevis erhållas från Bergscoll., om så skulle erfordras. Andra fabrikationer betala 5 proc. lill Staten, är det då en så våldsam beskattning, att hytleägaren betalar tre? H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Ehuru jag inser billigheten af att minska tionde-afgiften å tackjern, och skall tillstyrka denna minskning, i fall den kommer att föreslås i sin riktiga form, så synes mig likväl, att Ulsk. gått något knapphändigt tillväga, då det låtit denna vigtiga fråga komma in i hillänget till ett annat betänk. Jag har så mycket mera anledn. att tinna detta, som Utsk. följt en annan väg i afseende på en inom BondeSt. gjord motion om hemmantalsräntans nedsättning, af cn af BondeSt:s ledamöter vid namn Måns Månsson. Utsk. har särskildt behandlat denna fråga och ämnar komma in med särskildt yttrande derom, samt under liden utfört summan i hufvudtiteln efter sitt förra vanliga belopp.
Hvarefter Hans Excellence föreslog, dels att Ridderskapet och Adelli vid samma tillfälle måtte utse arne Suppleanter till Ridderskapets och Adelns ofvanbemälte Electorer, dels ock att hvarje Vallista måtte innehålla 8 namn, samt att de Sex Ledamöter af Ridderskapet och Adeln, hvilka dervid erhålla flesta rösterne, må blifva Electorer, och de tvenne, hvilka dernäst få det största röstantal, anses vara Suppleanter. Bifölls. Den fl Maji. 47 flans Excellence anhöll, att Ridderskapet och Adeln till tidens vinnande ville vid det förestående valet iagttaga alfabetisk ordning vid namnens uppförande å ,rallistorne. Föredrogs å nyo ConstitutionsUtskottets den io sistlidne Mars under N:o g aflåtne, och den 16 i samma månad e. m. på bordet lagde, Memorial, med förslag till ny redaction af i i §. Riksdagsordningen; och blef, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord framställning, berörde Redaclionsförslag af Ridderskapet och Adeln godkändt, till den behandling 56 §. RegeringsFormen föreskrifver.
Dtt wid sön bande o-rbcken bcm bestående Dagtractamei tc eiler Iftsc Rcqlemcnttt, är en rätkighet, som Jnstructtveeos r6 §- i osseende pä de med Hydrografiska Mälningar förenade kostsamma och beswärliga re, för lillagk ocm i asta fast, enär dcsia mätningar pästä öfwer en Manad. Den 12 December. Desi, till Höcfiväll'or„e Hrr Grcfwens och . Landt» Marskalkens samt Höglofl. RidderffapclS och Adelns nplysi-, bevröfwande i ödn jukhet framställde an» märkningar, anhallcr jacs ödmjukast, att äfwrn matte communiccras nied de öfrige Respeckive Siänben och till Stats »Utskottets widare granskning ösmerlcmnas. Stockholm d. rr Dcc. rgv). /^rvjö ^inicenberc; Herr Grefwe, och Landt-M arskalken förklarade, att detta Memorial kunde pä lika sätt son, de föregående med de andra Scändcn sä rommunice. ras. Herr Landt Marffalken tilläde, det han ej är. nät hälla Plenum i eftermiddag, men nu, dä sä mänga Ledamöters ätrrstodo hwilka anleknat sig akt tala i detta ämne, blctwe sädant »ödwändigt. Han anma» dadé derföre Ridderskaprt och Adeln att ärer samlas kl. 5., likwäl blott till ytterligare ventilation af före. warande ämne, samt om tiden medgäfwe, upläsning af ett ifrån Banco Ulstkottet ankommit betänkande, rörande SratS^UlMtetS afgisna Finance plan. Herr Köni^, ?ebr, hade ingiswit ett ffrifkeligt anförande till Protokollet, hwilkec uplästeö, sa lydande:
Till detta särskilda stadgande finnes dock en ganska naturlig förklaringsgrund ulan att man behöfver söka den i några privilegier. Ty då man vid lagens stiftande ville undersöka hvar hvarje person hade sin boningsort, sä kumle man icke för Adelsmän bestämma hvarest de bodde, erne - 22S Den 8 Februari e. m. dan de fleste såsom ägande både fast egendom på landet och tillika innehafvande något embete eller någon syssla i stad, än bodde på landet oell än i stad. Emedlertid måste man erkänna den allmänt tillämpade grundsatsen vara den, att det är egendomens belägenhet i afseende på fast, och personens vistelseort i afseende pä lösegendom, som bestämmer arfsrälfen. Dessa stadgande!! kan man icke gifva benämning af en särskild lag för R. o. Ad., då den är lika för alla och hafv a varit allmänt gällande sedan så långt tillbaka, att, såsom redan af flere talare blifvit anfördt, till oell med i de gamla landskapslagarne återfinnes en sådan arfslag, allt sedan Birger Jarls lid. Jag bär icke eller under dessa öfverläggningar hört, att någon liar kunnat styrka, att det utgör en särskild rättighet för R. o. Ad. att ärfva efter olika arfsrätt ä landet men efter lika i stad, och att det icke är en rättighet, som tillkommer alla medborgare. Jag frågar derföre, om mankan citera en enda skrifven handling, med det enda bestämda privilegiiundantaget för PresteSt. som visar, att arfsrättens olika tillämpande icke är beroende af den aflidnes boningsort eller den eflerlemnade egendomens belägenhet, utan i stället af det Stånd, som denne tillhört? Man liar lyckt, att det borde vara en Ståndet särskildt tillkommande rättighet, man har ansett det vara för Ståndets tillvaro nödvändigt att qvarblifva vid den gamla olikheten i arfsrätten, men man har icke mäktat bevisa med någon handling att så verkligen är förhållandet, att R. o. Ad. äger för sig en särskild arfslag, som icke lyder under 87 § Reg.F:s bestämda föreskrifter.
Hr Printzensköld torde tillåta mig att yttra några ord, ehuru jag beklagligtvis i hans ögon icke lärer vara någon Scnex, utan endast hvad Tyskarne kalla ■— en junker. Delta hindrar mig icke att vara lika konservativ sorn han. Jag tror dock ej alt konservatismen hör sträcka sig derhän att om man i 200 år suttit illa, man äfven fortfarande hör göra det. Jag fattade ej konservatismen såsom ett segt fasthängande vid det gamla och dåliga: ulan endast såsom en motvigt mot nvhetsmakcri och omogna förändringar. Verkliga förbättringar hör alltid kunna påräkna dess understöd sä i stort som smått, och en förbättring ligger ju deri att R. o. Ad. kommer att sitta bra, — det kan icke bestridas. Hr Printzensköld har visserligen för egen del undanbett sig alla beqvämlighetsanstalter. En utväg återstår ju likväl, den att, om platserna i Riddarhussalen skulle komma att förbättras, en i dess nuvarule skick reserveras åt. Hr Printzensköld. De vådor Hr Printzensköld här påpekat såsom en följd af salens förändring påminna verkligen om en liten tilldragelse i England. Ett förslag hragtes der å hane, att Öfverhusets skrifvares peruker ■skulle afknappas. Man skrek himmelshögt deremot, man framhöll, att de värdige perukerne varit sådana i öfver 300 år, det skulle vara så godt som ett helgerån att afskaffa dem. De blefvo dock afskaffade och se ingen skada har deraf upstått; likadan torde utgången här blifva om ifrågavar:de förbättring införes. Hr Printzensköld har på skämt framställt om icke det vore så godt att genast inrätta hvilstolar, då beqvämligheten i alla fall skall läggas lili grund för husets inredning. Jag får hemställa till Hr Printzensköld om icke just de nuvar:de sätena begagnas till hvilstolar: når man i flera timmar å rad suttit uprätt på bänken, utan ryggstöd, händer det, ursäktligt nog, att man något ogenerad! utsträcker sig på en eller liera af dem för alt hvila sig. För att nu återkomma till saken, förenar jag mig med Gr. Lagerbjelke.
Beroende på påminBeroende på föredragnelsers afgifvande af ning hos Kongl. StyRevisionen. reisen. för åren 1837, 1838, 1839, 1810, 1841, 1842 och 1843. för åren 1842 och 1843. för år 1843. för år 1843. för åren 1842 och 1843. — —• — för år 1842. för år 1843. för år 1812. för år 1842. för år 1843. för år 1843. för 1840 års 4:de qvartal. ^uppskjutna anmärkiningar för åren 1829 (och 1836. för åren 1837 och 1839. för år 1837. (uppskjutna anmärknin)gar för år 1836. för år 1841. för åren 1839 och 1811. för år 1838. för år 1842. för år 1842. ägt rom, anmärknings - Ånmärkning: Som Revisionen ej ansett sig kunna afgifva påminnelser i anmärkningsmålen, rörande Södra Korrektions-inrättningen för 1837 och följande åren, förrän Kongl. Styrelsen pröfvat de föregående årens anmärkningar, och efter det en sådan pröfnin författaren varit, i anseende tili hos Kongl. Styrelsen under Irenne månaders tid; så hafva dessa påminnelser ännu icke till Kongl. Styrelsen inkommit, men äro att ofördröjligen införvänta.
M:ts förslag, dels af de till ett belopp af 3,934 R:dr 50 öre reserverade medel till timmermäns m. fl. aflöning, dels ock af de för nuvarande underhållet af 75 skeppsgossar belöpande 2,600 R:dr 62 öre. 30:o Vidare har E. Ii. M:t begärt, ali anslaget till beklädnad ål Mariner, Kanoniere!', Matroser och Skeppsgossar, nu bestämdt lill 90,240 R:dr, mätte höjas till 116,310 R :dr samt att af det sålunda äskade anslags-beloppet, utgörande 26,070 R:dr i rundt tal räknadt, 4,722 R:dr 92 öre finge tillgodokomma Marin-regcmenlet, 18,000 R:dr Matrosoch 3,344 R:dr Skeppsgosse-kcrpserne. Rörande ifrågavarande ämne är af Chefen för Sjöförsvnrs-departementet upplyst, att redan den 19 November 1855, uppå passevolantörernes vid flottans Marin-rrgcmente, af anförda skäl, derom gjorda underdåniga anhållan, E. K. M:t af tillfällig tillgång funnit
Majit har under den 31 Oktober 1851 i nåder utfärdat ett förnyadt Rese-reglemente, att tillämpas från och med den 1 Januari 1852. ;f$M>:o af den 6 Augusti 1851, i fråga om1 skyldighet för Reservhemman att utgöra kronoskjuts (135). Med bifall till Rikets Ständers förevarande underdåniga anhållan har Kongl. Majit under den 4 Maj 1852 i ämnet utfärdat nådig Kungörelse. ffOio af den 7 Augusti 1851, angående sökt garanti af Staten för räntan å anläggningskostnaden för en jernväg mellan Gefle och Fahlun (139). Innehållet af denna underdåniga skrifvelse har genom nådigt Bref af den 22 Augusti 1851 blifvit Styrelsen för allmänna Vägoch Vattenbyggnader till kännedom och vederbörandes förständigande meddeladt. lilio af den 12 Augusti 1851, angående inskränkning af den genom Kongl. Förordningen den 22 December 1846 beviljade frihet att å landet idka handel (150). Sedan Commerce-Collegium häröfver afgifvit underdånigt utlåtande, har Kongl. Majit, under den 7 Februari 1852 i nåder låtit utfärda allmän Kungörelse, angående förändrad lydelse af 25 § BS. Just. Ombudsm. Emb.-Berättclse för år 1853. 9 — 66 — i Handelsordningen den 22 December 1846, i öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständer begärt. II*:o af den 20 Augusti 1851, angående reglering af utgifterna under Riksstatens Sjette Hufvudtitel (171;. 1851 den 10 Oktober i underdånighet anmäld; och vederbörande Einbetsmyndigheter om innehållet af denna Rikets Ständers skrifvelse förständigade, till efterrättelse i hvad på dem ankom.
Medgifvas måste, alt del K. förslaget har i vissa underordnade detalj-frågor sina brister. Men dessa kunna framdeles athjelpas likasäväl som nuvar. grundlagar undergått förändringar, riksdag efter riksdag, allt ifrån deras, första införande för mer än fyratio år tillbaka. Det nya representationsförslaget äger inom sig bevarad alla de serskilda samhällsintressen sorn billigtvis kunna fordras. Det utgör derföre ett sammanhängande kraftigt helt, samt är ett säkert stöd för Konungen då Han behöfver vända sig till folkombuden i rikets angelägenheter. Och i motsatt förhållande, ett lugnande värn för nationen om, i en aflägsen framtid, försök gjordes att inkräkta på folkets rättigheter. Vi böra ej åsidosätta, ali Konungen gifvit förslaget af omtanka för Svenska folkets behof och att, sedan detsamma nu blifvit afslagit, något nytt förslag från Konungens sida troligen icke är att förvänta. De förslager som hädanefter upgöras måste således utgå från R. St., och om dessa förslager blifva nyttiga eller icke försvenska folket, beror hell och hållet på den opinion, som är rådande inom R. St. dä förslaget upgöres och på den opinion, som der gör sig gällande dä ett slutligt afgörande förekommer. Men säkert är att om ett af R. St. upgjordt förslag, till ny Riksd.-Ordn. och ny R.F., icke öfverensstämmer med Konungens äsigter, uteblifver funktionen, och dermed kan fortgå uti långliga tider. Största delen af Europas folkslag befinner sig uti ett slags orolighetstillständ, lik en vulkan från hvars djup kunna utgå de mest stridiga ytterligheter och det beror pä tidshändelsernas gång hvilken ytterlighet som blifver den gällande, emedan ingen kan garantera att, den lugna, förnuftsenliga, af behofvet och erfarenheten påkallade, medelvägen då blifver antagen. Sverige deremot, är lyckligt nog att icke sönderslitas af dessa strider. Det befinner sig fredadt från yttre fiender samt i åtnjutande af inre lugn, och för dessa fördelar har det alt tacka sitt läge och sin Konungs visdom.
Mig veterligen hafva endast Jernhandeln och Manufacturerne i Sverige blifvit understödde genom serskildt för desamma anslagna lånefonder , hvaraf följden varit den, att isynnerhet icke allenast Jerntill verk ningen raskare fortgått, utan äfven att prisen, med nästan omärklig vackling, upprätthållits, och att afsättningen alltid varit jemn. Jern-Contoirets handlingar vittna för sanningen häraf, och om framgången af Jernhandeln, till en stor del, genom det deråt lemnade understödet, är så synbar, tyckes man fleraf böra draga den helsosamma lärdom, att på samma sätt andra delar af inhemska produetionen och handeln torde kunna understödjas och varans vanpris förekommas. För mig framställer det sig alldeles klart, att uraktlåtenheten häraf allramenligast inverkat på Spannmåls-handeln, enär väl nå - j 66 Bil. till Banco-Utskottets Bet. N.-o 53. got kan vara gjordt för productionens utvidgande j men intet kraftigt medel vidtaget för sjelfva handeln med Spannmålen. J)å odlingar i alla Rikets Provincer företagas, så att ål minstone hvarje ort, då missväxt ej inträffar, kan gifva en emot dess behof fullt eller nära svarande afkastning, så säger det sig sjelft, att de orter, som hafva mer än de sjelfva behöfva, nödvändigt skola få sina alster till vanpris betalta; hvaraf följer, att de omöjligt kunna ega nog medel, hvarken till fyllande af sina dagliga lifsförnödenhets-behof, eller till utgörande af sina under så mångfaldiga titlar utgående Statsoch Skattebidrag.
Sålunda förpliktad att ansvara allt, bindes han af jordägarens egennyttiga föranstaltande, att alla allmänna byggnader blifva företagne under arrende eller besittningstiden, och besväras eller betungas med utgifter, som, må hända} öfvergå hvad han i sittjo-rått för - Deri 5 Martii. 393 bundit sig att utgifva, och mången år genom detta förfarande bragt till tiggarestafven? Detta allt vore förekommit genom det enkla stadgande, att den, som efter Contract ansvarade alla en fastighets ■ onera, vore berättigad deltaga i alla åfverlåggningar om nya besvär , sorn ålågo fastigheten att utgöra. Man har till och med velat utestänga alla, som vid Sockneståmma ej äga talan föra, från rättigheten, att sig dår intränga, och sådant vid äfventyr, att derifrån varda afviste. Sock nens angelägenheter blifva hemligheter för dem de egenteligen angå, intill dess det faller Kyrkoherden in, att låta kungöra Beslutet vid ett tillfälle, då de, som djupast kånna sin ofördelagtiga belägenhet, åro frånvarande. Man frågar utan förbehåll: hvarföre denna hemlighetsprincipe , då en hvar Socknens invånare icke bör vara i okunnighet om hvad i Socknen uti Oeconomiskt afseende sker? I en tid, då man vill på allmän bekostnad sprida dagbladen till allmogen i alla Rikets Provincer för att utbreda upplysning, skall man vara i okunnighet om hvad sig tilldrager i den Socken, deri man bor, och sådant endast derföre, att man ej år jordägare. Huru låter sådant förena sig till enhet i medvetandet, eller huru är det möjeligt, att vid en tidpunkt, då Ståhderne öppna sina Pleni-rum för offeiv teligheten, skall hemlighetsfulla auctoriteter finnas i Landsorterne ? Motsägelsen emellan .r>9* Den 5 Martti, Författningen och tirlens anda är Uppenbar och fordrar ingen skarpsynthet att urskilja.
Frih. von Döbeln, Napoleon: Emedan hufvudändamålet med K. M:s propos. är Konungens deltagande i Bankens styrelse och förvaltning, samt en grundlagsförändring sålunda blefve en följd af propos:ns antagande, anser jag BancoUtsk. skyldigt att antingen i hela dess vidd antaga förslaget, eller ock helt och hållet förkasta detsamma. Och då det tydligen visar sig, att propos. kan föranleda till ett grundlagsvidrigt beslut, anser jag det icke vara rådligt att återremittera frågan till Utsk. -p T) c n 20 Mars. Frih. Ehrenborgh: Discussionen visar, att Ståndet är ense om att återförvisa frågan, och alt meningarna blott äro olika om sattet. Jag bekänner för min del, att, på sätt jag förut nämnt, jag har trott, att då Utsk. skickade tillbaka den dit remitterade frågan, skulle de tillhörande handlingarna hafva åtföljt Utsk:s metnor. till Ståndet; det har likväl nu blifvit upplyst, att så icke skett, och detta kan vara likgiltigt, ehuru jag ännu tror, att handlingarna bort åtfölja. Men hvad nu formen för R. o. Ad:s beslut beträffar, tror jag det vara bäst att hålla sig vid ordställningen i 44 §• Riksd. Ordn., och att 11. o. Ad. således i det svar, som skyndsamt skall afgifvas, må förklara, att Ståndet anser målet böra till Bancooch LagUtskms gemensamma behandling. Genom denna propos., hvarom jag hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller, förmodar jag, att alla opinioner i denna fråga skola kunna sammanjemnkas till en enda. Frih. Cederström: R. o. Ad erinrades för några plenidagar sedan af en värd ledamot om vigten deraf, att icke nyttja oegentliga termer.
Mynthusen’'’, Revisorerne anse, att beloppet bör, efter föregången utredning, antingen in drif vas eller tili afskrifning befordras. — 91 f) Rörande det i räkenskaperna balanserade , af Rikets Ständers Bank till Myntet lemnade förskott af 47-7^5 Rtdr 45 sk. 7 r:st., få Revisorerne omförmäla, att, i anledning af Banko-Utskottets vid nästiidne Riksdag, den 18 Februari 1840, till Stats-Utskottet aflåtna Protokolls-Utdrag', med begäran af underrättelse om Mynt-Verkets ställning vore sådan, att den medgaf liqvid af berörde summa, sistnämnde Utskott, den 3 Mars samma år, tili svar meddelat, att, ”ehuru Mynt”Verket lemnar full tillgång för återgäldande af förskottet, tiden då ”sådant kan inträffa likväl vore obestämd.” Frågan härom torde således af nästkommande Ständer tagas i öfvervägande. g) Uti den mening 183g och i8|i årens Revisorer uttryckt, angående nödvändigheten att i Myntets Hufvudböcker inrättas särskilda Conti, utvisande så väl myntningen af Guld, Silfver och Koppar för sig, som hvarje myntsort särskildt, få nu församlade Revisorer instämma. h) Vid 1841 års slut utbalanseras, såsom tillgång ”i Barikosedlar”„ en summa af 25,281 R:dr rysk., men vid närmare efterseende befinnes, att uti nämnde tillgång ingå: Deglar för ett värde af . * 4^0: 8. — Ved .. i,o5o: Bränkol .. 4o°: — ‘—’ Svafvelsyra 7: i4- — hvilka effekter, likasom den jemväl inräknade fordringen å i,4ii Rtdr 10 sk. hos Öfver-Intendents-Embetet, omöjligen kunna hänföras under benämning: tillgång i Bankosedlar. Vid besök å Kongl. Myntet, der Revisorerne togo kännedom af detaljerna utaf myntningen , befanns allt i en fullständig ordning. Kongl. Kontroll-Verket.
Jag har yttrat orden: ”Speloch Mat klubb; men jag har dermed icke velat antyda något klander, blott anföra ett factum. I ett afseende tror jag mig visserligen i H. 6 4a Dea 4 Februarii f. m. kunna vederlägga Talaren, nemligen i uppgiften af spelbordens antal; men derom vill jag ej vidare yttra mig. Jag frågar blott, om den, som yrkar soupeernas afskaffande, rimligen bör beskyllas för att vilja göra Klubben till en Öloch Tobaks-klubb. Vi hafva icke sett rökas å Klubben. Jag tycker likväl, att denna discussion är öfverflödig, och vill derföre icke vidare strida om frågan, öfvertygad, att majoriteten ändock dicterar ett annat beslut. Jag inskränker mig derföre endast till den begäran, att i Japropositionen må blifva intaget, att Landtm:s-klubben pleni-aftnarne må vara stängd och alla soupe'er försvinna. Frih. Boye: Jag ser mig nödsakad att hos H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, samt hos H. Jt. o. Ad. vördsamt anhålla, att det af mig uppläste yttrande måtte ännu en gång blifva uppläst, dådet tillmäle måste upphöra, att jag skulle hafva tillåtit mig någon beskyllning, då jag nyttjat uttrycket af Tobakseller Spel-klubb. Jag har icke gjort någon sådan, och erkänner den således icke. Den egentliga skiljaktigheten emellan Gr. Cronhjelm och mig afser soupe'erne, och jag anhåller få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om de borttagas, så vinnes ändamålet att skingra oss; ty det stora antalet, som har behof att soupera, skulle nödgas tidigt bortgå, för att förskaffa sig sin soupe på Värdshusen, hvilka, senare på aftonen, skulle finnas stängda. Jag förnyar min begäran, att mitt yttrande måtte uppläsas; ty i annat fall skulle den tydning, man gifvit deråt, komma att, för min räkning, förnyas i allmänna Bladen. Frih. Rantzou, Joh. Albert: