Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag äter hänför mig till hvad andra länders erfarenhet utvisade, jag menar sådana länder, der alla äga lika rättigheter, så hafva, enl. officiella meddelanden, hvilkas trovärdighet man hvarken har lätt eller skäl att betvifla, Judarne äfven der, i afseende på deras redlighet och vandel, erhållit samma fördelaktiga vitsord, som inom vårt land måste dem tillerkännas. Man har tillika påstått, och det med skäl, att denna utsträckning af Judarnes medborgerliga rättigheter, hos dem alstrat den kärlek till det nya fäderneslandet, alt de i afseende på upoffriugar, varit med landets egna barn jemförliga. Man har anmärkt all de icke uteslutande, såsom i de länder der deras rättigheter varit inskränkta, sysselsatt sig med della ocker, som man nu lagt dem till last, utan tvertom egnat sig ät alla andra yrken, man kan säga nästan företrädesvis åt åkerbruket, samt i sina industriella förelag vunnit mycken framgång, till landets gemensamma fördel. Man har sett att de, lifvade af samma kärlek till fäderneslandet, som landets egna barn, deltagit i krig för att försvara sitt nya fäderneslands institutioner. Dessa bevis, som icke kunna vederläggas, loide vara t il 1 fy 1 leslgöra nde för att motsäga och kullslå den fördom, som mot dem gjort sig gällande, den nemi., alt huru man än må omhulda Judarna, de likväl skola utgöra en Stat i Staten. All åt ett folk med sådana antecedentier, med den industriella, och till landets förkofran ländande verksamhet, som Judarne visat, uplåia så beskaffade rättigheter, sorn dem motionärerne begärt, synes mig icke medföra den ringaste våda, utan endast vara eli offer åt en sträng rättvisa. Jag drager för min del icke i betänkande att understödja motionerna, och på det att Utsk. må komma i tillfälle alt åt dem egna en noggrannare handläggning, än som nu har skett, tager jag mig friheten påyrka betänkts ålerremiss lill Utsk.
Konungen öfverlemnande rätt att entlediga ett Stats-Råd, som af laga förfall hindras, böra vara den enda utväg att Grundlagsenlig! kunna, med den skyndsamhet, sorn omständigheterna kunna kräfva, fatta beslut i en fråga af ofvannämnda art, har Utskottet trott sig böra föreslå Riksens SLänder, att de här omtalade föreskrifter må erhålla en ordalydelse, som på en gång an - 8 Constilations-Utskottets Memorial, N:o 5y. lyder, alt .Siats-Rådet, så ridt det på Konungen beror alt, utan så radicala medel, sorn del nyssnämnda, åstadkomma, bör vid de vigtiga tillfällen, om hvilka (lera gånger är taladt, vara fulltaligt samladt, men tillika för laga förfall uttryckligen medgifver undantag, så långt som sådant, i så vigliga frågor, lär kunna medgifvas. Utskottet har vid samma tillfälle trott sig böra föreslå upphäfvandet af den skilnad, som Regerings-Formens 81 §. nu gör i sin fordran på StatsRådels fulltalighet vid det tillfälle, då Konungen besluter öfver ett af Riksens Ständer gjordt förslag till Grundlagsändring och det , då Konungen sjelf till Riksens Ständer ämnar framställa ett dylikt förslag. I öfrigt har Utskottet, för den händelse, att Konungen å aflägsnare orter vistas, trott sig böra föreslå bestämda stadganden, dels om Konungens rätt att fördela föredragningen inför Honom af de mål, hvilkas afgörande Han Sig förbehållit, dels om den tilllörordnade Regeringens hörande öfver nämnda mål. Utskottet tror sig, till rättfärdigande af sistnämnda förslag, blott behöfva erinra, dels, att de hos Konungen vid sådana tillfällen föredragande, äfven om de äro ständige föredragande Stats-Råd, likväl måst öfvertaga flera ämnen, andem, de vanligen föredraga, och således icke kunna af alla dessa ämnen ega samma kännedom, dels, att det synes afvigt, att, innan liandlingarne tillsändas de hos Konungen föredragande, noga må tillses, huruvida alla erforderliga upplysningar äro inhemtade, eller om sådana ytterligare erfordras, hvilka med mindre omgång då än sedan kunna inhemtas.
a., » icke nigot öfverflöd ptl arbetskraft att afsta Bt utlaiidet. Neii det ar icke detta, fragaii nariiiast galler, iitaii linrnvida jordbriilssnrbeterskai~ f r h J! ' iiilaiicl Ilade att lioppas p5 en biittre e1; onoinislt stiillniiig ocli b8ttre fraintidsntsikter i Daiiniark iiii i eget land. Det ar denna synpunkt, som för arbetaren inaste blifva den afgöraiide, och lir deiiiia syiipiiiiki tillkommer clet afveii lai !dets press ocli myndigheter att tilleller africla deiilie. att söka sin lycka iitoiii fosterlandets graliser. D8ref ter f rainli&amp;lles, att frainticlsiitsilrterna f ör filiskorna antagligen icke slmlle vara goda i Dauiiiark. Man påpekar liiirn svenska tjiinstflickors iitvaiiclriilg till Daninark iiiiinera aftagit samt att orsaken bör sölsas clels i de ogyiliisaiiinia pekiiniara förli&amp;llaiideu uiicler livilka de arbeUtvandringen till Danmark. tat, clels ock i de förförelser och frestelser, för lwilka de varit utsatta i det friiinmande landet. Nya Pressen » stöder sina uttalanden i detta afseende pk de artiklar de svenska, tidningarna allt som oftast haft i denna fråga saint siirekildt på de redogörelser i saken, soin varit intagna i Dagny.
I afseende på frågan om den tryckta afhandlingen och dess bordläggning, kan jag ej frånkänna mig rättigheten dertill; men då Frih. Ehrenborgh förklarat, att discussionen skulle komma att endast angå principerna för hypotheksföreningar, afstår jag från bordläggningen, i hopp att detta realiseras. Skulle man komma att ingå i detaillerna, anser jag bäst att uppskjuta frågan. Dea 6 Maj f. ra. Frih. Ehrenborgh: Jag skall icke trötta R. o. Ad., men vill blott till inin juslification, att jag ej så alldeles misstagit mig, uppläsa några ord utur det tillståndsbref, sorn Konungen d. 17 Sept. 1668 gaf R. St. att taga Banken under sin förvaltning. Det lydde sålunda: Att dels upplåna fruktlöst liggande capitaler, dels på drägliga vilkor mot fullgod sake r h et biträda 1 å n ebe höfva 11 de med understöd, och sålunda, till befordrande af handelns och alla nyttiga näringars uppkomst och förkofran, förebygga ocker och obilliga i n t er essens beräknande enskilda emellan, &c. Jag tror således, att jag ej så helt och hållet misstagit mig om vår Banks bestämmelse, då jag påstår, alt det icke är främmande för den att vara förläggare för nä ringarna, förutsatt i främsta rummet, att den kan uppfylla sin förbindelse att inlösa sina utelöpande sedlar. Föredragningen af det återstående utaf BancoUtsk:s betänk. N:o 6 uppskjöts till denna dags eftermiddagsplenum. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. half till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Tisdagen den 6 Maj 1834- Plenum kl. half till 6 e. m. Fortsattes föredragningen punktvis af BancoUtsk:s betänk. N:o 6 med förslag till hufvudgrunder för Bankens förvaltning och rörelse. Discussion uppstod öfver följande punkter: 21: s t a punkten: Hr Cederschjöld, Pehr Gust., uppläste följande:
Ständer framställa en vidlyftig motivering för sitt tillstyrkande, att Högvördiga Presle-Ståndet och Välloflige Borgare-Ståndet måtte frångå sitt beslut om beskattning å brännvins-bränning efter produetionen , får jag mig reservera, emedan jag ansar denna motivering olämplig, då densamma redan hufvudsakligen förekommit till pröfning i Riks-Stånden vid afgörande af Utskottens Betänkande N:o G och N:o 16. Såsom skäl för de respective Riks-Stånden att vidblifva sina fattade beslut, och till vederläggning af Höglofl. Utskottens motivering, får jag vördsamt åberopa hvad jag i min Reservation vid Betänkandet N:o 6, angående beskattning å bränn vins-bränningen, anfört.” Härmed förenade sig Herrar Professoren Bexell, Prostarne Nordin, Gravander, Hvasser, Holmström, Widen, Afzelius, Gumelius, Grape och Kjellström , Bevillu.-j, Las,- och Oec.-Utsk. Mern. N:o 27. 63 samt Herrar Zethelius, Kleman _, Cron, Petersson j, Memsen Bergelin och LeJJler: med tillägg af dea sistnämnde, att han, sorn varit frånvarande i Bevillnings-Ulskottet, då det beslöts, att ifrågavarande motiver skulle anföras, ansåg det vara stridande mot vanligheten, att Utskotten, sedan RiksStåndens beslut äro fattade, afgifva yttranden derom, aldrahelst, enär, vid närvarande förhållande, all jemkning syntes olämplig, och Utskottens enkla , åliggande i detta fall således, i Herr LeJJlers tanka, varit att i ämnet framställa Voterings-propositioner. STOCKHOLM» tryckt i Eckstciriska Boktryckeriet» iSitJ» TARIFF öfver af giften för enkel Pannerjmd efter Kongl. Kungörelsen, tift* gående B ränn vins-bränn in gen af den 19 Maji 1824, hvilken Tariff är af Hedervärda Bonde-Ståndet antagen. t3 << S3 3 p Cl. ~ Afgift. 3
Porträtterna och böckerna på väggarna försvunno i mörkret. Tobaksluften trängde fram öfverallt genom möblernas stoppning, och äfven nu lyfte Henoch genast från hyllan en lång, hvit pipa. Det var ovisst, huruvida det öfverensstämde med lagen att röka vid denna tid. Men Henoch höll fast vid de gamla bruken utan slafvisk underdånighet och i synbar belåtenhet tände han sitt knaster med en fidibus af papper. Då Kalonymos ej rökte, tog den gamle fram ur hörnskåpet en grönbukig flaska med Dantziger Goldwasser. »När mannens blod åldras och kallnar, har det rätt att söka ungdomsvärme i vin,» brukade han säga, »och en gammal kropp, som har trögt efter hvilan, får leta sömnpulver i kannan.» Han hällde de små glasen fulla och drack gästen till. Så slog han sig ner i länstolen, såg ett ögonblick på de glänsande guldflarnen i drycken och började: »Kalonymos, jag är gammal nog att vara din fader, och en jude utan föräldrar, som sofver under mitt tak, vill jag dessutom alltid räkna som en son.» Den högtidliga begynnelsen passade väl, där han satt i halfmörkret i den stora karmstolen. Hur bredt och rikt var icke allt tilltaget i hans figur! Där var ingenting gjordt på förknappning. Det lätt gråsprängda, men ännu ungdomliga hufvudet var bredt och mäktigt, gestalten axelbred och kraftig, och skägget föll som yfvigt hvitt silke ner på en höghvälfd bröstkorg. Mildt fårad lyste pannan under mössan, och ögonen glimmade och glänste oförbränneligt. Så föga än syntes af sextioåringen, måste Henoch likväl hafva känt, att han skred mot den skuggiga gångstigens slutkrök, ty han sade: »Barn och narrar tala sanning, och den token Seidenschnur, som i morse bjöd ut min Esther, hittade den gången den blinda hönans korn. En man, hvilken ingen son har, är ett utgånget träd, och den, som måste dö, innan hans söner blifvit vuxna ett träd, som vissnat, innan frukten mognat.
Korporaler af olika grader erhålla högre tobaksskilling; vissa års tjenstgöring såsom korporal berättigar till högre pension vid afskedstagande^ korporaler, som tagit underofficersexamen, bär sin gradbeteckning i guld eller silfver, i stället för redgarn, och slutligen får en tredjedel af de ordinarie korporalerne, såsom uppmuntran för skicklighet, pålitlighet och nit i tjenste!), utnämnas till distinctionskorporaler och bära såsom sådane ett särskildt utmärkelsetecken, samt erhålla högre aflöning. Eli fortgående på denna väg kan icke vara annat än nyttigt. Likasom högsta graden af uuderofficerarare, fanjunkarne, närma sig till officerare genom åtskilliga företrädesrättigheter, såsom officersporte-epée, befrielse från ordonanstjenstgöring i annan egenskap än såsom officerare, företräde till officerstjenstgöring vid brist på officerare m. m., synes ock lämpligast, att högsta korporalsgraden närmar sig till underofficerare och detta blifver äfven billigt, om till denna korporalsgrad fordras samma kunskapsprof som af underofficerare. Då emellertid benämningen distinctions-korporal kan anses mindre egentlig, har redan i fråga om infanteriets organisation blifvit ifrågasatt att denria benämning måtte utbytas mot den af Förste korporal, hvarigenom likhet vunnes med förste konstaplarne vid artilleriet. I öfverensstämmelse med hvad i öfrigt blifvit anfördt och då bestämmelsen om ett visst antal förste korporaler på hvarje kompani, kan medföra svårigheter vid utnämningen, föreslå komiterade att en tredjedel af korporalerne vid hvarje bataljon, såsom uppmuntran för pålitlighet, skicklighet och nit i tjensten, förordnas efter aflagd underofficersexamen på regementsorder till förste korporaler. Att förslag till förste korporal upprättas af kompanieller skvadroncheferne och aflemnas af bataljonschef eller tjenstgörande major till regementschefen med förord för den, som anses böra erhålla denna värdighet. Att, ehuru förste korporalernes antal icke behöfver vara lika på hvarje kompani eller skvadron, det dock tillses att skiljaktigheterna i detta afseende icke blifva större, än som fordras för utmärkelsens upprätthållande.
Man har å ena sidan framhållit de vissa, äfven af motsatta åsigters förfäktare medgifna olägenheterna af förslagets förkastande såsom öfvervägande dem, som förmenats uppkomma genom dess antagande och hvilka senare ansetts endast grunda sig på detta »jag tror,» som en af gårdagens talare fann så ofta upprepadt; man har ansett att på förslaget i sin helhet kunde tillämpas den af en utaf Husets framstående statsmän på motsatta sidan uttalade åsigt i fråga om samfälta valen, att äfven om man ur theoretisk synpunkt hade åtskilligt att mot dem invända, de likväl så ingått i nationens medvetande, att en välberäknad statsklokhet fordrade deras antagande; men från intet håll har väl på allvar ifrågasatts att någon skulle rösta mot sin öfvertygelse. Den, som kommit till den slutsats att med förslagets antagande landet tillskyndades större olägenheter, än genom förslagets förkastande, den är visserligen ock pligtig att afgifva sitt nej och eger derföre anspråk på, liksom han säkert också erhåller, aktning af hvarje olika tänkande på detta rum, äfven om dessa måste beklaga att afsiag kunnat bli resultatet af ett noggrannt öfvervägande utaf alla de skäl, som tala för förslaget. Gr. Taube, Henning Adolf: Då jag begärde ordet, var det visserligen min mening att ingå i pröfning af förslagets detaljer, men, då här redan blifvit så mycket taladt både för och mot, att förmodligen större delen af R. o. Ad. redan bestämt sig, huru de skola rösta, så vill jag fatta mig kort. Jag ber 400 l)en 7 December. dock dem af eder, Mina Hrr! som ännu äro tveksamma, att få fästa deras uppmärksamhet på den omständigheten, att detta förslag är varmt understödt af regeringen, med kärlek omfattadt af allmänna opmionen och ifrigt framhållet af pressen. Då jag nämner ordet press, ber jag få säga några ord angtde densamma. Många hafva framhållit vådorna af det pressvälde, som i följd af den nya representationen skulle uppkomma. Jag tror det icke.
St:rs Bank, i anseende till hvad man kallar faux frais och tidtals dryga afskrifningar, icke kunde upbringa sin årliga vinst alldeles så högt. Vexelrörelsen skulle hafva kommit då att uttränga en stor del af alla slags banksedlar och ropet på mera pengar hafva tystnat genom det klarnande begreppet, att näringarne måste skaffa sig bytesmedel sjelfva, när de blott fått en ovanskelig förebild af myntvärde. Månne R. St:r då skulle haft lust att fortsätta sin egen bankrörelse? Efter förestående nog långa inledning kan sjelfva förslaget bli desto kortare. Det afviker också föga från de förenade Utskms, vid sistförflutna Riksdag afgifna, Utlåt. N:o 1, som igenfinnes i häftet N:o 6 2:dra afdelmn. Hänsyn är äfven tagen till föreskrifter i K. M:s Nåd. Kungörelser under den sedan 1824 förflutna tiden, ehuru det är klart att alla dessa borde formligen återkallas. Några serskilda lagbestämmelser för icke sedelutgifvande Banker anser jag icke erforderliga. Och hvad de s. k. FilialBankerne beträffar, som, emot lagens, tillkännagifvande att understöd af all - Den 11 Mars f. m. 153 manna medel till Banker aldrig skola lemnäs, äro helt och hållet en skapelse af B. St:r, genom deras BankoBeghte, hvars behörighet torde komma att sättas i fråga, så borde åtminstone, vid stiftande af allmän lag, der Konungens sanktion skall samverka, aldrig ens deras namn i texten inrymmas. Lagtext. Motiver. Allmän lag (förslag till) för Bankrörelse, med rättighet all utgifva egna tryckta eller graverade Kredilsedlar. §. 1. Endast offentliga Bolag, ingångna af minst trettio namngifna och i orten kända personer, hvilka icke annorlunda, än genom en sig emellan vald Styrelse, under namn af Direktion, förvalta rörelsen och å Bolagets vägnar tala och svara, må bedrifva sådan bankrörelse, hvars hufvudkontor alltid vore förlagdt i stad. § 2.
Intenöenten kör Zoologiska Museum erllällit R:dr 1,000: » kör Rotaniska » 230: » kör Mineralogiska » 230: Lonservstorn » 366: 32. — oell kär 8amlingarne ärligen onvänöts » 633: 16. — 8ummo R:dr 2,300: Dessa tillgängar liokvo likväl kör Riks-Museum varit otillräckliga oell ^Veten skaps-^eademiens räkenskaper utvisa, ott lkeademien krän 1832 ärs början till slutet ok 1838 kör Musei bebok utok egna meöel onvönöt 18,166 R:dr Råneo, lönekördättringar oberäknade, bvarköre oell öä ^eoöemien ej viöore, utan ott kortkorsnöe äsiöosätto onöro icke minöre vigtiga vetenskaper, bvilkas bösta bonne äligger ott inom käöerneslailöet krämjo, kunds bestriöa sä betydliga utgikter kör Riks-Museum, oeb detsamma, i onseenöe till sin erbällna utvidgning oeb kör ott blikvo kullt ändamälsonligt, somt utgöra ett värdigt monument till bevarande ak öen genom von vunna notionol-oro, erkoröroöe sä val tillökning i öen dervid anställda personal oeb förbättring uti dess löuovilkor, säsom oeb större tillgängar till körökande sk sins olik - 13 artade naturbistoriska Samlingar, bemälde Vesdemie, som, enligt dessa Lsigter, upprättat köljande körslag till Stat, nemligen: 1 Intendent kör en akdelning sk Zoologiska Museum, med ansvar kör värden sk det bela L:dr 2,000: 2:no Intendenter kör bvar sin sk de bäda ökriga akdelningarne, 1,000 k:dr bvardera » 2,000: tlouservator » 600: » 2 Lonservatorsbiträden elior elever, med 200 L:dr bvardera . » -100: 1 Litare » 600: 1 Intendent kör de Lotaniska Kamlingarne » 1,000: 1 dito kör de Mineralogiska dito « 1,000: ärligt anslag kör värden oeb ökandet ak de Zoologiska Kamlingarne » 1,300: Dito sk de Lotaniska » 300: Dito sk de Mineralogisk» » -100: Kumma k:dr 9,800: i underdänigbet anbällit, stt, med akdrag ak det ärligs anslag, stort 2,300 L:dr, Liks-Museum redan åtnjuter, Longi Maj:t ville, genom Mdig proposition till Likets 8tänder, begära, stt återstoden, eller 7,300 L:dr ärligen, mätte kör denna Inrättnings tillbörliga värd blikvs snvissde. lillkörordnade Ktats-Keereteraren samt Ktats-Lädet, erkännande vigten ak att upprättbälla denna kör kädernesisnd bedrande stiktolse, ansägo doek, att den samma kunde tillbörligen värdas med nägon mindre kostnad,
Nu steg Lucy upp, räckte honom sin hand och sade: Jag måste bege mig hem, men i min faders namn ber jag er anse Abbey-Halls skogar, som gränsa härintill, såsom stående till ert förfogande; de äro särdeles rika på villebråd. Om ni ville göra oss nöjet att berätta oss något om ert land, så är ni välkommen hos oss ... Fancy! Fancy! ropade hon. Hunden, som igenkände sitt namn, hoppade upp och satte sina båda framtassar på hennes axlar. Den unga mannen var helt förlägen deröfver, men Lucy sade skrattande: Det finnes ingenting så förledande som instinkten; den blef alls icke förvånad öfver att jag kallade den; djuren känna så väl när man har sympathi för dem. Emellertid hade hästen ställt sig bredvid henne och utan att emottaga baronens hand, hoppade hon lätt upp i sadeln ... En vänlig helsning, en återupprepad inbjudning och Fancy försvann med den älskvärda ryttarinnan, i det den stolt uppbar sitt vackra hufvud. Baron Oskar Lejonstjerna var en man af ungefär trettio års ålder. Han hade en ståtlig hållning, svart hår, stora intelligenta ögon, ett hufvud som enligt Lavaters lära vittnade om kunskaper och själsstyrka. Han hade ett vackert, manligt ansigte, regelbundna drag och en öppen god blick; hans händer hade något som tvang en att se på dem. Händerna inverka i allmänhet mycket på det första intryck en menniska utöfvar; deras form, det sätt hvarpå de begagna och hålla i en sak, ange alltid vissa karaktersdrag. Huru mycket säger icke ofta en handtryckning? huru gifver icke handen, om också icke en vacker hand, helhet åt det föremål den håller uti. Ser jag en alldeles okänd person, så ger jag akt på hans ögon, panna och hand; då har jag med detsamma inhemtat de förnämsta dragen af hans karakter. Då Oskar blef ensam, satte han sig ned under eken, och snart såg man honom försjunken i djupa tankar. Solens sista strålar kastade redan sitt afskedsskimmer på trädtopparne, då han såg på sitt ur och hastigt reste sig upp: Fancy! dålig jagt, men en skön afton! icke sannt? Nu må vi skynda hem.
Majtts Högsberörde Nådiga Proposi-' tion innehåller: att, sedan Kongl. Maj:t, i anledning af de från Dess Befallningshafvande uti Götheborgs och Bolins Lån inkomne Embets Berättelser, rörande tillståndet i Götheborgs Stad och Orten deromkring, samt den allmänna nöd, sora derstädes sig yppat, den 21 sistlidne April behagat uppdraga åt Ledamoten i Rikets Allmänna Arenders Beredning, Kammarherren rn. m. von Brinkman och Expeditions-Sekreteraren Skogman, att på stället göra sig om förhållandet underrättade; och desse Committerade, efter ali hafva inhämtat' vederbörandes underdåniga utlåtanden, till Kongl. Majit inkommit med deras underdåniga Berättelse härom, hvaruti de ibland annat understödt Stadens Äldstes och Magistratens underdåniga anhållan att, till räddning från den upplösning, hvarmed Stadén, såsom ett Samhälle5 hotades, genom utsökning af den Skuld, hvarföre Stads -Cassari häftade, Staden måtte bevil jas ett Lån af 200,000 R:dr Banko af Allmänna medel emot Inteckning uti Stadens Fastigheter och Lägenheter; att de fyra första åren Räntefritt begagnas, och derefter löpa. med 4. Procents Ränta och 2 Procents årlig afbetalning på Capitalet; så hade Kongl. Majit, sorn sålunda blifvit förvissad om den bekymmersamma ställning, hvaruti Götheborgs Stad blifvit, genom flere dertill bidragande omständigheter, försatt ifrån det tillstånd af vähriagt, som för några år tillbaka utmärkte denna Stad , till Riksens Högloft. Ständer i Nåder framställt nödvändigheten af det Lån-biträde, som Staden Götheborg sålunda påkallar. Bihang till Biks-S(, Prat, 1S17— 1 SlS Sami, Na 8-p 65P JBanko-Utslottets JBettinkandert'.
Ad. låter så väl Konungens propos. som Utsk:s förslag hvila alternativt till nifsta riksdag; beroende afgörande! af förslaget i detta betänk. N:o 54 på huru förslaget i N:o 53 blifvit afgjordt. Frih. Cederström: Till hvad den siste talaren nyss yttrat anhåller jag att blott få upprepa, att då Konungens i det förra betänk., N:o 53, upptagna propos. angår 1 mom. i 21 §:n, så angår den i förevar, betänk. N:o 54 förekommande K. propos. samma §:S 2 1110111.; men TJtsk.-s förslag i delta betänk. N:o 54, som biträder Konungens propos. ongrde sistnämnda mom:s upphörande, innefattar, för den händelsen att Konungens propos. blefve vid nästa riksdag afslagen, en sådan lydelse af 2 r §:n, som den skulle vara, sedan 2 moni. efter K. propos:n blifvit afslaget under supposition att Konungens propos. i JV:o 54 blef bifallen, och derföre böra begge delarne, både propos. och betänk, hvila till nästa riksdag. Hr von Troil: Det synes visserligen, som Konungens nåd. afsigt varit att så uppställa sina propos:r, att den ena skulle kunna antagas oberoende af den andra; men jag tror, att Const.Utsk., i uppställandet af ifrågavar. memorialer, gjort denna afsigt om intet, derigenom att Utsk. i frågan om den 21 (pn Reg.Fm andragit, icke hvad som skall utgå, i händelse K. M:s propos. om lagförklaringars utfärdande antages, utan hvad som i sådan händelse skall qvarstå. Deraf åter uppstår den följd, att om Utsk:s betänk. N:o 54 blir bvilande till nästa riksdag och då antages, så komme Ständerne att antaga en grundlags-§, som bestämde att Konungen skall äga röster i Högsta Domstolen, och som följaktligen stöde i strid med den K. propos., som blifvit besluten till grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag.