Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dervid får jag lika underdånigt till en början anföra, att GeneralLandtmäteri-kont:s göromål, sedan den nu gällande Aflönings-Staten fastställdes, blifvit i högst betydlig män ökade. Det är visserligen sant, alt kont. redan år 1840 ålåg alt bearbeta Rikets vidlyftiga sockenkarteverk och att granska inkommande handlingar ang:de ulflyttnings-underslöd af allmänna medel samt underd. förslag i ämnet afgifva. Men förstnämnda åliggande ordnades först genom E. K. M:s nåd. bref d. 12 Dec. hvarförinnan det knappt kan sägas hafva utgjort nugot föremål för GeneralLandtmäterikonhs verksamhet, • och besväret med ntflyttniugshand"lingarnes granskning är numera dubbelt större än förr, hvilket lätteligen synes deraf, att understödsbeloppen, som i medeltal utgjort under åren 1830—1839. 29,774 R:dr och 1840—1849. 48^158 R:dr för år 1851 upgått lill 58,595 R:dr 32 [sk. 11 rst. l):ko och för år 1852, 79,022 R:dr 13 sk. 8 rst. s.m. Härför utan har kont., genom E. K. M:s nåd. Bref af d. 8 Dec. 1848 erhållit ett alldeles nytt åliggande, eller det att granska de räkenskaper, med tillhörande verifikationer, som af E. K. M:s samtlige Befhtde uprättas öfver till flere tusende skiftestagare i Riket utbetaldta ulflyttnings-underslöd, hvilket vidlyftiga gransknings-arbete, sistlidet år omfattande en redovisnings-summa af 217,761 R:dr säkerligen icke skulle, i bredd med kontis öfriga göromål, kunnat medhinnas, derest det icke af mig personligen blifvit verkstäldt.
Jag ber att nu få tillägga sådana persedlar, som ovilkorligen böra upptagas, ehuru jag icke sjelf kan anse min förteckning på dem fullständig, förrän jag får rådfråga mig med vära jordeböcker. Dessa persedlar äro: kreatur, fisk och andra skogseffecter än de i förslaget upptagne, ved och kol, samt malmer ifrån grufvorna. Det finnes ganska säkert ännu liera persedlar i de olika länen, hvilka utgöra hufvudpersedlar för rörelsen, och som således böra, såsom hufvudpersedlar bibehållas äfven efter den föreslagna ränteförenklingen. Afven jag anser en sådan ränteförenkling gagnelig om den blir fullständig och väl utförd, men alt den deremot blir lika skadlig som den af Ulsk. föreslagna förvandlingen till penningar eller silfvervärde om man skulle antaga ettså ofullständigt förslag som det af Frih. Palmstjerna framställda. Detta får jag försäkra och åtager mig, alt för nästa plenum, lemna en fullständigare uppgift på de hufvudpersedlarna som saknas i Frih. Palmstjernas förslag, och efter hvilkas inläggande i detta förslag jag vill öfvertaga detsamma. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Såsom jag på f. m. yttrat, så skall det icke vara mig emot, alt det förslag jag afgifvit, undergår den noggrannaste pröfning. Jag är af den öfvertygelsen, att ju mera del pröfvas, dess mera skall det befinnas, att detta förslag är rigtigt. Måhända Frih. Cederström, som jag tillerkänner en större insigt i kameralväsendet, än jag kan äga, skulle kunna finna en och annan anraårkn., ett och annat tillägg att göra. Då måste man likväl pröfva huruvida ett sådant tillägg kan vara af den vigt att det är skäl att intaga något förbehåll om flere räntepersedlar än jag föreslagit. Hvad först vidkommer Frih. Cederströms förslag om kreatur, så känner Frih. Cederström ganska säkert att ordinarie räntans kreatur består af dylika bråk som T'2 oxe, Tvj får ^ höns, etc. på hemmanet eller något dylikt. Icke kan det vara skäl att bibehålla sådana delar af persedlar såsom räntor, isynnerhet när värdet af det hela alldeles icke kan på något sätt utrönas.
Det kunde visserligen vara öfverflödigt alt besvara den siste talarens hemställan till mig, att bifalla detta BancoUlsk:s förslag, hvarigenom Fullmäktige skulle tillstädjas att fä invexla sina sedlar mot gammalt silfvermynt efter 129 sk. pr r:dr silfver; men jag vill dock förklara, att sedan det vore elt fastum, att en dylik oriktighet en gång bifallits, sä vore det ock att gifva pä band, att en ny oriktighet skulle fä begås, och hvilket jag efter förmåga skall försöka att motsätta mig. Ur Frih. och Ordföranden yttrade, att sedan votering blifvit begärd, R. o. Ad. torde finna, att den nu borde företagas, samt framställde derjemte följande förslag till voler.propos.: ”Den som bifaller BancoUtsk:s hemställan i 12 § af dess utlät. N:o 27, voterar ja; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, afslär R. o Ad. förenämnde hemställan.” Denna voter.propos. godkändes och, sedan densamma blifvit skriftligen uppsatt, uppläst lill justering, samt anslagen, företogs voteringen, vid hvars slut rösterne befunnos hafva utfallit, som följer: Ja — 31. Nej - 8. § 13. Ansågs ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. §§ 14 och 15. Hvad Utsk. i dessa §§ tillstyrkt och hemstäldt, bl ef af R. o. Ad. bifallet. § 16. Ansågs ej erfordra annan åtgärd än att läggas till handlingarne. §§ 17, 18, 19, 20, 21 och 22. R. o. Ad. biföll hvad Utsk. i dessa §§ hemställt och yttrat. § 23. Hr Bråkenhjelm: Under åberopande af hvad jag i min, detta betänk, åtföljande reservation särskildt och utförligare yttrat, Den 1& December.
Jag antager dessutom att elen nu utelöpande Sedelstocken, tillsammans 26 å 27 Millioner, behöfves pä det sätt den nu löper i Den 5 Januarii. 379 men frågan: är det sätt, hvarpå den nu löper, det bästa? är dermed ieke besvarad. Penningens effect, det vill säga, den nytta han gör, beror ej allenast på dess Massa , utan äfven på hastigheten, hvarmed han löper. Ju större hastighet han får» desto mindre behöfver Riksdalerstalet vara för att räcka till. Denna hastighet består ej i annat än deruti, att den minsta inöjeliga del af hela Sedelstocken ligger hvilande. Detta åter förutsätter, att Penningen finnes hos den, som genast hetalar ut den. Men utbetalningen mäste medföra Production. Således skall då Penningen finnas hos Varutillverkaren, för att kunna löpa med största hastighet. Nu går jag till hvar och en med den fråga: riktas de Capitaler, som utlånas, rakt in uti Näringarne? äro BancoDisconten, de publike Cassorna, med mera, ovilkorligen förbundna att framför allt lemna Penningen åt sådana personer, som begagna sig af Penningen för att öka Rikets Production? och, om detta vore föreskrifvet, frågas: är det möjeligt att dessa Utlåningar disponerades efter Näringsidkares behof, så att Öfverflödet ej kunde åtkomma ett Runstycke, men Arbetaren sluka alltsammans, med undantag af Näringsidkarens vinst? Jag skulle mycket förundra mig, om någon, som är rädd om sina yttranden och blifvit vand att inför förnuftets Domstol förr eller sednare stå till svars för dem, kunde svara mig på följande fråga: Huru stor Penningeslock behöfver Sverige, med förutsättande att denna Penningestock vore på sitt rätta ställe? Men svaret på denna fråga är äfven nödig innan ggO Ben 5 Januarii. man med säkerhet kan bestämma, hurudant Bankens tillstånd bör vara i Realisations-ögonblicket. Derföre bör man söka att tillställa ett försök, hvarigenom Riksens Ständer vid nästkommande Riksmöte må sättas i kännedom af denna hufvudsak.
Spens har anmärkt, alt skälet hvarföre man här bogagnat uttrycket departementets styrelse, vore den rätt man gifvit depart,chefen att erinra sina underlydande om bristande verkställighet af de befallningar, som blifvit dem gifna. Sorn detta står i en annan §, så behöfver icke denna § anspela derpå; ty när depart.chefen i alla fall har rättighet dertill, så kan ordet förvaltning gälla för både föredragningen och den ifrågavar, påminnelserätten. Anser man icke delta vara nog, så kan man t. ex. säga: förordne Konungen att departementet förestå, Det går också an. Men att min qktade vän kan hafva till den grad misstagit sig om meningen med Rf Sl;s beslut, ang;de de vid början qf denna riksdag antagna grundlagsförändringar, att han trott ministerstyrelse vara genom den införd, det gör mig verkligen bestört. Af den förändring, som härutinnan är skedd, kan, huru man må vända ordalagen, ingen annan slutsats dragas, än att i stället för målens föredragning dittills skedde af personer med annat namn och ringare värdighet än Statsråd och utan att öfrige föredragande voro tillstädes, så skall nu mera föredragningen ske af embetsman med lika namn och värdighet som de der höra på, och ibland de sednare skola äfven öfrige föredragande vara närvarande, Den enhet, son) 3S D c ii i December. Lär yrkas, är af slör vigt, men vinnes, 1:0 derigenom all alla aro tillstädes, och 2:0 derigenom alt icke alli för tala omliylen af föredragande göras. Det sednare enhelsmedlet tyckes deremot silida emot de conslilulionella inslilulioner, enligt hvilka man vill hafva så täta ombyten sorn möjligt, t. ex. i Frankrike, der man haft 8g ministrar sedan i83o.
Sdrt ©tatMltffott bfmerlemnab, baftoe St, efter före* gångna bfmerldggningar rbranbe be ämnen, l)toaront belS ndbiga ^ropofttioner ocl) jTriftnelfer bliftoit till £>$ af Idtna, bel£ inom 9tif&©tdnben frågor i laglig orbning todefta, ftabnat uti fbljanbe beflut §. i. ‘ SOtcb anlcbnittg af -fpögftfalig £au3 9Waj:t borning OSCAR DEN FÖRSTES, ben 8 Snitt 1859, till ('tfa <2iuerigeS 9itf’e3 bjttfa forg ccf; faFttab, iitträffabe böbltga frånfälle, (a fine ST i ttff «£>etutc3 ä)?aj:t UtiFesSDrottniugen JOSEFINA MAXIMILIANA EUGENIA framfört uttrtcl af ^tuettfiFa folfetS btftaganbe uti ^enne3 9)iaj:t3 forg cfiuer filt f;ögt ätffabe ©entå(3 bob, famt af tcunbrau för bett outtröttliga öml;et, (tuarmeb ^cmte3 $?aj':t toib ftfågan3 läger loafat öftoer bet oförgätliga föremålet för S02a|:t t tinberbåtttgfyet anmält SBår önffatt, att «§atiS 9J?aj:t täcftc3 låta ©ig ocf) ©tu t)öga ©etnåt, $emte3 S?faj:t ©rottnttigcit, ttttber loppet af ttit titfänbagångna 9ftf’3uiöte, fröttaS; få tjafme St, af ålougt. Sftaftt ttåbtgft bjitbiie ocf) faffabe, bett 5 9Waj betta åv benita tjögttbttga aft öfmermartt fautt
Det under gårdagen framkastade förslaget o m sällskapsspektake diskuterades lifligt under ordförandeskap af doktorinnan ' Wennersten, på det varmaste sekunderad af kandidat Strömstedt, en ung man med vackra, intellligenta drag och ett hurtigt, vinnande väsende. Blenda sattes med några ord in i situationen och ombads att yttra sig. Men hon var trött, visste ingenting, skulle gärna vara med, o m hon kunde, tog därpå systern under armen och lemnade de öfriga, något förvånade öfver hennes tvära sätt, hvilket så betydligt skilde sig från hennes annars så artiga o c h vänliga uppträdande. Vid frukosten skämtade Elsa öfver systerns långa téte-ä-t§te med » den rysliga majorskan ». » Du måtte allt fått höra åtskilligt, » sade hon med en beklagande skakning på hufvudet. » Ja, » svarade Blenda med en hastig blick pä modern, » hon talade mycket o m Nils ' förlofning och den nya fästmön. Löjtnant Mac-Bley känner väl till alla förhållanden i hennes föräldrahem. » » N å? » frågade grefvinnan i största spänning. » Olyckligtvis tycks icke allt på långt när vara så, s o m vi skulle önska, » svarade dottern med någon tvekan. » Faderns anseende lär vara si och Tänk, så rysligt för mamma, o m ni skulle träffas någon gång! Och flickan, » fortsatte hon lifligt och liksom uppeggande sig själf, » flickan är kokett, och det påstås, att hon varit förlofvad flere gånger förut, men brutit för någon småsaks skull och. » » Nej, vet du, Blenda, » afbröt Elsa lifligt, » det där tror jag inte ett ord af. Först och främst är gumman Mac den elakaste skvallersyster jag känner, och hennes käre son, löjtnanten, minns du väl, hurudan han var, en skrytsam, obehaglig person. Honom tror jag om att kunna narras hur mycket s o m helst. Inte kan du tänka dig, att Nils, flickan må vara så vacker s o m en dag, skulle vilja komma in i en så tvätydig familj? » » Jo, det kan jag visst, » genmälde systern häftigt.
Hvarförutan jag hemställer att befrielse från sådan afgift jemnväl för lastade fartyg af större drägtighet må eg a rum ej mindre i de fall § 10 af Tulltaxe-underrättelserna förutsätter än ock i de fall, Komitéen ytterligare tillstyrkt; äfvensom att, jemnte det barlastade fartyg, på sätt af mitt förestående förslag följer, skulle i alla händelser från samma afgift befrias, såsom barlastadt må fortfarande anses fartyg, hvars lastqvantitet är i förhållande till fartygets drägtighet af ringare betydenhet; i hvilket hänseende än vidare skulle tjena till eftei’- rättelse hvad härom redan är stadgadt i meranämnde 4 § af Tulltaxe-underrättelserna. Stockholm den 22 Juli 1865. C. F. af STRÖM. Oaktadt vid den nyligen afslutade Handelsoch Sjöfartstraktaten med Frankrike tullsatserna å de flesta fabriksoch handelsalster blifvit betydligen nedsatte, har likväl den af Eders Kongl. Maj:t nådigst förordnade Komité för utarbetande af förslag till ny tulltaxa ansett ytterligare nedsättningar böra förordas, bland annat å artiklarne bomullsgarn, bomullsväfnader, strumpstolsväfnader, rafiinadsocker, m. m., och får jag mot detta beslut anföra min skiljaktiga mening. Utan föregående erfarenhet om verkan af de redan gjorda tullnedsättningarne på de Svenska näringarne, anser jag för min del vådligt att nu tillstyrka ytterligare nedsättningar, särdeles för ofvannämnda artiklar, hvilka för närvarande genom utländska konjunkturförhållanden lida ett menligt inflytande. Först sedan de, på grund af Traktaten med Frankrike, beslutade lägsta tullsatser hunnit tillämpas, anser jag möjligt att med någorlunda säkerhet beräkna det inflytande, som .ytterligare tullnedsättningar komma att utöfva, så väl i fråga örn statsverkets inkomster, som den Svenska industriens fortfarande bestånd och utveckling. Stockholm den 22 Juli 1865. JOHN LENNING. Förslag tin TULL-TAXA. Tariff för Införsels-tullen. Tullberäk InförselsInförselsningen. tull tull. Riksmynt. Riksmynt. R:dr. .. ore. R:dr. öre.
De t. f. General-Konsuln i Algier J. F. Schultze utaf Handelsoch Sjöfartsfonden beviljade löneförmåner, utgörande tillsammans 3,600 Rdr Hamb. B:co årligen, utgå fortfarande under de år som äro föremål för Revisionen. s »• Till följd af Kongl. Brefvet den 3 Mars 1837, hafva under loppet af år 1838, emot Kabinetts-Sekreterarens qvitto och redovisning inför Kongl. Maj:t, lyftats 10,000 Rdr Hamb. B:co, motsvarande i Svenskt B:co 27,166 Rdr 32 sk., i och för underhandlingar rörande Sveriges förhållandeu lill Barbaresk-Staterna. s AfKonvoj-Kommissariatets protokoll för den 19 April 1839, jemfordt med Bancoboken, befinnes, att en Norska Zahlcassans Vexel å 3,333 mark 5 sk. Hamburger B:co, utgörande i,25o Species, blifvit härstädes försåld, men att valuta härför, 2,962 Rdr 45 sk. 4 rst Svenskt B:co, först är vorden insatt i Rikets Ständers Bank den 11 påföljande Maj; finnande Revisorerne, sorn jemväl bland verifikationerna saknat behörig slutsedel, att vexeln hellre bort begagnas vid de remisser, som den 21 i fÖrstnämde månad afgingo till Konvoj-Kommissariatets Bankierhus i Hamburg, Parish & Comp. § 4. § 4. Den uli i83g års Revisionsberättelse omförmälda , bevakade fordran, 6,358 Rdr 4a sk. 3 rst., i Handlanden Rösners konkurs beror på utredning af massan.
Bromö, med 36 arbetare och 4°>°°o R:drs tillverkning. Jernbruken drifvas till största delen med egen skogstillgång och bär icke saknat tillgång på köpkohl i den ringa mån behofvet hittills påkallat dem, mea den långväga forslingen så väl af rudimaterier som tillverkningen, inskränker den behållna revenuen betydligt. Conjuncturen för afsättning af Alun och Glas, har under de sednare åren varit mindre fördelaktig. Bruk och Fabriker; som icke tillhöra Bergsrör elsenj äro: Pappersbruk. Vid Mariestad: Calhrinefors, med 7 arbetare och 4>6oo R:drs tillverkning. Carlsfors, med 8 arbetare och 6,5oo R:drs tillverkning. i3 I Kåkinds Härad: Gustafsbruk, med 2 arbetare och 35o R:drs tillverkning-. I Wartofta Härad: Belteberga, med 20 arbetare och 6,000 R:drs tillverkning. Bom ulls-Spin neri. I Wadsbo Härad: Tidadal)!, med i5 arbetare och 1,200 R:drs tillverkning. Garfverier, (med beredning på Engelska sättet.) Härad: Nyrud, med 5 arbetare och 3oo "Rrdrs tillverkning. Blombacka, med 7 arbetare oell 5oo R:drs tillverkning. Pappersbrukens tillverkning afsättes tili största delen i ortens Städer och 1 Götheborg. Bomulls-Spinneriet är hufvudsakligen riktadt på Parcums-tillverkning af Bomullsgarnet, hvilket mindre än Parom kan afsätta»;. Tillverkningen vid Läder-Garfverierne sträcker sig föga till afsättning å aflägsnare orter, utan är egentligen inskränkt till de°omeifvande orten)es behof. Binäringar. Fiske idkas med förmån af innevånarne å de i Wenern belägne Öarne Thorsö och Kållandsö samt vid en del af strändeme vid delina sjö, så väl som vid sjöarne Welle in och Ytusen.
Den sist nämnda blef 1788, vid 21 års ålder, gift med d. v. assessorn Jan Erik Nibelius (s. m. underståthållare, justitieråd och adlad under namnet Palmsvärd; död barnlös 1821), hvilken — • såsom kan ses af Kellgrens brefväxling med den ofvan omtalade borgmä- staren Rudbeck — ock var en af skaldens närmaste vänner. Kellgren hade en kär tillflyktsort i denne väns hem, och detta hem har han odödliggjort i sången till Christina. Ty att verkligen vännens maka varit den besjungna, bevisas, utom af den samtida Zetterströms utsago, af det tal, som vid enkefru justitierådinnan Christina Ulr. Palmsvärds jordfästning i Klara kyrka d. 1827 hölls (antagligen af Franzén) * *. Det heter häri bl. a.: 1 Man sade, det var för prostinnan, vettig och liflig och skön, men hon älskade honom som syster. Mycket han vandrade kring med prostinnan på Brå- vallaheden, mycket i skog och i mark, och länge voro de borta. Ute i Salen där ligger en ö, där byggde de lusthus; dit de flyttade ut prostinnans harpa, och ljuden dallrade mången kväll de lyssnande vågorna öfver. Emellertid, då » Kronbruden » efter Tegnérs död för första gången trycktes, fann utgifvaren af T:a skrifter, hans måg Bottiger, sig föranlåten att vidfoga följande anmärkning (kursiveringen af undertecknad): » Mellan skalden Kellgren och hans svägerska antydes i poemet en romantisk själsfrändskap, som, så vidt man vet, saknar all historisk grund. Hennes [ena] namn Christina [det andra var Clara, med hvilket hon kallades; se nedan] — tilllika namn på en af Kellgrens vackraste dikter — synes närmast bafva gifvit författaren anledning till detta fantasispel. » Tydligare än Bottiger här gjort, kan man väl ej inlägga en varning mot ett poetiskt » fantasispels » upptagande som verklighet. Från Kellgren själf finnes för öfrigt ett uttalande om svägerskan.
Då likväl, till följd deraf, att Kammar-rättens Advokat-fiskalsembete, som haft att i detta mål utföra Kronans talan, riktat sina påståenden endast emot bemälte Direktion, Kammar-rättens utslag icke heller afsett annat än Direktions-ledamöternas ersättnings-skyldighet, är följaktligen frågan, huruvida bolaget sjelft kan lagligen tillförbindas att till Kronan återbära större eller mindre del af de emottagna, men icke behörigen redovisade, medlen, hvilken fråga aldrig utgjort föremål för domstols pröfning, ännu att anse såsom oafgjord; — på hvilket förhållande Revisorerne anse sig desto hellre böra fästa uppmärksamhet, som ofvanstående framställning af bolagets åtgärder och förvaltning antyder, att en del af den lästa egendom, som uppgifvits vara för sluss-anläggningen inköpt, ännu måste tillhöra bolaget, och genom rättegångs anställande torde kunna utrönas, huruvida äfven af den öfriga delen, hvarmed förhållandet synes mera tvifvelaktigt, någon tillgång till ersättande af det allmännas förlust må kunna beredas. § 4. 1 afseende å Styrelsens räkenskaper hafva Revisorerne funnit anledning till den erinran, att åtskilliga af de deruti upptagna utgifter icke blifvit med tillräcklig fullständighet redovisade. Då nemligen uti special-räkningarne sådana utgifts-belopp förekomma, som innefatta summan af flera vid särskilda tillfällen bestridda kostnader, finnas desamma äfyen uti verifikationerna derstädes endast summariskt upptagna, såsom exempel hvarå, må anföras verifikationer af följande innehåll, tillhörande räkenskapen öfver Tranebergs brobyggnad; »Diverse _ \ 44 — körslor under sommaren 36 R:dr 42 sk.»; »diverse åkningar i och för arbetet 8 R:dr 16 sk.»; »diverse resor och transportkostnader 9 R:dr 16 sk.»; »körslor och transporter 9 R:dr 44 sk.»; »diverse omkostnader i och för en resa till Barkarby 7 R:dr 32 sk.»; och bör i afseende å dessa räkningar jemväl anmärkas, att de äro undertecknade och qvitterade af den person, som, i egenskap af posthafvande officer, sjelf haft ledningen af arbetet och inseendet öfver dess verkställande.
Uppkomsten af dessa vattenväfstolar har dock ingalunda afskräckt innebyggarne i Marks härad från att fortfara med sin handtering. I öfrigt har Hr Lefrén mot det fria handelssystemet anfört, att det skulle hafva händt för några år sedan i vårt Iand, att en person olofligen infört en vara blott för vinsten af några runstycken. I sanning en ganska sällsam historia, som jag visserligen ej betviflar eftersom den värde ledamoten anfört den; men det lärer dock ej kunna bestridas, att den ifrågavar. mannen vid detta tillfälle begick en stor dårskap, och det lärer ligga utom den menskliga förmågans gräns, att stifta lagarne sådana att de hindra menniskor, att begå dumheter. Man bör i detta afseende sö - 222 Dan 31 Maj f. m. ka att få lagarne sådana, att det är hvarje industriidkare» väl förstådda och verkliga intresse alt handla i öfverensstämmelse med dem; och sådant sker i afseende på tullagstiftningen, när tullafgifterna bestämmas så låga, att det är mindre dyrt att betala dem än att betala de beräknade och temligen dryga omkostnader, sorn äro förenade med en varas tullförsnillande. Vidare har Hr Lefrén, till stöd för prohibitiv-systemets bibehållande, åberopat det uuvar. förhållandet med arbetarena i Frankrike; hvilket synes mig vara likaså litet praktiskt. Frankrike har nemi. ej haft något liberalt tullsystem, utan det har haft ganska höga tullar (hvaraf vi haft erfarenhet t. ex. i afseende på vårt svenska jern). Dessutom lärer väl ingen af detta Stånds värde ledamöter vara okunnig om, att det nuvar. förhållandet härilyter från helt andra orsaker än en liberal tulltaxa. Vidare har den värde talaren häraf tagit sig anledn. att kasta en sörjande blick tillbaka på de försvunna skråinrättningarna, och dervid anfört det rop som i Frankrike låtit höra sig ronde arbetets organisation, såsom utvisande behofvet af att Staten mera reglementmässigt förordnar om hvar och ens arbete.
Yid öfvervägande af hvad i detta ärende förekommit, hafva Rikets Ständer, som icke ansett lämpligt att antaga det af Strömholms canaloch slussverks Bolag gjorda anbud att till Staten öfverlåta canalen med alla dess tillhörigheter, emot skyldighet för Staten alt på 15 år ombygga merberörde canal, deremot funnit godt medgifva, att en summa af 600,000 må i Riksgälds-Contoiret afsältas, för att, under 15 års tid, med upplöpande räntor, användas till 50,000 R:drs årlig utbetalning för ombyggnad af Strömsholms canal och slussverk, under följande vilkor: 1.) att Strömsholms canaloch slussverks-bolag, mot erhållande af ett sådant årligt anslag, tillförbinder sig att, inom femton år, räknadt från och med det år, då första anslaget af allmänna medel utgår, efter den af Öfverste-Lieutenanten Edström uppgjorde plan fullborda ombyggnaden af Strömsholms canaloch slussverk, samt under liden så vidmagthålla gamla canalen, att farten derå kan verkställas, på det sätt, Öfverste-Lieutenanten Edström föreslagit, äfvensom att Bolaget, för befordrande af nämnde ändamål, åtager sig foga sådan anstalt, att, antingen genom intagandet af nya delegare i Bolaget eller genom bildandet af ett nytt Bolag, sammanskjutes det för della företag, utöfver Statsanslaget och canalens afkastning, erforderliga capital af minst 200,000 R:dr B:co; 2) att Bolaget under byggnads-tiden må få beräkna actieutdelning till högst 5 procent å det sålunda insatta actie-capita let, så Expedit tons-Utskottets Förslag lill und. Skrifvelsej N.ö 4o5. let, så vidt canal-inkomsten för hvarje år dertill lemnar tillgång, sedan af densamma först blifvit disponerad t, hvad till ombyggnaden tagits i heträkning och hvad, som erfordras för upprätthållandet af farten på den gamla canalen; 3) att, efter arbetets fullbordan, bör af canal-inkomsterne afsätlas 5,000