Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vid föredragning den 26 sistlidne April af Siats-Utskottets utlåtande N:o 282, beslöt Preste-Ståndet att, i afvaktan på den åtgärd, Rikets Ständer kunna komma att vidtaga i anledning af Statsoch Bevili nings-Utskottens afgifne förslag om anvisande af ett, mot ifrågasatt nedsättning i den personliga skyddsafgiften svarande, belopp till folkundervisningens befrämjande, uppskjuta pröfningen af 1 mom. i nämnde utlåtande, rörande ett anslag af 80,000 R:dr, att ställas tili Ivongl. Majds disposition för folkskolelärares aflöning: Detta moment föredrogs nu ånyo, och soti).
Den förmodan, alt detta stadgande redan skulle vara upptaget om skolundervisningen, har den siste värde talaren upplyst ej vara grundad, alldenstund denna undervisning inträffar vid en annan tidpunkt af lifvet, än som här är i fråga. Frih. Cederström: Sjelfva rubriken på denna lagstiftning, nemi. fattigvård och fattigvårdsstyrelse, gifver tillkänna, alt den ifrugavar. styrelsens befattning ej kan angå annat än fattiga och ej får sträcka sig till dem, hvilka icke äro i behof af fattigunderstöd. Nå väl! detta inom. böljar med orden: ”Om föräldrar, som icke åtnjuta fattigunderstöd” etc. Hvad har då fattigvårdsstyrelsen med dem att göra, förr än de missvårda sina barn, så att dessa börjat tigga? Om de det göra, då först inträder fattigvårdsstyrelsens function, att tillse huru sig dermed kan förhålla, och då äro föreskrifterna ganska riktiga och tillämpliga; men om barn, hvilkas föräldrar icke åtnjuta fattigunderstöd, ej tigga,— med hvad rätt intränger fattigstyrelsen då i undersökning om huru de uppfostras och skötas? Fattigvården måtte väl vara en sak för sig, som ej får förblandas med något annat, och fattigstyrelsen måtte väl endast få att skafmed dem, som komma fattigvården till last eller som med Don 13 Mars e. ra. 475 tiggeri besvära församlingen. Jag förnyar min begäran, att efter ordet barn må tilläggas orden: så att de med bettlande beträdas. Hr von Hohenhausen: Jag tror att man med mycken försigtighet och verkligen lugn besinning bör gå till väga, vid öfverläggningarna om detta morn., och tänka sig alla de förhållanden af särdeles obehaglig beskaffenhet, som skola uppstå, om fattigvårdsstyrelsen inom församlingarna skulle komma att blanda sig uti huru barnens uppfostran af föräldrarna verkställdes. Dermed har fattigvårdsstyrelsen alldeles icke något att göra, utan det tillhör prestersknpet och skolstyrelsen. Vid barnens uppfostran till 7 års ålder är endast nödigt, alt de underhållas och vårdas, och dervid kan fattigvårdsstyrelsen endast tillse att dem ej brister nödigt underhåll. Jag anser mom. kunna leda till oändligt många missförhållanden.
Då Staten eger ett betydligt antal egendomar, som äro utarrenderade ^''suts" och hvaraf arrendeafgifterna dels inflyta till Statsverket, dels äro för verket af de för serskilda ändamål anvisade, hafva Comiterade, som redan i det före^kll^a än^a_ gående algifvit underdånigt yttrande om indragning till Statsverket af rade egendomar, sådane boställen, hvilkas arrenden för närvarande ingå uti tjenstemäns aflöning, funnit sig jemväl böra taga i öfvervägande, om och hvilka förändringar i öfrigt må vara af nöden för att äfven i denna del af uppbörden bereda möjligaste förenkling. Frågan derom, huruvida det må vara ändamålsenligast, antingen att Staten framgent, såsom hittils, bibehåller dessa egendomar, eller att de försäljas, hafva Comiterade ansett innefatta ett sådant ämne, som icke utgör föremål för deras yttrande. Undantag härifrån skulle väl kunnat göras för en mängd smärre, på kortare tid utarrenderade fiskelägenheter, enär förhållandet med dem är så väsendtligen annorlunda, än med jordegendomarne, att, oberoende af den grundsats, som i förstnämnde hänseende i allmänhet antages, flere skäl tala för dessa lägenheters afhändande.
Hans stora anlag bemärktes och uppskattades först af en resande konstnär, medlem af svenska hofkapellet, hvilken besökte hans föräldrars boning nära Dresden. Fadren var landtman och gossen då 13 år gammal (född 1745). Den svenska konstnären tog honom med sig till Italien, der Naumann gjorde sina studier under Tartini i Padua. Redan 1776 hade han satt musiken till operan «Amfion«, som då uppfördes på Gustafs födelsedag. Den lycka stycket gjorde föranledde Naumanns hitkallande. Konungen beviljade honom stora förmåner och gaf honom tillika uppdraget att sjelf bilda orkestern. Det skedde med sådant urval, att Stockholmska kapellets 47 medlemmar äro samtlige till namnet uppgifne i Cramerska Magasinets första årgång. Det var med biträde af desse konstnärer, dem Naumann sjelf anförde, som «Cora och Alonzo« gafs i det första gången «Patriis Musis« öppnade templet. Framgången var omätlig, och Gustaf, hvilken alltid lika mycket afsåg att roa allmänheten som sin egen person, blef så förnöjd öfver det intryck, denna opera gjort, att han, efter skådespelets slut, skickade efter Naumann, öfverhopade honom med beröm och förärade honom en skådepenning i guld af 50 dukaters vigt, med sin egen och drottningens bröstbilder 75. Kraus – den ädle Kraus – såg utan afund i en annans hand det pris, som en missgynnande tillfällighet beröfvat honom sjelf. Äfven han var boren i Tyskland. (Född i trakten af Maynz 1756; hans dopnamn: Josef Martin.) I baron Leyonhufvud – landtmarskalken 1772 – och grefve Carl Fersen – chefen för skådespelen – hade han gynnare; i Zibet, ett kraftigt och osvikligt stöd hela sin återstående lifstid. Hans första arbete i Sverige var musiken till operan «Proserpine« af Kellgren. Den uppfördes vid en fest på Ulriksdahl, som drottningen gaf sin gemål Gustafsdagen 1781. Kraus förtäljer derom sjelf i ett bref till en bland sina anhörige:
Fullmägtiges underdäniga uilätande bifogad, förfalla. Zerr KonglZof predikanten vreten förenade stg med Herr Skacs-Secrete>aren kolenblaä och Herr Biskopen Dockor Lindblom; killade endast, atk Herr Grosthandlaren Asplund yttrande till Protocollek, sä mycket mindre kunde elier borde äksölja Herrar Fullmagliges allmänna yttrande, som det innehåller ämnen, Calculer och Deductioner, hwaröfwer Konungen alldeles icke i owannämnde nädiga striswelfe östat wederbörandes underdäniga tanka. Db ecteurkn von Stockenström och Herr prosten Doctor kellin instämde uti Herr Brstopens Dockor länclbloms osman anförde yttrande. Herr Theologie proffestoren Doctor man,-örbles wtv dep tttl Canceiie-Utstollets Prolocoll yttrade tanka. äerr TanceMe Rädet /rstlerbetst, anförde: Jag rnftammer lill alla delar med Cancellie-Ulstottets pluralitet, och det, sä i anseende till de stal Herr Gcefme charsten anfört till Herrar Fullmägtiges P.okocoll, ,om till dm under Cancelli-Mstotteks öfwerläggning grundeligen uprölkade stillnaden emellan Kongl. M>j:t och Rikets Collegier, samt Riksens Ständers Werk. Om Herrar Banco - Fullmag ri» - Den 14 NovemberZ7. lige tillätit en enda Ledamots särskildta tanka, biläggas till sitt underdäniga sivar till Kongl. Majit, synes mig att de medgiswit en, emellan Plurariictens och samma Ledamots tankar, möjelig oplion, hwilket esler mitt begrepp ej kan förenas med deras ansivariga pligt, och grannlagenheten af det kall dem, kill bewakande af Banquens ärender, är updragit, som endast af Riksens Ständers Deputerade, rätteligen kan granstas och bedömas. Herr Friherre roslen, i sörewarande sräga hyste mening, finnes uti >.
Är Häradshöfding^ som dömt, ej då i samma Rätt: gifve den, som i hans ställe kommit, förklaring med Nämnden. Aro i Rådstufvuoch Hof-Rätt ej så många qvar af dem, som i utslaget ense varit, att de domföre är o; då böra de, som sedan der Domare blifvit, utslaget förklara. Innehåller den förklaring, som parten gifves, något sådant, som i utslaget ej är tydliga utsatt; då må vad deremot tillåtas„ XXV. C AP. i och 2 §§. af detta Capitel erhålla denna lydelse: 1. §. Nöjes man ej åt den dom eller utslag, som Härads •Rätt i hufvudsaken, å Tinget, eller vid laga syn i jordatvist, eller husesynåi prestebol, frälseeller skattehemman, fällt häfver ; då må lian vädja med fern daler under Hof-Rätt, antingen genast, eller sist innan åttonde dagen gått till ända, den inräknad, då domen föll, der hufvudsaken, med ränta eller afgäld, som fordras, stiger öfver femtio daler, utom rättegångskostnaden; och Häradshöfding skrifve straxt å domen, att han lagliga vädjat, och bör saken i Hof-Rätt fullfölja, inom den tid, som i g sägs; sä ock att borgen förut bör ställas för kostnad och skada, och domen fullgöras, efter ty som i s6 Cap. sägs; vare ock den, som vunnit, skyldig alt underrätta sig af Domaren, om vädjadt är; och der så skett, läte ock han det teckna, till sin rättelse, å dombref sitt: der må ej fordras * serskild betalning före. Vädja de båda; gånge dermed sammaledes. Parterne skola sedan till Hof-Rätt komma, utan stämning eller serskild kungörelse. Vädja de ej, som nu är föreskrifvet; stände Härads-Rätts dom fast. Éxpeditions-Utskottets Förslag till und. Vill den, som under Hof-Rätt vädjat, sitt vad sedan öfvergifva; kungöre det sin vederdeloman, inom hälften af den tid, som han eljest skulle till Hoj-Rätten komma.
Hvad den omständigheten vidkommer, att den ädle Grefven med flere af sine Herrar medbröder skulle finnas villige att lemna sina platser åt i44 Den I Martil. några af dem utmärkte personer, som med starka armar tro sig kunna föra det administrativa och financiella svärdet; så anser jag mig böra öppet förklara min innerliga tillfredsställelse deröfver, att det icke lärer stå uti dessa till afgång villige Herrars förmåga, att bestämma sine efterträdare, hvadan ingen särdeles farhåga i detta hänseende kan komma att intaga Sinnena, då af den möjeliga vådan den värde talaren deraf i perspectiv visat, få lära blifva så förskräckte, som den värde Talåren kati hända föreställt sig* N:0 i5. Grefve von Schwerin, Fredric Bogislaus : Den värde Talaren, hvars motion nu blifvit upptagen, har velat göra det Utskott, som sysselsätter sig med utarbetandet af Stats-regleringeri oeh Rikets financer, uppmärksamt uppå det sätt, Söm synes honom vara det rätta, till afhjelpande af den förlägenhet, som genom penningens hämmade circulätion uppkommit. Den värde Talaren, nemligen, anser Statshjulet böra bringas i än kraftigare gång; det år i hans tanka genom detta hjuls svängningar, som lifvet skall spridas i Nationen; hade ej Götha Canal varit, säger den värde Talaren, eller strömrensningarne, eller väganläggningarne, eller fästningsbyggnaden, eller öfningslågren och Köjungens resor, så skulle, i hans tanka, förlägenheten - Dea i Martti. Ml genheten hafva Varit ån större'; bch erfarenheten af det gagn söm härigenom åstadkommits, anser han böra vara bss en ledning vid öfverlåggningen öm såttet att afhjelpa all förlågenhet. En granskning af Theöriens Vigtighet, ötft dess resultat skulle synas ofördelaktigt, skulle kumla blottställa mig för tillvitelsen att hafvä Velat Utmärka mig genom otillbörligt klander. dag Vill derföre blott hämna, att theoriens princip år lika gammal sorn Egyptens pyramider.
Saldo till afdrag från netto-till gången af statsmedel vid 1841 års slut , 1,044,820: 11. 11. 924,158: 14. i. r I och till återstående beloppet 3,272,003' 25. — lägges summan af de förskotter, grundfonden fått vidkännas till fyllande af hufvud-titlarnes brister för föregående åren, hvilken fordran äfven rätteligen bör i beräkning tagas, så länge icke något förfogande om dess afskrifning på grundfonden eller ersättning blifvit vidtaget, och som, enligt 1845 års Stats-Revisorers beräkning, utgör 167,007: 18. 10. så uppkommer en summa af 3,439,010:43.10. hvilken med 336,765: 12. 5. diflererar mot den af 1845 års Stats-revision beräknade grundfonden 3,775.776: 8. 3. Denna difference utgör värdet af fastigheter och inventarier, till den del dessa sednares värden icke ingå bland massan af förvaltande Verkens reservationer, hvarvid får anmärkas oriktigheten af Kongl. Stats-Kontorets förfarande i dess underdåniga Utlåtande i anledning af 1845 års Stats revisions Berättelse, att från Revisorernes kalkylerade grundfonds-summa fråndraga hela det balanserade inventarie-värdet, utan afräkning för hvad deraf tillhör de förvaltande Verken; genom hvilket förfarande 426,679: 5. 1. blifvit afräknade, i stället för 336,765: 12. 5., likasom ett dylikt fel är att anmärka vid 1845 års Revisions-berättelse, i uppgiften pag. 8 angående beloppet af i grundfonden vid 1843 års slut ingående fastighetsoch inventarie-värde, upptaget lill fastighetsvärde 297,136:35.
Svenska kvinnoföreningen för fosterlandets försvar har nu, som bidrag till Karlsborgs befästande, ställt till konungens förfogande 26,000 kr. Nämnda fästning, som förut af föreningens medel bekommit 74,000 kr., har således af föreningen erhållit det för den samma ursprungligen afsedda beloppet af 100,000 kr. Hädanefter kommer föreningen att odeladt ägna sig åt » Norrlands fasta försvar ». # D:r C. von Bergens maka, fru Sojie Wilhehnine Amalia iion Bergen, född Lamberg, har aflid.it härstädes 75 år gammal. Hon var gift första gången med löjtnant G. S. Tamm och hade i detta äktenskap sonen Hugo Tamm till Fånö, nuvarande ledamot af första kammaren. I sitt andra äktenskap, med brukspatron Th. Ankarcrona, hade hon fyra barn. För tredje gången var hon nu, som sagdt, gift med den kände föreläsaren och skriftställaren Carl von Bergen. Selma Lagerlöf har skrifvit ett skådespel, som hon afser till uppförande vid den fest representation som nästkommande augusti skall anordnas i samband med » Kvinnornas utställning » i Köpenhamn. Vredrika Bremer-förbundet. För den af onämnd gifvare stiftade stipendiefonden för kvinnor, som studera medicin, har genom den af förbundets styrelse utsedda valnämnden de för innevarande är lediga stipendierna tilldelats: det å kr. 500 till med. kand. fröken Berna Skog o c h det ä kr. 400 till med. kand. fröken Sophie Holmgren. * En blomsterutställning af sällsynt vackert slag har fröken Charlotte Boström från Jönköping för närvarande anordnat i Industripalatset härstädes. Fröken B. hade förlidet år statsanslag och uppehöll sig då i Paris, där hon på en af världsstadens största blomsterfabriker studerade tillverkningen af konslgjorda blommor. Det är nämligen uteslutande sädana, som den nu pågå- ende utställningen omfattar. Man finner här en utomordentligt väl sorterad samling af dekorationsblommor samt garnityr och lösa blommor till hattar och baltoaletter, såsom olika slag af syrener, de härligaste rosor så naturliga, att man 1895 IDUN iäi Lotten stod tankfull ett ögonblick. Hon II.
Ått straffen äro urbota, då en förmögen, ansedd och vid arbete ovan person finnér skamligt och plågsamt att undergå det för dessa förbrytelser bestämda tvångsarbete; att då straffet icke är urbota, penningesumman som i böter skall erläggas, är större än kostnaden att köpa en medellös person, som åtager sig brottet och aftjenar bötes-beloppet med det allmänna arbetet, och slutligen, att en Beslagare, som enligt nu varande Författningar, är tillagd ansenlig belöning, om han, jemte beslaget, upptäcker förbrytaren, i brist af denna upptäckt, eller med förmånligt utbyte af person, anskaffar en fattig person, som mot rättighet att med Beslagaren dela vinsten af den utsatta belöningen, åtager sig brottet och tvångs-arbetet, hvilket honom såsom medellös drabbar, men förlorar egenskapen af tvångs-arbete sedan det nu mera utgör ett medel till vinst och förkofran. Man har till förekommande af detta utbyte eller åtagande straff för penningar, med straffet förbundit nesan af dess offentliggörande i Tidningarne och förlust af Medborgerligt förtroende. Men äfven detta liar för vissa personer icke utgjort något förskräckande, och hvad som i detta har varit skamligt folden ena har derföre icke så ansets af den andra. a38 Bevillnings-Vtskottets Af det anförda finnes ej allenast ändamåls-losheten med urbotastraff, utan äfven nödvändigheten att göra detta frivilliga åtagande af andras brott, något mera eftertänklig! : att utfinna ett medel härtill, möter många svårigheter, sedan man i anseende tili egenskapen af dessa slags Öfverträdelser ogillat håde de hårda kroppsliga straffen och de i opinionen nesliga.
Är vexel, som finnes ställd att betalas inom viss tid efter utgifvandet eller uppvisandet, till betalning förfallen, och har icke för vägrad accept redan blifvit protester adt, åligge innehaf - varen att, af den person, hos hvilken penningarne skulle uppbäras, fördra betalning, samt, derest sådan icke erhålles, protestera, uti stad sednast å första dagen, och på landet sednast å andra dagen efter rätta betalningsdagen: kan ej denne anträffas, protestera dock innehaf varen, som sagdt är: vill eller förmår ej den förre erlägga mera än en del af vexelns belopp, ankomrne på innehafvare att emottaga eller icke emottaga, hvad honom erbjudes, men protestere icke dessrnindre för hvad som brister. År vexel ställd att betalas vid uppvisandet, vare, för dess uppvisande till betalning, tid, som i 11 <$*. sägs: erliålles ej betalning, eller Tean ej den person anträffas, hos hvilken penningarne uppbäras skulle, eller vill eller förmår ej denne erlägga mera än en del af vexelns belopp, protestere innehafvare/!, efter thj i sto §. föreskrifvet är. 22 §. År af vexelinnehaj varen försummadt, hvad honom efter 11, 20 och 21 §§. åligger, hafve Jörlorat sin vexelrätt emot godkännaren, och hålle sig till honom, som uti annat skuldfordringsmål: instämmes ej godkännaren till den i 4° <§• omförmälde domstol inom ett år efter vexelns rätta betalningstid, vare lag samma. 23 $■ År vexel ställd att här i landet betalas uti något visst härstädes gångbart myntslag, då bör den betalas i det mynt, hvarå den lyder: är vexeln ställd å utländskt mynt, må betalningen i Svenskt mynt erläggas efter vexelkurs, dock med förhöjning, motsvarande ränta till 1/\ för 100 i månaden, under den förfallotid, som för vexel efter samma kurs är bestämd. 24 §.
MILDE (från venster 2). illamående svindel Ja ja jag har träffats af ett häftigt MILDE. Obehaglig åkomma, det. Oscar har lidit deraf alltsedan sin barndom. Kors, har han det? Kullerbytta brukar vara OSCAR. MILDE. REKTORSKAN. mycket bra medel mot svindel. Farbrors skämt är hjertlöst. Skämt? Nej, det var fullt allvar. Gå in till dig och hvila litet, Oscar! (Oscar, MILDE (lägger handen på Oscars axel). REKTORSKAN. MILDE. som förkrossad sjunkit på en stol, hör henne inte.) Har något tråkigt inträffat, Oscar? Ingenting att tala om. REKTORSKAN (hastigt). MILDE (artiyt). torskan. Ingenting att tala om, menar kanske fru rekOSCAR (spinger upp). Farbror, jag måste ha pengar, mycket pengar! Narr! REKTORSKAN (afsides). MILDE. OSCAR. Jaså, var det svindeln? eller 5,000 kronor mot 10 ja, 20 procent? MILDE. Känner farbror någon som kan låna mig 4 mitt umgänge. Nej, det gör jag inte; procentare hör inte till Jag måste ha pengar! OSCAR. MILDE. är aldrig svårt; att betala är värre. OSCAR. Nå, det måtte väl inte bli omöjligt. Att låna morgon eftermiddag. Jag måste ha dem snart nu senast i MILDE. skuld, som så oförmodadt stuckit upp hufvudet och så burdus måste betalas? REKTORSKAN. Det förändrar saken. Hvad kan det vara för spelat spelat högt och förlorat. Jo, jo, men. Oscar har begått en oförsigtighet, han har MILDE (knackar sakta i bordet). OSCAR. Spelskulder äro hedersskulder, som väl farbror vet. Nej, det vet jag inte; jag för min del känner OSCAR. MILDE. Ja, ja alltnog, jag måste betala genast. inga ohederliga skulder. sträcka mig pengar? Farbror känner således ingen som kan för naturligtvis en vän kan vänta, tycker jag. Han vill inte vänta. OSCAR. MILDE. OSCAR. MILDE. Till det ändamålet, nej. MILDE. Din vän det är Och om du inte betalar?
Jag får derföre, för min del, yrka, att R. o. Ad. med bifall till K. M:s Nåd. Propos., måtte för längdmåttet endast antaga indelningen i fot, tum och linier, samt i öfrigt låta det ankomma på allmänheten sjelf att göra sina mått af den längd, som kan finnas lämpligast. Allmänheten komme då icke att inskränkas eller bindas af en formalism, som, efter min öfvertygelse, är alldeles onödig. Frih. Palmstjerna: Gr. Mörner bar förekommit mig i afseende på besvarandet af Frih. Wredes yttrande, ang:de stången och det sätt, på hvilket den 6 fot långa stången begagnas i Dalarne. Jag har dock att i detta hänseende få tillägga, att Wermländningarne använda den enkla famnen med samma fördel som Dalkarlarne den dubbla, och det torde vara lätt att finna orsaken, hvarföre den, som begagnar ett hälften så stort mått som en annan, kan komma lill samma säkerhet som denna. Afven Westgöthen begagnar famnen vid upmätningen af sin jord, och kommer till samma resultat som Dalkarlen och Wermländningen. 144 Den 8 Juli f. ni. Frih. Wrede har sagt, att, emedan T:l:det försvinner, skall äfven T:u försvinna. T:):det hvilar dock pä en vida säkrare grund, än Frilen antagit. Denna grund ligger deruti, att med begreppet T:l.d är fästad föreställningen om ett stycke jord, hvilket är tillräckligt för 1 T:a korns utsäde. Stjernhjelm, som ville konseqvent tillämpa de malhematiska reglorna, fann, att 56 gånger 1,000 qv.-fot ungefär motsvarade det stycke åker, på hvilket 1 T:a korn kunde utsås, och som redan under 6 eller 7 hundra år före hans tid kallats T:l:d, ehuru det icke varit i lag bestämdt; ty lagen stadgade blott spannlandets storlek.
I anledning häraf få Riksens Ständer hos Eder Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla. ilo Att den nu gällande Förordningen af den 12 Februavii 1820 till förekommande af Lurendrägerioch Tullförsnillning varder till efterlefnad bibehållen intill den 1 Januarii 1 825 , då den nu fastställda Tariffen för 'Tull-Bevillningens utgörande kommer att taga sin början, likväl med de förändringar, dels att skyldigheten för förbrytare, att vid vissa tillfällen med allmänt arbete aftjena dem ålagde böter alldeles upplrörer och att med böternas beräkning och förvandling förfares efter Utsöknings-Falken, dels ock att de hufvudsakligaste förändringar i denna Förordning, hvilka af erfarenheten funnits vara högst nödvändiga, måtte ju förr dess helre i Nåder vidtagas; och således bland annat förordnas, ej mindre att beslagarens arfvode icke må, till förekommande af Statens förlust, genom skyldigheten att godtgöra beslagare deras andelar, i något fall beräknas högre, än till netto behållningen af den Confiscefade och försålda varans värde, än ock att Inrikes Tullförpassnings-Werket bör, till förekommande äf minskade Tull-intrader, återställas på sin förra fot, och sådane Controller vidtagas, som afböja da missbruk, hvil - Underdåniga Skrifvelser. 263 ta varit en följd af Eder Kongl. Maj:ts och Rikets CommerceCollegii Kungörelse af den 14. Junii 1822, hvarigenom stadgas, att inga andra Utländska varor, än Caffe, Socker, Arrac och Tobaksblad skola vara under inrikes transporter med Sjö-Tull-kanimares förpassning försedde. 2:0 Att Eder Kongl. Maj;t må i Nåder anJ befalla Dess tillförordnade Lag-Committée, att i förening med andre Committerade, hvilka i dessa ämnen ega (heoretisk och practisk sakkännedom, utarbeta en ny Författning mot Lurendrägeri eller Tullförsnillning, samt med detta sitt Förslag så tidigt inkomma, att en allmän Förordning må inom ofvannätnnde tid kunna utfärdas och till efterlefnad intill nästa Riksdag påbjudas 5 och 3:0