Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta ochmångfaldiga andra exempel, hämtade uturfolkslagenshäfder,kunna till öfverflöd bevisa den sanning, att hårdhet i straff aldrig i allmänhet uträttat något godt. Det är vissheten, att intet brott får blifva obeifradt eller onäpst; det är goda och milda Strafflagar, hvilkas förnämsta ändamål är, att hos brottslingen åter upplifva flit, ordning och sedlighet; det är en skyndsam, rättvis och noggrann tillämpning af sådana Dagar, som befordra och upprätthålla Samhällets säkerhet, lugn och trefnad; och då de i detta vigtiga ändamål föteslagne Corrections anstalter, med sorgfällig omtanka inrättade och upprätthållne, måste medföra en ojemförlig nytta för det allmänna, kan jag för min del ej annat än i underdånighet tillstyrka bifall till Lag Comitéens derom afgifna Betänkande. Men det ändamål, som med Corrections-anstalterna åsyftas, skulle, efter mitt omdöme, ganska ofullkomligt vinnas, om icke Härads-Bätter. ne blefvo pernianente. Fånglistorna och inkomne ransakningar hafva ofta utvisat, att fångar under flera månader varit häktade, innan de kunnat förekomma till ransakning. Emedlertid har en sådan för brott angifven person varit häktad, kanhända kommit i sällskap med grofva missdå* jBen 5 Maj. I«S dare, lärt af dessa deras oseder oell vanarter, varit beröfvad frisk luft, blifvit försämrad till kropp ock sinne, ock salunda redan utstått ett straff Utöfver livad Lagen kunnat åsyfta.
Prog. JVs 5!, komster hufvudsakligen anser mig böra gifva företrädet ål grunderne för kommitterades förslag, hvarmed någon annan oegenllighet icke ar förknippad, än alt en eller annan siad, der rörelsen kunde komma att aftaga, ändock hlefve vid sin nuvarande inkomst bibehållen intilldess Eders Majit och Rikets Ständer annorlunda förordnade, tror jag mig finna, att, ifråga om den tolagstiliökning, sorn med en stigande rörelse otvifvelaktig! bör stapelstäderna, i samma mån de dertill bidragit, tillfalla, en lämplig och med regleringens ändamål förenlig medelväg emellan kommitterades och Kommers-kollegii skiljaktiga förslag erbjuder sig; och den vore, att hvarje stapelstad, i mån af rörelsens tillväxt derstädes, erbölle en viss, för alla städer lika procent af stadens stigande tulluppbörd, hvilken tillökning i lolagsersätlningen jag, ifråga om siffran, lika med kommilterade, anser lämpligen böra bestämmas till fem procent. Delta är väl lägre än förhållandet mellan samtlige stapelstädernas nuvarande tolagsinkomster och Rikets hela tulluppbörd, men öfverstiger deremot nuvarande procentförhållandet emellan tolagen och tulluppbörden i flera städer, samt torde dessutom vara den högsta beskattning å varutrafiken, som skäligen må kunna, såsom allmän regel, städerna medgifvas, och med hvilken de också desto heldre böra finna sig tillfredsställde, som städerna genom denna reglering i främsta rummet komme i åtnjutande af fördelarne utaf handelns naturliga frihet och dessutom blefvo befriade från nuvarande kostnader för sin särskilda tolagsuppbörd.
Anslag för detta ändamål äskades vid nästlidne Riksdag, då Rikets Ständer ansågo det för detta arkiv erforderliga inskränkta utrymme böra kunna beredas i något Kronans hus, der handlingarne äfven voro mera i säkerhet, än om de i enskilt vård förblefvo; hvadan Rikets Ständer, som ökade lönerna för Kommissionens tjenstemän med tillsammans 826 R:dr 12 sk., men indrogo 98 tunnor spanmål under lönerna, icke funno skäl bevilja de äskade hyresmedlen. — 28 — Revisorerne få härvid tillika, i afseende å berörde 98 tunnor spannmål, upplysningsvis meddela, att desamma uti den vid Rikets Ständers skrifvelse om G:te hufvudtitelns reglering, den 30 Januari 1845, fogade Tabell blifvit oriktigt upptagna, men att de ur Riks-staten vederbörligen uteslutits. § 13. Revisorerne hafva anmärkt, att å staten för Öfver-Ståthållare-Embetet finnes uppfördt ett anslag af 8 R:dr för en skarprättare, hvilket, då lönerna för öfrige skarprättare äro intagna under fångvårds-anslaget, synes äfven böra dit öfverflyttas. § *4. Jemlikt särskilda Kongl. Bref, hafva utaf förslagsanslaget å 6:te hufvudtiteln till reseoch traktamentspenningar utgått tillsammaas 2,044 R:dr 17 sk. 4 rst. till hemmansägare i Bålgård, Dottevik och Morast af Wermlands Län, för det att, vid en hos Kommissions-Landtmätaren Laurell, år 1838, inträffad vådeld, handlingarne till de å hemmanen förrättade, men ej stadfästade skiften gått förlorade och skiftena alltså måst omarbetas. Dessa utbetalningar synas Revisorerne icke hafva bordt drabba förslagsanslaget till reseoch traktamentspenningar, utan extra utgift sme dl en, helst den anvisade summan såsom en nådegåfva tilldelades hemmansägarne till lindring i den förlust, som vållats genom handlingarnes förstöring. § 15.
Län nyssberörde dag från Hedervärda Bonde-Ståndef remitterade Memorial, hvaruti anmärkes, alt i händelse utländsk Spannmål skulle till införsel förbjudas, borde alla större Brännålder afskaffas, på- det icke hungersnöd måtte under missväxt-år inträffa, 19:0 Herr Rådmannen Carl Sjöbohms den 11 Maj från Vällofl. Borgare-Ståndet remitteraMemorial, hvaruti föreslås, alt, till förekommande af den misshushållning med Spannmål och Jordfrukter, som ansåges kunna inträffa, om bränvinsbränningen hnge å Landet, i egenskap af fabrique, utöfvas, stadgas kunde, det all bränvinsförsäljuing ifrån Landet till Städerna måtte, såsom oförenlig med en rättskaffens husbehofsbränning, upphöra, samt Allmogen endast tillåtas att försälja sitt öfverflödiga husbehofsbränvin å Landet till derstädes boende personer, som ej äga rättighet att brän - Den f> Juni. J 95 bränvin tillverka, äfvensom att antalet af Kro, gar må inskränkas, så långt möjligheten medgåfve, både i Staderna och på Landet. 20:0 Biksdagsmannen Eric Fredricssons från Jönköpings Län den 16
Strömrensning uppkom i StatsUtskottet vid 1818 års Riksdag. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken yttrade, att, då fråga nu endast vore om fortfarande af det förut beviljade anslag till Strömrensningar, ansåg Hans Excellence sig böra förnya dess förra hemställan, att Kongl. Maj:ts ifrågavarande Proposition måtte till StatsUtskottet remitteras; hvilket bifölls. Föredrogs å nyo Kongl. Maj:ts den 26 sisth November afgifne, och den 28 isamma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga Proposition, med öfverlemnande af förslag till ny PrestvalsFörordning. Herr Cederschjöld_, Pehr Gustafj anförde skrifteligen: Det är tillräckligen bekant, hvillka ohyggliga missbruk äga rum vid Prestval; och hvilken osämja derigenom ej sällan grundlägges emellan Läraren och Församlings-boarne. Allt detta skulle förekommas, om valen skedde med slutne sedlar, och detta skulle kunna låta sig göra påföljande sätt: §. 1. Så snart förslaget är lagståndet, läte Consistorium trycka ett tillräckligt antal voteringssedlar, som skola vid valet vara för de väljande fritt tillgänglige. Den i December. Alternativer: §. a. Den minsta hem§. 2. Hvar och en Römansdel inom Förstande afgifve en samlingen tages till sluten voteringsse enhet: och hvarje del för hvar Riks voterande aflemne daler, som af hans så många slutna egendom, efter de sedlar, som han 5 sista Arens me äger dylika hemdeltal, årligen ut mansdeiar att rö- gjorts till Prestens sta för. ordinarie aflöning. §. 3* Derest någon §. 3. För detsom upp hemmansdel utgör går till en half ett bråk, hvari enRiksdaler, afgifves heten ej jemnt kan en röst; men för innehållas; så afdet sorn mindre är, gifves för hvad som röstes icke. uppgår till en half enhet, en röst; men för det som mindre är, röstes icke. Hvarefter Herr Cederschjöld, tilläde munteligen:
Iför Constitutoricil på behaglig lid eller Förordnande tills vidare med tillagde löne-inkomsler, enär icke tjensten endast på delta sätt tillsattes; äfvensom för Constitutorial till förrättning samt afsked:—• lika med Prolocolls-Utdrag, som innehåller diflnitivt beslut. Collationering och vidimation af handlingar, då afskrift företes, hvart ark — 8. — Sigill å sådan utgående handling, som bör dermed vara försedd .— tili Yakt-betjeningen , . -— 12. För mundtlig kallelse å parter eller vittnen, jemte bevis om kallelsen, godtgöres hvardera Vaktbetjenten för hvarje person, å hvilken beviset lyder, med — 6» Skolande för öfrigt de allmänna föreskrifter och ansvars-bestämmelser, rom den af Kongl. Maj:t senast stadfästade Taxa å Expedilions-lösen i Rikets Idoloch Öfver-Rätter samt offentliga Verk innefattar, äfven för ExpeditionSh af vande i Rikets Ständers Bank gälla lill efterrättelse. Till följd af erhållen remiss att öfver ifrågavarande förslag till Expedilions-Taxa afgifva utlåtande, hafva Banco-fullmägtige, efter det Bankens Under-styrelse blifvit i ämnet hörd, uti ett till Utskottet aflålet Memorial, beträffande först den af motionären yttrade åsigt, att lösen för de ifrån Banken utgående handlingar bör, så vidt sig göra låter, utsättas till lika belopp, som är eller varder stadgadt för IIofoch Öfver-Rätter camt Rikets Collegier, — andragit: att Kongl. Maj:ts förnyade Nådiga Taxa cf den i5 Maj 1821, som endast omfattar Expeditions-lösen hos Kongl. Maj:t, vid Idofoch Öfver-Rätter samt Rikets Collegier, hos Execulorer samt vid Under-Domstolarne i Riket, icke innehåller något stad - Bunco-U'tskottets Betänkande}
Hennes lilla besparing försvann mellan hennes fingrar, tyckte hon, och inom några år var allt slut. Under yttersta nöd framsläpade hon ännu ett par år af sin lefnad och lemnade vid sin död sin lilla tioåriga Clara alldeles värnlös. Lingdahls, som då bodde i samma stad, togo den lilla värnlösa flickan till sig. Det är allt, hvad jag känner af hennes tidigare historia. Jag såg henne sedan ofta nog i huset, en ytterst arbetsam flicka! Ofta roade det mig att betrakta henne, då hon trodde sig obemärkt; jag såg huru en verklig feberglöd brann på hennes kind, hennes öga glänste, hennes händer darrade af ifvern. Hon äflades, jag kunde nästan säga, både natt och dag. Intet nöje, ej ens en promenad tillät hon sig, och var alltid i verksamhet med de mest olikartade sysselsättningar. Fru Lingdahl ville någon gång förmå henne att taga sig någon ledighet: „Ånej, söta tante, i morgon då skall jag promenera, då är det här arbetet färdigt; men nu behöfver Sophie sin klädning eller behöfva bönorna skäras, eller kragorna strykas, eller strumporna stoppas, eller hvad arbete hon än för händer hade, göras färdigt“. Jag var bortrest en tid och fann vid min återkomst en sorglig förändring. „Stig in till min stackars Clara“, bad fru Lingdahl, „så gick det med min flinka hjelperska!“ Jag gick in till Clara. Hon satt på golfvet med en hop sönderklipta lappar framför sig och spritade och spritade med samma ifver, hvarmed jag förr sett henne arbeta. Hon helsade mig vänligt och uttalade sitt nöje af att se mig. „Men förlåt, goda Helena“, sade hon, „ser du, jag har så brådt om, jag hinner ej stiga upp för dig, sitt ner så länge, bara jag får slut på mitt arbete skall jag spela för dig“. Härmed visade hon på harpan, som hon ärft af sin mor. „Rättnu blir mitt arbete slut, då får jag spela så mycket jag vill, och ingen klandrar min mors minne, fast hon var en harpspelerska; ty ser du, jag har så gjort unnan allt arbete, att ingenting mer finnes att göra, och då kan jag spela utan att synda.
På detta sätt torde lättast kunna förklaras, hvarföre försummad borgensförnyelse egt rum, att man nemligen hos Konungens befallningshafvande afvaktat en påminnelse, som befälet vid (lottan ansett ej vidare ifrågakomma, i följd af Kongl, brefvet den 2 November 1824, jemfördt med Kongl, brefvet den 17 December 1816, ända till dess Kongl. Maj:t, genom nådiga brefvet den 5 December 1829, ånyo och mera bestämdt ålade befälhafvande amiralen skyldigheten att påminna Konungens befallningshafvande om borgens-»förnyelserna. Af dessa anledningar synes dock, att Kammarrälts-rådet Sylvander torde kunna ega skäl till den förhoppning att af gunst och nåd vinna befrielse från den honom ådömda ersättnings-skyldighet, helst förre arrendatorn John Olsson äfvenledes är dömd, enligt Kongl, kammar-rättens utslag den 12 April 1836, alt med det han framdeles kan ärfva eller förvärfva godtgöra Kongl. Maj:t och kronan sin iråkade skuld i och för arrendeoch husrötebristen med 2,055 r:dr 46 sk. 7 rst. banko, och denne man ännu lefver och möjligtvis skulle kunna komma i förhållande att sjelf betala sin skuld. Carlskrona den 12 December 1846. Nordensköld. G. O. Moberg. Protokoll, hållet vid sammanträde emellan Kongl. Förvaltningen af Sjöärendena och Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt den 3o December 1846. Närvarande: Herr Presidenten och Kommendören m. m. von Hartmansdorff, Herr Chefen i Kongl. Förvaltningen, Kontre-amiralen och Kommendören m. m. Kreuger, Herr Kommendören och Riddaren Blomstedt, Herr Kammarrätts-rådet Alander, Herr Kammarrätts-rådet Edman, t. f. Amiralitets Kammar-rådet Protokolls-sekreteraren Bäckström. Eili. lill R. St. Prot. iSfj och 1848, 1 Sami. 1 d/d. 7 Haft. % 10 Kongl. Maj is yad.
När fosterlandet kräfde ett så oerhördt offer, var kvinnan också i stånd att gifva det. Hvarje kvinna afklädde sig sitt käraste på jorden och skickade det, med sitt visitkort som begrafningsplåt, till Hazelius. Han lät påbörja ett nytt staket rundt Djurgården af alla snörlifven, snörde ihop alla ryggar, så att smådjuren ej skulle krypa igenom, men upptäckte snart, att han måste fylla ut sjön och bygga ett snörlifsmuseum dessutom, hvars fullbordande han dock ej fick öfverlefva. Och så var den stora, slutliga frigörelsen fullbordad, och kvinnan kom in i riksdagen år 1 9 1 5, som hon hade tänkt sig. Hennes första åtgärd af barmhärtighet var att pensionera alla rikets snörlifsfabrikanter. Voro könen nu likställda? Eller skulle mannen blifva lika lycklig, som kvinnan varit det under sekler? Lefva utan omtanke och utan ansvar, få hvad han behöfde samt finna det lika lätt, som kvinnan förut funnit det, att blifva ädel, from och undergifven? 1894 Ur notisboken. Kronprinsessan presiderade, med anledning af drottningens opasslighet, som värdinna på den stora slottsbalen förliden lördag, men har därefter känt sig m y c k e t trött o c h illamående o c h hade natten till i måndags ett anfall af kraftlöshet i förening med svimning. Tillståndet var d o c k på förmiddagen bättre, men läkaren tillrådde henne bestämdt att iakttaga fulikomlig stillhet. Kronprinsessan kunde till följd däraf ej besöka den i Arffurstarnes palats anordnade försäljningen till förmån för Kronprinsessan L o v i s a s vårdanstalt för sjuka barn. Kronprinsessans afresa till utlandet fö- retages i dag fredag den 26 d:s. * En bazar till förmån för Kronprinsessan Lovisas Vårdanstalt för sjuka barn har under veckans första dagar varit ordnad i Arffurstarnes palats. Till det särdeles behjärtansvärda ändamålet hafva en mängd saker skänkts. Särskildt hafva medlemmarna af vårt kungliga hus samt af de danska och badensiska regenthusen lämnat en hel h o p vackra saker, delvis förfärdigade af de höga personerna själfva.
Xu blir det I / ~ ~ t i. i i i l iippgift käiisla fruktbärande i ett sedligt äktenskap. Men a r det enidast iiied. iippbjudande af all sin sedligt kraft och sin medvetna kyska 1iiistr~- kärlek, so111 hon kan segra, som Iion kan Bibeliilla sin egen aktning och därigenom oc ' nsa viiina sin makes. Hon bör ~ e t a, att det a r eiidast s6 de kiiniia iilidgå ödet att, som makarna &gt; i Tolstoys bok, liisrc förakt och motvilja i livarandras blickar. A t t Tolstoy icke alltid inklar äktenskapet ixed lika iiystra far ger, daroni vittnar ett annat af lians arbeten: novellen:; Familjelycka;. H ä r skildras äktenskapet från kvinnans synpunkt, i det förf. låter liiistriin förtälja sin lefnadssaga. Han blir rid sjiitton kr gift med sin föriiiyiidare, so111 hon varmt alskar. Han hesl.if~-es sou: en hederlig plikttrogen inan, med stränga kraf på sig sjiilf och andra. D e äro bosatta p % landet, där han har sitt viiistrackta gods att sköta; lians mor har ökerinseendet öfver liiisli&amp;llet, ocli unga fruns hela Bliggande a r a t t oin aftonen ' sitta framför saixovaren ocli servera te, hrar' vid lion skördar niycket beröm af sin nian för det behag hon iitrecklar vid fullgörandet af sitt w ansrarsfiillax, kall. Efter nbgra iniinaders gifterniil bbörjar hon finna detta lif enformigt, och mannen för henne till Petersburg för att deltaga i socieO tetslifvet däi.stlides. Hon är ung o&amp; vacker ocli blir föreiii5.1 för smicker ocli kurtis.
Kanske finna vi plats för den lilla skissen, om vi få behålla den till våren, då den bäst lämpar sig. Gunlöd. Hjertligt tack och välkommen åter! Prenumerant. Tyvärr omöjligt. Praktiska svårigheter lade hinder i vägen. Lo. Antages; men vi kunna ej honorera högre än etter vår vanliga beräkning, efter hvilken vi betala till och med våra mest flitiga och uppskattade medarbetarinnor. G. F — m. Uppgif från hvilka förf. de poetiska bearbetningarna äro verkstälda. Bed. närheten af Gefle. Svar med uppgift å lönepretentioner torde insändas till » A. K. », Gefle, pöste restante. [449] Doktor A. PLATSSÖKANDE. £153] En praktisk, 23 års flicka af god familj, mägtig tyska språket, med vänligt, uppmärksamt sätt, söker pl., helst på landet. Kunnig i handarb. o. road af husliga göromål. Vidare upplysningar genom Th. Tjäders byrå, Sthlm. [452J Doktor Plats önskas för en föräldralös flicka af tjenstemannafam. som sällsk. åt ett äldre frunt. att spela piano, läsa högt och delt. i det husl. Små lönepret. A f främst, fam. fås vid. rek. Svar t. » G. », Arboga, p. r. [120] [£3] En folkskollärarinna önskar undervisa nybörjare i läsning efter ljudmetoden i elevens hem. Svar till » L. » å tidningskontoret, Stureg. Hvardagar ' / 23 — ' I2A. En anspråkslös nicka önskar plats i fam. att gå frun till hända. På lön fästes intet afseende. Svar till Anna Johansson, Söderfors, Målerås. Med. Bostad: Stora Vattugatan 2, Mottagning: helgfria dagar kl. I 1 0 — | 12 f. m. ROLAND MARTIN Tandläkare Vasagatan 1 0, Stockholm, snedt emot Centralstationen. [243] En ung flicka med vana att undervisa i vanliga skolämnen, språk och musik önskar plats såsom lärarinna i familj. Goda betyg o. rekommendationer. Svar till » Maria », Iduns byrå.
Vidlogos denna åtgärd och man vid markegångssätlningen sålunda finge varans verkliga värde utsatt, så ville väl ingen undgå, att taga penningar. Men i st, f. att söka göra rättelser, hvilka man funnit allt för besvärliga, har man tyckt mera om att omkullkasta hela den gamla inrättningen och låta vederbör:de ömsom Staten och enskildte för - 122 Den 8 September f. m. lora mera eller mindre. Om man åtminstone tilläte räntegifvarne, att blifva hörde så finge man väl se, huru många af dem, som skulle anse dessa prejerier så svåra, att de verkligen ville afsäga sig uppsägningsrätten. Göra de det, så har Hr Gyllensköld föreslagit, att äfven räntelagarne skulle vara skyldige, afstå från deras uppsägningsrätt, hvarigenom han komme att ömsesidigt upphöra. Jag är benägen att tro, det orskaken, hvarföre man icke velat höra räntegifvarne, endast varit fruktan, alt de skolat vägra förändringen, och sålunda gifvil vederbönde orätt i sina förutsättningar. Man säger, att räntetagarne skulle, genom betalning i penningar, undgå att till uppbördsmän erlägga uppbörds-provision. Men della är en småsak. Hufvudsaken är fruktan hos räntetagarne, att genom förvandlingen förlora en större del af lönen. Hvad krigsbefälet härom yttrat har Hr Gripenstedt förbigått. Jag menar här det sisllidue höst sammankallade krigsbefälet, hvars mening om saken icke kan vara Hr Gripenstedt obekant, emedan hon är känd för alla andra, som den tiden vistades i hufvud sladen och sig för saken intresserade. När nu krigsbefälet för rikets tjenst är frånvande måste det vara vår pligt att iakttaga dess rätt och bästa. Huru har del förut gått med dem, hvilka tagit penningar i st. f. varor?
I en tid då dagligen omtalas den stora och obe - Den 29 Maji, skrifliga nytta Kronan kan och bör draga af Skogarne, torde raan icke, i hopp att vinna större fördelar, böra börja med, att förstöra de anläggningar, som redan visat sin nytta, och hvaraf Kronan i flere år dragit en betydande inkomst, och torde erfarenheten få visa, huruvida inkomsten af de skogar, sora hädanefter disponeras, kan blifva större och säkrare änden, som af Recognitionsskogarne uppbäres. Utom allt detta ar ock ett kraftigt skäl, SOm jag anser tillräckligt att aflägsna alla försök, att rubba redan gjorde anläggningar, som är helgden af gällande Lagar och Författningar, hvarutaf Medborgares säkerhet och rättigheter bero, hvilka, utan fara för Statens eget bestånd, icke kunna öfverträdas eller efter godtycko förändras. Frihet utan personlig och egendoms säkerhet är ett intet, och denna gifves icke, om ej en hvar blir ostörd bibehållen vid de vilkor, hvarunder åtnjutandet af dess förmögenhet blifvit honom försäkrad. Sådan är afsigten af vår Statsförfattning , och jag är öfvertygad, att sådan är deras önskan, som här göra mig den äran, att afhöra mitt vördsamma utlåtande. Måtte vi då icke genom misstagne, ehuru välmenta, förslag förfela ändamålet, och bereda oss oväntade både förluster och svårigheter! Må vi komma ihåg att rättvisa och laglydnad utgöra Staters välgång och trefnad, och att om dessa hufvudföremål uraktlåtas, om medborgares lagliga rättigheter kränkas, beredes äfven med det samma en del näringars undergång, och en minskning i 652 Den 29 Maji. välmåga och kraft för det hela, som blir slutligen allas gemensamma förlust. På sådant salt danas lidanden, som väcka missförstånd, oenighet och partier, hvilka kunna förnya de missöden, hvaraf vårt Fädernesland framställer så manga och varnande exempel.
Då förslaget till detta system uppgjordes, togs nemi. hufvudsakligen eller nästan uteslutande i betraktande den inrikes rörelsens anspråk och behof, man sträckte icke sin blick derutöfver. Detta var ganska naturligt; det kunde knappast vara annorlunda, ty förslaget, som af K. M. framlades lör K. St:r vid 1853 års riksdag, var nemi. slutstenen i de arbeten, som allt sedan 1823 års riksdag, då o '7 frågan först väcktes, blifvit vidtagna. Ar 1823 voro Sveriges internationela förbindelser af ringa omfång; man var då äfven allt för mycket upptagen med ordnandet, förbättrandet och upphjelpandet af den i verkligt lägervall befintliga inrikes industriela verksamheten, för alt tänka sig denna späda planta i någon lifligare internationel vexelverkan. 1853 hade visserligen en icke obetydlig förändring i detta hänseende försiggått, men bevisen derför voro kanske ännu icke nog iögonenfallande. På de senare åren deremot har Sveriges kommerciella och industriella betydelse ofantligt tillvuxit, och, åtminstone hoppas vi det, de redan utförda eller under arbete varande storartade kommunikationsarbetena skola kanske snart nog mångdubbla vår handel och vår industri. Derjemte har på senare tiden äfven den icke handlande delen af nationen genom resor o. s. v. haft mera beröring än någonsin förut med andra länder. Det kan icke förnekas att allt i det Svenska samhället går ganska rastlöst framåt och tenderar till att bringa detsamma ur dess gamla isolering till en lifligare vexelverkan med andra länder. De förhållanden, hvilka vid antagandet af ett nytt system för mått och vigt m. m., böra tagas i betraktande, äro sålunda för Sverige väsendtligen olika år 1863 än åren 1823 till 1853, Snabbt stigande folkmängd, handelsförbindelser och industriel verksamhet torde utgöra fullgiltiga skäl för önskan, att erhålla inom landet ett system för mått och vigt, som äfven utom riket vore i mera allmänt bruk, desto hellre som vi aldrig kunna vara nog sangviniska, att föreställa oss, det någonsin andra nationer adoptera vårt nuv:de system.