Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då ifråga varande Navigations-skolor dock icke skulle komma att uppfylla deras ändamål, så framt icke sådane instrumenter och böcker m. m. derstädes funnos att tillgå, som vore för undervisningens meddelande af nöden; hafva Rikets Ständer, till utgående från Riksgälds-Contoiret, beviljat en summa af i ett för allt 16,600 R:dr i och för anskaffande af de instrumenter, böcker, kartor m. m., hvilka det af merbemälde Committerade afgifne förslag upptager såsom erforderlige lör de fern förstberörde Navigations-skolorna. Deremot hafva Rikets Ständer ansett de till den af Committerade föreslagne Navigations-Directeurens befattning hörande göromål icke vara af den beskaffenhet och magtpåliggande egenskap, att en embetsman med en så be - 5a4 Expeditions-Utskottcts Förslag till und. Skrifvelse, N.o 22g. tydlig lön, som blifvit ifrågaställd, dertill erfordras, och hafva alltså icke funnit skäligt för en sådan person något löne-anslag bevilja. Under öfvertygelse om nödvändigheten af, att de Navigations-skolor, som komma alt inrättas, stå under inseende af någon å stället varande styrelse, hafva Rikets Ständer ansett, det bör hvarje Navigations-skola erhålla en Direction, vald bland handlande, skeppsredare, skeppare och andre sakkunnige män i den stad, der Skolan finnes, med skyldighet att hafva närmaste tillsynen deröfver, och rättighet att höras vid tillsättandet af lärare, hvilken Direction dock bör lyda under chefen för Civil-Departementet; öfverlemnande Rikets Ständer, som icke ansett sig böra ingå i närmare behandling af frågan om någon serskild inspectioa öfver dessa Skolor, delta ämne till E. K. M:s Nådiga godtfinnande.
St:rs sida vidtages, så blir K. M. urståndsalt, att, genom anvisande af statsmedel på något sätt uppehålla pensions-fouden. Dä torde icke någon annan utväg återstå, än att låta saken hafva sin gång, kapitalet årligen förminskas och pensioneringen fortfara, så länge kapitalet ännu lemnar någon tillgång ; hvarefter hela frågan faller och pensioneringen slutligen kommer att helt och hållet uphöra. Den upoffring, som K. M. föreslagit, att Stats-Verket skulle göra för att understödja pensions-kassan, är visserligen betydlig; men den är också beräknad att fullt afhjelpa behofvet. Om R. St:r emellertid icke skulle finna sig föranlåtne, att anslå allt hvad K. M. äskat, hvilket med säkerhet lärer kunna förutses, torde likväl StatsUtsk. finna utväg att tillstyrka någon mindre årlig summa, som motsvarar den nuvar:de bristen för de nästkommande första åren. Denna summa torde, om man förutsätter, att det förhållande, som de sista två eller tre åren inträffat, fortfarande kommer att ega rum, kunna inskränkas lill 5,000 R:dr årligen. Det blir likväl att förutse, om äfven denna summa skulle beviljas, att bristen vid nästa Riksdag icke kan fyllas, utan att summan ökas allt mer och mer, och att således R. St:r, till följd deraf, då måste bevilja något större anslag, så vida icke hela pensions-anstalten skall uphöra. Emellertid tror jag, alt, om R. Sl:r vid denna Riksdag bevilja 5,000 R:dr, så kunde derigenom den närmaste framtiden möjligen blifva betryggad, åtminstone i så måtto, att kapitalet under dessa år icke kommer att minskas. På grund af dessa skäl anhåller jag om återremiss af ifrågavande Utlåt. Frih. Cederström, Rudolf: Närvande inom Ulsk., då denna fråga behandlades, har jag icke kunnat instämma i Utsk:s beslut att vägra allt bidrag åt ifrågavar:de pensions-inrättning, hvilken tvifvelsutan är förtjent af allmänt understöd.
Då var det också allvar nyss! Ni leker alldeles på leken och ber om ursäkt att jag återgår till mitt natten är längesen förbi. Ställ bort stöflarna! arbete. Grefven skall ha sina stöflar i tid och mid FRÖKEN. men jag har aldrig åtagit mig att vara er lekkamrat, Nej! Det är min tjenst, som jag är skyldig göra, JEAN. och jag kan aldrig bli, ty jag håller mig för god till det. FRÖKEN. Ni är stolt! JEAN. I vissa fall; i andra fall inte. Har ni älskat någonsin? FRÖKEN. JEAN. af många flickor, och en gång har jag varit sjuk af att jag icke kunde få den jag ville ha: sjuk, ser ni, äta eller dricka af bara kärlek! Hvem var det? JEAN tiger. Vi begagna inte det ordet, men jag har hållit som prinsarna i Tusen och en Natt! som inte kunde FRÖKEN. FRÖKEN. Hvem var det? Det kan ni inte tvinga mig att säga. FRÖKEN. JEAN. Hvem var det? Om jag ber er som en jemlike, ber en vän! JEAN. Det var ni! Så kostligt...! FRÖKEN sätter sig. JEAN. det var den historien jag inte ville berätta nyss, men nu ska jag förtälja den! Vet ni hur verlden ser ut dernerifrån det Ja, om ni så vill! Det var löjligt! Ser ni, vet ni inte! Som hökar och falkar, dem man sällan far se på ryggen för att de mest sväfva deroppe! Jag lefde i statstugan med sju syskon, och en gris ute på gråa åkern, der det inte växte ett träd! Men träden ofvanför. Det var paradisets lustgård; och ifrån fönstren såg jag grefvens parkmur med äppelder stodo många onda englar med brinnande svärd och bevakade den. Men icke desto mindre hittade jag och andra pojkar vägen till lifsens träd nu föraktar ni mig? FRÖKEN. Ah! Stjäla äpplen gör ju alla pojkar. Det kan ni säga nu, men ni föraktar mig i alla JEAN. fall! Likagodt! En gång kom jag in i lustgården med min mor för att rensa löksängarna. Bredvid trädgårdslanden stod en turkisk paviljong i skuggan af
Om det derföre är af vigt att minst tvenne insigts - Den 26 Maj e. m. •193 fulla statistici uppehålla byråns verksamhet, så äro materialierna för en, på verklig insigt grundad, bearbetning af de grenar utaf statistiken, som icke afse befolkningen, för närv:de och under en måhända lång framtid alltför ringa att de kunna taga i anspråk mera än en person, förutsatt att Chefen äfven uteslutande egnade sig åt befolknings-statistiken; och om på ena sidan icke endast denna sednare bör utgöra föremål för byråns verksamhet, så är å den andra denna i hela sin omfattning uppenbarligen icke i behof af en större personal än 2 personer. Men i den mån materialierne ökas torde ock dessas arbetskrafter tagas i anspråk, om byrån skall uppfylla de densamma ålagde förbindelser. Under tiden möter icke det ringaste hinder att anordna det gemensamma arbetet på enahanda sätt, som hittills, emedan Sekreteraren är skyldig att deri deltaga och arbetsprodukten kan således blifva lika stor, hvaremot den otvifvelaktigt skulle blifva mera mångsidig, om man återgår till komitéens förslag och statsmakternas en gång fattade beslut. Att afvikelsen från detta icke, såsom Utslct sökt göra, låter försvara sig med åberopande af lösryckta ställen ur komitéens egen framställning, som ledde till ett motsatt resultat, behöfver icke visas; hvarföre ock det icke må vara nödigt att, vidare än som skett, till vederläggning upptaga de af Utsk:t anförda skäl. I afs:de på kostnaderna inser en hvar, att tre likställde personer, af hvilka alla fordras vetenskaplig bildning och särskild insigt i mindre allmänna grenar af vetande, skola fordra en större aflöning, än som är behöflig för en sådan person och för tvenne Kanslister eller med dem jemförliga tjenstemän; och att kostnaden nu kunnat inskränkas till enahanda belopp, som vid sista riksdagen anslogos, härrör deraf, att anslaget i verkligheten var vida högre, än som vederborde. De framtida anspråken skola dock snart visa att den nu gjorda anordningen af einbetsverket medför en vida betydligare kostnad, än om B. St:rs beslut blifvit i verket satt.
April godkänt Utskottets i ämnet afgifne första Betänkande, att sista Utlåtandet icke fordrade vidare åtgärd, utan borde endast läggas till Handiingarne. S. D. Föredrogos och biföllos följande Utlåtanden och Betänkanden; 554 Trot, Vtdr. i. 14 Junii 1825. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottens: N;o 218, om anslag af allmännr medel till Linförädlingens befrämjande N:o 219, Om de reducerade CavalleriRegementernas äteruppsättande m. m. N:o 22i, Om anslag till väganläggning emellan Hemmanen Åstrand och Sölje i Vermland. N:o 222, Om Fyrbåks anläggande på den så kallade Björnklippan. BancoUtskottets N:o 19, Rörande vilkoren för återbetalning tf Götheborgs Stads erhållue Lån. LagUtskottets N:o 7$, angående Testamentens bevittnande och bevakning. N:o 77, Angående förändring I 1 Cap. x och 10 §§, Rätteg ångs Balken. N:o 78, Om utmätte Fastigheters försäljning endast i Uppslag. Trot. Utdr. d. 14 Junti 1823. 335 N:o 75, Om förändring i straff för Hållkarl som fordrar drickspenningar. N:o 49, Om rättighet för fordringsegare att sfelfve välja utmätningsman. N:o 80, Om Landshöfdingars skyldighet att befordra enskildes Lvgsökningsärender då Gäldenärerne vistas i andra Län. N:o 8*t Lagförklaring, rörande Löftesmäns rättighet att uppsäga Borgen. d. 16 Jnnii 1823: Från Fulloft. Borgare Ståndet.
De äro raka motsatsen till de fula rum, hvilka man nu finner i hundratusental i vårt land, dem där man ser en dammig turkisk divan med brokigt möbeltyg, en tunn, sladdrig, storrosig köpt duk på bordet; jutetygsgardiner – med sina hårda veck, sträfva fransar och fula gulgrå färger, med tryck i blått, rödt och brunt – som utestänga dagern; där stolarna med obekväma, svängda ryggstöd i ögelform och stoppad sits äro af imiterad mahogny; bordet med sina dumt svängda fötter af imiterad valnöt och byrån af imiterad ek; där en grann lampa i bjärtgul brons hänger i taket; brokiga oljetryckstaflor i förgyllda ramar och målade terracottarundelar med figurer hänga på väggarna; där ett rödt plyschalbum och ett himmelsblått glasfat till visitkort stå på bordet och ett par målade porslinsvaser med konstgjorda blommor “pryda“ byrån! Det är detta fabriksbilliga, oäkta, granna och från alla håll sammanplockade, hvilket gör den nyare tidens allra flästa hem så stillösa. Huru falsk den föreställningen är, att skönhet i hemmet vinnes blott genom rikedom, det ser man bland annat i de många, af meningslösa lyxföremål och konstsaker öfverlastade hem, där intet djupt skönhetsbehof, ingen personlig smak gjort sitt urval eller gifvit föremålen den plats, från hvilken de kunna värka; där de mäst sammanhangslösa ting äro hopförda och – af tapetseraren ordnade! I sådana rum, fulla af draperier och braskuddar, skärmar och mattor, porslinmålningar och glödritningar, statyetter och taflor, gripes den skönhetsälskande af en lidelsefull längtan till raka motsatsen, till exempel enheten och enkelheten i ett gammaldags landtrum, med stela, uppradade möbler, hvita nättelduksgardiner och tomma väggar! Men han vet att sådana rum icke mera finnas; att äfven i de mäst aflägsna bygder det meningslösa skall möta honom i form af Makart-buketter, japanska solfjädrar, målade tallrikar, prässade bronseller mässingsgrannlåter, skära och himmelsblå glasvaser och mera dylikt.
All utgift till allmänna Behof är en Skatt, fast den ej ingår i Statens Gassa och derifrån användes. Man kan ej sägas lida orätt, när man betalar hvad man sjelf beviljat; men då vid slika Sammankomster en del bifalla och en del afslå det proponerade nya Bidrag, uppkommer en olikhet i tyngder, som ej bör äga rum emellan Innehafvare af lika portion Jord. 46 Den i5 Januarii. Vnnligeil hafva Kungörelserna lill sådana Samlingar det tillägg, att de'frånvarande få åtnöjas med hvad de närvarande besluta. Sådant är likväl håde emot Lag och billighet. Det måtte väl stå i hvars och ens fria vilja, att der infinna sig eller icke. Igenom uteblifvande gifver man tydeligen tillkänna, att mait ogillar de tillgörande Propositionerne, och det gifves ingen Lag, sorn berättigar de närvarande att decidera om de frånvarandes rätt; utan att af dem vara ordentligen befullmägtigade. Den ena Medborgaren kan ej beskatta den andra. De hvilka bejakat Propositionen kunna, efter ali rätts grund, endast för deras besittnings-tid å Jorden, åtaga sig det begärda bidrag, men alldeles icke onerera den derefter, öfver hvad densamma efter allmänna Författningar bör utgöra. Till att förekomma detta Beskaltningssätt, medförande oredor och Skattdragandes bettingande, öfver deras skyldigheter, och olikheter i deras Onera; så får jag Ödmjukeligen föreslå, att Riksens Högloflige Ständer besluta: i:oAtt inga Kungörelser om Sammankomster, i afsigt att proponera en allmänhet Utgifter, under hvad Namn som helst, må hädanefter utfärdas af någon Auctoritet, högre eller lägre, så vida ej något Riksens Ständers Beslut dertill föranledt. 2:0
I sammanhang härmed hafva Riksens Stan? der ansett sig böra hos E. K. M. i underdånighet hemställa, att, till Rusthållarnes betryggande Underdåniga Skrifvelserl 325 imot möjligen obehörige Cassationer af hästar,' den föreskrift måtte varda i Nåder meddelad, att, till granskning af de obestämde yttranden, som mindre kunnige och till Underbefälet räknade Hofslagare, kunna vid frågor om hästars tjenstbarhet afgifva, en edsvuren Hästläkare bör från närmaste Yeterinair-Inrättning tillkallas, för att på Embetsed utgifva betyg, för att vid yppade frågor lända till efterrättelse, eller att, i brist af edsvuren Hästläkare, äfven en ifrån Yeterinair-Inrättning utgången Eleve må i sådant afseende begagnas, enär han behörigen documenterat sig ega de dertill erforderlige kunskaper och insigter; Och torde de härtill åtgående kostnader kunna af Beklädnads-Cassan förskjutas och sedermera fördelas på samtelige Rusthållare inora Regementet. Slutligen få Riksens Ständer, till beredande af möjlig lindring för så väl Rustsom Rote-' hållare 1 allmänhet, hos E. K. M. i underdånighet anhålla: 1:0 Att Cassations-mönstringar, som fordom hållits blott hvart tredje år, men i senare tider arli. gen, måtte inskränkas till förstnämnde tid, samt Cassationer af större persedlar icke under mellantiden ega rum, äfvensom att mindre persedlars Cassation måtte ovilkorligen verkställas af Esquadronseller Compagnie.Chefen i närvaro af a:ne Rusteller Rotehållare vid samina Esquadron eller Compagnie. a:o Att vid så väl Cavalleriets som Infanteriets beklädnad helst Valmar eller sådant kläde, som inom Provinsen blifvit tillverkadt, måtta 326 Underdåniga Skrifvelser. fl användas, äfvensom att den. i Kongl.
I anledning åter af Herr Hjertås yttrande, anser jag mig böra upplysa, att äfven jag inom Utskotten i början yrkade, att controllen skulle inskränkas till blott gränsbevakning, men jag blef genom votering öfverröstad, och har sedermera gifvit vika för andra Ledamöters mening, att tullförsnillningen omöjligen kan endast på detta sätt förekommas. Jag har följaktligen öfvergått till den åsigt af saken, ali visitation inom landet äfven bör tillå - Den 11 Januari i e. m. las, men under sådane vilkor, att icke allmän eller enskild säkerhet och frihet derigenom förnärmas eller störes, emot hvilket jag på det högsta i frat. Åkerlijelms förslag, med mine tillägg, anser jag fullkomligt correctif finnas mot missbruk af visitationsrätten, helst i 6:te punkten står, att resande ej äro visitation underkastade, utom vid tullplats, hvarigenom Herr Crusenstolpes anmärkning undanrödjes. Resande böra ej hindras genom visitation, och derföre äro de undantagne; men stor skillnad är mellan personer, som resa, och foror, i hvilkas visiterande på vägar jag ej ser något ondt. Herr Hjerta: Hvad det angår, att jag ej skulle veta, att landttullarne nu äro afskaffade, utom vid tre städer, får jag förklara, att detla var mig förut ganska väl bekant, innan Friherre Åkerhjelm behagade lemna upplysning derom, och jag har icke eller yttrat någon sådan okunnighet. Jag sade blott, att jag, och Svenska Folket i allmänhet, hoppats, att en gång få slut på de ändamålslösa tullbevaknings-controllerne af visitation inom landet, samt till och med på kroppen, i stället för att man nu vill skärpa dem. Jag vågar ytterligare påstå, att icke, såsom man här sagt, lurendrejeri kan så lätt öfvas, sjöledes vid hamnarne och kusterne. Fartygen kunna ej nalkas och lägga till utan Loisar; desse äro Den 22 Januarii e. m. skyldige att ej tillåta lossning af någon ting från fartygen, förrän Tullbetjeningen kommit om bord. Sedan kan tullförsnillning från fartygen ej verkställas, om bevakningen af Tullbetjeningen riktigt verkställes.
Ibland institutets professorer, emellan hvilka, i ändamål att åt institutet bereda en utsträckt verksamhet, läroämnena blifvit fördelade, lärer, äfven om nödig mångsidighet och skicklighet hos någon eller alla borde kunna förutsättas, en inspektör icke heller vara att hemta, enär deras tid och krafter tagas fullt i anspråk här på stället i och för deras hvar för sig innehafvande tjenst. Det är sålunda alldeles nödvändigt att utanför institutet och dess styrelse söka en person, som är vuxen en sådan befattning, så framt man vill uppnå det dermed afsedda ändamålet; och lyckligtvis finnes äfven i närvarande stund en sådan person, om man vill upp-, söka och använda honom, men också blott en. Hans namn läses under förordet till Liugs opus posthumum: Den Svenska Gymnastikens allmänna Grunder, men går derförutom nog till efterverlden genom alstren af eget sjelfständigt författare - Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 451 skap och förtjenster om den Svenska gymnastikens införande i Frankrike och England. Med anledning af hvad jag här anfört, tager jag mig friheten föreslä, det Rikets Ständer måtte bevilja en passande lön åt en generalinspektör för gymnastiken i riket, med åliggande att under besökandet af alla sådana orter, der gymnastiklärare på stat finnas anställde, tillse och vaka öfver, att gymnastiken efter rigtiga grunder och i vederbörlig ordning handhafves, såväl hvad angår dess tillämpning ur pedagogisk synpunkt som med hänseende till vapenföring och sjukbehandling; börande såsom vilkor för kompetens till denna befattning, och på det tjensten icke måtte kunna missbrukas till en sinekur för den ene eller andre, uttryckligen bestämmas, att personen måste, genom ådagalagda utmärkta theoretiska kunskaper och flerårig oafbruten verksamhet uti gymnastikens utöfning i alla dess särskilda grenar, hafva dokumenterat sig vara för befattningen lämplig och dess åligganden vuxen. Måhända vore det icke heller otjenligt, att denne inspektör erhölle säte och stämma uti gymnastiska centralinstitutets direktion, med skyldighet att i densammas förhandlingar deltaga, när han befinner sig i kufvudstaden.
Maj:t begärt, att (ill bestridande af utgifter för kolonien S:t Barthelemy mätte anvisas för är 1867 en summa af 18,000 R:dr; hvilket belopp Rikets Ständer jemväl beviljat, att från Riksgälds-kontoret utgå. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 30 Maj 1866. 16 Expedit iöns-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 59. Tabell öfver Riks - Finaiis-departeuicutet. Departements-chefen Departementets expedition Kammar-kollegium: Nuvarande anslaget 109,600: — Tillkommer: Löneförhöjning lör de 3:ne äldre Notaricrne å 600 Kalr . 1,800: — D:o för de 2:ne yngre d:o ä 300 R:dr . 600: — D:o för de 2:ne äldre Kammarförvandterne å 600 R:dr . 1,200: — D:o för de 2:ne yngre d:o å 300 R:dr . 600: — Hyresersättning för förste Vaktmästaren 150: — Förhöjning i anslaget till gratifikationer ät extra ordinarie Tjenstemän och Vaktbetjente 3,500: — 7,850: — Statskontoret med Krono-magasinerna samt Våg-staterna i Falun och Avesta: Penningar: Nuvarande beloppet 108,255: — Afgå: odisponerade 700: — 107,555: — Oiudclt spanmål såsom i 1861 års Riks-stat 226: 80. Stämpelpappers-omkostnader: Förslagsanslag Myntoch Kontrollverken Omkostnader för Kontrollverket, Förslagsanslag Kammar-rätten öfver-Intendents-embetet: Nuvarande beloppet 29,200: — Tillkommer : Löneförhöjning för Sekreteraren 600: — Transport Expedilions-Utskotlets Förslag lill underd. Skrifvelse, N:o 59. 17 Statens Sjunde Hufvud-titel. Penningar. Indelta Räntor enligt markegång på förslag.
Ej må Riksdag längre räcka än Tvenne månader från den dag, då Konungen låtit om Statsverkets tillstånd och behof Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott underrätta. Skulle likväl, vid nämnda tids förlopp, Riksens Ständer ännu icke hafva Riksdagsärendena afgjort, anmäle de det hos Konungen och äske, att Riksdagen måtte fortfara någon viss tid af högst En månad derefter, hvilket Konungen ej ege makt att vägra eller förhindra. Der så oförmodadt hända skulle, att, vid den sålunda förlängda tidens utgång, Riksens Ständer icke hade Staten reglerat eller någon ny Bevillning tiil bestämdt belopp sig åtagit, då skall Konungen kunna Riksens Ständer åtskilja, och fortfare den förra Beviliningen intill nästa Riksdag. Är åter Bevillningens hela belopp bestämdt, men Riksens Ständer icke om fördelningen deraf ense, då skola, efter den fastställda Bevillningssummans förhållande till den, som vid föregående Riksdag blifvit fördelad, de i den sista Bevillnings-Förordningen stadgade artiklar jemnlikt ökas eller minskas; och uppdrage Riksens Ständer deras Fullmäktige i Banken och Riksgäldskontoret, att en ny Bevillnings-Förordning på sådan grund uppgöra och utfärda. Konstitutiöns-Vtskoltets Memorial, N:o 57. 3 Har Konungen låtit Riksdag fortfara utöfver den tid af tillsammans Fyra månader, som sålunda är Riksens Ständer för ärendenas afgörande förbehållen, må Konungen, när omständigheter anses dertill föranleda, kunna, om Tre Riks-Stånd det begära eller dertill samtycka, Jor bestämd tid af högst Sex månader uppskjuta Riksdagens fortsättning; efter hvilken lids förlopp Riksens Ständer sjelfmant skola äter å Riksdagsorten lillstädesvara. På Riksens Ständer ankomme att förordna, om Utskott, ett eller flera, skola under uppskofstiden Riksdagsärender bereda och utarbeta. Konungen bibehålie sin här ofvan stadgade makt, att, sedan Riksdagen åter blifvit fortsatt, Riksens Ständer åtskilja, dä Han det för godt finner. Konungen må, när han det nödigt pr öfvar, kalla Riksens Ständer att tidigare, än utsatt varit, den uppskjutna Riksdagen fortsätta.
Skrif till mig, ej för sällan, det gör mig så, godt, och dn anar ej på l h g t nar liiir högt jag värderar dig ocli hur innerligt kar jag liiiller dig. Dii anar ej heller livilket stort ocli valgörande inflytande dn iitöfvst pk mitt lif. Skada blott, a t t dii ej haft idakt att afveii viiiida ett slag på de yttre li#ndelsernas tunga niaskineri! Men bäst soni skerw lieter det ju. Gud gifve a t t jag # nd % ltrinde göra dig någon heder och glädje! RIalmö, 4 mars 1883. J a g har icke alls varit skrifvande af mig den sista tiden, ty jag liar varit så nedshmd till lynnet. Nu då det ser nt som skulle jag kiinna lefva, och lagga flera &amp; r till dem jag redan har, kommer ocksh tankcn på framtiden. Eii klen ekonomi och en briiten halsa koinina den a t t se s % dyster lit. Fattigdomen står för mig som ett spöke, det tjänar icke till att ' dölja det, ocli all glädje öfver mitt Bterviindande till lifvet fördystras diiraf. J a g laser engelska och skrifveï stilar af all lif och makt för att kunna gifva lektioner, men det blir strafsamt lif och inager utkomst. Eörfattarebanan duger icke, ty så fort jag blir för nedtyngd af bekylniner mister jag förin %gan att skrifva; så liar det gått nu, s&amp; g&amp;r det allticl. - . Å r 1883 kan betraktas som vändpunkten i Victoria Benedictssoiis litterära lif. Hon hade utgifvit sitt första arbete, afkastat anonymitetens slöja och framträdt med öppet vizir. Hvad Iion själf diironi tanker finner nian af följande bref till sin systerliga vän: Hörby, l5 dec. Kara Margretlie! Mainma och F. fh gärna läsa livad jag sänder dig, ty.