Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sorn emellertid, i afseende på detta ämne, 1858 års Revisorer inhemtat, alt från föregående år funnos åtskilliga ännu gällande Kongl. Bref, hvarigenom Kongl. Stats-kontoret blifvit anbefaldt att framgent, medelst anordning ä öfverskotten af stats-inkomsterna, verkställa vissa årligen förekommande utbetalningar, hvaribland åtskilliga fall exempelvis omförmälas, hafva bemälde Revisorer, enär de flesta af nämnde utgifter icke blefvo vid sednaste Riksmöte på vederbörande hufvudtitlar uppförda, men det vid Rikets Ständers ofvauberörde underdåniga framställning åsyftade ändamål, nemligen att förekomma anvisningar på tillgångar, hvilkas befintlighet 8 Ståts-Utskottets Utlåtande M 15. vore alldeles oviss, ej kunde hell och hållet vinnas, så länge föreskrifterna om sagda utbetalningar ännu voro gällande, funnit det vara angeläget, att Kongl. Stats-kontoret måtte erhålla nådigt förständigande att hädanefter under förskottstitel, såsom beroende pä anmälan hos Rikets Ständer, anordna alla sådana utgifter, som hittills utgått af öfverskotten A statsverkets inkomster; — uti hvilken framställning Kongl. Stats-kontoret uti sitt underdåniga utlåtande till alla delar instämt. I betraktande af hvad sålunda förekommit får Stats-Utskottet, som, vid Statsregleringens uppgörande ämnar tillse att ifrågavarande utgifter, så vidt de kunna anses af ständig beskaffenhet, varda å stat uppförda, härigenom föreslå, att Rikets Ständer, på det ändamålet med deras uti underdånig skrifvelse den 22 April 1857 härom gjorda framställning må fullständigt vinnas, hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att de genom äldre Kongl, bref, reglementen eller författningar meddelade föreskrifter om vissa utgifters anordnande å öfverskotten af statsverkets inkomster, måtte varda till all kraft och verkan upphälda, samt att, i de fall, der annan tillgång för bestridandet af en eller annan bland dessa utgifter möjligen kunde saknas, Kongl.
Och de korta biografiska notiser, som följa, äro endast afsedda att för den öfriga delen af vår läsekrets gifva en helt skisserad antydning om hvad hon för dessa talrika varit och verkat. Skolföreståndarinnan frö- ken Clara Strömberg är född den 26 april 1836 i Loeknevi församling i Småland och ägnade sig tidigt åt lä- rarinnekallet. Redan vid 17 års ålder anställdes hon som lärarinna för en af småbarnsklasserna i den ansedda Hammarstedtska skolan vid Brunkebergstorg i Stockholm. Ar 1859 öppnade hon egen skola, hvilken 1881 förenades med den af rektor Joh. Löfvén grundade läroanstalten Ateneum för flickor, där hon allt sedan varit föreståndarinna, tills hon — som sagdt — vid sistlidna termins slut afeick. Ett betydligt antal elever har hon under sin nu 43-åriga lä- rarinnebana fostrat med trohet och kärlek. Fröken Clara Strömberg är framförallt en uppfostrarinna. Genom sitt personliga väsen, själf uppoffrande sinnelag och rika erfarenhet utöfvar hon ett stort inflytande på sina lärjungar. Det hon söker dana &lt;jem till är först och främst gudsfruktan, arbetsamhet och enkelhet. Glad, frisk och ungdomlig till sinnes som hon ä trifvas hon och eleverna väl tillsamman, och skolan har under hennes milda spira alltid för dem känts som x ett hem. Vid den ofvannämnda terminsafslutning i Ateneum för flickor uttalade också läroverkets inspektor, kanslirådet C. W. Kastman, styrelsens, målsmäns och elevers tacksamhet till frö- ken Clara Strömberg. Vid en därpå följande middag för styrelsen och lärarepersonalen öfverlämnade styrelsens ordförande, prof. P. G. Rosén, till fröken Strömberg tvänne lifförsäkringsbref, ett å 100 kr. årligen, utgörande en afskedsgåfva från förra och nuvarande elerers föräldrar, samt ett dylikt å 200 kronor från bolaget Ateneum för flickor. Genom läroverkets försorg har fröken Strömberg för fem år sedan blifvit delaktig i pensionsinrättningen för lärarinnor vid högre skolor för kvinnlig ungdom med en årlig pension af 400 kronor.
8eägn 8t^lel8en fät ^rinAelgelooli ^.tb6t8-ink-8ttitinA3i i kiltet, med slileäIlillA sfAjoi äg gNMStlittMAgl-vill IVoi'I'liÖpi!tA8 8^>i»IlllU8-i»I'3tt»in»8 I'8li6N8li3p6l för ären >829 »eli i83o» fäi lrlgtst clävgran^e Oräfolgnäen i OitLLtionen for ^V.'s 87. sistnänlnde Inrättning, Lgslitsinen >/Aecr/ram /?oo§ ssmt I^gllriliS-idligrne /. ^ He/rtt^eet, ^a,?r//e/oell numerg gllicine ?»äclmgn,en 6«sga/^ 6cr/mr^ i egensligs» gf l^edgmöter uti Ilemälde Oireetion, sli^ldige gtt gemensgmt gnsvgrg lör en i Hpinilllus-inrättningens esssg sörefunnen brist gf 2,3olj k:dr il) sii. ior.L:eo, Iivsr oell en gf den» docli obetgget, gtt gfden eller dem, lied sedgn vederbor«ie, sölin sin ersättning äler, bäst bgn linnde oeb gitte, sgmt nämnde beslut blifvit gillgdt oell fgststäldt, ielie gllengst gf Kongl. Ugj:ts oell lliliets Kgmmgr-llätt, medelst utslgg gf cleo ,3 ^slril 1882 , utgn oeli gf Kongl.
Anser Hof-Canzleren eller dess Ombud något Dagblad eller Veckoskrift innebära tydlig förbrytelse emot 9 och 10 Mom. af 3 § i denna Lag, äge han eller Ombudet att hela den gjorda upplagan af sådan Skrift, genast före dess utgifvande, med qvarstad belägga låta; anser HofCanzleren eller dess Ombud någon Skrift innebära tydlig förbrytelse emot 3, 4, 7, 12 och 13 Alom. af 3 § i denna Lag, åligge honom eller Ombudet att den gjorda upplagan af samma Skrift, icke före utgifningen men inom Åtta dagars förlopp, med qvarstad belägga låta; bör andes en månad etc. Vid slutet af detta Mom. har Utskottet föreslagit följande tillägg: Det vare dock Författares och Utgifvares rätt, sedan Dagblad eller Veckoskrift blifvit före utgifvandet med qvarstad belagdt, att inom Fjorton dagar derefter, sjelfva eller genom Boktryckaren, låta hos Hof-Canzleren eller Justitice-Canzleren, derest Skriften redan dit blifvit öfverlemnad, skriftéligen anmäla, att de godkänna qvarstaden och medgifva confiscation af Skriften, för hvilken sedermera något åtal icke äger rum, utom i det fall att något exemplar deraf hunnit utkomma. Vid 4 Mom. har Utskottet anmärkt, att citation en af 5 Mom. 1 § är oriktig och att i dess ställe bör införas 1 § 4 Mom. 66 Riksdagen 1810. Constitutions-Utskottet vid sistlidne Riksdag har föreslagit att framför orden »Boktryckeri och Bokhandels-Reglemente» skulle införas: något framdeles tillgörande; äfven HofCanzler ens i stället för »hans». I 6 Mom. har vid sistlidne Riksdag blifvit föreslagen följande Redaction: Sedan sex månader förlupit, efter det en Skrift till Hof-Canzleren, eller hans Ombud, enligt nästföregående 2 Mom. inkommit, hvaröfver Embetsbetyg genast afgifvas bör, må ej af publik Actor åtal derå äga rum. I 8 Mom. utgå orden »qvarstad eller».
Maj sig utlåtit: att som upplyst vore, det tilltalade Domhafvanden för ofvannämnda gravationsbevis, lydande å hemmanet Gråberg, j mantal Kronoskatte i Hammarö socken, beräknat och efter anteckning å expedilioncn tagit såsom lösen Sex Ridr banko; alltså och emedan nyssnämnde hemman, enligt Domhafvandens egen uppgift, ej innefattade serskilta hemmansnummer samt om än detsamma vid gravationsbevisets utfärdande varit, på sätt Domhafvanden invändt, deladt imellan flera ägare, hvilkas andelar i hemmanet vore särskildt intecknade, det ifrågakomna gravationsbeviset i allt fall ej kunde, pä sådan grund och em.(^t innehållet af bevisets rubrik, anses lyda å mer, än en hemmansdel; ty och då Domhafvanjden, vid berörde förhållande, ej varit, enligt Kongl. Majits förnyade nådiga Taxa å Expeditionslösen den 15 Maj 1821, berättigad att för omförmälta handling erhålla såsom lösen mer, än Två Ridr banko, och den af Domhafvanden beräknade samt gravationsbeviset åtecknade lösen följaktligen varit Fyra Ridr banko högre, än vederbordt; funne Kongl. Hofrätten, jemlikt 4 mom. i åberopade Taxa å expeditions lösen, Domhafvanden ej kunna undgå att, för det losen blifvit berörde handling origtigt påtecknad, böta Tjugo Ridr banko, en tredjedel till Kronan och två tredjedelar till Angilvarén; varande Domhafvanden derjemte ålagdt att till Angifvaren, af hvars tillgångar omförmälte lösen, efter hvad ostridigt vore, blifvit betalt, återbära det af Domhafvanden dervid obehörigen uppburna belopp Fyra Riksdaler banko. Öfver detta utslag har Domhafvanden anfört underdåniga besvär. I anledning af angifvelse derom, att hos Rådstufvurätten i Arboga obehörigt dröjsmål ägt rum med afdömandet af en derstädes anhängiggjord konkurs, har jag funnit mig föranlåten att förordna åtal emot bemälte
Skrifvelse den 12 Januarii 1827, är af K. M:t i Nåder föreslaget ett årligt anslag af 2000 R:dr B:co. För fortgången af samma ScliolInrättning, hvars syftemål är dels emottagande! af ett större antal barn, dels ock i främsta rummet bildandet af Lä Transport 4oti,453: 9. 5- Betänkanden, N:o r 33. 23g Transport 4°6)453: g. 5. rare både i den tlieoretiska och practiska undervisningen, är tillika inom II. R. och A. af Hans Exe. Herr Grefve Jacob De la Gardie en motion, deruti Herr Bråkenhjelm, Pehr Reinhold, instämt, väckt om årligt anslag till nästa Riksdag af 3333 R:dr 16 sk. B:co; hvarjemte hps Hogv. PrästeStåndet Kongl. ÖfverHofPredikanten, Hr Doctor Hedre'n föreslagit, att, sedan den af K. M:t år 1826 till Sällskapet på 10 år upplåtne f. d. Mariae KronoBränneriByggnad blifvit, genom Sällskapets försorg, på ett värdigt sätt för Scholan inredd, samma Byggnad måtte på 10 års tid, räknad ifrån denna Riksdags slut, få upplåtas till ofvannämnde undervisnings anstallt och under samma tid sistberörde belopp, 3333 R:dr 16 sk. B:co, årligen anslås till Scholans uppehållande, på sådane grunder och med sådan Instruction som K. M:t behagade, efter vederbörandes hörande, stadga; — hvilka 2:ne serskildta Motioner blifvit remitterade, den förra till Stats-Utskottet allena och den sednare lill Stats-samt Allm. Besvärsoch EkonomilJtskotten, men hvilka motioner, till följd af förstberörde remiss Transport 4o6,4'ä3: g. 5. a4o Stats-Utskottets Transport 4o6,453: 9.
Rcmisi till Lag-Utskottet af ^nller8- son8 fran Elfsborgs Län Memorial, angäende Landtmätarearfwodc; och ^»ac-18 ttnt8xoi>8 fran Carlstads Län motion, att, wid arfffiftcn, för minderårige barn,ma af bo offifto afsättas hwad Domaren pröfwar sparande emot kostnaden, sorn ä de äldres uppfostran wore anwänd. Remisi till Lag-Utffottet af LenZt I>tic1s8- 8on8 frän Bohus Län Memorial, om answar och päföljd för Landtmätare, som försummar, att till Provinceoch Landtmäteri-Contoiren insända conceptoch renoverade Charter öfwer förrättade matningar, eller att jordägaren desi Charta-Exemplar tillställa. Dito, af den iZ September, innefattande' Remisi till Stats-Utfkottct af Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition om pensioner för blesierade Officerare och Under-Officerare; samt till Oeconomi^ - Utskottet af propositionerna om Brännwins-bränningen i Carlscrona, samt om Magazins - Inrättningen. UppA gjord motion af Grefwe borner, samt proposition af Herr Baron och Landt-Marffalken, bcfiöts att till undwikande af en widlöftig uppläsning, ffulle i likhet med bwad wid sednaste Riksmöte warit östligt, en Lista af korta rubriguer pä innehället af Standen§ ankommande Protocolls-Utdrag författas, Den 20 September. 201 och i stället för sjelfwa Protocolls-Utdragen, i Rlenr uppläsas. Högloft. Ridderstapet och Adeln ätssiljdes kl. tre qwart till 2. In llllem krotocolli, 6. 8ilverstolye. Onsdagen den 20 September. kjenum klockan 9 förmiddagen.
Hr Cederschjöld, Gust.: Gr. Lagerbjelkes anmärkmr äro grundade på hans sätt att upfatta frågan, men jag tror, att den kan betraktas på annat sätt. Jag ser den icke så, som skall Hrr Plagemann upflyttas på indragnings-stat, utan den ifrågav:de pensionen anser jag böra tilldelas honom såsom en national belöning. Hans förtjenster kan jag väl icke till fullo upskatta, men känner nog deraf, för att veta det han gjort sig af fosterlandet väl förtjent. Han har med stor upoffring af tid och arbete sökt undervisa allmogen, att upsamla rikedomar, som hittills legat begrafna eller blifvit tillspillo gifne. Gr. Lagerbjelke har betraktat desse Hr Plagernanns åtgärder, såsom enskilde industriföretag, hvilka borde medföra sin egen förtjenst, men icke egdenågon pretention att af Staten derför erhålla någon vedergällning. I sin allmänhet kan den åsigten väl ega grund; men jag tror den icke vara i förev:de fall tillämplig. Hvar och en, som känner hvilka svårigheter trögheten och kärleken till den gamla, från fäderne ärfda slentrianen, upställa emot alla inovationer, kan ana hvilka hinder, Hr Plagemannn haft att bekämpa. Och då nu de personer och auktoriteter, som om förhållanderne böra ega närmaste kännedomen, enstämmigt vitsorda Hr Plagemans förtjenster; så och med betraktande jemväl af de ringa löneinkomster, han af Staten åtnjutit, hans inskränkta tillgångar och hans höga ålder, röstar jag för den begärda pensionen. Hr Bildt, Didrik Gillis; Hr Cederschiöld har ansett att den af motionären föreslagna summan borde betraktas sorn en nationalbelöning, men äfven ur denna synpunkt måste man genomgå Hr Plagemanns verksamhet utöfver den som honom ålegat, och derföre anser äfven jag, att de här i afton afgifna uplysningarna böra komma Utsk. tillhanda. En talare har redan anmärkt nödvändigheten häraf hvilken är så mycket större, som här är fråga Den 9 December e. m. 175 om att lemna en nationalbelöning.
Just.-stats-ministern Frih. Nordenfalk, och hvilket lyder som följer: ”Att anföra skälen för ett afslag och tillika gifva Konungen underrättelse om hvad i enlighet med verkliga förhållandet föregått, låter sig göra på sätt Hr von Hartmansdorff föreslagit, och derföre instämmer jag deri. Det är i förevar, fall så mycket nödvändigare alt vidtaga detta sätt att expediera svaret, som de i Exped. Ulsk:s förslag till und. skrifvelse anförde motiver innefatta verkliga och ganska väsentliga principfrågor, dem Ständerna icke gemensamt hafva gillat, ty då ett Stånd har afslagit, är det visserligen tillräckligt för alt verka resultatet efter afslaget, men deraf följer icke att de anförde skälen skola framställas i alla Ståndens namn, ty det kunde bli ett prejudikat, som en annan gång möjligen lade hinder i vägen för Konungen att föreslå något, som stod i sammanhang med en sålunda uttalad grundsats. Det har dessutom det felet att en sådan expedition innebär en osanning, ty det är icke Ständerne, som pä de anförde skälen vägrat, utan det är endast ett Stånd.” I afseende pä hvad Hr von Hartmansdorff anfört, att han ansåg det vara mindre lämpligt, alt utsätta hvilket Stånd sorn afslagit eller gillat den K. proposm, ber jag endast att lå anföra de skäl, som Hr von Hartmansdorff anförde vid sisth riksdag, då lian framställde det förslag han ansåg lämpligast i afseende på formen, nemi.: ”R. St., som beredt och till afgörande förehaft frågan om den af K. M. föreslagna grundlagsändring, få nu, enär N. N. Stånd icke bifallit berörde nåd. propos. och den ifrågavar. grundlagsändringen således är vorden afslagen, sådant i und. anmäla, jemte de skäl, som legat till grund för bemälde Stånds beslut.” Det var endast detta jag ville nämna såsom ytterligare stöd för de skäl, som föranledt Utsk. alt på sätt som skett uppställa den und. skrifvelsen.
Föredrogs och bifölls Hr Cederschiölds, Gustaf, d. 3 dennes på bordet lagda förslag, att samtliga EiksStånden måtte sammanträda tili gemensamma öfverläggningar rörande LagUtsk:s Betänk. öfver K. M:s Nåd. Propos. om utvidgad religionsfrihet. Anmäldes och lades på bordet nedannämnde från Utsk. inkomna Utlåtm och Betänk., nemi. från SlalsVlskollet. N:o 125, i fråga om sättet och ordningen för utbetalningen och förvaltningen af de till Statens jernvägs-arbeten anslagna medel; N:o 126, i anledn. af K. M:s Nåd. Propos., ang:de användandet af influtne medel för ett exporteradt och i Tripoli försåldt parti krut; Den 7 Oktober. ST N:o 127, i ani. af K. M:s Nådiga Propos., om beviljande af en gratifikations-vedergällning åt Kapitenen A. Hahr för lifgifvande af hans general-karta öfver Sverige; N:o 128, i ani. af väckt motion om indragning af Pipare-bostället Piskvik till boställe åt domaren i Jösse härad af Wermlands län; N:o 129, i ani. af väckt motion om befrielse för f. d. bergslagshemman från så stor del af dem pålagde frälseräntor, som motsvarar den skattenedsättning nuv:de bergslagshemman erhållit eller med denna Riksdag kunna erhålla; LagUlskollel: N:o 46, i ani. af ej mindre K. M:s Nåd. Propos., ang:de utvidgad religionsfrihet och vissa dermed gemenskap egande ämnen, än äfven särskilde dermed sammanhängande inom RiksSt.n väckte motioner. Föredrogs och begärdes på bordet ett från Vällofl. BorgareSt. ankommet prot.-utdr. N:o 375, innehållande inbjudning till MedSt:n, att förena sig i det vid föredragningen af Sammansatta Stats-, Bevilln-.ssamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk.-s Utlåt.
Redan hos honom är kärleken den oemotståndliga gudomen fjättrande i ljufva, olösliga bojor, och lidelsen den mystiska förädlaren af uppsåt och handling. Älskaren är den ödmjuke vasallen och hans älskade härskarinnan, som högt öfver hans stig bor i sitt elfenbenstorn. För all hans trofasthet och i hennes namn vunna bragder är ett leende honom lön nog, och som sitt lifs ledstjärna räknar han privilegiet att vara hennes skönhets förhärligare. Det var också ingen mindre än en drottning af tvenne riken, Alienor af Aquitanien, som Bernard de Ventadour hyllade i sina rosenvers. Under inflytande af feodalt hoflif och det yppiga Provences förfining utvecklades snart denna konception af älskarens hopplösa och undergifvet sälla pagetjänst hos den älskade (hvilken så godt som alltid var en annans maka) till en dogmatik, full af förtjusande och konstlad öfverdrift. Piere Rogier Ermengarde de Narbonnes sångare, gifver redan det typiska exemplet på denna poetiska kärlekskult utan tanke på bönhörelse. En utomordentligt begåfvad nordfransk skald, som fyndigt försmälte provençalska och bretagneska traditioner, Chretien de Troyes blir den chevalereska kärlekens populära epiker. Med stigande konsekvens har han i sina kärleksromaner på vers skildrat den höfviska passionen. Cligès och Fenice, Alexandre och Soredamors, hjältar och hjältinnor i hans stora diktning Cligès, äro redan dylika erotiska mönsterpar, utan fruktan och tadel, och i den af hans beskyddarinna, Marie de Champagne, påverkade romanen »Riddaren af Kärran», når uppfattningen sin toppunkt. Det är Lancelots lidelse för drottning Guinevere, som här skildras, och kung Arturs paladin är en fulländad typ af en chevaleriets »primo amoroso». Oförvägen krigare af ett mannamod och ett dödsförakt utan gräns, darrar han som ett strykrädt barn i den älskades närhet och svimmar, när han får se en kam, i hvilken lysa några af hennes gyllene hår.
Regerings-Formen, en sådan tillökning i ordinarie knecktehållet icke kunde till någon verkställighet befordras, innan Rikets Ständer derom beslutat, deri af Committerade föreslagna tillökning i ordinarie knecktehållet, genom en del kronoskattesamt frälsehemmans och lägenheters åläggande af ett ordinarie roteringsbesvär, derifrån de dittills varit befriade, såsom blott innefattande den förberedande åtgärd, som af Rikets i8a3 församlade Ständer varit åsyftad, icke mätte lill någon slags verkställighet befordras, innan Rikets Ständer, efter emottagande af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, fått tillfälle alt sig derom utlåta, med den beslutanderätt, som vore Rikets Ständer, genom omförmälde §§. i Regei ings-Formen förbehållen och försäkrad; med anledning hvaraf Kongl. Majit läcktes i Nådig skrifvelse lill Rikets Ständer (N:o 21) af den 18 Januari 1 834 > tillkännagifva, bland annat, att, då de af Kongl. Maj:t förordnade åtgärder för orolerad jords indelning till ordinarie rotering, endast ufsåg ärendets ordentliga behandling innan detsamma lill Rikets Stanler öfverlemnades, hade någon verkställighet af den föreslagna tillökningen i ordinarie roteringen icke kunnat inträffa, hvarföre någon sådan icke eller vore att återkalla. Emedlertid hade bemälde Commillcrale redan 1826 företagit extra roleringsjemkningen i Halland, samt dervid funnit, att extra rotering borde utgöras äfven af utsockne frälsehemman i Provincen; hvarjemte Commillerade öfverlemnat amuel till Kongl. Majlis vidare Nådiga pröfning. Förvaltningen af Sjö-Ärendena och Kongl. Kammar-Collegium, öfver är en Bih. till R St. 4 Sami. 2 Jfd. 18 Häftet. X IO Slatssami Allm. Besv.- och Ehon.-Ulshottens B etan hände, N:o 8±.
<*5) 10. ©ömmanörag ofvoer örånivtnsbtånmngs* od) HTiimtmm^afgsftente litt VI. X~i. ^ötjbett, fot* åt 18 #or mt nn j terings* I rättfallet. ra ■s» ra w a oo Stnmärfcé: £>S Sng*apparater blifroit till begagnanöe uppgifna, bör uti ferffilö coluinn fåbant för baarje elaf? odfj pannerpmb utmärfaä. (26) e&fwevörag fran Ca;;ertngs*iLÅiigben utt n. H. ©taö, för ar 18»#
Vi funno oss så väl på denna plats att vi rigtigt slogo oss till ro, vi ströfvade kring uppe på höjderna eller rodde utmed stränderna och läto dagarne komma och glida undan utan att vi visste af hur tiden gick. Vi brukade sitta en stund efter middagen under träden nere vid sjön midt för hotellet, hettan föll tung och tät utanom, och det kändes dubbelt svalt inne i den gröna halfdagern. En dag funno vi våra sedvanliga platser upptagna af ett par nyankomna resande som jag lagt märke till vid table d’hôten. Han såg ut som en engelsk militär, och den unga damen var tydligtvis hans dotter. Det var ett af dessa kvinnoansigten, hvilka med sina liniers dunmjuka rundning påminna om fina kaméer och åt hvilka kontrasten mellan stora mörka ögon i pastell och mattblondt yppigt hår ger ett särkynne af utsökt själsfinhet, liksom en sällsynt färgnyans hos en allmän blomma. Och bredvid detta ansigte, med en hy som den hvita astrakanens mjöliga köttmassa, såg jag min hustrus, trindt och blomstrande och trivialt som en barnunges; och jag kände att, inför detta landskap af blåblått vatten och hvitt solljus som af smält silfver och blåaktigt hvita villor i ymnigt dunkel grönska, inför detta landskap som var så lätt och ljust som en morgonblund då solen skiner bakom rullgardinen, – jag kände att medan den ena af dessa båda kvinnor, smidig och förfinad i intelligens och känsla, kunde njuta essensen i detta landskap, dess finaste arom och dess flygtigaste bouquet, såsom man njuter en utsökt parfym eller gammalt vin, kastade den andra sig deröfver som ett hungrigt barn, hvilket glupskt och osmakligt mättar sig. Jag kände det närmast som en stor missräkning, hvilken föll tungt öfver mig och borrade sig in i mig, och så var det mig som om band slaknade och som om jag växte ut till mig sjelf igen ur det främmande väsen, hvari jag uppgått.
41—47 stycket fr. o. m. orden Herr Grefven och Ordföranden föreslog t. o. m. orden hos Utskottet qvarblifva i a. a. s. 32—39. Å sid. 48—49 stycket fr. o. m. orden Herr Friherre Cederström t. o. m. orden blef åsidosatt» i a. a. sid. lil—112. Å sid. 50—52 stycket fr. o. m. orden Derefter företogs t. o. m. orden blifvit antagen i a. a. sid. 112—114. Å sid. 53 stycket fr. o. m. Orden Sedan Herr Talemannen t. o. m. ordet Presteståndet i a. a. sid. 114. Å sid. 53 stycket fr. o. m. orden Lades på bordet. Derefter t. o. m. orden för nämnde stad i a. a. sid. 115. Å sid. 53—54 stycket fr. o. m. orden Lades på bordet. Herr Falkman t. o. m. orden Falk anförde: i a. a. sid. 120—121. Tillägg till 1810 och 1812 års konstitutionsutskotts protokoll Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. t Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. Å sid. 54 stycket fr. o. m. orden För min del kari t. o. m. orden respektive Riks Stånden i a. a. sid. 107. 54 stycket fr. o. m. orden Härmed förenade sig t. o. in. orden Tingstadius yttrade: i a. a. sid. 121. 54 stycket fr. o. m. orden Emedan 38 § t. o. m. orden för Riksdagens början i a. a. sid. 106—107, varvid är att märka, att i C. U. M. 1810—1815 står före Riksdagens början.