Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om genast behörige upplysningar i ämnet af vederbörande auetoriteter infordras, tror jag att Rikets Ständer kunna i denna sak besluta innan Riksdagens utgång, hvilket är af så mycket större vigt, som ingen åtgärd för detta ändamål sedan på en längre tid kan vara att påräkna; tilläggandes jag min öfvertygelse vara, att det är en, om jag så får säga, vårdslösande besparing att ej offra något för att förekomma mångdubbel förlust. Friherr* Rehbinder 3 Johan Fr edvie; Sedan år 1800 bär jag ej bevistat något Den 21 Februarii. Riksmöte, således ej under vår nu ägande constitution. Vid de 3:ne Riksdagar jag förut haft till* fälle öfvervara, har jag, inseende min egen ofullkomlighet ej någonsin vågat uppträda, för att sjelf inom en så upplyst samling, som Höglofl. Ridderskapet och Adeln, drista framföra de åsigter jag enfalldigt kunnat hafva. Samma ofullkomlighet vidkännes jag ännu. Men om ämnets vigt förbjuder mig tystnad, och så godt som tvingar mig att för lörsta gången anträda denna bana; så vågar jag ej allenast utbedja mig, utan äfven vänta Höglofl. Ridderskapets och Adelns öfverseende godhet med de brister, som nödvändigt skola vidlåda novicen} och i förtröstan härpå ödmjukast framställa mina tankar, öfver det kanske hufvudsakligaste föremålet för våra öfverläggningar, hvilket jag under mitt korta Riksdagsmannakall, som börjades i Plenum den 12 dennes, kunnat inhämta, och lärer vara den allmänna förlägenheten i penningerörelsen, hvilken, ehuru en ej likgiltig nöd, dock ej får förblandas med verklig allmän nöd eller brist på fö doämnen, hvilken, prisad vare Försynen, som skänkt 0S3 goda år, aldeles icke kan komma i fråga, och om hvilken, den rapport till Hans Excellence StatsMinistern ifrån Malmö, hvilken vi nyligen läst i våra tidningar, meddelar en snillrik vederläggning.
Skåp, som begagnades af numera på Pensions stat förflyttade Banco-Commissarien Ranco-Utskottets Betänkande. \T.o 20. 7 Johan Gustaf Hierzeel, 3:ne bundtar Sedlar å 100 stycken i bundten, af 2 R:drs Valeur, med vederbörlig contrasignation och Commissarie-underskrift försedde, blifvit derstädes saknade, utan att, oaktadt genast anställda, och derefter med yttersta sorgfällighet fullföljda efterspaningar Och undersökningar, det kunnat lyckas att upptäcka vålds verkaren. Banco-Utskpttet har med sorgfällighet genomgått och granskat de till Målet hörande Handlingar; och då, såsom af Herrar Fullmägtige är anfördt, något det ringaste spår ej visat sig till vårdslöshet eller vangömmo å Commissarien Hierzeels sida, samt för delaktighet eller medvetande i sjelfva tillgreppet, icke ens någon skugga af misstanka kan uppstå emot denne, allmänt aktade, och under Femtio års tid, inom Banco-Verket, för osviklig redlighet kände och bepröfvade åldrige Embetsman; har Banco-Utskottet, med fästadt afseende å detta af Herrar Banco-Fullmägtige gifna vittsord, lika med dem, funnit anledning ej förete sig, att mot Commissarien Hierzeel yrka ersättnings-skyldigliet för den, under hans Embetsmanna-ansvar och vård befintliga, genom tillgreppet förlorade summan, R:dr 600 Banco, 8 B anco-L1! skottets Betänkande. N.o ar. hvilken emedlertid nu, och tills vidare, finnes balancerad på en serskild räkning ibland Bankens fordringar. Utskottet tillstyrker alltså vördsamt, det Rikets Ständer må besluta: Att förenämnde R:dr 600 Banco malte blifva i Bankens Räkenskaper afskrifna. Rikets Ständers bepröfvande underställes detta vördsammeligen. Stockholm den 20 Februarii 1829.
Ständer hafva tillika velat stadga, att dessa arfvoden och tractamenten böra beräknas för Riks-Ståndens Secreterare, Cantzlibetjening och Vaktmästare ifrån och med 4tde da gen före Riksdagens utblåsning till och med V.de dagen efter dess slut, samt för de tjenst-i görande vid Utskotten ifrån antagningsdagen till och med 8;de dagen efter Utskottets upplösning: att utbetalningen skall verkställas i enlighet med serskilde uppgifter på personalen , undertecknade, i afseende å Riks-Ståndéns betjening, af hvarje Stånds Talman, och hvad Utskottens angar, af hvarje Utskotts Ordförande: att de arfvoden och tractamenten , som belöpa sig till och med den 31 innevarande månad, må nu genast, men återstoden ej förr än efter Riksdagens slut, få af vederbörande uppbäras, samt att utgifterne till skrif-materialier, äfvensom till Ståndens meli Utskottens Cantzliers öfriga förnödenheter må varda ersatte, efter räkningar, som Sccreterarne undertecknat och Landt-Marskalken och Talmännen samt Utskottens Ordförande genom påskrift godkänt. Deremot hafva Riksens Ständer ej funnit skäl, att för någon af ofvannärnnde Secreterare ellet öfrige Tjenstemän bevilja resepenningar Underdåniga Skrif'v el serl 133 eller inqvartering; dock ankommer det pE E. K: M:ts Nådiga pröfning, huruvida ersättning för så beskaffade kostnader må Bonde-Ståndets Secreterare tilldelas. För öfrigt och i den händelse vid något Utskott göromålen skulle blifva så öfverhopande , att den antagna Cantzlibetjeningen blifver af biträde vid renskrifningen i behof, vilja Riksens Ständer orri godtgörande af den utgift, som häraf kunde blif%Ta en följd, framdeles förordna.
Man har om det närvarande förslaget sagt, att det torde förhålla sig med detta, som med de föregående. Det är emellertid genom den utredning, som i åtta Månaders tid varit allmänt bekant, bevist , att allt hvad i förslaget blifvit framställdt, grundar sig på noggranna beräkningar, och att den öfverstigande summan tillkommit i följd af sådana forbättringar , som icke kunnat förutses vid uppgörandet af 1815 års förslag; och hvarföre? Jo, emedan vi äro kunnigare år 1823. Att neka det, vore ytterlighet af egenkärlek , och detta hoppas jag icke skall blifva mitt felsteg. Så snart man funnit någon ny och nyttig förbättring, har man varit skyldig saken och Fäderneslandet, att bringa den i verkställighet. Jag vill härpå anföra blott några få exempel. När det är gifvit, att till Canalen fordras 116 par Slussportar, och att, örn de göras af träd, deras brukbarhet beräknas på 20 årj så följer deraf , att sex par nya behöfvas om året. Utom den stora kostnaden för Verket skulle härigenom nödvändigt inträffa uppehåll i seglatlonen. J3g frågar da , när man sedermera fick tillförlitlig kunskap, att Jernportar kunna anskaffas , sorn bestå val 1 50 år , om raan borde tveka, att införa dem, ehuru de kosta 132,000 R:dr mera. På samma sätt förhåller sig vid Norsholm , der ett bottenlöst kärr lade hinder i vägen för gräfningen , isynnerhet sedan erfarenheten visat, atl Roxen undergår en bestämd och ipr« 15 Octooer /. m. 363 högst betydlig förändring i vattenhöjden af 8 a g fot. Det fanns da ingen annan utväg, än att afvika från första planen. Denna förändring granskades, och underställdes Konungens pröfning, som gillade den på de framställde skälen. Genom denna förändring förorsakades en betydlig kostnad, men utom hvilken Canalen troligen aldrig kunnat fortsättas genom Norholms kärr. Så hände vid flere itillfällen, och de häraf uppkomne förändringarna biefvo årligen uppgifne. Derigenom uppkommo på hela detta ofantliga arbete väl flere förändringar, men endasten egentlig missräkning af högst 4 procent.
Deremot finnes likväl ett vigligl hinder, nemi. det, att om bränvinsbränningsindnstrien finge äfven under sommaren fortgå, så skulle under denna tid den bästa säden upbrännas, då . deremot om industrien endast under vintern finge fortgå, så skulle dertill endast begagnas potates och den sämre säden, som icke kunde förvaras, och det är derföre en national-ekonomisk vinst att lala bränvinsbränning drifvas under sådana årstider då sädesprodukterna redan äro inbergade. Man har sagt, jag tror att det var Frih. Ugglas, att 2 månaders bränningslid vore fördelaktig derföre alt en mängd hnsbehofsbi ännerier då skulle nedläggas. Skulle man hemia skäl af den korta tiden och föreställa sig att industrien icke rättade sig efter andra lagar, så skulle han hafva rätt, men om erfarenheten kommer alt visa att bränvinsbränning under dessa 2 månader lemnar god behållning, så är jag säker på att husbehofsbrännerierna skola under dessa 2 . månader florera. En annan talare, Gr. Lagerbjelke, har sagt, all han trodde motsatsen, och all man derigenom ville gynna husbehofsbrännerierna. Denna omtanka är ganska berömvärd, men håller icke streck om man uogare undersöker densamma. Då man i närvände ögonblick besinnar, ali den stora mängden brännerietäro beräknade att drifvas under J året, sä är det klart att genom en så brådstörtande förändring skulle en mängd personer blifva, om än icke totalt ruinerade, åtminstone på eli betänkligt sätt rubbade i sin hushållning. På grund häraf tar jag mig friheten yrka alt bränvinsbränningstiden mätte bestämmas till 6 månader om året. Hr Hjerta, Lars: Jag skulle icke hafva deltagit i denna discussion om jag icke hade hört att man gifvil Utsk:s förslag vissa benämningar, hvilka jag anser betänkliga. Man har nemi. kallat Ulsk:s förslag för ett öfvergångsförslag, hvarigenom så småningom och utan svårighet jordbruket skulle befrias ifrån bränvinsbränningen.
– Så tro sig människorna tänka och känna, när lifvets ljus ett ögonblick bryter sig i deras själar. Det är inbillningens bländverk och sinnenas sken, ty hvar människa är blott ett fruset ingenting, hvari naturen speglar sig – all förnimmelse slocknar ju, när ljuset försvinner. Så är ock lidandet endast en ond dröm, och dödsångesten blott en inbillningens rysning – men döden en ljuflig sömn utan medvetande och utan drömmar. Han känner smekningen af en hand, som stryker genom hans hår – och han ser ett ansikte, blekt och förvissnadt, men med två underbara ögon, som afspegla hjärtats intensiva lif. Han är i sin barndoms hem, i St. Ulrichsförsamlingens pastorshus i Halle, och han hör sin mor tala: – Du var mitt älsklingsbarn, och du har gjort mig stor sorg. Du har vandrat på den breda vägen, som leder till evig fördömelse, men jag skall aldrig upphöra att anropa Guds barmhärtighet och i ödmjukhet bedja om frälsning för din själ. Och han hör sin egen röst, skälfvande af ömhet, svara: – Jag vet, att jag gjort min kära moder mycken sorg, ty hennes och min käre faders tro blef icke min – och enhvar får lefva och dö på sin egen. Enligt min tanke styres hvar människas lif af en inre kompass, som automatiskt utpekar hennes väg. Min blef bestämd af de starka drifterna mot sinnliga föremål, men också af längtan efter att uträtta någonting nyttigt och godt – och jag har arbetat redligt på den väg jag gått, ty jag var besjälad af ett ädelt uppsåt och af en brännande ärelystnad. Jag var väl också mera begåfvad än andra – därför nådde jag högre – och föll djupare Och han känner en kyss på sin panna och en tår, som bränner hans kind. Och en upprörd stämma hviskar: – Gud hjälpe dig, mitt barn, i lifvet och i döden. Jesus Kristus Guds sons blod renar från alla synder. Må himlarnes Herre öppna ditt hjärta för den eviga kärleken! Och han svarar, gråtande som ett barn: – Också mitt hjärta var från ungdomsåren fylldt af illusioner om en kärlek, lik morgonens dagg, som återspeglar himmelns ljus.
Fullmägtige i PiiksgäldsContoiret, öfver föreslagen belöning åt, för deras möda med utredning af FilialDisconterne; StatsUtskottets Utlåtande, IV 1. s 485 — 488, bif. af Adeln, IX s 125, af BondeStåndet, IX s i34, af BorgareStåndet, IX s i3g, af PresteSlåndet, IX s 147* Fylleri och Dryckenskap, om ändring i Kongl. Förordningen den 24 Aug. 1813, angående straff för; Motion, remitt. till Lagutskottet, II s ia3i. Utskottets Utlåtande, VII 1. s 4^2— 468, återrem. af PresteStåndet, IX s 386, bif. af BondeStåndet, IX s 3g2, återrem. af Adeln, IX s 4°3, af BorgareStåndet, IX s 412. Ytterligare Utlåtande, VII 2. s u53 — ii63, bif. af PresteSlåndet, IX s 998, af BorgareStåndet, IX s 1001, af Adeln, IX s 1013. Memorial till Hederv. BondeStåndet i io3 anledning af dess beslut öfver Frågan, VII 3. 2. s 8, 9. Fyrbåk, om anläggande afen, på Holmöns norra udde; StatsUtskottets Betänkande, IV 2. s 975 — 979, bif. af PresteStåndet, IX s 288, af BorgareStåndet, IX s 291, af Adeln, IX s 296. på Björnklippan eller vidSöderarm; Motion; remitt. till Statsoch Ekon. Utskotten, II S 1225.
Jag tror således att rätta formen för Utskot-' tens Betänkande hade bordt vara att uti ett sammanhang framlägga förslag till reglering afBikets penningeverk och myntväsende ; men äfven i det skick detta Betänkande nu är, lärer det, jemte tillhörande bilagor, böra såsom en sammanhängan - Den 14 Julii e. ni. de plan behandlas , och måhända har äfven Ut* skottens afsigt varit sådan. Utom andra, skäl fik denna tanka får jag fästa uppmärksamheten der. på , att de så kallade hufvudgrunderne tillika in» nefatta åtskilliga beslut i detaillerne. På 3g:de sidan äro till exempel fyra punkter upptagna, som innefatta detaille-ämnen. Det torde då med skäl kunna ställas i fråga, om icke, sedan man antagit Betänkandet, man tillika afgjort åtskilliga parteriella frågor, och om man icke bundit sig i detta afseende vid pröfningen af Bilagorne; det rätta torde således vara, att antaga förslaget uti hela sin vidd, eller ock helt och hållet återremittera det. Hvad sjelfva saken angar, har jag väl anledning tro att, såsom en värd talare yttrat sig, de plika opinionerne redan äro så bestämde, att de ej kunna fiir det närvarande ändras, och för min elei har jag ej uppstått, i öfvertygelse att kunna rubba någon annans opinion. Jag begagnar blott det tillfälle jag fått att yttra mig, för att tijl Protocollet anföra mina tankar. Då jag vid förra Riks-' dagen var Ledamot af BancoUtskqttet tillstyrkte jag, att Myntvärdet skulle stadgas. Jag ansåg då, och anser ännu detta vara det enda medlet att afhjelpa och förekomma en verklig förlägenhet i allmänna rörelsen. Jag ansåg det vara det enda medlet att återställa den störda allmänna crediterr och det rubbade förtroendet enskilte emellan, äfvensom att häfva det misstroende som existerar till Statens Penningeverk och till Riksens Ständers Beslut i detta ämne.
I följd hvaraf och sedan det öfver voteringen serskilt förde Protocoll blifvit uppläst, Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att RiddarhusUtskottets Memorial, om RiddarhusSalens upplåtande till Concerters uppförande, således blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallit. Föredrogs å nyo Lagsamt Allmänna Besvärs-och EkonomiUtskottets den 14 sistlidne Februarii under N:o r afgifne, samt den 9 dennes e. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af väckt fråga om rättighet för Magistraterne i LandshöfdingeResidensStäderne, att utfärda Pass för desse Städers Borgare. Den 16 Mars e. m. 365 Herr Hjerta, Gustaf: Jag nödgas anhålla om återremiss af ifrågavarande Utlåtande, enär jag finnér, att Utskotten icke fästat nog uppmärksamhet vid de olägenheter, sora uppkomma i synnerhet för Näringsidkare i de Städer, der Landshöfding residerar, derigenom, att de icke för sina resor kunna få pass af Magistraten, utan nödgas först anmäla sig hos LandshöfdingeEmbetet och oftast, innan passet kan erhållas, måste anskaffa betyg från Magistraten, rörande burskap och handelseller handtverks-rättighet, så ofta sådant fordras. Dessa Städers innevånare hafva ock fort beständig klagan öfver den onödiga omgång, som härmed är förenad, och det binder, som ofta uppslår för deras angelägna resor genom tidsutdrägten, emedan de äskade betygen icke alla dagar hos Magistraten kunna erhållas. För min del finner jag äfven oformligt, att en MenighetsStyrelse icke skall äga utfärda pass för de till dess jurisdiction hörande personer; och jag kan ej inse någon annan grund för Utskottens Utlåtande, än att en förändring i nu gällande författning skulle leda till minskning i vederbörande LandsSecreterares inkomster. Jag skulle likväl tro, att
En frihet, som efter mitt omdöme, skulle föga lånda till skeppsbyggeriernes uppmuntran, men till verklig skada för Staten, både i afseende på dess inkomster, och en ännu större minskning af Ekeskog, hvilken likväl synes af vigt att vårda för hvar och en, som tånker på Kongl. Maj:ts behof för dess ÖrlogsFlotta. Då sjöfart och fragthandel åro förmonliga, hafva skeppsbyggerierne derutaf den säkraste uppmuntran; då en motsatt belägenhet inträffar, blifva alla utvägar endast frugtlösa palliativer; och om utländska Commissionårer eller Factorer en gång hinna, att sätta sig i besittning af den Svenska handeln, skola de äfven snart åtkomma de dertill hörande skepp, och således af den fÖre5 slagna helfriheten allena draga vinning. För min del kan jag alltså icke just inse, att någon vidare uppmuntran i denna våg är lämplig , ån den sorn i nu varande TullTaxa blifvit bestämd, att nemligen för det skepp, som hår i Riket köpes,j helfrihet för första utgåendet förunnas. Den 3 Junii. Dessa anmärkningar underställas vördsammast Högloflige Riddersbapets och Adelns upp, lysta och ynnestfulla bepröfvande, och torde, i händelse af återremiss, dermed få vara följaktige, G. af Brinckman. Grefve Mörner, Carl Stellan anhöll, att ifrågavarande Betänkande, som innefattade ett ämne af särdeles vigt, måtte ytterligare få hvila på bordet. Herr Munck af Rosejisköld, Eberhard: Jag hade, tillika med Herr Grefve Mörner, äfven ämnat begära, att ifrågavarande Betänkande måtte ytterligare få förblifva hvilande på bordet; men sedan jag nu mera hört Betänkandet. upplåsas, och funnit detsamma öfverensstämmande med mina tänkesätt; anser jag för min del något uppskof med målets företagan-i de icke behöfligt, utan anhåller om Hans Excellence Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition till bifall af Betänkandet.
Hvad dernäst beträffar de stadganden uti ifrågavarande 4 Art, 3 Afd., hvilka angå Riksgälds-Contorets med fleres Crediti v-rältighet å Banken, eller §§. 3. 10. 11. 12 och i3, anser sig Utskottet böra föreslå, att åt dem, sammanförde med §. iG i 4 Art. 4 Afd., må gifvas följande redaction: 8:0 (Förstärkta Banco-Utskottets beslut, enligt Mern. N:o 48, pag14> samt R. St. beslut i anledning af Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16, i hvad rörer uppsägning af Cassa-creditiV i allmänhet.) För liqviden af Statsfyllnads-summan och för bestridandet af Riksgälds-Contorets egne behof eger Riksgälds-Contoret, att i Banken räntefritt begagna Creditiv, till belopp af högst 1 million R:dr Banco, från den 1 September det ena året till den sista Junii det nästpåföljande, då de å Creditivet dragne summor alltid ovilkorligen skola vara af inflytande medel till Banken liqviderade. Banco-Fullmägtige ega skyldighet att, då Bankens ställning sådant fordrar, delta Creditiv uppsäga, dock ej förrän i sista rummetjoch sedan andra utvägar blifvit begagnade. Sådan uppsägning leder lill den påföljd, alt Creditivet månadtl igen, till den sista påföljande Junii, indrages till så stor andel, som motsvarar antalet af de för Credit! v-rällighetens begagnande till sistnämnde dag återstående fulla månader. 9:o (Banco-Utskottets Utlåtande N:o 16, p. 18, mom. litt. a} jemf. med B. Regi. §. 1®, pag. 79) De till Manwläcturernes och Fabtikernes understöd vid 1818 års Banco-Utskottets Memorial N.o i3g. 5 Riksdag beviljade Creditiv för Kongl.
(^Stals-Utskis Uti., Ntris 80 och åtskilligt 174.) S. A. K. Uti E. K. M:s vid innevarande Riksdag aflåtna Nådiga Proposition om Bih. till R. St. Prot. i8^S. to Sami. 1 Afd, 43 333 Expeilitions-Vlskotlets Förslag till lind. Skrifvelse, N.O i3g. Suts-Vefkets tillstånd och behof har framställning jemväl blifvit gjord angående afskrifning eller ersättning, dels för åtskilliga under åren 18.38— 1841 å Inkomsl-titlarnes öfverskott anordnade förskottssuminor af tillhopa 18,051 R:dr 42 sk. 6 r:st, dels ock för andra, till ett sammanräknadt belopp af 15,993 R:dr 28 sk. 3 r:st uppgående, utgifter, hvilka E. K. M:s och Rikets Stats-Conlor åren 1841 och 1843 af under händer hafvande medel bestiidt; varande specifika förteckningar å samtlige ofvanberörde utgiftsposter bila g da E. K. M:s Nådiga Proposition; och få Rikets Ständer, till svar härå, i underdånighet anföra följande: På öfverskotten å Stals-verkets inkomster hade blifvit anordnade: l:o Rotejemkuings-kostnader för år 1838 2,866: 35. 7. dito dito „ 1839 2,573: —•
Lag-Utstottsls mening har ej warit, att denna oin - Den 28 Februarii issZ oinskränkta Teslaments och dispositions frihet i sig sielf wore stridande Mot det Nikoleus Högt. Sranders Vestnr som stadgar, att att jord ina af hwar man sörwarfwas. Utskottet anser den btott stridande emot samma B estrik 6 Esprit och fynemal. Affigren med der sistnämnde är, art ingen Class af Medborgare skatt wara utstangd fran den rätrihet att köpa någon art af priwat Egendom i Riket. Men Fideieomisssiiftelser äsyfta uppenbarligen art formera dels en serskild ännu mera infkräntt Medborgare - Class, som ensam stall besina icke blott säterier, utan all flags fastighet, bets en serskild art priwilegierad jord hwilken ej såsom Säterierne, förblifwer kitt qvantiteten densamma, utan beständigt ökes, sa lange någon jord ar öfrig, som ej blifwic med Fidei-commiss band belagd. Och Lag-Utstottet kan ej annat infe, än akt om de, som ej äga eller kunna fä jord i Riket, aro att anse för hwad Herr Friherre Ltael von kkollloin kallar Cosmepoluer, hwilka för Fäderneslandet hafwa mindre intresse an andra, mäste dessa Cosmopoliters antal ökas, i samma mon Fidei - Commissariernes mängd littwäxer, dä deremot, om wära allmänna Arfslagar sä wara orubbade, en wida större mängd Medborgare dels blifwa werkelige jordägare, dels äga hopp om atr blifwa det, och sä medelst mera fästas wid Fäderneslandet och dess intressen än wid nägot annat Lands. Utskottet tror icke eller, art af dess Lagprojects antagande någon wäda stall upstä för beständer af fromma Stiftelser. Desse inrättningar äro för det allmänna gagnelige Moraliste personer, hwilka således aldrig dö.
Till följd af Rikets Ständers vid denna riksdag fattade beslut, i anledning af väckta frågor om beredandet af tillgångar för afskedade folkskolelärares framtida pensionerande\ bör, utaf de vid slutet af innevarande år 1851 uppkommande besparingar å de medel, som under föregångna riksdagar blifvit anvisade till folkundervisningens befrämjande, en summa af Åttio tusen riksdaler afsättas och tills vidare blifva i Riksgälds-koutoret innestående, på det att, derest inom nästa riksdag, sådana åtgärder i ett eller flera stift varda vidtagna, i följd hvaraf en fond, genom fölkskolelärarnes och församlingarnes bidrag, inom hvarje serskildt stift bildas förde Stati-UtskoUets Memorial, !S:o 339. 7‘ förres pensionering samt ställes under förvaltning af en, utaf folkskolelärarne stiftsvis utsedd och under stifts-styrelsens öfverinseende och kontroll stående direktion, och på vissa allmänna grunder byggda, reglementen derför upprättas samt af Kongl. Majit fastställas, — så vida Kongl. Majit då måtte ega att, med beräknande af omförmälde summas billiga fördelning mellan rikets alla stift, utaf denna summa tilldela hvarje sålunda tillkommen pensionsanstalt ett proportionerligt bidrag för en gang, såsom grundfond för densamma; börande detta bidrags belopp alltså i den ordning och på det sätt, Kongl. Majit lärer i nåder föreskrifva, af Riksgäids-kontorct utbetalas. § 128 Till Kongl. Majits nådiga disposition för folkundervisningens befrämjande, hafva Rikets Ständer, under innevarande riksdag, beviljat följande årliga anslag, att, i mån af behof, fortfarande utgå till och med det år, då nästa riksdag slutas, nemi.: l:o till understöd för folkskolelärares a/lönande inom de socknar, der, enligt Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, statsbidrag för sådant ändamål, i följd af serskilda förhållanden, kan erfordras, Tjugetusen riksdaler årligen; 2:o till seminarierne för bildande af folkskolelärare