Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag föreslår vördsamt att Rikets Stander, för sin del, latta följande beslut: l:o att qvarnoch såg-räntan må från och med nästa statsregleringsperiod upphöra att vidare utgöras; 2:o att vid beräkningen af Statens ständiga inkomster, genom ordinarieeller grundränta, må afdragas å den Kronan behållna delen, 100,000 R:dr; 3:o att till ersättande af de förluster indelningshafvare, genom qvarnoch sågräntans upphörande, komma att vidkännas, ett förslågs-anslag af 30,000 R:dr årligen för åren 1864—1866 å Riksgälds-kontoret till Kongl. Maj:ts nådiga disposition anvisas, för att, i mån af behof, till berörde ändamål utgå, samt 4:o att Kongl. Maj:t må ega meddela nådiga föreskrifter om de åtgärder i kameralt hänseende, som för verkställighet af de utaf Rikets Ständer beslutade förändringar i afseende å beskatlningsväsendet af mjöloch sågqvarnar kunna vara af nöden. Jag skall nu angifva de skäl, som synas mig fullt tillräckliga all föranleda berörde beslut. Skatten är orättvis, beskattuingssättet är orimligt, overkställbart, i de flesta fall, utan bestämda lagbuds uppsåtliga kringgående och derigenom demoraliserande samt qväfvande företagsamhet, af ärlige Svenske män, till fördel för de oärlige eller för utlänningar. Statsinkomsten, omkring 130,000 R:dr, är, jemförelsevis till olägenheterna af skatten, obetydlig och skall dessutom, derest qvarnoch sågnäringarne frigifvas, snart medelbarligen blifva ersatt endast genom bevillning enligt 2:dra Art., dels å nybyggda och ombyggda qvarnoch s&g-byggnader, dels å inkomst af dylika anläggningar. Inkomsten kan ock genast omedelbarligen ersättas genom särskild bevillning af de gamla qvarnarna, om sådant finnes nödigt för statsbeholvens fyllande eller för det man icke på en gång vill befria de nu skattdragande från den orättvisa skatten. Grundränta å qvarnar sades vara orättvis.
Två eller Tre, måtte erhålla en serskild gralification, motsvarande deras arfvoden under en månad, i stället för den, efter Riksdagens slut, dem 4 Ståts-Utskottets Utlåtande, JV:o 585. tillkommande aflöning för åtta dagar, helst bemälde personer derefter troligtvis komma alt under mer än en månads tid varda sysselsatte med dea då återstående uppsättningen af Ståndens Protocoll. Med anledning af ifrågavarande motion anser sig Utskottet böra erinra, att Rikets Ständer, genom bifallandet af Utskottets i dess Memorial N:o 16g gjorda hemställan, beslutit, att de, vid denna Riksdag, bestämda arfvoden och tractamenten för den Canzli-personal, sorn hos Aiks-Ståndes är anställd, skola få beräknas och utgå för åtta dagar efter Riksdagens afslutande. Enär således Rikets Ständer redan uttryckligen bestämt den tid, hvarunder denna personals aflöning bör fortfara, finnér Utskottet sig, oansedt det af Herr Friherre Boye anförda förhållande, icke kunna, fölen del af samma personal, tillstyrka Rikets Ständer att upphäfva sitt »fe ifrågavarande hänseende fattade beslut. Utskottet får alltså hemställa, att ofvanberörde motion må förfalla. Stockholm den 7 Juni iS4i - STOCKHOLM, Kongl. Ordens-Boktryckeriet} 1841 - Stats Utskottets Memorial, N'o 584» I N:o 584. Ank. till Exp.-Utsk. den 9 Junii 1841, kl. 11 f. m.
Såsom en följd deraf, att Utsk:s förslag, att kronofogden skulle föra protocollet vid taxeringscomiteer på landet, icke blifvit antaget, kan jag så mycket mindre liltstyrka förkastande af detta förslag, som Utsk. icke föreslagit, att kronofogdarne skulle vara protocollsförande i städernas taxeringscomiteer. Den 4 December e. m. 105 Gr. Posse, Fredr. Salomon: Den gamla författningen innehåller: ”Till kostnaders bestridande vid taxeringarne, ”arfvode för protocollsförande derstädes, äfvensom till uppmuntran för städernas uppbördsman, häradsskrifvare och öfrige tjenstemän, hvilka vid mantalsskrifning och taxering genom flit och noggrannhet gjort sig deraf förtjente, anslås en och en tredjedels procent af hela länets bevillningssumma, hvilken af pröfningscomiteen, innan den åtskiljes, fördelas.” Efter del förslag, som nu af R. o. Ad. är antaget, att häradsskrifvare:! är protocollsförande i taxeringscomiteerna, tror jag icke, att, om det tillägg, som Ulsk. nu föreslagit, bibehålies, derigenom uppkommer någon förändring uti det hittills varande förhållandet, enär häradsskrifvaren i alla fall får sin andel uti arfvodet. Om kronofogdarne fritagas frän protocollsföringen, så komma de icke eller att blifva delaktige af detta arfvode, och således tror äfven jag, alt ingen förändring uppkommer, derigenom att det uttryck får qvarstå, som Bevilln.Utsk. har föreslagit. Frih. Palmstjerna: Jag erkänner, att jag misstog mig vid mitt första yttrande, när jag icke märkte, alt denna förändring blott angår protocollsförande i släderne, och jag har nu ingenting att anmärka emot Ulsk:s förslag. Ifrågavarande tillägg i 121 § blef af R. o. Ad. bifallet. 15:o. åtskilliga i 3 mom. af >36 § gjorde redactionsförändringar; och 16:0 Det i i j?> §, i st. f. ordet ”instituteti” införda ordet ”undervisningsanstalter".
En annan anmärkning af Frih, Cederström syftar derhän, att flottan blott behöfde betalas för de månader, som den tjenstgjorde, och att man kunde indraga kostnaderna för kustbevakningen under den öfriga tiden af året; men just detta är ett skäl för mig att tillstyrka bibehållandet af den ständiga kustbevakningen, ty vid den tiden, då flottans tjenstgöring upphör, eller då den mörka och kalla årstiden inträffar, begås de flesta och största lurendrejeribrotten. Flottan kan icke ligga i sjön om vintern, och man skulle således då nödsakas att antingen hafva ingen bevakning eller en tillfälligt antagen, sorn säkerligen skulle blifva i proportion dyrare, men af mindre nytta än den ständiga bevakningen.— Frih. Gederström har vidare anmärkt, att sammanblandningen emellan creditupplag och nederlag väl borde upphöra, men trott, att nederlagsrätten borde utsträckas äfven till andra orter utom Stockholm och Götheborg. Jag har för min del ej emot, att den förb lifver sådan den för närvar, är, d. v. s. att Stockholm, Götheborg, Landskrona, Carlshamn och Mern hafva nederlagsrätt; men att utsträcka den derutöfver är obehöflig!, emedan de öfriga städerna icke hafva en för nederlagsrörelse lämplig belägenhet, och orsaken, hvarföre jag ansett nödigt att icke sammanblanda creditupplag och nederlag, har isynnerhet varit, att man derigenom försvagar controllen, hvilket tillgår på det sätt, att då manifesterna icke innehålla storleken eller vigten af hvarje colli, lägger man en mindre i manifestet upptagen colli inuti en större med förbjudna varor, hvarå samma märke sättes, och derefter försöker man alt någonstädes i granskapet af destinationsorten Jossa de förbjudna varorna. Om åter detta misslyckas, upplägger man hela den större collin på creditupplag och förer den åter ut efter någon tidsförlopp, utan att hafva kunnat vara blottställd för någon annan olägenhet af försöket att liegå lagbrott än bevakninnens visshet om dess tillvaro, men hvilken olägenhet icke särdeles fruktas, då, under närvarande förhållanden, opinionen är och svårligen krn vara annan, än att brott mot tullförfattningarna icke äro skamliga eller omoraliska.
Angående åter det sist omförmälde lånet är vordet upplyst: att reversalet för detsamma blifvit till Winberg insändt af Fältväbeln vid Kongl. Bohusläns Regemente P. Linderoth, försedt med namnen Per Börjesson i Nordby, såsom låntagare och Andreas Johansson i Norra Torp jemte Gabriel Johansson i Rörvik såsom löftesmän, hvilkas namnteckningar varit bevittnade af förenämnde Linderoth och 2:ne andra personer,' samt vederhäftig hets-betyg åtecknadt af t. f. Domhafvanden i Qville härad, Vice-Häradshöfdingen A. Aberg, hvilken tillika intygat, att så väl låntagare, som löftesmän voro fastighets-egare; att, efter anställd lagsökning och rättegång mot nyssberörde låntagare och löftesmän, det blifvit ådagalagdt, att låntagaren vore en i orten alldeles okänd person, och alt löflesmannen Anders Johansson för flera är sedan från orten afvikit och der aldrig egt fast egendom, samt att andre löftesmalinén Gabriel Johansson förnekat, det han tecknat eller teckna låtit sitt namn och deslomindre kunnat om ett motsatt förhållande öfvertygas, sorn de återstående namnvittnena, sedan Linderoth under tiden afhändt sig lifvet, förklarat, att äfven deras na inteckningar blifvit falskeligen ditsatte; att, då Låne-Contoret, vid sådant förhållande, vändt sin talan emot Vice Härads o ' liöfdingen Aberg, som, genom sitt o vigtiga intyg om låntaga rens och löftesmännens fastigheter och vederhäftighet, hufvudsakligen bidragit till lånets utgifvande, Aberg, genom Kongl.
Cbnstiiution.i-Utshottets Memorial, N\o 13. 5 Konungens Rådgifvare hafva, oaktadt redan 18a3 års Con s t i' 11! ion sUtskott, i sitt ilen io Juni s. å. afgifna utlåtande, såsom betänkligt anmärkt det förhållande, alt åtskilliga högre beställningar längre lid varit innehafda af endast tillförordnade Embetsman, stillatigande eller tillstyrkande låtit delta system af de högre civila Embelenas förvaltande genom tillförordnade Embetsmän, mer än en gång från helt andra verk, fortfara och utbilda sig. De hafva dervid förbisett den förde: (liga inflytelse, som den sålunda åstadkomna minskning både i säkerhet och i juridisk, kanske ock i moralisk ansvarighet mäste utöfva på Einbelsmannen vid hans EmbetsIÖrvaltning och den icke mindre vådliga, som den större lättheten af ombyte kan vid tjensternas tillsättande ega på Styrelsen, i}) Konungens Rådgifvare hafva motverkat Riksens Ständers upprepade önskan om vissa såsom ändamålsstridiga ansedda tjensters in ro) dragning. De hafva stillatigande åsett dels en hastigt beslutad, alldeles oväntad rubbning af eli Embetsverks förut af Kongl. Maj;l beslutade, af Rikets Ständer önskade ställning i förvaltningssystemet, hvilken rubbning dessutom verkställdes utan de i frågan interesserade Colin) legiernas hörande; dels inrättning af extra tjenster med högre lön än de ordinarie, utan att vederbörande Embetsverk, rörande behofvet, blifvit bordt, och dessa tjensters tillsättning efter temligen tvetydiga na) yttranden af vederbörande om de föreslagnes skicklighet. En Föredragande bär tillstyrkt bifall
Bev-, Lag-, samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottens Betänkande, M i. 7 kanna bränvin, som anses kunna med densamma tillverkas; äfvensom att för de sammansatte apparaterne, till hvilka ångapparater äfven hänföras, afgiften beräknas efter 2 sk. för hvarje kanna bränvin, som antagits kunna med apparatet tillverkas, så vida apparatets a fy er k n i n gs för måga ej understiger den enkla 90 kannors pannans, i hvilket fall för dessa apparater skattas lika mycket, sorn för den enkla panna, till hvars afverkningsförmåga det sammansatta apparatets uppgår. På samma grunder, sorn föranledt Utskottens förslag, att husbehofsbränvinsbränningen må lemnäs lill tiden oinskränkt, och då afverkningen vid sådan bränvinsbränning icke kan antagas derigenom blifva förökad utöfver hvad hittills under inskränktare bränningstid egt rum, hafva Utskotten, ehuru beskattningen, beräknad efter antagne af verkningsförmågan, blifvit äfven för enkla pannor till och med 20 kannors rymd i tariffen utförd för 6 månaders bränningstid, likväl ansett sig böra hemställa, att, å ena sidan, den i tariffen sålunda utförde beskattning å nämnde pannor måtte, oagtadt den utvidgade bränningsliden, icke till högre belopp bestämmas, samt, å den andra, att nämnde skatt må, utan afseende å den längre eller kortare lid, husbehofs-bränvinsbränningen utöfvas, oafkortad utgå. 5:o. "Att ali försegling af bränvinsbrännings-redskap måtte upphöra.”
I anseende till den vid flere Riksdagar forde klagan ofver det förfall, hvaruti driften, af Ädelforss Guldverk kommit, anhöllo Riksens Ständer genom underdånig Skrifvelse den 2 Juli 1815, att Kongl. Maj:t i Nåder täcktes låta anbefalla en laglig och skyndsam undersökning på stället huru Verket drifves och Egendomen skötes , samt huru Arrendatorn OfverDi rektören Kihlström uppfyllt de åtagna och i Arrende-kontraktet föreskrifna villkor och för - XJnderdaniga Skrifoelser. bintlelser, äfvensom alt den klagande Allmogen, i den man det kunde röra dess rätt, måtte tillåtas att dervid hafva sine Ombud närvarande. Det ar jemväl Riksens Ständer bekant, att Kongl. Majit under den >23tdje Oktober 1816 täckts i Nåder anbefalla en sådan undersökning att förrättas af Bergmästaren i orten, och att densamma den inte och påfbljde dagar i Maj månad förJidet år 181 7 af Bergmästaren Jacobsson med biträde af fyra Bergs-Nämndemän blifvit verkställd.
— Utaf lånet, 300,000 R:dr, för jernvägs-anläggningar mellan Söderhamn och Bergviken samt förbi Landaforssen i Ljusne eif . 353,333: 33. Utaf anslaget, 240,300 R:dr, för en kommunikatjons-led från det inre af Jemtland till Nordsjön 130,000: Utaf anslagen, 332,300 R:dr, till anläggning af nya eller omläggning och förbättring af backiga vägar 309,838: 82. Transport Lånet för flott-broar öfver Daloch Lill-elfvarne i närheten af Thorsång kvrka 10,000: — O o Utaf anslaget, 60,000 R:dr, för mindre hamnbyggnader och strömrensningar 30,410: — Lånen för hamnanläggningarnc vid Färjestaden på Oland samt städerna Falkenberg, Strömstad och Carlstad 174,850: — Utaf det, såsom anslag utan återbetalnings-skyldighet anvisade, belopp, 12,850 R:dr, för hamnbyggnaden vid förstnämnde ställe 6,425: — Utaf lånen, 490,000 R:dr, för sjö-sänkningar och andra valtenaftapp nings-arbeten 431,960: — Utaf det, utan återbetalnings-skyldighet anslagna, belopp, 60,000 R:dr, för samma föremål 2,000: — Utaf anslaget, 100,000 R:dr, till verkställigheten af beskattningsvlisen dets förenkling och det nya jordeboks-arbetets påskyndande . 65,354: 99. Anslaget till ersättning af vattenskada vid Gärde och Mjellgens byar i Stora Kopparbergs län 600: — Utaf anslaget, 76,650 R:dr, till inköp af Landshöfdinge-residenshuset i Hernösand och uppförande derstädes af en embetsbyggnad för Landt-staten 16,000:
Jemte det Löngren särskildt ställt Borgen för hwad som kunde brista uti fulla ersättningen af LarvsenS tillgångar, har Riksgälds-Contoiret under den 27 Maj 1302 äswen wunnit inteckning, som dea 5 Mars inio finnes wara förnyad, uti Löngrens fasta Egendom, Utsockne Frälse-Hem manet N:o 2 Ett halft Mantal och N:o 17 Ett ättondeeels dito Stäswie, belägne i Malmöhus Län; Warandes förstnemnye Hemman wid dera den 20 Julii 1810 förrättade »värdering efter den uti Kongl, Brefwet den sr Julii 1752 föreskrefne Methode urpstattadt till Sjutton Tusende Fyra Hundrade Femno Nio Riksdaler, 34 tz. 8 r:st. Banco; Äfwensom med wederbörligt Gravations - Bewis är styrkt att defie Hemmansdelar, icke äro beswärade med någon äldre inteckning, än blott den Kongl. Carolmsia Acadcmicns i Lund Cafia erhållit för ett derifrån meddelat Län af Ätta Hundrade Trettio Tre Riksdaler 16 st Riksgälds-Sedlar. Uppå Löngrens gjorde Ansökningar, hafwa Herrar Fullmägtige af sörekvmne skäl, men förnämligast, med afseende pa den höga Wexel-Coursen, som alltsedan är 1810 städse warit Noterad, bewilljat Löngren anstånd med betalningen af den genom Konungens Befallningshafwandes ofwanberörde Utslag bestämde ersättnings-Summa, och senaste gången den - nästledne Marö, pa zme mänader; Wid hwilket tillfälle Löngren deponerat Fem Hundrade Riksdaler Banco. Wid
Jag förblifver alltså vid min mening, att 18 och 19 böra qvarstå orubbade, men hemställer, att Ridderskapet och Adeln, såsom jag förut föreslagit, må förklara, att Ridderskapet och Adeln väl å ena sidan finnér nödvändigheten deraf, att genom en författning bestämmes grunden, hvarefter redan meddelade gemensamma inteckningar i flere fastigheter böra å desse fördelas, när de kommit i olika ägares händer, men anser å andra sidan olämpligt, alt under namn af Lagförklaring vidtaga stadganden, hvilka borttaga och förändra nu befintlige föreskrifter uti Inteckningsförordningen, nemligen 1:0 stadgandet uti 18 §., hvarigenom tillätes att med samtelige inleckningshafvares bifall en del af intecknad pant kan derifrån lösgifvas, och hela skulden å återstoden öfverflyttas; 2:0 19 §:s föreskrift, hvarigenom sednare in - Den ii November e. m. teckningshafvare berättigas, att då fastigheterne ännu äro uti gäldenärens band, få tillgodonjuta den förmån, att den äldre gemensamma inteckningen först uttages utur den fastighet, som ej är med annan inteckning besvärad, och de öfrige således lemna en större tillgång till gäldande af sednare inteckningar, än som genom den gemensamma inteckningens fördelande skulle uppkomma; och 3:o den väsendtliga förändring uti nu gällande inteckningslagar, att fordringsägaren, som hitintills ägt full säkerhet för sin fordran, så snart alla fastiglieterne uppgingo till den gemensamma inteckningens belopp, skulle äfventyra förlust deruti, om någon af fastigheterne icke vid utmätnings-auction uppginge till den summa, sorn i mån af taxeringsvärdet derå borde belöpa.
Sålunda har Kongl. Majit, i anledning af åtskilige skeppares derom gjorda underdåniga ansökning, genom nådigt Bref till Generaltullstyrelsen den 18 September 1829, på det att den inrikes seglationen ej skulle svårare betungas än den utrikes sjöfarten till Stockholm, för hvilken den föreskrifna visitations-behandlingen vid inlopps-tullkammaren alltid funnits göra tillfyllest, intill dess in visitation skett i stadens hamn, medgifvit, att från inrikes orter ankommande däclcade fartyg, som på ingåendet passerat någon af de i seglations-ordningen bestämda inlopps-tullkamrar och der underkastats författningsenlig visitation, finge fråD anläggandet vid Blockhusudds tull befrias. Till följd af ytterligare gjord underdånig ansökning om vidsträcktare befrielse för inhemske sjöfarande från skyldighet att anlägga vid nämnde tull har Kongl. Majit, efter General-tullstyrelsens hörande, genom nådigt Bref den 24 Mars 1840, bifallit, att äfven odäckade fartyg af minst 15 lästers drägt, som vid inloppsstationen undergått tullvisitations-behandling, skulle vara från berörde anläggande frikallade, hvaremot Kongl. Majit, med afseende å hvad General-tullstyrelsen anfört, icke funnit skäl medgifva ifrågaställd frikallelse från nämnde skyldighet för odäckade farkoster under 15 lästers drägt. General-tullstyrelsen bade, uti sitt i ärendet afgifna utlåtande, icke ansett sig kunna i hänseende till farkoster af sist omförmälde beskaffenhet tillstyrka enahanda frikallelse, enär dylika båtar, kvilka till stort antal från skärgårdssidan anlände samt vanligen verkställde lossning vid enskilde personers sjögårdar och bryggor, genom befrielse från skyldigheten att vid tullen anlägga, skulle kunna undgå all uppsigt från tullbevakningens sida, äfven då de möjligen annorlunda än i laga farled inseglat till skärgården eller der intagit upplagdt smuglingsgods.
Lif ollos; hvaremot punkten, N:o 8, afslogs, och i afseende på punkten, N:o 10, angående bidrag till hamnbyggnaden vid Cimbritshamn, beslöts, alt i stället lör de af Utskottet föreslagne 10,000 R:dr, såsom anslag, och 5,000 R:dr som lån, måtte, för fullbordande af berörde hamnbyggnad, beviljas endast 5,000 R:dr såsom anslag, men deremot 10,000 R;dr, såsom lånebidrag, samt punkten_, N:o i dess båda moment med dervid gjorde anmärkningar: återremitterade s. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets memorial, N:o 130, angående minskning i Utskottets eanzli-personal och vaktbetjening. Den 10 Februari. Från llöglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Remitterades till Slals-Utskollet ett denne dag af Herr Eitinghoff, Conrad J lechert, afgifvet anförande, i fråga om Herr von Ehrenheim s till samma Utskott remitterade motion om beviljande af ett låneunderstöd al allmänna medel lill återuppbyggande af Conradsforss bruk. Prot.-Utdra g, den 10 och 12 Februari 1845.
Det är knappast ett år sedan alla de närvarande med smärta och grämelse måst bevittna, hurusom en af stadens egna borgare fördes fängslad till Kristiansö, därför att han författat en hädisk skrift. Och detta var en man som yfdes öfver sin bildning och som var sekreterare vid vetenskapsakademien i Hamburg! Om någonsin en djäfvulens advokat gjort skäl för sitt namn så är det denna beryktade advokat Schade, som icke aktat för rof att offentligen framlägga sina så kallade »Bevis för, att metafysiken är den sanna teoretiska och praktiska religionen». Mot denna skrift riktar konsistorialrådet en ljungande bannstråle, hvarefter han med hårresande allvar skildrar det straff, som författaren skulle komma att utstå i ett kommande lif. Predikanten fördjupar sig i en detaljerad beskrifning af de eviga kvalen, hvilka han skildrar med en så skrämmande åskådlighet, att kvinnorna börja stöna och snyfta högt. Då blir han själf lugnare, trosnitet dämpas till vemod, och han låter andens flammande svärd sjunka. – Ja, visst är det sant, att gudlösheten breder ut sig, och med smärta måste det bekännas, att de högre klasserna icke alltid föregå med godt exempel i kristligt lefverne, ty otrons gift verkar också på samfundets högste. Dock finns det ännu – Gudi lof! – lysande representanter för den brinnande fromheten vid högstsalig konung Kristians hof – predikanten bugar sig vördsamt för friherre Söhlenthal och hans gemål – ehuru de flesta här församlade Jesu barn äro af ofrälse börd, ty den sunda, ofördärfvade medelklassen utmärker sig nu som alltid genom sitt kristliga sinnelag, och gifve Gud, att det aldrig må förändras! Att vetenskapen står på religionens sida därom påminnes man lifligt af doktor Unzers, den framstående läkarens, närvaro. Själfva hans namn är oss föröfrigt en glädjande påminnelse om, att han är en af de våra! Uttrycket i konsistorialrådets ansikte har blifvit fridsamt och mildt; vid de sista orden upplyses det till och med af ett blekt småleende.
Beträffande åter de föreskrifne böter för Käntegifvares uteblifvande vid andra Regementsuppbördsmötet, så är i anseende till obilligheten i föreskriften, förhållandet enahanda och I sammanhang med ämnet, torde jag, äfven efter motionstidens slut vara berättigad att till rättelse anmäla det förhållande att hemmansbrukare vanligen icke erhålla Specificerade Debetsedlar på beloppet af deras hemmans utgående persedelräntor, utan först vid desse uppbördsmöten blifva derom summariskt underrättade, samt att detta, till lindring i besväret af vederbörande vidtagne bruk, icke bär Föranleda till skyldighet för räntegifvare att sjelfva vid Regementsuppbördsmöten sig inställa, för att efterfråga hvad de blifva skyldiga, men deremot föreskrifvas bör, att i likhet med andra Debetsedlar, räntegifvare borde i behörig ordning och föreskrifven tid genom ränteuträkningar, underrättas om deras ränteskulders, i grund af tnarkegången specifica belopp, som, om de, utan förbindelse till inställelse vid mötet, icke erlades vid andra uppbördsstämman, eller inom afradsdagen den 25 Februarii, borde vara utrnätningsgilde, äfvensom i afseende på Kronoutskylderne, de borde kunna genast, efter andra uppbördsstämman, genom utmätning uttagas hos dem, som vid denna stämma icke sin O - Den V2 Maji t, M, förmögenhet att betsla anmält, och i afseende derpå uppskof begärt, för hvilka den executiva åtgärden längre likväl, inom föreskrif. ne uppbördsterminer kunde skäligen fördröjas, utan förbindelse i något fall till den ändamålslösa anmälan af oförmögenhet att vid andra stämman betsla. För min del anser jag det vara en rätts fordran för räntegifvare och skattskyldige, att de i tvenne afseenden, nu omförmäldte böter upphäfvas med iagttagande i öfrigt af hvad jag vördsamligen föreslagit, och förmodar jag, det Höglofl. Ridderskapet och Adeln med afseende å hvad anfört är bifaller att Betänkandet måtte till Ekonomie och BesvärsUtskottet återremitteras, till nu föreslagne förändringar, hvarom jag vördsamligen anhåller.