Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Direktionen äfven anhållit, det Kongl. Maj:t läcktes, i likhet med hvad vid förra Riksdagen egde rum, föreslå, alt sislberörda anslag, af hvilket, jemlikt Rikets Ständers beslut vid senaste Riksdag, hälften utbetalas vid perisionsutdelningen i April månad, jemväl måtte till halfårs-utbetalningen i Oktober månad komma Direktionen tillhanda efter reqvisition af behöfliga beloppet, enär de olägenheter, som uppkomma deraT, att de till denna sednare utbetalning afsedda medel utbekommas först efter räkenskapens afslutande påföljande året, numera ytterligare ökats derigenom att denna utbetalning, som inträffar samtidigt med pensionskassans egen betydliga pensionsutdelning, uppgått till ett större, ytterligare med hvarje år stigande belopp; hvaremot det för statsverket syntes böra vara af mindre vigt, om utbetalningen verkställes några månader förr eller sednare, helst någon reqvisition af medel för första balfiftsutbetalningen icke kommer i fråga förr än föregående årets utgift blifvit inför Fullmäktige i Riksgäldskontoret med afslutade räkenskaper behörigen redovisad. I anledning af denna Direktionens framställning torde först böra i underdånighet erinras, hurusom Rikets Ständer, vid behandling af enahanda anslagsfrågor vid förra Riksdagen, fastat uppmärksamhet å det redan förut anmärkta förhållande, att pensionsväsendet för Arméen, sådant det för närvarande befinnes, är förenadt med väsendtliga olägenheter, som dels göra förvaltningen mera invecklad, än nödigt är, och föranleda lill ökade kostnader, dels ock motverka det för Staten vigtiga ändamål, som med denna pensionering hufvudsakligen åsyftas. — Rikets Ständer ansågo flera anförda omständigheter tillräckligt ådagalägga olämpligheten af pensionsväsen - 68 Bil. M 3 lill Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JVs 1, örn Statsverket 1862. dets nuvarande inrättning samt behofvet af en annorlunda beskaffad organisation, äfvensom föranleda till den slutsats, att Arméens pensionsväsende icke kan blifva ändamålsenligt ordnadt, med mindre än att hela pensionsväsendet öfverlemnas åt Staten, som sålunda borde öfvertaga Arméens pensionskassa, men deremot ock ensam besörja pensioneringen.
Man finge troligen samma svar, som förut, men nied tillägg att återremissen ej heller vore enlig med Författningame; och huru skulle saken slutas om ConstitutionsUtskottet icke ägde vitsord i sådana fall? Men Utskottet har svarat på något, som ej blifvit satt i fråga, hvilket jag anser lika origtigt, som den omnämnde återremissent Ehuru den icke synes mig kunna äga rum, tror jag det likväl vara Ridderskapets och" Adelns rätt att vid samma tillfälle, då Ståndet lägger Constitutions-Utskottets Betänkande till Handlingarne, förklara sitt ogillande deraf; att Utskottet svarat på något, hvarom ej blifvit frågadt, ty det är klart, som Herr Hjerta anfört, att om man godkänner detta förfarande så kan Utskottet äfven svara på flera andra icke ifrågasatte saker. Min hemställan är derföre att Betänkandet måtte läggas till Handlingarne, med förfarande af Ståndets ogillande deraf, att Utskottet sträckt sitt svar längre, än tili den remitterade frågan. Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Då det nu 4®* I>cn sy Gelober e. m. mera är olämpligt, att yttra sig i ämnet, får jag blott möta en anmärkning mot det ogillande jag lernnat åt slutmeningen. Tvänne Ledamöter hafva trott, att derföre att 55 § innehåiler att ConstitutionsUtskottet skall afgifva ett motiveradt Utlåtande, skulle Uskotfet hafva gjört rätt, di det yttrat sig om Grundlagens anda och 37 §. Om man läser till punkt skall man finna att det start ^Motiveradt och bestämdt Utlåtande öfver frågans stridighet eller enlighet med Grund lagen.!* Då det hänvises till Grundlagens tillämpning, är det utan all fråga att Utskottet äfven hade bordt ihågkomma 83 §in-s stadgande, att Grundlagen skall tydas efter dess bokstafveliga lydelse.
Om Rikets Ständer gilla hvad jag nu anfört, skulle deraf härflyta följam ’ förändringar i Utskottets organisations-förslag, nemligen: Uti föreskrifterna om Rikets Ständers Bank: att §§ 8, 9, 10, 13, 14 och 15 skulle utgå samt ii 11 få följande lydelse: ”Rikets Ständers Bank må ej befatta sig med uppeller utlåning af penningar, "eller annan rörelse än den, som här förut blifvit bestämd”. (-• Finans-kon itéens motsvarande 5j.) Uti föreskrifterna om Sveriges Bank-. att i § 2 grundfonden bestämmes till 30 i stället för 20 millioner, och § : å 'des finge följande förändrade lydelse: "Bankens grundfond skall utgöra 30 millioner Riksdaler Riksmynt.” samt att, i fall ett minimum för Rikets Ständers Banks metalliska valuta hlifver bestämdt, § .11 skulle få följande förändrade lydelse: ”Sveriges Bank åligger att vara försedd med så, stor tillgång af depositioner hos ”Rikets Ständers Bank, eller inneliggande riksbanks-sedlar, att han alltid förmår ej al - Banko-Utskottets Betänkande J\@ 32. 29 ”lenast infria sina egna utgifna kredit-sedlar, utan ock förekomma, det Rikets Ständers ” Banks metalliska valuta någonsin må nedgå under det derför stadgade minimum af ’’Tio millioner Riksdaler'1'1 ( Finans-kotnitéens motsvarande §.) Ytterligare reserverar jag mig emot den sammansättning af Sveriges Banks Styrelse, som Utskottet föreslagit. Hvad först Ofver-styrelsen beträffar, så anser jag, att de ledamöter deraf, som tillika äro Bankofullmägtige, böra hafva majoritet, då de äro enhäliige. De öfrige ledamöterne, som ju skola vara genomdrifne Bankmän, få i alla fall genom sitt personliga inflytande och bevisningskraften af sina för de rigtiga åsigterna anförda skäl tillräckligt stor del uti Ofver-styrelsens beslut. Jag föreslår derför: ”att, bland de åtta ledamöter, som tillsättas af Banko-fullmägtige, 5 väljas bland Full*mägtige och 3 utom dem.”
Utlåtande, att gående dispositionen aj de ä hufvudtitlar ne uppkommande besparingar. (U. A.) Utskottet liar erhållit remiss å Friherre Rehbiriäers, F. IV., hos Ridderskåpet och Adeln Väckta motion, alt, enär meningarne understundom varit delade i afseende å Kongl. Maj:ts Höga rätt alt disponera de å hufvud-tillarne uppkommande besparingar, och Rikets Ständer derutinnan bestämt vissa inskränkningar, samt Kongl. Majit dessutom ansett sådane besparingar i flere afseenden icke böra obelingadt disponeras till alla slags inom hufvudlitlarne uppkommande behof, Rikets nu församlade Ständer malte, vid öfverlemnande af Riks-staten, uttrycka den mening, att det alltid är Kongl. Majit obetaget alt till sådane föremål, sorn innefattas under de med en hufvudlitel i allmänhet afsedda ändamål, efter nödigt ompröfvande, disponera de besparingar, hvilka på anslagen under samma hufvud-litel kunna uppkomma eller beredas, dock med följande undantag: no besparingarne å förslagsan slagen, hvilka böra minska hufvudtitelns utgiftssumma; 2:0 besparingarne å reservations-anslagen, som böra reserveras för att fylla samma anslags ändamål ett påföljande år, då måhända större behof inträffar, samt 3:o, besparingarne å anslagen för materiella behof, hvilka icke må öfverflytta.? till utgifter för personel aflöning, utan blott användas för materiellen.
Nådiga pröfning i underdånighet öfverlemnat ett till dem ingifvit Förslag, till vinnande af nödige föbättringar i Rikets Uppfostrings - Verk, jemte de dervid gjor« de Anmärkningar, med underdånig anhållan, det Eders Kongl. Majit täcktes genom kunnige och erfarne Män låta undersöka Eäro-Verkens närvarande tillstånd, på det desse Inrättningar måtte erhålla ett efter tidens upplysning mera lä mpadt skick. Med Nådigt afseende å denna Riksens Ständers underdåniga hemställan, täcktes Eders Kongl. Majst derefter i Nåder uppdraga åt en Committé, att granska Uppfostringsoch Undervhnit gs-Verfcc ros tillstånd i Riket, samt dervid föreslå de förbättringar, sorn kunde finnas nödiga; Och för denne vidtagne anstalt betygade Riksens Ständer inför Eders Kongl. Majit Stats-Vtskottets Betiinkanderi. 943 deras underdåniga erkänsla vid Urtima Riksdagen 1 Orebro år 1812. Vid Urtima Riksdagen i Stochholm år 1 8 1 5, täcktes Eders Kongl. Majt, genom Nådig Proposition af den 15 Martu samma ar, till Riksens Ständers Stats - Utskott öfverlemna den af Uppfostrings - Committén ineifne underdåniga framställning i detta ämne; hvarjemte Eders Kongl. Maj:t täcktes i Nåder föreslå, att all den ännu ej disponerade, men till indragning stälde Behaglig tids Spannemålen hädanefter måtte anslås till undeistöd för Rikets Allmänna Eärooch Uppfostrings-Verk.
A. Geffroy behandlar denna korrespondens, hvilken äfven delvis åter-gifves i Norsk Rigstidende den 6 maj (1864). Den hade genom en indiskretion af någon bland Monrads omgifning kommit tidningen tillhanda. Deremot tyckes Geffroy på diplomatisk väg ha fått del af skriftvexlingen. Innehållet af de bref konungarne vexlat sig emellan var honom icke bekant. 1 Karl XV hade i sina bref fram stält forslag om att Danmark skulle afstå från anspråk på hela Slesvig och åtnöja sig med den del, der danska språket talades. I sådant fall ville han ingå en förbundstraktat med Danmark och understödja dess anspråk. Han sände äfven ett kortfattadt förslag till familjepaktum för att reglera successionen. De bref som konungarne utvexlade sig emellan ha senare blifvit bekanta *. Anti-Marcellus redogör fortsättningsvis för underhandlingarna om unionsförslaget år 1864, och meddelar ordagrant, utan att angifva någon källa, danska konseljpresidenten Monrads (icke kung Karls) utkast till ett familjefördrag mellan svenska och danska konungahusen. Har, såsom det vill synas, hufvudafsigten med Anti-Marcellus ’ framställning af » konung Karl XV: s unionsförslag » varit den att ytterligare öka dunklet i grefve Henning Ha-miltons lefnadssaga, så är hans framställning fullständigt förfelad. Han har riktat en blindstöt mot en mant som redan betäckes med en sköld af fem fot tjock jord. Det är ett faktum, att Henning Hamilton ingenting haft att skaffa med uppkomsten af ifrågavarande förslag. Förslaget var ej ens i egentlig mening kung Karls. Han endast adopterade detsamma. För alla hithörande omständigheter skall jag i det följande lemna redogörelse med bifogande af autentiska handlingar. Anti-Marcellus yttrar, att » den som önskar inhemta hvad som i mars — maj 1864 förekom emellan Karl XV och hans förtrogne å ena sidan och konseljpresidenten Monrad och öfverhofjägmästaren Carlsen 2 å den andra hänvisas till Revue des deux Mondes febr.
«Det visste jag redan från hans «första inträde i verlden« – plägade hon säga – «att Carl skulle komma att dela sin tid mellan skö«kor och ordensvurmar.« Bittert bespottade hon Gustafs upptåg och utsväfningar i sina smekungars sällskap. Högt yttrade hon sitt förakt för hans bevågenhet mot förste hofstallmästaren baron Munck, hvars höga tankar om sig sjelf illa stodo tillsammans med hans inskränkta själsförmögenheter, hans brist på studier, hans okunnighet, dumdristighet och snålhet samt obändiga och våldsamma sinnelag. Förgäfves tillät riksrådet Ribbing sig att invända, det Munck likväl otvifvelaktigt vore en nitisk konungatjenare, hade hushållssinne, mycken drift i sina företaganden, kännedom af häststyrelsen och stallinrättningen samt ett artigt umgängessätt. Enkedrottningen vidblef, att hans månhet om sig och sitt var ännu större än om konungens, och att högfärden framlyste i hela hans sätt att vara. «Skada« – tillade hon, försmädligt krökande öfverläppen – «att baron Munck ej blifvit «född i Pohlen i stället för Finland; han hade i Poh«len kunnat väljas till hvad de der behaga kalla «kung – en docka, utan makt – och sjelf kunnat «välja vår inbundna Danska till sin kära hälft, ty de «synas mig vara klippte och skurne för hvarandra.« Vid underrättelsen om Björnrams insteg äfven hos konungen, utbrast hon : «Det felades blott att Gustaf «också fölle i händerna på svärmare, andeskådare, «guldmakare och bedragare. Har han icke nog af «sin egen skam: vill han då nödvändigt åsamka sig «äfven Carls!« Armlelts stigande gunst bragte hennes förbittring till sin höjd. «Är det värdigt en kung, «är det värdigt Gustafs mödernehärkomst, att stän«digt gifva lastarena nytt fält, att till sina förtrogne «välja pojkar, utan anseende, som aldrig visat sig «duga till någonting!
Norriges bidrag till det gemensamma statsanslaget utgår; uti hvilket afseende vederbörande Departementschef för hvarje år borde till K. M:s och Rikets Statscontor meddela uppgift å det belopp, som för de, under respective hufvudtillarne uppförde utgifter, af K. Norrska statsbidraget utbetalas; hvarefter uträkning borde ske ä bevillnings erläggande endast för så stor del af aflöningarne eller traclamenlerne, som af Svenska statsverket bestrides. Jag anhåller, att denna motion måtte meddelas de öfriga Stånden. Dall. Ex. Hr Gr. o. Landtm, härefter började framställa propos. lill remiss af denna motion, anmälde och yttrade sig 4 H. 71 562 Den 30 November f. m. Frih. Palmstjerna, Carl Otto: Jag anhåller, att denna motion måtte a (fattas skriftligen och icke förr än delta skett remitteras till Utsk. 7:de punkten, ang-.de uteslutande ur bevillningsstadgan af nuvar. fide mom. i 2 §. Den af Dtsk. härutinnan vidtagne åtgärd godkändes. S:de punkten, angide förändringar i v.sta mom. 4 § af bevillningsstadgan; 9:de punkten, ang-.de omflyttning af g:de § i samma stadga och derefter rättad nummerordning; 10:de punkten, ang:de Hr P. E. PVinges motion om nedsättning i beloppet af bevillningsprocenten för näringsidkare, samt att de många classerne af handtverkare i städerne må inskränkas till en minimiclass; och ll:te punkten arig:de tillägg i den nu föreslagna 9 § af bevillningsstadgan. Dessa punkter blefvo af R. o. Ad. bifallne. 12:te punkten, slagna 11 § af bevillningsstadgan. Hr Akerman: Jag anser mig i fråga om redactionen af den 11 § böra fästa uppmärksamheten derpå, att förmodligen ett misstag är begånget, eller ett tryckfel ägt rum. Der står nemi: ”Afven äga de utsätta en ringare minimiafgift, sä väl för alla i 10 och 11 §§ nämnde personer.”
Föredrogos, men bordlädes ånyo på begäran af flere ledamöter, Riddarh.Utsk:s d. 30 sisth Aug. på bordet lagde Mera.r JM 9, ang:de förändradt sätt för val af R. o. Ad:s Elektorer, samt ledamöter i Hemliga Utsk.; och M 10, i anledn. af väckt motion om ändring i 37:de §:n Riddarh.-Ordn. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utskm inkomne Utlåt, och Betänktn, nemi. från Bevillnings-Ulskottet: M 26, i anledn. af väckt motion om befrielse från tolag vid utförsel af bräder och plankor, sågade, af furu och gran; 220 Den 2 September. Lagsamt Allm. Besvärsoch Ekon.Utskotten: JVs 23, i anleda, af väckte motioner om ändringar i de ang:de allm. beväringen gällande föreskrifter; och M 24, i anledn. af väckte frågor, dels om uphäfvande af all stängsel-skyldighet, dels ock om ändring i nu gällande stadganden rör:de samma skyldighet. H. R, o. Ad. åtskiljdes kl. 10 på aftonen. In fidem protocolli, Albert Munck. Lördagen den 2 September 1854. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 4 prot.-uldr. för den 1 dennes, samt pleni-prot. för d. 7 sistl. Juni e. m. Hr Grundelstjerna, Axel Wilh.: Underrättad om att jag blifvit vald till Suppleant i Const.Ulsk. under Irenne veckor, räknade från och med den första i denna månad, nödgas jag, som under dessa trenne veckor måste företaga två angelägna resor till landet, detta förtroende mig afsäga. I anledn. häraf blefvo Ilrr Elektorer af Hr Gr. o. Landtm, anmodade alt sammaolräda till val af en Suppleant i Const:sUtsk., i st. f .Hr Grundelstjerna. Föredrogs ånyo Högv. PresteSl:s d. 28 sistl.
SD. Då nu å nyo föredrogs StatsUtskottets den 26 dennes afgifne, och den 27 den. på följde på bordet lagde, ytterligare Utlåtande angående förändring uti Indeldte Infanteriets Beklädnadssätt, beslöt Ridderskapet och Adeln att samma Utlåtande till alla delar gilla, med tillägg, att början af 4:de punkten borde erhålla följande lydelse: ”Vid skeende upp; brott till krig afmönstras munderingen, sora då bör vara i mönstergillt stånd, till Kronan, hvars underbålls-skyldighet sedan vidtager’* Dm 30 Maji. 679 &c Uti hvilket tillägg de öfrige Respectivé Riks-Stånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra. S. DDå nu § nyo föredrogs BancoUtskottets den 22 dennes afgifne, samt den 23 i samma månad på bordet lagde, iörnyade Betänkande, i fråga om allmänt kungörande af Bar.cosedHsiockens belopp; fann Ridderskapet och Adeln för godt, att samma Betänkande gilla, med anmodan till BancoUskottet, att, i afseende på den för handen varande Financereglering, skyndsammeligen till RiksStånden uppgifva Banco-sedelstockens belopp från den 1 Januari ifioo till den 31 December 1817, samt med förbehåll, att, vid Allmänna Financee regleringens afgörande äga öppet, att, der så nödigt skulle synas, å nyo företaga frågan om Bankens årliga publicitet till pröfning; uti hvilket beslut de öfrige Respective RiksStånden skulle vänligen inbjudas, att sig med Ridderskapet och Adeln förena. Ut supra. S. D. Vid förnyad föredragning af Statsutskottets den ao dennes afgifne, samt den 27 i samma månad på bordet lagde, Utlåtande angående väckt motion om inlösande af deså kaU lade Schlegelska Godsen i Hallands Län ; ansåg Ridderskapet och Adeln berörde Utlåtande böra till BancoUtskottet remitteras. Ut supra. S. D.
Detta motstånd från mödrarnes sida har icke varit så ihärdigt i de fall, då man varit nog lycklig att få reda på barnens fäder, ty de hafva nästan alltid lemnat barnen ett billigt och skäligt understöd. Denna långa och sorgliga erfarenhet har naturligtvis hos mig alstrat den tanke: hvad bör man gör för att betrygga de oäkta barnens framtid? Mera än en gång har jag riktat min tanke på möjligheten af att förskaffa dessa barn en hittills saknad arfsrätt, men jag har dervid alltid mötts af den stora svårigheten, att sådana barns införande uti familjerna skulle i dess innersta fogninningar skaka det kristliga familjelifvet, så att den sista återstående gnistan af sann sedlighet skulle utslockna. Då jag således fann mig nödsakad att frånträda denna tanke, återstod för mig ingen I) o n 11 Murs f. m. 175 annan utväg än att väcka den motion om uphäfvande af 1778 års Kungabref, som jag i början af denna Riksdag hos R. o. Ad. framställt, och hvilket skulle hafva den för de arma barnens framtid betryggande påföljden, att deras mödrar nödgades genast efter barnets födsel gifva sig tillkänna för församlingarnes själasörjare och sålunda ikläda sig ett moraliskt ansvar för barnens upfostran och vård. Blefve detta under en tid af förslappad sedlighetskänsla tillkomna och till sina följder så olyckliga Kungabref uphäfvet, skulle jag tro, att man för de oäkta barnens välfärd gjort allt hvad man i första hand bör göra och att man derigenom till och med öpnat vägen till en lagstiftning, som till en väsendtlig del betryggade de oäkta barnens framtid och på samma gång från utslocknande bevarade den ännu fortlefvande gnistan af sedlighetskänsla inom vårt samhälle. Utgående från en sådan ståndpunkt, anser jag mig böra förklara, att jag tror, att derest LagUtsk. behandlat min motion före de i detta Betänk, afhandlade motionerna, skulle det nu af LagUtsk. afgifna förslaget aldrig sett dagen. Hvad nu sjelfva förslaget beträffar, så har redan en af reservanterna, Gr.
Uti Kongl. Brefvet till Kammar-kollegium af den 1 Februari 1823 förklarades nemligen, med åberopande af Kongl. Försäkringen den 4 April 1789, alt der ständig tionde-sättning orten öfvergått, numera icke någon kronotionde kunde åsättas andra hemman än dem, som vid tiondesättningen blifvit uttryckligen bestämde att framdeles med tionde beläggas, och att hädanefter skeende tionde-sättning endast borde gälla sådane herhman och lägenheter, som tillkommit och blifvit skattlagda sedan tionde-sättningen för orten skött. Häremot hade man väl anmärkt, att någon ständig tionde-sättning för Stockholms län, der ifrågavarande boställen äro belägna, icke blifvit fastställd; — men det vore emellertid allmänt antaget och kändt, all kronobonden i samma, län under lång tid 'utgått efter behörigen upprättade tionde-längder, hvilka således hitintills varit gällande till allmän efterrättelse; och detta förhållande bestyrktes äfven af Kongl. Brefvet den 10 November 1807, deruti förmäldes, att hemman och lägenheter i Stockholms, Upsala m'. fl. län fått sig kronotionde efter viss tionde-sättning ålagd.
S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Banko-Utskottets utlåtanden och memorial: N:o 11, i anledning af bonden Carl Magnus Jonssons i Bistockskulla ansökning om eftergift af öfverränta för diskontlån; N:o 13, angående i banken qvarstående äldre deposita; N:o 14, i anledning af väckt motion, angående begagnande af ett utaf L. W. Olde uppfunne* sedelpapper; N:o 15, öfver väckt motion om utsättande af belöning för prof på förbättradt sedelmynt, m. m.; och N:o 16, i anledning af förre handlanden J. N. Petterssons ansökning om eftergift af öfverränta å 2:ne Handels-diskont-lån. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Banko-Utskottets memorial, N:o 12, med uppgift om och huruvida någon del af den sedan 1848 års början upplupna bankovinst erfordras för Bankens konsoliderande. Från Hederv. Bonde-Ståndet. S. D. Efter ånyo skedd föredragning biföllos Ståts-Utskottets, sedan den 8 dennes på bordet hvilanda, utlåtanden: 190 Prot.-Utdrag den 12 Mars 1851.
Af desse yttranden inhemtades: alt, i afseende å den, enligt Kongl. Brefven den 22 Juni 1813 och 18 Oktober 1 Slö, till fattigvårdsinrättningen i Södertelje utgående ersättning af 8 R:dr för den til! Södertelje kanal upplåtna åkervreten, Skolmästare-ängen kallad, fattigvårds-styrelsen i nämnde stad, äfvensom innehafvare!] af fideikommisset Brandalsund, derifrån nämnde lägenhet blifvit donerad, förklarat sig icke hafva något att invända deremot, att, enligt Statskontorets förslag, sagda ersättningsbelopp utbyttes mot kapitalersättning en gång för alla efter ofvananförda beräkning; att egarne af de fem hemman och lägenheter inom Westermo socken af Södermanlands län, till hvilka för upplåtet jordutrvmme till Hjelmare kanaloch slussverk, enligt Kongl. Brefvet den 13 Augusti 1821, af kronans behållna afrads-spanmål från hemman inom Rekarnes fögderi utgå tillsammans 44 tunnor 18^ kappar, hälften råg och hälften korn, förklarat sig icke vilja ingå på det af Statskontoret föreslagna ut - Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. om Statsverket 4853. 39 byle af della ersättningsbelopp mot penningeanslag, antingen till visst belopp eller eller markegångspris; att, vidkommande de inom Östergöthlands län, dels, enligt Kongl. Brefven den 4 Mars 1813 och 21 April 1818, tili Söderköpings indragna hospital, för dess genom jordupplåtelse till Götha kanal förlorade inkomster, efter länets markegång, utgående ersättningar i kontant, utgörande i medeltal för de 10 åren 1842—1851: 1,189 R:dr 42 sk. årligen för arrenden och räntor med 25 procents förhöjning af jordlägenheter vid Söderköpings stad och inom Drothems socken, äfvensom för den tiil hospitalet förut anslagna kronotiondespanmål, och dels, enligt Kongl.
Palmstjerna, att först bör afgöras, huruvida 1845 års tullbeslämmelser eller Utsk:s nu afgifne förslag böra blifva gällande i afseende på de delar af tull-lagstiftningen, hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, och sedermera pröfningen af de delar, som serskildt böra afgöras, må ega rum, och den andra af flere ledamöter biträdda meningen, att de delar af tull-lagstiftningen, hvarom R. o. Ad. förbehållit sig alt serskildt besluta, böra först blifva föremål för pröfning och sedermera må afgöras, huruvida, i afseende på de öfriga delarne, 1845 års tullbestämmelser eller Utsk:s nu afgifna förslag böra blifva gällande; hvadan Hr Landtm, nu linge hemställa om R. o. Ad. ansåge, all först bör afgöras, huruvida 1845 års tullbeslämmelser eller Utsk:s nu afgifna förslag böra blifva gällande i afseende pä de delar af lul 1-lagsiftningen, hvarom R. o. Ad. icke förbehållit sig att serskildt besluta, och att sedermera pröfningen af de delar, som serskildt böra afgöras, må ega rum. Ropades ja och nej; hvarjemte Hr von Hartmansdorff, anmälde sig och yttrade: Jag befarar att uttrycken i den framställda propos:n äro sådane att åtskilliga ledamöter måhända icke fatta hvarom fråga är. Skillnaden, mellan ja och nej är ju den, huruvida de uppgifne eller de ouppgifne artiklarne skola först komma under öfverläggning?