Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om dessa nedsättningar beviljats ensamt åt Frankrike, så bade Frankrike ensamt kunnat med någon fördel till oss införa sådana varor, hvilka, om de kommo från andra länder, måste draga högre tull. Denna högre tull skulle nemi. verkat såsom en skyddstull för de Franska varorna; och den naturliga följden häraf hade blifvit, att vi fått betala alla dessa varor lika dyrt, som om ingen nedsättning skett, med den skillnad likväl, att differeneen emellan den högre allmänna tullen och den lägre Franska gått i de Franska producenternas fickor, i stället för att komma vår tullkassa till godo. Kunde väl detta hafva varit förmånligt, äfven om man ej täger i betraktande, hvarken de svårigheter tillämpningen af difTerentialtullar medför, eller den omständigheten, att åtskilliga andra nalioner äro genom äldre traktater berättigade att ho9 oss åtnjuta samma förmåner, som den mest gynnade nation. Att för öfrigt, såsom Gr. Mörner, tala om den sorgliga erfarenhet vi hafva af Franska traktaten, synes mig vara för tidigt. Jag känner icke att någon sorglig erfarenhet deraf ännu inträffat, ehuru jag medgifver, att derest alla de olyckor, som blifvit lörespådda såsom följder af densamma, verkligen skola komma, så är det förunderligt, att de icke redan börjat visa sig, ehuru traktaten redan varit tillämpad ett helt år, och öfvergången i sådana ämnen vanligen plägar vara farligast. I ordningen kommer härefter frågan om den så mycket omtalade tullen på papper med tryckta linier. Ingen har förnekat orimligheten af det i förra riksdagens tulltaxa förekommande stadgande, att papper, som för visst bruk var försedt med tryckta linier, skulle draga en lägre tull, än om detta arbete icke varit å papperet utfördt; och att en så orimlig tanke icke funnits hos denna tulltaxas författare, är bland annat uppenbart deraf, att samma taxa innehåller under rubriken böcker, att sådane med linieradt papper skola draga samma tull som papperet, med tillägg af vissa proc. Genom Franska 20 Den 4 April f. m. traktaten blef tullen på papper i allmänhet temligen betydligt nedsatt, och deraf föranleddes vid den nya tulltaxans uppgörande en förenklad och generaliserad uppställning af de olika slagen af papper.
Ank. lill Exp.-Uisk. den 1 Juni I86n, kl. 2 e. m. Utlåtande, i anledning af väckt motion om statsanslag för upprättande af hydrografiska kartor. (E. A.) Yitl sistlidne riksdag begärdes af Kongl. Majit i Dess angående Statsverket aflåtna nådiga Proposition, att för uppgörande af cn allmän plan för vattenledningsarbeten, i enlighet med ett af Landtbruks-Akadcmien uppgjordt förslag, cn summa af 207,000 Kalr Ruut, att utgå under då ingående statsreglerings-period med j årligen, måtte af Rikets Ständer beviljas, äfvensom att till inköp af instrumenter för begagnande vid ofvannämnda plans uppgörande ett belopp af 5,000 R:dr måtte för cn gång anvisas. Sedan Rikets då församlade Ständer, ehuru öfvertygade att stora fördelar skulle kunna tillskyndas både det allmänna och den enskilda industrien, om den föreslagna åtgärden bragtes till verkställighet, likväl, med afseende å do betydliga kostnader, som härtill skulle erfordras, och då Statens tillgångar redan vore i ganska betydlig mån anlitade, funuit sig ej kunna lemna bifall till den nådiga framställningen, liar, vid innevarande riksdag, uti en hos Ridderskapet och Adelu väckt motion, samma förslag blifvit åter upptaget af Herr Stjernsvärd, G. M„ som, med åberopande af de utaf Landtbruks-Akademien i dess underdåniga memorial af den 14 Juni 1856 framställda skäl, vidare anfört att Sverige inom sina gränser egde ofantliga sträckor af vattendränkt jord, hvilka ej allenast vore för kulturen förlorade, utan äfven verkade menligt på den redan odlade jorden, i det de lade hinder i vägen för dennas fullkomliga afdikning samt utgjorde den verkande orsaken till de frostnätter, som ofta förstörde landets grödor. De försämrade dessutom klimatet genom den kyla de medförde och de sena vårar samt kalla höstar med sent mognande skördar, som af dem förorsakades, äfvensom utöfvade på befolkningens helsotillstånd ett högst menligt inflytande.
Bankens: förslag till reglering af densamma i åtskilige delar 999999199911 Svar på återremiss , , , , , , Ytterligare i ämnet , , , , , Fastighetssch Odlings-Ian: , fråga om att i Landtränterien få er lägga afbetalhipgar å i Banken upptagne fastighets-lån 91191911 , „ om sättet för förnyandet af Bankens inteckningar; se Inteckningar. „ om förändring i föreskrifterne i afse ende å erhållande af lån utur Banken och publika Cassör , , , , , t , om förändrade föreskrifter i afseende å Fastighets-samt Skiftesoch Odlings lån , , , , , , , , , , , , , 19 Svar pä äter.emiss Län mot pant af stor skif tade hem mau i Dalarne , , , , , , , r , , , , „ om belåning af redan intecknade, pä Banken transporterade skuldebref , „ om belåning i Banken af fast egen dora. på landet till fastighetens half va taxeringsvärde Svar på återremiss , om förstärkning af fonden för fastig hetslån i Banken , belåning i Banken af Bergsfräise-egen dom 9911199*9991999999 , afskrifning af 2:ne Odlingslån , , , , , , af Kronofogden Lagerlöfs skuld för ett Odlingslån , Län frän Banken till Städer, Corporatinner med feve ändamål: „ för kyrkors byggande och serskildt för uppförande af Domkyrka i Hernösand; 99 111919919991911 „ om återbetalning af lånet till Udde valla Borgerskap och församling samt nytt lån till Uddevalla stads församling 999 > 9 9999999999 9 „ för strömrensniugar, sjö- och inyr-af tappuingar samt odlingar , , , , , ft till understöd för större jordegare , , „ för skeppsbygger ier „ belåning af Coloniai-varor vid Handels och Närings - JDisconten i Götheborg 9 9 9 >>>>>)> 9 9 9 9 t »t t 2-?5 n D era CT> r" TT* “1 sn Ii cn 3_ 3 rq Afdelning eller Memorial. O;: 2,0 3 Cpras 03 Z C Cl CfD CT> « Riks-Ståndens Beslut.
Tvista egare, inteckningshafvare eller andra om bättre rätt till hvad såsom ersättning eller belalning är vordet bestämdt att utgå, derom må talan serskildt i laga ordning utföras. Uppstår dervid hos Rätten fråga om lyftning; ege Rätten derom förordna, efter thy skäligt pröfvas. Skulle sådan tvist yppa sig i sammanhang med frågan om skadeståndets bestämmande, må den ej uppehålla slut i denna fråga, utan varde hänvist till serskildt utförande; och ege för thy Rätten, der så erfordras, vid val af Nämnd, göra förslag i de tvistandes ställe, på sätt i § 5 sagdt är. Har egare underlåtit att hos Rätten, såsom 5 2 bjuder, i ändamål af instämning, uppgifva den, som i anseende lill nyttjande-rätt med honom del i saken häfver; vare egaren skyldig att, efter Rättens bepröfvande, hålla sådan medpart skadeslös, dock utan den förhöjning, hvarom ofvan stadgas. 5 26. Den, till hvilken jord, på sätt omförmäldt blifvit, är vorden afträdd, hvaruti en eller flere inteckningar finnas, till hvilkas gäldande ersättningen icke förslår, ege, sedan ersättningen blifvit å behörig ort nedsatt, för intckningarnes dödande anmäla sig, med bevis om fullgjord betalning jemte gravationsbevis, hos Domaren i den ort, der jorden är belägen; hvarefter denne åligger att, genom anslag å Rättens dörr och kungörelse, hvilken genom sökandens försorg bör tre gånger införas i allmänna Tidningarne, kalla och förelägga de inteckningshafvare, som antingen alldeles icke, eller endast till någon del, fått sine inteckningar utur ersättningsbeloppet guldne, att, i stad, inom en månad från den dag, kungörelsen i Tidningarne sista gången finnes införd, och å landet vid det Ting, som först infaller, sedan en månad från sista kungörelsedagen förflutit, hos
Jag hemställer i anledning deraf, om det ej vore en uppenbar inconseqvens, att föreskrifva, det Ridderskapet och Adeln in Pleno ägde att neka introduction, då RiddarhusDirectionen mellan Riksdagarne ej kunde Vägra den. Det vore ej heller med ordning instämmande, att då Konungen äger rättighet upphöja i Adligt Stånd, Ridderskapet och Adeln skulle kunna neka emottagandet af den Konungen sålunda benådat. Samme varde Ledamot har äfven trott, att en del af de här förekommande reglementariska föreskrifter voro af en för underordnad beskaffenhet att böra inflyta i RiddarhusOrdningen, samt att de rätteligare tillhörde Instructionen för RiddarhusDirectionen. Härvid får jag äran erindra, att den, som blir upphöjd i Adligt Stånd, tyckes vara berättigad att hafva ti Ilgång på en författning, sanclionerad af Konungen, genom hvars åtlydaude han kommer i åtnjutande 36 H<. 5 + 68 Den 3 Augusti f. m. af den honora förundte Nådebevisningem Jag tror följaktligen, att dessa föreskrifter böra i RiddarhusOrdningen bibehållas. Herr Bråkenhjelm: Ett bevis, huru mart. råkar i motsägelser, då man utgår ifrån ert orimlig grundsats, finnér man uti en väld Ledamots yttrande. Såsom skäl emot densamma har blifvit anfördt, att Ståndet skulle hämta sin hufvudsakliga styrka och sitt oberoende från det stora antalet af dess Ledamöter; och likväl vill man nu förvägra Konungen, att efter godtycko öka detta antal. Jag skulle tro, att förslaget kan bifallas. Herr af Ekenstam, Israel: För deri form, som ifrågavarande §. bör hafva, anser jag mig icke behöfva annat stöd än 3y §. RegeringsFormen, då den säger: "Konungen ”eger att upphöja till Ådeligt stånd oell ”värde Män, som genom trohet, tapperhet ”och dygd, lärdom och nitiske tjenster gjort ”sig af Konungen och Riket synnerligen ”förtjente.”
Ständer gå nu att vid detta Urtima Riksmöte företaga sine öfverläggningar under yttre och inre lugn, en lycka, som många andra Länder sakna och för hvilken vi, näst den Allsmägtige, håfve att tacka en vis och kraftfull Styrelse samt vårt redan stadgade Statsskick. R. o. Ad. möter alltid med ny tillfredsställelse de Utsedde af ett älskadt Fosterlands Hedervärde Allmoge, och försäkrar dem om sin aktning och vänskap. Grefve Cronhjelm anförde skriftligen: Vid ett tillfälle som detta, då vi förvänta, att publicitet vid RiksStåndens sammanträden snart skall komma att äga rum, och således hvarje yttrande lättare kan blifva underkastadt möjlig misstydning, bar jag trott mig böra uttrycka min tanka om de ifrågavarande talen, hvarföre jag sammanfattat det anförande, hvartill jag förutsett, att dessa tal skulle gifva anledning. Under afläggande af min skyldiga tacksamhet til! Grefve Lewenhaupt, som haft den godheten efterkomma min vördsamma anhållan; under förklaring, det jag värderar i II. Ja nu af ii f. m. den stilistiska talang, med hvilken de uppläste talen äro uppsatta, och att jag är förvissad, det Hr Gr. vid deras författande i allo följt sin öfvertygelse samt sökt uttrycka den opinion, som Hr Gr. ansåg närmast öfverensstämmande med R. o. Ad:s; under förklaring, det jag inser det svåra, att icke säga omöjliga, uti att författa ett tal så, att det icke lenmar något öfrigt att önska för det Stånd, hvars opinion det skall uttrycka, torde det likväl vara mig tillåtet att vid detta tillfälle få yttra en med Gr. Lewenhaupts skiljaktig opinion. Jag anhåller likväl först på det högsta, att Hr Gr. uti det yttrande, jag nu går att aflemna, icke måtte se något personligt; att Ilr Gr. måtte vara öfvertygad, det min vid detta tillfälle med Herr Gris olika öfvertygelse likväl fullkomligen kan stå tillsammans med den personliga aktning, jag är Hr Gr. skyldig, och med den tacksamhetskänsla, som under det sista lialfseklet fästat min slägt vid Lewenhauptska namnet.
Saker om besittnings rätten genom den lagligaste ärkomst, war det honom sa mycket mera owäntavr, fa höra af Kongl. Kamma r-Collegium att han är 1782 borde afträda Kungsgärden till följe af Sränvernes bestut 1765. Han rvände sig derföre till Konungen, som infordrade ^.omst. Kammar - Collegii förklaring häröfw r, hwilkcn blef aflaten ack nämnde 2 Cap. Kon. Balk. Landslagen aoeropadcs, och Kammar Collegium afstyrkte pa denna grund arrende rättigheten för Riks Rådet k*rinck. Konungen yttrade i ett Rescript kill nämnde Collegio af den 17 Julii l78Z att Han funnit de af Collegio anförde skäl grundade och an befailte derjämte att förenämnde Kungsgård skulle, med enahanda wilker som Riks<Räoct kunclc den innehaft, öswcrlämnae till dawarande General Adjutanten Baron kror Oäsrsrrom; säledeö erkändes att en Konung kunde Återtaga det som war af Upsala Ode abalieneradt. Den andra händelsen har senare tilldragit sig. Under minderärigheten war Kungsgården pa Wisingsö salunda borrtgifwen; en benämnd kleurlinZ hade deraf warit innehafware 2rne är, dä i6o6 Den 2g December. hon af f. d. Konungen förklarades pä origtigt sätt wara i besittning häraf, och Kungsgården genom os» sentelig auction till den mästbjudande sörarrenderadcs. Delta torde nogsamt bcwisa, att det aldrig warit ansedt såsom Konungarnes. rättighet, att ständerne oät fpordt, efter egit behag, med aswikande frän försatt» vingar, disponera om Kronans egendom. P^terligare sär jag göra anmärkning, wid den ideen en wärd ledamot hast, att Riksens Ständer icke flkulle wara be, rättigade pröfwa detta ärende såsom parter, utan borde hänskjutas till Domares afgörande. — Riksens
Denna Ständernas begäran blcf hufvudsakligen i nåder bifallen; och den år 1811 tillsatta Log-kommittéen, som upplöstes efter fullbordan af förenämnde lagförslag, efterträddes af en annan kommitté, under namn af Lagberedning, bestående af fem ständige arbetande ledamöter, med rättighet för Justitie-Stats-ministern, såsom ordförande, en annan ledamot af Stats-rådet, Justitie-kansleren och Rikets Ständers Justitie-ombudsman att deltaga i granskningen af lagberedningens arbeten, |^8 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 5. deri två af Högsta Domstolens ledamöter jemväl egde taga del, såvidt det rörde sådana lagförslag, som tillhörde Juslitie-departementcls underdåniga föredragning. Den således förordnade lagberedning, hvars ständige ledamöter emedlertid flere gånger blifvit ombytta, har äfven numera fullbordat dess uppdrag. Hedan vid 1844 års riksmöte öfverlemnades förslaget till strafflag af Kongl. Maj:t tili Rikets Ständers pröfning och antagande, hvilken nådiga proposition, då ärendet ej medhanns under samma riksmöte, vid Ständernas sista sammankomst förnyades. Den utgång denna fråga då erhöll, är bekant. Den förföll, utan att någon åtgärd å Regeringens sida sedermera vidtagits för lö.sningen deraf. Det var emedlertid behofvet af en skyndsam förbättring i Kriminal-lagstiftningen, som föranledde lagberedningen att i första rummet egna sin .uppmärksamhet åt denna lagstiftningsgren. Först derefter kom förslaget till Civil-lag under granskning; och resultaten af denna granskning innefattas i de serskilda, af lagberedningen utarbetade, genom trycket offentliggjorda, lagförslag, som riksdagsiullmägtigen Fehr Hansson till antagande nu föreslagit; men af hvilka intetdera ännu blifvit granskadt hvarken i Konungens Högsta Domstol eller i Stats-rådet. Derigenom har man likväl erhållit ett tredje förslag till allmän Civil-lag, hvilket i än större grad afviker från gällande lagstiftning, än det af Lag-beredningen granskade. Sådan är i korthet gången och utvecklingen af det lagstiftnings-arbete, sorn snart under ett halft sekel pågått.
Frilun yttrade att det kunde vara troligt åtminstone, att det gamla bolaget, som påslås existera, skulle vilja ingå på samma de garantier som Utsk. för del blifvande bolaget föreslagit: del tror jag också kunna vara en möjlighet; hvarföre Ock om Gr. Hamiltons förslag anloges, förstnämnde bolag kunde framträda och säga: gamla bolaget existerar ännu; går in pä de sednast föreslagna vilkoret) neli vill åtaga sig arbetet. Men pä detta sätt skulle utsträckningen af banan lill Köping icke komma i fråga och kommo vi att stadna här i slöpet, d. v. s. att aldrig få- några förbättrade anstalter. Frih. Klinkowström har på mig ställt den frågan huru jag kan veta hvad de tänka, som endast talat mot ingressen eller i preliminär-frågor; det är visserligen icke lätt att säga hvilka andras tankar i hufvudsaken må vara, men icke är det svårt hvad Frilun angår, som instämt i Frih. Palmstjernas reservation. Således lärer han vara mot förslaget, och jag förenar mig med Gr. Mörner i dess yttrande att det är bättre att afslå liela betänk., än alt ingå på sådane vilkor hvarigenom i allt fall möjligheten af ett bolags bildande skulle tillintetgöras. Hvad åter Hr Rosenblad angår, så synes det alt han är emot jern vägs-anläggningen, då han talat så mycket om utländska procentare o. s. v., men delta är en serskild fråga, hvarom jag skall yttra mig då hufvudsaken förekommer. Jag yrkar bifall lill Ulsk:s förslag. Gr. Mörner: Jag har bär att förevisa ett dokument, som torde vara något uplysande och kunna rättfärdiga Utskms förfarande. Detta dokument är K. M:s privilegium för Svenska och Engelska Den 27 A ugusti f. m. 413 aktiebolaget för jernvägen mellan Örebro och Hult, hvaruti 3:dje § lyder sålunda: ”Jernvägsanläggningen, sträckande sig från Skebäcks lastageplats vid Hjelman)) genom Orebro stad öfver Hedinge m. fl. ställen till Hults lastageplats vid Wenern, skall af bolaget utföras i öfverensstämmelse med den detaljplan Wi i nåder komma att gilla och fastställa innan arbetena fä taga sin början.
3 Maj 175 Svar på återremiss — 4 1 154 24 a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni a. a. 14 Juni » om hvad iakttagas bör vid ändrings-sökande i deras Utslag — 7 1 51 — b. 12 Juli b. 12 Juli b. 15 Juli b. 12 Juli » om rättegången derstädes, se Domkapitel. Konsulad-afgiftcr, förändrad beräkning deraf m. m , — 8 — 97 — b. 14 Juni b. 28 Maj å. 28 Maj b. 28 Maj SL ^ 5 ~ o CO 3 CTQ C13 T g 5 3 > 2 SL ellei Memoi CO « 051 3 <-► pt » Riks-Ståndens Beslut. “B ET o. P. CD l-IS ~S < Cu pr ca Cu 03 CfQ ca K. II co 3 CW 5" 3' ap 2L 3 Cp, O CD äT a° ? (jq* ö CD ca P 1 Ridd. o. PresteltorgareStåndet. BondeN:o N:o | Sid. Adeln. Ståndet. Ståndet. N:o ~§ Svar på återremiss ... 8 _ 112 a. a. 9 Juli a. a. 9 Juli a. a. 12 Juli a. a. 9 Juli Kontrakter, Lego-, se Lego-kontrakter. Konlrollstämpel-medlen, se Statsverkets inkomster, pag. 16. Kontrollverkets räkenskaper, anmärkningar vid .. 4 i 50 5 a. a.’l Febr. a. a. lFebr. a. a. 1 Febr. a. a. 1 Febr. Konungens Befallningshafvande, om upphäfvande af stadgandet, att dess Utslag i roteflyttningsm. fl. mål skola Kammar-Kollegii pröfning underställas 8 — 20 — b. 5 Febr. b. 5 Febr. b. 1 Febr. b. 5 Febr. Konventiklar, se Andakts-öfningar.
– Jag är förtviflad öfver att icke kunna stå er till tjänst, min käre grefve, men jag är själf – på min heder – fullständigt blottad på denna världens ägodelar. – Godt, godt! Och hvart tänker ni styra färden? Brandt pekar framåt mot ett gult envåningshus med gröna fönsterluckor under ett högt tegeltak, till vänster i allén, vid hörnet af en smal gränd, som stupar nedåt mot Elben. – Därinne bor en man, hvars bord och pung alltid stå öppna för hans vänner. – För tusan! säger Rantzau med ett vigilant leende. Den mannen anser jag redan som en vän! Nämn mig hans namn och introducera mig vid hans bord! De vandra långsamt framåt, och Brandt njuter sin egen vältalighet i ett långt anförande, späckadt med franska glosor: – Hans namn är Struensee, stadsläkare i Altona, landsläkare i Rantzau och Pinneberg. En man af stor begåfning, mycken lärdom, modern världsåskådning och fria seder, angenäm i sällskap, sina vänners vän och en farlig fribytare bland de små borgarmadamerna i staden. Kom hit för fem år sedan, då fadern blef Altonas själasörjare och skaffade sin son förordnande att sörja för fårens lekamliga välfärd – men far och son skildes snart den gamle vandrade på den smala vägen för två år sedan förde den honom till Rendsborg som generalsuperintendent – medan den unge alltifrån början slog in på den breda vägen, som lär leda till fördömelsen – i alla händelser har den ledt till, att stadsläkaren lefver i fejd med prästerna och hela borgerskapet och att han har ringa praktik, medan däremot en annan plåstersmörjare, som affekterar en smula gudlighet, samlar i ladorna allt hvad han orkar. – Dock är stadsläkarens hus en samlingsplats för alla vänner af vett och bildning – Mannen har något af en magnat i sina fingerspetsar och nekar sig icke ens tillfredsställelsen att underhålla en parasit – en monsieur Panning, som lefver af hans nåd De båda kavaljererna stiga uppför den höga trappan, Brandt slår tre hårda slag med portklappen – en ring af brons i ett lejongap – och dörren öppnas af en bugande tjänare i ett enkelt livré med knappar utan vapen.
Fru Björkenstam; utan ock att, när utdelningen beräknas efter Riddarhusets verkliga fordran, utgörande med ränta omkring 4,000 r:dr b:co, den upgår lill omkring 30 proc.; att vidare Riddarehuset har för samma fordran alt undfå utdelning, i såväl hufvudgäldenärens Ryttmästaren Hammarskölds, som den andra löftesmannens Kapitenen von Ehrenheims konkurser, samt slutligen alt det ifrägavar:de accordet är erbjudet alt utbetalas i nästkommande Dec. månad, hvaremot, om accordet vägras, massans utredning torde komma att en längre tid fördröjas, hvilket förorsakar ytterligare ränteförlust, finnér, vid öfvervägande af ofvanberörde omständigheter, Riddarh.Direkt. sig böra vördsamt tillstyrka alt Ryttmästaren Björkenstam och hans konkursmassa må, emot erläggande inom detta års slut af ett lill 1,200 r:dr. b:co, bestämdt belopp, frikallas från ansvarighet till Riddarhuset för den, uti Ryltmästarens gäldbundna bo, af Riddarh.- Direkt. bevakade, ofvan omförmälde fordran, på grund af Rytlmästarens jemte Kapiten W. von Ehrenheim tecknade borgen å ett af Ryttmästaren C. W. Hammarsköld till Professoren P. G. Cedersköld eller ordres d. 21 April 1845 utgifvet och å Riddarhus-Direkt. öfverlåtet skuldebref å 7000 r:dr b:co jemte derå obetald ränta från d. 4 Sept. 1847. Stockholm d. 28 Aug. 1851. Joli. Lagerbjelke. Carl G. Mörner. Carl Bennett. Fredr. Boije. Georg Ulfs})are. J. A. Tornerhjelm. IV. F. Dalman. Den 1 September. Den uti detta mern. åberopade skrift innehöll: Till Höglofliga Riddarhus-Direktionen. Höglofl. Riddarli.-Direkt, underslälles det af Hr Ryttmästaren och Ridd. F. A. Björkenstam och hans
Hr Lilljehöök: Hr Cederschiölds yttrande synes antyda någon förmodan hos honom, att jag skulle missunna 8:de Hufvudtiteln de anslag, som för densamma blifvit gifna. Så är alls icke förhållandet, utan tvertom har det varit mig en glädje att hafva kunnat dertill bidraga. Men den betydliga tillökningen beror till stor del derpå, att löner blifvit anvisade för en mängd nya platser, som ej lära kunna tillsättas under de första åren, och derigenom torde, såsom jag sist yttrade, besparingar vara att förvänta. Frih. Stjernstedt, Aug. Wilh.: Jag vill visserligen icke påstå, att ej dessa penningar, om de blefve beviljade, skulle kunna komma att göra nytta; men då man å 8:de hufvudtiteln anslagit så betydliga summor att utgå redan från och med år 1858 för platser, som ej alla torde komma att genast tillsättas, tror jag att de deraf upkommande besparingarne skola blifva tillräckliga äfven lor ifrågav:de ändamål. Man kan också ej ofta nog inpregla deu sanningen, att vi kanske redan torde anslagit mera medel än Statsverkets tillgångar måhända räcka till att bestrida, samt att man således bör spara, der sparas kan. — Slutligen ber jag att få med några ord besvara en talare, som påstått, att man ej kunde lära ett främmande språk annat än i det laud, der det talas som modersmål. Man har dock exempel på ett motsatt förhållande. Mezzofanti t. ex. kände och talade, som man vet, 2 4 språk, och hade likväl aldrig varit utom Italiens gränsor. Sådana exempel skulle kunna framdragas flera, bevisande, att det icke uteslutande är vistandet utomlands, som gifver skicklighet i språk. På grund af hvad jag nu anfört, anhåller äfven jag om bifall till StatsUtsk:s Utlåt, i denna punkt. Den 24 November e. m. 719 Hr Printzensköld, Carl: Om man skulle bifalla alla de anslag, som af enskilde motionärer vid hvarje Riksdag begäres, så skulle icke ens Engelska Statskassans inkomster vara tillräckliga att betiicka våra utgifter.