Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fartyg i allmänhet icke bör vara nödigt längre tid än till densamma afgifvit sin Sjöförklaring; men å den andra vården om Fartyget fordrar att det icke af Skepparen eller allt Sjöfolket öfvergifves, så länge någon anledning är att detsamma återfå; så anser jag att då af Reclamations Handlingarne icke kan O med säkerhet utrönas hvarken huru lång tid hela Besättningens qvarvaro i uppbringningsorten varit oundgänglig, eller huru många man ovilkorligen erfordras för Siats-Utskottets 21 et änkan den. i 61 att jemte Skepparen vårda Fartyget, en billig medelväg vara, att, i de mål der ersättning eger ruin, upptaga och beräkna Månads liyrorne och kosthållningen för Skepparen och hela Besättningen i ett för allt till den dag, då första pris Domstolens utslag i Reclamantions Målet blifvit utfärdad, Beloppet afMånadsliyrorne beräknadt efter tippgift från vederbörande Sjömanshus, och kosthållningen, i likhet med hvad uti försäkringsmål vanligen iagttages lill 32 sk. Banco om dagen för Skepparen och 16 sk. Banco om dagen för hvarje Man af Besättningen. Såsom oundviklige utgifter i följd af uppbringning må äfven anses de kostnader som måst användas under Rättegångar vid fremmande Pris Domstolar, i ändamål att återvinna de uppbringade Fartygen, äfvensom enär det vid de fleste Utländske Domstolar ej är möjligt för Fremlingar att sjelfve utföra deras Rättegångar, utan Fullmägtigs biträde, billigt torde vara, att Fullmägtigs Arfvode äfven upptogs bland de kostnader, som af uppbringningen sig härledt. Dock böra desse omkostnader vara med vederbörande Commissionairs eller Ad 11 - 162 Stats-Utskottets JBetänhandeu. vocats Räkning och qvitto eller liäldst med Svensk
Dock skulle allt hvad jag mot de gjorda motionerna haft äran andraga, kunna kullkastas, ej af rättsgrund, men af medömkan, om det kunde bevisas, att jordbruket vore i behof af denna lindring. Jag nekar, tvertemot memorialernas uppgifter, att ett sådant finnes. Under alla perioder af ordnad penningerörelse, har priset på Svenska jorden sig höjt. Det är för närvar, uti en stark stegring, och skulle likväl vara motsatsen om jordbruket vore förtryckt. Ingenstädes, utom vid utmälningstillfällen, kan jord köpas till full afkastning af laga ränta. I den trakt jag bebor och der jag äger, visserligen ett obetydligt hemmantal, men af flere naturer, äfven kronoskatte, och i vida kretsar deromkring, skedde alla köp, åtminstone de, hvarom flera kunna täfla, vid räntefot af 6 proc. efter 4> lindrigast efter 4g procts nettobehållning; och de uppgöras nu, vid nedsatt skuldintresse, till deremot svarande, ännu lägre inkomst. Deraf synes klart, att förtroendet och förhoppningarna till jorden , äfven med dess alla skatter, äro större än till penningen. Öfverallt fortgå odlingar, förbättringar och byggnader; de sednare, äfven hos allmogen, vida öfver behof och förfäders vana. Vore jordbrukaren nertyngd af skatter, skulle han ju hvarken äga förmåga till dessa förlag eller hug att dem använda. Ärligen erhålla vi från en vördnadsvärd hand ett arbete af gammaldags grundlighet, som oemotsägligt ådagalägger i hvad tnån den ena eller andra medborgareclassen ökar i II. 3o a34 Den 5 Februari. eller minskar sin jordegendom. Då häraf blifvit väl bekant, att BondeSt. icke blott besitter de mesta af Rikets skattehemman, utan äfven ständigt ökar sitt hemmantal, följer ju deraf, att skattemannen, som oupphörligen sig förkofrar, icke kan vara i behof af räntenedsättning. Vore skatterna öfverdrifna, borde ock naturligtvis svårigheter sig förete att dem utgöra. De erläggas likväl med största lätthet, särdeles sedan uppbördsbö'ternas återinförande hämmat sjelfsvåld och försummelse.
Dt luxrr». Dea Den iorde Jnnii. S. D. Företogs til algörande Hemliga Uti fkvtlets Betänkande af den 8- Junii igoo, angående grunderna til beräkningen för den afgift, som til en Uea1ilation8 - konci i följe af den antagna känance - planen erfordras: och blef detsamma med följande tilläggningar, förändringar och anmärkningar af Höglosiige Ridderstapet och Adeln bifallit. §. r. Efter öfwerwägande af upkomna frågor öm de Jordägare, som cj inom något Riks-Ständ aga idepretentanter i icke äfwen borde fä utse Ledamöter til de föreslagna stlpstattnings - Lommurcerj eller om desta Lommitteer ej borde likasom wanliga Taxerings - Lommixsionsr ä Landet bestå endast af irenne Stånds Ledamöter; bifölls endast för denna gängen den af Hemliga N stat et förestagna faa - mansättningen af desta Lommitreeri unver förbehåll , at densamma ej matte i framliden tjena til sirmsiackicat. Wid 2. Z. bestöts: at i stallet för lil och med 50 Hemman, införas de orden 50 Hemman och derunder; at Lommitteraäe ifräll Socknarna böra wara bofaste Män och Jordägare^ samt at walet ster efter oförmedlad Hemmantal. §. g. bifölls. Wid 4. §. bestöts, at borrttagas stulle, hwäb uti sidsta Momentet förestrifwes, Lt Borgare-Standets Ledamöter ej belastas med langa och kostsamma refor.
Och då ingen kunde svara, så sade han: »Det är erkebiskopen i Upsala. Sen så komma biskoparna och så komma prostarna och så kyrkeherrarna och så komministrarna eller kaplanerna, som de också kallas, och så pastorerna och så kommer klockaren och sen kommer hvem? Vi barn sutto der alltjemt stumma af beoch förundran öfver Hans Perssons stora lärdom. »Jo,» svarade han sjelf med eftertryck, »sen så kommer jag, för jag är inte bara skolemästare utan också kyrkevaktare i församlingen. Jag kommer sist. Men hade jag fått komma i prästalära i min ungdom och haft råd till att studera, så kunnen I lita på, att jag skulle inte kommit sist, för då så kunde jag allt blifvit både prost och biskop. – Nu fån I rast!» Hans Persson reste sig härvid med stor värdighet upp ur stolen, utslätade skörten på den luggslitna, blå verkensrocken med sin enda, venstra, hand och trädde genom stugudörren ut ur salen. Jag vill ej neka till, att jag vid ifrågavarande tillfälle intogs af en ofantlig beundran för denne Hans Persson, isynnerhet när jag tänkte på hans ord, att han skulle kunnat varit någonting för mig så obegripligt högt som biskop. Redan det faktiska förhållandet, att han i alla händelser måste räknas med bland kyrkans »embetsmän», var då för mig tillräckligt skäl att högt uppskatta hans värde. Skollärarens son Per, som var vid min ålder och som alltid plägade följa fadren vid hans ambulering till de särskilda rotarne, kom nu fram till mig och gjorde sig bekant. »Hvad har du i ditt matknyte?» sporde han. Jo, jag hade de allra läckraste vofflor, som min ömma moder hade bakat om morgonen, innan hon följde mig åstad till skolan. »Då får jag med af dem!» utropade han glad, och hans ögon tindrade af lystnad. Ja, naturligtvis! Efter den ära, som fadren bevisat mig genom att låta mig flytta upp på den öfversta bänken, så delade jag ju gerna med mig af mitt förråd åt sonen, och vi åto båda med utmärkt appetit af de sköna vofflorna.
Nio6l, i anledning af vackt motion, om åtgärders vidtagande, för att uppmuntra byggnadsföretag i Rikets större städer oell företrädesvis i hufvudstad en ; Bifölls. N:o 63, i anledning af väckt fråga, o ra ett förändradt användande af den I-Sadels procent, sorn af sterbhus inom Vermlands Län erlägges; Bifölls.. N:o 6.4, i anledning af väckt motion, att något ansvar, utöfver hvad Lagen, bestämmer, icke niåtte medelst serskildt stadgade vilen kunna åläg gas väglryggnadsskyldige för försummad inställelse vidvagsyn; Ståndet lät härvid bero., N:o C5; ianledning af väckt' fråga; atti till allmänna landsvägarnes Binderhåll, en viss lämplig afgift måtte af resande erläggas;• Bifölls. N:o 66, i anledning af väckte motioner,-angående åtskillige ändringar uti föreskrifterne om allmänna väghållningsskyldigheten; Bifölls; och N:o 61, i anledning af väckte motioner, angående ryttares, solda ters och båtsmäns dagsverksskyldighet tili forsum linga nies Påsloier; Ålerremittcrades. S. D. Åipyo-föredtogos Stats Utskottets följande på bordet liggande Utlåtanden, nemligen: Nbo pi, angående försäljningen af Kronan tillhörige krigsskepp och redogörelsen-för derför infiutne medel; - Bifölls. N:ö rp, angående indragning, af de för-salpeters • emottagande anställde tjenstemän; Bifölls. N:o c)0^ hänledning af räckt motion,' om nedsättning i priset åSdef krut, sornför hergsprinigningsarbeten utlemnas ifrån-Kronans förråd,; st.., la.; Ål d i em itterades: N:o p4ii 1 anledning^ af Kongl. Maj-ts Nådiga Remiss uppå Sala BergsFröt. t)t dr. di s3%Vi3V lagä underdåniga' ansökning; orri förändring af beräkningssättet för afgiftcritc A
Friherre Osterström, fscob. Jag underställer om icke det Beslut, som fattadeö den dag som anmärkningen gjordes, nu kunde sä upläsaö. Om jag ej mihtager mig bestötS dä att orden' sä wide mäjligt är, skulle utqä, sinner jag ej att nägot widare bestut kan behöswas. Grefwe Oö>venl>jelm, darl. Jag instämmer fullkomligen med Friherre Osterström, att om ett sädant Beslut blifwit faktadt, kan i denna sak ej nä, got annat behöfwas. Hwad Herr I-o^erbeims yttrande beträffar, innefattar det eli bedömande öfwer de andre Ständen, säfom skulle De hafwa förändrat ett förut fattadk beslut. En anmärkning hwiiken hwarken är Den r December. n§ är enlig min ostvertygelse eller jag skulle anse mig lillständigt all göra. Grefwe Os !a Oaräie. Jag skulle stills komligen instämma med Friherre Ocksrsrrom om jag trodde akl V-stutct om Ve anvre Standens underrättande genom en Deputation, om Vet begängne mitztaget more Vet samma som ett Beslut om sjelswa Expeditionen. Det Vestm, som nu äkerstär a t taga, är efter min öfwcrtygclle endast ett mitzbiliiqande af Expeditions! Utskottet och de i Expeditionen orätt införde ord. Grefwe Uo>vsnstjs!m, Oari. Ett sadank Mistbilligande kan ej förklaras annorlunda än såsom ett bedömande af de z andre Ståndens förhållande; ty till hmilken kan denna förklaring as Ridderskapet och Adeln addresteras? Till ingen annan än Wara MedSränder. Herr logAsrlisim. I anledning af stwad Herr Grefwe I^uv/snstjeim nyligen anfört, får jag förklara det jag aldrig yttrat, att de g:ne Standert förändrat Deras Beslut. Jag har endast, under förklarande, akt der icke wore mig tillständigt bedöma Deras förhållande, ansett
Lundgren till sammanlagdt belopp af 4,941 R:dr 24 öre R:mt, i anledning hvaraf och då nämnde poster, af hvilka de fleste under flera år qvarstått oförändrade, fortfarande balanseras utan att orsaken dertill uppgifvits i afseende å andra än de för Stangenberg och 'Wallinder balanserade poster, hvilka, enligt anteckning, — 390 — skulle bero på Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätts pröfning, Revisorerne hemställt, att åtgärder skyndsamt ina vidtagas för indrifvande af dessa fordringar, eller ock att upplysning måtte meddelas örn de hinder, som derför möjligen kunna mota, och dels i § 13 att, på grund af en i Wisby Lands-kontor den 8 Oktober 1858 utfärdad anordning, utbetalts ett belopp af 3 R:dr 57 öre för en fånges forslande, ehuru anordningen icke varit försedd med Landshöfdingens underskrift, utan endast med tillförordnade Landskam ererarens kontrasignation. I anledning häraf får Styrelsen i förstnämnda hänseende underdånigst anföra, dels att de anmärkningar, på grund hvaraf fordringarne såväl hos Stangenberg och W allinder, som oek hos W. Lundgren balanserats, numera blifvit slutligen pröfvade och till en del fullgjorde, dels ock att Styrelsen vidtagit åtgärder för omföring af fordringarne hos cellfängelserna i Carlstad och Luleå samt för liqvids erhållande af Drätsel-kommissionen, hvadan ifrågavarande balansposter, i den mån sådant icke redan skett, efter all anledning komma att utgå uti innevarande års räkenskap. I afseende å den från Wisby Lands-kontor utfärdade ofullständiga anordning å 3 R:dr 57 öre, hvilka af Landt-räntmästaren derstädes blifvit utbetalde, har Revisionen hos Styrelsen yttrat att, dä utgiften funnits behörig, Revisionen icke ägt att inot densamma göra någon anmärkning, likasom ej eller förhållandet, såsom påtagligen föranledt af förbiseende vid anordningens expedierande, ansetts påkalla anmälan i ämnet hos vederbörande Embets-myndighet, som det tillkommit att i detta hänseende väcka åtal.
Skulle i sådant fall innehafvare af sedlar eller löpande obligationer vara pligtige alt med ed fästa sin fordrans riktighet och i den ordning concurslagen föreskrifver densamma hos concursdomaren bevaka, kooirae sådant att medföra flera olägenheter, och kanske vålla, att många sedlar blefve obevakade, enär värdet ej tycktes löna sådan möda och kostnad. Till grund för det nu uppsatta förslaget är hufvudsakligen lagdt det, som af R. St. vid sista riksdag antogs och till K. Mångå §§ deruti uro ordagrannt afskrifna. Likväl är uppställningen olika, och redactionen i flera afseenden ändrad och stadganden tillagda. Sedlarnes minsta valör, som antogs till en r.'dr silfver-specie, har jag utsatt till 2 r:dr b:co, i enlighet med sednare utfärdade reglementet. Antages kurant-räkning, får benämningen ändras. Den 7 Mars f. m. >97 Åtskilliga föreskrifter, soin egentligen endast röra bolagen, oell deribland de om grundfondernas storlek, utlåningstid, ni. ni. liar jag uteslutit. Till grundfond för aetiebank föreslogs vid sistlidna riksdag Soo.ooo r:dr silfver-speeie eller 1,151,3)5 r:dr 16 sk. b:eo, oell för solidarisk bank 2.5o,ooo r:dr silfver-speeie eller 666,6(16 r:dr 32 sk. b:eo. Dessa föreskrifter hafva hitintills icke blifvit iakttagna.
Då jag således äfven instämmer der - Den i5 Augusti f. m. deruti, förenar jag mig ock uti livad Hr Lefre'n yttrat om inbjudningen till de andra Stånden. Gr. Löwenhjelm, Gust.: Jag uppstiger för att på det fullkomligaste instämma i hvad II. Ex. Hr Gr. Brahe och Hr Lefre'n anfört. Jag skulle icke kunna utveckla ämnet vidare, utan att omsäga hvad de anfört; åtminstone är det ganska obetydligt, som kan tilläggas. Icke allenast för beväringens brukbarhet äro exerciscompagnierna ett nödvändigt vilkor; de äro det äfven för indelta arme'ens framtida tjenstbarhet. Således, om äfven någon skulle hafva dea fullkomligt irriga tanka, att vårt sjelfförsvar är möjligtutan biträde af beväringen, måste dock äfven han finna exerciscompagnier vara nödvändiga. Jag har hört anföras, att i fråga om anslag bör man inskränka sig till den egentliga nödtorften. Jag skulle kunna invända, att denna egentliga nödtorft är ganska svår att bestämma och att ingen större misshushållning gifves, än att anslå en summa, som, i händelse den ringaste missräkning ägt rum, skulle hafva till följd, att det med anslaget åsyftade ändamålet förfelades. Om man i fråga om ett anslag på 100,000 rtdr missräknar sig på 1000, och derför anslår 99,000 rtdr, hvilka blifva otillräckliga för ändamålets vinnande, så blifva dessa 99,000 rtdr förspillda. Detta kunde jag anföra emot beräkningen af nödtorften. Men nu vill jag antaga, att den strängaste nödtorft bör ligga till grund för beräkningen, och det är just i dess namn jag begär anslaget. Mot inbjudningen till de 3 andra Stånden har jag hört anföras, att detta ämne redan af dem blifvit debatteradt. Jag ber att deremot få anföra, att genom vårt arbetssätt händer, hvad nu inträffat och nästan alltid måste inträffa, att de 3 öfriga Stånden discuterat ämnet, utan att höra någon militärperson.
Fyra procent samt det öfriga utgöra kapital-afbetalning; och skall dessutom för det till liqvid förfallna beloppet, då detsamma icke inom föreskrifven tid inbetalas, erläggas Fem procent årlig ränta, intilldess inbetalningen verkställes. § 71. De, för nedannämnda hamnbyggnader och andra arbeten för sjöfartens underlät - Bih. lill R. St. Fröt. 1865 & 1866. 4 Sami. 1 Afd. 2 Band. 26 Haft. 5 34 Stats-Utskottets Memorial J\s 125. tande och befrämjande, ander 1859 oell 1860 års riksdag beviljade samt under åren 1861 och 1862 från Riksgälds-kontoret utbetalda lån, nemligen: för byggande af hamn vid staden Grenna, Tretiosju tusen femhundra R:dr, för förbättring och utvidgning af Helsingborgs hamn, Tvåhundratretio tusen R:dr, för hamnbyggnad vid staden Arnal, Atta tusen R:dr, för fortsättning af hamnoch kanal-anläggningen vid Carlstad, Sjutio tusen R:dr, för upprnuddring af segelleden mellan Piteå och lastageplatsen Löfholmen samt anläggning af en las'brygga vid nämnda stad, Tjugusex tusen R:dr, och, till Ronneby köping för Rottne åns upprensning och fullbordande af den påbörjadeye^ebyggnaden vid inloppet till nämnda å, Tiotusen R:dr, skola återbetalas medelst erläggande, före hvarje års slut, af Sex procent å hvart och ett låns hela belopp, hvarigenom räntan godtgöres efter Fyra för hundra utaf obetalda kapitalet, och det öfriga utgör afbetalning å detsamma. Verkställes ej inbetalning på bestämd tid, är låntagaren pligtig att för det till liqvid förfallna oguldna beloppet erlägga Fem procent årlig ränta, intilldess betalning sker. § 72.
Nådiga skrifvelse endast af det Hdgvördiga Préste-Stflidet blifvit till Statsoch Banco-Utskottens gemensamma handläggning remitterad, men af de trenfte öfrige Respective Riks-Stånden till BaneoUtskot et 9 enskilda, åtfbljdt från HbgloflRidderskapet och Adeln af åtskill ga Uedambters 1 anledning deraf yttrade tankar, har sistnämnde Usskott likväl, med afseende å den nära gemenskap, som alla de Stat* -Utskottets Betänkande». t«g de väckte frågorna orri Uånebiträden eller aiidttt ansi:g, ifrån Rikets Ständers Banks fonder, tillika med de öfrige tillgångar, som Rikets Ständer kunna finna nödigt att i detta afseende utse, befunnits ega med regleringen af Financerhe t det hela, icke ansett sig annorlunda, än i förening med Stats-Utskottet böra till Utlåtandes angifvande deröfver, den väckta frågan företaga. Förenade Utskotten, som, vid sålunda före* häfd gemensam behandling af detta ämne, i allmänhet, ej kunnat undgå att fästa särdele; afseen' de å de flere skäl för nödyändighetett af en oäfbruten fortsättning utaf den påbegynda Bibliotheks-fcy ögna den i Uppsala, hvilka, på sätt förut nämndt är, föranledt Hans Kongl. Höghet KronPrinsen, att med dess höga förord hos Kongl. Majit beledsaga den af Consistorium Academicum gjorde underdåniga framställning, och Kongl* Majit att med bifall härtill föreslå Rikets
1 öfverensstämmelse med den åsigt, som vid alla härom hos Rikets Ständer förut förekomna frågor gjort sig gällande och föranledt dylika låns meddelande åt andra brandskadade städer, anser Utskottet ett sådant låneunderstöd äfven böra anvisas för staden Jönköping i anledning af den eldsvåda, hvaraf denna stad under loppet af innevarande Riksdag blifvit hemsökt. Men som lånebeloppet vid detta, såsom vid andra likartade fall, synes böra lämpas efter den timade eldsvådans omfattning samt egarnes till de derigenom ödelagda tomterna behof af allmänt understöd för uppförande af nya hus i de nedbrunnas ställe, finner Utskottet sig icke kunna förorda beviljandet af hela den utaf Kongl. Maj:t i nåder föreslagna lånesumman, helst denna, i förhållande till antalet af de brandskadade gårdarne och i betraktande af härvid för öfrigt förekommande omständigheter, synes större, än de byggnadslån, deraf åtskilliga andra städer efter enahanda olyckor kommit i åtnjutande.
Derföre har ock i Hindostan, der man födes^ill ett visst yrke, färdigheten hos hvarje gått till en sådan höjd, att vål sällan någon Europé kan komma dit. Men det oaktadt låra icke Europas allmännare bildade innebyggare vilja byta roed desse vid ett visst skrå smidda roenniskor. Herr von Hohenhausen har vidare anmärkt, att någon practisk Miliiaire-bildning icke kunde vid Universiteten äga rum: att Landet omkring desamma vore för flackt för anställandet af recognosceringar m. m. Huru denna senare olägenhet kan afhjelpas, har Grefve Cronhielm redan visat. För öfrigt och då åtminstone vid det ena Universitetet läger årligen plåga hållas samt de Bevårings skyldige af Student-corpsen lika ofta exerceras, torde tillfälle till practik lika litet saknas der som vid Carlberg. Det har ock blifvit anmärkt, att MilitaireLårare skulle vid ett Universitet, skilda från andra upplysta krigare, snart falla i dvala och ej följa med sin vettenskap. Jag tror dock, att om man ville commendera officerare till Universiteten, att bestrida den Militaira undervisidngen. nämnda olågenhet skulle vara förebyggd. Öfver hufvud är jag af den mening, att all förtidig practik, som ej göres på fullt alfvar, uträttar föga så i militaire som civil våg. Såsom Student i Upsala har jag deltagit i juridiska Collegier', der man förde processer emot hvarannan; och något sämre eller mindre lärorikt, hvad juridik angår, skulle man svårligen kunna höra. Den practiska kunskapen måste förvårfvas under ver. Den 25 Augusti e, m, JOl kelig tjenstgöring, i riktig tjenst: annars båtar öfningen föga. Beträffande anmärkningen om yppigheten i klådesdrågt vid Universiteten, så tror jag, att de exempel i denna del, som der understundom kunna gifvas, icke på något sätt uppväga dem, som dagligen företes cadetterna i Stockholm.
Riksdags-ordningen, angå ende Kongl. Maj:ts Proposition om Stats-verkets tillstånd och behof; godkändes; och N:o 20, i anledning af ett Stånds återremiss af Memorialet N:o 9, innehållande förslag till ändring af 68 8 Riksdags-ordningen, rörande revision af Stats-verkets, Ban kens och Riksgälds-kontorets tillstånd, m. m. Ståndet vidblef sitt förra beslut och afslog den gjorda inbjudningen. S. D. Föredrogos Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Memorial: N:o 104, i anledning af Riks-ståndens olika beslut i fråga om utvidgning af de Mosaiske trosbekännares rättigheter. Memorialet lades till handlingarne. N:o 107, i anledning af väckt motion om utverkande af förklaring utaf Kongl. Brefvet den 1 Juni 1854, uti hvad det rörer ansvarspåföljden för bränvins tillverkning å söndag. Ståndet vidblef sitt förra beslut och återremitterade Memorialet till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet. S. D. Efter skedd föredragning remitterades till Lag-Utskottet åtskilliga af Riksdags-fullmäktigen Georg Nyqvist från Wermland inlemnade handlingar, innehållande upplysningar angående en till samma Utskott förut remitterad, af denne ledamot ingifven motion, rörande hemmansklyfning och jordafsöndring. Den 14 Juli. Från Högloft. Ridderskapet och Adeln. S. D. Föredrogos ånyo Konstitutions-Utskottets nedannämnde den 1 och 5 dennes på bordet lagda Memorial: N:o 16, med förslag till ändring i 69 8 Regerings-formen, angående behandlingen af Stats-Utskottets Betänkanden i vissa frågor; och N:o 17, med förslag till ändring i 14 8 Riksdags-ordningen, angående representations-rättigheten för Stockholm. Bill. till B. St.
Uti Memorial, sorn Högvördige Präst-Ståndet den 5 sistledn» Januari t remitterat till StalsUtskottet, har Herr Prosten Ek föreslagit, att, i händelse Vadstena gamla Kloster-byggnader, som blifvit iståndsatte i ändamål af Arbets* och Corrections-hus*Inrättning, icke skulle blifva dertill använde eller framdeles finnas behöflige, desamma kunde till Kongl, Seraphimer-Ordens’ Gillets disposition, antingen gratis eller mot någon billig ersättning för derå nyligen nedlagde reparsdons-kostnader öfverlemnas, för att begagnas till utvidgning afVadstena Hospital eller Dårhus, hvilket, såsom gammalt och förfallet, snärt skulle behöfva ombyggas, men hvartill Kongl, Seraphimer-Gillet för närvarande lä. rer sakna nödige tillgångar; och för öfrigt: vöre både Byggnaden och Tomten nu otillräcklige, gå att Hospitals - hjonen måste sammanträngas många, ofta af båda könen i samma rum; men till vinnande af det sålunda erforderliga bättre utrymme, skola ifrågavarande gamla Klosterbyggnader, hvilka dels redan äro iståndsatte, dels med dräglig kostnad kunna framdeles inredas, vara tjenlige. Sedan Statssamt Allmänna!