Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Något hinder för denna återremiss bör ej kunna ligga deri att den första punkten endast rör frågan huruvida bevillningen skall uphöra; ty det är klart att om lt. o. Ad. återremitterar Utsk.-s Betänk., på det att grunderna för bevillningen måtte omarbetas, så afslår K. o. Ad. på samma gång denna punkt; ty om den antogs, behöfde grunderna icke omarbetas. Om vi återigen genomgå Betänk:t punktvis, så kan det hända att de särskilde punkterne bifallas, och äfven den deruti der det är fråga om nedsättandet af en Komité, ehuru denne Komité skulle nedsättas efter helt andra grunder och åsigter än här blifvit föreslagne. Det är derföre som jag fortfar att yrka återremiss af alltsammans innan vi företaga de särskilda punkterne till discutering. Gr. af Ugglas: Jag vill icke påstå att det är orätt att vid denna punkt yrka återremiss i sin helhet, men jag hemställer till Hr Adelborg, huruvida han tror att han kan vinna något med en sådan begäran. Pluraliteten af lt. o. Ad:s ledamöter hafva nog ej gifvit sig tid att geuomstudera BevillmsFörordmn så noga att de på förhand gjort sig reda för om de vilja återremittera förslaget i sin helhet, eller om de endast hafva anmärkmr att göra mot en eller annan punkt i detsamma. Pluralitetens åsigter stadga sig först under discussionen, och om man går tillväga på sätt Hr Adelborg föreslagit, så tvingas den att på god tro rätta sig efter hvad en eller annan talare yttrat. Jag säger ännu en gång att jag icke anser mig nu böra uptaga till besvarande allt hvad här blifvit yttradt; ty det skulle uptaga lång tid och man kan lika väl vänta dermed tills man kommer till de särskilde punkter, som blifvit ogillade. Jag anser högst orätt att yrka det B. o. Ad., utan att hafva pröfvat de särskilde punkterne, skall i klump återremittera Betänk:t, och anhåller derföre om bifall till denna punkt. Den 26 Mars. 427 Hr Printzensköld, Carl:
Men sedan Mannheimer förklarat sig icke kunna på andra än de nu sednast anmälda vilkoren afsluta lånet, beslöto Fullmägtige, “af fruktan att lånet eljest kunde falla“, Stats-Utskottets Utlåtande J\ ? 29. 67 att äfven antaga det nu sednast gjorda förbehållet rörande återstående obligationerna af 1864 års jernvägslån, dock med uttryckt önskan, att vilkoret härom måtte formuleras efter den bestämmelse, som innehölls i nionde punkten af bolagets den 20 December framlagda anbud. Protokollet för den 22 December upplyser icke hvilka Fullmägtige, som då bildat pluralitet, men såsom reservanter mot det fattade beslutet finnas antecknade Riksarkivarien Nordström och Fullmägtigen Medin, af hvilka den förre, som vid närmast föregående sammanträden ifrågasatt, huruvida icke Fullmägtige borde återupptaga de afbrutna underhandlingarna om den af Schröder & Comp. erbjudna krediten, skriftligen redogjort för sin mening i ett anförande, deri, efter omnämnande af de slutliga vilkoren och deribland den af Kredit-bolaget ifrågasatta optionsrätt för en del af lånet, det vidare heter: “Detta sega vidhållande “af förslaget att, oaktadt hela lånesummans jemförelsevis icke höga belopp,' en“dast i option vilja öfvertaga en del deraf, eller att, oaktadt den höga räntan “af sex procent, ej annorledes än med förbehåll af en större kapitalrabatt vilja “öfvertaga hela lånet på fast räkning, anser jag vara ett betänkligt tecken, eller “ett bevis, att bolaget icke är fullt säkert på möjligheten att kunna realisera sin “uppgift. I sjelfva verket från samma grund anser jag ock vidhållandet af förelaget om obligationernas relativt låga valörer utgå.
Filipstads föga gamla Elementar-läroverk har hvarken många eller särdeles olika redogörelser, hvarföre något register deröfver icke synes vara behöfligt; dock försäkrar redogöraren att ett sådant åtföljde handlingarne. 47 — 370 — Att vid så enkla räkningar bifoga en låneräkning, kan Dom-kapitlet icke anse vara behöfligt, då fordringarna äro bådo få och små. öfver § 6. Dom-kapitlet, som uti 1856 års nådiga bref e.j funnit något stadgande angående original-qvittensers bifogande vid läroverkens räkenskaper, har icke kunnat ogilla Rektorns i Christinehamn" förfarande att bifoga vidimerade afskrifter af qvittenser, då det lätteligen kan blifva ett behof att häfva original-qvittenset att visa, om samma fordran ånyo kräfves af enskild man eller en konkursmassa. Att Christinehamns skola till 1858 var en paedagogi, borde icke varit obekant för Herrar Revisorer, af hvilka mer än en vid 1856 års riksdag deltog uti beslutet om dess förvandling till lägre elementar-läroverk. Några aflöningsmedel funnos således icke år 1858 hvarken att emottaga eller redovisa. öfver § 7. Från Amål är icke någon annan låneräkning lemnad än redovisningen för besparade räntefonden, hvars tillkomst och förhållande äro uti föregående utlåtande öfver § 5 omnämnda. Af dess medel är endast hvad icke kunnat till enskild person utlånas insatt uti Åmåls stads sparbank. Dom-kapitlet kan icke annat än beklaga, att några grundade anmärkningar kunnat göras emot dess räkenskaper, hvartill orsaken varit den förändring, som med år 1858 inträdde i afseende på redogörelsen. Framdeles skall anledning dertill icke gifvas. Med djupaste vördnad, trohet och nit framhärda, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. M. MALMSTEDT. E. E. ÖSTLING. L. M. GROTH. J. FRYKHOLM. Carlstads Dom-kapitel den 22 December 1860. U. II.
Der torde ordet ”beslutet” icke mindre afse, att vid första riksdagen förkasta den af Const.Utsk. afslyrkla K. propostn, än den behandling, den vid den nästföljande riksdagen kunde komma att undergå. Det ord, som uti dessa procedurer för grundlagsändringars tiilvägabringande innehållande §§ enkom brukas i bemärkelsen af att till gällande grundlag antaga, är det i afseende på en K. propos. uti8i §:n Reg.Ftn begagnade uttrycket ”till bifall upptaga.” Af denna jemförelse mellan de 3 §5, som föreskrifva proceduren för grundlagsförändringar, synes det för mig åtminstone vara klart, att ett förslag i denna väg omedelbarligen från Const.Utsk. icke kan vid samma riksdag förkastas, sorn det blifvit till Stånden öfverlemnadt; att den procedur, sorn vid denna riksdag gjort sig gällande i detta afseende, är oriktig, och att Frih. Cederströms, Jacob, så mycket förhånade mening i detta afseende är den enda rätta, uti hvilken jag också tillika med Frih. Boye, Fredrik , första gången en grundlagsfråga vid denna riksdag förevar, instämde, och hvilken jag hela tiden delat, ehuru jag icke, liksom Frih. Cederström, ansett mig beständigt förpligtigad att hvarje gång, trots allas motstånd och hela Ståndets höglofliga skratt, söka göra den gällande och att mig mot motsatta beslut och en annan behandling af frågorna oupphörligen reservera; men jag är öfvertygad, att hvar och en, sorn opartiskt och utan politiska considerationer vill betrakta och jemföra dessa §§, skall finna, att Frih. Cederström håller sig noggrann! både vid deras bokstaf och mening, då han påstår, alt ett Const - Utsk:s eget förslag till grundlagsförändring måste hvila lill en påföljande riksdag, och att icke R. St. eller RiksSt:n men väl Ståndens ledamöter äga deröfver att vid den riksdag, då det af Utsk. till Ständerna öfverlemnas, yttra sina tankar. Jag vill nu en gång för alla förklara, att jag alltid delat och delar nämnde
Ett sådant blad, af den vidd för hvarje gång det utgifves, att alla till tryckningsdagen inkomna meddelanden deri få sitt tillbörliga rum, kan med skäl förtjena den i lagstil vedertagna benämningen af allmänna tidningar, emedan allmänhetens rätt och säkerhet, så vidt möjligt är, derigenom vårdas; och Beredningen har funnit denna sak vara af så stor vigt, att den trott sig ej böra helt och hållet afsluta sitt arbete utan att derå fästa Eders Kongl. Maj:ts nådiga uppmärksamhet”. Denna framställning har under den tid, som efter densamma förflutit, icke förlorat något af sin giltighet. Men det är icke blott med afseende på legala tilikännagifvanden, hvilka oftast blott beröra enskilda angelägenheter, som det är af vigt, att den officiela tidningens innehåll kommer till allmänhetens kännedom i en utsträckning som efter erfarenheten i vårt land, likasom i andra, icke kan för en officiel tidning påjräknas med mindre än att den till en del kostnadsfritt utlemnas. För en oafbruten Vexelverkan emellan Regering och Folk är det ett oeftergifligt vilkor, att icke blott folket eger tillfälle att taga kännedom af de redogörelser för allmänna ärenden, som böra intagas i en officiel tidning eller åtfölja densamma såsom bilagor utan ock Regeringen eger en organ, hvarigenom den kan för den stora allmänheten och icke blott för ett fåtal prenumeranter å en tidning meddela de upplysningar, som anses behöfliga för att förklara Regeringens åtgärder och utveckla grunderna för dess beslut. Den officiela tidningens spridande till alla delar af landet och tillgänglighet för alla blifver af allt större vigt i samma mån, som, till följd af en stigande bildning eller ock förändrad lagstiftning allt flere medborgare finna sig manade att med uppmärksamhet följa de allmänna ärendena. Det är med afseende å dessa förhållanden som jag anser mig böra i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Maj:t. täckes till Rikets Ständer aflåta en framställning i ämnet.
R:dr ärligen eller för 3 år Anslag. 300,000: 256,500: — 6:o. För Officerares anställande i utländsk krigstjenst. Till understöd åt desse Officerare 27,000: Till B. Anslag för en gång. ersättning åt Jemtlands Roterings-kassa och Krigskollegium för af dem under åren 1858—1860 bekostade beklädnads-uigifler för Jemtlands Hästjägare korps uppförande af ridhus m. 11. byggnader för Lifregi mentets Hussar-korps ersättning för utarbetande i sammanhang med Krigskollegii bokslut, af uppgifter öfver samtliga kostnaderna till de serskilda föremål, som tillhöra kollegii förvaltning ersättning åt Krigs-kollegium för förskjutna kostnader i oell för byggnadsoch reparations-arbeten, sorn funnits nödiga till de i Arméens utredningsförråd å Skeppsholmen fiirvarade persedlars skyddande mot eld lära 3,617: 20. 75,000: — 2,000: — 6,710: — 2,767,052 87,327 52 20 Bih. lill II S. Summa 1 Afd. R:dr R:mt 2,854,379,72 65 » 514 Expeditions-Utskoilets Förslag till underd. Skrifvelse N:o -147. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 Okt. 1880. Presle-Ståndet den 3 Borgare-Ståndet den S Bonde-Ståndet den 5 — —*) Rikets Stånders underdåniga Skrifvelse, angående reglering a.f utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvudtitel. (Stals-Utsk:ts Ull. N:o 85 och 159 samt Mern. N:o 173, Statsoch Ekon.-Utsk:s Betänkande N:o 3 samt Utlåtanden N:is 4 och 17.) S. A. K.
Denna hafva vi rätt att vänta af Styrelsen , och vi veta att en Comité länge arbetat för detta ändamål, men just derföre har jag trott vi ej böra i förväg fästa oss vid en viss grundsatts, förrän alla skälen äro öfvervägade, fördelarne jemförda med olägenheterne, då jag väl kan finna, att under vissa förhållanden fördelen af ett stadgadt myntväsende kan tillvägabringas utan Statens uppoffring; men under andra ej, utan utländskt lån, eller utsläppande af Bankens Silfverfond, åtgärder, hvilka ej skulle skrämma mig, om jag vore öfvertygad, att tid och omständigheter påkallade dem. Ett stadgadt mynt förenadt med frihet i handel och näringar, skulle alstra en verksamhet och en kraft hos Nationen, $ora vida öf - 798 TJen 26 Februarii, vervägde hvarje i förenämnde afseende befarad olägenhet. Hvad sorn nu ej kan göras efter en 7-årig fred, kan aldrig blifva gjordt, och jag kan ej begripa huru vi kunna vara rigtigt tillfreds med oss sjelfva, om vi skiljas åt med samina vacklande mynt. Att assignera på framtiden , tror jag vara ganska osäkert. Det är en bräcklig grund för vårt hopp om bättre tider, att vi suponera det främmande Nationer göra krig och lemna oss i fred. Jag har nu utan anspråk yttrat min öfvertygelse, men jag har ej nog djupt inträngt i dessa saker, för att påstå den vara ofelbar. Jag tror dock, att en Finance-plan ej kan vara byggd på en fastare basis, än på det närvarande, att vi således nu göra rättast uti att noga besinna vår ställning och icke bygga luftslott i det tillkommande. Herr Rosenblad: Jag skall blott med få ord öka den redan långa discussionen. Man har nämnt, att man för iramtiden skulle sakna garantier mot inträffandet af samma händelser, som vållat den förra villervallan i myntväsendet. Jag tror deremot att vår constitution lemnar tillfälle till vinnande af en fullkomlig garanti, om man upprättade sådana föreskrifter för Banken, som undanröjde alla missbruk och införde dessa stadganden i Grundlagen. Man har gjordt jemförelse emellan förändrade spannemålsoch myn t-värden.
Rösträtten beräknas sålunda: 1) enligt 1 morn. i, för ett uppskatt ad t egendomsvärde från och med 1000 till 3ooo Riksdaler Banco, en röst; från och med booo till 10,000 R:dr, tvä; från och med 10,000 till ä5,ooo R:dr, tre; från och med 25,000 till 5o,ooo R:dr, fyra; från och med 5o,ooo till 100,000 Rulr, feni: samt för fulla 100,000 Rulr och deröfver, sex röster; hvarjemte, då värdet understiger 1000 R:dr, för hvarje fulla 10 R.drs uppskattningsvärde beräknas en hundradedels röst. 2) enligt 1 mom. 2, för ett uppskattadt egendomsvärde från och med 10,000 till 3o,ooo Rulr, en; frän och med 3o,ooo iill 100,000 Rulr, lvu; Bih. till R. St, Prot, iSfo och 184.1, 3 Sami. 38 Haft, 1 2 lior till Constitutions-Utskottets Memorial, N',o 85, samt för fulla 100,000 R.xlr och deröfver, tre röster; hvarjemte, dä värdet understiger 10,000 R:dr, för hvarje fulla 1000 R.drs uppskattningsvärde beräknas en tiondedels röst. 3) enligt 1 § mom. 3, för en uppskattad inkomst från och med 200 till 600 R:dr, en; från och med 600 till 2000 R:dr, två; från och med 2000 till Booo Rxlr, tre; från och med 5000 till 10,000 R:dr, fyra; från och med 10,000 till 20,000 R:dr, fem; samt för fulla 20,000 R:dr och deröfver, sex röster. 4) enligt 1 fj mom. 4 oc?1 5» en röst.
Utskottens förslag till dessa §§. äro af Borgareståndet återremitterade; men sorn de blifvit af öfriga Riksstånden bifallna, lärer återremissen icke kunna till någon Utskottens åtgärd föranleda. §. 47. Förslaget till denna §., hvilken, enligt detsamma, skulle börjas sålunda: ”Under sönoch andra helgedagar må bränvin ej försäljas i parti, och i minut endast å gästgifvaregårdar och andra tillåtna minuteringsställen vid måltider”, är bifallet af Presteoch Bondestånden, men återremitteradt af Ridderskapet och Adeln samt Borgareståndet, efter anmärkningar, att hvad af §:n bär ofvan är anfördt icke skulle vara språkriktigt uttryckt; att någon verkligen giltig grund icke torde kunna utfinnas, hvarföre partihandel med bränvin skulle anses annorlunda, än partihandel med andra varor; att det föreslagna förbudet mot partihandel lätteligen skulle kunna leda till missförstånd, enär t. ex. en handlande eller bränvinslillverkare, som fått anbud på ett parti bränvin, men med vilkor att affären afslutades med näst afgående post, skulle, i fall denna post afginge å söneller helgedag, kunna anses vara af Bevil/n.-, Lagsami Allm.
Slutligen härj genom en hos Riksens, Ständer gjord framställning, om behofvet af en allmän reglering utaf Lönerne för de vid Läns-fängelserne tjenstgörande Fång-Predikanter, Riksens Ständers uppmärksamhet blifvit fästad, dels derå att å de fleste Läns-Staterne arfvoden för Fång-Predikanterne väl finnas uppförde, men i allmänhet till ringa belopp, emedan någon tillökning å samma arfvoden, vid de, i senare tider, beviljade Lönförbättringarne icke kommit i fråga, dels ock å den omständighet, att omförmälde arfvoden utgå till ganska olika belopp och icke eller äro lämpade till det större eller mindre antalet af Arrestanter i hvarje Län, hvaraf likväl tjenstgöringens mer eller mindre trägenhet beror; Och som Riksens Ständer, å ena sidan, ansett Får.g-Predikanterne böra så^aflönas, att af dem må kunna väntas det nit och den omsorg, deras befattningar fordra, om ändamålet dermed skall i någon mårt vinnas, meri, å den andra, äfven förekommer, att Fång-Predikanterne, likmätigt Kongl. Brefvet den 6 Maji 1800, ega beräkna dubbla Tjensteår, samt att deras befattningar icke äro att anse som ständige tjenster , utan egentligen såsom bisysslor eller steg till vidare be|prdran, hafva Riksens 66a Underdåniga Skrifvelser. Ständer alltså, med afseende för öfrigt på Länens större eller mindre Fotkrikhet samt Fån. garnes deraf beroende antal, funnit för godt, att fastställa en allmän reglering af merberörde arfvoden, till följande belopp, nemligen: Skaraborgs Län. Tillökning å förut bestådde arfvodet 4 R:dr 8 sk., till 75 R:dr, eller med 70. 40. Hallands Län. Nytt arfvode för Fång-Predikanten vid Halmstads Slottshäkte — 33: 16. Jönköpings Län. 35- jning i förra arfvodet 15 R:dr till 50 R:dr, eller med Östergöthlands Län.
Det har blifvit yttradt, att det vore illa, om min lagbok skulle blifva normen för bedömmandet af vårt Lagverk. Jag tror, att då vårt Lagverk är af den beskaffenhet, att det behöfves ett halft rum att hysa alla Författningar och Förklaringar öfver Författningar, ligger det utom gränsen af de flesta juristers egen förmåga att känna dem alla, och lemnar skälig anledning till klagan öfver Lagverket. —• Talaren har yttrat sig om reservationskrafven, och alt det är en viss tid bestämd \ Den 5 Januari i. 109 inora hvilken de skola vara gjorde. Jag har ej heller bestridt, att KammarRätten tagit sitt beslut i rätter tid, men jag har sagt, att ändock år kunnat åtgå, innan målet var afslutadt. Då måste formerne vara oriktige, och i formernas labyrinth kan och vill jag ej ingå. •— Hvad det angår, att hufvudmotivet för min framställning skulle vara att tadla KammarRätten; så ber jag talaren ånyo läsa igenom mina motioner och se, om något sådant finnes deri. Jag har blott sagt, att brister finnas och böra afhjelpas. — Talaren har yttrat, att KammarRätten såsom Domstol ej beskattar. Den bör det ej, och gör det ej eller, efterBevillningsFörordningen; men den skall pröfva mål, som i klagoväg komma till densamma, och den skall afdömma dem. Detta är redan en ganska vidsträckt rätt. I hufvudsaken skall jag bedja blott få tillägga, att som jag icke ansett nödigt undersöka, hos hvilken eller, hvilka authoriteter felen ligga dertill, att de skattdragandes reslprocesser understundom så många år utdragas på tiden; så är jag så mycket mera böjd tro den värde Talarens satts, att icke KammarRätten dömt för sent i målen. Men detta bör icke verka i hufvudsaken hos Utskottet och Ständerna, ty här är blott frågan: är det sannt, att restprocesser kunnat utdragas 10, i5 ja ända till och med a3 år ifrån det år bevillningen I IO Den 5 J a n 11 a r i i. bordt utgå, och till det år den genom exeeuliva magten uttagits?
Jag skulle önska, att striden om det olagliga behandlingssättet numera måtte få upphöra, sedan Hr Gr. o. Landtm, förklarat sig för en mening, i följd hvaraf det ej är möjligt ens för Ståndets pluralitet att hindra den propos., Hr Gr. o. Landtm, finner för godt att framställa. Låtom således den saken hvila till bedömande af samtid och efterverld. Jag anhåller endast att få yttra mig i sjelfva saken. R. o. Ad. har, på samma sätt som de öfriga Stånden, haft den aktning för det eller de Stånd, hvilkas rättigheter eller uppblandning med andra medborgareclasser varit i fråga, att icke besluta tvärtemot ett sådant Stånds mening. IN är vi nu veta, att BondeSt. till grundlagsenlig behandling godkänt den §, som är i fråga, skulle jag tillstyrka R. o. Ad. att göra likaså. Men utom detta skäl anhåller jag att för ett sådant beslut få anföra följande. Man har sagt, att allmänna rösten fordrade, det ofrälse ståndspersoner, som äro ägare af jord, skulle få inträde i BondeSt. Men hvad bör med den allmänna rösten förstås, och hvilka äro dess sannskyldiga tolkar? Om man såsom den allmänna rösten skulle anses deras mening, hvilka utgöra största antalet bland dem, som hafva rätt att yt - Den 16 October e. m. tra sig i ämnet, såsom man velat i andra frågor påstå, skulle allmänna rösten redan hafva uttalat sig i denna fråga till förman för Utsk:s förslag, emedan BondeSt. utgöres af de flesta inenniskor i Sverige och detta Stånds representanter redan förkastat Gr. v. Fersens mening och gillat IJlsk:s framställning. Skulle, såsom Gr. v. Fersen yrkar, ofrälse ståndspersoner intagas i BondeSt. i egenskap af jordägare, Befarar jag, att s. k. halfherrar, brännvinsadvocater och hvarjehanda löst folk, som äga några små jordlappar, skulle skaffa sig inträde i bemälda Stånd. Afsätta länsmän och kronofogdar, som förut varit allmogens plågare, skulle blifva dess förledare och vålla Ståndets förfall. Man ser nu, att den sans och det mogna omdöme, som tillhör vårt BondeSt.
„ 1» 16L — hvilka arfvoden böra utgå från och med den 3l nästlidne Februari, enligt sistbeniäkle Utskotts af Rikets Ständer bifallna: memorial N:o 1» Stais-Utskottets Memorial, JY:o 16 g. IIos Lag-Utskottet: För Secreterare», i manade» , . R;dr 166: 32. , En Notarie, om dagen . 3: —- , E11 Notarie, tjenstgörande hos Lagsamt Allmänna Besvärsoell Ekonomi-Ulskottens sammansatta Afdelning, d:o . , . „ 3: 24. „ En Cand ist, d:o . , „ 2: 24. — tr Två Vaktmästare, hvardera, d:o, . , , 1: 16 Börande Secreterareoch Canzlist-arfvodena utgå från och med den 1 1 sistlidne Februari och tractamentet för tn Vaktmästare från och med den 6 i samma månad; den öfriga afförd »gen beräknas, enligt Lag-Utskottets memorial N:o 4> för. förslbemsIde Notarie från och med den 5 Mars samt för den andra Notarien från och med den 7 April, alvens m , enligt Utskottets serskildta beslut, tractamentet för den andra Vaktmästaren bör ut gå fiån och med den 18 nästIidne Maj. IIos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: För Secreterare», i månaden .. ... R:dr 166: 3a. — „ Sex Notarier, hvardera om’ dagen „ 3: 24. — „ Fyra Vaktmästare, d:o d;o r: 16.— af dessa arfvode» och tractamenten böra Secreterarens, 4 Notariers och 3 Vaktmästaresutgå från och med den 3 sistlidne Februari, 1 Notaries och 1 Vaktmästares från och med den vej Mars, samt 1 Notaries från och med den 3 April. ^Ekonomi-Utskottets memorial N:ris 1 och 10). IIos ExpeditionsUtskottet:
En Grefve von Soden i Tyskland har föreslagit inrättande äfven af en NationalhypothekBank; det är mig dock obekant, om detta förslag gått t verkställighet. Om idéen af en sådan inrättning väckte något deltagande i vårt land, så följer det af sig sjelft, att man vid realiserandet deraf, borde med planens bibehållande gifva rUm för de modificationer, som Sveriges olika förhållande göra nödvändiga. Om hvarje Godsägare, sorn mot pantbref ville insätta sin egendom i denna Bank, för; ig6 Den io Februarii, band sig att taga Actier t. ex. till ^ eller af Egendomens värde, så erhölles nog Riksmynt för att dermed honorera hypothekBankens utelöpande obligationer, hvilka utställdes till Bankens delägare, för att gå med 4 procent och inlösas efter * eller f års uppsägning. Då dessa obligationer efter någon tids förlopp, vunnit förtroende i allmänna rörelsen och befunnits blifva honorerade, efter deras innehåll, så kunde delägarne möjeligen befrias från insättning af Actiernas hela värde, då contanta penningar började tillflyta från andra håll. Om denna korrfa framställning af grunderna för HypothekBankers inrättning i någon mån vunnit Ridderskapets och Adelns bifall, och förlaget i följd deraf för vidare utarbetning öfverlämnäs till behörigt Utskott, så bäfver det lått att framdeles sammanfatta stadgar dertill och sätta dem i öfverensstämmelse med hela myntoch creditväsendet i Sverige. I sådant fall torde jag framdeles få tillfälle meddela vidare detailler hörande till detta ämne. Nu återstår att uppgifva hufvudvilkoren för den del af allmänna Creditsystemet, som rörer den enskilta crediten, och den rätt hvarje medlem i Samhället torde äga att utgifva Assignatiofier, växlar, större eller mindre, skrifna, tryckta eller graverade. Denna rätt måste stödja sig på 2:ne hufvudgrunder, nemligen: viljan och förmågan att med fördel utgifva, — Den 10 FebrVarii, 197 samt viljan och förtroendet att emottaga detta slags bytesmedel.