Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Län biträdde motion om förhöjning af lösningspriset å saltpetter; 18:o Eric Nilssons från Jemtland motion om upphörande för Lapparne af fiskesoch skattefjälls-skatterne; 19:o Bengt Gudmundssons från Halland motion om anslag af Statsmedlen tili odlingar och utdikningar inom Halland; 20:o Pehr Mårtenssons från Jönköpings Län motion om eftergift af räntan å förra Krono-hernmanet och Comministers-bostället Rännås Helsegården, | mantal i Jönköpings Län; och 21:o David Anderssons från Halland, sedan den 19 dennes, på bordet hvilande motion om rättighet för Indelningsoch Räntegifvare att efter godtfinnande antingen in natura lefverera indeinings-spanmål och räntepersedlar, eller dem efter markegångspris med penningar lösa, samt att, i hvad fallsom helst, blifva befriad från spanmålens forslande. Bevillnings-Usskottet: l:o Ephraim Larssons från Elfsborgs Län, sedan den 19 dennes, på bordet hvilande memorial med förslag, att de beräkningar, som vid bevilinin - Prot. Utdr. d. 22 Februari 1840. 53 gens bestämmande under namn af minimi-tabell, uppgöras öfver hvarje Läns bidrag dertill, icke matie vara för Täxeringsmännen bindande; och 2:o Anders Jonssons från Tuna i Östergöthland motion om rättighet att utan afgift till Staten få idka smideshandel och handsmiden. Banco-Utskottet t Olof Olofssons från Westerås Län motion derom, att beräkningen af ränta pä ränta i Rikets Ständers Bank måtte unphöra. Lagutskottet: O l:o Håkan Nilssons från Christianstads Län, sedan den 19 clennes, på bordet hvilande motion om förändring i hittills gällande Lag, angående deltagande uti Tingsoch Fånghus-byggnaders uppförande och underhållande; 2:o Sven Isacssons från Öland af Per Jonsson derstädes biträdde motion, angående förändring i stadgandet 0111 ansvar för den, som vägrar undergå ådömd uppenbar kyrkoplikt; 3:o Per Mårtenssons från Jönköpings
M 58. i anledning af väckta motioner angående folkskoleväsendet, eller det nederst å sidan 7 förekommande tillstyr kande, »att Pikets Ständer måtte i underdånig skr ifvelse till Kongl. Majit anhålla, att hädanefier de statsbidrag, som kunna komma folkskolorna till godo, måtte bestämmas, icke uteslutande efter församlingarnas blifvande tillskott, ulan jemväl med afseende på deras behof och redan gjorda uppoffringar för sitt skolväsende», än ock meddelodt utdrag, JVs 235, af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll för den 28 dennes, med inbjudning till de öfriga Rik—Stånden att förena sig idet al Bonde-Ståndet öfver förevarande moment fattade och uli sagda protokollsutdrag upptagna beslut. Med ändring af Utskottets i detta moment gjorda hemställan beslöt PresteStåndet lör sin del, »att Pikets Ständer måtte Kongl Majlis ifrågavarande nådiga framställning på det sätt bifalla, att lill folkskoleväsendets utveckling och förbättring å Åttonde HuBudtiteln uppföres ett anslag al 150,0(10 Ridr, att utgå efter de grunder, som för delfående! af dylika understöd för närvarande äro fastställda, med iakttagande af de förändringar, som, på sätt här ofvan inhemtas, Kongl. Majit funnit i sådant hänseende nödiga, endast med det tillägg i afseende på vilkoret, att församlings mot folkskoleafgiflen svarande tillskott bör vara nnvändt till examinerade lärares aflöning vid egentliga folkskolor i så vida icke Kongl. Majit, på grund af upplysta lör hållanden, finner för godt från detta vilkor befria». Och åberopande detta sitt beslut ansåg Ståndet yttrande å dess sida derigenom jemväl vara meddeladt öfver såväl Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 58. i ofvan upptagna del, som Hedervärda Bonde-Ståndets lörrberörda inbjudning. Biföllos. Punkten 78 morn. a).
Amiralitets Rammar-Lontoret. i Camererare ZZZ m m — 444- — i Kammarförwandt 200 66 Z2 ... 66 Z2 . 266: Z2. 1 Rewisor roo 66 Z2 — 66 Z2 — 266: Z2. i Bokhallare Iso — —> 52 — 52 200: — 2 Kammarssrifware s ioo R:dr - 200 ZZ l6 — 66 Z2 izz: 16 Amiralitets - Lassan. 1 Casseur 250 8; 16 — 83 l6 —- zzz: iz. r Kammarssrifware roo ;; 16 — ZZ 16 — izz: 16. 1 Cassassrifware 66 22 22 — —: 88- — Sjö -NZilitie - Lsntovek, r Sjö-Militie-Commissarie ZZZ in lll 444: — 1 Kammarförwalt LOO 66 Z2 — 66 Z2 st 266: Z2. 1 Rewisor 200 66 Z2 — 66 Z2 —- 266: Z2. rine Kammarssrifware ä iso R-'dr - 20 O ZZ 16 — 66 Z2 — rzz16. 1 Casseur för Timmermans-astöningen - 200 66 Z2 — 66 Z2 — 266: Z2. i Kammarssrifware till biträde -> 100 ZZ 16 — ZZ 16 — IZZ: r6. 1 Regementsssrifware för Bätsmans-uppfordringcn och Vacance-medlen - 200 66 Z2 — 66 Z2 — 266: g 2. r Controlleur för Handtmerksoch Timmermans-Staterne - « 175 58 lt> — 58 16 — rzz: 16. 1 Bokhällare till biträde - 152 52 52 200: — 1 Kammarssrifware dito - roo ZZ 16 — ?? 16 — izz: 16. 1 Controlleur för Båtsmansoch Landt-commenderingar i?5 58 16 — 58 >6 — rzz: l6.
Drottningen i underdånighet erbjudit och öfverlåtit dispositionen a£ Rosersbergs Kungsgård, på lika sätt och villkor, sorn den till Hans Majit Konungen blifvit Öfverlemnad, och att af Hennes Kongl. Majit begagnas i det bedröfliga fall, det Gud Nådeligen länge fördröje, att Hennes Kongl, Majit i Enkestånd blefve försatt, §. 8, Efter inhemtad kännedom om åtskilliga af Hans Kongl. Majit, under den 4 sistförllutne Junii, Oss i Nåder meddelade Articlar uti det den 8 November förlidet år, i Eichstädt, emellan Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen och Hennes Kongl. Höghet Prinsessan, Josephina *5 'af Leuchténberg och Eichstädt, afslutade och undertecknade Giftermåls-Contract, samt med anledning af Kongl. Maj.-ts, på grund deraf, gjorda Nådiga framställning, bafve Yi dels godtfunnit, att för Hennes Kongl. Höghet Kronprinsessan, i den sorgeliga händelse, att Hennes Kongl. Höghet varder i Enkestånd försatt, bevilja en lika underhålls-summa, sorn för Elen. nes Kongl, Majit Drottningen i 5 §. af Riksdags. Beslutet den 21. Julii 1818 eller 60,000 Rid. Banco, dels ock velat förkla. ra och utfästa, att Tullgarns Kungsgård, hvil. ken för närvarande innehafves af Hennes Kongl. Höghet Prinsessan Sophia Abbertina, för Dess lifstid, men, enligt Riksens Ständers, genorn underdånig Skrifvelse den 2. Martii 1818 , tillkännagifne förordnande, kommer att Sedermera af Hans Kongl. Höghet Kron-Prinsen, likaledes i DeSs lifstid, begagnas, skall, med alla till samma Kungsgård hörande Hemman, Lägenheter och Inventarier, i förrberörde händelse, tillträdas såsom Enke-säte af Hennes Kongl. Höghet KroU-Prinsessan, samt uti Hennes lifstid, under full nyttjande rätt, enligt Kongl. Brefvet den 1.
Jag återtager mitt ämne, der jag blef afbruten: Lika litet tror jag, att något godt och knappast något varaktigt skulle kunna uppstå ur en lagstiftning, som hade för sin uppkomst att tacka slumpen eller öfvermakten. Ur denna synpunkt bär jag alltid betraktat representationsfrågan och, oansedt jag icke är obekant med de hårda och obilliga omdömen, som hvila öfver förmedlande meningar, och hvilket jag betraktar som ett af tidens mest bedröfliga tecken, förklarar jag ganska öppet, att mina åsigter i denna fråga äro förmedlande. Hvad jag i denna sak anfört, har varit' mera för att utreda ämnet för mig sjelf och andra, än för att för mina meningar framställa något anspråk på ofelbarhet. Likvisst finnes det grundsatser i afseende på representationssättet, som äfven jag anser oeftergilliga, men dessa röra mera dess inre väsende, än den form, hvarunder detsamma må uppenbara sig, mera frågans, om jag får så uttrycka mig, andliga natur än dess kroppsliga gestalt. Dessa grundsatser äro helt enkla, de äro inga andra än de, som förnuftet erkänner och alla tiders erfarenhet bestyrker, då jag nemi. uppställer den fordran, alt inom vår samhällsbyggnad konungamakt och folkfrihet, bildning och förmögenhet, rörelseprincip och återhållande kraft böra mot hvarandra vara behörigen afvägda och bibehållas vid ett icke blott villkorligt utan äfven ovillkorligt inflytande, som de re dan utöfva och alltid mäste komma alt utöfva inom hela vårt samliällslif. Deremot är jag icke uteslutande fästad vid bibehållandet af ståndselementerna inom vårt representationssätt. Denna åsigt är hos mig underordnad hvad jag må betrakta såsom möjligt och verkställbar^ Afven jag torde vid något tillfälle hafva framställt den tanken, att det kunde vara välbetänkt låta representationsförändringen utveckla sig ur det bestående och från egen grund; men ä andra sidan bör det icke förnekas, att hvad som i politiskt afseende är välbetänkt, låter sig aldrig med full visshet bestämmas, förr än genom följderna.
Säkert är i alla fall, att när vi kommit så långt som hit, så berodde vår instängning på ett alldeles tillfälligt missöde och på ovanliga isförhållanden under hösten 1878 i norra Beringhafvet. TIONDE KAPITLET. Öfvervintring blir nödvändig. – Vegas läge. – Isen kring fartyget. – Amerikanskt skepp i närheten af Vega vid instängningen. – Det närbelägna landets beskaffenhet. – Vega inrättas för öfvervintring. – Proviantdepot och observationshus anläggas i land. – Vinterdrägten. – Temperatur om bord. – Helsotillstånd och matordning. – Köld-, vindoch snöförhållanden. – Tschuktscherna om bord. – Menkas besök. – Sändning af bref till hemmet. – Nordqvists och Hovgaards utfärd till Menkas tältplats. – Nytt besök af Menka. – Brefvens öde. – Nordqvists resa till Pidlin. – Fynd af en tschuktschisk graf. – Jagt. – Vetenskapliga arbeten. – Lifvet om bord – Julafton. Viss derom, att några få timmars sydlig vind vore tillräcklig att skinga det knappast en svensk mil breda isband, som spärrade vår väg, och tryggad genom ofvan anförda meddelanden från sakkunnige män i Amerika rörande höstisens förhållande i hafvet norr om Beringssund, var jag i början föga orolig öfver uppehållet, som begagnades till korta utflygter i land och samqväm med invånarne. Först sedan dag förflutit efter dag utan att någon förändring inträdt, blef det klart för mig, att vi måste bereda oss på en öfvervintring just på tröskeln mellan Ishafvet och Stilla oceanen. Det var en oväntad motgång, så mycket svårare att med jemnmod fördraga, som det var ögonskenligt, att vi skulle hafva undgått densamma, om vi kommit några timmar tidigare till östra sidan af Koljutschin-bay. Talrika tillfällen hade under den föregående delen af resan funnits, då dessa timmar kunnat besparas: Vega hade ej behöft dröja så länge i Dicksons hamn, vi hade kunnat spara en dag vid Taimur-ön, dragga något mindre vester om de Nysibiriska öarna o.s.v., och framför allt var vårt långa uppehåll vid
— För erhållande af medel till allt detta borde Staten lills vidare uppbära och utdela skyddsafgiften, på sätt hittills egt rum, men med den bestämda förklaring att, då småskolors inrättande och underhållande företrädesvis borde tillhöra kommunerna, Statens bidrag för delta ändamål, så fort ske kunde, komme alt upphöra och föräldrarne inträda i skyldigheten alt sjelfve sölja för sina barns första och förberedande undervisning. I följd häraf har motionären föreslagit, att a) jemväl under nästa statsregleringsperiod halfva skyddsafgiften måtte användas för landets folkskoleväsende på det sätt alt 104,000 R:dr såsom hittills ansloges åt lärareseminarierna, folkskole-inspektionen m. m. och att af återstoden 80,000 R:dr användes till förhöjning af de examinerade lärarnes löner med församlingarnes bidrag såsom redan är föreskrifvet, och StatsUtskottets Utlåtande N:o 139. 91 75,000
Befallningar angående dispositionen af RiksgäldsContoirets medel eller hushållningen med Verket, gifne af någon annan än Rikets Ständer, få icke af Fullmäktige åtlydas och efterkommas. — Och i afseende på de föreskrifter Rikets Ständers Revisorer kunna meddela, kommer härmed att förhållas enligt den förRevisorerne gällande Instruction. Egande Fullmäktige, att, vid de ( 73 ) emellan Riksdagarne infallande Revisioner, begära råd af Revisorerne uti sådane mål, för hvilka ovilkorliga och bestämda föreskrifter saknas. — Fullmäktige böra till verkställighet befordra hvad Revisorerne, enligt deras erhållne Instruction, uti en eller annan måtto till efterrättelse föreskrifva. $. 125, Fullmäktige vare det förbudet, att, genom underdåniga tillstyrkanden, bereda bifall till sådant, som strider emot de uti detta Reglemente stadgade allmänna grunder för RiksgäldsContoirets inrättning, eller ock på något sätt skulle leda till inskränkning af Rikets Ständers rättighet att sjelfve om Verket förordna. §. 126, Aceord om RiksgäldsContoirets Fordringar få icke af Fullmäktige beviljas, utan Rikets Ständers serskilda föreskrift. §. 127. Skulle Fullmäktig komma i den författning, latt han icke kan vara Riksdagsman och Ledamot af Utskott, upphörer genast hans Fullmäktigskap och hans rum anses ledigt samt kommer att i föreskrifven ordning återbesättas. Angående Fullmäktiges Sammankomster. 5. 128. Fullmäktige sammanträda till öfverläggning om de ärenden, sorn påkalla deras åtgärder, minst en gång i veckan, men äfven oftare, om ärendenas beskaffenhet ( 74 ) och oafbrutna gång sådant skulle fordra; Börande härvid alltid ordentligt Protocoll hållas. $. 129.
Då det likväl är förenadt både med omsorg, ansvar och åtskilliga åligganden, att förvara rotekistan, tyckes den, som har större andel i roten, äfven böra förvara kistan längre tid än den, som bar mindre, kanske understundom endast V5 eller */6 emot den förra. Som det dock icke torde vara lämpligt att flytta kistan mer än en gång om året, lärer väl ett år vara den kortaste tid, som hvarje rote-interesseut bör förvara benne, men jag före - Dea 30 November e. 111. 555 slår att densamma måtte flera år å rad blifva qvarstående bos dem, som ha större andel i roten. Om man lade öreslands-beräkningen till grund, vore saken lätt upgjord; ty då t. ex. en rote bestod af 27 öresland och interessenterne vore 4, hvaribland en hade 6 öresland, en 4, en 7 och en 10, så borde hvar och en förvara kistan lika många år, sohl han hade öresland i roten. Med ett sådant stadgande vore all rättvisa vunnen. Derjemte torde något närmare böra bestiimmas hvilka dens åligganden vore, som förvarade kistan; om han, såsom hittills varit vanligt, skall vid kronoupbördsstämmorna betala förekommande vacance-afgifter, trossmedel etc., och sedan söka sin ersättning hos de öfriga interessenterna, cm han eger någon närmare befattning med rekrytering, då sådan förefaller m. m. Jag anhåller om remiss häraf till vederb. Utsk. Remitterades till Allm. Besvärso. Ekon.Utskit. Slutligen upläste Frih. Paykull denna motion: Sedan, jemte den stora ingången till Riddarh-Salen, ännu en annan blifvit öpnad, nemi. genom de nedre rummen, lärer föreskriften i § 16 Riddarh.Ord:n om polettens upvisande för vakthafvande Underofficern, icke mer vara rätt tillämplig. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Om RiddarhusSecreterarens tillsättande af Ståndet, eller stadfästande i Embetet, samt huru förhållas bör, då RiddarbusSecreteraren är af sjukdom hindrad, att sin tjenst förrätta, utgör ett af Utskottet gjordt tillägg till RiddarhusOrdningen, Dessa städganden hafva förut haft ett rum i Riddarhusthrectionens instruetion, men då, vid öfverläggning härom, Utskottet ansett, att ett så vigtigt embete som det, att vara Ridderskapets och Adelns Protocollsförande, aldrig bör annorledes, än tills vidare och det blott i nödfall, tillsättas af någon annan än af Ridderskapet och Adeln sjelf in Pleno, och stadfästandet i Embetet af en tills vidare förordnad Riddarhns-Seereterare, eller utnämnandet af en ny, således kan bli ett öfverläggningsämne, har Utskottet ansett ett stadgande härom böra i RiddarhusOrdningen införas. §. 5o, Om förändringar i PiiddarluisOrd - Den 18 Augusti e. m. ningen, motsvarar nuvarande §. 52 med följande rättelser: 1) Att hädanefter inga förslag till jemkningar i RiddarhusOrdningen skola få föreslås af Utskottet, så vida de ej grunda sig på stadfästade Grundlagsförändringar. 2) Att sanctionerade ändringar i RiddarhusOrdningen böra blifva gällande genast efter den Riksdagens slut, då de beslutats, på det att ej, emellan Riksdagarne, ett upphäfvet stadgande må behöfva följas; och 5) Att RiddarhusOrdningen icke må åberopas i sådane mål, der den möjligen genom ett misstag vid redactionen, kan befinnas vara i strid med Grundlagarna. §. 5i. Eller om ceremonierne vid Ridderskapets och Adelns åtskiljande, innefattar utom den nu gällande paragraphen 55, ett tillägg, hvarigenom Utskottet sökt undanrödja den stridighet, som hittills i visst afseende ägt rum emellan denne paragraphen och Grundlagarne.
Friplatserna i hvardera classen kunna ökas, så att der kan finnas åtminstone en lärling af allmogens söner från hvarje län, och att fri-eleverne kunna uppgå till ett antal af 6 eller 8, utan att omkostnaderna å Statens sida derigenom behöfva ökas, enär understödet en gång blir beräknadt så, att det fyllest svarar mot hvad som fordras för inrättningens bestånd på det hela och lärarepersonalens aflöning. Sitt nit och sin fallenhet för befrämjande af hvad med en så beskaffad läroanstalt är att afse, har Hr Nonnen ådagalagt, i det han, sjelf född Engelsman och sedan elev från det bekanta och berömda Mögelin i Preussen, varit den första, sora, i anledn. af i allmänhet väckta frågor om gagne - Den i5 Februari e. m. 9' ligheten af ett jordbruks-institut i Sverige, haft mod att inlåta sig i utförande af ett företag, som ännu ej varit försökt i landet, och hvarvid alla svårigheter och hinder ej kunde beräknas, i saknad af föredöme. Under den tid, som förflutit ifrån inrättningens stiftelse, — och hvilken må till större eller mindre del anses hafva varit behöflig för vinnande af kännedom om sådant, som endast genom erfarenheten står att inhemta, — har Hr Nonnen uteslutande egnat sig och alla sina bemödanden att fullfölja hvad han påbörjat, derunder anlitande egna inskränktare tillgångar, så långt möjligt varit, för att närma sig det mål, hvartill han hade att sträfva. Måhända gifvas de, hvilka anse sig äga anledntr att tillräkna inrättningen på Degeberg brister af flera slag. De böra dock ej skådas med förstoringsglas; och det i allo felfria, fastän yttersta målet för allt sträfvande torde dock för alltid blifva oupphinneligt.
Sala Bergslag torde i och för dess arbetare vara den största spannmåls-konsumenten, men inköper sitt behof dels från Upsala Akademi, dels från Embetsoch Tjenstemän af deras lönings-säd. Af andra produkter är tillförseln ej heller stor, och ofta yppas brist på plank, bräder, tjära, o. m. d. Några större odlingsföretag hafva under detta qvinqvennium icke försports, ehuru tillfällen dertill icke saknas. Orsaken dertill synes vara, att skogsdelningen ännu icke nått ett ändtligt slut, så att vederbörande lottegare äro ovisse, huruvida de få behålla dem tillskiftade lotter, å hvilka utan tvifvel flere odlingslägenheter finnas. Emellertid har odlingen af klöfver å trädesjorden blifvit af många jordegare med framgång försökt. Den bär förut varande Skolan har blifvit reorganiserad och utvidgad lill en högre Apologistskola med Rektor och 2 Apologister till lärare. Denna Skola synes, åtminstone under nuvarande Rektors nitiska vård, vara ändamålsenlig och besökes af stadens och kringliggande orts ungdom. Den år 1839 inrättade Lancasterskolan fortgår äfven i samma goda riktning, hvarmed den började sin bana. Ett nytt Skolhus af träd är af Sala Bergslag uppbyggdt åt Lankasterskolan och i samma lokal äfven ett rum ställd t lill Apologistskolans disposition. Ett försök med så kallad Småbarnsskola har upphört. I likhet med hvad sista Berättelsen omförmäler äro två Läkare här stationerade. En Djurläkare och två Barnmorskor, med löner försedde, äro ock i staden boende. Fattigförsörjningen handhafves nu, såsom förut, af Pastor och Kyrkorådet, med biträde af dertill utsedde Fattigvfirdar. Under nuvarande Pastors tjenstetid har åtskilligt blifvit försökt, för att afskaffa tiggeriet. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970
Utom det att denna sak såsom opröfvad ej kan påstås, är det ej sagdt, att så många af de kvinnliga trädgårdsmästarne stanna, som man säger, på öfverblifna kartan och behöfva träda i tjänst hos andra; ifall en bråkdel af dem gör det, torde kunna ställas i utsikt det, som är verklighet i andra länder, och hvarpå jag är i tillfälle anföra såsom exempel en tidningsnotis ur Aftonbladet för 6:te mars i fjol; den lyder så här: IDUN ket att, såvida stadens välfärd är dem kär, inom en timme brädda faten med guld och ädla stenar. Skarorna lyda knotande. För att fylla det tredje fatet fordras klostrets skatt, som äfven hämtas, trots abbotens varning. Valdemar bländas af det myckna guldet och besluter bryta sitt löfte till hafvets makter. I fjärde akten inmuras Ava för sitt omedvetna förräderis skull i jungfrutornet. Innan hon dör, ber hon till himlen om hämd på den, som vållat hennes ofärd. I en vision ser hon nu Valdemar lida skeppsbrott. Då anropar hon Gud om nåd för sin fädernestads bödel, hvarvid Valdemar finner räddning på en klippa, men skatten sjunker ned till Ägirs döttrar, där den lyser med bländande glans. Denna romantiska och verkningsfulla operadikt bäres af en alltigenom melodifager musik, som städse finner de lyckligaste uttryck för handlingens olika skiftningar. Rland verkets många skönheter må särskildt nämnas det bedårande vackra mellanspelet i andra aktens frestarscen, då Valdemar hycklar kärlek för Ava samt den därpå följande duon; vidare de karaktärsfulla dansmelodierna samt tredje aktens mäktiga slutkör, då folket gripes af raseri och förtviflan öfver danakungens våldsdåd. » VALDEMARSSKATTEN i » Kvinnliga trädgårdsmästare. I trädgårdsinstitutet i Swanley i England mottagas kvinnliga elever och utbildas till konstträdgårdsmästare.
779 följd af kol-åtgången för tackjernsblAsningen, stegrade kolprisen inom Bergslagen, de inom dessa orter vanligen högre prisen å födoämnen, serdeles spanmål, samt de ofta långväga och besvärliga transporterne af stångjernet från Banken till vågarne utgöra olägenheter, som merendels äro förenade med fördelen af den närmare tillgången å tackjern eller jernmalm, och ofta fullt motsvara denna fördel, eller till och med öfverväga den; men å den andra sidan, beror svårigheten af tackjernseller malmtranspoiterne ingalunda helt och hållet af Bergslagens aflägsenhet från Bruken, utan mera af de tillfällen, som localen erbjuder att verkställa dessa transporter sjöledes. Dessutom, om också, detta allt oagtadt, det kunde medgifvas, att den af Bergs-Collegium antagna skillnaden emellan fördelen af rörelsen inom olika orter eger rum, blefve det dock icke möjligt att för hvarje district uppdraga gränsorne med den grannlagenhet, att en districtvis bestämd beskattning kunde blifva fullkomligt rättvis. Rikets Ständer anse således den af B'rgs-Collegium i underdånighet föreslagna classificationen af tillverkningsorterne icke stå i öfverensstämmelse med den för beskattning i allmänhet gällande grundsatsen: att samtlige skattdragande böra, uti skatternes utgörande, deltaga i ett afmätt förhållande till dan relativa inkomst, de hvar for sig kunna påräkna af den egendom eller handtering och rörelse, som utgör beskattningens föremål. Denna grundsats kan icke med fullkomlig grannlagenhet tillämpas på Bruksrörelsen annorlunda, än genom uppskattning af hvarje verk serskildt, och detma uppskattning inåste äfven ske årligen, emedan tillverkningen sällan kan vara lika stor alla år, och dessutom vinsten icke kan beräknas ensamt efter tillverkningens belopp, utan väsendtlig en beror af de för yrket mer eller mindre gynsamma förhållanden, som merendels årligen omvexla. Sådant iagttages ock genom den årliga taxeringen till allmän bevillning, och derigenom jernnäs de missförhållanden, som vid en grundskatts bestämmande aldrig kunna helt och hållet undvikas.