Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kronan i samlingen, af detta slag, och i allmänhet näst Dombilden i Cöln, torde den heliga Veronika med Frälsarens hufvud på svettduken, och de små Englagrupperna, vara. Bröderna Hubert och Johan von Eyck ha befriat måleriet från guldgrunden och uppfunnit både perspectiven och oljemålningen. Den trognaste uppfattning, liksom porträt i allt, af naturen, var den nya riktning de gåfvo konsten. Anordning och gruppering äro konstlösa, färgen af en ypperlig klarhet. Oljemålningen behandlades i början som en hemlighet; men den sorgfällighet, hvarmed äfven sedermera desse gamle målare sjelfve tillagade sina färgor, har utan tvifvel mycket bidragit till glansen och varaktigheten af deras colorit. Allt ser friskt och nytt ut. Teckningen är ofta ofullkomlig. I allmänhet herrskar, hos bröderna Eyck och deras skola, i figurerna en slags mager prakt. – I den tredje perioden uppträda flera skolor: den Öfvertyska täflar med den Nedertyska. Man märker en större mångfaldighet och Italiens inflytande. Teckningen förbättrar sig. Färgen förblifver, särdeles hos Nederländarne, oupphinneligt praktfull. Dock har det främmande inflytandet ej trängt till det inre. Hufvudcharakteren är den samma. – Ur denna sista, rikaste period förvarar samlingen de taflor, som gjort det djupaste intycket på mig. Ibland dem vill jag i synnerhet nämna trenne. Den första ett Christus-hufvud af Hans Hemling, märkligt, emedan det bibehåller den i kyrkan genom alla århundraden sig lika, i mångfaldiga bilder uttryckta, traditionen om Frälsarens utseende, men här i högsta fullkomlighet måladt. Det är ett gudomligt hufvud; och här ville jag tillägga, det är mer, det är ett menskligt, ja till sin charakter ett porträt, ett individuum, men det högsta. Det andra, som jag ej glömmer, af samma mästare, kunde man väl kalla en Epopé i målning. Föreställ dig hela Frälsarens och hans närmastes lefnad genom alla hufvud-epokerna af Christi historia, till hans lidande, himmelsfärd och slutligen den Heliga Andes utgjutande öfver lärjungarna – allt på en enda stor tafla!
I anledning hvaraf Herr Kammarh. föreslog, att, med ogillande af denna motion, tillstyrka bibehållandet af hvad Riksdags Ordningen i 36 § stadgar, nemligen att i frågan om tillsättande af ett serskildt Utskott gäller tre Stånds pluralité. Hvilken Proposition af Beredningen enhälligt bifölls. Vidare anför Herr Grefve Löwenhjelm : 2:o. Att Justitia? Ombudsmannens Embete är en heterogen del i [en] Monarkisk Statsförfattning: vore ändamålet att granska Embetsmäns göromål, och befordra lag och rätt medborgare emellan, så funnes dertill Just. Cansleren. Vore ändamålet att skydda folkets frihet mot Konungamagtens ingrepp; så hade man ännu aldrig i någon Stats annaler sett, att en Embetsman förmått åstadkomma ett sådant skydd, då Konungarne haft villja och makt till inkräktning å friheten, och då de icke haft denna villja, eller denna makt, har friheten blifvit bevarad ändå — samt anser detta Embete således vara onödigt, och äfven skadeligt, genom förutsättande af möjligheten att det kan missbruka sin makt. I följe hvaraf Herr Grefven föreslår, att 96, 97, 98, 99 och 100 §§ af Reger. Formen utgå, ock att allestädes, der Just. Ombudsman är nämd, de häraf följande ändringar verkställas. 1 Jfr anm. å föregående sida! Den 5 Augusti 1812 357 Herr Baron Adlerberg förklarade sig vara af den tankan att då en upplyst och verksam man nu innehade denna tjenst, utan att man erfarit några allmänt gagneliga följder af hans befattningar, vore dess embete onyttigt, och dess verkningskrets i collision med Just. Canslerens. Herr Reger. Rådet Hallenst jerna yttrade, att så länge dessa syslor rätt handhafvas, skulle enligt dess tanka någon collision dem emellan ej kunna äga rum. Herr Doctor 'Wijkman:
I fråga om de till Statskontoret nu ingående bövillningsmedlens, eller tullpost, karta-sigillata, och saluaccisafgifternas samt bränvinsbrännings-bevillningens framtida leverering till Riksgäldskontoret, tager Utskottet sig friheten hänvisa till förhandlingarne vid de sednare riksdagarne, och får i afseende pä de skäl, som kunna anföras för eller emot en sådan förändring i hittills meddelade stadganden, serskilt åberopa Statsutskottets utlåtanden N:o 353 vid 1840 och 1S41 samt N:o 174 vid 1847 och 1848 års riksdag. Uti det förra utlåtandet tillstyrkte dåvarande Statsutskott: a) att den, efter afdrag af förvaltningskostnader och restitutioner m. m., från och med år 1841 uppkommande behållning af tullmedlen måtte från Tullverket omedelbart inlevereras till Riksgäldskontoret i enahanda Bih. till It. St.
Ibland ofvan omnämnde anticipationer vid 1857 års slut ingår mathållnings-kostnaden för de värfvade garnisons-regementena under åren 1856 och 1857 med 308,235 R:dr 4 sk. 4 rst., hvaraf 128,610 R;dr 46 sk. 1 rst påförts anslaget till Artilleri-regementena samt 179,624 R:dr 6 sk. 3 rst. hufvudtitelns allmänna besparingar. För betäckande af förslagsvis beräknad brist i och för mathållnings-kostnaden vid berörde regementen, äskade Kongl Majit af Rikets senast församlade Ständer ett anslag af 150,000 R;dr Riksmynt för hvartdera af nämnde 2:ne år, och Rikets Ständer anvisade jemväl för år 1857 det ifrågaställda beloppet, men ansågo för det dåvarande den för år 1856 äskade summan icke böra beviljas. Efter afdrag från ofvannämnde brist vid 1857 års slut, B:ko 308,235: 4. 4, af anslaget för 1857, hvilket först under loppet af 1858 tillhanda kom Kollegium med 100,000: återstod således för år 1856 en brist af 134,556: 4. 8. och för år 1857 af 73,678: 47. 8. eller tillsamman 208,235: 4. 4. 4. till betäckande hvaraf Kongl. Majit, genom nådigt bref af den 14 Maj 1858, anvisat från hufvudtitelns allmänna besparingar 108,235: 4. 4. och genom bref af den 10 Maj innevarande år från samma besparingar 10,000: samt från Artilleriets besparingar 10,000: 128.235: 4.
Den för hvarje år belöpande Stats-fyllnads-summa utbetalas, uppå Kongl. Stats Contorets reqvisition, förskottsvis, efter Mars månads början; men dessförinnan får icke något förskott å årets Stats-fyllnads-summa meddelas. §. 100. (Likalydande med 3i §. i i g 41 års Reglemente.) I händelse Stats-Verkets, till Kongl. Stats-Contoret ingående, inkomster för något år icke skulle uppgå till det sammanlagda belopp, hvartill dessa inkomster, vid innevarande Riksdag, blifvit af Rikets Ständer beräknade, bör den sålunda, enligt Rikshufvudboken, uppkomna brist i tillgångarne för Statsutgifternes bestridande Kongl. Stats-Contoret af Riksgälds-Contoret ersättas. §. i o i. (Motsvarar 32 §. i i84i års Reglemente.) Derest någon af de, vid denna Riksdags Stats-reglering, i egenskap af förslags-anslag, beviljade utgifts-summor skulle, under ett eller annat år, befinnas otillräcklig för dermed afsedda ändamål, åligger det Riksgälds-Contoret att, efter årets slut, ersätta Kongl. Stats-Contoret bristen härutinnan; hvaremot de besparingar, som under andra år kunna å dessa anslag uppkomma, böra, för hvarje år, till Riksgälds-Contoret aflemnas.
(Rgs. Afd.) Efter att hafva genomgått berörde, från Riks-Stånden till Ståts-Utskottet remitterade Berättelser, och dervid tagit i serskildt öfvervägande de af Revisorerne gjorda framställningar och erinringar, som i ett eller annat hänseende böra utgöra föremål för Rikets nu församlade Ständers pröfning, får Utskottet härmedelst, i ett sammanhang, afgifva sitt utlåtande öfver de i dessa bland Riks-Ståndens Ledamöter redan utdelade Berättelser sålunda förekommande ämnen, hvilka ej äro af egenskap att böra i serskildta betänkanden behandlas. l:o Angående de af Riksgälds-Contoret sedan sista Riksdag upptagne och likviderade lån. (1835 års Revisions-Berättelse pag. 1—2, 1837 års Rev. Ber. pag. 1—4, 1839 års Rev. Ber. pag. 4—5.) Bland de flerfaldiga i detta afseende af Fullmägtige, under ifrågavarande tidrymd, vidtagna åtgärder, har Utskottet endast funnit 2:ne i RevisionsBerättelserna omförmälde omständigheter påkalla Utskottets yttrande. Beträffande således först det af Fullmägtige år 1835 fattade och af samma års Revisorer (pag. 2) anmälda beslut att, utaf de i Reglementet för RiksgäldsContoret företrädesvis föreskrifna upplåningssätt tills vidare uppskjuta begagnandet af upplåning emot obligationer, som vid anfordran borde betalas; så instämmer Utskottet i hvad Revisorerne härom yttrat, elier att en så beska liad upplåning kunnat, i Riksgälds-Contorets dåvarande ställning, leda till följder, menliga för detta Verks credit, och att fördenskull uppskofvet med detta låne-sätts begagnande borde såsom välbetänkt godkännas. Vidkommande åter Fullmägtiges af 1837 års Revisorer (pag. 4) anmärkta uragtlåtenhet att, i September månad 1836, enligt Corn missaria tets förslag, af Contorets då utelöpande 5 procents obligationer uppsäga ett ifrågasatt belopp af 400,000 R:dr, hvilken uppsägning
Berörde period lyder nemi. sålunda: ”Angripas, uti af trycket utkomna skrifter, enskilda personer, en eller flera, och det ej sker i och för deras embete, derom må ej annor än rätter målsägande kära, ej heller må tillförordnad publik actor någonsin i sådant i sitt käromål upptaga och åklaga.” Det är med afseende å detta stadgande och så länge detsamma qvarstår i tryckfr.Iagen, som jag ej finnér någon synnerlig våda att gifva målseganden den föreslagna rättigheten att, mot det han ställer antaglig borgen för den ersättning, som af domaren kan honom åläggas, få den skrift confiscerad, hvaruti han finner sig smädad och sitt personliga anseende förnärmadt. Jag fortfar således att yrka propos. på den anmärkn. af Hr Dalman, som jag förut understödt, eller att R. o Ad. måtte såsom sin gemensamma tanke förklara, det målsäganden, då han äskar, alt en skrift skall med qvarstad beläggas, bör ställa borgen för den ersättning, som domaren kan finna honom skyldig att utgifva, i händelse skriften pröfvas vara obrottslig. Hr Dalman: Ehuru jag, såsom jag redan sagt, ej ämnar fullfölja mitt yrkande om ogillande af ifrågavar. förslag, vill jag likväl, på det R. o. Ad. måtte klarligen inse, att jag ej saknat skäl till ett sådant yrkande, fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att det ej beror på domaren, utan på målsäganden sjelf, att vid åtalets anställande bedöma, huruvida han är angripen eller icke, och att således domaren ej kan vägra stämning på den grund, att han ej anser åklagaren vara förfördelad. För närvar, kan åtal af apnan än rätter målsägande endast leda till besvär för den anklagade; men i följd af rättigheten att yrka qvarstad skulle, oaktadt det af Hr Stuart åberopade stadgande, ett sådant förhållande verkligen kunna inträffa, som det jag omnämnde. Hr Rosenblad, Bernh.:
N:o 4?» angrde regleringen af utgifterna under riksstatens anili a hufvudtitel, anhåller jag vördsammast, att, i hvad angår Utsk:s yttrande om anslaget till Postverket, få flista R o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att, ehuruväl anslagsbehofvet för Postverkets stat och öfriga utgifter, i K. M:s aflåtna nåd. propos. om statsverkets behof, icke förslagsvis blifvit uppgifvet till mer un 35o,ooo r:dr, sådant likväl skett under den förutsättning, att R. St. äfven hädanefter skulle medgifva, att, sedan den för statsverket af postmedlen beräknade netto-inkomst, hvilken K. M. i nåd. föreslagit lill 5o proc. mer än de förra åren, nemi. till i5o,noo r:dr, blifvit afdragen, det blifvande öfverskottet finge till postinrättningens underhåll och förbättring disponeras.
Deras mor hade låtit breda halm öfver ett af kammargolfven, der barnen tumlade och lekte, tills en förfärlig julbock, (en utspökad dräng med afvig skinnpäls) lockade dem alla ut i salen. Julklappar i mängd, med allehanda attrapper och lustiga deviser, inkastades; jag fick åtta på min del, och fastän min syster fått hundratrettio mera, tror jag mig ha varit lika glad som hon, ty jag väntade ej att få någon. Juldagen, annandagen och tredjedagen dansade jag, så att jag fjerdedagen var af trötthet alldeles ur stånd att röra mig. Mormor fruktade för min helsa, och höll en Jeremie klagovisa med dertill hörande försäkran, att jag aldrig mer skulle få dansa. Det oaktadt har jag sedan varit på sex baler och haft obeskrifligt roligt, ty min goda mormor, nekar till en början, men bara jag pjollrar med henne, och smeker och är mycket enträgen, får jag allt hvad jag vill. Nu har jag skrifvit idel barnsligheter. Förlåt mig Emelie! du torde finna mig mycket fjollig som gör sådan affär af dans, men tänk dig tio år tillbaka, och du skall icke mer undra på din väns barnslighet. Dessutom vill jag icke skrifva så sorgligt som du, och kan det icke heller i detta ögonblick. Goda Emelie! du måtte ha varit i en dyster sinnesstämning då du skref mig till. Ack sök att glömma det förflutna så mycket möjligt är, ty åtankan af, så väl den flydda sällhet, som dina genomgångna olyckor, kunna ej annat än nedtrycka dig. Den målning du gör af snillet, behagar mig alldeles icke: jag tror att du dervid låtit en melankolisk känsla hänföra dig, och att det aldrig i verkligheten kan vara såsom du skildrar. Jag frågar dig hvad vi vore om det ej gifvits och ännu gåfves snillen; hvilket mörker skulle ej då omgifva oss, i hvilket tillstånd af barbari skulle vi icke lefva? Jag vill icke tala om de stora män som inom alla folkslag och tidehvarf hafva, genom sina själskrafters ansträngning, och ett klokt användande af sina stora natursgåfvor, grundlagt och berett mensklighetens väl. Jag vill endast tala om vår samtid och vårt fädernesland.
Institutet i nuvarande arrendatorns rättigheter och skyldigheter; uppbär alltså afkomslen af de hofveriskyldige hemmanen, 400 tunnor korn, och utbetalar till landshöfdingen i Malmöhus 1,400 tunnor spanmål (353'/g t:r råg, 733 V3 t:r korn och 333 Vs t:r hafre) med de förändringar i afseende på liqvidalionssältet i Kongl. Kammar-kollegii kontrakt, hvarom öfverenskommelse blifvit träffad emellan landshöfdingen och arrendatorn. Från och med år 1862, då Statsverket kommer alt uppbära afkastningen af de hofveri-skyldige hemmanen, erlägger Institutet lill landshöfdingen i Malmöhus län i årligt arrende Ett Tusen Tvä Hundra (1,200) tunnor spanmål, 'A råg, Va .korn och Va hafra, hvaraf 800 tunnor, '/3 råg, Vg korn och Va hafre, in natura levereras i Malmö, å de tider, som af landshöfdingen bestämmas, och 700 tunnor lösas efter nästförutgangne 10 årens medelmarkegångspris, sådant del af Kammar-kollegium för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning fastställes, med en fjerdedel vid slutet af hvarje qvartal under arrende-året. d) Till inlösen af arrendet, byggnader, inventarier, husgeråd m. in, bevilja Rikets Ständer en summa af Ett Hundra Sjutiofem tusen (175,000) Riksdaler Riksmynt, alt utgå, 100,000 R:dr under loppet af år 1858 och 75,000 R:dr år 1859 å de tider, sorn af Styrelsen bestämmas. e) I årligt Stats-anslag erhåller Institutet Aderton-tusen (18,000) Riksdaler Riksmynt, att utgå från och med början af år 1858, emot förbindelse att från och med slutet af år 1860 emottaga och underhålla 24 fri-lärlingar och minst 28 elever, bland hvilka 4 fri-elever. 2:o.
Enligt 3 § 11 mom. af Tryekfrihets-Lagen, som hänvisar till 60 Cap. Missg.-Balken, yrkar Herr Friherren derföre emot mig ärans förlust, böter och offentlig afbön inför rätta. Nu framträder jag som svarande: Jag söker naturligtvis att värja mig emot detta tilltal. Jag uppbjuder all dialektisk förmåga i mitt våld för att visa, det jag blott i allmänhet talat om, hvad livar och en Representant borde känna och befara när yttranderättens inskränkning sättes i fråga. Jag förklarar: antingen att det icke var mig sjelf jag mente, som anade de vådliga afsigterne, hvilket jag nekar mig hafva uttryckligen yttrat, eller ock: att om jag skall nödgas medgifva, det jag anar vådliga afsigter emot tryckfriheten, och att jag är öfvertygad det desse afsigter skulle i sin planmässiga verkställighet leda till det omtalade sjunkandet, jag likväl ingenstädes sagt, att Regeringens, Constitutions-Utskottets, eller Friherre Lagerbjelkes afsigter vore sådane, nian blott velat uppmana en hvar till uppmärksamhet på deras afsigter och att i sin individuella opinion, för sig sjelf utreda, om icke förslaget, behandlingen och sam - D . n 9.7 J a 1111 a r i i f. in. 1 3 manlianget med andra fenomener kunde gifva anledning till dylika misstankar, hvilka möjligen och ostraffeligen kunde få ligga till grund för min opinion och för mitt handlingssätt, utan att jag derföre borde komma i ansvar, då jag ej expressis verbis förebrått Friherre Lagerbjelke någon sådan gemen afsigt. Ytterligare söker jag från en annan sida visa, att Herb Friherre
Sådant har aldrig varit min mening; men då dispositionen nu blifvit ifrågaställd, ber jag att få erinra, det de anslagna medlen lågo i ro till i8'33 års slut, ehuru de då utdelades med retroactiv rätt från i83o. Dröjsmålet synes dock bevisa, att bebo fv et icke varit så trängande. Jag anser visserligen, att det är orätt att vara njugg, då det är fråga om föremål af förevar, beskaffenhet; men förrän vi för vårt omdöme fått någon tillförlitlig ledning från Styrelsen, anser jag mig icke kunna ingå i något partielt beslut till bifall af det ena eller andra anslaget. Hr von Hartmansdorff: Förra gången, jag yttrade mig, glömde jag efterkomma uppmaningen att lemna underrättelse , huruvida en af Ständerna begärd utredning öfver ecclesiastikstaternas tillgångar ännu vore fulländad eller icke. Jag får nu upplysa, att de infordrade uppgifterna ännu icke, oaktadt skedda påminnelser, inkommit från KammarColRm och Statscontoret. Måhända torde Presidenten i Kammarcolltm kunna upplysa oss om skälen till di-öjsmålet, hvilka förmodligen icke äro några andra än uteblifna eller ofullständiga uppgifter från vederbörande i landsorterna. Skälet, hvarföre utdelningen af anslagen till elementarläroverken icke ägde rum förrän år i833, är det, att den nödiga utredningen icke förr blef fullständig. För *tt komma sannin - Dea % Juui f. m. 39 gen så nära som möjligt, måste flera undersökningar anställas. Till följd deraf fick man ock reda på 19,260 r:dr, som befunnos samlade i stiften, utom de årliga tillgångarna. Att utarbeta en fullständig plan till läroverkens allmänna organisation skulle jag tro vara Regeringens och icke R. St:s sak. Skulle de annorlunda än i granskningsväg befatta sig med en sådan åtgärd, fruktar jag, att ingen organisation blefve uppgjord, utan att den redan befintliga blefve sönderrifven.
I synnerhet i Olands norra distrikt, der bergshandteringen utgör en hufvudnäring, måste spanmålsbehofvet i ej ringa mån fyllas genom inköp från andra trakter. På jordbruket i allmänhet förmäles ock nämnda handtering derstädes i flere hänseenden utöfva ett menligt inflytande, enär allmogen, hvars förnämsta biförtjenst vinnes af malmforsling och körslor för brukens räkning, derigenom drages från modernäringen samt sålunda försummar att åt denna egna behörig uppmärksamhet och omtanka; hvartill kommer att en myckenhet jord blifvit, genom betydliga uppdämningar till åstadkommande af driftvatten för brukens behof, antingen helt och hållet vattendränkt eller ock så besvärad af syra, att den endast förmår frambringa starrarter och andra föga närande grässlag, till följd hvaraf fodertillgången blir knapp och ladugårdsskötsel sålunda måste mer eller mindre lida. Inom Söderfors socken af Tierps distrikt äfvensom i Elfkarleby socken af Elfkarleby distrikt är likaledes spanmålsproduktionen otillräcklig för eget behof. Tab. Litt. c. Handelspris erne å de särskilda sädesslagen under den ifrågavarande femårsperioden är Länsstyrelsen ej, i afseende på länet i dess helhet, i tillfälle att uppgifva; men, hvad angår förhållandet i Upsala stad, hafva i detta hänseende enligt nedanstående tab. Litt. C. uppgifter erhållits. Tab. -Litt. C. Handelspriser för en tunna i Upsala stad. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Blandsäd. Vårpris. Höstpris. Vårp ris. Höstpris. Vårpris. Höstpris. Vårpris. Höstpris. Vårpris. Höstpris. Trädgårdsoch boskapsskötsel. Rörande offentliga understöd för missväxter och andra skador å grödan, hafva dylika icke blifvit under nämnde period begärda eller anvisade. Nya sädesslag hafva ingenstädes inom länet till något anmärkningsvärdare omfång blifvit odlade, om man undantager, att bruket af vicker och vickerhafre i en och annan trakt äfven bland allmogen på de se nare åren blifvit allmännare än förr. Trädgårdsskötseln och fruktträd sodlingen står hos allmogen i allmänhet på en låg ståndpunkt.
N:o 371. 315 bestämmas; i förening med hvilket beslut tillika anställdes serskild omröstning, efter följande proposition : 10:0. Den sorn vill, att Svenska, utrikes tryckta Biblar, som inkomma, till Svenska Bibel-Sällskapet gifna, skola Tullfritt införas, röstar Ja. Den det ej vill, röstar Nej. Vinner Nej; kommer den af BevillningsUtskottet föreslagna Tull till 23 R:dr af 100 R:drs värde att bestämmas äfven för införandet af nyssnämnda Svenska Biblar. De öppnade Voteringssedlarne innehöllo 76 Ja och 43 Ve/; och då Ja vunnit, är det bifallet att Svenska utrikes sryckta Biblar som inkomma, till Svenska Bibel-Sällskapet gifna, må Tullfritt införas. 11:0. Den som bifaller BevillningsUtskottets förslag, att, för införandet af nedannämnde Fiskvaror, Tullen skall bestämmas på följande sätt, nemligen för saltad eller inlagd Gabeljou, Långor och Torsk, En Tunna: 2 R:dr 24 sk., för En Tunna Lax: 6 R:dr, för ali annan Sill, än den som inkommer med en åttondedels eller en sextondedels tunnor, per hel Tunna: 32 sk., för torra eller rökta Gråsidor eller Seij, 1 LU10 sk., för Långor och Torsk, med derunder inbegripna Rotchär samt Klippstock, Platteller Bredfisk, pr Lu: 16 sk., samt för alla andra slag dylik Fisk, pr LÄ: 20 sk., röstar Ja. 3i6 S t a t s-U t s k o 11 e t?' Den det ej vill, röstar Nej. Vinnner Nej, kommer följande införselTnll att utsättas, nemligen: för En tunna Cabeljou, Långor och Torsk: 2 R:dr 12 sk., En Tnnna Lax: 5 R:dr, En Tunna all annan Sill, än den som inkommit i åttondedels eller sextondedels Tunnor: 16 sk., 1 L® torra och rökta Gråsidor eller Seij: 8 sk., 1 L® Långor och Torsk: 12 sk., samt 1
Sådana anslag voro: å Fjerde Hufvudtiteln till militie-boställskassan, trossens underhåll och salpeteruppköp; å Sjunde för Myntets drift och underhåll samt till Postverket och skogsplanteringskassan, samt å Nionde till Wadstena krigsmanshuskassa och invalidhusfondeu. Beträffande anslagen till Myntets drift och underhåll samt till Postverket, så vore dessa till följd af särskilda bestämmelser i sjelfva verket reservationsanslag, ehuru de icke funnos såsom sådana upptagna i Riks-staten. Hvad anginge de öfriga af ifrågavarande anslag, så vore dessa lemnade såsom bidrag till åtskilliga för vissa ändamål bildade kassor och fonder, hvilkas betydliga tillgångar skulle för de afsedda syftemålen oförryckt användas. Vid sådant förhållande låge det i sakens natur, att dessa medel icke borde i allmänna besparingarne ingå, hvilket icke heller skett, fastän anslagen vore såsom allmänna å Riks-stat uppförda; men dessa fonders tillgångar inginge likväl uti de å Hufvudtitlarne reserverade behållningar äfvensom uti statsregleringsfonden, ehuru de för Statens allmänna utgifter ej vore disponibla! och då flera andra, af allmänna medel bildade kassors tillgångar icke behandlades på samma sätt uti rikshufvudboken, utan der särskildt upptogos, oaktadt äfven de njuta statsbidrag, hemställde Revisorerne, om icke, till vinnande af likformighet i bokföringen och undvikande af möjliga misstag i afseende å beloppet af de medel, hvilka för allmänna utgifter vore att disponera, samtliga fondernas tillgångar kunde från Hulvudtitlarnes reserverade behållningar uteslutas, så att dessa endast innefattade besparingarne, dels å reservationsanslagen, dels ock å allmänna anslagen under Riks-statens särskilda Hufvudtitlar; hvarjemte, enär hvarje Hufvudtitels allmänna besparingsfond borde upptaga samtliga de besparingar, som å Hufvudtitelns allmänna anslag uppkommit, det syntes Revisorerne vara nödigt, att alla de anslag, som vore af beskaffenhet, att derå uppkommande besparingar borde särskildt reserveras, i Riks-staten uppfördes såsom Exped.itions-Utskott.ets reservationsanslag, hvartill anslagen till Postverket samt Myntets drift och underhåll alltså borde förändras.