Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Huruvida den af Landtförsvars-komitéen föreslagna indragning af nuvarande Boksluts-kontor och detta kontors ersättande med en llufvud-bolchållare, må anses lämpligt eller med bibehållande af nödig kontroll öfver Krigskassören förenligt, vore svårt att på förhand afgöra, men synes i hög grad betänkligt, om Hufvudbokhållaren skulle sjukna eller få annat laga förfall; vid hvilka tillfällen någon utväg till platsens fyllande, såsom nu finnes uti den Presidenten i Krigs-kollegium medgifna rättighet att förflytta tjenstemän af l:sta och 2:dra graderna, icke är de nya embetena bevarad. I allt fall kan förändringen icke vidtagas, om det för Kollegium föreslagna nya Ilufvudboksfor mulär varder af Kongl. Majit gilladt; emedan detta formulärs begagnande ej medgifver någon förminskning i Kollegii kontorspersonal, utan deremot påkallar, om ej tillökning i densamma, åtminstone särskildt medelsanslag till arfvoden. Äfven med bibehållande af nuvarande hufvudboksformulär, visa sig stora svårigheter, huru den nye Hufvudbokhållaren skulle kunna utöfva någon kontroll öfver Krigskassören, samt i öfrigt medhinna det egentliga bokslutet. Om, mot förmodan, Komitéen afsett någon förändring i Ernbetseller Afdelnings-kammar-kontorens förberedande arbeten i och för bokslutets uppgörande, i den syftning att hvarje Kontor borde sitt bokslut sjelf upprätta, så medgåfve icke den nuvarande eller blifvande kontorspersonalens tid en sådan opåräknad tillökning i dess vanliga, trägna göromål. I följd af Komitéens förslag att Kamereraren i nuvarande Krigsmanshuskontoret skulle öfvertaga kontorshandläggningen af alla fondförvaltningsfrågor, skulle denne Kamererare till vård och redovisning emottaga de under Krigskollegii förvaltning ställda fonders och kassors säkerhetshandlingar för utgifna lån.
Föreskriften, att reverser på ojemnt tiotal äro cassabla, kan jag icke heller gilla. Hittills hafva sådana reverser gällt för närmaste tiotalet derunder, och jag tror, att genom ovana hos allmogen att t. ex. evalvera från riksgäld till banco m. m., reversalerna någon gång kunna komma att ställas på ojemna tiotal, då den lånesökande, om cassationsbeslutet skulle blifva det gällande, kunde deraf få ganska stora olägenheter. Hvad beträlfar presterskapets påtecknande af vederhäftighetsbevis, förenar jag mig med Hr Rosenblad. Detta skulle lätteligen föranleda stridigheter emellan pastor och åhörare, hvilka alltid måste vara otjenliga. Åtskilliga stadganden äro i detta memor. N:o 106 föreslagna, hvilka ingripa i den reorganisation, som discontdirectionen förehaft till samma verks förbättring. Att förtiga andra omständigheter, vill jag nu endast nämna det i Utsk:s memor. saknade stadgande, om hvem som efter ver' kets nya organisation borde utfärda anmaningsbrefven. Uti detta memor. j\f:o 106 förekomma några ord derom, tillkom - Den 12 Mars e. ra. 217 komna utan det hörande af Bancofullmägtige, sora anmärkningarna vid återremitterade raeraor. N:o 91 yrka, hvarföre jag, i sammanhang med det öfriga anhåller, att äfven detta memor. Nio 106 må blifva Aterremittcrudt. Gr. Frölich, Da v.: Jag skall icke motsätta mig återremiss, utan tvärtom, som man säger, skjuta på med båda händer. Hr Rosenblads anmärkn. är den väsendtligaste, och i det afseendet har jag reserverat mig. Beträffande den siste talarens anmärkn. mot tiden för anmaningsbrefs utfärdande, har enahanda föreskrift hittills varit gällande, ehurh praxis varit, alt brefven afgått en månad före förfallotiden. Sådan lärer den väl äfven blifva hädanefter. Jag instämmer i begäran om återremiss. BancoUtskrs memor. N:o 106 återremitterades.
Till bevis härå må det mig tillåtas anföra, att det hufvudsak]iga skälet, hvarföre en Veterinärinrättning för Stockholm af Kongl. Majit blef bifallen, var omöjligheten, att kunna bringa den i Skara till den fullkomlighet, som en central-j anstalt af detta slag för Riket bör äga. Veterinärinrättningen i Skara skall alltid stå qvar, såsom ett hedrande monument af medborgerlig - ö* D*n 5 Julii t. ro. het, både hos dess stiftare och hans efterträdare , hvilka med ospard möda och egna uppoflringar anlagt och bibehållit densamma. Den har medfört den verkan, att Veterinärvetenskapen hår i Riket blifvit idkad, förr änden hunnit anses vara af den vigt, att den borde fästa Kongl. Maj;ts och Rikets Ständers uppmärksamhet. Den skall ock för framtiden medföra den nytta, att 7 elever kostnadsfritt för Staten der årligen underhållas och vinna en underbyggnad, som gör, att de sedan på kortare tid och med mera framgång vid Stockholms inrättning skola kunna fullborda deras återstående utbildning och att tvenne Lärare der sysselsättas och underhållas, som vid skeende afgång af de i Stockholm varande, blifva att tillgå, för att befordras till dessa vidsträcktare Lårarebestållningar. Men af samma skäl, som hindrade att Inrättningen i Skara kunde påtänkas, såsom en blifvande centralanstalt för Riket, och hvaribland hufvudsakligen må nämnas; att antalet af de hästar^ som årligen kunna komma under Inrättningens behandling i Skara, ej svarar emot behofvet i afseende på undervisningen; att, i följd deraf, äfven öfning i skoningen och i synnerhet i skoningen af hästar med sjuka eller förderfvade hofvar, der ej skulle kunna vinnas, om ej under en längre tid, ån den, hvilken Eleverna vanligtvis önska, att vid en sådan inrättning tillbringa; att
Af 100 T:r allahanda säd, hvarmed, efter T:na på Tunlrdet årligen blifva besådde 129 Tuni. 11 K:pl. åker, 7 kornet, eller 700 T:r å 6f R:dr . 4666: 32. - af 4° utarrenderade Kor å 21-j R:dr 853: 16. - utfodring af 3o Stalloxar å i3f R:dr 4oo: — " 4o Får å 2 R:dr 80: — - 234o Drängeoch 240 Qvins-dagsverken, motsvarande 8 Drängars samt 1 Tigas lön och kost , 92o: — ~ af trädgården ... 133: 16. - rättigheten till Bräuvins bränning med 2:ne pannor, den ena 89^, den andra 815 Kannor 4oo: — ~ R:dr 7586: 32. - 23o Stats-Utskottets U t g i f t e r : Utsäde 100 T:r k 6f 666: 3a. - t.\ Underhåll och Reparationskostnad 2Öo: — - Clereciets rättigheter 238: g. - Kronoutskylder 80: Arrende 45o T:r Spanmål . 3ooo: Ränta å 6000 R:dr använde till inköp af nödige inventarier ... 36o: — - 793o: Berörde undersökning har K. M:ts Bef:h:de, vid anställd granskning, funnit riktig, i alla delar, den möjligen kunnat controlleras och Kammar-Collegium har, uti afgifvet yttrande, förklarat sig icke äga något att vid densamma anmärka. Varande målet nu ånyo till Utskottet remitteradt, dervid bandlingarne bifogats af en ytterligare underd. ansökning utaf Wener, om fortfarande af arrende-nedsättningen under återstående i4 arrendeåren. Ehuru R.
Af de premisser, sorn Utskottet antagit , hade jag väntat , jag bekänner det, én lyckligare tillämpning , till någon större skonsamhet för Gäldenärerne i Disconten. Jag tror åtminstone , att en skillnåd borde göras emellan Gäldenärer boende i Stockholm och Gäldenärer, boende i Landsorterne. I Hufvudstaden vet man ungefärligen redan hvad man har att vänta, och har dessutom lättare utvägar att finna Penningar; då deremot i Landsorterne utvägarne äro vida svårare. Man umgås der ännu med förhoppningar, att Penninge-bristen varder vid denna Riksdag afhulpen; och man skulle, kan hända , der anse sig öfverilad om man éj finge tid på sig att invänta hjelpcn, samt tror sig äga , i sjelfva sitt behof, ett tillräckligt skäl för detta anstånd. Vid jemnförelse af de Anmärkningar, som voro till Utskottet remitterade, med Utskottets svar derå, står, i min öfvertygelse, Anmärkningens vigt qvar, utan att vara nöjsamt förklarad; ty det torde få anses såsom tämmeligen säkert, att, utom den skonsamhet, som Disconten, framlör enskildte Borgenärer, kan lemna, måste Bir.q iens egen fördel vara bättre vunnen derigenom, att Gäidenären får tid att följa sin vilja, att göra rätt för sig, än att han, som man säger, på en gång slås för pannan. På de a skäl tillstyrker jag bifall till Herr Rosenr-chölds förslag, så vidt det angår Gäldenärer i Landsot terne. Dm 24 Martil, f m. 331 Herr Cederskjöld, Pehr Gustaf: Så länge det ännu ej blifvit stadgadt, att den en kildie Fordrings akaren nödgas lemna anstånd, utan han tväriom är bibehållen vid sin rätt att påkalla Lagaines åtgärd till återfående afsin utlånta Egendom, kan jag ej finna, hvarföre denna rätt skall nekas BancoDisconten, och dess Gäldenärer sålunda gynnas framför enskildtas:
Hvad åter angår den gjorda Invändningen, att Kongl. Majna Befallningshafvande lämpligare tillkom, att pröfva tvister om Gärdesgårdsdelningar» än Härads Rätt, så är detta stridande både emot Stad* gandet i Allmänna Lagen och i särskilda Författningar, hvaribland Kongl. Majus Nådiga Stängsel-Förordning den 9 Februarii I802 alltid antager såsom princip, att åt Kongl. Maj:ts Befallningshafvande öfverlemnade åtgärder, som honom i egenskap af Executor tillkomma, men hänskjoter till Domarens pröfning de tvistigheter, som i an^ ledning af Gärdesgårdsdelningar kunna Hemmansinnehafvare emellan uppkomma; och som dessa, enligt Utskottens omdöme äro af den natur, att de tydligen böra till Rättsfrågor hänföras, kan Utskottet icke finna någon anledning att frångå sitt härom förut meddeldle Utlåtande, hvilket af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högv. Preste* Ståndet samt Vallöf!. BorgareStåndet blifvit utan anmärkning bifallet. Stockholm den 4 November 18*3* 228 LagVt skottets Retänkanditt. N:o ssi. * Ankom den 12 Nov, 1823* Riksens Högloft. Ständers Lagsamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskotts Utlåtande i anledning af gjorda Anmärkningar vid Utskottens af gifne Bestänkande N:o 163, angående ändring uti Kongl. Brefvet den 13 April 1791 samt Förordningen om Landtmäteriet i Riket den 12 Augusti 178?, t hvad rör er föreskriften om Skiftens antal vid Storskiftesförrättningar. Hedervärda BondeStåndet har genom ProtocollsUtdrag den 18 nasti. September återremitterat ofvannämnda Betänkande på grund af dervid gjorde anmärkningar:
Ottenby den 29 December 1862. J. W. BEIJER, Stuterichef. (Flyinge onh Dahlby kungsgårdar samt Stuteri-inrättning.) Till Kongl. Stuteri-öfverstyrelsen. Enligt Kongl. Stuteri-öfverstyrelsens skrifvelse af den 21 dennes, rörande Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid de af KronofjerdingsmaUnen Hans Månsson afgifne och i 1860 års räkenskaper för Flyinge och Dahlby kungsgårdar samt Stuteriinrättning upptagne räkningar för biträde vid höleverering, får jag deröfver afgifva följande förklaring: 40 — 314 — Ängarne Räften och Linnebjer brukas under Stuteriet; men, då till bergning af det hö, som derpå skördas, icke finnas arbetare, så utlyses hvarje år auktion på nämnde ängar, som äro indelade i lotter. Detta tillgår sålunda, att hvarje lott utbjudes särskildt; den som derföre bjuder de flesta lispund hö, levererade från ängen, erhåller denna, med förbindelse, att detta hö, väl bergadt och kostnadsfritt, på Stuteriets skullar leverera. Dessa ängar äro indelade i 47 lotter, hvaraf händer att det stundom blifver 47 leverantörer, men som dessa leveranser omöjligen kunna ske på en gång, i anseende till att alla icke kunna berga sin lott på en och samma tid och mer eller mindre tjenlig väderlek härpå har inflytande, så uppkommer deraf, att levereringen måste ske flera dagar, allt efter som bergningen kan verkställas; och som man har med så många personer att göra, så är nödigt, att dervid hafva ett kronoombud närvarande, som skall, såväl öfver vägning som om höet icke är väl bergadt eller tillräckligt torkadt, slita tvisten. För denna handräckning är det som Kronofjerdingsmannens räkning finnes i räkenskaperne; att den upptager resa fram och åter för hvarje dag, härleder sig derifrån, att han icke kunnat reqvireras mer än för en dag i sender, då de levererande icke kunnat, som sagdt är, leverera höet på en gång.
Såsom införsel-tull för V tunna Sill, har Utskottet föreslagit 8 sk., hvilket är gilladt af 3:ne Riks-Slånd; men som Bonde-Ståndet nedsatt denna tull till 6 sk., så lärer, i fall detta beslut ej fråuträdes, votering böra anställas öfver följande proposition : 17:o. A Den, sorn gillar Ulskollels förslag, att införsel-tullen för Jtunna Sill af ofvannämnde slag, bestämmes till 8 sk., voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner Nej, kommer införsel-tullen för berörde qvantitet Sill att utsättas lill 6 sk. Sill j ali annan. Utskoltets förslag, alt införsel-tullen härå borde bestämmas till 32 sk. tunnan, är antaget af Presle-Slåndel; hvaremot Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet bestämt denna tull till 4<> sk-, och Bonde-Ståndet till 24 sk. tunnan. Så vida icke någon sammanjemkning af de olika meningarna eger rum, lärer först böra afgöras hvad contra-propositionen skall innehålla, i hvilket hänseende Utskottet föreslår följande volerings-proposition : 18:o. Deri, som vill, att contra-propositionen i hufvudfrågan skall blifva del af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet fattade beslut, eller alt införsel-tullen å Sill, all annan, må bestämmas till 4° sktunnan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Bevillnings-Utskottels Memorial N.-o 49- 1 5 Yinner Nej, blifver contra-propositionen i enlighet med Bonde-Ståndets beslut, eller att införsel-tullen å Sill, all annan, skall utsättas till 24 sk. tunnan. För omröstningen i sjelfva hufvudfrågan får Utskottet dernäst föreslå följande voterings-proposition : 19:o. Den, sorn bifaller Utskottets förslag, alt för Sill, all annan, införseltullen skall bestämmas till 32 sk. tunnan, voterar Ja; den det ej vill, voterar Nej. Vinner
Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottets den 2 dennes under N:o 6 afgifne, och den g derpåföljde på bordet lagde, Betänkande, rörande föreslagne åtgärder till Skogs besparande, dels genom trädens qvistning vid allmänna vägar, dels genom grenars eller qvistars begagnande vid uppstakning af vintervägar. Friherre Palmstjerna j Carl Otto: EkonomiUtskottets Betänkande upplyser om en Författning af år 1734» sorn förbjuder unga träds användande till gärdesgårdsstör. Det är ett förbud, som hittills varit mig alldeles okändt, fastän jag många år varit Landtman. På de orter der jag bott, hafva i allmänhet Den i5 Januarii. 63 och nästan uteslutande unga träd blifvit nyttjade till sådane stor, och aldrig har jag hört, att åtal deruppå skett. Detta är ett bevis på, att författningen i allmänhet är okänd och icke efterlefvad, och derjemte är det en uppmaning att taga sig till vara för att önska eller begära författningar af den beskaffenhet, alt de icke kunna efterlefvas eller göras gällande. Jag fruktar, att ifrågavarande Betänkande just gifver anledning till en sådan författning, om Kongl. Maj:t skulle behaga bifalla Rikets Ständers önskan uti detta fall. Ty, huru skulle man uti verkställigheten kunna hindra jordbrukaren, han må vara hvem som helst, ifrån att utruska sin vinterväg med sådant, som kostar honom minst, och hvarpå han har lättast tillgång? Och hvarföre skulle man tvinga väghållaren, att till utruskning anskaffa sådant, som han har svårare att få, och som derjemte på många ställen ej skall uppfylla sitt ändamål. Jag säger uppfylla ändamålet — som är att tjena till vägledning för den resande. Vi se nu, att på stora slätter, de utsatte störarne ofta med svårighet motstå urvädren och stundom alldeles höljas af drifvorne. Huru skulle det gå, om qvistar eller grenar, hvilka alltid äro krokiga och ofta slokande, finge dertill ensamt nyttjas? Och hvarifrån skulle sådane fås på slättbygden på stundom flera mils afstånd från skogen?
Majit i ifrågavarande hänseende föreslagit måtte vinna Rikets Ständers bifall. Men då, enligt hvad Riksdagsfullmägtigen Carlberg i sin motion anmärkt, det är antagligt att orsaken, hvarföre ändamålet till så ringa del blifvit uppnådt, till en väsendtlig del är alt söka i den bestämmelsen, alt pensionsföreningarne skola ordnas till så stort antal samt hvar och en till så ringa omfång, att hvarje förening omfattar endast ett stift, torde det böra utredas, huruvida en mera omfattande förening med större fördel skulle kunna bildas, och får Utskottet på grund deraf föreslå, w) alt Rikets Sländcr målle hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, alt det, på sätt Kongl. Majit lämpligast linner, måtte undersökas på hvilka grunder pensioneringen för folkskolelärare mest ändamålsenligt skulle kunna ordnas. Dels för att ordna folkskole-inspcklörernes verksamhet efter en bestämd sammanhängande plan och alt deröfver utöfva nödig kontroll, och dels för att i allmänhet handlägga de mål, som röra folkskolan, har Herr Ekman hemställt, att inom Ecklesiastik' departementet mätte bildas en särskild byrå för folkskole-ärenden. Riksdagsfullmägtigen Jonas Andersson åter bar ansett lämpligast, att för nämnda ändamål af Kongl. Majit må tillsättas en öfver-inspektör, som, jemte ofvanberörda åliggande, äfven borde resa omkring till folkskolorna för alt tillse, huru inspektörerne fullgöra sina åligganden. Alt vården om folkskoleväsendet, vid den utveckling det numera uppnått, fordrar sin egen man, anser Utskottet icke kunna förnekas. För alt med uppmärksamhet följa de mångsidiga frågor, som röra delta ämne, gifva akt på seminariernas och på de särskilda skolartcrnas utveckling, behandla den stora mängd af mål, som tillhöra folkskolans område, sammanföra, kontrollera och bearbeta de inkommande 116 Stats-Utskottets Utlåtande N:o 139. statistiska uppgifterna af alla slag, granska inspektörernes berättelser och utarbeta de särskilda förslag, som af dem föranledas, samt utreda de ekonomiska förhållanden, som med folkskolan ega gemenskap, erfordras en person, som åt delta ämne uteslutande egnar sin tid och sina krafter.
Danska »Anordningens» 17 § lyder på originalspråket sålunda: »Udi alle Ovrigheeder, Kjöbstadens Eiendomme og Indretninger, Indtaegter og Udgifter vedkommende, der ikke ved nogen saerlig Bestemmeise ere unddragne den seedvanlige communale Förvaltning, er de eligerede Borgeres» (stadsrepre - 14# sentanternes) »Medvirkning nödvendig, så at Magistraten eller Byfogden ikke uden deres Samtykke kan tage nogen Beslutning. Naar Byens Övrighed» (stadens Magistrat) »ei kan blive enig med de eligerede Borgere, bör der anstilles en mundtlig Conference med disse angaaende Sagen; men naar Meningsforskjellen ikke derved ha>ves, bliver Sagen at indstille til höiere Övrigheds Beslutning, hvorved naturligviis det, som Flerheden af de eligerede Borgere bifalder, ansees som den samlede Borgerrepresentations Mening, og ligeledes i de Byer, der bave en af flere Medlemmer bestaaende Magistrat, disses Pluralitet bestemmer, hvad der skal gjelde som Magistratens Mening.» Jag har i dessa citater varit omständlig, icke egentligen för att häfda riktigheten af mina inom komitén underkända historiska åsigter, utan för att visa huru samma saker uti olika länder och oberoende af hvarandra, ordna sig på likartade sätt, så snart de följdriktigt ordnas. Men en bevisning om hvad som är, utgör icke en bevisning om hvad som bör vara. Bet tillhör mig derföre att från denna synpunkt taga frågan under skärskådande. Begreppet »styrelse» innefattar i sig decisionsrätt. Der denna rättighet saknas, är funktionären icke styrelse, utan tjenare. Magistraten är också, betraktad såsom administratift embetsverk, icke styrelse, utan styrelsens verktyg. Men i de angelägenheter, som utgöra föremål för kommunens sjelfverksamhet, är Magistraten kommunens styrelse och bör i min tanke bibehållas i denna ställning, icke för sin egen skull, utan för kommunens.
Ivar Berendsen beundrar Lundegård alldeles förskräckligt. ”De skal se at det vil blive noget af ham med tiden,” hade han sagt till Hilda. Ola Hansson [och jag] gingo en stund och pratade. Vi kommo att tala om det lumpna i att Gjellerup nu, för det han skiljer sig från Brandes, icke vill erkänna den stora betydelse denne haft för hans hela utveckling. ”Om än Lundegård och jag komma att stå som motståndare i det offentliga, skall detta dock aldrig hindra mig från att se och erkänna hvilket stort inflytande han haft på min utveckling,” sade jag, ”ty det har han haft.” ”Och vice versa.” ”Det tror jag knappt.” ”Jo, det är alldeles säkert.” ”Åtminstone kan jag icke märka det.”405 Härom dagen kom gumman hit in till mig medan jag satt och skref. Först och främst pratade hon om Karl Geijerstam. Det var fasligt hvad han såg svag ut, så blek och dålig, – riktigt blaserad. Jag skrattade. ”Det tror jag inte alls han är.” Jo minsann, det kunde man nog se, att han lefvat mycket vildt. Han är så ung och ser ändå så utlefvad ut. ”Ja, för du tror väl att din egen pojke lefvat dygdigare än han!” Naturligtvis skrattade hennes modersstolthet öfver att jag kunde sätta en jemförelse i fråga. Hennes var naturligtvis ett helgon i jemförelse med Karl. ”Ja är han det, så lefver han åtminstone inte som han lär.” ”Hvad lär han då?” ”Det samma som Hans Jæger: – ju mera utsväfningar dess bättre, det är lifvets enda innehåll. Arbete, det är bara lifvets förbannelse.” ”Åh prat!” – inte skulle hennes gosse kunna vara med om någonting sådant. Nej bevars! Men det syns ju tydligt att Karl är alldeles förstörd. Hvad säger Mathilda om det?” ”Det vet jag inte. Jag har inte deras förtroende i det fallet.” Så började hon tala om Axel och mig, om mitt bleka och afmagrade ansigte. Naturligtvis hade jag magrat af sorg. Tänk så poetiskt! Och så frågade hon om jag läser hans korrespondenser?406 ”Nej.” Hur kan det vara?
Till Stats-Utskottet har Borgare-ståndet remitterat en af Herr M. L. Bäckström väckt motion, deruti föreslagits, att, i likhet med hvad som i hufvudstaden redan skett, antingen inom hvarje annan stad, der läns-residens funnes, eller på andra lämpliga ställen måtte inrättas »frivilliga arbetshus,» dit lättjefulla och liderliga personer kunde förpassas samt hållas till nyttig verksamhet och således räddas innan de sjunkit så djupt i elände, att de, för att ej omkomma af hunger och uselhet, vore nödsakade begå stölder. Tillvägabringande af ändamålsenliga inrättningar, der nödställde, fastän arbetsföre personer kunna erhålla tillfälle till sysselsättning och arbetsförtjenst, synes egentligen tillhöra föremålen för den kommunala omtanken och verksamheten. Frågor om det allmännas medverkan till dylika inrättningars åstadkommande hafva också vid flera föregående riksdagar varit väckta, utan att Rikets Ständer funnit sig föranlåtna fästa afseende å derom gjorda framställningar Under nuvarande förhållanden och i betraktande af de mångfaldiga tillfällen till arbetsförmågans användande, som dels redan pågående, dels förestående betydliga arbeten inom de flesta landsorter erbjuda, torde för öfrigt ingen annan eller ytterligare åtgärd från det allmännas sida i den af bemälde motionär angifna syftning vara lämplig och behöflig, än det af Utskottet, bland nu föreslagna vilkor för beviljade Stats-bidrag till kommumkations-förbättringar jemte andra företag, bibehållna stadgande, att vid alla i större eller mindre mån med sådant bidrag understödda arbeten böra företrädesvis, der sig göra låter, användas tjenstoch sysslolösa personer. Vidare anser sig Utskottet böra erinra, Biå. till It, St.