Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till undvikande af vidlyftighet vill jag endast hänvisa det blifvande Stats-Utsk. att taga kännedom om hvad i delta hänseende blifvit yttrat vid början af förra riksdagen utaf Hr v. Troil, Emil, och Hr Rääf i Småland. Hr Grefven har afstyrkt den föreslagne förhöjningen i anslaget å l:sta hufvudtiteln till H. K. H. Kronprinsens hofhållning. Detta är ett grannlaga ämne att yttra sig om, och jag inskränker mig lill att fästa uppmärksamheten derpå, alt denna förhöjda summa af 100,000 r:dr är till beloppet lika stort med det, som under enahanda förhållande var anvisadt å ifrägavar. hufvndtitel före år 1823; således under en tidpunkt, då lefnadskostnaden visserligen icke var större än nu. Gr. Anckarsvärd har vidare anmärkt, att planerne för reorganisation af styrelseverken här i landet vanligen tyckas gå ut på att tillskapa höga chefsplatser, hvilket han ansett vara fallet äfven med den nu ifrägavar. reorganisationen af Bergsoch Comm-collme, och har Hr Grefven yttrat sig anse dessa verk lämpligare kunna inrättas efter Norrskl mönster såsom byråer under departementen. Häremot har Hr von Hartmansdorff redan erinrat om ett hinder af skiljaktiga förhållanden; och till de skäl han anfört vill jag lägga ett, som ensamt borde finnas tillräckligt, hemtadt från grundlagen. Enligt denna kunna våra Depart:s-chefer icke utöfva annat civilt embete och således icke utgöra någon beslutande myndighet. De äro endast föredragande rådgifvare och kunna icke utan ändring i grundlagen blifva annat. Samme talare har ansett tillökningen i det till styrelsen för vägoch vattenbyggnader anvisade förvaltningsanslag icke vara af behofvet påkallad.
Jag medgifver att detta Förslag har talande skål för sig, och att jag till en del dermed förenade mig, redan första gången jag fnför detta upplysta Stånd vågade framställa mina tankar; i det jag erkände att de lägre klasserne vid KrigsAcademien, icke åro i och för Inrättningen behöflige, utan enligt min tanka, ansåg uti flera fast icke i alla afseenden nyttigare för eleverne, att de inhämta vid våra öfriga offentliga Skolor de kunskaper, de i dessa klasser skola förvärfva j och tror detta på de skäl jag från detta rum anfört, oagtadt jag är öfvertygad ge - 344 Den a5 Augusti e. m» »om hvad erfarenheten bestyrkt, atf dessa kunskaper lättare och säkrare vid Carlberg ån annorstädes bibringas, ty hvarföre skulle det annars hända sig högst sällsynt, att ynglingar vid ankomsten till KrigsAcademien kunna intagas i 4;de classen, dår början sker med militaire vetenskaperne, men deremot så ofta inträffa , att äfven de som varit vid andra offentliga Skolor och med Informatorer bevistat flera terminer vid Academierne, vid i6 och 17 års ålder knappt hafva nödiga kunskaper till intagande i de lägsta classerne vid KrigsAcadtmien, och detta förhållande åger vanligen rum hvarje år med rått många. Sedan jag nu ådagalagt, att min önskan för KrigsAcadetniens bibehållande medgifvcr förändring i dess närvarande organisation, går jag att framställa de. företräden jag anser denna bildningsanstalt äga framföre alla andra i Riket, att för Arméen dana skickelige linie Officerare. Dessa företräden härflyta; 1:0 Af methoden uti, och 2:0 Af den härdade uppfostran, som vid KrigsAkademien meddelas. Hvad först beträffar undervisningen, så miste vål erkännas att den militaira har ett stort behof utaf att theorien och praktiken jemt handleda hvarandra: och huru vore detta möjligt vid Universiteten, som sakna alla tillfällen dertill, utom exercice med handgevär, i och för hvilken visserligen ingen I^rigsAcademie erfor?
Jag deltager i en förvaltning, som för några dagar sedan kom i ett hastigt behof af en större summa, och det mötte icke någon svårighet att på fastighetshandlingar inom 24 timmar erhålla 100,000 r:dr. Gr. Cronhjelm: Till svar på den siste talarens yttrande får jag nämna, att då bancoreglementet ännu ej förevarit till afgörande, och det ännu icke är gifvet, om icke Bancostyrelsen och Discontstyrelsen blifva desamma, är den förutsättning för tidig, som Hr v. Troil framställt, enär det ganska väl låter göra sig just på den grund, att lånerörelsen i sista rummet skall indragas. Jag skulle önska, att åtgärden mätte tvälfa Bancodiscontfondep, emedan denna anstalt, sådan den sig befinner, är den, som minst uppfyller sitt ändamål att bispringa näringarna. Den är nu endast ep lånanstalt för personer, som ej hafva god credit, men ej för näringsidkare eller handlande; jag skulle kunna säga, att den är en vinglerianstalt. Hr von Troil: Den siste talaren yttrade, att då det reglementariska ännu ej förevarit, vore ännu tid för den åtgärd, han omtalat; men han har förut sagt, att den redan existerade, och det är detta jag tror mig kunna påstå icke vara enligt med förhållandet. Då hag sagt, att indragningen skulle kunna ske i obetydlig mån, får jag nämna, att det icke är otänkbart, att ju många privata bolag af stor Omfattning kunna uppstå, hvilka komma att utgifva sedlar till den mängd, att Banken i ganska betydlig man måste minska sjnas antal, icke för att i det hela minska surnmaq gf de circulerande myntrepresentativerna, men för att hinfl»'3 deras alltför stora förökning, Gr. Cronhjelm: Att lånerörelsen skulle komma att öfvertagas af privata är det mål, hvartill de flesta af oss sträfva, och i samma mån näringarna på annat håll erhålla tillgångar för sina behof, blir Banken mindre anlitad; men Den 5 Maj e. m. !99 Så långe rörelsen liar absorberat tillgångarna, kan ej någon betydlig indragning verkställas utan olägenhet. Hr Lagerhjelm:
Sif ordinarie anflagett: Slid Slflöuing • 4^/872: 4G. ia. — glottaitå nybpggnab ocf; unberl;åll 387,264.:. 5. 6; — gpringarneé unber« båll 2o,5oo: Slefe* od> £racta* ntentSpenningar . 3,318:. a5. 8. Sif iiiflutne niebel för förfålbc Ärigö* ©fepp 108,429: 27. io. Sif anbrc för ferfPilbe behof anflagne mebel 48,208: 7. i. Sif ff rifning: SGärbef af in natura erhållen Spanutål 0$ Sf'atte*$£jära . 20,820: 40. —■■ fanit ett utbetalbt för* (Tott, till broarS å* tergälbanbe tillgång, fafnaö 23o: r ,o;k) ; 4o. — Söatancerab behållning till år 1827 . 35. 3. LXVII Qr cfc i f. SMjållning från år 1825 3f:br 290,331: 7. I0. Sif inflntne £D?ebeI för förfålbe åt rigg; Sfcpp 246,482: g. n. 2!ill ferffilbc befjof anwifabe mebel . 62,882: 22. 3. 253 röranbe regleringen af 9?ifå*<£tatcnS io:be buftmtb* 34tcl yttrat ftg i affecnbc på be mibtagne åtgörbente till uppbanbling af ittlänbfft Sfemirfe ocl; flottans beraf för
Men en dag — det var redan lidet långt ut på våren — föll det mig i ögonen, att huset med ens såg så öppet ut. Det intryck, jag denna dag fick, bröt sig så underligt starkt mot hvad jag förnummit, när jag annars gått förbi. Jag tyckte, hela huset plötsligt öppnat sig på vid gafvel, för solen och våren och menniskorna; och derinne någonstädes kvittrade en fågel i sin bur, som om den måst hålla sig stilla en hel lång vinter och nu berusade sig med sina egna välljud i den ändtligen brutna tystnaden. Jag trädde in i bondstugan. Der satt den vackra Ursula helt allena vid ett bord. Vi helsade muntert på hvarandra såsom gamla goda bekanta; och hon gick ut att bringa mig ölet. Gäster kommo, — byns folk, som drucko sin förmiddagsliter eller åto sin middagssoppa; det var ännu långt, innan de sommarfrämmande voro att vänta. Den vackra Ursula gick ut och in, gick af och an, drack af den enes glas och skrattade åt den andres kvickhet. Men när hon skrattade, så skedde det så högljudt klanglöst, som skrattet blir, när det icke är annat än ett ljud; och när det bröt af, så skedde det tvärt och utan böjning, och der klang intet efter af detta döda ljud; och när hon derpå satt och teg, så förnams denna tystnad af mig, en främmande menniska, såsom ett djupt svart hål, som hon stirrade och lyssnade ned i och hvari alla vi, hvilka suto der omkring henne, slökos opp och blefvo borta. Hennes ögon sågo förbi oss män, som om de icke mera varsnade oss, och ut på ett eller annat, som låg så långt borta, så långt bortom hvarje rum, att jag — i stället för att vända mig om och följa riktningen af hennes blick — följde utmed densamma bakåt, tillbaka in i hennes ögon. Det fans i dem inte så mycket som en skuggning kvar af den färg, som är uttrycket, själen; det var som om denna förlorat sig någonstädes, ute i vidderna hinsides allt rum eller nere i det svarta hålet inunder allt lif, och som om blicken mekaniskt blifvit stående i den riktning, hvari den upphört att vara lefvande.
Anie. till Exp.-Utsk, elen 11 November, kl. 7 e. m. Memorial, i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 3, Utskottets ofvannämnda Utlåtande, i anledning af väckta motioner , rörande den ersättning, inqvai tei ingsgifvare bör tillkomma lör mat, som lemnäs till tågande trupper, m. m., bar af Eidderskapet och Adeln blifvit återremitterad t; men då detsamma blifvit bifallet af Presteoch Borgare-Stånden den 25, samt af Bonde-Ståndet den 18 sistlidne Juli, i anseende hvartill frågan, jemlikt ^5 §. Biksdags-Ordningen, är genom Irenne Stånds beslut afgjord, så kan någon vidare behandling deraf å Utskottens sida icke ega rum. Stockholm den 6 November 1840. Ank. till Exp.-Utsk. den 11 Novcmkcr, kl. 7 e. m. Memorialj i anledning af återremiss å Utlåtandet N:o 7. Utskottens berörde Utlåtande, i anledning af serskilda motioner, dels om beredandet af medel för en leetion vid Rikets Gymnasier uti Naturhistorien , förmedelst den Theologiska leetionens förenande med den Filosofiska, dels om medel till aflöning åt Lectorer vid Gymnasie] ne i da 6 Stutssamt Allm■ Bese.- och Ekon -Utskottens Memorial, JY:ris ->6 & 77. moderna språken, bar af Ridderskapet och Adeln blifvit återremitteradt; men då detsamma blifvit bifallet af Preste-Slåndet den 1 sistlidne Augusti, af Borgare-Ståndet den 23 Juli och af Bonde-Slåndet den 22 i samma månad, och frågan således, jemlikt y5 §. Riksdags-Ordningen, är genom 3 Stånds beslut afgjord, kunna Utskotten dermed icke vidare taga befattning. Stockholm den 6 November 1840. Ank. till Exp.-Usk. den ii November, kl. 7 e. m.
Ex. Hr Gr. o. Landtm, yttrade, att det var i anledn. af Hr Hjärnes hemställan, hvilken af ingen motsades, som den upplästa contraproposm blifvit uppsatt; ankommande det på R. o. Ad., om Ståndet till contrapropos. önskade denna mening eller vanlig återremiss. Frih. Boye: Voteringen begärdes på återremiss, och således måste frågan derom, på sätt Gr. Horn begärt, utgöra contraproposm. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ausåg contraproposm böra innehålla enkel återremiss. Bifölls. Den 18 Maj. Upplästes till justering och godkändes följande votertsproposm: Den, som godkänner LagUtsk:s betänk. N:o 186 öfver Hr C. G. Stuarts motion, aug:de und. anhållan hos K. M. om utarbetande lill nästa riksdag af förslag till en gemensam lag för utrikes och inrikes vexlar, voterar . ia; den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, anser R. o. Ad. ofvannämnde betänk. N:o 186 böra återremitteras. Efter voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit, som följer; Ja — 27. Nej — 19. Gr. Horn: Erkännande min skyldighet att redogöra för mina vota, får jag till prot. förklara, det jag högligen protesterar mot den åsigt, sorn legat till grund för R. o. Ad:s nu fattade beslut. Upplästes och lades på bordet BancoUtsk:s memor. N:o >47, med öfverlemnande af voter:spropos:r i anledn. af R. Sils skiljaktiga beslut vid Utsk:s under N:o 142 afgifna utlåt. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. f till to på aftonen. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe• Tisdagen den 19 Maj 1835. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 1 prot.-utdr. för förliden gårdag.
Missgernings-Balken och skriften confisqueras. Ordet tydlig gör bär den verkan, att om uppmaningen aldrig så litet öfverhöljs, ehuru den likväl kan vara begriplig, förfaller all laglig åtgärd, ocb uppmanaren får vara okänd. Efter allmänna Lagen straffas uppmaning (den som upphissar eller styr - Bilaga E till Mern. N:o 7. 89 ker) till myteri och uppror, utan tillägg af ordet tydlig, med lifvets förlust. Det är således farligare att göra en sådan uppmaning mundteligen än genom trycket. Missgernings-Balken stadgar: att hvar som i ondt uppsåt diktar eller sprider kring landet ut lögner och falska rykten, the ther röra Rikets säkerhet m. m., straffas med Landsflykt, spö eller fängelse. Men enligt Tryckfrihets-Förordningen straffas lögnaktiga uppgifter och vrängda framställningar till allmänhetens förvillande och förledande med böter: det är — med ingenting, hvilket förut är i underdånighet bevist. Tryckfrihets-Förordningen kunde visserligen mycket förkortas ocb derigenom förbättras, om i stället för de detailler, som utesluta allt, hvad ej är uppräknadt, der toges till grund denna enkla princip: att edit hvad enligt allmänna Lagen är straffbart att tala eller skrifva, belägges med samma eller till viss utsatt grad större straff än det vanliga, då detsamma genom tryck allmängöres; samt att i alla fall då Hof-Rätten förklarar en skrift brottslig, skall namnet af Boktryckaren uppgifvas; på det straffet icke måtte blifva illusoriskt ocb författningen derom — ord utan betydelse.
Fär deremot hwar och en, som dertill har förmåga och industris inrätta större Bränneriet, sa saknar Landtinannen nödig afsättning pä sitt bränwin, emedan sadane Bränwins brännare, som genom större pannor och inrättningar erhälla mera bränwin utur en runna säd, alriv kunna undersälja Landtmannen, hwilken dessutom ej a!» tid har tillfälle, att haswa sin wara osäld, till dest den stiger i priset, hwliket i sadant fall styres af do 208 Den 4 December större VränwinS^ tiliwerkarena. — Matt torde inwättda att spannemälen, kil! jordbrukarens fördel, härigenom skulle stiga i priset, men om sädanr någon gang skut, le, af denna orsak inb öst,;, sa bliswer förhållandet oftast annorlunda emedan jordbrukare!;, söm salunda saknar tillfälle, att genom förädling afyttra sin svattnemäl, nödgas taga för dcMäwma hwad dcsta nya spannemäls Handlare i samråd Med de öfrige behaga derföre gifwa. — Drt inkast som är art sörwänta af dem, som hastva stora Bräunevier, eller tala för dem, all ber ät en National winst, att Utur ett lika quantttm säd kunna fa mera Bränwin, genom större pannor, är lätt att wedcrlägga, blott man will göda nägst afseende pä äkerbruketö och boffapS ffjötselnö uphjelpande. — Hwarje omtänksam jordbrukare behöfwer akid kosta mer eller mindre spannemäl pä sine kreatur, men ta han får tillwerka bränwin, bliswer detta behof i samma mohn mindre, och hwad as en tunna säd sas mindre i bränwin, biifwergagneligt för kreaturen, genom ett mera kraftfull föda as det quarbliswande.
Ständers Allmänna Weswärs - och Leconomie-Utstött med anmodan, att skyndsammast med desi utlåtande och Förslag Härutinnan till Nilsons Ständers Plena inkomma. hit supra. S. D. Efter Avläsande afRikscns Höglofl. Ständers Ctats-Utstotts Memorial,' anaäende de grunder, hwilka tvid Kronogodsenö försäljning klra iakttagas, beslöt Pre, stc-Skändet, att i sa mätte förena stg med HederwarLa Bondc-Ständets härom mcddclte befli:t, att de böra till ren n äflbjucar de pä ostentelig Auction till Skatte försäljas r>ti sadana större cch mindre §cmn antal och delar, som ef, ter hwarje Egendcms scrstildta omstendigheter och local flnnas bast pastande, i hn ilkct afseende Hos Kongl. Maj:t borde göras underdänig anhållan, om befallning till Kamma"ColleglUM, att efter wedcrbörande Lands-Höfdingars hörande, huru hwarje sädan egendom lämpeligast bör kunna styckas, om deflaö behöriga refning, upstattande och rs» Den 17 April. 691 rotering, samt derefter flccnde bortauctionerande i weder» bvrlig ordning föranstalta, vt suprs. S. D. Riksens Högloft. Ständers Stats-UtstottL förflag till Reglemente för Rikgälds-Contoret blef, i an» seende till deremot gjorda anmärkningar, äterförwisadt till bemäldte Utflott med anmodan att sa fort sig göra lärer dest förnyade utlåtande till SUkscns Ständers Plena af Zlflva vt supra. S. D. Till Riksens Högloft. Ständers Stats-Utstotts yttrande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition, angäcnde Räntebetalningen ä de Patreotiste Länell nr. m. kemnade Preste-Ständet dest bifall.
Numera hafva dock äfven tschuktscher slagit sig ned på några punkter af denna kuststräcka, och en del eskimåer hafva antagit den förnämare tschuktschstammens språk. Invånarne vid S:t Lawrence bay talade sålunda tschuktschiska, med föga inblandning af främmande ord, och skilde sig till lefnadsvanor och utseende obetydligt från de tschuktscher, som vi under vinterns lopp lärde känna nästan från alla trakter af Tschuktsch-halfön. Det samma var förhållandet med de infödingar, som kommo om bord på Vega, under det hon färdades förbi Ostkap, och med de båda familjer, som vi träffade i Konyam-bay. Men infödingarne på nordvestra delen af S:t Lawrence-ön talade en eskimåisk munart, helt olika tschuktsch-målet. Äfven den var dock uppblandad med en mängd tschuktschiska ord. Vid Port Clarence bodde deremot rena eskimåer. Bland dessa träffades en tschuktschisk qvinna, som berättade, att tschuktschbyar finnas äfven på amerikanska sidan af Beringssund norr om Kap Prince of Wales. Synnerligen många och folkrika måtte dessa dock ej vara, då de ej omtalas i berättelserna om engelsmännens flerfaldiga expeditioner till dessa trakter, t. ex. ej i dr John Simpsons innehållsrika uppsats om eskimåerna vid Beringssund. Någon ledning för bedömande af ren-tschuktschernas antal hafva vi ej kunnat erhålla under Vega-resan. Men antalet af kust-tschuktscher kan man uppskatta på följande grunder. Löjtnant Nordqvist insamlade af de talrika formän, som rastade vid Vega, underrättelser om namnen på de tältplatser, som för närvarande träffas vid kusten mellan Tschaun-bay och Beringssund, och om antalet af tält, som finnas i hvarje by. Han fick sålunda reda på, att tältens antal i kustbyarna uppgår till omkring 400. Antalet inbyggare i hvarje tält kan enligt vår erfarenhet i medeltal anslås till fem. Hela folkantalet på den ifrågavarande kuststräckan skulle således uppgå till ungefär 2000, högst 2500 män, qvinnor och barn.
En lika beskaffad inrättning för resande imellan Upsala och Gefle har blifvit försökt, men icke kunnat bära de dermed förenade kostnader, och alltså mäst öfvergifvas. På vestra Landsvägen genom Länet, Öfver Tibble, Grans, Litslena och Enköpings Gästgifvaregårdar är ock en Forvagn i gång imellan 'Stockholm och Westerås m. m., men skjuttsnings-skyldigheten är derigenom, hittills, i allt för ringa mon underlättad. Vida betydligare lindring har den vunnit genom den af Ångfartygen underhållna beqväma sjö-communication med Hufvudstaden. dock fortfar den ännu att vara betungande, och det visar sig, att de resandes antal stiger i samma mon, som transportmedlen mågfaldigas och lättas. Äfven väghållningen är en lung börda för jordbruket. Skyldigheten att den uppfylla får aldrig eftersättas, och genom dess noggranna uppfyllande förspilles af hvarje Hemman en mängd dagsverken med folk och dragare. Men äfven delta onus är mer och mindre tryckande, allt efter väglolternas och väggrusets aflägsenhet från hemmanen. Länet är tungt roteradt. Rustningsskyldigheten, som varit särdeles besvärande, börjar dock nu att vinna lättnad, dels genom bättre tillgång å infödda Remonter och dels genom arne af de Rustande detta år vidtagne och af Kongl. Maj:ts Nådigst fastställda beslut, enligt hvilka Remonlerings-kostnäden framdeles kommer att bestridas utur en gemensam Cassa, hvartill sammanskott lemnäs från och med nästkommande år, samt en Direction blifvit inrättad, hvilken, emot viss årlig afgift af de Rustande, ombesörjer afskaffande och lagning: af beklädnads» och monderings-persedlarne m. m. för den har i Länet förlagda del af Kongl. Lif-Regementets Dragon-Corps. Religions-Lärarnes aflöning börjar, allt mer och mer, kännas besvärande, särdeles i anseende till det sätt, hvarpå den utgöres.
Uti väckt fråga om ersättning till Herr Hof-Stallmästaren Grefve Frölich för Arrentet af Flyinge och Dahlby Kungsgårdar. 150 Fröt, Uidr, <L 24 Febr. 1818. 6:0. I fråga om den vid sista Riksdagen beVilja de LönFörhöjning för Lagmännen i Skåne och Blekinge. 7:0. X anledning af Kongl. Majit? Nådiga .Remiss uppå Lieutnanten L, Thorsells ansök, ning, att utbekomma innestående exspectance-arfyode. S. D. Fciredrogos å nyo 2:ne serskildta från Stats-lJtskottet den 12 dennes afgifne samt den 37 derpå följde eftermiddagen på bordet lagde Utlåtanden; i:o Angående Krono-Uppbörds Betjeningens aflönande i Götheborg, samt öfrige Städerne utom Stockholm; och 2:0 öfver Riks. dags-Fulimägtigens för Stockholms Stad Herr Jå. J. Lundgrens Memorial om ytterligare bidrag af Strens medel till Krono-Uppbörds - Betjeningens derstädes aflöning m. m. Och fann Högjoflige Bidderskapet oell Adeln för godt att StatsUfskottets berörde tvänne utlåtanden gilla j I följd hvaraf till Bevillnings-Utskottets yttrande öfyerlemnades frågan, huruvida icke, till beredande af ersättning åt Krono - Uppbörds - Betjeningen för det tillökfa besvär och den större kostnad, som vid debitering, uppbörd och redovisning uppkommit, den af Riksens Ständer ansi agne vissa procent på beviilnings-rnedlen , derest densamma skulla finnas icke svara mot behofvet; torde böra Ökas. Från TJogvördiga Prest-Ståndet S. D. Vid ytterligare föredragning af LagUtskottets den 17 dennes på bordet lagda Utlåtande, i anledning af återremiss, rörande tiden för Kungörelsers uppläsande ifrån Predikstolen, Prot. Utdr. d. 24 Fehr. 1818.'
Men en'total reform och reglering i detta afseende synes mig ännu vara för tidig, innan det är afgjordt, om Indelningsverket kan eller bör rubbas. Den 21 Maji f. m. 77 Utskottets förslag om en del Boställens afskafiånde och en annan dels bibehållande, samt tillskott af det ena Regementet till ett annat, innefattar ock en fullkomlig rubbning af Indelningsverket, den jag alldeles ej kan gilla. Detta förslag finnér jag vara sämre, än att rent af borttaga alla Befälets boställen och aflöna Befälet helt och hållet nied contanla penningar. Då jag således ej kan instämma i Utskottets förslag i denna del, vågar jag till vederbörandes behjertande föreslå, att man nu icke må söka åstadkomma någon total reform af lönerue i hela Armeen, utan att till hvarje Regemente må öfverlemnas att undersöka sine tillgångar till lönereglering och dertill använda dem inom sig. Vid de Regementer, sorn dervid befunnos hafva tillräckliga utvägar till det gamla Befälets aflöning, beliöfdes då anslag endast för det nja Befälets lönande. Om något Regemente, efter en behörig tilldelning af löner åt det gamla Befälet, befunnes hafva genom boställen och indelning något Öfverskott, kunde delta blifva cn tillgång alt underlätta löneregleringen för Tredje Bataljonens Befäl. De Regementer åter, som saknade full tillgång att nöjaktigt reglera lÖnerne för gamla Befälet, borde dertill få bidrag genom nya anslag af Staten, så att allt Befäl blef i en riktig proportion aflönt. Likaledes skulle af Staten fyllas bristen i det nya Befälets aflöning i samina förhållande som det gam - 78 Den 21 Maj! f. m. la. För att kunna uppfylla dessa fordringar, tror jag det vara bäst, att Rikets Ständer anslå intill nästa Riksdag ifrån och med nästa år en årlig rund summa lill Konungens disposition. Dermed kunde Konungen under tiden lemna understöd ät det mest behöfvande Befälet.