Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Julli r8l2° SD. ^ i Walloflige Borgare-Ståndets, genom meddelt Protocolls-Utdrag af den 13 i denna manad, beslutade rättelse i Expeditions - UtskottetS Redaction af Riksdags, Beflurec, i hwad det innefattar Tryckfrihets, Lagen, förenade Bonde Ståndet sig sa mycket hälldre, som uppmärksamhet genast dera blifwit fästad, men icke först af detta Stand welat framställas, att de af Riks-Scänden under denna Riksdag gjorde anmärkningar blift wit ibland stalén till denna Lagförändring, uteslutne. -szs Den 29 Julik. ne, ehuru i Constitukions - UtssottetS Betänkande crberopade suxrs. Lx krotocollo, 6» LrinIcmLn. Uppläst hos Ridd. och Adeln ben 2y Julik. Prest - Ständer den 29 s Borgare-Ständet d. 29 » Bonde-Srändet den 2y - Stormägkigste Allernädigste Lsnung! Eedan Riksens Ständer, i anledning af 24 K. Rusdags-Ordnmgen, samt af de fran Herr Landt, Marskalken och Talemännen uppgifne Förslag, fastställt de Arfwoden för Riks-Standens och Utskottens Secreterare och Cancellie som emot görvmalens wigt och mängd funnits swarande, fa de hos Eder Kongl. Maj-t r underdånighet anhalla, att utbetal, rangen af deha Arfwoden ma i Nader anbefallas, utaf de till Niksdagskostnadernas bestridande an, slagne medel, enligt följande uppsatts:
Hvem är så ensidigt intagen för våra närvarande Institutioner, att han icke bland mängden af dessa särskilda slags Statsbidrag, hvilka, utan sammanhang sins emellan, ömsevis direct och indirect drabba utan regel person, yrke och rörelse, upptäcker den närvarande Beskattningens svårigheter i controllen, orättvisa i verkningarne och ändamålsvidrighet i afseende på samhället? Hvem vill neka att af de 15,204,477 ^:c^r (Tab. 3) hvilka nu utgöra Rikets utskylder, nemligen till Presterskapet med t,011,610 R:dr 64 Den 12 December f. rn. och till Riksförvaltningen med det öfriga, en ojemnförligt stor del går för Samhällsinrättningen förlorad, i oell genom kostnaderne för dessa Statsinkomsters indrifning. Den första blicken på Tab. i3 upptäcker denna ojemnförlighet uti icke mindre än 3,861,227 R:dr sk. 8 r:st för de civila Styrelseverkens aflöning, det vill säga, emellan 27 å 28 procent af hvad Staten verkligen erhållit, Prästerskapets inkomster oräknade. Ville nu dertill läggas den contanta aflöning, som åtgår till befälet öfver en för Rikets försvar likväl så ganska otillräcklig Armee, som vår närvarande; så blir förhållandet emellan medborgarens bidrag och dess skäliga anspråk på Stats-Inrättningens fullkomlighet desto ofördelaktigare. Ålit hvad på sådant sätt utan nödvändighet afgår å Statens inkomster, utgör en extra beskattning å folket utöfver samhällets behof, hvilken, hvad ännu värre är, icke ens gagnar samhället i något annat afseende, utan fast snarare medelbarligen skadar, i det friska armar undanryckas näringsfliten, för att vid skrifborden bortdomna, kunskaper bortnötas i protocoll och räkenskaper. Att sålunda folket belastas med för Statsbehofven icke behöfliga utskylder, verkar oundvikligen i sin ordning till oförmåga, att utgöra bidrag till allt hvad för allmän nytta verkligen erfordras. Statens och den enskildes hushållning äro i denna punkt att Den 12 December f. m. 65 att på (let nogaste förlikna. Vi tillägga ännu:
Mot sådant kunde den vanligen godmodige skämtaren lätt nog eldas till ett berserkalynne, som urladdade sig i blodiga sarkasmer. Endast en liten interiör må meddelas och den är i flere afseenden betecknande nog. Den däri medspelande har redan fyra år före Ahnfelt gått till det land, hvarifrån ingen återvänder; det var nämligen skriftställaren A. Strömbäck, som i tidskriften först uppträdde under signaturen Fritz Krook och sedan signerade en uppseendeväckande artikel med pseudonymen Scævola, men han behöll äfven signaturen Fritz Krook, hvilken han använde under en samtidig uppsats om » Vår konstitutionela utveckling ». Ahnfelt, alltid fallen för det pikanta, önskade nu få flere uppsatser under Scævolas signatur och gjorde därför Strömbäck ett förslag sålunda: ) » Scævola-artikeln har väckt mycken uppmärksamhet och nyfikenhet. Tillåt mig att sätta denna signatur äfven på » Vår konstitutionela utveckling ». Du kan ju skrifva något annat till Dag. Kr. under signaturen Fritz Krook, i nationalekonomi, som du tänkte. Men jag tror, att det skulle vara mycket pikant, om allmänheten äfven i nästkommande häfte finge en artikel af Scævola. Sen kan Fritz Krook komma och desslikes förvåna verlden. I nytt bref af den 16 sept: » Säg mig, om du har något ämne, som skulle konvenera dig. Men behåll Scævola-manteln tills vidare. När du en gång låter den falla, blir du redaktör af en stor daglig tidning, liksom Bergstrand blef, tack vare sin signatur. Uppriktigt sagdt, tror jag du har mera fördel af att vara Scævola än att vara Fritz Krook, d. v. s. de allra flesta tro, att detta senare är ett riktigt namn, men på det senare undra tills vidare alla. Det lilla fåtal, som känner till mystifikationen med Fritz Krook är lätt räknadt, men fortfar som Scævola, och din belöning blir stor. » En annan Scævola hade emellertid fått träda in under den förstes mantel och publicera en fortsättning. Om denne gör Ahnfelt i tilläggsbref af den 18 sept.
Jag vill för öfrigt förbigå alt besvara hvad samma värde ledamot yttrat med syftning på de unga talare, som skola hafva en sådan rikedom på ord, särdeles sorn den värde ledamoten för någon tid sedan förklarat, att han aldrig skulle yttra personaliteter. I afseende på Hr Frih:s yttrande, att han skulle tala ”förbannadt illa,” om lian talade emot sin öfvertygelse , anser jag mig böra göra Hr Frih:s talent den rättvisa, han sjelf förnekar, den, att det nemi. är för Frih:s talent alldeles likgiltigt, om han talar för eller emot en sak. Jag vill blott erinra, att jag vid jemnförelse emellan t. ex. protrn vid i8i5 års riksdag, rör:de representationsfrågan, och prot:n i samma ämne vid en sednare riksdag, funnit denne talare yttra sig förträffligt både för och emot samma sak. Frih. Boye: För att inför de ledamöter af R. o. Ad., som icke voro närvarande, då den fråga förevar, som af den siste talaren blifvit afsedd, undanrödja all misstanka, att i detta yttrande kunde ligga någon svår personlig hänsyftning på mig, anser jag mig böra förklara, att jag väl vid den ena riksdagen talat för en representationsförändring, men vid en påföljande insett och erkänt mitt misstag; och jag tror icke, att man härifrån kan hemta skäl till förtal, utan snarare till beröm, derföre att jag vetat taga bättre skäl. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till återremiss af den nu föredragna punkten af Ridd.Utsk:s memor. Ropades ja och nej. H. Ex. framställde derefter propos. till bifall å samma punkt. Ropades äfven ja och nej, hvarjemte votering begärdes. Frih. Boye: Då jag begärt votering, torde det äfven tillhöra mig att föreslå contrapropos., och jag anhåller, att den må blifva på återremiss. Upplästes till justering och godkändes följande voter:sproposition:
På detta sätt lemnäs den ännu i bufvudsaken outtryckte Majorileten och Minoriteten tillfälle att, utan farhågor, förtroligt öfverlägga med hvarandra i ett ämne, som, huru det än betraktas af dem, som deröfver hysa olika öfvertygelse, likväl af alla måste erkännas vara af beskaffenhet, alt böra utan öfverilning med lugnt allvar behandlas. Jag anhåller om återremiss af RiddarhusUtskottels förevarande Memorial, och att detta anförande må, i händelse den bi - 12 Den 3 F e b r u a r i i f. m. falles, till Utskottet åtfölja, till det afseende det kan förtjena; äfvensom att Motionen må till Lagutskottet remitteras. Herr Bråkenhjelm > Pehr Reinhold: Riddarhus-Utskottets Memorial innehåller, att fråga blifvit väckt, huruvida offentlighet vid Ridderskapets och Adelns öfverläggningar skulle, egentligen att tala, vara i RiddarhusOrdningen förbjuden, och huruvida icke, till följd deraf, ett Utlåtande, som tillstyrker en sådan offentlighet, borde åtminstone praesumptift antaga en förändring af den nu gällande RiddarhusOrdningen. Denna fråga har i Utskottet blifvit väckt af mig; och som min, mot pluralitetens stridande mening, ej till protocollet blifvit yttrad, har jag ansett det vara min skyldighet, att på detta sätt gifva den tillkänna. — Hvad angår de anmärkningar, som vid Utskottets Memorial nu blifvit gjorde, förmodar jag, att de Utskotts Ledamöter, hvilka hufvudsakligen i Memorialets uppsättning deltagit, ej underlåta att besvara dem på ett sätt, som för anmärkarne skall blifva tillfredsställande. Herr Rosenqvist} Fredrik Leonhardj uppläste följande: Så väl vid i8a3 års Riksdag, som äfven under detta Riksmöte, har jag yttrat mig för den mening, att främmande personer må få bevista Ridderskapets och Den 3 Februari i f. m. Adelns Plena.
Föredrogs å nyo och bifölls Banco-Utskottets Memorial, N:o 76, med hemställan, att till årets slut må förlängas Rikets Ständers, i anledning af Stats-Utskottets Betänkande N:o 42« fattade beslut om Silfvers uppköp och invcxling till Banken* Från Hedervärda Bonde-Ståndet. S. D. Föredrogos och biföllos följande Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-tJtskottens Utlåtanden: N:o 55, i anledning af gjorda anmärkningar vid Utskottens Betänkanden: N:o 3i, angående väckt fråga örn utfärdande af de vid istförflutna Riksdag af Rikets Ständer föreslagna Handelsoch Handtverks-Ordningar; N:o 56, i anledning af väckt fråga om förbättrade Police-FÖrfattningar för Städerne; N:o 5y, i anledning af väckta frågor, dels om inrättande af Arbetshus i Länen och dels om nödvändigheten af åtskilliga uppgifna åtgärder och bestämmelser i allmänhet till förekommande af Lösdrifveri m. ro.; och N:o 58, i anledning af väckta frågor, rörande Fattigförsörjningsanstalterna, Bilt, till R.-St. Prot, 1828 och 1829, g Sami, ^Band, 5;te Raft, 4 26 Trot. Utdrag äén 10 och 14 Sept. 182g, S. D. Å nyo föredrogs och bifölls Banco-Utskottets, den 7 i denna månad, på bordet lagda Memorial, N:o 76, med hemställan, att till årets slut må förlängasRikets Ständers,i anledning af StatsUtskottets Betänkande N:o 42j fattade beslut om Silfvers uppköp och utvexling till Banken. SD. Yid förnyad föredragning af Stats-samt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens Utlåtande, N:o 67, angående Städernes Inkvarteringsbesvär, blef detta Utlåtande af Ståndet gilladt. Från Högloft.
Det må nu vara hur det vill med orsaken, men helt säkert äro vi alla, som älska vårt modersmål, ense om, att » fruntimret » måste aflägsnas så fort som möjligt ur taloch skriftsprå- ket. — Nå, men ett tilltalsord till främmande kvinnor då? — Ja, häri ligger det! Men, i allt sundt förnufts namn, hvarför icke helt enkelt besvara t. ex. en obekant kvinnas fråga efter den eller den gatan med ett: ni har den där o. s. v., i stället för: i O m fruntimret går o. s. v. Eller, då det gäller att be om en tjänst, som förhållandet var i den lilla uppsatsen i Idun, säga: Skulle ni, min fru (fröken). Jag förstår ej den nästan öfver allt inrotade oviljan för ordet ni, om den icke skulle härleda sig från en hemlig fasa för att ett allmänt tilltalsord skulle för mycket tränga titlarne i bakgrunden. Men då högst få människor i deras klädedräkt ute på gatan gifva upplysning om rang och titel, så kan man väl åtminstone därstädes vara befriad från alla långa tilltalsord. Det är egendomligt nog, att fastän skåningarne äro så vana vid att tilltalas af danskar med de och di samt själfva använda dessa tilltalsord till danskar, både här och i Danmark, hafva de nästan ännu större motvilja mot ni än uppsvenskarne. I de fall, där stockholmarne säga fruntimret, säger skåningen » frun » eller » fröken », allt efter den obekantas mer eller mindre » frulika » utseende, och det är lustigt att iakttaga den förlägenhet, som uppstår, om någon tredje person händelsevis kommer till och rättar ett misstag i fråga om fru eller fröken. En tid använde personer af lägre bildningsgrad tilltalsordet damen, då de ville undvika misstag på frun och fröken, men då nämnda ord, i denna bestämda form, här i Skåne har släkttycke med fruntimret, försvann damen snart, som väl var.
Det är ett äkta rococoblad, där den väl ungefär sjuårige prinsen står med en kommandostaf i handen bredvid den furstarnas jordglob, som manar dem att fylla hemisfärerna med bullret af sitt namn och klangen af sina dygder. Gustaf ser där snarare ut som en liten mysande gubbe än ett barn, men ansiktet har barndomens rundning och outvecklade uttryck. Man kommer att tänka på någon pussig och fetlagd kärleksgud från barocktiden, som en spjufver roat sig att kläda i peruk och sidenrock. Men redan i afbildningarna från hans äldre kronprinsår begynner typen stadga sig. Det berömda och egendomligt sneda i pannan framträder – beroende på en intryckning vid vänstra tinningen –, de stora kupiga ögonen under sina välpenslade ögonbryn tändas af drömmande lif, och kring munnen kommer det uttryck af vekhet, som i åttitalet öfvergår till något trött och desillusioneradt. I Paschs kröningsmålning hafva vi den unge konungen framför oss i hela glansen af sin ungdom. Ansiktet har något af ungt lejon genom den stolt böjda näsan med sina litet uppspärrade näsborrar, och de stora ögonen, som blicka framför sig, undvikande beskådaren, äro upptagna af egna, dristiga planer. Det är den unge konungen, som snart gör 1772 års revolution, som Pasch målat. De många senare framställningarna från Gustaf III:s konungaår synas mig, hur olika de äro i uppfattningen, dock i det stora hela sönderfalla i tvenne bestämda typer, och dessa båda typer framställa just de tvenne olika människor inom Gustafs bröst, hvilkas aldrig helt försonade brottningskamp jag sökt antyda. Den ena framställningsföljden är så att säga mer officiell, den vill framställa härskaren, regenten, och allt tydligare ser man hos denne det drag af missräkning, maktsjuka och trötthet, som lifvet mer och mer utvecklade. Den andra gifver oss drömmaren och poeten, svärmaren, evigt ung, om också med ett drag af melankoli. Sergel har med vanlig genialitet utpräglat båda typerna. Härskaren träder oss till mötes i sin mest medvetna styrka i kolossalbilden i vårt museum.
Jag vill ej eller ingå i discussion öfver hvad , som är vilkoret för en god förvaltning , emedan Särskildta Utskottet, äfvensom Comiterade, i den delen, framställt ganska antagliga förslag, hvilka på en gång skola gifva kraft åt Styrelsen, och sätta hvarje Embets-befattning pa sitt rätta ställe. Ur dessa åsigter öfverser jag ganska gerna några små olägenheter i Särskildta Utskottets Förslag, som kanske icke fullkomligt uppfattat idéen af de olika samhälls-makterne, af skillnaden, emedan Styrande och Förvaltand* Den 14 December. 1 665 befattningar, samt utaf Embetsmanna-Corpsens oberoende utåt annat, än sjelfva lagen. Uppå alla dessa skäl, och då jag inser omöjligheten för en Lagstiftande Corps, att eosam frambringa ett sammanhängande Organisations-förslag , tror jag just nu ögonblicket vara inne, att öfverlemna till Regeringen, hvad sorn är gjordt i ämnet, för att nästa Riksdag få höra ett bestämdt uttryck af Styrelsens tankar i denna väg. Å andra sidan, ehuru jag gillar detta öfverlemnande till Konungen, anser jag likväl, alt man bör gå försigtigt till väga. Jag vägar derföre föreslå en underdånig skrifvelse till Kongl. Maj:t, hvilken, om den ställdes så, som jag nu ämnar hafva äran framställa, skulle förena samtelige Riks-Ståndens önskan, emedan den innefattar hvad 2:ne Stånd beslutat, utan att likväl bifalla hela förslaget. Den lyder , som följer :
Kän kero, i soljd as Kongl. Naj:ts lVadiga Rros don 29 Vngnsti 1843 ook don 23 Kokruari innevarande ar, pä Kongl. Naj:ts Relällningskasvando, kvilka erliällit Kädig kesallning att lata omskritva lä nöderne» mod iagttagande dervid al åtskilliga rättelser, kvaremot, sedan Kongl. Naj:t don 24 danuari 1840 söroskritvit liera ändringar uti 8karakorgs Rans Roteringsverk, do loruvade kandlingarne kärom ej torr än doil 2 -Vngnsti 1843 sran Kongl. Naj:ts Resallningskasvande inkommit till Krigsook Kammar-Lollogiorno, som i anledning doras, under don 25 sistlidne Naj, i underdänigket sig utlätit, ook dervid tillstyrkt åtskilliga rättelser, sor astadkommande kvaras ärendet mäste till Kongl. älaj:ts Rosallningskasvando äterlkr visas. Oek da tor olrigt Rikets 8tändor tormält sig vilja uppskjuta mod prokningen at do sasts tällda Roterings-längderna, intilldess Roteringen ötvor kola Riket kunnit torsiggä, ansäg 8tats-Rädot, vict sadant soilaällande, annan ätgärd nu ioke erlind ras, än att Rikets nu sorsamlade 8tander, uti Kådig skiEvelso, underrättades om kvad, i allseende pä don nva ordinarie 8oldat-rotei ingen, sedan sista Riksdag tillgjordt klilvit, älvensom om ole orsaker, som vällat, att densamma än - ^Vackr-a F^r/ive/so, /V/c> 10 39 nu ioke kunnat sutt1)oi'da8; XoiiAt.
Banco-fullmäktiges första pligt är, att upprätthålla myntvärdet: a) genom reglering af Bankens sedel-utgifning med fortfarande uppmärksamhet å metalliska kassans ställning samt vexelkursens förhållande; b) genom inlösen, efter fastställd grund, af Bankens sedlar, antingen med Svenskt mynt, eller med utländskt mynt, eller med omyntadt silfver och guld, eller med vexlar å den metalliska valuta, Banken kan hafva å utrikes ort nedsatt; det första ovilkorligen, i de andra formerna, efter Sedel-innehafvarens önskan och Banco-fullmäktiges pröfning af omständigheterna i hvarje serskildt fall, samt c) genom ändamålsenliga åtgärder till metalliska cassans förstärkning eller till förminskning at Bankens förbindelser och utlåningar; allt på sätt och i den ordning vidare stadgadt är, 33:o (§. 59). Banco-fullmäklige skola, genom inköp af silfver från främmande 8o Banco-Ulskottets Utlåtande, N.o 44- länder, förstärka Bankens metalliska cassa, då sådant, utan lemnadt förskott, för Banken icke medför större utgift, än som erfordras för transporten af silfver från uppköps-orten till Banken. 34:o (§. 60). Uti Banken einottages ej mindre controlleradt verksilfver, efter ett pris af En R:dr 5 sk. 4 i'stBanco per lod, utan äfven controlleradt ducatoch arbetsguld eller annat omyntadt guld, efter det för tillfället gällande invexlingspris på dukater, dock ej i mindre partier hvarje gång, än minst 100 lod silfver, eller hvad guldet angår, en qvantitet, motsvarande minst 20 dukater. 35:o (§. 61). Banco-Fullmägtige berättigas att, då Bankens säkerhet det kräfver, lill förstärkande af Metalliska Cassan, å utrikes ort upptaga lån, till ett belopp, motsvarande högst Tre Millioner R:dr Silfver. 36:o (§. 62).
”Förenar sig byelaget derom, att skogen ”må i enskifte läggas, tjene då dej vid tili ef - 400 Den 17 April. e. m. ”terrättelse den delningsgrund, som vid förut ” faststäldt storskifte blifvit följd. Skolandes ”Landtmätaren med gode männen tillse, att dell ”sorn sina skogslotten , framför öfrige grannar, ”spart och vårdat, må den bätöe delen deraf, 5,så mycket möjligt är, på sin Enskiftes.lott få ”behålla, men för den som något af sin sparba skog föilorar, och i stället afbrukad mark ”erhåller, bör, på sätt Allmänna Landtmäteri”Förordningen föreskrifver, skälig ersättning ”tilläggas.’5 Detta Nådiga stadgande kan aldrig förtydas, och följden af en sådan lag är den, att alla och en hvar uti ett bylag sker rätt, samt att en slösaktig skogsförödare aldrig kan, åtmindstone icke utan betalning, åtkomma sin grannes besparade skog. Hvad ett hemman lider derigenom, att det vid Enskifte mister sin skog, som genom lagFgen verkstäldt och faststäldt Storskifte blifvit samma hemman tillagd, det behöfver jag icke vidlyftigt beskrifva j ty en hvar , som äger skog till sina hemman, känner nyttan och fördelen deraf; det bör jag likväl nämna, att uti Blekingen är skogen af eu ganska stor betydenhet , ty sjelfva hemmansprisen grundläggas oftast efter den mer eller mindre skog som finnes vid ett hemman, emedan en åbo sällan har mera öppen jord, än den han oundvikligen behöfver till brödfödan, samt icke heller är i tillfälle att på utmarkerna uppodla flera ägor , j anseende till jordmånens stenbundna och i öfrigt II. Den 17 April. e. nt. öfrigt magra beskaffenhet, utan måste lefva af skogen, hvilken, rätteligen använd, lemnar tillräckligt utrymme till förtjenst.
Seger och föryngring ljudar messans ton af Palestrina. Ila ock, du fläkt från himlen, ljuft hugsvalande och mild, Sköna påsk, från Sverige helsa, liljor kring furstinnan Till den lidande furstinnan vid den fjärran Tiberns stränder, Svenska folkets goda känsla, enkelt uttryckt, ärligt menar, Säg, Den är djup som svenska Vettern, djup som hennes Bodensjö, att svenska folket gömmer trofast hennes väna bild Och ett hopp att snart ånyo helsofull hon återvänder! sjö var krater fordom, nu den ler i blommors hägn: rosor spira efter hett Scirocco-regn, thermer. böjer hjärtat djupt till jord, strö! Mäktig som den dolda åder, hvarmed sägnen dem förenar. &lt;$• jO ' af 1X) iTsén t i i 10 N u I ringa alla klockorna bygder Och jubel Att våren och fyller de påsken u in länder, f r o m m a s återvänder. u N u Och sinn, t034 n sprängas ljuset fängslade flammar Oändlig kärleks Utöfver vattnen knoppens och helge and ' sväfvar. » läsbarn » Chrysander. » ftltöj / Påter barnen k o m m a till mig o c h förmen a s * nen dem i c k e, ty sådana höra G u d s rike till. » D e n n a kärleksfulla o c h djupt allvarliga maning ställer den store barnavännen ännu i dag till alla föräldrar, uppfostrare o c h lärare. A t t dessa hans ord närmast gällde de späda barnen, hvilka ännu buros i modersfamnen, framgår af berättelsen, o c h det är också ännu m o - derns heliga företrädesrättighet att i d o p e t frambära sitt barn att af h o D o m välsignas, så- som dessa mödrar på J e s u tid gjorde det. Ett skönare e x e m p e l på en bedjande m o d e r än Hanna, Elkanas hustru o c h Samuels m o - der, finna vi knappast, o c h för alla tiders m ö - drar kan denna lofsjungande kvinna från gamla testamentets dagar framstå såsom ett f ö r e d ö m e.
En mängd hästar uppköpas årligen af personer från andra län, särdeles vid den remontmarknad, som i September månad hålles i Skölde; och har i följd deraf priset på vackra hästar blifvit högt uppdrifvet. Svinkreatur uppfödas i mängd inom vissa delar af länet, särdeles vid större bränneriet’, der dranktillgången gifver tillfälle dertill. Fläsket säljes merendels till uppköpare i orten, hvilka sedermera afyttra det partivis uti Örebro och Stockholm. För alt främja fällningen af rofdjur och såmedelst minska de förluster desse årligen tillskynda landtmännen, ingingo länets invånare den 9 Mars 1842 en af Eders Kongl. Majit den 8 Augusti samma år i nåder fastställd förening om erläggande af högre belöningar för rofdjurs dödande och inrättande af minst en varggrop inom hvarje härad, till hvilket sednare kostnaden utgått af länets jagtkassa. Ändamålet dermed synes ock småningom vinnas, emedan under sednare qvinqvennium dödats 31 vargar samt 596 gamla räfvar 24 oell 494 räfungar mer än under del föregående, ehuru ingen anledning är för handen att antalet af dessa skadedjur betydligt ökats. Under sednare qvinqvennium hafva inom länet blifvit fällde nedanuämnde antal rofdjur och följande belöningar derför utgått: År Vargar. Vargungar. Eäfvar. Räfungar. Att freda afröjde skogstrakter till återväxt påtänkes sällan, och än mindre att så skogsfrön eller uppdraga plantor af löfträn annorstädes än i alleer och trädgårdar, otvifvelaktigt derför att frukterna deraf icke skördas förr än efter ett par mansåldrar.