Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad beträffar Gr. Mörners yttrande, att bevillning på fideikommiss skulle vara en ersättning för charta sigillata, vill jag blott fästa upmärksamheten dera, att, ifall staten skulle betrakta denna charta sigillata för en ordinarie inkomst, så borde väl en sådan ersättning lemnäs staten ej blott af fideikommiss, utan äfven af hvarje annan egendom, som under längre tid ej gått i köp. Om vi blott kasta den ytligaste blick öfver vårt lands statistik, skola vi finna, att det gifves egendomar, som i hundradetals år gått i samma slägt. Jag skulle likväl knappast tro, att någon ville belasta dessa egendomar med någon skatt, hvarföre jag äfven föreställer mig, att det af Gr. Mörner, i afseende å fideikommisser, framkastade skäl måste förfalla. Hr von Koch: I händelse Höglofl. Ståndet icke skulle genast fatta det beslut att återremittera hela §:n, hvilket jag för min del skulle tro vara det lämpligaste, så förenar jag mig med Gr. Lagerbjelke i afseende å de af honom föreslagne 2:ne propos:nas framställande. Gr. Sparre: För min del har jag icke kunnat af de här under diskussionen förebragte skälen blifva rubbad i den öfvertygelsen, att det vore det klokaste, att nu, då fråga är om den beskattning, om skall utgå, äfven bestämma den procent, som bör åläggas gåfva och testamente för ifrågavarande öfvergång. Jag kan således ej annat än fortfarande vidblifva min i början af diskussionen vördsamt framställda anhållan om propos. derå, att de i de 3:ne första mom. omtalade 4 proc. måtte förvandlas till 1, samt de i 4:de föreslagna 2 proc. måtte förvandlas till en half proc. Hr Hjärne, Harald: Om Gr. Sparres afsigt är, att bevillnings-afgiften för fideikommiss skall nedsättas till lägre belopp än hvad den gamla förordningen stadgar, så är det visserligen konseqvent, att nu påyrka ett ögonblickligt beslut om en sådan åtgärd. Men, M.
I följe utaf de ifrän z:ne Riksstånd ärha^len äterför»visningar af det Betänkande angående Sala Grufwa, desi närwarande beskaffenhet och möjligheten af en ny reglering, som Slaks-Ukfloitet under den 22 sistledne December afgifwit, får Skats-Utflottet jemte äterlemnande af samma dest betänkande följande förklaring och förslag till rättelser ytterligare till Riksens Ständers gröf ing »vördsammeligen östverleinna: De anmär.ningar, som uti de g:ne RiksStänden blifwit gjorde halma hufvudsakligen tilt föremål att bewisa de rättigheters laga helgd, i kraft hwaraf Bergslags Inrretzenrerlre åtnjuta de dem nu förunte förmoner, samt nödwänvigheten att icke företaga en ny reglering eller faställa grunder dertill, förr än en Wetenflaplig undersökning al G ufwans beskaffenhet föregält,saint Bergslags Jnueflenterne blifvit hörde öfwer sUtet atl förena en för dem tarflig utkomst med Stats-Werkerö fördelar.
Om deremot den nu ifrågaställde resursen icke blir tillgänglig, måste antagligen Riksgälskontoret, för att kunna bestrida utgifter för jernvägsbyggnader m. m.. derjemte forcera en del uppsägningar hos åtskilliga hypotheksoch bank-inrättningar här i landet, hvilket, under närv:de betryck uti den finansiella ställningen, efter all anledning skulle verka ganska menligt för landet i sin helhet. Äfven anser jag att den slörre frihet i dispositionsrätt, som i detta fall beredes Riksgäldskontoret, är ganska nyttig. Om t. ex. bränvins-bevillnm icke blir ökad, kan en sådan frihet i afseende å dessa 5,000,000 blifva alldeles nödvändig. Gr. Liljencrants, Gustaf Fredrik: Jag kan icke in stämma uti den förste talarens åsigt, att Ståndet med sin återremiss af förev:de fråga afsett någon hufvudsaklig förändring i Utsk:ts förut fattade beslut, eller att Ståndet frångått den meningen, att den upplupna bankovinsten skulle användas till bankens förstärkande. Då frågan förra gången förevar, påpekande jag fördelen deraf att banken kunde erhålla en andel i det nya jernvägsbyggnadslån, som kommer att upptagas, utan att dock statsverket derför 234 Den 17 Juni e.m. borde betungas med några räntor å obligationerne. Att riket årligen fördjupas i utländsk skuld, är sorgligt nog; men så mycket nödvändigare blir då att, till förekommande af ytterligare olyckor, iakttaga att man icke erhåller ett, mynt utan värde. Sådant blir dock myntet, om icke banken eger värdepapper, som i nödens stund kunna tillgripas. I öfrigt får jag erinra att Stånden tillsätta sina Utskott, deribland äfven Banko-Utsk:t, för att samvetsgrannt taga förekommande ärenden under behandling och pröfva desamma. Vid sådant förhållande kan jag, för min del, ingalunda gilla, att en pluralitetinom Stånden,hvilken har hvarken tid eller lust a tt sätta sig in uti frågorna, derefter helt handlöst förkastar hvad Utskm föreslagit.
Kejsarens chargé d ' affaires i Sverige fick befattning att icke taga något parti eller uttrycka någon önskan, och Al-quier, kejsarens minister i detta land, var i Hamburg då valet pågick Den likgiltighet, som här framträder, öfvergick inom ett par månader till stor hätskhet å kejsarens sida.Pâ följande sätt refererar hertigen af Bassano inför baron Alquier ett samtal, som franske kejsaren hade d. 1810 med svenska hofvets representant i Paris, baron Lagerbjelke. » Skall Sverige ensamt — yttrade kejsaren — göra anspråk på att få vara ett medium, genom hvilket aUa engelska varor kunna fritt kringspiidas på kontinenten. Icke en gång om en ûy Karl XII lägrade sig på Montmartres höjder, skulle han kunna utverka detta af mig; på den punkt sakerna nu stå, bör Sverige röja sitt uppsåt; det måste förklara sig för eller emot Frankrike. Kontinentalsystemet kan icke fördraga någon neutral makt på fastlandet^ Hr Alquier skall få befallning om att uppfordra svenska regeringen att förklara England krig, att stänga sina hamnar, bestycka sitta batterier, att icke tillåta engelska fartyg att nalkas Sveriges kuster, ulan att man skjuter på dem, och alt ändlligen seqvestrera och konfiskera de engelska fartyg och handels-varor, som befinna sig i Sveriges hamnar. Om svenska regeringen motsätter sig dessa förordningar, skall ni hr baron Lar gerbjelke lemna Paris, hr Alquier afresa och jag skall skaffa er krig på halsen genom Danmark och Ryssland. Jag har redan skrifvit till Ryssland, att dess kabinett måtte återkalla ert land till dess pligter såso ?n Icontinentalnmkt, och tro icke, att det val ni gjort af en fransk furste kan ändra något i mitt beslut; detta val är én förolämpning, då man icke följet ' mitt politiska system; detta val är ännu ett hinder för mig, ty det kunde gifva Ryssland anledning till misstankar. Ni vet, att jag icke önskat det, att ni med aUt ert görande och låtande före valet icke kunnat erhålla ett oid af samtycke från min eller mina ministrars mun.
Sedan [läser man högt i roliga böcker, medan åhörarna binda vispar, samt leker » pappa, mamma och barn » eller » skola » eller något annat lika roligt i de själfbyggda lekstugorna inne i skogsdungen, tills middagen kl. 1 står på bordet. » Här är det kalas hvarenda dag », skref en af småttingarna hem till sin mamma. Men så har man också en kokerska, som heter duga. Och köttet är så saftigt, och mjölken är så fet, och Schumachers fina knäckebröd — som man hela sommaren får gratis af den snälle bagaren — är så mört, att det smälter i munnen. Kl. 5 får man aftonvard af ost och bröd, men söndagseftermiddagen får man kaffe med smörgåsar och Schumachers rara kakor, och det är veckans allra läckraste mål. Till kvällsvard vankas gröt. Och man sofver godt och äter godt, får goda vanor och andas natt och dag in fjälluft med både näsa och mun. Och doktor Westerlund kommer kvistande från Storlien, inspekterar nybygget och finner allt ganska godt. Men när de två månaderna äro slut, packar man in husgerådet i lårar, skiljs med tårar — vid ditresan grät en, vid hemresan gräto alla — från den älskade fjällstugan, ångar bort, följd af allmogens » Lefve fjällkolonien! » och kommer hem så trind eller fyrkantig af välmåga, att far och mor och syskon knappt kunna känna igen en. Och hostan — den är, som o m den aldrig hade varit. Och innerst inne har man ett svagt, ett jublande litet hopp — att få komma åter nästa år. 283 Nästa år, du lilla stackare, nästa å r! Hvem vet hur det är d å? Du finns nog än, men kolonien — har kanske vandrat all världens v ä g. Nej, så visst, som den på sitt baner skrifvit läkarekonstens första och yppersta b u d: Du skall förekomma det onda.
Nu är fartyg eller gods rätteligen afträdt, då skall försäkringsgifvare, sist en månad efter afträdandet, sin betalningsskyldighet fullgöra. Har försäkringsgifvare, innan tiden för afträdande af uppbringadt fartyg eller gods ute är, fått bevislig del af laga kraftvunnet utslag, hvarigenom de blifvit förbrutna dömda; vare skyldig att, inom en månad efter delfåendet af det utslag, försäkringssumman utgifva. Fördröjer han betalningen utöfver denna tid; gälde derefter laga ränta å försäkringssumman. § 270. Har försäkradt föremål gått förloradt eller lidit så stor skada, att till dess fullständiga utredande längre tid erfordras, och kan emellertid bestämmas, till hvad belopp försäkringsgifvarens skuld kommer att minst uppgå; vare försäkringsgifvaren skyldig att, inom en månad från emottagande af sådan utredning, gälda nämnda belopp. Bih. till R. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 3 Afd. 3 Baft. 9 66 Försäkringsgifvaren vare derjemte förbunden att vid anfordran förskjuta: 1. vid haveritillfällen, i afdrag på hvad han framdeles kan kännas skyldig att betala, så mycket som kan antagas motsvara två tredjedelar af den på honom fallande andel af nödiga utgifter för det försäkrade föremålets bergning och vård; 2. vid uppbringning af fartyg eller gods, den på honom fallande andel af reklamationskostnaderna. § 271. Har dispacheur i samma sak verkställt utredning af förhållandet emellan försäkringsgifvare och försäkringstagare och utredning och fördelning af gemensamt haveri, vare hans ersättning för den förra utredningen inbegripen i ersättningen för den sednare. Om återgång af försäkring och återbäring af •premien. § 272. Har, sedan försäkring sluten är, fartygets resa blifvit helt och hållet inställd, eller kommer godset ej alt inlastas, vare försäkringen upphäfven och försäkringsgifvaren skyldig alt den emoitagna afgiften återbära; dock njute han, i ersättning för kostnader, en fjerdedels procent af försäkringssumman eller halfva försäkringsafgiften, om den är mindre än en half procent.
Ank. till Exp.»Utsk. d. 22 Maji 1829. Betänkande, angående skyldighet för Borgare att i Staden mantalsoch skattskrifven vara. Hos Vällofl. Borgare-Ståndet har Herr West-' män väckt Motion derom, att, till afböjande af sadane frågor, som, genom olika tanka om Lagens rätta mening, inom Ståndet under denna Riksdag uppstått, i afseende på tvänae Ledamöters behörighet att vara Riks - jo Bevilln*- öch Lag Utsk. Betänkande N:ä g. dagsfullmagtige, 3 Cap. 1 §. Handels-Balken, hvarest det, bland annat, stadgas: ”Borgare sätte ther borgen, at han skall till thet min. sta sex åhr i staden bo, och all stadens rätt och rättighet efter macht sin uppehålla ni, m.” matte vinna denna förändring: ”Rattet Borgare sätte ther borgen minst för de första sex ahrens utskylder till staden; äfvensom han, så länge han sitt burskap behålla vill, skall i staden bosatt och skattskrifven vara, för at kunna all stadens rätt och rättighet efter macht sin uppehålla ro. ra.”; Uti hvilken hemställan Herr Helsingius sig förenat, med tillägg, att Bevillnings Stadgan borde, i förhållande till Lagförändringen, rättas; hvarjemte Herrar Santesson, Montan, Lundman, Wallström, Cron och Bergelin I ämnet yttranden afgifvit; och är remiss härå till sammansatte Utskotten meddelad. Vid öfvervägande häraf hafva Utskotten, som i allmänhet anse betänkligt, att, med afseende å serskildt inträffande fall, vidtaga ändringar i allmänna Lagens stadganden, destomindre, för det nu i fråga varande, funnit sådan åtgärd lämplig, som öfverklagade olägenheten icke synes vara att härleda från åberopade stadgandet i 3 Cap. 1 §.
Jag anhåller blott att få förklara, det min framställning endast bar haft afseende på .Ulsk:s sednare hemställan vid slutet af denna §. H. Ex. Hr Gr. 0. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. biföile Utsk:s i I mom. af ]ö § afgifne yttrande, ali de ronde ifrågavar. depositionsmedels förvaltning meddelade föreskrifter icke föranleda någon erinran. Ropades ja. H. Ex. hemställde sedermera, 0111 R. o. Ad. ansåge, att hvad Utsk. i 2:dra mom. af denna § yttrat om framlida dispositionen af de till K. Statscont. hittills intlulne deposiiionsniedel, icke erfordrar någon åtgärd. Ropades ja. Vidare framställde II. Ex. propos. å bifall till Ulsk:s i 3 moni. af förevar. § gjorde hemställan, ang:de en tind. anhållan hos R. M., i afseende pä bestämmandet af en viss prescriplionstid för ifrågavar. depositionsmedels älerlyflning. Ropades starka nej, blandade med ja. Proposition till afslag å Utsk:s i 3 mom. af 16 § gjorde hemställan blef härefter framställd och med ja besvarad. 17 §. Frih. Cederström: För min del anser jag besynnerli<>'t, om R. St. skulle till R. M. göra en hemställan om inrymmande i Rronans hus af ett embetsverk, sådant som Öfverståthållare - Den 27 November f. m. 407 cmbelets Cancelli, som behöfver flere runi, nian afl R. St. med detsamma uppgifva den local, dit della embetsverk skulle kunna förflyttas. Denna åtgärd lill besparing af byresmedel är ieke verkställbar, i fall det icke finnes någon local alt för ändamålet disponera, oell R. St. böra väl aldrig bos K. M. anmäla en önskan i clt sådant fall, der den sedermera, i brist på local, icke kan uppfyllas.
Hen som bifaller Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets Betänkande, om .fortfarande af den fria Husbehofs Bränvmsbränningen, skrifver Ja, den det ej vill, skrifver Nej; Vinner Nej, förfaller Utskottets Betänkande. Sedan 4^, 44» 45 och 46 §§• af RiddarhusOrdningen blifvit uppläste, börjades Voteringen klockan \ till 8 eftermiddagen, och befurinos efter Förrättningens slut samt sedan en Voteringssedel blifvit undantagen och förseglad, rösterna utfallit som följer: Ja —• 16 2. Nej — 12 5. 1 följd hvaraf Herr Grefven och LandtMar - m Den 24 Januarii. skalken tillkännagaf att Allmänna Besvärsoch OeconomiaeUtskottets ifrågavarande Betänkande, angående fortfarande af den fria Husbehof Bran vinsbränningen, hade blifvit af Riddei’skapet och Adeln bifallit. Höglofl. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 5 till 11 om aftonen. In fidem Protocolli O. J. Lagerheim. Tisdagen den 37 Januarii. 1 •< 1 Plenum klockan io Förmiddagen. Justerades PleniProtocollet för den i5 dennes. Herr von Breda, Carl Fredricj bade inlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande: I alla tidehvarf, då de fria Konsterne varit ansedde af betydenhet, har för deras Utöfvare äran, att, af Nationens Representanter erhålla uppdrag-, alltid varit af högsta värde. Den 27 Januarii, 325 Sedan frågan hos Högloft. Riddejskapet och Adeln blifvit väckt, att Rikets Högloft. Ständer skola bekosta den på Kongl. Maj:ts höga befallning af mig började KröningsTafla, för att hembjuda den Vår vördade och älskade Konung, såsom en underdånig Tacksamhetsgärd, hafva flere röster derom olika yttrat sig.
Ingenieuroeh Pontonier-Corpsen, 12:0 Virke till Carlsborgs Lavetage, 13:0 Uthusbyggnader vid i:dra Gardets Casern, if.o Uthusbyggnader vid Garnisons sjukhuset, och i5:o Tyghusbyggnad i Christianstad: Utskottets yttra»- ben i dessa pnnkter biff Hos. Försvaret till sjös: 1 :o 2:0 3/o och ! \:o om anslag till Canoner, kulör och CanonIds: De af Utskottet härutinnan tillstyrkte anslag afslogos; 5:o om an slag för ?.:ne Ångfartyg Utskottets yttrande härom bifölls; g/o om anslag t dl Jern-Cisternerx n:o till förbättring af Carlskrona Varf* .6 Wrot. •TJtär. d, 6 Nov. 1834* &?o till hängmattor och beklädnads förråd: Siandet afslog så val de Ifrågaställde anslagen, sorn Utskottets härom i öfrigt uli Betänkandet. N:o af)i gjorde serskilda tillstyrkande; 9:0 Skjul lill Canomlupar och Jo lar: Utskottets tillstyrkande i Betänkandet N:o 291 bilölls; Fyrar och Bakar: Ståndet afslog det ifrsgastäjlde extra anslaget samt hvad Utskottet i Öfrigt uli hägge Utlåtandena rörande Iåns upptagande m. m. härutinnan tillstyrkt; Allmänna undervisning sverket: Utskottets ytt rande härom bifölls; Vatten Communicationer; Ståndet beviljade ett årligt anslag af 5o,ooo Rdr Banco, med förbehåll likväl, att desse medel användas till sådane ändamål, eller den dass af arbeten, som Stor-Ami rrals-Emhetets Tredje
Det första anmärkntsmemorialet, som af actor afgafs, och hvilket Hr Grtn kan få se, om han täckes göra Kammar-rättens Adv.fiscalscontor ett besök, utgör icke mindre än 24 ark i concept. Detta måste communiceras med 12 särskilde personer till förklaringars afgifvande. Dessa 12 förklaringar skulle af en person genomläsas och jern föras med handlingarna, hvilka utgöra 5 starka vohlmer, och besvaras, ty såsom actor alban skyldig att upptaga och bemöta alltsom af förklaranderne blifvit anfördt, då han ensam skall vårda och påstå det allmännas rätt. Dertill torde ej heller en så liten tid varu behöflig. Den sista December förb år inkommo dessa förklaringar till Kammar-rätten, och jag har i dag slutat ett slutpåstående i målet, som går på jerant 5o fulla ark. Nu hemställer jag till den värde ledamoten, som gjort anmärkningen, om det är möjligt att iakttaga större skyndsamhet. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm: Att missförstås i rådslående församlingar, är ett missöde, än förklarligare i man af dessas talrikhet. Det borde dock kunna undgås, när man i förväg och på det uttryckligaste reserverat sig emot befarade missförståenden. — Jag begynte med bestämdaste antydande, att min motion påpekade rättegångarnas längd o c h intet annat. — Jag slöt med följande ord: "Att denna ”långsamhet, hvars afklagande är denna min motions föremål, "icke härrör af brist på god embetsvilja eller på behörig em"betsförmåga hos actorater, hos domare; att nend. felet ''icke bör sökas hos män, men ligger i de af våra instilu - DOO Den 29 Februari e. ra. ”tioner, hvilka tidsskicket frånväxt, och måhända i häfd”vunna vanor, derom blir forskaren allt fullkomligare öf”vertygad i den mån han genom forskningen blifvit sakkunnig. Var det möjligt att högtidligare betyga den rättvisa jag gör åt dem af vara embetsman, som med j lisli tiasväsendet hafva befattning?
Emellertid må här anföras, att utom kostnaderne för de vidsträckta årliga inspektionsresor, hvilka verkställas af Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsens Chef och af Cheferne inom de fem särskilda Vägoch Vattenbyggnads-Distrikten samt dessas Adjutanter, till kontrollerande af så väl att betydligare äldre kommunikations-anläggningar ändamålsenligt underhållas, som ock att nyare med Statsbidrag understödda arbeten genom vederbörande Arbets-Direktioners försorg bedrifvas och fortgå med rättelse efter gillade planer, äro följande hufvud - 8 sakliga understöd redan meddelade, nemi. till utrönande af huruvida Indalselfven kan beredas till ångbåtsled ifrån Östersjön upp igenom Medelpad till Jemtland, — till plans utarbetande för en ny kommunikationsled från Sollefteå i Ångermanland till Ström i Jemtland, — till undersökningar angående åtskilliga hamnanläggningar, — samt tilk bidrag för en mängd undersökningar inom rikets särskilda län för uppgörande af planer till vägförbättringar, som menigheterne förberedande uppgifvit sig åstunda att framdeles successivt utföra, om eller när Statsbidrag till arbetena kunna påräknas. Anslag eller lånebidrag till diverse allmänna arbetens utförande. Statens Jernvägsbyggnader. Dessa arbeten, äfvensom trafiken på de fullbordade delarne af stambanan, äro fortfarande ställde under Öfversten m. m. Friherre N. Ericsons befäl, men rörande planer samt arbetsberättelserna har Styrelsen för Allmänna Vägoch Vattenbyggnader afgifvit underd. utlåtanden.
Vägomläggning å så kallade Kalfstigen mellan Delsbo och Jerfsö inom Delsbo socken 22,191. 3,826: — D:o å så kallade Kalfstigen mellan Delsbo och Jerfsö inom Jerfsö socken 22,200. 2,814: — Stockholms lån: Vägomläggning mellan Fittja, Södertelje och Kumla gästgifvaregårdar 10,137. 13,350: — D:o af en del af landsvägen mellan Stockholm och Rotebro, norr om Edsbacka krog, 840. 325: — Reparation och förstärkning al Snickarkrogs-chausséen —•—■ 1,514: — Orebro län: Vägförbättring å landsvägen från Askersund, dels till Rå, dels till Lerbäcks gästgifvaregård, 5,043. 6,000: — Jönköpings län: Vägomläggning mellan Hesters och Säthälla gästgifvaregårdar 17,472. 28,500: 16. Linköpings lån: Vägomläggning mellan Norrköping och Finspång förbi Melby gästgifvaregård 16,594. 18,600: — Kalmar lån: Vägomläggning från Östergöthlands lånegräns till Wida gäst 16 - \ — 122 — gifvaregård förbi Bodsgårds, Kolsebro och Hyllela gäst gifvaregårdar 34,715. 30,000: Elfsborgs lån: Yägomläggning mellan Amål och Norska gränsen söder om f sjön Iväg inom Wedbo härad 46,536. 21,000: D:o mellan Dollebo gästgifvaregård och Borås 34,891. 23,000: Carlstads län: o Yägomläggning från Ahlkärrseruds bro till Södra As gästgifvaregård i Fryksdals tingslag 4,542. 3,000: Kronobergs lån: Yägomläggning mellan Öhrs och Nederleds] gästgifvare gårdar 2,808. 2,750: —• — Christianstads län:
Domkapitlet sig instälde, han först tili Domkapitlet, med begäran om intagande i dagens protokoll, öfverlemnat en skrift, hufvudsakligen innehållande, alt då han, på grund af Kongl. Brefvet den 2 Maj 1751, blifvit till Domkapitlet inkallad, han måste antaga, att han vore misstänkt för villomeningar, dem han hemligen eller uppenbarligen sökt att utsprida, hvarmedelst han skulle hafva brutit sin ed; att likväl någon misstanka i detta fall ej borde äga rum, då han i de skrifter, hvilka föranledt hans inkallande, tydligen förklarat sig anse läran om Jesu gudom sakna biblisk grund och till styrko derför anfört flera klara yttranden, dels af Jesus sjelf dels ock af Apostlarne; att åter Kyrkoherden för några prester äfvensom för några få lekmän, under enskildt samtal, upptäckt dessa sina åsigter, kunde väl, enligt Kyrkoherdens förmenande, icke anses vara brottsligt, heldst han vid dessa tillfällen endast anfört bibelns klara ord till deras begrundande, utan att söka draga någon till sin åsigt, och ännu mindre kunde Kyrkoherden förmoda någon brottslighet ligga deri, att han framlagt samma åsigt för Domkapitlet, med uttryckligen tillkännagifvet syftemål, i första skriften, alt ett kyrkomöte måtte utverkas och en genomförd reformation sålunda beredas, och, i den andra skriften, att af Domkapitlet erhålla ett utlåtande öfver i fråga varande vigtiga lärosats; att, utan ett sådant syftemål, Kyrkoherden kunnat från trycket utgifva endera af nämnda skrifter, men att detta icke skett, emedan han då icke kunnat hoppas med sådan visshet att finna sina åsigter i de möjligen felaktiga styckena med skäl vederlagda, som då han framlade dem för sina samvetsgranna och högt lärde förmän; att ett sådant förfarande icke borde anses brottsligt af en protestantisk prest, syntes kunna med säkerhet slutas af sjelfva den Augsburgska Bekännelsen, rörande prestens ecklesiastika makt, hvarom ett utdrag i den senare skriften till