Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mittermayer, en af Tysklands nu lefvande största jurister, har ej längesedan, såsom medlem af Badiska Deputerade-kammaren, talat bestämdt för juryinrättningen och högtidligen återkallat, hvad han skrifvit mot densamma år 1819. Men ett ännu märkvärdigare exempel har i detta afseende lemnats af den vidlberömde Grolmann, Canceller vid universitetet i Giessen, hvilken i sina äldre arbeten bestridt juryinrätlningens fördelar. I sednaste upplagan af sitt arbete: Lagfarenhetens grundsatser, yttrar han följande: "Un - 3io Den 18 December f. m. ”der förutsättningen af en viss grad af bildning hos en nation, ” (som väl icke torde nekas den Svenska) ”medför ju”ryinrättningen, ganska många politiska fördelar. Den grundlägger i folkets opinion ett större förtroende till domstolen; den ökar folkets kärlek och tillgifvenhet för en regering, som, genom den delaktighet den lemnat detsamma i ”lagskipningen, ådagalagt sitt förtroende, och afgifvit ett ”hedrande omdöme öfver dess myndighet; den befästar hos ”folket aktning för lagarna och interesse för det allmänna; ”den lifvar känslan för eget värde och verkar fördelaktigt ”på sedligheten, emedan der, hvarest det icke är likgiltigt ”att höra till de notabla, också måste uppkomma ett interesse att göra sig värdig af denna benämning. Detta,” säger Grolmann (då justitie-minister i Iiessen-Darmstadt), ”har jag ej förut betraktat, och för mig är det såle”des en vigtig angelägenhet att återkalla min förra mening, ”såsom en förut hyst villfarelse.” Huru ädelt är ej detta förhållande af en så uppsatt man som eu justitie-minister! Constit. TJtsk. åberopar såsom skäl för juryns afskaffande, att 86 § Reg.F. försäkrar åt skriftens utgifvare den rättighet att kunna tilltalas endast inför laga domstol; men jag hemställer vördsamt, om, sedanlagen erkänt jury för laga domstol i tryckfrihetsmål, den icke är laga domstol. Utsk:s nämnda skäl synes, mig åtminstone, såsom nog närmande sig det löjliga.
I öfverensstämmelse med den motion, jag vid förra riksdagen väckte, biträder jag derföre den mening, som af 2:ne ledamöter af Borgare-St. blifvit yttrad i en Betänkit vidfogad reservation, ty jag tror det skulle ej blifva svårt att inom landet uppsamla en betydligare del af de stora summor, som nu utgå såsom arbetslöner, om man blott ville göra sig någon möda, och om lämpliga administrativa åtgärder vidtogos. Härtill hörer att reglera förhållandet med våra sparbanker, hvilkas bestämmelse icke är att vara diskonter, och som bättre, än att, som nu sker, utlåna sina behållningar på namn, borde sättas i tillfälle att kunna göra dem fruktbärande i statsobligationer. Skulle emellertid, som väl torde blifva fallet, nödvändigheten inträda att något inskränka omfånget af jernvägs-arbetena, så anser jag, lika med Hr Akerman, södra banan böra i främsta rummet fullbordas, och dertill vill jag af politiska skäl lägga banan från Arvika till Norska gränsen. I afseende å medlen är det visserligen beqvämast att icke pålägga den nuv:de generationen några bördor, utan ställa allt på framtiden, och låta ett kommande slägte reda sig bäst det gitter, men jag anser det icke vara rätt. Att höja allmänna beviilningen för detta ändamål, torde dock landet ej tåla, oaktadt de blomstrande målningar, vi nu så ofta se uppdragna af dess tillstånd; men det finnes andra utvägar, som man ganska väl kunde använda, t. ex. en accis på tobaksförbrukningen, ty Den 13 Sia) f. in. 31Ö lika vä) som man kunnat lägga en utminuterings-afgift på den sorn säljer bränvin, kunde man ock göra det på den som säljer tobak. Den enda svårighet, som dervid kunde uppstå, är den med kolporteringen, men jag ser alldeles intet skäl, hvarföre rättigheten att kolportera cigarrer skulle få oinskränkt utöfvas. Det finnes äfven en annan utväg, nemi, att reglera våra tullförhållanden på ett sätt, mera beräknadt på sparsamhet än vårt nuv:de system i den vägen, och jag vågar uttrycka den förhoppning, alt om också dessa åsigter synas åtskilliga alltför gammalmodiga, de dock skola vid innevarande riksdag vinna afseende, då R.
Robsahm, S. D. Föredrogs å nyo Lag-Utskottets under den 15 Juli afgifna och den 21 på bordet lagda Memorial, i anledning af anmärkningar vid förra Betänkandet om bevisningssät* tet Den 27 Juli. 2 3g tet af åverkan å Skogs-planteringar; och fann Borgare-Ståndet för godt att, med bifall till det i nämnda Memorial framställda Andra Alternativ, vid sitt i ämnet förut faftade beslut förblifva. Ut Supra. Ex Protocollo. Carl Magn. Robsahm.' S. D. Ififcillos, vid förnyad föredragning j Statsoch Bevillnings-Utskottens under den i§ Juli gemensamt afgifna och den 23 på bordet lagda Betänkanden, angående: i:o Qvarntullens eller Mantalspenningarnas beräkning och erläggande af Stockholms Stad samt eftergift af en deruti för sednare åren yppad blist. 2:0 Fribrefs ratt för Städernas KronoUppbörds-medel och Brottmåls ransakningar. 3:0 Nedsättning af Post-afgiften för bref till och ifrån Utrikes orter. 4:0 Eftergift af Man tals-penningar och andra allmänna utskylder för Barn till en viss ålder, sorn fran Barnhusen blifvit uttägne. 5:0 Föreslagen ändring i tiden till Capitations-, Bran vi ns-Co asum t iöns och Pannerymdsafgifternas uppbärande. 6;o Yrkad befrielse från Export-Tull å Trädvirke, som utskeppas. 7:0 Lönförbättring för Härads-Skrifvarne i och för Manlals-Skrifningen; och S:o Yrkad frihet för Löntagare att tjena för 240 Den 27 Juli. för begrafningshjelp och erlägga Bevillning för deras löner. Ut Supra. Ex .Protocollo Carl Magn. Robsahm. S. D. Lades till handlingarna Stats-Utskottets Utlåtanden af den 24 Juli, hvilka nu upplästes, i anledning af återremisser uti frågorna: 1:0
Då häremot torde invändas, att de Gymnasiilärare, som f. n. åtnjuta lönetur, i de konsistoriel^ göromålen hafva en tillökning i åligganden utöfver lärarekallet, hvilken klöfver en tillökning i löneförmåner, får jag tillika föreslå: alt såsom villkor för åtnjutande af den här föreslagna löneturen lärare i lefvande språk och naturvetenskap mätte åläggas ett så mycket större antal lärotimmar (antingen inom gymnasiiafdelningen eller skolafdelningen) än de öfrige Gymnasiilärarne, som kan anses motsvara de konsistoriel^ göromålen; samt slutligen och i sammanhang härmed: att det dock må stå hvarje redan anställd lärare i lefvande språk eller naturvetenskap fritt, att sjelf välja, antingen han med bibehållande af sin nuvarande lönegrad oförändrad, vill undgå de ökade åligganden, som uti sistnämnde mora. stadgas, eller om han emot åtagandet af dessa vill komma i åtnjutande af lönetur. Om remiss af denna motion till Allm. Besv. o. Ekon.Ulsk. anhålles. Remitterades till Allm. Besvo. Ekon.Ulsk. Anmäldes och lades på bordet LagUtsk:s Mern. JV? 1, i anledn. af väckt motion, ang:de revision af lagarne om edgång. Gr. Lagerbjelke Gust.: Vid början af detta plenum beslöt R. o. Ad. att de på f. m. väckta motioner i jernvägsfrågan skulle upskjutås till det första i nästa vecka inträffande plenum, med anledn. hvaraf jag tager mig friheten anhålla, att R. o. Ad. äfven i afseende å den under nu pågående aftonplenum väckta motion ang;de jernvägsanläggning måtte fatta enahanda beslut. R. o. Ad. lemnade härtill sitt bifall. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. | till 7 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 184 Den 2& December. Thorsdagen den 29 December 1853. Plenum kl. 5 e. m. Justerades ett prot.utdr. för d. 28 dennes e. m. Hr Gr. o.
Han blef nu åter den saktmodige superintendenten och före detta hofpredikanten. Han ville undersöka ett par stympade pelare och ett kvarglömdt kapitäl, hvilket ej hunnit bli utburet till stenhopen utanför kyrkan, och förde därför varsamt undan en ko, som stod i vägen. — Kyrkan har vart byggd i liknelse med Kristi kors. Tecken synes till ännu en ingång där i kapellet. Det har varit tre fönster på östra gafveln. Medan biskopen talade, körde ett högt lass halm in i ladugården. — Just däröfver har det mellersta fönstret suttit, sade han tankfullt. Han visade landshöfdingen ett rum invid södra kapellet, som nu begagnades till redskapsbod. — Här håller jag före, att munkarnas arkiv och bibliotek har varit. Det är en evärdelig skada, att alla böcker och handskrifter, som funnits här, blifvit förstörda. De båda herrarna stodo nu utanför kyrkan. Strax bredvid den stora gödselstacken, som låg utmed vestra gafveln, stannade biskopen. — Här har varit en hvälfder korseller omgång på alla fyra sidor, med smala pelare mellan hvart hvalf utåt gården. I denna gången hafva munkarna uti elakt väder hållit sina processioner med monstranser, helgonbilder och reliker, rökverk, krucifixer, fanor, sång och ljus. Landshöfdingen hörde på med en min, som om hans tankar voro fjärran från munkprocessioner i kyrkan och långt närmare hennes nuvarande innebyggare. Men biskopen lade ej märke härtill. Han fortsatte att resa upp klostret och mana fram munkarna. — Gården eller platsen midt uti, som var fyrkantig och om sommaren grön, ägde en art och rätt af asyl eller fristad för dem, som råkat begå något brott i hastigt mod. Uti somliga kloster utomlands har jag sett, att midt uti denna plats varit med konst och händer gjord en afbild af Oljoberget med Frälsaren på knä liggande och de sofvande lärjungarna. Om det så varit här, vet jag ej. I så fall skulle det just varit på det ställe, där stolpe-visthuset eller sädesboden står. Ett kvittrande svalpar flög öfver biskopens hufvud rakt in i boet högt upp uti kyrkomuren.
Emot detta förslag hafva Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen vä! icke gjort någon erinran i afseende å tullrestitutions-beloppen annorlunda, än alt cmbetsverken, för den händelse deras förslag att belägga oskalad ris med införselsafgift blefve godkändt, ansett en tullres*itutidn af 1 öre skålpundet för risgryn böra medgifvas; hvaremot Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen dels föreslagit en sådan förändring i redaktionen, alt undantaget från tullrestitution vid utförsel till Norrige skulle upptagas i början af §:n, och icke vid slutet, såsom kommitterades förslag innehåller, dels ock, såsom nödvändig följd af denna undantagsbestämmelse, ansett föreskriften i 4 morn., att utförseln kan verificeras genom attest af vederbörande tullbevakningstjensteman om godsets bevakning till öppen sjö, i den mening, som 30 § af gällande Nederlagsförordning föreskrifver, böra utgå. Stockholms och Götheborgs sockerbruksidkare hafva deremot anhållit, alt tullrestitutionen vid utförsel af Topp-, Kandioch Kaksocker måtte, vid en råsockertull af fl öre. bestämmas till 10 öre skålpundet. Och som sistnämnde belopp, efter en beräknad afkomst af 80 skålpund raffinad utaf 100 skålpund råsocker, motsvarar den för det sednare föreslagna införselstull samt någon högre afkomst, äri den nyssnämnda, icke torde kunna i medeltal antagas, anser jag mig böra underdånigst hemställa, att tullréstilutionen vid utförsel af omförmälda sockertillverkningar måtte bestämmas till 10 öre skålpundet. I öfverensstämmelse med den af mig här förut underdånigst föreslagna nedsättning af införselstullen å oberedda hudar och skinn, finner jag t mig ock böra hemställa, att tullrestitutionen vid utförsel af beredt läder måtte nedsättas till a1/, öre per skålpund eller 2 R:dr 50 öre för Cenfnern; hvaremot, under förutsättning. att tullfrihet vid införsel af oskalad ris eller paddy af Eders Maj:t beviljas, ali fråga om tullrestitution vid utförsel af risgryn förfallér.
Sökandernes bgäran om de erhållne transporterne, ehuru frivillig, likväl varit föranledd af nit för tjenstens gång inom vapnet, Kongl. Majit, med afseende derjemte å deras ådagalägde välförhållande och de utgifter de, i och för flyttningen, fått vidkännas, ville tillägga dem såsom ersättning för berörde utgifter, Major Luthman 200 Ridr, Capitaine Virgin 3oo Ridr och Capitainen af Klercker 5i Ridr, att af de på 3:dje HufvudTiteln till oförutsedde behof afsatte medel, utbetalas, men utan att detta Nådiga beslut borde lända lill prasjudicat för framtiden vid uppkommande lika beskaffade frågor. Af hvad nu blifvit anfördt synes tydligen, att nämnde 3:ne ArtilleriOflicerare icke varit berättigade till någon flyttningsersältning, utan att de dem tillagde belopp äro att betrakta såsom Gratilicationer, hvilka på förekomne särskildte skäl blifvit dem förunnade, och anse Revisorerne vid sådant förhållande och i öfverensstämmelse med hvad i förestående punkt finnes anfördt, äfven dessa utbetalningar rätteligen hafva utgjort föremål för anvisning å Extra Utgifts-anslaget; samt f) Genom Nådigt Bref den 26 Maj i83a har Kongl. Majit af Extra Utgiftsmedlen tillagt AdvocatFiscalen P. Staaf 5oo Ridr Banco, såsom arfvode för det han utfört Kronans talan i en bördsfråga, rörande den till GarnisonsSjukhus å Kungsholmen upplåtne fasta egendom. I anledning häraf hafva Revisorerne, utan att dermed åsyfta hvarken någon inskränkning i Kongl. Majits höga dispositionsrätt af nämnde Fond Fond eller meddelandet af något omdöme öfver det sätt hvarpå AclvöcatFiscalen Staaf utfört sitt uppdrag i detta mål, der Kronan blifvit vinnande part, likväl för principens skull, trott sig höra tillstyrka, det Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att utförandet af Kronans talan hädanefter alltid må anförtros åt Statens Embetseller Tjenstemän, hvilkas åtgärder vidtagas under Embetsmanna-ansvar.
St:r sammankallas, när det stora kreditivet skall lyftas, och de 3 millionerna komma då att försvinna som en obetydlighet bland de stora summor, som då måste anskaffas. En motståndare till den åsigt, jag förfäktar, har påmint, att den bevillning, som blifvit föreslagen att upptagas, icke skulle komma att utgå förr än år 1865; nåväl, är det då så nödvändigt att nu besluta något sådant, då R. Den 28 November. just det året sammankomma till lagtima riksdag, och då våra tillgångar ingalunda äro så knappa, att en dylik åtgärd är behöflig? För min del kan jag icke annat än på det högsta ogilla det framställda förslaget att nu öka beviilningen, hvilken utväg bör sparas till dess det verkliga behofvet sådant kräfver, och anhåller derföre, då jag icke vill på stående fot formulera något beslut, att ärendet måtte återremitteras till Stats-Utsk:t, som då torde finna nödigt att, i olikhet med hvad som skett i afseende å de sednast behandlade motionerna, taga kännedom af den förelupna diskussionen. Hr Tersmeden, Per Reinhold: Till en början får jag instämma med den siste värde talaren i det yttrande, med hvilket han började sitt anförande, nemi. med en lyckönskan för den skyndsamhet och den redobogenhet, med hvilken R. St:r beviljat den af K. M. äskade summan. Men hvad åter nu ifråga v:de Betänk, angår, är jag ej nog lycklig att kunna dela Utsk:ts mening. Det har nemi. redan blifvit upplyst att lån icke ovilkorligen behöfver upptagas för nu ifrågav:de ändamål; men äfven om så skulle behöfvas, kan tillgång till liqvid beredas af de inom nästa statsregleringsperiod inflytande medlen. Utskds nu föreslagna method har dessutom en gång förut, 1848, blifvit försökt, och erfarenheten lärer oss föga godt om densamma, ty då väckte den ej ringa missbelåtenhet. Dessutom är ännu icke ådagalagdt att densamma af behofvet ovilkorligen är påkallad, och ensamt detta utgör tillräckligt skäl för mig att motsätta mig förslaget.
Bästa totalintrycket gjorde hr Bötels Raoul i första akten, då han gaf fullt skäl för Nevers ' o m d ö m e: » Han är minsann rätt bra, mer bildning skall han få ». Han var bär afgjordt finare än Wachtel, hvilken i denna scen var för simpel. Men däremot höjde han sig icke till Wachtels storslagenliet i fjärde akten. Det var visserligen lifaktighet och värme, men icke någon öfvertygande uppfattning o c h framställningsgåfva, utan endast yttre, inlärda uttrycksmedel för situationens växlingar. Beundransvärdt var hr Bötels föredrag af den berömda frasen » Du liebst mich », varmt och glänsande, effektfullt, men äfven smakfullt, utan öfverdrifven bravur. Äfven fröken Oselio öfverträffade sig själf och sjöng denna gång med rätta på tyska språket. Båda inropades fem gånger, hr Bötel ytterligare några gånger. I tisdags afton uppfördes å n y o » Trubaduren », och i dag fredag repriseras » Hugenotterna ». Härnäst lär hr Bötel uppträda i Arnolds parti i » Wilhelm Tell ». • Å Dramatiska teatern uppträdde fru Betty Hennings i lördags för första gången under sitt gästspel då » Ett dockhem » gafs med den genialiska danska konstnärinnan i Noras roll. Fru Hennings helsades välkommen åter med applåder och blommor. Hon var vid ypperlig disposition och utförde sin roll bättre än någonsin. Hr Fredriksson hade återtagit Helmers roll, som i fjor spelades af hr Palme, och fröken Klefberg hade efterträdt fru Dorsch i fru Lindes roll. I tisdag uppfördes: » I asylen », skådespel i 1 akt af Gusaf Esmann, däruti den gamla fruns roll utfördes af fru Hennings; » En autograf », komedi i 1 akt samt » Fruntimmersskolan », komedi i 3 akter af Moliére, med fru Hennings som Agnes. En nära fullsatt salong entusiasmerades af den berömda gästens framställning. Vi hänvisa angående fru H:s konstnärsskap i öfrigt till den porträttet ledsagande uppsatsen. Striden om hjärtan. (Ports). j !et var en tisdagskväll, som Henrik Lager, sen han kommit hem från kontoret, lade sista hand vid sin kära idyll.
Att Bibliothekarien och vice Bibliothekarien måtte erhålla löneförhöjning, 500 R:dr hvardera, eller tillsammans Bunt R:dr 4:o. Kleresi-staten: a) att till biträde utaf e. o. Prestmän i de församlingar, der sådant, i följd af vppade villomeningar i troslärorne, kunde firmas behöfligt, måtte för nästa statsreglering anslås årligen R:mt R:dr 10,000: — b) att för aflöning till en Predikant i Malå Kapell måtte medgifvas 850: — c) och till en Predikant i Trehörningsjö 600: — d) att Kyrkoherden i Sibbarp måtte erhålla lönefyllnad med 26 tunnor, eller 163 kubikfot 8 kannor spanmål, hälften råg och hälften korn, utaf indragen be haglig-tids förlänings-spanmål; och ej att så kallade proste-tunnor måtte anslås till Kontrakts-prosten i Ångermanlands Nordvestra Kontrakt för Skorpeds församling med en tunna krono-tionde eller 6 kubikf. 3 k:r. och Kontraktsprosten i Wadsbo Kontrakt för Carlsborgs och Tiveds församlingar med 2§ tunnor krono-tionde, eller . 15 kubikf. !,•> » 21 kubikf. 4,o k:r. Maj.ts Nöd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1859. Transport R:mt K:dr 15,000: 5:o. Universiteten: a) att anslaget för stipendier åt Theologie Studiosi måtte förökas med R:dr 7,000: — b) att en Theologie Adjunkt måtte undfå löneförhöjning med 700: — c) att lön för en Professor i Fysiologi måtte anslås med 4,500: — och d) att tvenne högre
— Men det var inte det jag ville säga, utan det, att också jag har något att ge.» »Hvad då?» frågade jag, glad få se honom bli sig litet mera lik igen. »Det här!» Därmed slog han på sitt träben så det skallrade. »Gud bevara mig», skrek jag och tog baksteg. »Säg Axan, det vetgiriga Axan — —» »Hvad då?» frågade jag bra intresserad, ty man är väl inte mer än människa ändå, efter allt. »Joo» — rösten lät riktigt högtidlig — »att — hvad som fattas — mig här — finns där!» Han pekade mot skyn. »Äsch», sa jag snopet. » Liksom ett ben kan gå och bli saligt för sig själft!» Så roligt det var att få höra hans gamla bullrande skratt! Och så fick jag veta, att han var född enbent! Stackars han, och stackars hans mor, men nog var det bra ointressangt jämfördt med repstegen, den rytande äkta mannen och den utsträckta hvitklädda gestalten på balkongen, som vi satt i hop i våra hufvuden. Också tror jag allt, att jag behåller underrättelsen för mig själf, så han får behålla något af sin nimbus. Eljest kommer folk att minnas hans lilla svaghet på ett helt och hållet annat sätt, ty till den behöfs nimbus. Senare: Jag har som ett kvarnhjul i hufvudet med vattenfall till! Holmen har rest, och Ruffen och jag sitter med Jockmocks Allehanda på halsen och Styfven och tryckeriet!! De andra herrarna ville slopa tidningen, »efter den aldrig innehöll något nytt», men då sa Ruffen, alldeles af sig själf utan att alls vara inspirerad af mig, att så usla behöfde vi väl ändå inte vara, att vi inte hade råd hålla en egen platstidning, när grannstaden har två. Så råkade de i gurgel, och så löste Ruffen ut de andra delegarna utan att ens fråga mig till råds, ty det hann han inte. Jag känner mig naturligtvis alldeles rysligt stolt öfver honom, rysligt stolt men Det är för besynnerligt med mig och Ruffen! Jag pratar och småhandlar jämt. Han säger ingenting — men så handlar han med ens, så han hinner förbi mig långa vägar!
Exposition i Paris, angående deltagande i . .141. 53. F. Falkenberg, angående statsbidrag till en hamnanläggning vid Fattigvården, angående anslag till 158: 23. 148: 71. 6 Utlåtandets Nummer och Moment. Farmaceutiskt Institut, angående anslag till 148: -15. Fjellbacka, angående rotering af . .131. Finansdepartementet, angående utgifterna under . 136. Fiskerinäringen, angående understöd för ... 122: 11. Fiskevik, angående dess användande till boställe åt domaren i Jösse härad .128. Fiskholmen, angående disposition af 22. Filipstad, angående understöd för lasarettet i 148: 106. Fjäl och Graninge, angående vägomläggning mellan 158: 10. Flottans förråder i Carlskrona, angående inventering af 139. » gemenskap, angående löneförmåner för 1857 till 255. » pensionering, angående .72 pag. 19. » matrosers och uppfordrade båtsmäns mathållning för 1856 och 1857, angående en brist i tillgångarne för . 256. Flygsandsfälten i Halland, angående anslag för .136 pag. 30. Folkskolelärares pensioner, angående återstoden af tillgångarne i Riksgäldskontoret till .151. Folkskolor, angående anslag till .. 148: 35 angående användande af en del utaf bränvinsbrännings afeiften till .241. Folkundervisningens befrämjande, angående anslagen till 148: 86. angående Kongl. Maj:ts framställning om anslag till 266. angående omröstning i fråga om halfva personliga skyddsafgiftens användande till .277. Forsshaga och Degeforss, angående slussoch kanalanläggning vid . 158: 38. Forssellöns ersättning för räntespannemål 93. Ft •eese, B. M. angående lån för en linberedningsfabrik åt . 109. Fryken och Norselfven, angående kanal mellan 158: 36. Frölich, Grefve och Landshöfding angående pension till , . 138.
Visserligen bör aldrig jemnförelse kunna anställas mellan någon mensklig snilleverksamhet och de under, genom hvilka Herren, vid sin jordiska vandring, väckte de i den lägsta naturlighet försunkna menniskorna till uppmärksamhet på sitt gudomliga värf: men säkert är, att ungefär samma skäl, samma döda begrepp om Naturkraft, om Andekraft och om bådas vexelförhållande, med hvilka jordens nuvarande Sophister bevisa omöjligheten af dessa högre under, skulle kunna användas äfven mot möjligheten af det Förgängligas transfigurationer till Skönt26. Också gifvas menniskor, för hvilka det Sköna egentligen icke är till. Dessa äro dock ej farliga för de vackra konsternas idkare. Farligare äro de, för hvilka det är till på ett falskt sätt: ty dessa sympathisera med konstnärens invärtes frestelser, net”) till ett innerligt och lifgifvande Sannt (”Vin”). I slika utvändiga eller natur-sinnliga gestalter, äro sådana underverk numera öfverflödiga. Hvad åter beträffar de gängse inkasten mot deras historiska verklighet: så härleda sig dessa, samtligen, ifrån en förstelning i vissa blinda och mechaniska föreställningar, på hvilkas auctoritet man ständigt förblandar begreppen Öfvernaturligt och Onaturligt. De i dessa föreställningar fångne kunna lika litet fatta Naturens verkliga kraft och ordning, som de fatta Guds kraft och ordning, äfvensom det (i högre mening) reella af Viljans och Trons krafter, hvilkas lifliga och upprigtiga mötande Christus plägade förutsätta såsom sitt underfulla bistånds villkor (emedan hans kärlek och makt endast genom det mötandet erhöllo tillfälle, att på ett med menniskans frihet öfverensstämmande vis meddela henne sin frälsande inflytelse). – Blott om ett enda af hans underverk kan sägas, att det ännu alltjemnt förnyas på ett sätt, hvarigenom det är ett på samma gång andligt och naturligt: det är hans närvaro och meddelelse af Sig Sjelf i Nattvards-sacramentet.