Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehuruväl det äfven, enligt Utskottens öfvertygelse, kan antagas, att också Actie-Banker, väl organiserade och grundade på en i sådant hänseende omsorgsfull Lagstiftning, kunna innefatta all den säkerhet, som af allmänheten billigen kan fordras och utesluter hvarje tvifvel om deras förmåga att sina förbindelser uppfylla, samt såmedelst äfven förvärfva sig allt det förtroende, som för deras lugna, oafbrulna verksamhet är nödvändig; så innebär dock, i alla fall, den inskränktare ansvarighet, till följe hvaraf hvarje delegare i sådan Bank ansvarar endast med sitt insatta capital, ett undantag från den allmänna princip om Bolagsmäns solidariska ansvarighet, som är i i5 Cap. Handels-Balken grundlagd. Minst bör ett undantag härutinnan ega rum, till fördel för bolag, som, i anseende lill beskaffenheten af deras verksamhet, genom utgifvande af Credil-sedlar och allmänhetens derunder beroende säkerhet, böra företrädesvis vara underkastade stränga controller. Det synes vara denna allmänhets rätt, då den ofta icke kan undvika att i den dagliga rörelsen emottaga enskilde Bankers Credit-sedlar, att åtminstone kunna med säkerhet och bestämdhet bedömma de rättigheter, som dem åtfölja, i händelse af åsidosatt inlösen, hvilket omdöme, i det fall, att endast en slags ansvarighet finnes för alla Banker'utan undantag. är lätt att fatta, såvida dertill erfordras endast kunskap om den gällande Lagen; hvaremot, i händelse det får bero på hvarje Bolag att vid stiftelsen välja emellan tvänne serskilda, i Lagen godkände, ansvarighets-former, innehafvaren af en Credit-sedel, för fullständigt bedömmande af densammas i alla händelser gällande kraft, icke har tillfyllest endast af kännedom om Lagen, utan derutöfver skulle behöfva den med mera omväg förvärfvade kunskapen om hvarje Bolags serskilda stiftelse-grunder.
Inkommer åter LagUtsk. verkligen med ett Utlåt., så har en föreg:de talare redan visat, huru det då kommer att förhålla sig. Jag får således anhålla om afslag å den af Hr Ribbing gjorda hemställan. Hr von Ehrenheim, Per Jakob: Då Hr Ribbing grun dat sin begäran om upskof med detta ärendes behandling derpå, att ett sammanhang mellan detsamma och någon till LagUtsk. remitterad fråga skulle förefinnas, anhåller jag att få uplysa, att inom LagUtsk. icke lärer finnas någon annan dermed sammanhängande fråga, än hvad som förekommer i Just.Ombudsrms berättelse. Öfver denna berättelse har Utsk. redan afgifvit Utlåt., som af R. St:r blifvit godkändt, och då Utsk., som uti detta Utlåt, icke meddelat något yttrande i anledn. af den uti berättelsen förekommande kri - Den 28 Mars f. m. tik öfver vissa delar af Landsh:gelnstrukt:n, icke heller förbehållit sig att framdeles med Utlåt, deröfver inkomma, synes det mig vara alldeles afgjordt, att något sådant Utlåt, icke till It. St:r inkommer. På grund häraf, och under instämmande i öfrigt i Erih. Akerhjelms anförande, anhåller jag om afslag å Hr Ribbings framställning. Hr Hjerta, Lars: Jag tror icke att det kan klandras, att den motion, som afgifvits af Hr Dalman, blifvit remitterad till Ekon.Utsk. Det är bekant att, enl. grundlagen, K. M. äger envåldsmakt i frågor, som röra organisationen af Rikets allmänna inrättningar. Detta är otvifvelaktigt en ganska stor makt, öfver hvars ändamålsenlighet jag nu icke vill yttra mig. Verkligheten är emedlertid att Konungen, på grund af Reg:sF:n, äger en sådan makt, och det lärer således egentligen vara i önskningsväg, som Ständerna hafva att yttra sig i afseende å hvad K. M. kan tillgöra i följd af en dylik rättighet.
Hvad producenten beträffar, har han, om han är husbehofshrännare eller drifver sitt verk med eld, att emotse en snar undergång af en näring, hvarmed, mången sammanknippat, ej utan mogen beräkning, sin landthushållning. Tillhör han åter ångbrännarnes antal, ser han sig ofrivilligt inkastad i en konkurrens, som nödgar honom att blifva större fabrikant, än han önskar, samt att, för bedrifvande af denna rörelse i vidsträcktare skala, undandraga andra delar af sin ekonomi de kapitaler, som ofta vore till odlingsföretag m. m. nyttigare och med mindre risk använda. Och om mången, icke bränvinsbrännare, ser med obehag, kanske ej utan skäl, denna handtering, måste man ej heller förlycka, att det för - 28 Bevilln.-, Lagsamt Allm. Besv. och Eleon.-Uiskof tens Utlåtande, N:o 3. mynderskap, utsträckt till de minsta detaljer, kännes motbjudande, som staten utöfvar å dem, hvilka på detta sätt finna med sin lordel förenligt, att använda de produkten, de med eget arbete och oftast på egen, tungt beskattad, jord lyckats frambringa, då dertill kommer, att väl sällan någon myndling är utsatt för en täll sina principer sa ombytlig förmyndare, som den bränvinshrännaren har i Rikets häglof]. Ständer, hvilka vid hvarje, ehuru tätt återkommande, riksdag-experimenterande lagstifta på ett, för hans okränkbara dispositionsrätt öfver egna tillgångar, så ingripande sätt. Betraktar man åter i nykterhetens och sedlighetens intresse följderna af det förslag, Utskotten här framlagt, så måste man häpna för det vågsamma häri ligger, att vilja, under en tillskapad kris, öfverskölja nationen med bränvin och framkalla sådana, om ock tillfällige, priser på detta fluidum, att konsumenten kan för samma penning förse sig med mångfaldigt större qvantum, än hvad hittills varit fallet. Bör man ej beräkna allt det onda, både till enskild och allmän skada, man framkallar under en sådan öfvergångsperiod, som ändå troligen ej i alla delar leder till det mål man afser.
Den ene har argumenterat, som borde en af de embetsman, som är i fråga, uppföras på indragn.stat derföie, att han innehaft ett embete, som nu mera upphört, jag tror han mente hofcancellersembetet. Den andre har framställt den legala frågan, som vore det på grund af ett innehaft statssecret.-embele. Om det verkligen funnits någon legal grund, så hade det likväl 344 Den 26 Augusti f. m. ålegat Konungen — tror jag — vid framställningen af sin propos. i ämnet, att uttrycka den legala grunden derföre, så alt Ständerne icke mätte vara i tvekan om det är på grund af statssecret.- eller hofcancellers-embetets upphörande, sorn denne person skall uppföras på indragn.stat. Detta har icke skett, och tvisten om hvad sorn skall kallas det lagliga, är af natur att kunna kallas interminabelt. Men det är ett annat skäl, hvarpå man hör fästa uppmärksamheten, nemi. att det icke finnes någon ovillkorlig föreskrift derom, att för det en indragn.stat är inrättad, alla personer som afgå från sina tjenster, som blifva reducerade, skola uppföras på indragn. stat. Om så vore, behöfde icke Ständerne sig dermed befatta vidare än att blott fylla cassan, så att den räckte till; men då Ständerne äga i detta fall att öfverlägga och besluta, måste äfven följa, att de i hvarje casus äga pröfva hvilka de vilja uppföra på indragnlsstat eller icke. Att åberopa prsejudicater, går visserligen an; men i allmänhet tror jag icke, att man bör följa praejudicater , aldraminst om de bernias från de menlösa tiderna. Erinran derom var väl den minst lyckliga, den värde talaren kunnat påhitta; ty hvar och en minnes nog huru det gick till då, och att sådana prsejudicater höra läggas till grund för denna riksdags förhandlingar, gränsar till det mer än löjliga.
Det hade ej bordt undfalla de sammansatta Utskottens uppmärksamhet, alt genom allmänna lagen häraderne åligger att till skattlagde qvarnar hålla väg; att detta allmänna Statssamt Allm. Besv.- och Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N:o 76. 17 allmänna onus har sin grund i den allmänna nytta, som qvarnens tillvaro för allmänheten medför och att således icke qvarnegaren, utan samhället, åligger skyldigheten att bereda en hvar tillfälle att af qvarnens malningsförmåga sig begagna. Från detta förhållande härleda sig jemväl de stadganden, som ålägga qvarnegare att betjena mäldsökande i den ordning, de till qvarnen med sin spanma! anlända. Det obetänksamma uti kommitterades förslag att ställa qvarnar i samma kategori med vanliga fabriksinrättningar, är icke nytt. En af Sveriges landshöfdingar, nemligen herr Nehrman i Calmar, har redan för några år sedan, för att undgå fullgöra den skyldighet, honom, efter instruktionen, ålåg att bestämma lullkapparne inom distrikten i länet, der sådant icke skett, hvilket var nödvändigt för Kammarkollegii bestyr med skattläggning af sådane qvarnar, som derstädes blifvit till tulltägt tillåtne, men der sådant icke kunde ske förr, än tullkappen var bestämd, hos Kongl. Maj:t framställt samma förslag, och dervid yrkat befrielse från den af Kammarkollegium honom ålagda skyldighet att fastställa tullkappen; men efter det Kammarkollegium sig deröfver i underdånighet utlåtit, pröfvade Kongl. Maj:t rättvist ogilla Landshöfdingens tilltag och ålägga honom skyndsamt verkställa Kammarkollegii beslut. Med stöd af hvad jag sålunda anfört, tillstyrker jag vördsamt, att Rikets Ständer måtte afslå de sammansatta Utskottens nu ifrågavarande betänkande.» Bilt. lill R. St.
Fordom rrvdde man att niltt n,era kiln e deras<,-hälsas Ln hstmrckil oen w-r !>— cckagd och man o k sm; Starens minst -estr nri städj I >-.-i-d si-.varie nytt arie::ch och saraittM idc, d-rchre alt arrende std^-. c wara korrr och in^ränkl t Hl högst 12 ä '.5 ar. — Nu mera har ,"stn mäst erkänna -uc bade för utte-.,- och rntVilda vvuod drnvid lorttnst, och >! » har r-ln'w!t b.':änkr att jie-lom arrendets ur-arinvm.we .pä aucusn af-ra sig stadc-iISK lär den längre strrende.tid M..N 'b närdans bättre häfd f.wn sia b or.: fönfla. 2 bada iast-u stak likwäi Grate st intet jör sta ä>z>-r-7e rätt. D ' a ' io:d>st. kttnde-gi wa i afta. stain q, »v^x och bordt bi::ma. nial-stock '!, !o. Arrende torns Est», och roqr - leristar si t 'aestnr m-d dck;' arrende» ssrbehoit sig att io«n o!r-st aöro unda-ttag tran dan allmästna prine ripe!! och nyttja Kur.qsaard.-.rne lill åmu n för nädechciv, -iu g:r. Pä detta tätt harma en stor del af Kro« no Lä renh.ker, dals os Kounng dels al Sränder, d«IS as i»äda-gemensamt bli-wir borrrarrenLerade uran auction och doros afkastiljiig som va anckion biirwir, del har ännu cj stigit hagre än kiii omkring 16,200 R:d.
2:0 Å landet skall Kronofogde, inom en månad från den dag, då Dom eller Utslag, hvarå utmätning följa bör lill honom aflemnas, hvaröfver jemväl han bör, ovägerligen meddela skriftligt bevis, utmätning hos Gäldenären förrätta; och vare Kronofogde skyldig att, derest lös egendom i mät tages, inom tre månader från nyssnämnde dag, egendomen, i vederbörlig ordning, försälja, och af försäljnings-suminan, så vidt den förslår, Borgenärens fordran gälda, Utrnätes fast egendom, galle för Kronofogde hvad här ofvan, angående Magistrat, i thy fall är stadgadt, 3:o Försummar Magistrat eller Kronofogde något af hvad nu är föreskrifvet; svare då för det, sorn utmätas och försäljas borde, der ej visas kan, att Borgenär iemnat Gäldenär anstånd med betalningen, eller att egendomen ej kunnat säljas å tid, som derföre rätteligen utsatt och kungjord varit, eller att, oaktadt vidtagna lagliga åtgärder lill köpeskillingens indrifvande, sådana hinder dervid mätt, som af Magistraten eller Kronofogden ej förekommas kunnat; börande, i sistberörde tvänne fall, skriftligt besked, med uppgift af hindrens Exp.-Utsk. Förslag till und. Skrifv. N.o 3og, i5 beskaffenhet, på Borgenärens begäran, honom genast meddelas. 4:o Vill Gäldenär klaga Öfver utmätning, som hos honom verkställd är; åligge honom, att inom fjorton dagar ifrån den dag, då utmätningen skedde, till Konungens Befallningshafvande sin klagoskrift ingifva, vid äfventyr, att hans klagan eljest icke till pröfning upptages. Dock skall dylik klagan ej hindra utmätnings-åtgärdens fullbordan, eller egendomens försäljning, derest ej Konungens Befallningshafvande förordnar, att den inställas må. Rikets Ständer framhärda etc« N:o 3og. Uppl. o. godk, hos Ridd. och Adeln d. 4 Un. i81o. Preste-Ståndet d. 8 —•
Alla Bärarne tillsammans - F’öreslås 6 Bectorer - Adjunct - Director Musices _ Consistorii-Notarien - Wisby. För ett Gymnasium härstädes föreslås 6 Bectorer - Adjunct Director Musices - Consistorii-Notarien - Nuvarande ständig Lönings^Stat. Allmänna medel-. Spanne mål. Spanne mål. T:r 32 k:p Contant. Spanne mål. Contant. Spanne måi. Spänne mål. f:r k:p Contant. Spanne mål. Spanne mål. T :r 219 k:p Contant. R:dr sk. r:st 1210 233 Brist. Spanne mål. Contant. FÖRSLAG TILL LÖNEREGLERING V I D RIKETS ELEMENTAR-LÄROVERK. N: o Skolor. Upsala Stift. Stockholm: Nu varande ständig köning. -Stat. Allmänna medel. Enskilta medel. Summa. Spannemål. Contant. Spännemål. Contant. Spannemål. Contant. Sorn särskildte förslag lill förbättrande af T:r k:p R:dr sk. r:st T:r k:p Ridt sk. rist T :r k:p R: dr sk. r:« Stockholms läroverk böra uppgöras, upptages och afföres här nuvarande Lö- nings-Stat, såsom till lika belopp föreslagen - För Stiftets öfriga Skolor är anslaget Föreslås: En högre Lärdöms-Skola i Enköping med Rector - T:r 80 Conrector — 40 arne Colleger, tillsammans —» 60 2:ne Apologister för ä:ne Nä- rings-Classer tillsammans - — 65 Adjunct - — 2 0 .Den som undervisar i Choralsång 10 94° io55 27 42 4o8 9 10 944 4 8 • * 94o io55 27 986 4l2 8 9 IO En högre Lärdoms-Skola l Gefle med Rector, Conrector, arne Colleger, ?:ne Apologister och Adjunct ... T:r 265 Cantor — 20 *
N:o äfvensom den lemnar upplysning om förhållandet med tomter och jordar i städerna. I afseende å skiftesverket och dermed sammanhängande hemmansklyfning ar, förekommer under ifrå- Tab. n:o gavarande tidskifte ingenting egentligen anmärkningsvärdt. Af tabellen N:o 11 inhemtas, att antalet fastställda laga skiften endast obetydligt öfverstiger deras antal under nästföregående femårsperiod. Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes senaste femårsberättelse innehåller ingen uppgift om den skiftade jordarealen, men det är sannolikt, att de tvenne sista femårsperioderna ej heller i det hänseendet förete någon väsentlig skiljaktighet. Af statsmedel utbetalde utfiyttningsbidrag hafva under åren 1856 med 1860 utgjort tillsammans 14,696 R:dr 88 öre. Det nu gällande formuläret för Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes femårsberättelse innehåller icke något förslag till tabellarisk redogörelse för statsbidragen, och sådane uppgifter hafva derföre icke hit inkommit. Skatterna till kronan hafva emellertid fortfarande, såsom förut, restfritt, ingått, så att vid redogörelserna för kronouppbörden något belopp för landet ej behöft balanseras såsom beroende på pantförsäljning. Enligt senast afgifna femårsberättelse utgjorde statsbidragen: B:ko. Under förevarande femårsperiod visar sig förhållandet i afseende å de till Ränteriet ingångne statsTab. Litt. och riksgäldsmeael vara det å följande sida tab. Litt. A uppgifna. För de kommunala utskylderna är Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, i saknad af tillförlitliga källor, icke nu i tillfälle att meddela någon tillfredsställande redogörelse, men förhållandet i det hänseendet 12 Södermanlands län. Rotering. Skjuts. Vägunderhåll. Politi. torde väsentligen komina att förändras, sedan de kommunalstyrelser, som nu börja att organiseras, hunnit träda i verksamhet. Rotering.
S. D. Förekom i sammanhang med den sisllidne sammankomst förehafde öfverlägg - 26 Den 30 October f. m. ning, angående Passevolancen, till slutligt afgörande huruvida Rikets Ständer kunna begära eller ingå i någon undersökning af bushållningen med den nuvarande PassevolanceCassan eller den deruti tilläfventyrs befintlige behållning? Beredningen ansåg sig icke kunna fordra någon redogörelse för den möjligen varande behållningen å nu tilländalupne Passevolance, såsom grundad på enskildt Contract emellan Kongl. Majit å ena, samt Rustoch Rotehållare å andra sidan, då Contractet å Kongl. Majitssida, genom Soldatens sjukvård ocdi underhåll, blifvit ful Ig jordt; och trodde Beredningen sig således icke kunna ifrån KrigsCollegiurn infordra uppgift på Cassans belopp och förvaltningen deraf. Beredningen ansåg för öfrigt Rikets Höglofl. Ständer böra i delta afseende kunna trygga sig vid Kongl. Majlts i den Nådiga Skrifvelsen om Passe volancens fortfarande g i fina försäkran, att Dess omsorg för Rustoch Rotehåilarnes val skall oförändrad fortfara. Den 8 September, §. 2. S. D. Uppläste underteck.nad Sekreterare till justering det under den j5 och 28 sistförflutne Augusti af Beredningen beslutade Betänkande i anledning af Kongl. Den 26 Octo ber f. m. tij Maj:ts Nådiga Proposition om Möt>s-passevolancens återförnyande, samt de, anledning deraf, inom de respective RksStånden gjorda erinringar; och som, i anseende till det med samtlige Riksstånd» 1 1 dag utsatte plenum plenorum på RiksSaien, tiden nu icke medgaf berörde Betan indes uppläsning längre än till och med d moment, som besvarar den väckta frågan, huruvida Mölespassevolance-medlen blifvit under föregående år för Beväringsmanskapets vapenöfningar använde; beslöts, alt med läsningen af det återstående af Betänkandet skulle till nästa sammankomst uppskjutas.
Jag har velat yttra detta i anledn. af de utaf Hr Gripenstedt gjorda anmärkmr, på det Utsk. vid återremissen icke måtte tro att de icke kunnat besvaras. Hr Printzensköld, Carl: Frih. Hamiltons emot SlatsUtsk:s ifrågavar. betänk, framställda anroärkn:r hafva, enligt min åsigt, icke blifvit af Hr Gripenstedt vederlagde. Frih. Hamilton har visserligen medgifvit, att åtskilliga förbättringar och regleringar inom postverket kunna vidtagas, hvarigenom en minskning uti detta embetsverks nuvar. utgifter beredes, men jag hemställer, huruvida man med någon visshet nu kan påräkna verkan af dessa förändringar, då de ännu icke äro vidtagne. Nödvändigheten fordrar likväl, att postverket utvidgar sin verkningskrets och såmedelst underlättar kommunikationen orter emellan, och jag anser mig vid detta tillfälle böra tillkännagifva, att efter hvad jag med visshet känner, hos poststyrelsen hvila flera ansökningar om anläggning af postkontor å de orter, hvarest endast med många svårigheter bref kunna afsändas. Jag tror äfven, att poststyrelsen är benägen villfara dessa ansökningar, men hinder möta derföre genom bristande tillgångar till bestridande af utgifterne i och för de nya postkontorens anläggning. Vid sådant förhållande synes det mig obilligt, att vägra det anslag som K. M. för postverket äskat, blott derföre, att man anser en besparing i detta verks nuvar. utgifter kunna för framtiden tillvägabringas. Det blir alltid tillfälle för R. St. att, sedan regleringar skett som kunna föranleda till nedsättning lili utgifterne, vid en kommande riksdag pröfva, huruvida det ökade anslag, K. M. nu begärt, må kunna åter indragas. Pä de af Frih. Hamilton anförda skäl, yrkar jag alltså återremis af denna punkt med anhållan, att Utsk. måtte tillstyrka bifall till det äskade anslaget. R. o. Ad. ansåg de emot den förevar. 9:de punkten gjorde anmärkmr föranleda till densammas återremitterande.
Mars öfverlemnat ej mindre ett tillägg af nyssnämnde författare, innehållande uppgifna grunder för den redan gjorda motionen, än hans, Friherre IJ, Wrangels, Herr Stussen/eldts och Herr Ceclershölds anföranden, i anledning af förekomna discussioner rörande ämnet. Herr Rosenschöld har, såsom skal för upphäfvande af berörde författning, åberopat, att en sådan plantering är: 1:0 Overkställbar5 da hvarken tillgång pä plantor ej heller anstalt till bekommande deraf, för framtideu linnes för ett så vidsträckt ändamål, utan att förstöra en del af dan skog, som redan existerar, och då stängsel omkring så många ställen skulla blifva högst svär, ja ofta nästan omöjlig i en ort, der enskiftsn redan skola ålagt Hemmansägare en alltför tryckande stängselskyldighet. 2:0 Shadelig: ty många byar skola linnas, hvilka icke hafva något tunneland, sorn ej mera gagnar, då dst användes till åker och äng, än till skog, och många af slättbygden, äfvensom Riket i det hela kan anses vinna mera deraf, att hvart jordstycke användes till det, som lemnar den förmon ligaste afkastning, och de olika bygderna kunna utbyta sina proaucter mot hvarandras, när afståndet ej är allt för stort. Härtill kommer äfven det skäl, att, om skogsplanteringen på slättbygden bereder för dess invånare ett oberoende af skogsbygden i afseende på trädvaror, så ökar den Rikets i dethela beroende af ötländningen för Spannmål och andra jordbrukets Besv. och Fkon. Utsk. Betänkande/!* 523 prodncter.
Ilan har nemi. uppläst början af denna §: ”Skulle Const.Utsk. anmärka, att Statsrådets ledamöter samfäldt eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mätt och steg icke iakttagit Rikets sannskyldiga nytta,” och deraf dragit den slutsatsen, att det här icke kunde blifva fråga om ett enstaka rådslag, utan alt det skulle vara flere, ja, såsom den värde ledamoten trott sig finna ”mångå.” Jag ber alt få fästa uppmärksamheten derå, att ordet ”deras,” som står bredvid ordet ”rådslag,” nödvändigt måste hänföras till Konungens ”rådgifvare,” som äro i § omtalade i pluralis och icke egentligen till ordet ”rådslag,” ty då skulle ordet ”sine” varit begagnadt. Således tror jag icke, att af denna ordställning den slutsats kan dragas, som den värde talaren gjort. En annan talare, som sjelf varit ledamot af Const.Utsk., har redan före mig framställt en mening, som jag delar, att ett enda rådslag skulle kunna vara så stridande emot Rikets sannskyldiga nytta och så äfventyrligt, att det kunde påkalla en anmärkn. frän Const.Utsk., hvilken åter kunde föranleda R. St. att begära den ifrågavär rådgifvarens entledigande. Jag säger visst icke, att något sådant här inträffat i något af de omförmälda fallen; men något besynnerligt förefaller det väl, att medan man å ena sidan framställer det påståendet, att icke något enstaka fall någonsin kan befinnas vara af beskaffenhet att böra utgöra föremål för anmärkn. från Const.Utsk. efter 107 §, man å andra sidan klandrar, att Utsk. icke framställt något dylikt fall, bland de flera sorn blifvit anmärkta. Huru skall nu något Const.Utsk, bete sig, för att gå medelvägen emellan desse olika fordringar? Det synes som de ledamöter, hvilka fram - Den 5 December. 105 ställt dessa bada meningar egentligen syftade derhän, att icke i något fall anmärkmr skulle till R.
Dä man ofra klagat öfwer städer» monopolier, sä mä ock förekomma» art ej borgare kunde vice verta klaga öfwer landsboers monopoliska bränwmsbränntng; men deremot tycke» l8lv ärs ständers liberale bränwinsförfattning wara mer än för mycket af de personer, tnistbruka», som upförk stora bränneriwerk uppå en bär klippa, eller pä en inskränkt gärdstvmt, för utan all annan tillhörig jord; och torde blott, Med behörig gransknings en bränneri rättighet emot fö>^ ökt skatt ät sädane personer uran jordbruk förunnas, hwilka oafbrutit underhölls ett wist antal af kor, för att säledes betjena närgränsande städer med mjölk, grädde och färskt smör; och synes säbane LMOm6brä«narr kunna wara lika berättigade, a»k 352 Den 28 Nast. af andra landiboer fä köpa hö och halm, sam hrr» strur inom städer, hwilka drifwa en narina med kreamrs utfodring och miölk försäljning. Dä wid ordmaire bränneri rättigheten endast fräga är om ägare och brukare af skattlagd eller roterad jord 5 landet, sä mäste Utskottet med landiboer man jord, hwarken lörmena soldater, torpare eller backstuguhion, hwilket dock wid stutliga regleringen, sä wal som rörande mindre hcmmansdelars bränneri rättighet, närmare kunde determineras. Sädane ägare eller brukare as stora landgods med motfwarande ladugardar, borde i synnerhet, om ej endast, da de dcrwid funno sin uträkning, wara berättigade, alt enior erläggande af den bestämda extra afgifren, fä begagna en pannerymd, öfwerstigandc den ordinairc huSbehofsbränningens maximum af 9-Z kannors pannerymd.