Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det har blifvit anmärkt att, om vi ej skulle antaga offentligheten, en sådan lag vore onyttig; men jag ber att få erinra, att lagen blifver gemensam för hvarje Stånds offentliga öfverläggningar, och om vi ej medgåfvo offentlighet, kunna MedStånden göra det. Derföre, i fall Herr Lefren icke väckt fråga derom, skulle jag hafva varit benägen att väcka den. Jag anhåller, att, såsom Herr von Hartmansdorff föreslagit, Herr Grefven och Ordföranden ville, på samma sätt som skedde vid förra Riksdagen, först till Ridderskapet och Adeln framställa frågan om offentlighetens medgifvande, eller tillåtelse för främmande personer att öfvervara våra öfverläggningar, med fullt förbehåll, att öfverläggning sedermera skall, såsom Grefve Frölich föreslagit, först företagas om föreskrifterne, och slutligen om formen, huruvida de böra i RiddarhusOrdningen intagas, eller i en särskilt OrdningsStadga, och, i detta sednare fall, huruvida denna bör underkastas Konungens sanction. Friherre Anckarswärdj Carl Henrik: Då utan tvifvel hvar och en stadgat sin mening i hufvudfrågan, vore det fruktlöst att söka bringa ändring i den mening man fattat. Således är nu hufvudsakligen fråga om formen, för att komma till ett beslut; och då jag i den delen förenar fnig med Herr von Hartmansdorff, bör jag ej vidare upptaga tiden. D e ii 3 Februari! f. m. Grefve Posse_, Arvid: Sjelfva saken är, både vid detta tillfälle, och flere föregående, så utredd, att föga dervid är att tillägga. Lika med Friherre Anckarswärd är jag öfvertygad, att hvar och en stadgat sin öfvertygelse; och att hvarje försök att rubba den vore fruktlöst. Jag har uppträdt blott för att gifva tillkänna de skäl, hvarföre jag ej kan i allo instämma i Grefve Frölichs proposition. Jag förenar mig med honom deruti, att det reglementariska afskiljes; men en annan fråga, om hvilken mycket är ordadt och på hvilken vi måste lägga vigt, blir, huruvida stadgandet om offentlighet bör intagas i RiddarhusOrdningen eller Ordningsstadgan.
Brefven den 22 Augusti 1684 och den 4 Maj 1721, mantalspenningarne, som utgjordes af befolkningen i Waxholm, vore anslagna till aflöning åt justitiestaten derstädes och till detta ändamål från de skattskyldiga direkte utginge, hafva Revisorerne hemställt, att åtgärd måtte vidtagas i syftemål, att nämnda mantalspenningar, förslagsvis beräknade till 180 R:dr, komme att, emot ersättning åt vederbörande, till Statsverket ingå; och har Statskontoret lika med Revisorerne ansett, att ifrågavarande mantalspenningar lämpligen borde, i samma ordning som mantalspenningarne för den öfriga delen af riket, till Staten ingå, samt föreslagit att på enahanda sätt, som, i enlighet med hvad Revisorerne jemväl anfört, egde rum vid 1850—1851 års riksdag i afseende å de till Upsala akademi dittills utgående mantalspenningar utaf de å akademiens hemman skattskrifna personer, ett emot medium af nu ifrågakomna mantalspenningar för de tio åren 1854—1863 svarande anslag, utgörande, enligt räkenskaperna, i jemnt tal 183 R:dr, måtte anvisas till aflöning åt justitiestaten i Waxholm, emot det att mantalspenningarne i stället komme att till Statsverket ingå; och borde detta anslag uppföras under den å Riks-statens Sjunde Hufvudtitel förekommande anslagsrubriken: Städers friheter. Då regleringen af utgifterna under ofvannämnda Hufvudtitel vid innevarande riksdag redan blifvit af Rikets Ständer fulländad, finna Rikets Ständer, ehuru delande den af Revisorerne uttalade åsigt, likväl icke lämpligt att nu vidtaga de föreslagna åtgärderna, men hafva härigenom velat i underdånighet anhålla, det E. K. Majit, vid aflå tande - Expeditions-Utskottets Förslag till Rikets Ständers underd.
Regerings formen, 1 Stycket fr. o. m. orden Herr Baron och Ordföranden t. o. m. orden Rikets sannskyldiga nytta (se nedan, sid. 622) återfinnes i C. U. M. 1810 —1815, sid. 926 ff. 620 Den 7 Juni 1815 Constitutions Utskottets ovillkorliga skyldighet att anmärka om Stats Rådets Ledamöter eller någon Stats Secreterare brustit att iagt[t]aga Rikets sannskyldiga nytta eller ieke med oväld nit skicklighet. och drift sitt Embete utöfvat, såsom t: ex: då någon skadelig Författning blifvit tillstyrkt, eller en exclusiv förmon blifvit förnekad en person, som blifvit beviljad för en annan, utan anförde skäl, m: m: och jag tror att anmälan bör i sådane fall göras hos Riksens Ständer, som sedan kunna frikalla vederbörande från anmärkningen, hvilket ej tillkommer Utskottet. Den vid Protoeollet gjorda anmärkningen blef af Utskottet afslagen. Protocollerne för d: 30 September 1812. och 23. Januarii 1815. angående tillåten införsel af Bomulls varor till Götheborg. Herr Munck af Rosensköld. I en så vigtig och till sin nytta altid åtminstone tvåtydig sak, som den ifrågavarande, hade Stats Secreteraren bordt anse för högst nödigt att höra något vederbörligt Publikt Werk, som likväl icke skett, och då man hvarken med någon säkerhet kunnat påräkna, att den utsatta Tullen af 20 procent skulle komma Stats-Cassan till godo eller det varit troligt att sådane varor på hvilka blifvit lagd en så hög Tull, skulle exporteras, då de emot 1/.2. procents afgift, ändå beräknad efter en för låg Tull-taxa, kunde till framtida utförsel upläggas, finner jag att Stats Rådet och den föredragande, uppå de skäl de åberopat i sitt tillstyrkande ej i akttagit Rikets sannskyldiga nytta eller med oväld, nit, skicklighet och drift sitt Embete utöfvat, i synnerhet som den gifna tillåtelsen sedermera, utan förekommande förändrade skäl och omständigheter måst återkallas.
I ani. af hvad den siste värde talaren anfört, ber jag att blott få anmärka, att det torde möta någon svårighet, att i allmänna lagen med dess nuvarande straffarter, nu utsätta något annat straff, än dödsstraff, hvartill eu lifstidsfånge kan göra sig förfallen, enär, enligt 2:dra §:n 2:dra mom. i K. Förordn. d. 21 Dec. 1 857, ang:de sammanläggning af straff, redan blifvit stadgadt, att med straffarbete på lifstid må ej förenas annat frihetsstraff eller böter. Jag anhåller derföre om bifall till denna punkt. Hr Ribbing: Jag vågar hemställa, huruvida det icke vöre 33? Den 24 Mars f. m. lämpligt att, då de i denna g åberopade 3:dje och 4:de g:ne blifvit återremitterade, detsamma äfven skedde med den ifrågav:de. Hr Cederschiöld: Jag anser mig böra fästa upmärksamhe ten derpå, att ett sådant fall verkligen har inträffat, att sjelfva gerningsmannen, ehuru han erkänt brottet, ej kunnat åläggas straff enligt nu gällande lag, då deremot den, som var delaktig i brottet och således mindre skyldig vid allmänna lagens tillämpning, ålades högsta kroppsstraff. Hr Catleso n: I ani. af Hr Cederschiölds yttrande -må erinras, att en lag ang:de bestraffning af fångars förbrytelser jemväl varit ifrågasatt, men hittills måst anstå under afvaktan på utgången af frågan om den allmänna Kriminal-lagens ombildning, på det förenämnde special-lag ej måtte komma att stå i strid mot den allmänna lagen. Efter det den sednare frågan blifvit afgjord, lär väl också otvifvelaktig^ den förra komma under behandling. Efter härmed slutad öfverläggning samt framställda och med blandade ja och nej besvarade propositioner först å bifall till §:n och sedermera på äterremiss deraf, gjordes förnyad proposition fi Stns antagande, och då dervid svarades starka ja jemte åtskilliga nej, förklarades ja nu hafva varit öfvervägande. § 7. Hr Dalman:
Om man dessutom efter den slags billighetsprincip, som StatsUtskottet antagit, skulle handla conseqvent, borde jemnförelse uppgöras emellan Advocatfiskaa lens i Götha Hofrätt bötesandel, den tid Herr Lagman Hedenstjerna å denna tjenst erhöll Fulfmagt, och nu. Som Riksens Ständers beslut,' ehvad det än kan i detta ämne blifva, icke bör stödjas på origtiga grunder, hemställer jag att äfven denna del af Utlåtandet måtte till Statsutskott tet återremitteras. Den 23 Maji. Grefve von Schwerin} Fredric Bogislaus: Höglofl. Lagutskottet tillkännager uti sitt Betänkande, att det anser 5 CspI § MissgerningsBalken böra oförändradt bibehållas? intill dess att MissggrningsBalken i hela dess vidd hunnit öfverses och förbättras. LagUtskottets förslag till svar å Kongl. Maj:ts nådiga proposition är: att betänkligheter finnas för Rikets Ständer, att till följe af den gifna uppm ningen inkomma med underdånigt förslag till en förändring af 1 §. uti 5 Cap. Miss<j gerningsBalken, hvarigenom jemte vissa besrraffningsgraders uppställande, det nu stadgade dödsstraffet i detta fall må aldeles upphäfvaso Då fråga uppstod om Remiss af denna Kongl. Maj ts Nådiga proposition, anförde jag att jag i RiksdsgsOrdningens 33 som begränsar Lagutskottets åtgärder till blott utarbetning af remitterade förslag, samt i RiksdagsOrdningens 56 §. gom bestämmer viss tid för Riksdagsmannens rätt att väcka frågor eller framställa förslag, såg hinder för Rikets Ständer att gå Kongl. Majus nådigst yttrade önskan till mötes. Då Grundlagen ovilkorligen föreskrifver, att Konungens propositioner ej få omedelbarligen i Stånden afgöras, tillstyrkte jag remiss till LagUtskottet, förväntandes, jag bekänner det, att de skäl, som jag anfört för frågans behandlingssätt, jemväl skulle synas det Höglofl. Lagutskottet vigtiga. Den Maji, 295 jag gillar fullkomligen det beslut, som Höglofl.
Maj:ts nådiga disposition, från Riksgäldskontoret utgå. 43 :o. Sky däst ält. För anskaffande af 10,000 tältdelar, gf hvilka sammansättas 2,500 soldattält, hvarje för 4 man, har E. K. Maj:t begärt ett anslag af 80,000 R:dr. Af Statsråds-protokollet inhemtas, att för arméens samtliga regementen och korpser för närvarande finnes att tillgå ett antal af 20,000 tältdolar, af hvilka 5,000 soldattält, hvarje för 4 man, sammansättas; och då en materiel af ifrågavarande beskaffenhet lätteligen bör kunna, i händelse af behof, inom kort tid kompletteras, torde med anskaffandet af de nu föreslagna tältdelarne utan olägenhet kunna tillsvidare anstå; hvadan Rikets Ständer ej funnit skäl bevilja det i förevarande hänseende begärda anslag. 44:o. Arrestlokaler vid indelta arméen. Sedan, i fråga om det vid sistlidna Riksdag, i anledning af E. K. Maj:ts i ämnet gjorda framställning, för åren 1864, 1865 och 1866 beviljade reservationsanslag af 10,000 R:dr årligen, att användas till betäckande af de årliga kostnaderna vid arreststraffets tillämpning, Krigs-kollegium i underdånighet anmält, att, med hänseende till hvad hittills vunnen erfarenhet gåfve vid handen, det kunde antagas, att, så framt icke särskilda opåräknade utgifter ifrågakomtne eller den för indelta arméens förseende med arrestlokaler antagna plan förändrades, berörda anslag skulle vid utgången at innevarande statsregleringsperiod lemna behållning, så har E. K. Maj:t nu till bestridande af kostnaden för arreststraffets tillämpning vid indelta arméen begärt för år 1867 ett förslagsanslag af 5,000 R:dr.
Naj:t, med 8er8kildt af8eende ä nödvändigbeten, att 8verige tillegnar gig ätmin8tone någon betydlig de! al cle arbeten i de praeti8ka veten8kaperne, bvilka till 8ä 8tort antal oeb akerkanclt värde utgifva» i främmande länder, 8ig böra al biket» 8tänder 8»ka, det ifrågavarande an8lag mä körböja8 frän 5,000 b:dr till 8,000 k:dr, oeb 8ä1ede8 öl; 98 med 4:o bör blereeie^taten erfordra» följande an»lag: 3) bör Lontraet8-kro8ten ökver ^ngermanlanda Norra eontraet, lrvillie», genom bong!, brefvet den 14 Nugu»ti 1843, blifvit förklarad berättigad att, frän oeb med är 1838 oeb framgent, för de n^a ba8toraten No, björna oeb 6ideä und kä en pro8te-tunna för b varje pg8torst, att utgä af kronan» bebällna tionde i orten, 3 tunnor 8panmäl. b) bör bildande ak ett 8er8liildt pa»torat ak boo8 Lapell-lag i bärila socken ak Norra blel»ingeland, b varom underdånig an»ökning bo8 bongl. Redan länge liar vid Hniv6r8itetet i Rund lieliokvet varit erliändt ak en fjerde Oroke88ion inom Nsdioin8ka kaeulteten. ^k de nva Orofe88or8-löner, la villia vid 8i8ta Rili8dag anvi8ade8 kör nämnde lini ver8itet, liar lili väl ingeri liunnat använda8 kor Uedioin8lia liaeulteten, enär Rongl iVlaj:t an8ett ännu vigtigare att, utan rulilining inom den l?liilo8o^lii8lia, kull8tändiga den duridi8>ia.
15 enskifte eller laga skifte skett, att, u'an stängsel sinsemellan, bruka dem tilldelade, till hvarannan gränsande, egolotter; dä skola de, efter hvarderas egoandel, emot det skift eslag eller enstaka hemman eller den granne inom skifteslaget, som s änga vill, taga de! i den stängselskyldighet, som den till stängsel-lineen med sina egor angränsande delegareti eljest ensam borde tillkomma; h varje af dessa delegare dock ebetaget att, när han det yrkar, utan hinder af sådan öfverenskommaise, få sin egclott af s'ängd och af angränsande delegare, efter stadgade grunder, till stängsels upprättande, biträde erhålla. 5 v Nu kan det hända, att delegare i skifteslag vid storeller enskifte eller laga skifte, erhållit sina egor så utlagde, att i skillnaden för dess egclott ej någon möter, som del i stängsel tager; då skall hela skif teslaget gemensamt, efter tliy som hvarje hemman i jord en del eger, hålla den stängsel, som tillgränsande jordegare mot utskiftade hemmanet eljest taga skulle. § 8. Nyttja hemmanen i skifteslag egor antingen samfälligt inom en hägnad, eller i sä kalladt tegskif te, dä skola de uti den. andel af rågån gsstängselrt, med derå varande led och grind, som sådant skifteslag, efter hvad här förut stadgadt är, tillkommer, gemensamt taga del, och hvar sin lott deri erhålla, efter den grund, hvarefter egor ne i skifteslaget skiftas bära. Delegare i Skifieslag, som i tegskif te ligger, haf re ej rätt all stängsel mot delegare i skifteslaget fordra. 9 §.
Ständers Stats - Utskotts Utlåtande i anledning af Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om Statsreglering gen under Åttonde Hufvud-Tituln. X afseende på Statsregleringen under Riks-Statens Åttonde Hufvud-TituI, innefattande åtskilliga anslag för allmänna och Extra utgifter, har Kongl. Majit uti Dess Nådiga Proposition af den 29 nästledne November angående StatsVerkets tillstånd och behof tillkännagifva, att anslaget för underhåll och reparationer af Kongl, Slottet och de Publike Husen i Hufvudstaden, bestämdt till 20,000 R:dr årligen, befunnits mer och iner otillräckligt. Förnyade reqvisitioner och anmälanden om ärforderlige Byggnads-Arbeten hafva ofta blifvit gjorde och angelägenheten af dem föranledt till anticipationer af Byggnads-Anslaget, äfvensom till anvisningar pl serskildte medel derutöfver, hvarigenom ändock icke alla, utan endast de mäst magtpåligganda af desse reparationer kunnat verkställas, och hvaraf åter handt, att bristfälligheterna med hvarje år ökats samt att ärs-anslaget i samma man blifvit så mycket mindre svarande mot liihang tili Rikt.St. Frät, i%iy785 StatsU(slottets Betänk andert' behofvet, som Itskillige af de Publike Byggnaderne befinnas i det förfallna skick, att ganska betydlige Summor ärfordras till deras fullkomliga iståndsättande, så framt ej desse skola blifva för framtiden alldeles obrukbara. Kongl, Majit hade låtit af egne medel, i brist af andre tillgångar, användas en Summa af 50,000 R:dr till påbörjande af Kongl. 'Slottets utvändiga reparation, hvartill en kostnådssumma af tillsammans 106,000 JU dr varit beräknad ; hvarförutan Kongl. Maj:t, för att befordra verkställigheten af de Reparations - Arbeten inom Kongl. Slottet och å de Publike Husén här i Staden, som detta ar varit oundviklige, funnit sig föranlåten, att anordna 10,000 R:dr på blifvande öfverskott å Stats-Verkets
Man infprdre ett kostnadsförslag öfver delningsoch rättegångsåtgärder, hägnads-, utflyttningsoch byggnadsutgifter inom ett medelmåttigt byelag, för att för sig reda hvart allmogens penningar tagit vägen, oell domme sedan, om det gatt till utländskt kram, såsom det nu så begärligt förklaras, eller utgör ett nyttgruudcapilaI, som förljenar att aktas, för att bära fördubblad frukt, i stället alt lemnäs till pris åt prohibiliva binder. Mindre allmänt, dock icke i så ringa män, gäller detsamma om vattenlagen och de förlagskostnader den förutsätter; hvarje capital, som icke genast afkastar frukt, är förloradt för den lid dä det ulgifves, och dess afsaknad kännes lifligt i rörelsen. Vill man räkna rätt, så har äfven härföre silfver gått ur Banken, och utländningen har framträdt såsom förlagsman. Var aftappuingen byggd på säker grund, så blef det ingen nationel förlust. — Af samma grund är det capital, som enskilde nedlagt på Trollhätte canalbyggnad och Nyköpings samt Motala faclorier, också, till den närvarande verkan, ali betrakta såsom en minskning i nationalförmögenheten. Den 9 November e. m. 167 Förlorade capital äro deremot de flesta utgifter För de nya nietliodernes införande i bergshandleringen, efter de tillkommit vid en tidpunkt, da brukens afkaslningar i betydligare mån aftagit, än som svarat mot elfeclen af förbättringarne, oell de härvid använda summor uppgå öfver alla bergslager lill oerhörda belopp. Alla missräkningar för dyra sehäferiers införskrifvande utgöra också en stor capilalförlust, enär fabrikerna icke funnit sin utkomst vid att betala det ullpris, som med schäferiernas bibehållande, än mindre med deras utvidgande, öfverenssläml; hvaremot det ofantliga capital, som under anförde tidpunkt blifvit nedlagdt i fabriksanläggningar och från utrikes ort iuförskrifne machinerier af mig föres till samma calhegori, som det nya grundcapital, hvilket skiftes-och vattenlagen medtagit. Det saknas nu, men det fördubblar sig sedan, om det icke våldsamt ti 11 i titel göres.
Herr Grefven och LandtMar skalken framställde följande Voteringsproposition. Den som bifaller OeconomieUtskottets Betänkande om fortfarande af den fria HusbehofsBränvinsbränningen, skrifver Ja_, den det ej vill skrifver Nej; vinner Nej > förfaller Utskottets Betänkande och kommer mrderdånig Hemställan att göras hos Kongl. Maj:t, det Bränvinsbränningen, under någon viss inskränkt och efter omständiglieterne afpassacl tid af detta år, må varda inställd. Friherre Cederström: Om Herr Munck af .Rosenschölds mening skall antagas såsom ContraProposition, får jag anhålla att Herr Ro\ senschöld Den 2/\ Januarii. 321 senschöld må gå fram till LandtMarskalksbordet ocli med RiddarhusSecreteraren justera sin mening. Grefve MörnerAdolph Göran: Jag vill icke bestrida, att Herr Munck af Rdsenscbölds tanka må utgöra ContraPropösitionen, men får endast anmärka att det synes mindre lämpeligl, att ett Stånd serskildt beslutar en underdånig hemställan lill Kongl. Maj:t, hvadan jag för min del föreslår att Ridderskapet och Adeln i stället för en sådan hemställan heldre måtte besluta, att inbjuda sina MedStänder till deltagande uti det beslut, att hos Kongl. Maj:E i underdånighet anhålla örn Bränviusbränningens inställande. Herr Berghman Ambrosius Magnus, ansåg det icke vara lämpeligt att i somliga Provincer tillåta Bränvinsbränning och i andra åter densamma inställa, ntan hemställde att Voteringspropositiorien endast måtte innefatta bifall eller afslag af Betänkandet. Många yrkade på Proposition, i enlighet med hvad Friherre Cederström och Herr Munck af Rosenschöld föreslagit. Friherre Cederström: Då två Stånd redan bifallit OeconomiaeUtskotlets Betänkande och ett Stånd beslutat hemställning lill Kongl. Majrt, om Bränvinsbränningens inställande, så kommer frågan,' i den händelse Ridderskapet och Ridd. o. Ad. Allein skulle med sistnämnde
Silfverstolpe, Den a6 Februari e. m. 4i3 Onsdagen den 26 Februari 1840. Plenum kl. 6 c. 1)1. Justerades 2:ne prot.utdr., innefattande R. o. Adis denna dag f. m. fattade beslut. Hr af Uhr, Guslaf, uppläste följande: I Frih. Kantzous yttrande under förmiddagsplenum, samt uti hans deruti innefattade hyllning för BondeSt., anhåller jag att få förena mig. Om folket finner, att dess ombud, såsom BondeSt. för sin del beslutat, ändtligen inse sin pligt att afhölja de intagande slöjor, hvarunder de högre embelsmännen så omsorgsfullt söka dölja folkets belägenhet för Monarkens ögon, samt att ombuden framställa denna belägenhet, sådan den verkligen är, d. v. s. sådan den af folket sjelf kännes oell uppfattas; så skall sådant mera an något annat stärka folkets förtroende så väl lill folkets vanliga ombud, R. St., som till dess högste ombud eller representant, Monarken sjelf. Deremot finnes ingen ting, som så störer detta förtroende, och så systematiskt framkallar missnöjen och politiska stormar, som de olyckliga bemödandena att, genom hämmande af yttranderätten, söka hindra folkets röst att framtränga till Regenten. Hr Ribbing, Arvid, anförde skriftligen: Då jag, under discussionen angrde Hans Janssons föreslagna und. adress, för Irenne timmar sedan anmälde mig, ljudeligen och synligen, samt Hr Landtm, äfven antecknade mig, blef jag ändock icke uppropad. Jag antager, att sådant skett af en tillfällighet; tilläfventyrs skall hvad jag liar att anföra få mera framgång såsom enkelt förslag, än såsom villkor för det beslut R. o. Ad. nyligen gått att fatta. R. o. Ad. har förklarat sig icke instämma i Hans Janssons adress utan lagt den till handlingarna; men R. o. Ad. har ännu icke beslutat, huru dessa åtgärder skola delgifvas Hederv. BondeSt., som i deputation lill R. o. Ad. framställt sjelfva inbjudningen.
Då kyrkan sträfvar att bringa alla lifvets förhållanden i harmoni med sitt åskådningssätt, följer af sig sjelft, att hon trycker sin pregel äfven på rättsväsendet. Guds-domarne (ordalierna), som hon förefunnit hos ett och annat af de omvända folken, passa fullkomligt in i hennes system; hon upptager dem fördenskull såsom hvilande på en riktig tanke27, gör dem, hvad de förut icke voro, till allmänt bruk, samt lemnar noggranna föreskrifter om de böner, sånger, besvärjelser och messor, hvarmed de böra beledsagas. När en misstänkt person skall underkastas t. ex. vattenprofvet, förer presten honom till kyrkan och låter honom knäböjande uttala trenne formler, i hvilka Gud anropas om beskydd. Derefter följa messa och nattvard; när den anklagade emottager det heliga brödet, säger presten: ”denna vår Herres lekamen vare dig i dag till prof.” Man begifver sig nu i högtidlig procession med kors och evangelium till stället, der profvet skall anställas. Presten besvärjer vattnet, utdrifver de onda demonerna ur detta element och befaller det att visa sig som ett lydigt Guds kreatur till oskuldens eller brottslighetens uppdagande. Den anklagade iföres rena kläder, kysser korset och evangeliet, beder Fader vår och signar sig med korstecknet. Derefter hålles hans hand i sjudande vatten [vid det heta vattenprofvet] eller kastas han med bakbundna händer och ett rep om lifvet i en ström. Om han då icke sjunker, är hans brottslighet bevisad. Eldprofvet består uti att gå öfver glödande kol eller bära glödande jern eller att, iklädd en med vax genomdränkt skjorta, dragas genom lågor. Medelst eldprofvet undersökes stundom äfven relikernas äkthet. När år 1010 några från Jerusalem återkomna munkar uppvisade den handduk, hvarmed Jesus torkat lärjungarnes fötter, yppades åtskilliga tvifvel om relikens äkthet, men denna blef genom ifrågavarande prof bevisad. – Till de oftast förekommande ordalierna hör tvekampen. Åkallad af kyrkans tjenare håller Gud sin skyddande hand öfver oskulden.