Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Så bär det af in i sängkammaren och upp i mammas stor säng, ner under täcket, — där bor vargen i mörkret — h u! - men roligt är det. — Tre ungar och en mamma i samma säng — trångt är det ju, men hvad gör det '? — Nu måste pappa plågas litet. » Pappa haver, » säger Lillan och drager honom i skägget. Pappa slår upp det ena ögat, säger sömnigt: » mina älsklingar », vänder sig o m och » haver » igen lika godt. — Så skall mamma tala om kossorna, fåren och alla de andra lustigheterna ute ifrån landet i somras. Ögonen lysa och små barnamunnar stå halföppna af förtjusning. — Men allt roligt tar fort slut! Där kommer Gagga — barnjungfrun — och en liten tös om sender tages in i barnkammaren fram till de små tvättställena med blommiga omhangen, där tvål och vatten användas i riklig mängd — ej alltid till oblandad tillfredsställelse. Sist kommer turen till Lillan. » Hvems Gullebarn är Lillan, » säger mamma. » Mammas dullebarn, » blir svaret — så en kyss och en famn af små mjuka armar till afsked. Dörren stänges till barnkammaren på en stund. — Där jollras och skrattas, och då och då höres äfven ett litet tjut, när ett motsträfvigt öra måste gnuggas riktigt rent och fint. Snart äro de färdiga, och tre par små trippande fötter gånga utför trappan ner i salen. Barnkammaren står öfvergifven för en stund. Under dagens lopp blir den dock skådeplats för mången fröjd och mången sorg. Det lider mot kvällen — klockan blir 6, brasan nere i pappas rum är nästan utbrunnen och sagorna börja taga slut för mamma. Då ljuder Gaggas r o p: » Barn, maten är uppe! » och så bär det af uppför trappan, där chokolad och skorpor vänta. Det smakar utmärkt! » Mamma, får Gud också sådant här godt, eller hvad äter G u d? » frågar Brunöga. » Gud behöfver ingen mat, » säger mamma. Brunöga tar sig en liten funderare.
Stad ej allenast kommit att i stället för 5019 R:dr 16 sk., hvartill summan uppgick för år I814, utbetala 6572 R:dr 20 sk. för år 18 i6 och 80 40 R:dr 11 sk. för år 1817 , utan jemväl måst bestrida tira' kostningarne till skrif-materialier, tryckningskostnad , ved och ljus i och för uppbördsverket för år 1816 till 3549 Ridr 21 sk. J r:st , och för år I817, till 2630 R:dr 24 sk. 7 r:st , och tillika på flere anförde skäl anhållit, det måtte Stadens Cassa ej belastas med större årligt bidrag till KronoUppbörds-verket än hvad för år 1814 utgjofdes med 50I9 R:dr 16 sk. samt ersättning bekommas för hvad öfver detta belopp under 1816 och 1SI7 utgått. Då denna fråga hos Rikets Hoglofl. Ständers Statsutskott under öfverläggning förevarit, har det icke ansett Stats-verkets skyldighet att bidraga till Stockholms Uppbörds-betjenings aflöning kunna sträckas längre än till hvad 18I5 bestämdes eller 7648 R:dr, men derjemte i Memorial af den 12 förledne månad, hvilket blifvit af Hoglofl. Ridderskapet och Adeln , Högvördige PresteStåndet och Vällofl. BorgareStåndet, till Bevillningsutskottet remitteradt, hemställt, att till sidstnämnde Utskotts pröfning måtte öfverlämnäs, örn icke, enär en viss procent af Bevillnings-beloppet blifvit anvist till betäckande af hvarjehanda utgifter i och för taxeringsverket , m. m., men densamma ej befinnes tillräcklig, någon förökning deraf kunde ä - Bevillnings Utsi. Betänkanden. ga riam ; Och får Utskottet, med anledning deraf, till Rikets Höglofl.
BergsCollegii underdåniga Betänkanden af den 19 Juni och den 17 December 1817 rörande hållna undersökningar om Hellestads och Vånga Bergslager än af Friherre Hermelins C! artor, Beskrifningar och Tabell x öfve-r Norr. bottens Län samt tillhörande Lappmarker, och'sednast af Berättelsen om den undersökning, sorn, till följe aj Kongl. Maj :ts Nådiga skrifvelse den 15 Maj 1817, blifvit hållen i samma orter, till utrönande af möjligheten, att med, fördel till godo göra de rika Jernvialmberg, sorn derstädes finnas. Då aila omständigheter, rörande Svenska tackjernsti! Iverkningen och den dervid nuvarande hushållning samt'dess åsyftada förbättring för framtiden, hvilka uti de inkomna Memorialer äro vidrörda, bellonäs af vidlyftigare omfång än att de, uti ett ämne af så stor vigt, kunna beqvämligen i ett sammanhang behandlas5 så anser Ufskottet de derom väckta motioner, böra fördelas uti sina serskildta momenter, hvarigenom resultaterna för hvarje kunna sedermera redigare härledas och säkrare bestämmas. De synas naturligen reducera sig till följande hufvudf rågor. 1:0 Böra Bergsmanshemman, hvilka icke idka full blåsning efter sin ägande Hyttedel eller ock antingen egenvillig^ eller i brist af nödig koltägt och malmfång Eesv. och lilion. Ut sk. Bctchikandcn, alldeles nedlagt sin Bergsmanna rörelse, vara i fortsatt åtnjutande af Bergsmanna privilegier? 2:0 I händelse detta icke finnes öfverensstämmande hvarken med naturlig rättvisa eller espiäten af de meddelade förmoner; hvilka utvägar böra då vidtagas, för att antingen bringa de härom nu gällande och måhända med tiden utur bruk komna författningar till vederbörlig helgd, eller ock bestämma grunderna för nya, mera öfverensstämmande med den åsyftade jemkningen uti rättigheter och skyldigheter alla hemmansägare emellan? 3:0
Denna fråga har dessutom blifvit så tillräckligen utredd under discussionerna vid sista riksdag , att det torde vara öfverflödigt att härom något vidare anföra, utan åberopar jag endast de hos R. o. Ad. derom förda protocoll af d. 24 och 28 April, jemte Constit.Utsk:s, på grund af en, uti ett annat Stånd vägrad, men yrkad propos., under Nio 27 afgifna saklika betänkande. Hvarefter Frih. vo n Schulzenheim nninlligen tilläde: I sammanhang med hvad jag nu haft äran yttra i afseende å principen, ber jag att få fästa uppmärksamheten på, hurudan praxis vid föregående riksdag varit, och det sätt, på hvilket ordinarie inkomster hittills blifvit ändrade och afskaffade. Denna praxis, som onekligen måste anses innebära ett uttryck af föregående Ständers åsigter, kan naturligtvis icke heller anses likgiltig. Den första ordinarie inkomst, som sedan 1809 och 1810 årens riksdag blifvit borttagen, är, om jag icke orätt minnes, inskrifningspenningar na i Skåne och Halland. Detta skedde 1812 till följd af R. St:s framställning samt K. M:s dertill lemuade nåd. bifall. Vid i8i5 och 1818 årens riksdagar borttogos icke några ordinarie inkomster; vid 1823 års riksdag borttogos deremot flera sådana inkomster; och jag anhåller att i afseende derå få ingå i en när mare utredning. Då afskaffades de s. k. bos ka p spe n n i ngarna af Stockholms stad, hvilka i stället, till följd af K. M:s nåd. propos., inbegrepos i ordinarie räntan. Vidare borttogs chartae-sigillatae recognition, hvilken inberäknades uti den vanliga chartae sigillatae-afgiften , äfvenledes, till följd af K. M:s nåd. propos. Likaledes borttogos de s. k. beklädnad sm edlen af rota ma vid en del r eg: ter, hvilken afgift inberäknades bland indragna och besparade militie räntorna, hvilka sistnämnda åter år i83oblefvo inbegripna under titeln ordinarie ränta.
Men solen ingjuter icke allenast lif utan äfven hopp hos menniskorna; ty, då hon om qvällen går ned, hoppas vi alltid att se henne nästa morgon uppgå med en ny dag. Likasom vi för vårt lekamliga lif nödvändigt behöfva solen, så är religionen lifskraften för vårt andliga lif. Ty det är den, som gifver oss tröst i våra bekymmer och äfven hopp om ett kommande lif, den är ock den enda driffjedern till en dygdig och rättskaffens lefnad, emedan den förespeglar en belöning för de goda gerningarne samt straff för de onda. Ynglingens jag hade nu blifvit genom lif, skolumgänge och lärdom ett rätt rikt resumé, och genom jemförelse med andras enklare jag fann han sig öfverlägsen. Men nu kom Jesus och ville döda hans jag. Det gick icke så lätt, och kampen blef svår, vildsint. Han såg också huru ingen annan förnekade sitt jag, hvarför, hvarför i Jesu namn skulle han förneka sitt? På bröllopet gjorde han revolt. Han steg icke fram och kysste bruden, såsom de andra syskonen, och han drog sig ifrån dansen tillbaka till toddygubbarne, der han berusade sig något. Nu skulle straffet komma och hans sjelf brytas ner. Han blef gymnasist. Det gjorde honom icke vidare glad. Det kom för sent, som en för länge sedan förfallen skuld till honom. Han hade tagit ut den njutningen i förskott. Ingen gratulerade honom, och han fick icke genast gymnasistmössa. Hvarför? Skulle han stukas, eller ville icke fadern se hans lärdom i yttre tecken? Slutligen blef det ett förslag att en moster skulle brodera kransen på sammet, som skulle sys på en vanlig svart mössa. Hon broderade en ekoch lagerqvist, men dåligt, hvarför han led smälek af kamraterna. Han var den enda, som hade gått utan den sedvanliga mössan en lång tid. Den enda! Utpekad ensam, förbigången ensam! Derpå nedsattes frukostpengarne, som i skolan varit fem öre, till fyra. Detta var en onödig grymhet, ty huset var icke fattigt, och en yngling behöfver mer mat. Följden blef den att Johan aldrig åt frukost, ty tolfskillingen för veckan gick åt till tobak.
Utsk:ts förslag biföllos. 7:de punkten, tionde-tackjern. Gr. Posse, Arvid: Under förutsättning, att det beslut, R. o. Ad. i dag fattat ang:de tionde-tackjern, blifver R. St:rs, är det klart, att den nu föredragna punkten icke kan bifallas; hvarför jag anhåller, att densamma mätte till Utsk:t återremitteras. Hr Skogman: Då enligt min tanke det med afseende å tionde-tackjern fattade beslutet icke kan hafva något inflytande å beloppet af den nu ifrågav:de skatte-titeln, tror jag icke att en återremiss är af nöden, hvarför jag anhåller om bifall. 218 Den 31 Januari f. m. Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till Ufskits förslag i denna punkt och dels återremiss deraf; framställdes propos. på bifall till detsamma och besvarades med ja. 8:de punkten, svafvelbruks-tionde, 9:de punkten, mantalspenningarne, 10:de punkten, bötesmedlen, litte punkten, kavalleriregementenas häst-vakans spanmål, 12:te punkten, de ständiga rotevakans-afgifterna vid Skånska Infanteri-regementena, 13:de punkten, tillfälliga rotevakans-afgifter, 14:de punkten, vakans-afgifter af nyroterad jord, och 15:de punkten, rotevakans-afgift af utsockne frälsehemman i Halland. Utskds förslag i alla dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. Ithde punkten, trosspassevolans-afgift. Utsk:ts hemställan i ani. af en utaf Riksdagsfullmäktigen Lars Persson väckt motion. Gr. Sparre, Erik: Det beslut, hvari Utsk:t stannat i afseende å motionärens framställning, synes mig icke hafva blifvit af Utsk:t fullt motiveradt.
Denna befattning tillkom i fordna tider, då dess egentliga åliggande var, att upbära skallen inom kommunen. Skatt utgjordes då icke af säterierne eller frälset, hvilka jordnaturer icke eller deltogo i fjerdingsmans-befattningens utöfvande. Dessa förhållanden hafva nu uphört och obestridligt är, att fjerdingsmans åligganden blifvit betydligt ökade, så att de nu hafva nästan lika besvär Knalla hemmansägare och deras underlydande inom socknen. Dä R. o. Ad. vid 1830 års riksdag medgaf, att frälsehemman skulle deltaga i fjerdingsmans-befattningen var det en akt af rättvisa och jag hoppas, att R. o. Ad. vid denna riksdag, då ett slikt medgifvande blifvit begärdt icke såsom en rättighet utan såsom en eftergift till ringa del af detta Stånds privilegier, skall lika villigt medgifva deltagande i detta bestyr för de säterier de innehafva. Det af Utsk. föreslagna vilkor, att, i händelse vederbönde menigheter icke kunna öfverenskomma att gemensamt lega personer för fjerdingsmans-befattningens bestridande, ingen förändring dä må ega rum i hitintills gällande föreskrift, utan befattningen fortfarande bestridas af dem, som nn hafva ett sådant åliggande, anser jag ganska välbetänkt, ty det utgör en sporre för menigheterna, att öfverenskomma om anställande af lämplige personer till dessa befattningar. Då den K. förordnm sistlidet år utkom, hvilken bestämmer fjerdingsmannens åligganden och upmanar kommunerne att inom sig öfverenskomma om viss betalning till ständige fjerdingsman, utlystes sockenstämmor, dervid man sökte förmå socknarne att derpå ingå, men dessa försök strandade emot en klippa, sorn hindrar så mången nyttig förändring, egennyttan och afunden. De hemmansägare hvilka nyligen i omgång utgjort fjerdingsmans-befattningen, visste att de under en längre följd af år skulle nu vara derifrån befriade, och ville derföre icke nu deltaga i kostnaden för aflöningen åt den, som skulle bestyret öfvertaga.
N:o 4 uppgifna ord, som skulle i gg §:n af Reg.Ftn tilläggas, synes mig vara öfverflödiga, då någon förändring af 24 och 47 §§:na • samma grundlag icke blifvit föreslagen, och följaktligen Konungens nedre Juslitise-revision, Rikets Hofrätter och Cnllegier icke kunna, så länge sistnämnde §S:r dem befästa, undanträngas af andra i deras ställe inrättade verk. Ännu flera anmärkningar skulle kunna framställas mot det ifrågavar. förslaget; men de anförda torde tillräckligen rättfärdiga mina tvifvelsmål om de förväntade lyckliga följderna af dess antagande. IIlifver det likväl af samtlige Piiks-Sl:n antaget och af K. M. bekräftad t, så torde nödigt vara, att någon tid bestämmes, då den nya organisationen af Statsrådet skall vara lill begynnande verksamhet behörigen ordnad. Detta lärer icke kunna ske genast, emedan blifvande Departements-chefer väl framför allt böra vara med departeméntsbetjening försedde. Dessa åsigter, deni jag nu haft äran meddela, äro icke ursprungligen mina; jag bekänner det uppriktigt, emedan jag ej älskar att tillegna mig andras förtjenst. De haf a H. 4° 3i4 Den 11 F c b r u a r i f. ra. va öfvergått lill min öfvertygelse från en man, hvars sakkännedom och grundlighet lätt böra röjas för vår samtid. Men enskildt måste jag beklaga saknaden af en annan man, fäderneslandets och Riddarhusets prydnad, honom, hvars fullmogna vett redde föremålens trassel, hvars milda och öfvertalande röst försonade hatet; honom, som med fosterlandskärlekens hela varma besvor sin Konung att icke ändra dåvar. grundlag; som icke dessmindre förblef hvad han förut alltid varit, denne Konungs vän och oskiljaktig följeslagare; honom sorn 20 år derefter kallades att författa den regeringsform, vi i dag ämna väsendtligen rubba. Öfver Statsrådet
I sammanhang härmed har E. K. M. i Nåder tillkännagifvit, att, till följd af Rikets sistförsamlade Ständers derom gjorda nndérd. anhållan, Stals-VerkeLs fordringar hos Curhus-Iurättningarne i Stockholms, Gottlands, Elfsborgs och Jemtlands Län, för erhållna förskott blifvit till fullo godtgjorda; men att deremot, i afseende på Stals-Verkets enahanda fordringar af Södermanlands samt Götheborgsoch Bohus Läns Curlms-Inrällningar, förekommit: alt de, till inrättande af serskilda Curhus i vestra delarne af förstnämnde Län, utaf Medicinal-fondens besparingar utbetalda förskott af tillsammans 7,1 t3 R:dr 1 sk. \ rst, väl bort, enligt E. K M:s Nådiga Bref af den 27 Mars 1S19, så snart sådant, utan ändamålets förfelande, ske kunde, återgäldas af de årligen, till disposition af Direcljonen öfver Länets Lazarettsoch Ciirhus-auslalter inflytande medlen; dock hade endast ett mindre betydligt belopp härå sedermera blifvit afbetaldl, hvadan Medicinal-fondens ännu återstående fordran utgjorde 6,689 h:dr 6 sk. 8 rst.; att, videttår 1831 hållet sammanträde med Deputerade af Länets invånare, desse enhälligt förklarat, att som de hvarken blifvit hörde öfver den bestridda utgiften, eller egt tillfälle bedöma det meddelade förskottets behöflighet, eller tillse, huruvida detsamma vore lill sitt egentliga ändamål användt, och enär desamma, för att bringa Länets Curhus i syflesenligt skick, godvilligt flera år underkastat sig Curhns-afgiftens högsta belopp, de alltså beslridde alt, sedan mer än 10 Ar förflutit elter förskottets meddelande, åtaga sig en betalningsskyldighet, hvars ifrågaställande de icke egt anledning förmoda; Exp edil ion s-Ulskottels Förslag till und. Skrifvelse
Nej, hvarjemte 1 dubbel samt en märkt lapp blifvit casserade; och som Ja vunnit, kommer utförsel-tullen å Plogbillsämnen samt Spik och Nubb att utsättas till i4 sk. 3 rst. per Skeppund. Trett iondesjunde Voterings-proposition. Den, som bifaller Utskottets förslag, att ulförsel-tuilen å allt manu - js För stark ta, Ståls-Utskottets Memorial N-o 4°J?- facluroch handlve^kssmide skall bestämmas lill i4 sk. 3 rst. per Skepp., voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses allt manufacturoch handtverks-smide från utlörsel-tu 11 befriadt. Voteringen har utfallit med 83 Ja och 35 Nej, hvarförutan en dubbel lapp måst casseras; och som Ja således vunnit, har utförsel-tullen å allt manufacturoch handtverkssmide blifvit bestämd lill i4 sk. 3 rst. per Skepp. Trettiondeåttonde doterings-proposition, angående tullen för Kalk; Trettionionde dito, angående införsel-tullen å Kalksten; Fyrationde dito, angående utförsel-tullen å dito; samt Fyr ationde första dito, rörande utförse 1-tullen å Trädkol: Sedan Bonde-Ståndet instämt uti de öfrige Riks-Ståndens beslut i dessa ämnen, hafva förensämnde Propositioner kommit alt löffalla. Fyrationdeandra Fater in gs-proposi tion. Den, sorn lo i f .Iler Utskottets af Presteoch Bonde-Stånden antagne förslag, att utförsel-tullen å Gårad Koppar må bestämmas lill 5 R:dr per Skepp., voterar Ja; Den det ej vill, voterar Nej; Vinner Nej, anses utförsel-tullen å denna artikel vara bestämd, enligt Ridderskapets och Adelns samt Borgare-Ståndets beslut, till 3 R:Jr 16 sk. per Skepp.
Prot. 184.0. 7 Sami. 1 sifd. o.6:te Haft. 1 2 Lag-Utskottets Betänkande, N:o g~. egarne aflidil; så hade en bördeman uppträdt, som endast erbjudit dea contanta köpeskillingen jemte ansvarighet för undantaget åt den ännu lefvande, men ålderstigne undantags-innehafvaren intill dess död. Utskottet har öfvervägat hvad motionen innehåller; men då Kongl.. Förordningen den i3 Juni t8öo, angående lagfart och hörd af jord å landet, föreskrifver, att köpare af fast egendom är pligtig alt, för uppbuds erhållande, anmäla handeln hos domstolen, i stad inom tre månader, och å landet sist vid del Ting, sorn infaller efter sexmånader, sedan köpet slutadt blef, samt att omkring ett år derefter lagfarten bör vara slutad och bördemannens talan anhängig gjord; då sådane tvistiga förhållanden, som af motionären blifvit omförmälda, och härleda sig derifrån, att köparen en längre tid, än lagen medgifver, dröjt att med köpet lagfara, kunna undvikas, derest köparen ställer sig omförmälde Kongl. Förordning tili efterrättelse; då, i sistnämnde fall, de utgifter, köparen under lagfarts-tiden fått uti ifrågavarande afseende vidkännas, måste hänföras till sådane nödige kostnader, hvarför han, enligt 5 Cäp. ii §. Jorda-Balken, är till ersättning af bördemannen berättigad; och då det rimligen ej kan åläggas bördeman att, såsom villkor för anställandet af bördestalan, göra nedsättning af eller ställa borgen för ett ersättnings-belöpp, sorn först under rättegången, varder bestämd; så hemställer Utskottet,. att motionen ej må till' någon åtgärd föranleda.. Stockholm den 4 Augusti i84.o - Na> 9T. Anis., till Exp; Utsk. den 5! Augusti, kl, 3 e. m. Betänkandev i anledning; af väckt motion om inskränkning i allmän åklagares rätt att anställa åtal å brott emot if Cap; J ,5“. Missgerning,s-Balken.
Det inträffar icke sällan i slättbygder, att ett hemman icke har andra till afsöndring lämpliga egor än odal-åker eller äng, under det åter i skogsbygden ofta nog ett stycke af odal-åkern eller ängen ligger afskiljdt och till afsöndring vida lägligare än annan hemmanet tillhörande inrösningsjord, som egaren, i stället för den del af odal-jorden, han med fördel anser sig kunna afsöndra, kan ämna uppodla. För att förekomma olägenheterna af det nuvarande ovilkorliga förbudet, har Utskottet alltså tillstyrkt en modifikation deraf, så att afsöndring af odalåker eller äng medgifves, der tillgång på annan jord ej linnes, eller den ifrågavarande lägenheten ligger afskiljd från hemmanets öfriga odal-egor. Med afseende derå, att, enligt Utskottets förslag, besutenhet hädanefter icke erfordras för jordafsöndring, och då de i lag stadgade vilkor för sådan afsöndrings laglighet äro af den beskaffenhet, att hvar och en sjelf kan förvissa sig om lagligheten, anser Utskottet den genom Kongl. Förordningen den 13 Juli 1853 stadgade föregående undersökning i fråga om afsöndringar öfverflödig, och har Utskottet på grund häraf ansett herörde Kongl. Förordning, i hvad den angår jord-afsöndringar, kunna upphäfvas. På grund af hvad Utskottet sålunda yttrat, får Utskottet vördsamt tillstyrka: att Rikets Ständer, uti underdånig skrifvelse, hos Kongl. Maj:t anhålla, att de rörande jord-afsöndringar i Kongl. Förordningarne den 13 Juli 1853 och den 20 Juli 1855 meddelade föreskrifter måtte upphäfvas, samt att, med återupplifvande i öfrigt af hvad 2 kap. af Kongl. Förordningen den 19 December 1827, 52 Sammansatta Lagsamt Allm. Bestoch Ekon.-Utsk. Bet.
Utskottet kunde i alla fall väl icke gifva annat svar, än en hänvisning till den mening Utskottet redan yttrat, och hvad Den 17 Nnvember. 79 vore dermed vunnet? Jag anser således in* gen lämpligare utväg kunna vidtagas, än den Friherre Åkerhjelm föreslagit. Ridderskapet och Adeln finge då tillfälle att när Utskottets nya Redaction i alla fall framställes till antagande eller förkastande, bereda sig tydlig föreskrift genom det förra, eller genom bibehållandet af den gamla ordalydelsen, fortfarande obestämdhet och tidspillan genom tvister om ordaförståndet, såsom denna gången. Jag hemställer derföre, om vi ej nu kunde få sluta denna sak, derigenom alt vi antogo Friherre Åkerhjelm^ framställning; och derefter öfvergå till de vigtigare ämnen, som äro för handen. Herr Cederschöld, Pehr Gustaf: Fullkomligt instämmande med den sista värde Talaren, vill jag blott taga mig friheten vederlägga ett inkast, sorn blifvit gjordt af en annan Talare, nemligen, att Ridderskapets och Adeln skulle vara hindrade, att antaga den af Friherre Åkerhjelm uppgifna utväg, genom den gamla satsen: att lag ej får stiftas för tillfället, eller en yngre lag tillämpas på en äldre händelse. •—Jag vill derföre blott erindra, att Ridderskapet och Adeln nu befinner sig i samma förhållande, som då en vanlig Domstol icke vet hvad den skall tillämpa för ett lagrum. Likasom denne då vänder sig till Högsta Domstolen, med begäran om en 8o Den 17 Novemi) er. Lag-förklaring, samt sedan tillämpar densamma på den förevarande händelsen; likaså synes äfven Ridderskapet och Adeln kunna och höra afbida resultatet af Ständernas och Konungens åtgärd vid det förslag, som ConstitutionsUtskottet framställt; hvilket resultat här just blifver den lagförklaring, hvarefter saken sedan kommer att afgöras.
Sedan Fullmägtige, genom skrifvelse till Rikets Ständers Fullmägtige i Banken af den g Juni i835, erinrat om aflemnande lill Riksgälds-Conto ret af de detsamma tillkommande capilal-öfverskott uppå Bankens s. k. grundfond, hafva dylika öfverskott ingått: för år 1833 med i . 112,604: 12. 3. och „ i834 „ 2o4,t)32: 28. De af Riksgälds-Contoret utgifne Credit-Sedlar. Vid den tid, då Banken öppnades till utvexling af silfver, eller den i October i834, och då således all tillverkning af Credit-sedlar eller så kallade Riksgälds-sedlar upphörde, jemlikt föreskriften i 8 §. af i82o års Reglemente för Riksgälds-Contoret, utgjorde utelöpande sådane sedlar, deruti inbegripne Koppar-skiljemyntspoletterne, R:gs R;dr 8,920,734: 37 sk,; och liar denna sedelstock derefter blifvit förminskad, så att densamma den 3i December sistlidet år uppgick lill endast Riksgälds-sedlar R:dr 1,113,920 : 14, 3, eller Banco R:dr 742,613: 25, 6. Sedan Credit-sedellillverkningen den 1 October 1834 upphört och alla då färdiga i Riksgälds-C ontorets Cassör befintliga sådana sedlar blifvit utvexlade emot Banco-sediar, befanns nödigt att vidtaga någon utväg till undvikande af de olägenheter, som skulle blifva en följd af assignering på Banken för hvarje mindre summa i Credit-sedlar, hvilken förekom till invexling af allmänheten.