Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Götha dito 3oo. —- — och Wendes dito ... 233: 16.— 1,2.83: 16. — m) För Läkarevården om commenderingarne å Dalarö och Carlsten, i Landskrona och Jönköping, äfvensom till SloltsPredikanten å Elfsborgs Fästning, hafva arfvoden Blifvit till uppförande föreslagne med tillsammans 3^2 R:dr; men sorn dessa utgifter äro af tillfällig egenskap och utgöra mindre Belopp, samt alltså, då de ifrågakomma, kunna fyllas af inom Titeln disponiBle tillgångar, finner Utskottet icke skäl tillstyrka Berörde utgiftsummas uppförande å Stat. n) Enligt hvad General-Fälttygmästareus ofvan intagne' underdåniga förslag innehåller, Bar behof visat sig, alt organisera ett serskildt så kalladt Tygstäts-Compagnie. äfvensom att vidtaga ålskillige andra förändringar i Tygstaten, dels till följd af inträffade olika förllållhnden. emot1 förut, och dels på grund af Archli-Stätens öfverflytlniiig ifrån Kongl. KrigsGollegii till Artilleriets Stat, Då kostnaden för den föreslagna nya Tygstaten jemföres med den gamla Statens anslagssumma, med Tillägg af döt ifrån Kg]. Krigs-Collegii Stat öfverflyttade: Beloppet, visar sig en Brist af 2,409 R:dr 5 sk.. Sorn det är otvifvelaktigt, att väsendtligafördelär uppkomma deraf, om Artilleriets1 materiel förarbetas på ett ställe och af en, i detta arbetes alla delailer kunnig och tillvand personal, och vigten af denna mening i närvarande tidpunkt så mycket hellre måste erkännas, som* Betydliga anslag redan äro gifna: för Arlillerie-förrådéns completterande, finner Utskottet sig ega skäl tillstyrka:: att det, vid Tygstatens reglering och i följd af Tygstals-Compagniets inrättande, uppkomna lillökta Behof må å Artilleriets Stat uppföras-med .. .. 2,409: 5.—>
Capifalisterne directe sjelfve erlade bevillning, då ledning kunde ta-! gas ifrån föreskcifterne för förmögenhetsafgiftens utgörande än stt föreslå föreskrifter, gona, Ben i2 Maji f. m. 123 af erfarenhetens upplysning, juan förutsåg, skulle blifva utan efterlefnad; och sorn hos åtskillige torda föranleda till en obehaglig villrådighet hvad i så beskaffade omständigheter rätteligen vore att iakttaga. Hvad dernäst, och i synnerhet förekommer anmärknings* värdt är, att Utskottet, i afseende på det vig. tigaste föremålet för dess granskning, nemligen den hittills gällande föreskriften om en bestämd beviUningssumma för hvarje Län eller så kallad minimitabell, helt enkelt förklarat: dd kommer en mmimiafgift att faftjläliasy utan att motiveradt med upptagande at skäl och motskäl, framställa de öfvervägande, såsom grunder för Utskottets beslut. Det har icke kunnat undfalla Utskottets uppmärksamhet, isynnerhet som motioner blifvit ifrån alla RiksStånden framsfäldte om orättvisan och olämpligheten af bibehållande af den ifrågavarande minimitabellen, att densamma nu, som i alla förflutne tider, är för nationen förhatlig, och då Utskottet till större delen utgöres af Ledamöter ifrån landat, hvilkas erfarenhet måste besanna, hvad icke en gång af andia medborgareclasser är betvifladt, att nemligen, i följd af de, på förflutne högre Spanmåispris, åsatte högre vården, å egendomar, i stället för bevillning af 2
Banko-Utskottet sinner för der närvarande grundad anledning, akr Pappersmästare»- ärliga Lön, och de öfrige ArbctarncS weckopcnningar, ifrän nästa Ockober månads början, fär förökas med Trettiotre och en tredjedels procent; samt art sistnämnde dagspenning för O.winnodagöwerken, ifrän samma tid får betalas, för trägnare a, bete, med Tio skillingar, och för mindre strängt arbete med Akta skillingar specie pä dagen. Hwilket allt likiväl, lill de Respcctive StändcnS gunstbenägna vmpcölning och fastställande, wördsamt öfwerlemnaö. Orebro den 29 Aug. i8rc. Oarl jVlörnsr. I^srs Kinnander, k. Ollman. AI. Illelsingius. Uppläst hoS Högloft. Ridd. och Adeln d. zo Aug. r8ro. Preste-Ständct d. zo Borgare-Ständet d. zo Bonde-Ständet d. zo Wördsamt Memorial. hilder Banko, Ulskotters oafbrutet fortsatte befattning, har Utskottet till noggrant öfwerwägande förehaft, den bestämda föreskrift, som af sednaste BankoUtskottet war Herrar Banko-Fullmägtige meddeladt, an - Den 29 Aug. angående Bankens biträden till SkatSwcrket, som dels redan moro utlemnade, dels bifallne, alt än widare i succetziv ordning fä utgå: men i synnerhet, hwad de inbetalningar beträffar, som a samma biträden, nli Ränta och Capital-afberalning, böra till Banken erläggas. Med anledning af de Respcclive Ständens till dä »varande Banko-Utskottet ankomne Expeditioner, har samma Utskott, uli sistnämnde afseende, meddelt Herrar Banko-Fullmägtige sa beskaffad föreskrift:
Stats-Kontoret, hvarest medlen till bestridande af kostnaderna för denna Garnisonsförstärkning erhöllos. Tillgångarne vid 184r års slut bestå i kontant behållning 3 R:dr 24 sk., hvarmed den till enahanda belopp balanserade skulden blifvit under följande året liqviderad, samt fordran af Kongl. Uplands Regemente för vid räkenskaperna anmärkta 20 R:dr 25 sk., beroende på Kongl. Kammar-Rättens pröfning. Som denna räkenskap med 184* års slut upphört, komma nyssnämnde anmärkningsmedel att, när de inflyta , antingen direkte levereras till Kongl. Stats-Kontoret eller ock af Kongl. Krigs-Kollegium redovisas. 1889 års Mötes-Passevolansfond. Räkenskaperna, som för båda revisions-åren undergått granskning i Kongl. Kammar-Rätten uta?i anmärkning, utvisa följande förhållande: Debet. „ . år 1840. år 1841. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans till påföljande året: Balans från föregående året: Skuld • • 3:24. -t3: 36. — Utgift: Aflöning till f. d. Passevolans-Kommissariaterne , »• Kapital i .».»»,» 8oo» 74 frö*»' Behållning och Fordringar » . „ . 172:36. m. 169: — u. S: r 74,972: 36.11» 74,969' — 11.
När hon blott visste, att en af hennes afgudar var på teatern, kände hon sig i en luft, som liksom blomsterdoft berusade henne och gjorde henne lycklig, och ofta kunde hon känna, att denna kärlek, som hon lefde af, inspirerade hela publiken. Alla voro kära i henne vissa qvällar, icke blott i hennes spel, utan i henne sjelf. Det flöt tillsammans som applåder och smekningar öfver hennes hufvud. Och när hon stod och neg med blommor i famnen och såg åt alla sidor och upp till raderna, sade hon halfhögt för sig sjelf: »Tack, tack! Jag älskar er allesammans — och dig i synnerhet!» — med en särskild blick till en plats, der någon satt, som hon för ögonblicket svärmade för. Maria var som sagdt den, som fick hela Dinas förtrolighet, och då det helst skedde i skymningen i Dinas lilla budoar, kunde Maria skratta så mycket hon ville åt alla de qval och den sällhet, som Dina vexelvis led af. När hon var trött på en tillbedjare och lemnade honom, hade Maria icke minsta barmhertighet med det stackars offret: »Det är godt nog åt de egoisterna, de karlarne!» var hela det begrafningstal hon höll öfver dem. Hon hörde alltid med stort deltagande på allt, som Dina anförtrodde henne, icke för sakens skull, utan för Dinas skull, ty i henne fann Maria ett outtömligt ämne till intresse. För Maria var hon poesien i lifvet, annars lefde hon blott för »sitt stora samhällsarbete», som hon kallade det. Ibland försökte hon visserligen att sätta Dina in i sina egna tankar och intressen och kunde tala länge och med värme om ett eller annat, som särskildt upptog henne. I synnerhet var skolornas förbättring, med mera afseende på de enskilda individernas personlighet, ett ämne, som länge sysselsatte henne, och hvarom hon skref i olika tidningar och tidskrifter, men när hon talade derom till Dina, satt denna och gäspade den ena gången efter den andra och ansträngde sig fasligt för att hålla uppmärksamheten vaken. Till sist sade hon: »Hör nu, tror du egentligen, att det der behöfs?» »Ja, det tror jag sannerligen», svarade Maria ifrigt. »Får jag fråga dig, om till exempel du var nöjd med din egen skolgång?»
H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, det han visserligen ämnat hemställa, om R. o. Ad. önskade att Utsk:s utlåt, skulle punktvis föredragas, hvarföre han ock börjat alt derom framställa propos., dä Hr Lefren anmälde sig; men att H. Ex., då discussionen sedermera genast tagit den vändning, att den omfattat utlåt, i dess helhet, ansett lämpligt att ej göra vidare framställning derom. Numera, sedan flere ledamöter sådant yrkat, finge H. Ex. likväl hemställa, om R. o. Ad. bifölle, att utlät, föredroges punktvis. 410 Den 23 November f. m. Ropades slarka ja, blandade med några nej, Ii varefter II. Ex. förklarade, att denna propos. blifvit med öfvervägande ja besvarad; oell i följd deraf nu föredrogs Esta punkten, innehållande förnyad framställning om införande af ett ordnadt och bestämdt myntsystem. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag vet verkligen icke hvad beslut R. o. Ad. kan fatta i afseende på denna punkt af BaneoUtsk:s utlåt., annat än att lägga den till handlingarne. Ett ordnadt och bestämdt myntsystem lära vi redan hafva ge nom Kongl, författningar, och således är införandet deraf ingenting nytt. En annan sak är, om det på ett tillfredsställande sätt uppfyller hvad man af ett myntsystem fordrar. Det är derom vi komma att öfverlägga, vid undersökningen af de följande punkterna; men jag hemställer, om denna kan föranleda till någon annan åtgärd, än att läggas till handlingarne. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge, alt hvad Utskottet yttrat om införande af ett ordnadt och bestämdt myntsystem icke erfordrade någon åtgärd. Ropades ja. 2:dra punkten, innehållande hemställan, att frågan om decimalsystemets antagande i Rikets mynt och ■penninge-Jörhållanden måtte fä förfalla.
Då medikaments-räkningarne vid kungsgården tillförene alla år blifvit uppgjorda på enahanda sätt med de nu ifrågavarande, utan någon erinran, vare sig från Kongl. Kammar-rätten eller vid föregående revisioner, torde nu gjorda anmärkning icke kunna föranleda till annan åtgärd, än iakttagande för Ståthållare-embetet att hädanefter mera fullständigt verificera de räkningar, som afgifvas å medikamenter, hvilka för kungsgårdens behof varda använda. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärdar. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj;ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte: C. A. MANDERSTRÖM. Stockholm den 11 December 1863. Wilh. Ingelotz — 339 - (Haga slott.) Stormäktigste, Allernådigste Konung! Vid granskning af Haga Kongl, slotts räkenskap för år 1 is61 hafva Rikets Ständers sednast församlade Herrar Revisorer gjort anmärkning öfver det sätt, hvaruppå två utaf Apothekaren F. R. Kindstrand afgifna och qvitterade räkningar å medikamenter för tvåhundratio R:dr tjugu öre blifvit upprättade; i anledning hvaraf underdånigt yttrande blifvit Ståthållare-embetet affordradt. Då medikaments-räkningarne vid kungsgården tillfören alla år blifvit uppgjorda på enahanda sätt med de nu ifrågavarande, utan någon erinran, vare sig frän Kongl. Kammar-rätten eller vid föregående revisioner, torde nu gjorda anmärkning icke kunna föranleda till annan åtgärd, än iakttagande för Ståthållare-embetet att hädanefter mera fullständigt verificera de räkningar, som afgifvas å medikamenter, hvilka för kungsgårdens behof varda använda. Med djupaste undersåtlig vördnad, nit och trohet framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste och tropligtigste tjenare och undersåte. C. A. MANDERSTRÖM.
Majk måtte i nåder bereda den inom nämnda del af Elfsborgs län varande befolkning, hvars bergning numera hufvudsakligen berodde af landthushållningen, det verksamma medel till densammas upphjelpande, som vore att förvänta genom inrättandet derstädes af en ändamålsenligt ordnad landtbruksskola. Hvad först angick Ultuna Landtbruks-instituts Styrelses underdåniga ansökning dels om anslag till nya byggnaders uppförande och dels om tillökning i årsanslagct för institutet; så enär berörde ansökning icke varit åtföljd af plan och kostnadsberäkning öfver de tillämnade byggnaderne, ansåg Stats-rådet någon framställning i detta ämne för närvarande icke böra till Rikets Ständer aflåtas; likasom och då det tillkomme Styrelsen att, på sätt hitintills allt ifrån institutets inrättande skett, bestämma aflöningarne för institutets föreståndare, lärare och tjenstemän inom disponibla tillgångar, hvilkas årliga belopp blifvit beräknadt till enahanda summa, som den för Landtbruks-institutet vid Alnarp anslagna, och någon utredning icke förekommit derom, att dessa tillgångar äro för ändamålet otillräckliga, Stats-rådet fann Styrelsens begäran om förhöjning i institutets årsanslag icke heller nu böra till någon åtgärd föranleda. Lika med Landtbruks-akademien tillstyrkte Stats-rådet i underdånighet att å anslaget till ”Undervisnings-anstalter för jordbruk och landtmanna-näringar”, måtte i nåder äskas en årlig tillökning af i2,000 Riksdaler, för att med 4,000 Riksdaler utgå till en hvar af tre lägre landtbruks-skolor i de orter, som Kongl. Maj:t finner vara deraf företrädesvis i behof och hvilka uppfylla de för dylikt understöd stadgade vilkor.
Jag kan nemi. icke finna, hvilket värde skall kunna ligga i dessa undersökningar, förr än man öfvertygat sig om, att desamma kunna leda till något praktiskt resultat. Hvad gagn dessa undersökningar skola åstadkomma, anser jag dock ännu vara helt och hållet oafgjordt. Att vid sådant förhållande gifva anslag till detta arbete, på samma gång som en hel mängd andra arbeten, hvilkas vigt oell värde redan blifvit insedde, icke kunna erhålla något anslag, — det kan åtminstone jag icke finna vara hvarken rätt eller billigt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till och dels återremiss af Stats-Utsk:ts förevide Utlåt., framställde Hr Gr. o. Landtm, först propos. på bifall till detsamma, hvartill svarades många ja, blandade med nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, då svaren utlöilo med många både ja och nej; hvarefter förnyad propos. på bifall till Utlåtit gjordes och besvarades med talrika och starka ja, jemte många nej; och förklarades ja nu haft ölvervigten. Gr. Sparre begärde votering. Upplästes och godkändes följande förslag till voteris-propos.: »Den som bifaller Stals-Utskits Utlåt. Nio 24, i ani. af väckt motion örn ett anslag å 12,000 rdr till ersättande af utgifter för undersökning af den s. å. Nynäs-banan, röstar Ja; den det ej vill, röstar Nej; vinner nej, återremitterar R. o. Ad. ofvanberörde Utlåt.» Sedermera företogs voteringen och befunnos vid dess slut rösterna hafva utfallit sålunda: Ja—121. Nej—42. Föredrogs ånyo Stats-Utskits d. 10 och 14 dennes på bordet lagde Utlåt. Nio 27, i ani. af K. M:s Nåd. Skrifvelse angide begärdt anstånd med föreskrifne kapital-och ränte-inbetalningar å de till Norbergs jernvägsbolag af allmänna medel anvisade lån.
Majit lör folkundervisningen tillhörande föremål disponeras, men hvad angår de betydliga besparingar, som under nuvarande slatsreglerings-period å ifrågavarande anslag uppstått, anse Rikets Ständer dessa medel icke vara för nästa slatsreglerings-period erforderliga lill bestridande af utgifterna för folkundervisningen, och har derföre högstberörde nådiga framställning blifvit af Rikets Ständer bifallen endast i hvad densamma alser uppkommande besparingar å de medel, som blifvit al Rikets Ständer lör nästa slatsreglerings-period till folkundervisningens befrämjande anvisade. Sundhets-Kollegium och Medicinal-Staten. 49:o. Uti en särskild till Rikets Ständer den 11 November nästlidna år aflåten nådig Skrifvelse bar E. K. Maj:t läckts meddela, att sedan Rikets Ständer, med anledning af gjorda framställningar om förbättrade aflöningsvilkor lör Arméens och Flottans läkare samt Provincial-läkarne m. m. i underdånig skrifvelse den 24 Februari 1858 anhållit, det E. K. Majit mätte låta utarbeta och lill Rikets dernäst sammanträdande Ständer afgifva nådigt förslag till ett fullständigt ordnande af såväl den militära sorn den civila helsovärden i Riket, samt E. K. Majit genom nådigt Bref den 20 Mars samma är, anbefallt Sundhels-kollegium alt uppgöra underdånigt förslag till fullständigt ordnande af den civila läkarevärden, så bade till åtlydnad af deuna nådiga 192 Expedilions-Utskottets Förslag lill underd. Skrifvelse N:o 197. befallning bemälda Kollegium anmodat E. K.
7:o ©en obiöponerabe Fontantaj behållningen af unber åren 1841—1843 influtna tullafgtfter för utlänbfF fpartfoål, om h^ilfen behållning^ öfroerlemnanbe till 9iifögälbö».Kon> toret *281 ho» .Kongl. 9ftaj:t i unberbånighet anhållit, och hroilfen »ib fiftlibne månabs början utgjorbe 138,287: 6. — 8:o »7 8:o .Öfroerjfotten 5 Den imber mneroaranbe od^ näfta åt tnflptanbe Allmänna SSerotllning för åren 1844 och 1845, feDan Deraf utgått f>roaD forn erforDraé för famina årö ©tatöfpllnabéfummot och 3ltfégä(Dö^ontoretö roan# liga utgifter; roaranDe befa öfrocrffott förjlagörotö upp# tagna till 400,000: 9:o ©tatéroetfetö behållna öfroerfFott och befpa# ringar för åren 1843 och 1844, förjlagöroiö bctdfnaDc till ett fammanlagbt belopp af * 250,000: ©ununa S3:co 9l:Dr 3,215,493: 42. 3. §. 8. Sfteb anleDning af från JCongl. ®Jaj:t till
Men Staten är ej egare af banan, eller blir det icke förr än i en aflägsen framtid, samt kan följaktligen ej efter rörelsens behof bestämma eller förändra taxan å densamma. Skulle dertill ett sådant bolag lill hufvudsaklig del beslå af utländningar, kunna dessa mäktiga associationers inblanduing i våra inhemska angelägenheter, och det understöd de på diplomatisk väg kunna lyckas förskaffa sig, leda lill ganska betänkliga politiska förvecklingar. Portugal, Grekland och Neapel lemna i detta afseende varnande exempel. De summor, hvilka årligen såsom banans afkastning eller räntegaranti jemte dem hvilka möjligen för banans inlösen komma att till utlandet erläggas, öfverstiga oftast de utgifter det allmänna bordt få vidkännas för ett på vanliga amorleripgs-grnnder fotadt statslån. Då ett dylikt bolag anskaffar penningar, måste det beräkna vinst ej mindre deruppå, än på sjelfva arbetets utförande. Ar derjemte garantien låg eller äro arbetsplanerne, på hvilka anbudet grundas, ofullständige, så måste bolaget rundeligen upgöra sina beräkningar, för att hålla sig skadeslöst för de äfventyr, det i båda dessa afseenden kan löpa. De penningar, som af jernvägsbolaget förskjutas, kunna, huru man än betraktar frågan, svårligen erhållas på billigare vilkor, än ett ordnadt statslån, och denna regel eger isynnerhet tillämpning på Sverige, som f. n. icke har den ringaste statsskuld, och som till följd deraf eger och kan hos utländningen påräkna synnerligen god kredit. Erbjudas af det kontraherande bolaget penningar på bättre vilkor, än sådane, mot hvilka bankirhusen vilja lemna dem, eller statens obligationer kunna till allmänheten försäljas, så måste dessa anbud, om de äfven genom sin konstlade uppställning synas för den oinvigde fördelaktige, likväl i sjelfva verket icke vara det. 126 Den 28 Deeember f. ra.
Jag ber att såsom en motivering af denna begäran få genomgå Gr. Anckarsvärds förslag, och fästa upmärksamheten derpå, att detsamma icke torde vara af behofvet påkalladt. Gr. Anckarsvärd säger nemi., att det kunde vara skäl att Koinitéer tillsattes stiftsvis. Af Utsk:s förslag synes att syftemålet är att erhålla en allmän lönereglering, d. v. s. ieke allenast för hvarje stift inom sig, utan för hela riket, och på grund af denna reglering skulle alla pastorater indelas i 3 klasser, utan afs. på stift. Jag föreställer mig, att det icke vore lyckligt om det ena stiftet inkomme med ett förslag, och det andra med ett annat, utan att någon möjlig jemkning dem emellan kunde ega rum. Jag tror t. ex. att biskopslönerna icke skulle sins emellan kunna jetnkas, och då ligger ju redan deruti ett hinder för en allmän reglering. En gemensam Komité torde derföre vara den ändamålsenligaste; ty jag ser intet hinder uti att den kan upgöra icke blott förslag för det hela, utan äfven antyda hvad som bör gälla för hvarje särskildt stift. Vidare har Gr. Anckarsvärd antydt ett behof, som verkligen är för handen, nemligen att ett minimum utsättes för vice pastorers och adjunkters aflöning. Men i Utsk:s förslag förekommer icke al lenast att 11. Stil' skola hos K. M. anhålla om nedsättandet af en Komité, utan äfven »att såväl kapellpredikanter och komministrar, som vice pastorer och adjunkter, de båda sednare uteslutande genom bidrag från presterskapets sida, må blifva försatte i en, med hänseende till deras bergning, mera tryggande ställning.» Jag tror således att häruti finnes allt, hvad som för närvide i detta afs. kan anses behöflig!, uttryckt. Vid en jemförelse mellan Utsk:s förslag och det af Doktor Nordlander framställda, visar sig, att ett bifall till detta sednare icke skulle innebära annat än antagandet af den minst betydande delen af det förra.
Det myckna historiska, som i den Heliga Skrift förekommer, är väl, till det mesta, ett rent historiskt; eller ett sådant, der man äger att efter sjelfva ordalydelsen taga det om personer, ting, händelser förtäljda. Men man bör märka, att äfven såsom sådant är det idel sinnebild; och att derigenom dess timliga verklighet, den längesedan försvunna, som eljest kunde synas oss ganska likgiltig, upphöjes till en andlig och ständigt fortvarande. Hufvudsakligen gäller detta om den del af Skriften, som kallas det ”Gamla Testamentet,” d. ä. det Gamla Förbundet, emedan den handlar om Guds förbund med Församlingar, hvilka varit på jorden före den Christna. Hvad är Församling? En samling af menniskor, som i förstånd och vilja, i sanning och kärlek, i tro och gerningar, kort sagdt, i lära och lefverne sammansluter sig omkring Gud såsom Herren, på gemensam grund af hans uppenbarelse i Ordet. Ingen tidpunkt kan gifvas, då icke någorstädes på jorden en församling finnes, huru inskränkt än antalet af dess medlemmar må vara: ty endast inom den är Herren omedelbart närvarande på jorden; hvaraf följer, att ingen lifs-förbindelse mellan Jord och Himmel kan vara till, utan så långt den har sitt villkor i någon Församlings tillvarelse. Denna är således, ehvar den befinner sig, sjelfva grundvillkoret för hela menniskoslägtets bestånd: den förhåller sig till den öfriga menskligheten alldeles så, som hjertat förhåller sig till den öfriga kroppen. Den första Mose-Bokens elfva första capitel äro lemningar af det Ord, hvari Gud meddelade sig åt de båda äldsta Församlingarna. Dessa äro de, som betecknas genom underrättelserna om Adam och Noach. Det historiska, som de nämnda capitlen framställa, är icke – liksom t. ex. i Konunga-Böckerna – ett rent historiskt: det har, ända in i de allraminsta omständigheter, en lika allmän, som djup, symbolisk beskaffenhet.
Nu mäste jag tranquiJisera mig i detta fall, under det hopp, att, örn så mot all förmodan skulle hända, alt detta förslag bi föl les, en möjlighet att få ett annat genom Const.IJlskrs handläggning likväl existerar. Jag uther mig dock att få fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att om det skulle bifallas, detta förslag, så komma vi alt motsätta oss den grunden i afseende på omskapningen af representationen, som Skaparen yttrade då Han skapade verlden, och sade "Varde ljus." H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: Debatten har styrkt min yttrade föresats att rösta för Hr von Hartinansdorffs förslag. Denna verkan har jag dock icke rönt af den föregående talarens argumenter. Här handlas icke om att återhålla eller eftergifva några tyglar; ej heller om någon rubbning af gränserna mellan konungamaktens och folkets rättigheter. Såsom jag uppfattar, reformen, åsyftar den 1) en lämplig utsträckning af valrätten; 2) ett redigare skönjande af representationens majoritet, och såmedelst dennas behöriga verkan i statsmekanismen, och 3) ett lämpligare arbetssätt än det högst bristfälliga, som fyrdelningen medgifver. Alla dessa syften anser , jag uppfyllda genom Hr von Hartmansdorff, förslag, hvilket derjemte ager förtjensten af ali vara den enda rätta conservatismen, den nemi., som, jemte den Svenska urgamla monarkiska principen, conserverar Svenska folkets urgamla rättigheter. Tviflel alt denna välgörande conservatism är i Hr von HartmansdorfFs förslag nedlagd, hänvisar jag till tidningen Dagligt Allehanda för i dag... Vid hastig läsning har jag ej förmått förvissa mig om artikelns bifall åt detta conservativa i förslaget; men artikeln utvecklar det på det uppbyggeligaste. Hr von Hartmansdorff: Jag anhåller endast att få upplysa om en omständighet, deruti jag hört flera ledamöter hysa tvifvelsmål. De hafva trott att R. o. Ad. genom föregående beslut bestämt något antal af valkretsar. Detta är 38 Den a November f. m. icke förhållandet.