Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ständer att bifalla de genom ortens representanter - Stats-TJtskottets Memorial Jty? 118. 0 presentantcr såväl inom Borgaresom <le öfriga Riks-Stånden, i ofvanberörda syfte gjorda framställningar; och Utskottet får alltså föreslå, att Rikets Ständer, för byggande af en till begagnande med ångkraft afsedd jernväg mellan staden Wexiö och Alfvestads station å södra stambanan, måtte bevilja ett mot | af den till 650,000 Riksdaler beräknade kostnaden ungefärligen svarande lån, att från Riksgälds-kontoret utbetalas med Fyrahundra Tretiofyra tusen (434,000) Riksdaler, hvilket lån må räntefritt ,innehafvas under två år, hvarefter å lånebeloppet, i den mån lyftning egt rum, skall inom hvarje kalenderårs slut inbetalas fem procent efter år räknadt, hvaraf för hvad af lånet dessförinnan icke godtgjorts, beräknas fyra procent årlig ränta och återstoden utgör kapitalafbetalning; börande i allt öfrigt de bestämmelser, som blifvit meddelade för det till EslöfYstad-banan anvisade lån, äfven för det nu ifrågavarande lånet lända till efterrättelse. Förutom ofvanberörda från samtliga Riks-Stånden återremitterade punkt har Borgare-Ståndet'till Utskottet återremitterat följande delar af ifrågavarande Utlåtande, nemligen: l:o) Sjunde momentet af tredje punkten, innefattande vissa föreskrifter för den händelse, att för jernvägsanläggning fastställd arbetsplan icke skulle följas och derifrån skedd afvikelse icke varda på föreskrifvet sätt rättad, eller i fall jernvägsarbete icke varder behörigen fortsatt eller fullbordadt; 2:o) Åttonde punkten, angående lån för byggande af jernväg emellan Uddevalla och Wenersborg; samt , 3:o) Nionde punkten, innefattande afslag å Ilerr Rhodins motion om anvisande af län för en grenbana mellan Håkantorp och Lidköping.
Ibland kunde nog erfarenheterna från hans förra lif bryta igenom i en sarkasm eller en ironisk anmärkning men sjelfva sarkasmen hade icke samma klang som förr, den hade intet af det afskyvärdt kalla och hjertlösa, den hade något af det öfverseende den sympati med allt menskligt, som finnes hos den för hvilken intet menskligt är främmande och för hvilken det att förstå är detsamma som att tillgifva. Han berättade t. ex. om sin sinnesstämning den första aftonen då han träffat Alma i Stockholm. Han hade, sedan han skilts från henne, af en ren tillfällighet stött på den kvinna, som då var hans älskarinna och han hade icke kunnat betvinga den motvilja, hon ingaf honom. Det hade slutat med en fullständig brytning. »Bröt du verkligen med henne? Samma kväll?» sade Alma ifrigt. »Ja». »Höll hon af dig?» frågade modern i en ton af medkänsla. »Åhja – ibland när jag hade pengar». Men i sjelfva tonfallet låg der något försonande; der fans ingen bitterhet och intet hån. För Alma Hagberg var denna tid som en dröm. De förhållanden hon kommit in i egde för henne hela nyhetens behag, den luft af frihet och själsadel, som omgaf henne var så olik den hon hittills inandats i småförhållandena der hon lefvat. Under sina resor i utlandet hade hon fört turistens flyktiga lif, som aldrig tillåter annat än den ytligaste bekantskap med de menniskor man träffar; och det år hon tillbringat i Schweiz hade icke varit rikare på stora intryck än vistelsen i en vanlig svensk flickpension, der småsint bevakning är hufvudbeståndsdelen i lärarinnornas uppfostringsmetod och små skvallerhistorier är elevernas största andliga intresse. Detta var så helt annorlunda. Här hade hon ett hem, med all hemmets värme men utan dess tvång. Hon hade full frihet att umgås med hvem hon ville och den verld, hon drogs in i var just den efter hvilken hon alltid längtat. Det var män och kvinnor med berömda namn, namn som ofta susat förbi hennes öron och som nu blefvo för henne till lefvande personer, hvilka tryckte hennes hand.
R:dr för Låne-Contoret i Malmö”. b) Banco-Utskottets MemorialN.o 55. 9 b) ”Dessutom ega dessa Discont-Verk, att i låneväg begagna egande reservfonder, innehållna räntemedel och af Sparbanker insalta suinmor, på sått, enligt nu gällande Reglemente, medgifvet är;” hvaremot Presle-Ståndet bifallit Utskottets framställningar i mom. litt. g) h) i) k) och 1); Borgare-Ståndet har godkänt mom. litt, a) med uteslutande af ordet; ordinarie framför ordet: fonden vid detta moments början, bifallit moni. litt. b) c) d) e) g) h) i) k) och . 1) samt ansett mom. litt. f) böra erhålla följande lydelse: ”att de medel, Sparbankerne emot ränta insätta, ingå och användas till utlåning genom Handelsoch Närings-Disconten i Stockholm samt Låne-Contoren i Götheborg och Malmö, utan att inberäknas i nämnde Disconts och Låne-Contors bestämda lånebelopp;” och Bonde-Ståndet har väl till. en början gillat Utskottets framställningar uti förevarande §, men sedermera, i anledning af Preste-Ståndets lill MedSlånden ställda inbjudning, att instämma i dess beslut, hvilken inbjudning blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndet afslagen, med antagande af densamma faltal det beslut, som här ofvan för Presle-Ståndet är vordet upptaget. Efter hvad sålunda blifvit ådagalagdt, hafva 2:ne Riks-Stånd, eller Ridderskapet och Adeln samt Borgare-Ståndel, gillat morn. litt. a) med allenast den ändring af Borgare-Ståndet, att ordet: ordinarie framför fonden bör utgå, äfvensom godkänt mom. litt. b) c) d) och e) oförändrade, samt mom. litt. f) med den modilication, att de medel, Sparbankerne emot ränta insätta, icke få förminska fonden af Bankens egen utlåning.
Aldrigh pläghar han ligga såå, Ehuru han och dricka pläghar Heem pläghar han jw weeta wäghen. Ihopa haffwe wij warit i åren fem Aldrigh sågh iagh honom så ligga än. Ruben mijn man huadh betydher thetta Att i liggia på thetta sättet? Alle här fram gå ått edher peeka Att i ligge här så och skeeka. Och om i willien ther tänkia uppå Thz mon edher passeligha wäl stå. I skullen här i stadhen een rådherre wara Och låte ölet så medh edher fahra Ty skemmes och iagh eendeles medh. Ruben. Min k. hustru förundrer ey thz Att iagh migh een gång dricker et ruus. Hadhe i sedt widh wår grannas hws Huru wår borgemästare så öffwerfull Lade sigh öffwer een timberhöög kull, I skullen wel åt honom leet mera, Ty han skal migh och andra regera. 16 Som han gör före så göre wi effter Wij meene at thz är tämmeligh rätter. Cyboræa. Sådane förmän skulle man tagha Som dricka sigh fulle alle daghar. Twij thz är skadhe när the så ligga At swinen ey skulle i them bygga. Ruben. Sant är thz at thz neslighit är Som iagh migh och nu åt bär. Men när i få saken rätt förståå En annan meningh i skolen fåå. Cyboræa. Käre hwadh är thz? sägher mijn man. Ruben. Jagh ey sanninghen dölia kan. Med Julo wår granne, drach iagh itt krwss Jagh måtte jw ther aff icke få rws, Men när iagh skulle migh heem ått thee Kunde iagh ey medh öghonen vpsee. Ty ladhe iagh migh här och wille soffwa Och fick som nogast een liten doffwa, För än migh een dröm kom vppå Förskräckelighen iagh säija må.
Denne talare har nu liksom hvarje föreg:de gång, denna fråga varit å bane, framhållit den stora oro, som K. M:s Propos. enligt hans förmenande skulle hafva upväckt i landet. Jag lemnar derhän om han kan bevisa denna oros verkliga tillvaro, men om så skulle vara, så ligger deri icke något underligt; ty här som i andra länder upkommer lätt oro i sinnena då något ovanligt är å färde, och en sådan oro kan ofta framkallas af den aldra lumpnaste anledn. Jag har hört aktade och fördomsfria män inom detta Hus mot den K. Propos:n anmärka, att den liksom upmanade till affall, octi jag måste medge att uti ordställningen icke nog vigt lades på det föga 172 Den 3 Februari f. m. önskvärda deruti alt affall egde rum. Då en sådan oro kan upkomma hos uplysta och bildade personer, kan den desto lättare upstå hos dem, som icke äro i tillfälle att upfatta frågans vigt. Men detta innebär ingalunda ett bevis mot sjelfva sakens nytta eller behöflighet. Samme talare yttrade att öfvertygelsen i allmänhet icke vore nog stadgad med afs:de på denna fråga. Jag nemställer till den värde talaren, om historien framvisar något exempel på att förändringar, sådana som den nu ifrågav:de, blifvit tillvägabragta på öfvertygelsens väg. Det ligger derjemte ingalunda i de maktegandes intresse att godvilligt ändra religiösa institutioner. Man har också icke hört att någon mera omfattande förändring i religiöst hänseende inträffat, utom vid tillfälle af revolutioner. Jag räknar icke Tolerans-akten af år 1689 i England; ty det framkallades af en påtryckning utifrån, och de styrandes öfvertygelse hade dermed intet att skaffa, hvilket bevisas bäst deraf att i England ännu i denna stund ingen annan kyrka är erkänd än den Episkopala. Frukten af detta sätt att gå tillväga är emellertid den att, på sätt en föregule talare här uplyst, f. n. endast ^:del af Engelska folket bekänner sig till hög-kyrkan. Den enda väsendtliga anmärkn. som blifvit gjord mot Betänk, är den ang:de »utstötandet ur kyrkan.»
Då blef den artiga värdinnan sjelfva medlidandet och skyndade ut för att hemta eau de cologne. Nu kunde Rudolph obemärkt lemna rummet, och han gjorde det. När värdinnan återvände med ljus och luktvatten, stod han i det tredje rummet ifrån kabinettet, ifrigt studerande i Runebergs Hanna, som han läst väl tjugu gångor. ”Ack herr borgmästare!” utropade fru R.. vid hans åsyn, ”fru Lindmark har blifvit illamående.” ”Å! det är beklagligt!” sade Rudolph med fullkomlig likgiltighet i tonen och såg knappt upp från sin bok. ”Väl ej farligt, hoppas jag?” ”Nej, det går väl öfver snart. Hvad är det för en bok som så tyckes interessera borgmästaren? Ja så, Runebergs Hanna; den är också för söt, icke sant?” Med en stum bugning jakade Rudolph till detta beröm och den goda frun gick vidare. Elisabeth fick nu upplysning och eau de cologne och många goda råd mot hufvudvärk, men förklarade dock snart sin afsigt vara att fara hem, emedan hennes illamående gjorde det omöjligt för henne att längre qvardröja. Värdinnan yttrade hvad en artig värdinna säger vid ett sådant tillfälle, hon talade om sin ledsnad öfver Elisabeths sjukdom, om att snart få återse henne m. m. Elisabeth tackade, önskade det samma, men då hon, efter att blott ha tillsagt Leonhard om sin afresa, satte sig i den mjuka slädan, suckade hon djupt af tillfredsställelse och sade sagta: ”Gud ske lof att det är förbi!” Ifrån denna dag började en rad af lustbarheter för Elisabeth, i hvilka hon alltid deltog och för hvilka hon till och med ofta var tillställarinna. Med rastlös ifver jagade hon från nöje till nöje och tycktes snart ej få nog deraf. Hennes väsen, nys så dystert, blef åter muntert och gladt, men det var ej denna fridfulla glädtighet som fordom, utan en häftig, ojemn, brusande och uppskrufvad jubelfröjd, under hvilken endast den uppmärksamme åskådaren kunde upptäcka ett djupt såradt och bristande hjertas sista förtviflade ryckningar.
Äska en eller flere Ledamöter, att votering må med slutna sedlar anställas, bör sådant ej förvägras. Stadna dervid Två Stånd emot Två, skola de särskilda meningarne såsom alternativer i 56 Constitutions• Utskottets hetänkanden. förslaget intagas. Gälle och detta stadgande för BancoU ts kottet i underställnings - ft agor ; men i de mål, som böra hemliga hållas, och der detta Utskott med Riksens Ständers rätt besluter , skall, äfvensom uti alla inom Constitutions - Utskottet förekommande mål, förhållas med om • o röstningen pu satt i 53 §. här nedanföre stadgas : Bärandes i ofvanupptagna särskildta fall, uti Banco■ Utskottet Två Tredjedelar af hvarje Stånds Ledamö ter vara tillstädes. Se Bihanget, 5 Ban-> det, sid. 33 och 120. Riddershapets oell Addin Protocoll den 21 April 1318, II. lid. 104» d. 27 April, II. »id. 536; d. 30 April, II lidi 556 Constitutions-Utskottets betänkanden. 39 -566; d. 27 Maji, II. *id. 490—499; d. 5 Junii, I. sid. 141, och den 11 Junii Preste-ståndets Pro» tocoll d. 25 April, d. 6 och 22 Junii lQui, sid. 156, 4 Bandet, sid. 398, 5 Bandet och sid. 106 , 6 Bandet. Puncten. Vill Utskottet återlemna något från ett eller flere Riksstånd till detsamma remitteradt mål, såsom till dess befattning ej börande, åligge Utskottet, att sist inom åtta dagar afgifva sitt utlåtande, med deruti an
Den, som vill, att det af Konstitutions-Utskottet uti dess Memorial n:o 19 afgifna förslag till ändring i l:a mom. 14 § Riksdags-ordningen, angående grunderna för Riksdagsmannaval i Stockholm, oförändradt skall blifva hvilande till grundlagsenlig pröfning vid nästkommande riksdag, röste ja; den, det ej vill, röste nej; vinner nej, kommer Ridderskapet och Adelns, angående nämnde förslag, yttrade, utij Kodslitutions—Utskottets Memorial n:o 27 anmälda, gemensamma tanka att antagas såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästföljande riksdag. Omröstningen har utfallit med tjugunio ja; -vfyrationio nej; en sedel kasserad. Stockholm den 27 Augusti 1851. STOCKHOLM. Östlund & Innehålls-för teckning öfver de af Konstitutions-utskottet, under Lagtima Riksdagen åren 1850—185!, till Rikets Ständer afgitna Memorial. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 — 13 — Revisorerne få äfvenledes bilägga utdrag af i845 och 1846 års räkenskaper dels öfver de medel, till belopp af högst 8oo R:dr årligen, hvilka Kongl. Komnierse-Kollegiutn, jemlikt Kongl. Brefvet af den ,8 Januari i83o, är berättigadt att från Kongl. Stats-Kontoret uppbära till godtgörande af Svenska Konsulers förskotter till nödstäldt Svenskt sjöfolks underhåll och hemförskafiande, dels öfver det, genom Kongl. Brefvet af den 14 September 1848, å Handelsoch Sjöfarts-fonden till Kongl. Kommerse-Kollegii disposition anvisade årliga anslag, stort i,333 R:dr 16 sk., att användas till ersättande af sådana hevisliga utgifter för Svenskar och Norrmän, hvartill Konsulerne, antingen i anseende till utgifternas beskaffenhet eller svårigheten att derå anskaffa fullständiga verifikationer, ej äro, enligt förut gällande föreskrifter, berättigade tillgodtgörelse af allmänna medel.
Hafver mitt hjerta låtit sig draga till qvinno, och hafver vaktat vid mins nästas dörr, Så varde min hustru af enom androm skämd, och andre besofve henne; Ty det är en last och en missgerning för domarena. Ty det vore en eld, som förtärer intill förderf, och all min tilldrägt utrotade. Hafver jag föraktat, mins tjenares eller mine tjenarinnos rätt, då de med mig trätte? Hvad ville jag göra, när Gud reser sig upp? Och hvad ville jag svara, när han hemsöker? Hafver ock icke han gjort honom, den mig i moderlifvet gjorde; och hafver ju så väl tillredt honom i lifvena? Hafver jag dem torftigom förnekat hvad de begärde, och låtit enkones ögon försmäkta? Hafver jag ätit min beta allena, att den faderlöse icke också hafver ätit deraf? Ty ifrå minom ungdom hafver jag hållit mig såsom en fader, och allt ifrå mitt moderlif hafver jag gerna hugsvalat. Hafver jag någon sett förgås, derföre att han icke hade kläder; och låtit den fattiga gå oskyldan? Hafva icke hans sidor välsignat mig, då han af min lambs skinn värmad vardt? Hafver jag låtit komma mina hand vid den faderlösa, ändock jag såg mig i portenom magt hafva, Så falle mina skuldror ifrå mina axlar, och min arm gånge sönder ifrå läggenom. Ty jag fruktade Gud såsom en olycko öfver mig, och kunde hans tunga icke bära. Hafver jag satt guld till min tröst, och sagt till guldklimpen: Du äst mitt hopp? Hafver jag gladt mig, att jag myckna ägodelar hade, och min hand allahanda förvärfvat hade? Hafver jag sett på ljuset, då det klarliga sken, och på månan, då han i fyllo gick? Hafver mitt hjerta hemliga låtit sig tälja i det sinnet, att min mun skulle kyssa mina hand? Hvilket ock en missgerning är för domarena; förty dermed hade jag nekat Gud i höjdene. Hafver jag gladt mig, när minom fiende gick illa, och upphäfvit mig, att olycka råkade uppå honom?
Tham uppläste derefter följande motioner: 1. 7 § uti nu gällande bevilln.förordn. innehåller i 2:dra mom. det stadgande: att bevilln. skall utgöras af den, kyrkorna uti Skåne, Halland och Bohus-län, tillhörande tionde, som ej är på lön eller till andra bestämda ordinarie utgifter anslagen. Vid tillämpning af nämnde stadgande har fråga uppstått derom, huruvida bevilln. här afsågs böra utgöras af annan tionde än spanmål, för hvilken åsigt stöd velat hemtas af uttrycken uti §:ns lista mom. Då likväl någon skälig anledn. ej lärer finnas dertill, att kyrkorna befrias från bevilln. mer uti det ena än andra fallet, samt bevilln. äfven blifvit af vederbör, embetsmyndighet ålagd till betalning för all den tionde, som kyrkorna tillfallit, fårjag vördsammast hemställa, att uti den bevilln.förordn., som nu kommer alt utfärdas, 2:dra mom. af ofvanberörda § må erhålla följande lydelse: ”Efter enahanda beräkning skall bevilln. äfven utgöras af den kyrkorna uti dessa orter tillkommande spannmål och annan tionde, som ej är på lön eller till andra ordinarie utgifter anslagen; äfvensom af domkyrkorna i riket” 8Cc. (se §). 332 Den 22 December f. m. Uli 14 § af nu gällande bevilln.förorda, bestämmes att gesäller skola utgöra bevilln. med 2 r:dr oell uti 29 § stadgas att vid bruk, bergverk och alla öfriga inrättningar, anställde gesäller skola beskattas lika som gesäller i städerne. Med hemtadt stöd af nyssberörda 2;ne stadganden hafva yrkanden blifvit framställde, alt gesäller bos gerningsmän och sockenhandtverkare på landet jemväl borde uti bevilln. erlägga 2 r:dr, hvilket likväl synes mindre billigt, då gerningsmän och sockenhandtverkare med en mantalsskrifven arbetare skola i bevilln. utgöra endast 1 r:dr eller ett mindre belopp, än hvad för gesäller är bestämdt.
Ad. förra gången fattade i afs:de å denna punkt; och efter hvad jag hört af flera ledamöter af de öfriga S::n, tror jag att dessa, åtminstone tvenne af dem, kunde genom inbjudningen förmås att gå in på R. o. Ad:ns åsigt. Uppå härefter framställd propos., blef Utsk:ts inbjudning afslagen och det förra beslutet vidhållet. Utsk:ts yttranden ang. 22:dra §:n 4:de mom. samt rubriken till Art. IV.; 28:de §:n; 34:de §:n; samt 35:te §:n l:sta mom. Lades till handlingarne. Utskrts ytrande ang. § 40. Godkändes. Utsk:ts yttrande ang. 46:te §:n l:sta mom. Lades till handlingarne. Utsk:ts inbjudning till Borgareoch BondeStm att förena sig i de öfriga RiksStms beslut ang. lydelsen af 72;dra §:n. Lades till handlingarne. Föredrogs ånyo och företogs punktvis till afgörande Bevillnrs Utsk:ts den 9 och 23 dennes på bordet lagdeMern. N:o 25, i anledn. af återremiss utaf Betänk. N:o 18, ang. postbevillnm och dermed sammanhang egande frågor. Utsk:ts hemställan ang. brefvigten för inrikes bref, portomoderation m. m. Den 26 Maj f. m. 487 Hr Gripenstedt: Utsk:t har här gått en medelväg mel lan de olika meningar, som vid frågans förra behandling yttrades, i det Utsk:t antagit 3 ort till enkel portosats, men icke låter den dubbla vidtaga förr, än vigten uppgår till fulla 4 ort. För min del tror jag, att Utsk:t i detta afs:de på ett lämpligt sätt sökt förena de skiljaktiga meningarne, hvadan jag anhåller, att Ii. o. Ad. ville bifalla den här af Utsk:t gjorda framställning. Hr von Kraemer, Anders Robert:
Med förmälan, ali tomten N:o 414 om ‘2,100 qvadratalnar blifvit inköpt den 13 Mars 1837 mot en köpeskilling af 202 R:dr 10 sk. 8 rst. B:ko i ändamål att användas lill uthusbyggnader lör Landshöfdingeresidenset i Wenersborg, å hvilket köp lastebref erhållits den 23 derpå följande Oktober, hade E. K. Maj:ts och Rikets Kammarkollegium, — med hänsigt ej mindre till ändamålet, för hvilket platsen erfordrades, än äfven dertill, att hela tomten icke kostat Staten mer an förberörda 202 R:dr 10 sk. 8 rst.
Dervid träde de som till en och samma bänk höra inom skranket och aflemne, hvar och en för sig, en enkel, sluten, hoprullad och omärkt sedel, tecknad med trettio namn å sådane Ståndets Ledamöter, som äro till Elektorer valbare, då de tjugofem som erhållit de flesta rösterna äro till Elektorer utsedde och de fem närmast i röstetal blifva Suppleanter. Hafva flere undfått lika antal röster, då skall dem emellan lottas ehvad de äro närvarande eller ej. Afgår Elektor under Riksdagen inträde i hans ställe Suppleant. Hafva alla Suppleanter afgått eller inträdt såsom Elektorer välje, efter dagen förut derom gjordt anslag, Ridd. o. Adeln samfälldt in pleno fem nya Suppleanter. g 20 Varder Elektor till Utskotts-ledamot vald, fortfare ändock hans befattning såsom Elektor. Utur §§ 21, 24, 26 uteslutas de der förekommande orden »Bänkmana och »Bänkmän» i, följd hvaraf dessa §§ komma att lyda som föijer: § 21 Tillstånd att på högst fem veckors tid från Riksdagen afresa, må Landtmarskalken bevilja högst en femtedel i sender af de till Elektorer och Suppleanter utsedde Ledamöter, i den ordning de sig dertill anmäla. g 24 Elektor eller Utskotts-ledamot må, utan laga förfall eller erhållen ledighet, icke uteblifva från Elektorernes eller Utskottssammanträde, vid den påföljd, som i ordningsstadgan särskildt finnes föreskrifven. Sker det ändock tre på hvarandra följande Riddarhus-Ufcskottets Utlåtande N;o 3. 5 sammankomster, vare lian sin Riksdagsmannarätt för den Riksdagen förlustig. Lag samma vare, om Elektor eller Utskotts-ledamot, utan styrkt laga förfall, tvänne veckor utöfver erhållen ledighet ut.eblifver, börande sådant af Elektorernes eller Utskotts-ordförande genast hos Ridd. o. Adeln tillkännagifvas. § 26. Med anslag till plenum och Utskotts sammanträden förfares på sätt 46 § Kiksdags-Ordniugeu föreskrifver.
Men äfven med förutsättning af denna aflöning för kontrollörer vid de mindre brännerierna, skulle utgiften ändock icke belöpa sig till mer än 8 proc. af skatten, och jag föreställer mig, att ingen beräkning på de mindre briinneriernas afverkningsförmåga kan göras så säker, att icke åtminstone 50 proc. af skatten går förlorade, och då måste det vara en vinst att slippa med 8 procent. Jag yrkar således att småbrännerierna måtte uphöra, meri att minimum af dagliga afverkningen för de större brännerierna måtte nedsättas till 125 eller åtminstone till 150 kannor om dagen. Slutligen ber jag att få lägga märke till en tredje omständighet, som af mig flere gånger förr varit framstäld, nemi. att en restitution af skatten borde ega rum vid export af bränvin. Det kan icke betviflas, att vi ju ej kunna exportera denna vara, då vi kunna exportera säd, så vida bränvinstillverkningen ej besväras med ändainålsvidriga hinder, och jag tror det för min del vara ganska ändamålsenligt, att bevilja en drawback för allt det bränvin, som anmäies till export, sedan man likväl gjort sig förvissad om, att det verkligen blifvit på utländsk ort försåldt. Jag anhåller att detta tillägg till K. Mits nåd. Propos. måtte göras och att mitt yttrande må få åtfölja remissen till vederb. Utsk. Frih. Sprengtporten, Jacob Wilhelm: Sedan man nu mera i afs. å lagstifningen för Brunvinsbränningen upnått det mål, som skäligen varit att eftersträfva, genom införande af en hög beskattning å, tillverkningen och försäljningen, torde det nu mera vara möjligt, att betrakta dessa frågor från deras statsekonomiska sida, utan äfventyr att råka i strid med den högt upjagade känslan. Det är ock hög tid att man kommit derhän,j ty bränvinsbränningen, ehvad man föröfrigt derom må tänka, utöfvar, oansedt den sannolikt drifves af många, som industri betraktad, med för - 304 Oen 23 November !. in. lust, det oaktadt på jordbrukets afsättning det största inflytande, och det är hufvudsakligen ifrån denna synpunkt, jag icke kan bi* träda K.