Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
A. von Zweighergks enka, Maria llajggrens bibehållande intill sin diid vid åhooch besittningsrätten eller arrendet till indragna predikantsboslällena vid Weslgölha f. d. kavalleriregemente Törnestorp, $ mantal, och Hofstena Lunnagården, J mantal, i Skaraborgs län. Föredrogs och företogs punktvis till afgörande Stats-Utsk:ts den 2 dennes bordlagde Utlåt. N:o 148, i ani. af R. St:rs år 1862 församlade Revisorers berättelse ang:de samma år verkställd granskning af statsverkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1860. § 1. Utsk:ts tillstyrkande bifölls. § 2. Lades till handlingarne. §§ 3-12. Utsk:ts hemställanden biföllos. § 13. Frih. af Ugglas; Vid behandlingen af detta Utlåt, var jag icke närvtde inom Utsk:t, eljest skulle jag mot det fattade beslutet hafva anmält min reservation. Förhållandet är, att, då ny läroverksbyggnad i Linköping skulle upptorna, träffade Consistorium med Arkitekten Abom det aftal, alt Abom, emot ett årligt arfvode af 1.000 rilr rint, skulle hafva inseende öfver alla åtgärder rörande byggnaden, samt, såsom orden lyda, »minst en gång i månaden under arbetstiden på stället omedelbart inspektera arbetet.» Det dröjde emellertid icke länge, förr än Abom fann att bans aflöning för dessa resor var alltför låg. Han ingick då med begäran, att U. VI. Visserligen hade Consistorium, om det velat stå på sin kontraktsenliga räll, kunnat vägra; men då det låg Consistorium om hjerta!, alt den person, som s k tille tillse den dyrbara byggnaden, icke måtte blifva missbelåten med sitt åtagande, och då man ieke kan påslå att 1,200 rdr är fiir mycket för en arkitekt, sorn en gång hvarje månad skulle resa från Stockholm till Linköping, niedgaf Consistorium den begärda förhöjningen.
Mörner hade föreslagit en sådan omflyttning af målen å Ståndets bordslista, att dels Stals-Utsk:ts Utlåt. N:o 54, ang:de anslag till jernvägsbyggnader, samt Bevilln.-Utsk:ts Betänkm N:o 4, ang:de stämpelpappersafgilten, N:o 5, ang:de kurhusafgilten, och N:o 6, ang:de brefportot, skulle uppföras i främsta rummen å listan, och dels Bevilln.-Utskits Betänk. N:o 3, ang:de allmänna bevillningen, samt Banko-Utsk:ts Betänk. N:o 15 och Mein. N:o 16 uppflyttas i rummen näst efter Stats-Utslv.ts Utlåt. N:o 53, ang:de reglerin - 192 Den 10 Mars f. m. gen af utgifterna under Riks-Statens Sjunde Hufvudtitel; hvarefter Hr Gr. o. Landtm, hemställde, huruvida R. o. Ad. behagade härtill lemna sitt bifall. Ropades ja. R. o. Ad. åtskiljdes kl. ^ 11 e. m. In fidem, 0. Brakel. Lördagen den 10 liars 1866. Plenum kl. 10 f. m. Justerades ett protds-utdrag för den 7 dennes samt profit för den 10 sisth Februari. Efter tillkännagifvande, att Gr. Hamilton, Adolf Gustaf Wathier, hvilken varit vald till ledamot af Riddarh.-Utsk:t, inlemnat sin riksdagsmannapollett, anmodade Hr Gr. o. Landtm. R. o. Ad:ns Hrr Elektorer att utse en ny ledamot i samma Utsk. efter Gr. Hamilton. Upplästes ett af Hr Uggla, Carl Gustaf, ingifvet mern. af följande lydelse: Jag anhåller vördsamt, att med bibehållande af min riksdagsmannarätt få afsäga mig förtroendet att vara ledamot af R. Sfirs Konst.-Utsk. samt Ränkman i 13:de afdelningen.
De åtgärder, som Banken skall vidtaga för att vidmagthålla en viss proportion eller för att hindra cassan att sjunka under ett visst minimum, nemi. att Banken skall börja försälja sina statsobligationer, inköpa silfver, indraga lån etc., dessa åtgärder skola helt visst sprida en sannare och varaktigare oro än den, som endast enfaldigt folk kan hafva, att hela den reella fonden kan taga slut, hvilken oro jag tror snart skall förgå af sig sjelf. Derföre, ju senare den tidpunkten infaller, då Bancostyrelsen skall nödgas vidtaga dessa åtgärder, desto lugnare tror jag, att allmänheten skall blifva, just emedan sådana olyckor i detta fall icke åtminstone så snart skola inträffa. En värd talare har yrkat, att Bankens fond måtte ökas årligen med 100,000 r:dr> En annan värd talare har ej allenast bestridt detta, utan har t. o. 111. tyckts antyda, att fonden alldeles icke skulle få ökas. Jag anser Den a4 Juli f. ra. Bancsotyreisen icke böra med konst hvarken söka befordra eller förhindra fondens förökande. Om handeln och näringarna tilltaga, är klart, att silfver insattes emot sedlar och att sålunda Bankens fond icke kan annat än ökas. Men jag förstår knappt, huru man genom konst skulle kunna med varaktighet öka bankens silfverfond; försöket skulle åtminstone helt visst blifva olyckligt. En värd talare har upplyst, hvad jag redan förut funnit, att ändamålet med proportionen emellan Bankens silfverfond och utelöpande sedelmassa ej var blott att betrygga vexlingens fortgång, utan fastmera att sätta Bancostyrelsen i tillfälle att efter näringarnas behof öka rörelsecapitalet. Jag fann ganska lätt, att det var detta, som låg till grund för hela förslaget om denna proportion, och jag får säga, att det just var detta, som mest skrämde mig för denna proportion. Den afser ett godtyckligt ökande af sedelstocken; men hvad var orsaken till Bankens olycka, om icke den, att sedelstocken blef 1808 och 1809 godtyckligen ökad?
Stånders erkånsamhet måtte lemnäs; Och StatsUtskottets Betänkandetu Och emedan de hos Utskottet forekomne frågors mångd och beskaffenhet erfordrat ofta vidloftiga och grannlaga undersökningar, hvilka medfört en jemn och mödosam sysselsättning; men Utskottet funnit sine göromål lättade, genom den verksamhet och nit hvarmed Herr Stats-Commissarien stådse gått Utskottet tillhanda; hvarförutan Herr Stats-Commissarien vid årendernes utarbetning icke ringa bidragit till gSromålens skyndsammare gång och fullbordan; har Utskottet, med fåstadt afseende på Riksdagens betydliga längd och årendernes vida större antal nu ån vid föregående Riksdagar, ansett sig bora vordsamligen föreslå, det Riksens Hoglofl. Ständer, för Herr Stats-Commissarien Tunelli i desse delar hafde moda, måtte af Riksdagskostnads-medlen åt honom anslå en Summa af 1,500 R:dr Banco samt, med anmälan häraf, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, om Nådig befallning till vederbörande, att beloppet till Herr StatsCommissarien utbetala. Stockholm den 21 November 1823. 14 2 lo Stats-Utskottets B et änkan den. Antom den 36 Nov. 1823. Utlåtande, i anledning af gjorde anmärkningar uti frågan, om Aflöningens beståmmände för särskilda Utskottets Cancellie mm. Enligt till Stats-Utskottet ankommet Protocolls-Utdrag, af den 31 nasti. October har Vallöf!, Borgare-Ståndet i allt öfrigt bifallit Utskottets, den 21 i samma månad, afgifne Utlåtande, angående Aflöning för någre biträdande uti sammansatte Statsoch , Banco-Utskotten äfvensom särskildta Utskottet och om erforderlig tillökning uti anslaget till Riksdagskostnadernes, bestridande, utom hvad rörer det föreslagne Aflönings-beloppet för särskildta Utskottets Cancellie , hvarom någre Ledamöter yttrat, att då göromålen uti sistberörde
maj:t, att » professorn visst var i ateliern med en annan herre ». Och de hade lika lugnt rapporterat fru Nyström, att » en lång, gentil herre velat göra visit, men att de sändt honom till ateliern. Der går han nu öfver gatan ». Då fru Nyström tittade ut, så igenkände hon underdånigst kungl. maj:t sjelf. Men för sent. Portvakterskan var mest förtviflad. Kungl. maj:t hade med sina högst egna seende ögon tittat in i hennes rum och allernådigst sagt, att » der var bra mörkt ». Och hon hade begått det högmålsbrottet att underdånigst svara: — » Går väl an! » En lycka i olyckan, — sa ' hon, — var, att den artistiska och ståtliga vestibulen var väl sopad och städad. Och för säkerhets skull städade hon den ännu en gång. Just då vi kommo till baka från vår misslyckade kungliga jagt. Men inte kom något kungl. maj:t. Jo, dagen derpå las man i aftontidningarna, att kungl. maj:t varit i ateliern och sett sin brors och företrädares i allo lyckade och anslående bild. Men tidningarne berättade inte, om han den gången tittat in till portvakterskan. Men säkert är, att dylika små kungl. besök och tittar ovilkorligen komma att öka portvaktsfruarnas intresse för sjna förstugors hållande i mönstergildt skick. Inga ofrankerade försändelser l ö s a s. Novellett. (Slut fr. första profuumret.) baron, borde j a g taga emot er med förebråelser. » Han böjde sig ned öfver den hand, s o m hon hade räckt h o n o m och sade: » Tillåt mig framför allt a t t kyssa dessa fina fingrar — se så der, och n u kan ni banna mig — jag har ett förträffligt samvete. » » Jag beundrar ert samvete.
0111 en Iios afdelningen deponerad inteckning genom iinderl&amp;ten förnyelse skulle förfalla, ersätter Stockholins Eiiskilda Bmik därigenom uppkonimen skada. Förvnriiigscifgift: 50 öre för å r pr 1,000 kronor af depositionens värde, dock ej under tv5 kronor. auldsmed ESTHER MEYER, föclcl P O I I S ~ R C ~ I, (Firma Karl Meyer) reparerar alla slags Guld-, Silfver-, Nysilfver-, Granatoch Steiikolsarbeten samt Britaiiniaocli andra finare metallarbeten. Förgyllning, försilfring ocli fiirnickling. Beställningar h nya arbeten utföras. Billigt och godt arbete. Stort lager a f akta Agatarbeten. 7 Brucnkebergsgcctm Y (f. [Z. OcZeensgataq$. Wimans S~isar far ved och to&amp; Vedslöseri oniöjligt. Ugnarne icke belagda med nbgon lera, steka och griiclda ritomordentligt jeiunt, v51 och fort. Inga ~briinnp1Atar; o att förnya. De ypperstn intyg f s h hela laiidet. 1Ciinna ses i verksniuhet och profvas B Iigeniör E. A. IVIMANS Utstiillning och FörsiiUning, l 7 FawecZsgcctcun l Y, Stockholm. Stort lager af Barnkläder för allla åldrar, till och iiled 10 hr. GocZa t ?jgela! A ?r / cc, sma~a7CfL~ZZcc 9aa~cZeZlemm! BiZZi~ / cc p9 * %.se9 *! Allm. Aug. Magnusson (etablerad 1860) 46 48 Vesterianggatan 46 48 FörsSiljningslokaler: / ne&amp;a n Ziottesz, en, t v å och t r e tr. upp STOCKHOLM.
Grundlagen i förevarande afseende till någon nion blifvit öfverträdd, tror jag att detta prtejudicnt, långt ifrån att berättiga oss lill efterföljd, bör göra oss desto mera angelägne alt nu directe följa Grundlagen, för att återgifva densamma dess en gång kränkte helgd. Den ii Februari i f. in. 211 Grefve Frölich: Äfven jag behöfde göra en rättelse i det svar Grefve af Wetterstedt afgifvit, i afseende på den af mig omnämnde medelpunkten, hvilken jag naturligtvis icke trodde skulle tagas, såsom Grefve af Wetterstedt gjort, alldeles au pied de la lettre; men jag anser det öfverflödigt att härom explicera mig, såsom af för liten vigt för ifrågavarande sak. Jag vill derföre endast, i afseende på frågan om de propositioner, som kunna framställas, förena mig med Grefve Horn och hemställa, om icke någon bland dem, som icke instämma i mitt förslag, vill uppgifva någon annan dag inom i833, såsom contra-proposition. Ty då Herr Grefven och LandtMai skalken förklarat sig icke kunna framställa proposition på annan tid än inom årtalet i833, är det gifvet att contrapropositionen ej kan ställas på i835, utan skillnaden emellan propositionerne blott bestå i dagen, icke i årtalet. Jag uppmanar således någon Ledamot, som icke anser den 5 November vara den rätta dagen, alt uppgifva en annan, emedan det faller sig svårt för mig sjelf att uppgifva contra-proposition till mitt förslag. Hans Excellence Herr Grefve af Wetterstedt: Jag vill blott, till svar på Herr Hjertås förfrågan, lemna den upplysning, att Herr Gahns motion väcktes vid 61 H. <4* 212 Den ti Februari» f. m. 180g års Riksdag och hvilade, tillika med öfrige i Riksdagsbeslutet omnämnde Grundlagsförändringar, till 1815 års Riksdag.
I händelse justitieombudsmannen eller militieombudsmannen, under det riksdag är församlad, avsäger sig det erhållna förtroendet eller med döden avgår, skall riksdagen i ämbetet genast insätta den man, som blivit till efterträdare utsedd. Skulle ombudsmans utsedde efterträdare, under riksdag, avsäga sig det erhållna förtroendet eller i ombudsmansämbetet insättas eller med döden avgå, utväljes, på ovan stadgade sätt, en annan behörig man i hans ställe. Varje lagtima riksdag skall förordna två för lagkunskap och utmärkt redlighet kända män, den ene såsom justitieombudsman och den andre såsom militieombudsman, att i egenskap av riksdagens ombud, efter den instruktion riksdagen för vardera utfärdat, hava tillsyn över lagars och författningars efterlevnad, militieombudsmannen i vad de skola tillämpas vid krigsdomstolarna samt av ämbetsoch tjänstemän med avlöning från de till försvarsväsendet anslagna medel och justitieombudsmannen i vad de eljest skola vid domstolarna samt av ämbetsoch tjänstemän tillämpas, ävensom att enligt den fördelning nu är sagd vid vederbörliga domstolar i laga ordning tilltala dem, som uti sina ämbetens utövning av väld, mannamån eller annan orsak någon olaglighet begått eller underlåtit att sina ämbetsplikter behörigen fullgöra. Konstitutionsutskottet åligger att äska de protokoll, som uti statsrådet blivit förda. Sådant särskilt protokoll som i 9 § sägs må dock äskas allenast i vad angår visst av utskottet uppgivet mål. Sker det, pröve Konungen, huruvida, med hänsyn till rikets säkerhet eller andra av förhållandet till främmande makt betingade, synnerligen viktiga skäl, hinder möter för protokollets överlämnande till utskottet. Ej må protokollet vägras, utan att utrikesnämnden erhållit tillfälle att yttra sig i ämnet. Stadgandet om grundlagarnas tillämpning efter ordalydelsen flyttades med 1865-66 års grundlagsändring från § 83 till § 84. Till tjänst som borgmästare eller lagfaren rådman i stad äge stadsfullmäktige föreslå tre behöriga personer. Bland de föreslagna utnämner Konungen en till innehavare av tjänsten.
Samtlige Landt-Räntmästare i Länen få sig till godo beräkna och affora, såsom remisslage, en åttondels (£) procent af de medel, hvilka till Riksgälds-Contoret levereras. §. 61. De uti Landt-Ränterierne till Riksgälds-Contorets disposition inflytande medel öfversändas och levereras derifrån omedelbai ligen till Riks - Bil. lill Stals-Utskottens Memorial IV.-o 47°' 27 gähls-Conloret; och får något remisslage icke beräknas å de summor, hvilka icke inom den i Författningarne utstakade lid och der föreskrifven ordning, från Landt-Ränterien expedieras, eller med hvilka icke förfares på sätt de af Styrelsen öfver Riksgälds-Verket Landt-Ränlemästarne till efterrättelse gifne föreskrifter om hvad i öfrigt vid remitteringen bör iakttagas, innehålla. §. 62. De uti Landsorterne inflytande observalionsmedel levereras uti LandtRänterien till Riksgälds-Contorets disposition, hvarefter observationsprocenten från Riksgälds-Contoret utbetalas. §. 63. Öfver hvarje års uppbörd af allmänna Bevillningen samt RiksgäldsContorets öfrige inkomster, hvilka uti landsorterne levereras, författas vid Lands-Contoren summariska räkningar, som afslutas och insändas till Riksgälds-Contoren inom den tid, Författningarne stadga; och uti hvilka räkningar restantier och balancer från de förra åren jemväl till redovisning upptagas. Sådana summariska räkningar aflemnas äfven till Riksgälds-Conloret från Stockholms Stad, inom den tid, som serskildt är bestämd. 5- 64- I början af hvarje månad insändas från Landt-Ränterien till Riksgälds-Contoret förslag öfver uppbörden under den nästförflutne månaden, hvilka förslag till riktigheten ovilkorligen böra vara bestyrkte afLandsContoren. De uti Landt-Ränterien nedsatte skatte-köpeskillingar böra äfven i dessa månads-förslag vara specilikl upptagne. Sjunde Afdelningen, angående f. d•
N.o 4o. i3 de åsigter, äro deremot af den öfvertygelse, att de anslag till Stuteriernas upprätthållande och hästafvelns förbättrande inom Riket, som redan äro anvisade, långt ifrån att vara ändamålslöst eller utöfver behofvet bestådda, i Riksgagneligt hänseende äro bland de bäst och nyttigast använde ; så länge hästafveln ännu icke upphunnit den höjd, att landets behof, serdeles för Cavalleri-Regementenas remontering, utan införskrifning af Utländska hästar, kan bestridas. Det är ock ur sådane skäl Stats Utskottet i dess UH låtande, N:o i4y, i sammanhang med förslaget till 8 Hufvud-Titelns reglering, tillstyrkt en tillökning af 8,000 R:dr , deraf 1000 R:dr till de nödvändigaste löneförbättringar åt de vid Stuterierne anställde Tjenstemän, och Betjente, samt återstoden att till hästafvelns förbättrande användas, på sätt Kongl. Maj:t i Nåder finner lämpligast och ändamålsenligast ; och enär, i stället att kunna tillstyrka någon minskning i det antal hingstar, ston och uppfödingar, som för närvarande vid Strömsholms Stuteri underhållas, Utskotten fast hellre skulle önska, att StatsVerkets tillgångar medgåfve utvägar till detta antals förökande, samt, hvad serskildt beträffar Stuteriernes Ofver-Styrelse genom den af KonglMaj:t dertill i Nåder förordnade och derföre icke serskildt aflonade Embetsman, något skäl till anmärkning emot det j4 Stais-samtAllm.Bes.o. Oec. Utsi. Uti. N.o 4o. kak-kunniga och till enhet ledande admlni~ strations-satt, hvaruppå denne Embetsman sin i Nåder uppdragna befattning hittills utöfvat, icke Utskotten veterligt förekommer» hafva Utskotten vördsamt skolat af« styrka Rikets Höglojl.
Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt denna i flere morna fördelade punkt blifvit af Borgareoch BondeSt:n dels bifallen dels lagd till handlingarne, men att PresleSt. uppskjutit afgörande deraf tills frågan om det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag åt elementar-läroverken och den deraf beroende ersättningen för de förhöjda tjensteåren blifvit afgjord. Hr von Hartmansdorff: Mig synes som bela punkten icke behöfde uppskjutas; men för sammanhangets skull torde dock vara bäst att så sker. Jag hemställer emedlertid om R. o. Ad. icke ville instämma i PresteSt:s beslut, att dessa frågor finge hvila intilldess att den föreg:de blifvit afgjord. Hr Gr. o. Land tm. hemställde, om R. o. Ad., såsom Hr von Hartmansdorff föreslagit, ansåge, att med pröfningen af ifrågavar. punkt Litt. C, borde uppskjutas tills frågan om det af StatsUtsk. tillstyrkta anslag åt elementar-läroverken och den deraf beroende ersättningen för de förhöjda tjensteåren blefve afgjord. Ropades ja. 30 Den 12 Juli. Punkten Litt. D, om upphörande af rättighet för prestman, att till folkskolelärare varda antagne, äfvensom om indragning af vissa ecclesiastika befattningar. l:sta momentet. Sedan Hr Gr. o. Landtm, upplyst, att samtlige de öfrige RiksStm bifallit detta morn., blef detsamma äfven af R. o. Ad. bifallet. 2 momentet. Hr Gr. o. Landtm, tillkännagaf, alt Borgareoch Bondesen bifallit detta morn., men alt deremot PresteSt. afslagit Utsk:s förslag, enär hvad Utsk. der tillstyrkt gjordes öfverflödigt genom hvad K. M:s nåd. stadga om folkundervisningen i Riket af d. 18 Juni 1842, i 6 § 3 mom. och öfriga författningar om presterlig årsberäkning såsom beroende af presterlig tjenst innehålla. Hr von Hartmansdorff:
Det lånebidrag som för delta län beviljades uppgick till 300,000 r:dr. Deraf äro redan 200,000 r:dr inbetalde och sista delen erhålles troligen vid nästa uppbördsstämma i Februari månad. Jag tror således att Hr von Hohenhausens betänkligheter äro öfverflödige och alt mom. hr tillräckligt tydligt för alt kunna vid hvarja tillfälle tillämpas. Frih. Cederström: Jag är Frih. von Kraemer förbunden för det han sjelf åtagit sig att i denna punkt vederlägga Utsk:s betänk. Han har erkänt, att den produkt som Olifver af det arbete, som de fattige i en socken måste utgöra för att komma i åtnjutande af ett åt socknen, utan återbetalningsskyldighet, lemnadt understöd, sedermera för socknens räkning försäljes, derpå vidare i samma rigtning användes hvarefter produkten deraf sedermera ytterligare försäljes. Häraf synes således tydligt att berörde medel tjena icke blott lill understöd för tillfället, utan äfven lill hjelp åt fattigvården för framtiden. Det är således tydligt att dessa medel icke blifva skänkta åt de fattige som behöfva undsättning, utan det är skänkt lill kommunen som varit i behof att sysselsätta sina fattige och det åt sådana kommuner, som äga full förmåga att återbetala hvad de fått. Det är då klart att arbetsprodukten bör åter komma Staten till godo. Hvad beträffar den af den värde Frihm omtalta säkerheten för de utlånta medlens återfående, så är det väl icke alf skryta med att, när man får penningar utan ränta, man äfven betalar dem åter. Om Sverige eller hvilket annat, samhälle som hellst 572 Den S Juli är i tillfälle att läna ut sina kapitaler ulan ränta, nog få dc penningarne igen, derom är ingen fråga, men huru det kommer att gå i framtiden med sjelfva samhället det är en annan fråga. Den enskilde kapitalisten blir åtminstone alldeles ruinerad derpå, då han, som naturligtvis måste hafva någon ränta pä sina utlånta medel, nödgas täfla med Staten som lemnar lån utan ränta, och hvem är väl så obetänkt att låna af enskilde då han kan få lån på bättre vilkor af Staten ?
\ i I liil. lill Stats-Ulskotlets Utlåtande JYt 62. 1 Reservationer: af Friherre Tersmeden, W. F.: »Den'storsta ekonomiska fråga, sorn någonsin varit hos oss framkallad, har nu genomgått Stals—Utskottets behandling och blifvit, i afseende på den form, hvarunder den skall för Rikets Ständer framställas, afgjord! Att delta ej skett i öfverensstämmelse med hvad jag anser vara för Riket nyttigast, skal! jag söka att med några få ord ådagalägga. Hvad först härvid förekommer anmärkningsvärd! är att man föreslår Rikets Ständer att antaga ett visst uppgjordt system för alla Statens jernvägs-byggnader, innan de undersökningar, hvilka äro oundgängliga för att med säkerhet kunna bestämma hvarest banorna böra läggas, blifvit fullständigt verkställda, och får jag i delta afseende åberopa den utveckling, som flera andra reservanter gifvit åt detta ämne. Dernäst torde böra tagas i betraktande det olämpliga deruti, att de arbeten, hvilkas utförande man tillstyrker, icke äro afsedda alt blifva färdiga ^å fort som tillgångarne göra det möjligt. Deras fördelning på sex olika sträckningar gör att hvad som år 15560 blir färdigt och utgör en verklig kommunikation är ringa, i förhållande (ill den derå använda kostnaden, hvilken skulle vid nämnde tidpunkt utgöra omkring 36 millioner, om StalsUtskottels förslag af Rikets Ständer godkännes. — Om banor, vid denna tidpunkt, skulle behöfvas för transporter af trupper till östersjökusten, har man af dessa jernvägsstycken nästan ingen hjelp, då likväl Statens banor i vårt land borde hufvudsakligen afse detta ändamål. — Innan man går längre, än hvad hittills skett, i anläggande af nya statsbanor, borde man göra sig reda för hvad man med dem åsyftar, och i detta afseende fruktar jag att man förbisett eit af hufvudsyftemålen, nemligen ett medel till Rikets försvar!
I arithmetiken bör läran om inoch utländska måttoch vigt-systemerne noga inskärpas. Algehran hör så mycket som möjligt tillämpas på geometrien, samt denna göras lefvande genom tillämpning i praktiken, genom öfningar i landtmäterikartors upprättande, afvägningar och dylikt. 2:o. Linear-ritning, såsom för de fleste industri-idkare deras dernäst nödvändigaste kunskap, emedan endast med dess tillhjelp idkaren kan tillegna sig en mängd uppfinningar enligt figurer, som i böcker och journaler vanli - 20 Kongl. Maj-.ts Nåd. Prnp. om Statsverk. 1850. gen blott äro utkast och som icke kunna förstås af andra än de i detta slags ritkonst hemmastadde. Rit-undervisningen bör omfatta projektoch perspektivritning efter modeller, såsom verktyg, maschiner, byggnader m. m. 3:o. Frihandteckning och Modellering, hvilka utgöra högst vigtiga ele menter för bildning i allmänhet och serdeles för en mängd industri-idkare. 4:o. Mekanik jemte Mekanisk Technologi, såsom innefattande grunderne för hela den stora hufvudgreneu af industrien, der mekanisk kraft erfordras. Till mekaniken böra ock, såsom bihang, förekomma, elementerna af byggningskonsten. 5:o. Maschinarbete å mekaniska verkstaden, åtminstone för dem, som egnat sig åt någon af de mekaniska grenarne. 6:o. Fysiken, hvartill såsom bihang hör åtfölja en kort öfversigt al verldsbyggnaden. 7:o. Kemien, med Mineralogi och Geognosi. 8:o. Botanik och Zoologi, med hufvudsakligt afseende å techniskt nyttiga växter och djur, samt de delar deraf, som förekomma i handel och industri. En kort öfversigt af menniskokroppens byggnad och dess delars förrättningar, jemte de enklaste reglor att bibehålla helsa, bör såsom bihang meddelas. 9:o. Språk.