Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Friherre Ridderstolpe: Tillräckligen belönad genom tillfredsställelsen alt hafva gjort Ridderskapet och Adeln ett nöje, får jag undanbedja mig all tacksägelse. Hans Eoccellence Herr Grefven ock LandtMarskalken förklarade, det han ansåg sig, i anledning af Herr Rosenblads nyss gjorde framställning, böra inhämta Ridderskapets och Adelns tanka, huruvida Ridderskapet och Adelil instämde i Herr Rosenblads yttrande. Ropades Ja, v II. a3 354 Den 11 November e. m. Hvarefter Hans Excel lence hemställde, alt det af Friherre Ridderstolpe omförmälte Document måtte öfverlemnas till RiddarhusUtskotlet, för att sedermera tillställas RiddarhusDirectionen, och hland Riddarhusets Handlingar förvaras, samt att en afskrift deraf måtte, genom RiddarhusUtskottets föranstaltande, varda Friherre Ridderstolpe meddelad. Bifölls. Justerades PleniProtocollet för den in dennes. i I Justerades följande: Utdrag af Protocollet, hållet hos IJöglofl. Ridderskapet och Adeln vid Lagtima Riksdagen i Stockholm, förmiddagen den 3 2 November 1828. S. D. Sedan Friherre Leijonhufvud, Abraham, såsom Ordförande i Bevillningsutskottet, anhållit, att nämnde Utskott måtte under innevarande Riksdag få begagna SecretaUtskottsSalen; så beslöt Ridderskapet och Adeln att öfver berörde anhållan inhämta RiddarhusUtskottets Utlåtande. Ut supra. Den 2.2 November e. m. 355 S. D. Remitterades till RiddarhusUtskottet: Grefve Frölichs, David, dea 20 dennes på bordet lagde Motion, angående offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar; jemte de af åtskillige Ledamöter rörande samma ämne afgifne yttranden. Ut syipra. S. D. Remitterades till LagXJtskottet: Kongl.
Sicilianerne äro i allmänhet goda äkta män, varmt tillgifna sina hustrur, men till ytterlighet svartsjuka och misstrogna. Det är utan exempel, att en ung man emottages i huset, om hustrun är under fyrtio år och icke allt för afskräckande ful. Vill mannen se sina vänner, sker det antingen utom hus eller också på stora, bestämda bjudningar, hvilka förbjuda hvarje möjlighet till ett närmande, och reser han bort, påtingas den afskedade duennan för att hålla hustrun sällskap, som det heter, men i verkligheten för att han skall hafva en trogen och uppmärksam vaktare öfver den skatt, som han ständigt fruktar skall flyga ut genom nyckelhålet, fönstret, golfspringorna eller hvad vet jag. Men tröttna då icke edra qvinnor på att behandlas som omyndiga barn? frågade jag en dag en bildad sicilian, med hvilken jag flere gånger kommit i lifligt meningsutbyte. »De äro vana dervid», svarade han med en axelryckning. Svaret är betecknande — och farligt, det var Ludvig XV:s om de förtryckta massorna. Roligt var att se en ung frus häpnad, när hon fick höra, att jag i sällskap med en väninna gjort den långa resan från Sverige, som hon straxt pa italienskt manér förblandade med Schweiz, och mannens förvåning var icke stort mindre. »Deux dames, madame!» »Deux dames, monsieur.» »Sans protecteur?» »Sans protecteur.» Att jag försäkrade honom, att hans landsmäns älskvärda och gentlemannalika uppförande gjorde hvarje beskyddare onödig, hjelpte icke. Han bara skakade på hufvudet, och det föreföll mig, som om han icke sett rätt lugn ut förr, än hans unga hustru aflägsnat sig. Kanske han fruktade, att någon barbarisk frihetsflägt från det främmande landet skulle ställa till oreda bakom den vackra pannan, som ännu icke förmörkats af någon tankeansträngning. Vid fjorton års ålder unga förtjusande flickor, äro sicilianskorna vid tjugutalet feta, tröga matronor, intresserade blott för ett godt bord eller högst för en grann toalett.
I det rent konsthistoriska som » L ’ œuvre » bjuder på, skön-jes för öfrigt denna böjelse för att skära till i växten, som är karaktäristisk för Zola, — som kan gifva jättekraft åt någon enstaka målning af hans pensel, men som ock — rätt ofta — förleder honom till att göra det medelstora jättelikt och som äfven kommer honom — och deruti står han ej ensam — att af det enstaka fallet göra ett allmängiltigt sakförhållande. Så skarpt ensidig var väl ej den franska konsten på 1860-talet, som det framgår af denna beskrifning på salonerna. Betydande krafter funnos då och all sjelfständigthet var långt ifrån utdömd. Var Cabanel än målaren på modet, så var dock ej hans riktning allenaherskande öfver franska konsten. Man utdömde » brutaliteten » hos de yngre paysagisterna — Rousseau till exempel — men de behöfde endast tålamod och kraft, så trängde de sig fram. Att Claude icke lyckas har författaren motiverat förträffligtaf hans egna förutsättningar. ' Men att göra hela måleriet stadt på förfall på den tid, då visserligen de privilegierade konstnärerna från institutet hade mest att säga, men då likväl Meis-sonnier, Courbet, Millet, Corot, Theodore Rousseau, Diaz, Fromentin, Dupré, Daubignv och Jules Breton verkade — det är väl öfverdrifvet i alla fall. Ett och annat faktiskt misstag hittar man också. Ingres, som i bokens andra kapitel kallas » salig menniskan » och omtalas i imperfektum, lefde då ännu och dog ej förr än 1867. Courbet, som äfven omtalas såsom en fördetting, fortfor ännu i ilera år att utställa, — orätt således att ställa hans epok som motsats till närvarande tid (1863). Flera dylika oegentligheter kunde hittas. Författaren fäster föga afseende vid den utveckling, konsten tog under det dussintal af år, som förgår under berättelsens gång. Men sant är att denna tidpunkt är väl vald för att framhålla en det oföddas målsman, som måste gå under. På senare hälften af 1870-talet blåste helt andra vindar inom franska konsten än tio år derförut.
Betänkanden. under meddelad underrättelse, att Remiss deraf äfven skett till Bevillningsutskottet, åt Ekonomiutskottet öfverlemnat ett af Herr H. Bjuhr afgifvet Memorial, deruti han, efter framställning af den svåra belägenhet, hvaruti glasbruken i Sverige under de sednare åren skola blifvit försatte, medelst bristande afsättning å sina tillvorkningar, som åter tillkommit genom det i Handelstractaten med Ryssland lemnade tillstånd till Finska varors införsel emot endast 5 procents tull, hvilket förmodats äfven hafva blifvit begagnadt till förmån för Rysskt glas, under föregifvande af Finskt ursprung, föreslagit, att R. H, Ständer måtte hos Kongl. Majrt i underdånighet anhålla, att till Svenska glastiliverkningena uppmuntran, införande och försäljning i öppna bodar af Finskt och Rysskt glas, måtta i likhet med hvad redan skett, i anseende till glas från andra länder, förbjudas vid förnyandet af den snart tilländalöpande trädsten med Ryssland, samt intilldess en tull af minst 25 procent sådant glas åläggas; hvarjemte Herr Bjuhr har yttrat den öfvertygelse, att derest Riksens Ständer funne skäligt anslå premier för export a£ Svenskt glas, tillverkningen deraf inom Riket skulle än vidare kunna utvidgas till allmän båtnad för landel Sedan Ekonomiutskottet öfver den af Herr Bjuhr sålunda gjorda framställning Beit), och Ekon. Utik. Eetänkanden. 1289 begärt BevillningsUtskottets yttrande, till grundläggning aE Utskottens, enligt Remissen, gemensamt afgifvande Utlåtande, har bemäldte Utskott under den 16 sistlidne Juli gifvit tillkänna: att Herr Bjuhrs Memorial af Yällofl. BorgareStåndet ickeblifvit Utskottet tillstäidt: att den af honom väckte motion således först, efter emottagandet aE
Då StatsUtskottet bär fullkomligt förfarit, såsom Secreta Utskottet i fordna tider, hemställer jag, om icke nödvändigheten fordrar, att Rikets Ständer förbehålla sig i44 Den 7 September f. m; rättigheten att fritt besluta, hvilket Ster, under sådana förhållanden, endast kan ske genom uppskof med HufvudTitlarne, intilldess, efter finansregleringen, man äfven blifvit så lycklig att erfara, huru det går med anslaget till FörsvarsVerket. Grefve Posse, Arvid: Herr Hjerta har nu ytterligare styrkt mig i den öfvertygelse jag förut ägt, att syftemålet med dess motion egentligen varit att vinna en garantie för myntbestämningen. Jag gör rättvisa åt denna afsigt, och skulle gerna instämma med Herr Hjerta, om jag ej trodde, att förslaget medförde stora olägenheter, bland hvilka den hufvudsakligaste är tidsutdrägt, enär man icke får åsidosätta de dryga kostnader för enskilda och det allmänna, som Riksdagen medförer. Häldre således än att använda ett sådant bitvång, vill jag i myntbestämningsfrågan förlita mig på pluralitetens rättskänsla, att genom ett beslut härom gifva åt denna Riksdag ett värde, som den måhända annars saknar. Herr Hjerta bär väl låtit förstå, att hans förslag ej skulle förlänga Riksdagen utöfver de åtta dagar, som erfordras för tryckningen af Utskottens Betänkande, men jag tviflar att saken så lätt aflöper; ty om motionen skall medföra någon verkan, måste man afbida myntregleringsfrågans definitiva afgörande, och sådant kan ej ske förr, än de olika Den 7 September f. m. beslut, hvaruti RiksStånden förmodligen bomma att stadna, blifvit af Utskotten å nyo jemkade, och detta jemknings-BetänJkande uppsatt och afgjordt, samt derefter en skrifvelse tili Konungen afgått och dess sanetion erhållits.
' G Den 22 December f. m. vid starka pröfningar under i\o års växlande skick dock hållit profvet, som vid hvarje förändring den undergått, allt mer och mer besannat visheten af dess instiftares förutseende blick — och allt jämt rättfärdigat de stränga uttrycken uti slutmeningen af hvarje serskilt IndelningsVerk — en sådan Inrättning skall förbytas emot — hvad? — Emot något som man ännu icke känner; emot något som höljes af framtidens slöja, och uti första rummet beror af något så vanskligt, som ett Financeproject. Måhända taga Rikets Ständer vid denna Riksdag mått och steg ledande till införandet af Silfvermynt eller mynt, som kan förväxlas mot Silfver — måhända också icke; — måhända fattas sådane beslut, som medföra en Myntfot af annan halt än den gamla; måhända försvinna inom få år de nu löpande BancoSedlarne. Hvem känner detta med visshet!1 Hvem kan uti detta afseende se framför sig io år med någon säkerhet? Hvem känner Politiska ställningen, Handelns gång och Pappersmyntets Coursförhållanden 4 k 5 år förut? Skall man på sådane ovissheter bygga en Plan för Sekler? Jag tror mine Herrar, och jag vågar säga det — jag tror att Nationen med rätta skall af sine Representanter fordra att när en gammal och godkänd Inrättning, sådan som Indelta Löningsmethoden, kullkastas, så måste det som gifves uti utbyte lämna visshet för sitt bestånd, Den 22 December f. m. 83 åtminstone ett tiotal af år. Fåfängt skall man emot mig invända, att Soldatens anskaffande och underhåll ändå är det egentliga af Indelningsverket. Mine Ilerrar! när hälften af en, sak ar borrta, hvad återstår? —■ ettstympadt verk; och huru ser det ut? Vi se T%:del af våra Indelte Soldatllotar vara Vacante; vi se VaCaneer Uppväxa i Jämtland, i Westerbotten. Huru mycket skall återstå, när en kommande generation börjar skärskåda den närvarande tidelis vishet ?
Skåne, så är det min bestämda öfvertygelse, att. om denna provins blir lemnad åt sig sjelf, om den slipper alla skattebidrag till andra provinser, så skall den lättare än någon annan provins i Sverige kunna skaffa sig alla de jernvägar och kommunikations anstalter, som den behöfver, och utgöra ett slutet helt för sig. Men, mine Hrr, hvad Skåne beträffar, så är det ett helt annat skäl, som gör att jag anser det vara af största vigt att denna provins så fort, som möjligt, sättes i förening med det öfriga Sverige. Jag menar denna böjelse till isolering, som på sednare tider gifvit sig tillkänna hos de tyska provinserna i vårt grannrike Danmark. Man gaf i början icke akt på denna böjelse att gå söder ut med sina förbindelser - Den 10 Juni e. m. 161 delser och med sina sympatier, men denna böjelse har likväl sedermera gifvit anledn. till förvecklingar, och det vore skäl i att förekomma det sådana förvecklingar i en framtid kunna upstå med denna provins. Jag säger icke att någon anledn. finnes dertill för det närv:de, men om vi här i öfra Sverige anlägga ett fullständigt jernvägssystem, och lemna de södra provinserna åt sitt öde; hvad blir ovillkorliga följden? Jo, den blir, att så småningom måste denna böjelse att vända sig söderut upstå, och då kan den medföra de svåraste följder. Jag sade nyss, att inga anledn:r till en sådan förveckling funnos för det närvide. Men, mine Hrr, jag tror verkligen, att en viss tendens i detta hänseende kan upkomma just här på Riddarhuset. Det är nemi. för oss alla bekant, att den Skånska adeln, så väl till sitt antal, som ännu mer till sin representerade förmögenhet på intet vis utgör ett ringa antal af Sveriges adel. Men det är tillika bekant, att den är bra litet representerad här på Riddarhuset; det är icke många medlemmar af denna adel här. Anledn. dertill är icke den, att Skånska adeln hyser mjndre intresse för fosterlandets angelägenheter, än de öfriga provinsernas adel.
Bade ve som ej äro nöjde med hela Mm«r och de, som aro mistnöjde med wista delar deras, kunna derigenom tilsredöstallas och fä framställa sina tankar, Grefws 697 Grefwe lde^enbsupr, 6läs, trodde, at Konungen? Nädiga Förklaring om eftergiften af cf« wanöcrörde 202,-220 Riksdaler ej kunde abercpas, förr än wilkoret med känancs - ManenS antagande Nore uvfyLLt. Herr ^älerlporre, 6sorZ, inbad sig ödmjukeligen af Hans LxceU-ence Herr Grefwen och Landi - Marfkalken fä weta, hwad följden as xroxoLtion ölesive, om Ja skulle winna. Herr Grefwen och Landt - Marskalken yttrade sig., at dL more Betänkandet bifallet i hela sin widd med Su-unior och allt. Friherre kils erks, I-ksns, anhöll, ak Herr Grefwen och Landä - Marstalken mätte bestämdt yttra sig, om, i fall Ja winner, derunder begnpcs endast det sätt, och de summor, som til Ilmalilation^n» utförande erfordras, eller äfwen det, som rörcr Be ni tittin gen til utländfta fluldenS betalande, samt förklarads sig ej kunna inga i denna sednare Bevillning pä «v uat än bestämd tid. Herr Grefwe» och L a n d t - M a r s?a s ke n förklarade, at under Ja xropoLtionen inuebrgrcpoS alla summor. Harrvid förm ark Lerk nägon oro. Deruppä gjorde Herr Grefwen och Landb» Mar st al ken ä nyo Votering» - proposition sälunda r Den som bifaller Hemliga UlfiottetS Betänkands i hela sin widd Krisiver Ja, -9, Den dvt ej will, strifwer Nej. Winner Nej företages Betänkandet punktewi» til stärstädande och afgörande. Hartil ropades et starkt Ja blandadt med Nej.
Ilemmansklyfningen fortgår i ungefärligt förhållande till folkökningen; men med undantag af vissa orter, synnerligast i skärgården, synas olägenheterne deraf, med afseende å besutenheten i allmänhet, här i länet vara mindre än flerstädes. Ett ungefärligt begrepp om hemmansklyfningens utsträckning vinnes genom jeinförandet af de i länet befintlige hemmans antal, sådant det visar sig i bifogade tabell, med de af vederbörande häradsskrifvare år 1846 för det näst föregående året, enligt Kongl. Majrts nådiga befallning, särskildt meddelade statistiska uppgifter, och hvaraf inherntas, att inom detta län an - talet då utgjorts af: Ägare eller med ständig åborätt innehafvare af hemman 9,719. Arrendatorer och brukare af hemman 1,207. 1 medeltal kan man härefter beräkna nära 4 åboer på hemmanet. Härutinnan förete sig dock betydliga skiljaktigheter. Så exempelvis! vissa skärgårdsorter förekomma ända till lOOrdelar af hemman; men dessa äro gemenligen att anse föga annorlunda, än som bostadslägenheter för fiskare, hvilka sysselsätta sig med jordbruk såsom binäring. Skiftesverket har inom detta län haft synnerlig framgång. Sedan utfärdandet af Kongl. Maj.ts nådiga Stadga dijrom den 4 Maj 1827 har intill 1850 års slut laga skifte härstädes öfvergåtl inalles 1,568JJ förmedlade mantal. Sedermera hafva intill 1855 års slut ytterligare skiftats 355|JJ mantal, så att vid denna tid tillsammans 1,923}?§§ mantal undergått laga skifte, eller mera än hälften af lii nets hela ägo-område. O 24 För de utflyttningar, sorn berörde skiften föra nied t, hafva understöd af allmänna medel till och med år 1854 blifvit beviljade med tillsammans 106,390 R:dr 22 sk. 5 rst. B:ko. Statsbidrag.
Hvad de öfriga titlarne angår, så är det visst eii sanning, att Riksdagen kan dtaga så långt på tiden, att Provianten blir skämd, och att, j alla fall, man på en Auction ej kan hoppas att erhålla det bokförda värdet af hvarken Proviant, Byggnader, Fårråder el, ler Effecterx ehuru troligen slitnings-afdrag vid bokföringen af dessa sednare blifvit iakttagne; äfvenså är det ostridigt , att af titeln-. Förskotter och Fordringar, en del kan anses Osäkra, till dess man närmare får höra efter förhållandet; men att derföre alla dessa titlar, tillsammans utgörande 646,060 R:dr Banco, icke till något värde skola upptagas det kan icke vara rätt. Det vore visst icke svårt, att på tre dagar skaffa sig Speculanter, sorn obesedt ville bjuda två tredjedelar. En tillgång, sora anses osäker, bör innom columnen anmärkas i Förslaget, men kan af ingen opartisk förbi-* gås, Qch hvad äro dessutom alla de tillgån. 90 Dm 17 Marlit, /. m. gar, som man vill erkänna, annat än Reverser? hvarföre skall ibland desse ej ArbstsCassans Fordringar beräknas, som endast deri skilja sig från de öfriga, att de flesta äro intecknade, endast deri, att man om dem icke kan yttra sig: afskrifningar kunna möjligen blifva nödige? Jag har yttrat mig om en betydlig underlåtenhet vid Utskottens beräkning af Götha CanalDisconts tillgångar jag skall nu nämna några, mindre betydliga, inkast, som emot ziffrorna kunna göras. Den första är, att datum den 1 Jan. i8j8, som i titlarna af Bilagan A., i Debet och Credit, förekommer, , synes böra vara den 1 Febr. Jag har blifvit föranledd till denna förmodan af nyssnämnda, afen DiscontDirecteur utgifna, Afhandling, der en uppgift på Discontens tillgångar den sista Dec. finnes, som högst betydligen afviker från Utskottens. Jag skulle anse detta som Sättarens slarf, om Ränte„beräkningarne icke vore grundade på detta felaktiga datum.
I öfverensstämmelse med hvad Rikets Ständers revisorer i sin nyss afgifna berättelse’, sid 8., upplyst, utgjorde Riksgälds-kontorets skulder vid slutet af innevarande års l:ta hälft ett sammanlagdtj belopp af R:dr 4,535,471: 29. 9. hvaraf den räntebärande skulden uppgick till 4,380,662: 4. 2. och den räntefria till ..: 154,809:25.7. De inom linien i Riksgälds-kontorets räkenskaper upptagna skulder hafva under åren 1844—‘1846 blifvit ökade genom de under sistförflutna riksdag till Riksgälds-kontoret öfverlemnade depositions-medel, 60,000 R:dr; och utgöra de sålunda bokförda skulderna numera ett sammanlagdt belopp af R:dr 4,278,787: 5. 5. Vid det i sednast församlade revisorers berättelse, sid. 29, uppgifna förhållande har icke någon tillämpning af stadgandet i reglementets z angående åtskilliga af Riksgälds-kontoret utfärdade och för längesedan förfallna obligationer kunnat ifrågakomma. Utaf Riksgälds-kontorets, under den 30 September 1841, utgifna 968 st. obligationer för Statsverkets då återstående skuld i anledning af Rikets Ständers Banks för sträckningar till 1808 och 180g års krigs kostnaders hafva under de trenne sistförflutna åren ytterligare 66 obligationer, eller N:is 67—.132, å ett sammanräknadt kapital-belopp af 264,000 R:dr, blifvit infriade; och utgöra således de ännu icke inlösta obligationerne ett antal af 836 st., motsvarande ett skuldkapital af 3,344,000 R:dr. Den under samma år, Ståts-Utskottets Memorial, N.-o 2 5 jemlikt reglementets 5 §. af Riksgälds-kontoret till Banken utbetalda 4 procents ränta för nämnde skuld har utgjort 422,400 R:dr.
Lån, må det sökta Lånet be* Banco-U tskts Betänkande, N:o g3. it viljas, med vilkor, att denna skillnad icke utbetalas, utan emot inlemnande af äldre intecknadt Document eller laga bevis öfver dess dödande. Äskar Låntagaren intyg, att penningar finnas i Banken att lyfta för infriandet af det äldre Länet, vare Banco-Styrelsen pligtig att sådant intygutgifva, med utsättande af tiden, då nämnde penningar kunna lyftas. §. 10. Städer, Corporationer, Stiftelser och andra allmänna Verk och Inrättningar ega att, likasom enskild man, Lån emot i föregående §. §. föreskrifven* säkerhet erhålla. §. il Likaledes må ett Lån af högst r 00,000 Rdr beviljas Skånska Presterskapet till infriandet af en del utaf de detta Presterskap åliggande så kallade Öfverbyggnadsskulder, med vilkor, att Consistorium i Lund, å Skånska Presterskapets vägnar och dertill af detsamma vid allmänt Prestmöte vederbörligen befullmägtigadt, för Lånebeloppet utgifver en af samtlige Consistorii Ledamöter undertecknad Skuldförbindelse, ställd till Banken eller Ordres, att 1 etalas med de vilkor och i den ordning, följande i5:de, i6:de och lyide §. stadga, samt till säkerhet för uppfyllandet häraf, efter förut dertill af Kongl. Majit erhållet Nådigt bifall, i ii flanco-Ut.sft:s Br tiiulande, N:o g'!. pantförskrifver Skånska Presterskapets anslagna Annexoch Mensal-Hemman, hvilkas Taxeringsvärde, efter förenämnde grunder, uppgår till minst dubbelt emot beloppet af det sökta Lånet. §• 12. Ej niå Lån beviljas å andra sutr.mor, jin jemna Femtiotal Riksdaler, eller å mindre Summa än 200 Rdr. §. »3- De Lån, som af Banken beviljas, anordnas till utgående i den ordning
Jag wäntar mig härwid det inkast, at utskrifning desia tider blef bade anbefalld och werkstäld; man swarar häruppä; den sträckte sig blott til wisia sa kallade Lösdrifware och sädane Rustoch ^Rotehållare, som ej Lomplettei-Lt deras vac-incer, och grundas denna upgift uppä bemälte Grefwes brefwerling rned Konungen under desi wistande i Bender. ^. Grefwe boell projLLtLi:läe en allmän utskrifning öfwer hela Riket efter Mantals-Längderna, säsom et lättare medel at göra Regementerne fulltalige efter Pultava Slag; men Konungen swarade, at han wäl insäg detsamma, men at han i grund af de försäkringar bäde. Hans företrädare och Han sjelf gifwit Swensta Folket, at frän utffrifningar wara befriade, ansag betänkligt at denna utwäg widtaga, et swar, som gör en 0- dödlig heder at denna Enwaldsherres aktning för sit folk och sina löften Et annu sednare exempel bestyrker äfwen min sats at jnga twangsmedel behöfwa anwandas för at i Swerige tillkapa Armeer, om Reaeringen förstår at rätt tillvinna sig allmänt förtroende" 17M och 1789 ärs cgmxctLMk-r til sjösi och lands, och isynnerhet den härjande farsoten bade i Finland och Carlscrona bade medtagit mer än hälften af Armeens och Flottornas skeppsbesättningar; men under Den r3 ^Junjk. 71? under päföljande winter blef likwäl genom friwilliga wärfningar den förra comptetterLcl, flere nya e^oipser och Regementer upsatte och den största sjömagt Swerige under secler ägt, 26 linieskepp förutan fregatter och 340 större och mindre stärgärdsfartyg, tilräckligen bemannad.