Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då här icke var fråga om närmare pröfning utaf alla de omständigheter som rörde den ifrågavar. balansen, så har jag icke trott det vara nödigt alt göra den skillnad, som nu af Hr Printzensköld här är framställd. Hufvudsaken af hvad jag anfört eger i alla fall sin riktighet, och jag torde i afseende på kassabristen blott få nämna att den kamererare, som skulle vara kontrollör öfver verkställda utbetalningar, så vidt jag minnes, vid alla de tillfällen då förskotter begärdes af uppbördsman, tillstyrkte dem, och således blef vederbör, departements chef vilseledd genom kamrerarens tillstyrkande af en utbetalning, som icke borde ega rum. Frih. Boije, Fredr.: Jag ber att få förena mig i den åsigt som Hrr Sandströmer och Rosenblad i detta ämne framställt. Öfverläggningen förklarades härmed vara fulländad, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, framställde, att Hr Sandströmer i afseende på StatsUtsk:s förevar, utlåt., hvartill ingen yrkat bifall, föreslagit att R. o. Ad. måtte i öfverensstämmelse med Frih. von Kramers reservation, .bifalla att den till Statens säkerhet å af Billberghs och Walerii fasta och lösa egendom lagda qvarstad må fortfara, med rättighet för dem båda att under deras återstående lifstid åtnjuta de dem tillerkända pensioner. Härvid anmälde sig och yttrade: Hr Sandströmer: Jag vill blott fästa uppmärksamheten derpå att min framställning var alt R. o. Ad. skulle besluta i öfverensstämmelse med det beslut, som fattades vid föregående riksdag, eller att till nästa riksdag uppskjuta vidare behandling af ärendet, på det att det emedlertid måtte varda utredt huruvida och i hvad mån de aflidne tjenstemännens sterbhus kunde ersätta bristen. Jag har visserligen ingenting emot ett sådant beslut, som Frih. von Kraemer föreslagit och det så mycket mindre, som jag förut har yttrat att jag skulle gerna vilja tillstyrka bifall, men jag befarar att de öfriga RiksStm svårligen lära gå in på något mera än hvad som vid förra riksdagen beviljades och derföre har jag icke ansett mig böra sträcka mitt förslag längre.
Borgare Ståndet gjorde anmårkningarne, får Utskottet jämväl åberopa, hvad i afseende på det Reglementaira vid denna intåttning redan blifvit yttradt, med förklarande i öfrigt, att då ifrågavarande förslag egentligen afser de på Rikets Stat allönade Stats-UtskottetS Betänkanden. 1543 Civile Ämbets och Tjensteman, men Utskottet likväl funnit sig bora ifråga ställa att Stådernes Tjenstemän icke skäligen bora ifrån Inrättningen undantagas, så vida de underkasta sig enahanda afgifter som de öfrige, kunde dock sådant dess mindre ovilkorligen tillstyrkas, som frågan, hvad den angår, i likhet med hvad föreslaget år i afseende på andre utom Riks Staten lånade Ämbets-och Tjenstemän, såsom till exempel Tullverkets med fl. beror på deras hörande, samt närmare pröfning af Pensions Cassans omfattning, jemte öfriga förhållanden. Utskottet får nu härvid tillägga det förslag, att sedan Kongl. Maj:st, i nåder faststålt de vilkor, hvarmed Städernes Ämbetsoch Tjenstemän böra ega rått, att blifva delegare uti denne Pensions Gassa, dock endast på deras hörande må ankomma, huruvida de vilja uti inrättningen deltaga. Sluteligen får Utskottet anmäla, att dess förra Betänkande år bifallet af Hedervärda Bonde Ståndet den I5:de sistlidne Maij, samt vördsamt öfverlemna detta yttrande till Riksens höglofl. Ständers bepröfvande. Stockholm den 26 Junti 1823- 1544 Stats-Utskottets Betänkanden. Ankom elen 2 Julli 1823. Utlåtande i anledning af Kongl. Majasnådiga Remiss uppå Landskamererarens Hr. Kammarrätts Rådets m. m. A. Ekelunds ansökning, om dess Pensions rått vid afskedstagande!:. Hos Kongl. Maj:t har Landskamereraren i Westmanlands Län, Herr Kammar Rätts Rådet och Riddaren af Kongl. Vasa Orden A.
Härmed förenade sig, hvad angick sjelfva saken, Herr v. Lindecreutz, Herr Professor Bexell, Herrar Landegren , Strehlenert, Winblad och Leffler samt Riksdags-Fullmägtige Borje Börjesson, Pehr Pehrssonfretn Christianstads Län , Olof Mansson, Jonas Johansson , Nils Pehrsson och Änders Hä-i kansson m. fl. Af Per Lundstrom från Vesterbottens Län : Jemte det jag hufvudsakligen instämmer uti Medbrodren Nils Månssons Reservation , rörande ändring i Lego-Stadgans 7 Art., då Högloflige Utskotten vid sista sammanträdet med 5;ne rösters pluralitet funno lämpligt återföra flytlningstiden till den 29 September, ville jag blott yttra min enskilda tanka i ämnet, samt uppgifva de olägenheter, som derigenom skulle tillskyndas båda Husbönder och Tjenstefolk. I inin ort är vanligt, ali Örängarne alltid betinga sig a å 3 veckors frihetstid, samt Pigorne 3 ä 4 veckor, sorn allt tillsläppas s Bi 11,Lag-s.
Samma år d. 15 Dec. gafs till konungens ära en annan ballet, om hvilken Jens Juel skrifver: ”Forleden Onsdag bleff her et stort ballet kongens fødelsdag danset aff 60 personer, cavalierer och damer, 20 entreer; var hel vacker till att sæ, og de som danset var heel rigeligen kledde. De fremmede Ministri vore dertill inviteret og dennem Plads aparte bestikket. Effter ballet bleff confect uddelet. Kongen gick saa opp paa Theatrum og danset saa siden med bransle och bal.” Kanske är detta den af Klemming från detta år omnämnda ballet, hvaraf blott några verser äro i behåll, utan att man känner namnet på balletten445. Rörande den af Bengt Oxenstjerna i Nimwegen d. 8 Dec. 1678 gifna balletten, Hercules in Bivio, har man i Torsjöarkivet hans egenhändiga ”Project,” innehållande namnen på de spelande och deras kostymer samt några anteckningar om sjelfva festen. Balletten utfördes af Oxenstjernas egna ”barn och domestiquer” på en ”zirligt dertill apterad theater” och i närvaro af alla ambassadörerna och deras fruar, en mängd främmande ministrar samt från fjerran orter ankomna åskådare. Då Oxenstjerna icke gerna kunnat bjuda åskådarna på en uppläsning af ”Hercules” på svenska, så synes redan deraf, att det icke varit ”Herculis Wägewal,” som vid detta tillfälle uppförts. Det har tydligen varit en för tillfället komponerad ballet med franska sånger. Ty sedan Oxenstjerna i sitt ”Project” uppräknat personerna, skrifver han: ”Sedan alla dessa hafva gifvit deras entréer hvar för sig efter de pas och den aire, som dertill expres äro gjorda, och aktörerna väl äro undervista uti: komma de sedan alla en corps in och dansa en figurerat entré (förmodligen stora balletten), som anföres af Hercules, den sig frögdar öfver det, att han sig ej hafver förföra låtit af vällusten.”
Herr Den 10 September. 377 Herr Friherre Cederström fant sig kunna instämma uti den af Herr Förste Archiatern von Schulzenheim färcsiagne jemkning af i frägawarande Formulair; att nemligen summan af inbetalningarne till Banken icke införes, utan endast, de Summor, Riksens Ständer bewiljat B urken til! gälldande af Ränta och Capital-af. betalning för desi gjorde och tillgörande werkeliga förskott: dä, i händelse Herrar Fullmäktige bifalla delta project, Herr Baron endast förbchöllt sig, att ra desi i början uppläste Dicta, men mi Herrar Fullmäktiges Pcotocoll beivaradt. Herr Ordens. Bistoppen Doctor Murray ansörde i "Minsta ytterligare uppskof med Mbelalningen as de förskott. Rikets Högloft. Seander älagt deras Bank akt göra till Rikets under, stöd, arnor jag medföra de wädeligaste följder. Det är genom Banco. Utskottet, som Ständers befallningar alla tider kommit till deras Fullmäktige r D-inkeni cz. H. Rikets antagne och faststä de Regeringsform och 66. §. uti Riksdags Ordningen, innefatta uttryckeligen rät. tighcten för Riksens Ständers Banco-Utskott, atl föreskrifter om Banco-Förwaltningen gif. wa, samt Banco Fullmäktiges owtllkorliga skyldiahet, att, lemlikt hwarje Riksdag af BancoUtskottet utfärdadt Reglemente, förwalta Bankens medel och trllhöriaheter. Dä nu emedlertid uppmärkmmheten hos Herrar Fullmäktige blifwit wäckt pä den olikhet, som rörande ärliga afbetalningen, hwarlill Stats, Werket uti 578 Den 10 September. desi Förffriming till Banken bör sig förbinda, finnes, emellan Högloft. Banco.Utffottets, Full. mäktige gi ne Justruction, och Riksens Stän. ders Expedition till Kongl.
I 2 § 3 momentet af nuvarande TryckfrihetsFörordning står: att det skall vara hvarje Författare eller utgifvare tillåtet, att, under det enda vilkor af helgd för andras ägande-rätt, allmängöra skrifter af hvad form, vidd eller beskaffenhet, som helst; 268 Den 29 Januari i e. m. och i a:a mom. ”skall, för hvarje ämne, ”skrifarten af hvarje Författares eget val ”hero, under det ansvar derföre, som nedanföre bestämmes, i fall den såsom skän”delig eller smädelig sig utmärker;” samt i 1 morn.: ”1 öfverensstämmelse med här of”van, för en allmän och lagbunden Tryckfrihet lagda grunder, skall det, under de ”nedanföre i 3 § stadgade förbehåll, stå ”hvarje författare fritt att öfver allt hvad ”sorn är eller kan blifva föremål för mensklig kunskap, genom tryck, sina tankar kun^ ”göra.” Dessa stadganden har Utskottet förmodligen ansett för kraftiga, och derföre, eller möjligen af någon annan orsak, som jag ej kan inse, uteslutit dem. Mig förefaller det emedlertid underligt, att ändra hvad som vunnit häfd, och jag yrkar derföre bibehållande af gamla redactionen. Herr Cederschjöld: Den siste värde talaren vill hafva säkerhet bibehållen att kunna få utgifva skrifter i alla ämnen, som kunna blifva föremål för mensklig kunskap. Men långt ifrån att det nya förslaget är inskränktare, är det tvärtom ännu vidsträcktare, än det gamla stadgandet: ty om något kunde utgifvas, som kunde anses vara öfver eller utom mensklig kunskap, så vore icke ens derföre något hinder lagdt. Jag tillst}'rker alltså, att den föreslagna redactionen måtte oförändrad antagas. Grefve Frölich: Herr Cederschjöld har Den 29 Jan 11a iii e. m. 269 med sin framställning ej bevisat annat, än att det ej är konstigt att paraphrasera en mening; och fastän de skäl, han sökt andraga, för mig ingalunda äro väsentliga, vill jag dock, i händelse Ridd. och Adeln icke skulle dela min åsigt i detta fall, icke härmed uppehålla.
Räntan derför gör ensamt i5,oooR:dr, eller 5 gånger mer än den summa, som 11 u begäres. Jag tror, att prejudikaterne således snarare tala för tillstyrkande af återremiss. 28 Den 12 J u n i i f. m. Hörr Lefren, Johan Pehr: StntsIJl.slottet har afstyrkt det äskade understödet hufvudsakligen, emedan det strider emot grundsatsen, att hvarje local §kail sörja för sine fattige. Åtager sig Staten att lemna bidrag härtill på ett ställe, tror jag att det ej går väl i längden. Men Utskottet har derjemte föreställt sig, att Garnisoner ej ensamt aro betungande för den Stad, der de äro förlagde, utan äfven vinstgifvande. Mig vetterligen finnes intet land, utom Sverige, der Städerne förebära, att de hafva olägenheter af sina Garnisoner; man vill Iverlom gerna behålla dem för vinsten af ökad varuafsättning. Af egen erfarenhet för omkring 25 år sedan vet jag, att äfven här en Stad, som begärde befrielse från Garnison, sedan deri fått sin önskan uppfyid, beklagade sig deröfver. Städerne hafva äfven mycken nytta af Garnisonerné, såsom handräckningsmanskap, serdeles om Sommaren, då handelsrörelsen fordrar större tillfällig handräckning. Som jag icke funnit de framställde anmärkningai ne vara af dea beskaffenhet, att de kunna föranleda lill äler remiss, tillstyrker jag bifall af Utlåtandet. • Herr Ribbing* Man har framställt invändningar emot den grundsats jag yrkat, att jemföra fattigvården i Städerne och på landet. Är del, såsom en värd Ledamot nu sist yttrat, att Götheborg liar fördel af sina fattiga, så är all vidare bevisning öf i • 'g;_-v v'-‘ Den 12 Junii f. m. 29 verflödig; ' men hafva Städerne liksom ländta tunga af de fattiga, vet jag ej, hvarföre icke Soldaterne i Städerne kunna jernföras med Soldaterne på landet.
Det behöfves troligen ej omtalas, att för att fullborda en god Matros, fordras så många år, som det åtgår månader vid en Soldats tilldaning; och man behöfver ej mer än nämna Elementets hårdhet, alltid sig likt antingen Fred eller Krig, Individens beständiga med egen kännedom ansvarsfulla arbetsförmåga, för att icke finna att denna Varelse är den mäst sjelfberoende, således till Sjellförsvar mäst passande; men fordrar derföre all den uppmärksamhet och omvårdnad, man är hans duglighet och ryda omhvälfvande Existence skyldig. För alt än mera styrka sanningen af dessa mina tankar om en Flottas möjeliga frambringande samt de förbättringar vid hushållningen, som dervid kunna vara af nöden, får jag anmäla det StatsUtskottet måtte i Underdånighet begära, att få meddelat lea Den 19 Janttaru. det utarbetade Project för Rikets Flottor, söm är ingifvit af deri Comité, som förlidne Vinter bär i Stockholm satt, samt serskildt få inge till StalsIItskottet, elt enskilt Betänkande af mig och ÖfversteLiéutenanten Nordenskjöld uti den Comité, som i Carlskrona var i och för RedogörelseVerket sammansatt, hvarest vi äro Ledamöter. Jag får be Ridderskapet och Adeln om ursägl, alt så länge hafva uppehållit med dessa framställningar, af mig, blott ännu en Lärling af det Vapen jag valt; men full af mitt ämne, då det ankommit att mäja, som Taflan för mig synes, bar jag ej kunnat gjordt det kortare och får endast sluta med att göra oss uppmärksamme på hvad vi varit och hvad vi böra blifva. Låtorn oss ihågkomma vår härkomst från Wikingarne, deras sätt att föra krig och bibehålla sin Sjelfständighet.
Utsöknings-Balken, jemförd med 16 Cap. HandelsBalken, samt att gäldenär, hvilken, till följd af uppstådd concurs, blefve ifrån bysättningshäkte! endtledigad, derföre icke komme att åtnjuta större personlig frihet, än som med de i 4 CapConcurs-Lagen befintliga stadganden, rörande annan gäldenär, som är under concurs, öfverensstämmer; hafva Rikets Ständer härigenom skolat hos E. K. M. i underdånighet föreslå, det måtte, med upphäfvande af 5o §. i ConcursLagen, följande stadgande meddelas: Sitter gäldenär vid concursens början i bysättningshäkte, varde, sedan han besvurit bouppteckningen, utur detsamma lösgifven. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 19 November 1834- N:o Expedilions-Ulskottets Förslag tili und. Skrifvelse Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 1 j Nov. 1834- Preste-Stundet den 17 — Borgare-Ståndet den 17 Bonde-Ståndet den 19 Rikets Ständers underd. Skrifvelse, angående förhöjning i underhållet för bysatt gäldenär. (Lag-Utsk. N:ris 65 & 144.) S. A. K. Då bysatt gäldenärs underhåll, hvilket, enligt Kongl.
Vid betraktande af de ofvannämnda svårigheterna, någon gång omöjligheterna för Kongl. Majit och Kronan att, — äfven utan afseende på ds då betydligen uppstegrade kostnaderna, — i behofvets stund kunna fullgöra sitt ansvarsfulla åliggande att förse bevärings-manskapet med erforderlig beklädnad, har jag ansett det vara min oeftergifiiga pligt att fästa Eders Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet på 14 Kongl. May.ls Nåd. Prop. om Statsverket 1853. vigten och angelägenheten af att för flottans skyndsamma bemanning, åtgärder i tid vidtagas för tillyägabringando af beklädnad i beredskap för den del af beväringsmanskapet, som dervid måste i tjenstgöring ingå. Enligt hvad hittills stadgadt varit, har den del af sjöbeväringen, som varit sammandragen till vapenöfning till lands, genom Kongl. Krigs-kollcgii försorg blifvit beklädd, jemte det särskild kontant ersättning leronats dem af manskapet, hvilka begagnat egna skjortor, strumpor och skor. Hittills har dock endast en klass af de beväringsskyldige varit till årlig exersis inkallad , meri , i händelse af krig, blifver sannolikt mer än en klass af landtbeväringeri för arméens behof uppbådad, hvarigenom det under ofvannämnda kollegii förvaltning ställda anslag till beväringsmanskapets beklädnad blifver erforderligt för den del af samma manskap, som tillhör arméen, hvaremot flottans beväringsmanskap måste af flottan med beklädnad förses. Enligt upprättade listor å alla, så väl den seglande , sem skärgårdsflottans fartyg, skulle i krig, utom de vapnet tillhörande stamtrupper, å den förra komma att tjenstgöra omkring 2000 af sjöbevåringsmanskapet, samt å den andra afdelningen af flottan omkring 6000 af berörde manskap, hvarjemte för flottans etablissementer och sjöfästningarne omkring 3000 af samma manskap erfordrades, eller tillsammans 11,000 beväringsskyldige; hvadan alltså ett lika antal beklädnader k om me i fråga att anskaffas.
För hvarje sådan näringsidkare, som i 1 mom. af § 7 omförmåld år, skall årligen, så långe hans rättighet fortfar, den komité, som för bevillnings-taxering satt år, beräkna det kannetal bränvin, sora må anses komma att af näringsidkaren under det nästföljande försåljningsåret i staden föryttras, i fall han sin rått till brånvinsförsåljning då fortfarande utöfvar. Näringsidkare, som icke, inom fjorton dagar från det taxerings-komitéens förrättning blifvit afslutad, sin rått till brånvinsförsåljning hos magistraten uppsagt, vare underkastad den afgift, som bör under det näst följande försåljningsåret utgå för det kannetal, hvilket i nu stadgad ordning blifvit bestämdt. § 9- \ . Burskap, som hädanefter meddelas, medföre ej rättighet till minuthandel med eller utskänkning af bränvin. § io. De i § 7 mom. 2 omförmålda försåljningsråttigheter, äfvensom de, hvilka magistraten, sedan stadsfullmägtige eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufva blifvit hörde, finner skäligt låta, i uppsagda eller förverkade rättigheters ställe, under nästföljande försåljningsår utöfvas, varde, innan Augusti månads utgång, af ma Bih. till It. St. Skrifvelse, N:o 119. gistraten på offentlig auktion utbjudna för den af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande jemlikt § 7 beståmda tid af högst tre år, åt den eller dem, som åtaga sig afgift för högsta kannetal. Magistraten ege att, efter stadsfullmågtiges eller, der sådana ej finnas, allmän rådstufvas hörande, bestämma, om flera rättigheter skola utbjudas samfäldt i ett utrop eller hvarje rättighet särskildt. Auktionsanbuden pröfvas af magistraten, som ege dem, med afseende ej mindre å de bjudandes behörighet och tjenlighet, ån äfven å den erbjudna afgiftens belopp, antaga eller förkasta.
§ 1 Alla naturalster och tillverkningar, inhemska eller utländska kan från Sverige landvägen införas till Norge. Undantag är tack,- osmunds-, ballastjärn samt järnhällar över ½ tum tjocka, råkoppar och malm. Samma gäller från Norge till Sverige om varorna är tillåtna för införsel. § 2 Den härigenom allmänna utförseln av skogsprodukter, får inte minska eller förändra den rättighet till kolfångst eller andra skogsförnödenheter, som bruk och bergverk äger. § 3 Ingen tull tas ut för varor som utförs på landsvägen länderna emellan. § 4 Från Norge får införas alla naturalster och tillverkningar, utom brännvin, salpeter och spelkort. Brännvin och spelkort får inte heller från Sverige införas till Norge. § 5 Varor skall var tullbefriade med undantag av band, garn, tråd, strumpor, vävnader raffinerat socker, sockersirap, tobak och snus. § 7 Utländska varor får införas mot tullavgift, beräknad på hälften av vardera rikets sjötulltaxa. § 8 Dock må vid resor mellan länderna tullfritt få medföras mindre partier av annars tullbelagda varor. § 9 - 10 Vid införandet av tullbelagda varor skall anmälan göras hos tulltjänsteman enligt bifogat formulär § 11 Tullstationer är i Sverige: Strömstad, Vänersborg, Åmål, Karlstad, Filipstad, Falun och Östersund. I Norge: Fredrikshall, Fredriksstad, Moss, Dröback Christiania, Rörås, Trondhejm. § 12 Den som begär förpassning av sina varor skall skriftligt förbinda sig att inom två månader betala tull till tjänsteman på bestämmelseorten. § 13 Är den som utfärdar sådan förbindelse inte boende på orten eller inte vederhäftigt ansedd, skall han ställa borgen som för egen skuld. § 14 I avseende på tillsynen av varornas forslande och undersökning på ankomsstället rättar man sig efter varje lands föreskrifter. § 15 Varje månad skall redovisning av förpassade varor genom tullbetjänterna sändas till tullkamrarna på bestämmelseorten. § 16 Transporter till marknader skall särskilt bevakas. § 18 Svenska eller norska manufakturoch fabriksvaror skall vara försedda med intyg att de är tillverkade i Sverige eller Norge. § 22 Ankommer inte förpassade varor till sin bestämmelseort inom två månader bötar förpassningstagaren till tullkassan i det rike, dit varorna blivit förpassade.
Sammanfattande sina åsigter i tullagstiftningen dertill, att denna lagstiftning borde återföras till sin ursprungliga betydelse af endast skattereglering, och att dervid följaktligen borde afses de grunder, som i allmänhet bestämma statsbidragens rättvisa fördelning emellan samhällets medlemmar, betraktade kommitterado emellertid sitt förslag såsom en fortsatt öfvergång från det hittills följda skydds-systemet; hvarföre ock kommitterade, vid behandlingen af frågan om de särskilta tullsatserna, sorgfälligt sökt förskaffa sig alla erforderliga och tillgängliga upplysningar, samt i sådant hänseende rådfört sig så väl med idkare af Svenska fabriker och handtverkerier, som med handlande, hvilka sysselsätta sig med införsel af utländska tillverkningar; varande resultatet af dessa undersökningar i korthet antydt uti de motiver till förändringar i tulltaxan, hvilka blifvit förslaget bifogade. Vidare hafva kommitterade redogjort för af dem föreslagna förändringar i tulltaxans uppställning, bestående dels deri, att vid införsel tullfria varor blifvit i sjelfva taxan införde, dels ock i uteslutandet af den nu förekommande tullvärdeskolumnen. Både till förenkling af nu under olika namn medgifna särskilta upplagsförmåner och till beredande af väsendtligare lättnader för handeln med och förädlingen af de stora s. k. kassa-artiklar, af hvilka den bufvudsakliga tullinkomsten inflyter, hafva kommitterade föreslagit vissa förändrade grunder för beviljande af nedcrlags-rätt, i och hvarmed det nu i tulltaxan medgifna kredit-upplag skulle komma att upphöra. I sitt underdåniga betänkande hafva kommitterade jemväl behandlat frågan om lämpligaste sättet att tillvägabringa verksamma kontroller emot oloflig varuinförsel och tullförsnillning. Och slutligen förekommer i samma betänkande den beräkning öfver sannolika resultaten för statskassan utaf kommitterades förslag, hvilken i Eders Maj:ts Nådiga Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof blifvit omförmäld. Enligt Eders Maj:ts Nådiga föreskrift, har kommitterades förslag lill tulltaxa, jemte betänkandet och tillhörande bilagor, blifvit af trycket utgifvet. Den offent - 6 Kongl. Maj:ls Nåd.
Lag, och dessutom vore oformligt, samt derföre borde sålunda rättas, att en lika tid för förklarings af gifvande hos alla Konungens Befallningshafvande och således äfven hos Öfver-S tåthållarcEmbetets Cancellie, utsattes; och att, då bysättnirgslagen blifvit upphäfven i flere civiliserade länder, och i andra inskränkt, det vore besynnerligt, att den, i vårt Constilulionela land, oaktadt en stigande bildning och upplysning hos Nationen, qvarstod i ali sin grymhet, samt uppoffrade menniskans dyrbaraste egendom, — dess personliga frihet, — åt illviljan och hämdlystnaden som, i följd af denna Lag, kunde beröfva det största snille, de mest utmärkta egenskaper och kunskaper, all kraft och verksamhet, förvandla den ädla menniskan till ett nära oskäligt djur, för den unga medborgaren stänga ali utsigt lill framlida lycka, samt rycka husfadren från samhället och låta hans famiile falla det allmänna till last. Den som ej hade egendom, eller icke kunde och ville arbeta, borde ej få låna penningar, emedan han, i sådant fall, pantsatte sin person, hvilket Lagen icke borde tillåta. Många lika rysliga, som löjliga missbruk af ifrågavarande barbariska .Lag hade ådagalagt sanningen af Motionairens anmärkningar, såsom exempel hvarpå Motionairen anfört, att personer för Tre Rdr Banco hållits fängslade flere månader, och under denna lid blifvit förstörde samt för samhället förlorade; att andre, för ringa summor, varit fäng - Lag Utskottets Betänkande IV:o £>5. ar slade 20 å 3o år; att den ene gäldstugufången setat bysatt för skuld tili den andre, m. m. - Den bysattes lidande vore nästan större än den häktade brottslingens. D«m setiares fängelsetid vore vanligen inskränkt inom vissa år, och kunde af Konungen förkortas, men den förre' berodde af en enskilds godtycke: och det otillräckliga understödet af 7 a 8 sk. Riksgäldssedlar om dagen nöklsakade honom alt anlita andra menhiskors barmhertighet.