Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ehrenborgh har nemi., sedan han uppgifvit sitt förslag, sagt, att det Den 8 Augusti e. m. det funnes så många utvägar att eludera fattade beslut., i fall man ville begagna dessa. Utaf detta yttrande har min uppmärksamhet blifvit fastad på nödvändigheten att nyttja sä bestämda ordalag, att beslutet icke kan eluderas. Vidare har Hr Frih. sagt, att det icke vore något tvifvel underkastadt, att ju icke Konungen lyssnade till hvad Ständerna uttryckte vara deras önskan. Det är likväl just ett sådant lyssnande, som jag befarar komme att uteblifva; jag skulle eljest genast ingå på Frih. Ehrenborghs förslag, ty ehuru jag visst icke är förskräckt för ordet besluta, medger jag dock, att det, som Frih. proponerat, låter något Jenarei Men det är fara värdt, att, om vi stalla vårt beslut i sådan form, Konungen också anser det endast såsom en from önskan. Jag vill emedlertid icke vara envis att bibehålla just de ordalag, Utsk. föreslagit; och om ordet besluta skulle finnas stötande, föreslår jag, att man må uttrycka sig i öfverenstämmelse med Constit Utsk. Då beli öfver man väl icke frukta, att någon ografinlagenhet skall kom ma i fråga. Constit.Utsk. har sagt, att Konungens dispositionsrätt öfver besparingarna varit ett öfver låtande af 11. St., och derföre är det val icke stridande mot grannlagenheten, om man nu säger, att R. St. anse sig icke kunna till K. M. öfverlåta etc. etc. Man har då vunnit säkerhet för ändamålet och an vändt, i ordets egentliga bemärkelse, constittsenliga uttryck. Jag anhåller, att R. o. Ad. måtte antaga denna redaction, och all delicatess, som med rättighetens bevarande kan stå tillsammans, torde då vara iakttagen. Gr. Frölich, Da v.: Jag är till största delen förekommen af den siste talaren. Icke heller jag älskar att upplifva sår, sorn hålla på att läkas.
Med afsende derå, har också aldrig tillförene någon sådan förmögenhetsbevilliiing 1 likhet med annan egéhdom blifvit hemmanen ålagd, utan blott en sådan som kunde vara skälig och lämpelig, med hänsigt till jordbrukets partieile beskattningstyngder, hvari andre medborgare icke deltaga, hvaremot man nu i jemförelse nied andras beskattning, icke saknar anledning till missnöje deröfver, att hemmanens, i debetsedlar och genom andre föreskrifter ökade utgifter, öfverskjuta tillökningen för dem som af andre medborgare sedan iboy utgöras Jag förbigår att nu åter upprepa det orättvisa i förbindelsen att uppgifva praesumtift värde å sin egendom och det obehagliga för taxeringsman och skattskyldige att desse Värden* på de förres godtyckliga pröfning al - Den 21 Februarii, 495 jena beroende, stundom ogillas, äfvensom den erindran att med återgående till 1800 års bevillningsförordning, ej mindre detta stadgande kunde förefalla, än de mindre nödige 3:ne taxerings instancer som ett förflutit århundrade ansett onödige, och sorn nu till beredande af en rätt. vis beskattning, kunde som fordom, inskränkas blott till en taxeringsinstance; och då jag till vidlyftighets undvikande torde få åberopa hvad jag de sista Riksdagarne anfort till förändring i bevillningsprinciper för hemman Och qvarnar, som i Högloflige BevillningsUtskottets handlingar äro att tillgå, får jag förnya det yrkande , att med upphäfvande af bevillhingsgrunderne för hrmman och qvarnar i 1809 års bevillningsstadga, principen för dessés beskattning i 1
Att vid ett sådant förhållande gifva ett påbud till handelsfrihet utan correctiv, vore att med uppoffring af vår egen produetion in • bjuda utlänningen till större vinst än våra egne producenter kunde äga. Påföljden skulle nemligen snart blifva, att utländska produetionen skulle här undersäljas vår egen} att våra Fabriker krossades; att tusendtais idoge arbetar» Den 2 i Junii J, m. Ulja gades Ur landet; och binäringarnes fäll skulle snart efterföljas af åkerbrukets, då ut* ländsk Spannemål, Tyskt Bränvin och Tyska Victualier påfördes oss i massor, för lägre priser, än våra egna. I handeln Nationer emellan gä lier samma tegel som melian individer,-nemligen att, för att kunna köpa, måste man förut hafva något att sälja, som ger tillgång att köpa förj men när med egna productiosens aftagande denna tillgång dagligen förminskades, så »kulle också dagligen importen öfverstiga exporten; och hvem inser då icke, både att handelsfrihetens första verkan blef ett uppjagande af vår cours till oändlighet; medförande en med hvarje dag ökad myntförsämring; och äfven att yttersta resultatet skulle gifva blott fattigdomens sista beklagansvärda nödvändighet, att allt umbära. Det olyckliga tillstånd af ett economiskt beroende af utlänningen if inre vanmagt, hvarutur den Store Konung Gustaf bste upplyffade Sverige, skulle återkomma; och 300 års bemödanden att i all slags idoghet upphinna Utlänningen skulle gå till spillo för Tidsandans Nyhetsbegär, förvillelsen att experimentera med nya theoder. Är nu denna teckning af påföljderna för oss, af en handelsfrihet utan correctiv verkeligen sanrt, icke öfverdrifven, så måste ju möjligheten af Förslagets allmänna nytta erkänn» sitt vilkor i Correctivets egenskap af mer eller - Den u 8 Juni i J. m. ler mindre pålitlig ofelbarhet; och correctivet bör då pröfvas. Nå väl! Pröfningens första frå* ga blir då: hvari består väl det ofelbara correctivet P Jo blott och bart i Tullafgifterne.
Fullmakter ej kunna förstas andra, ån sädanc hvartill Konungen vid tiden af Grundlagens stiftande bef ullmakt i gat. Ordalydelaf Grundlagens stadgande är följande: ”Kon ungen äger att i StatsRådet utnämna och befordra infödd# Svenske män till alla de Embeten och tjenster inom Riket högre eller lägre, hvilka äro af den egenskap att Konungen Fullmakter derå utfärdar, dock böra vederbörande förut med Förslag hafva inkommit, der sådane hittills ägt rum ” Härsäges ju tydligen, huru ej hvilka Embeten afKonungen skolatillsättas. Det enda bestämda stadgande i senare fallet är att Förslag af vederbörande skola inkomma, der sådane hittills ägt rum. Jag kan ej eller dela Utskottets tanka, att Grundlagsbudet skulle sakna både mening och ändamål, om ej bruket måste tjena till norm för tjer,sters egenskap att utnämnas af Konungen. Jag tror att i ett land, hvars Grundlag fästat så mycken vigt vid tillvarelsen af en constitutionel Rådkammare, der finnes mening och ändamål i det stadgande, att Konungen utnämner Embetsman i StatsRådet, hvars Ledamöter dervid äga de pligter och rättigheter 9:de och 33:dje §. §. RegeringsFormen föreskrifva. Må jag äfven få erinra Ridderskapet och Adeln, att de instructioner, som berättigat vederbörande verk att nämna ifrågavarande Embetsmän, i administrativ väg_af Konungen blifvit utfärdade, och i samma väg kunna ändras, äfven sorn att det ena af dessa Embetsverk ej existerade, då Grundlagen stif - Den Jo Julii /. m' 179 tades. Man talar om behofvet af förändrade administrativa former lämpade efter tiden—.man jemför oss med andra constitutionella Länder, der
År det nyttigt, hvilket Gr. Frölich tyckts betvifla? För min del anser jag det vara omöjligt att börja utvexlijigen den 1 Sept., emedan förberedande åtgärder, såsom samrnanjemnkring af besluten, skrifvelses affärdande till K. M. &c. icke derförinnan kunna medhinnas; och hvad nyttan angår, tvekar jag icke att, utan afseende på någon egentlig egen erfarenhet eller utländska bref, förklara, det jag tror, att d. 1 Oct. är lämpligare, emedan handelsconjuncturerna då icke så lätt kunna föranleda till några farligare spekulationer på Banken. Jag förnyar således mitt yrkande om propos. till bifall å BondeStls inbjudning. Hr von Hartmansdorff, Au g.: I liufvudsaken instämmer jag deri, att den 1 Oct. må antagas till utvexlingsdag. Men då vi ej erhållit några ytterligare upplysningar från PresteSt., sedan det tillkännagaf sitt beslut, att utvexljngen borde börja sednast d. 1 Oct., anser jag oss böra för närvar, uppskjuta frågans afgörande. Någon farhåga vid att antaga d. 1 Oct. torde destomindj-e böra henytas från det af Gr. Frölich åberopade utländska bref, sorn det knappt ä.r möjligt för en utrikes vistande köpman alt veta af R. St:s beslut om realisationen, och som han således torde nog hastigt och utan rådrum till besinning hafva afgifvit sitt yttrande. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Inbjudiyngar äro ioS Den 4 Augusti f. ra. alltid olämpliga; men ännu sämre är det att på grund af en inbjudning frångå ett beslut, till instämmande hvaruti man sjelf förut inbjudit Medstånden. Vi hafva så ofta sett, huru inbjudningar blifvit missbrukade, då t. o. m. ett Stånd inbjudit alla de 3 öfriga att frångå deras förut fattade beslut. Hr Tham, Wolrath: Tvenne Stånd hafva genom deputioner svarat oss icke blott på vår inbjudning, utan äfven meddelat oss deras beslut i sjelfva saken.
(IttrifeS ^Departementet) titt . , , 4K),200: JyjeV&C ^ItfttM&sXitcltt. (gaubtförfmarSsSDcpartemeutet) titt . „ „ 8,727,720: — ^emte ^ufttm&sXttelit* (SjöförftoarSsiDepartemeutet) titt , , 5,503,100: — Sjette ägufu>u&sX it du. ((SioifsiDepartcmentet) titt ... „ , 2,206,930: — Sjunde Aijmfum^Xttdw. (gnnanSsiDepartementet) titt ... , 4,270,430: — 2(ttonbc J&uftoufcXitcUt. (©ttfcf(aftif Sudmebcl . 11,100,000: — ©atu Slunt bfcbr 28,971,500: — ptuaban, efter afräkning af ofmanftåcnbe utgtftäfumma 26,911,710: — nppfommer ett öftuerffott af 9t:mt 9f:br 2,059,790: — T^mttfet bör, fåfont artigt btbrag af ©tat3 Statskontoret af SlifägåfbSkontoret erfättaö; ©cp flad, unber förbcpåd att, få fnart fig tu i far, bet fagbc iufontflcr lomma att öftucrftiga beraö i t)iifs SÖtb bett af ©fj faftftädba ©tatSregtering pafiuc SÖi btbepådit be tutb bett näft föregåettbe fiabgabe grnttber t affecttbe å btSpofittonen af Befparingartte uppå åpufmubs Rtläbagä
Det är eget nog att nu höra en Stats-Utsk:ts ledamot tala om, att den som åtnjuter fördelarne af en sak, också bör bekosta den, då man påminner sig det beslut, som här på samma rum en annan delegation af R. St:r, det förstärkta Stats-Utsk:t, för några få dagar sedan fattade, då genom en förunderlig försynens skickelse de, som komma att närmast draga nytta af jernvägsanläggningarne befriades från att betala expropriationskostnaderna. Detta beslut må nu vara riktigt eller ej, hvilket ej hör hit, så bör man väl handla i konseqvens dermed i nu förev:de fråga och icke låta ungdomen, som åtnjuter undervisningen, bekosta läroverksbyggnaderna. Kommunen, den större eller den mindre, bör göra det, och, likasom man icke fordrar att passagerare på jernvägen skola betala vägen, bör man icke heller fordra att lärlingarne skola bekosta skolhusen. Frih. Tersmeden har yttrat att förhållandet nu är förändradt och att de förmögnares harn numera allmänt Den 24 Augusti. f 13 begagna de allmänna skolorna; men i hvad afseende är förhållandet förändradt? Jo, i stället för de små och otjenliga rum, hvari skolungdomen förr undervisades, har man nu vid hvarje skola rymliga salar, der på bästa sätt är sörjdt för lärjungarnes helsa och trefnad; och det är klart att när undervisningen i skolorna är fri, skulle dessa förändringar verka att antalet af lärjungar i högst betydlig mån förökas. Ehuru jag icke mera vågar hoppas på den enda lösning af frågan, som jag anser tillfredsställande — afslag å Utsk:ts förslag — vidhåller jag likväl det yrkande, jag förut framställt. Sedan öfverläggningen härefter förklarats fulländad, yttrade Hr Gr. o. Landtm., att hvad först beträffade 26:te punkten i Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskds Betänk.
För alla i Sverige förbjudna utländska, förädlade eller roanufacturvaror, som till Wisby eller Slitö införas, betalas, vid inkommandet, 2 procent af varans värde i nederlags recognition, enligt den tariff, som i detta afseende kommer att upprättas, hvaraf en och en half procent, vid varans åter utförande tiil utrikes ort, restitueras. §• 7- För alla i Sverige till införsel tillåtna ntanufacturvaror samt alla öfriga varor, v«- Besv. och Ekon. Utsk. Betänk anden. 1051 re sig af Svensk eller utländsk product, erlägges i recognition vid inkommandet en half procent och vid utförandet en half pro* cent af värdet. §* 8. Den i föregående §§ stadgade recognitionsafgift blifver månadtligen fördelad till lika belopp mellan Kongl. Maj:t och kronan samt den stad, hvarest afgiften influtit. §• 9- Under den tid porto franco för Wisby och Slitö i Nåder fastställd är, må en oinskränkt frihet lemnäs så väl fremlingar som Svenskar, att sig uti dessa städer nedsätta, bygga och bo, samt idka hvad näring de heldst behaga, emot förbindelse å deras sida att, då de för öfrigt med andra Svea invånare njuta lika rättigheter och förmåner, jemnväl utgöra samt till Kongl. Maj:t och kronan erlägga alla så väl personella som reella utskylder; varandes de i allt öfrigt, lika med andre Gothlands invånare, underkastade Svensk lag och laga stadgar. §. 10. Hvarje i Wisby och Slitö bosatt utländning, som derstädes låter uppföra ett hus a£ 1000 Rd. B:co värde och derutöfver, eller köper ett redan färdigbygdt hus af detta värde, eller skatt till Kongl. Majit 1052 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden, och kronan såsom Borgare utgör, ma, sedan han i första fallet ett och i det andra treårs skatt för samma egendom erlaggt, eller i sista händelsen det löpande årets Borgare-onera sig afbördat, såsom behörigen naturaliserad medborgare i riket vara att anse. §• 11.
— Hvad åter de hos Konungens Befallningshafvande anställde expeditionshafvande angår, hafva äfven deras inkomster, beroende hufvudsakligen af det antal lagsökningsoch exsekutions-ärenden, som af dem handläggas, på sednare tider undergått en icke obetydlig förminskning, enär mängden af dylika ärenden, enligt statistiska uppgifter, öfverhufvud aftagit. Ett undantag torde i detta hänseende hafva visat sig under tiden närmast efter den stora penningekris, som för ett par år 6edan inträffade, och då lagsökningarne måhända någonstädes varit så talrika, 4 Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkande M 12. som motionaren antyder; men på dylika företeelser lärer man icke kunna bygga de förutsättningar, som måste ligga till grund för bestämmelser uti förevarande hänseende. Ehuru Utskottet alltså icke finnér skäl att biträda Sköldbergs motion om nedsättning af den omförmälda protokollslösen i allmänhet, har Utskottet likväl vid pröf ningen af samma motion funnit lösen i ett visst fall, nemligen i fråga om protokoll rörande förordnande eller entledigande af förmyndare, vara högst betungande för fattigt eller mindre bemedladt sterbhus, och att beloppet af denna lösen kunde något nedsättas. Berörde handlingar, som sällan innehålla mer än några rader, ej heller äro svära att uppsätta, drogo tillförene en lösen af 36 sk. Banko eller 'i R:dr 42| öre Riksmynt, men böra nu lösas med 2 R:dr sistnämnde mynt. Denna skilnad är, efter Utskottets åsigt, allt för betungande för obemedlade omyndige, helst utfärdandet af ifrågavarande handlingar kan ofta förekomma flere gånger i afseende på en och samma omyndiga person. En nedsättning i denna lösen torde derföre hafva lika mycket skäl för sig, som den i expeditions-taxan utsatta lindrigare lösen för protokoll öfver aflagd borgenärsed.
Utskotten anse sig på dessa skäl bö’ra tillstyrka att den af Herr Roos väckte motion må utan afseende lemnäs. Hvilket dock lill Eikets Höglofl. Ständers närmare pröfning öfverleranas. Stockholm den i8 Junii 1834- Lagsamt Allm. Besv. och Oecon.-Vtsk. Ank. till Exp. Utsk den ng Janii. Betänkande, i anlednng af före dagne förändringar och tillägg till Kong\ Maj:t v Nådiga LegoSladga för Husbönder och tjenstehjon, den 23 November i833. Till Utskottens gemensamma behandling hafva blifvit öfverleranade nedannämnde motioner, och i anledning deraf afgifne yttranden, Från Högvördige Préste-Ståndet. i;o af Herr Doctor Hasselroth. Från Y ä 11 o f 1. Borgare-Ståndet. 2:0 af Herr N. E. Justelius, i anledning af hvars anförande följande Ledamöter sig yttrat a) Herr Rydin bj) Herr Langenberg cj Herr Petré, med hvilka Herrar Frodell och Per fVinblad sig förenat. Från Hederv. Bonde-Standet. 4 3:o Johan Ericsson från Stora Kopparbergs Län, med hvilken åtskilliga Ledamöter sig förenat, och i anledning af hvars memoria 1 Olof Oisson från Östergöthland sig utlåtit, /po Nds Månsson från Malmöhus Län. 5:o Daniel Danielsson från Örebro Län, med hvilken Eric Ersson från Westerås Län och Carl Gabrielsson från Östergöthland sig förenat. Öfver dessa motioner, hvilka i afseende på ämnets beskaffenhet måst i ett sammanhang behandlas, gå Utskotten nu att Utlåtande afgifva. I ämnet hafva sig yttrat: j:o Johan Ericsson från Stora Kopparbergs Län, hvilken, under anmärkning derom, att 2 Art. 6 §. i Legostadgan, som ålägger Husbonde, att låta vårda och sköta sjukt tjenstehjon, icke uttryckligen tillåter den € Lagsamt Allm. Besv. och Occon, litsle.
Ehuru, då jag varit i tillfälle att tem ligen detaljeradt afgifva mitt ifrågavar:de förslag, jag icke anser, lämpligt att öfver en viss grad uptaga R. och Ad:s tid, finner jag mig dock pligtig att besvara åtskilligt af hvad som emot samma förslag blifvit anmärkt. Jag vet visserligen, att i den strid, uti hvilken jag inlåter mig, fördelarne ligga på min motståndares sida i thy, att han icke allenast varit i tillfälle att skriftligen göra sina anmärkn:r, utan äfven blifva i tillfälle att ytterligare utveckla dem inom Otsk. Detta bekymrar mig dock föga, enär jag är öfvertygad om riktigheten af mitt förslag, och då jag med glädje erfarit att de öfver detsamma afgifna yttranden vunnit ett slags medgifvande af nödvändigheten eller den möjliga nyttan af någon reform af förevar:de embetsverk. Jag har aldrig föreslagit, att, hvad en talare påstått, Förvaltn:n af SjöÅrendena skall försvinna. Jag har endast afsett, att detta embetsverk skulle omorganiseras. Det har icke kunnat falla mig in, att ställa räkenskapsverk under Depart.-sStyrelsens omedelbara behandling. Jag har icke heller framkastat någon tillvitelse emot Förvaltn:n. Min afsigt bar endast varit, att, för att motivera mitt förslag, äfven framhålla de brister, som vidlåda detta embetsverk med dess nuvar:de organisation. Hade jag tillåtit mig att gå derutöfver och framkasta någon tillvitelse, så hade jag bestämdt gått för långt. Den siste talaren har äfven anmärkt, att genom mitt förslag StationsCheferne erhålla ett större inflytande än de nu äga. Jag vädjar till en hvar, som med upmärksamhet genomläst mitt förslag, om detsamma afser något dylikt. Jag önskar visserligen, att deras verkningskrets skall något utvidgas, men egentliga skillnaden emellan Hr Lilljehööks och mina åsigter i detta fall består deruti, att han anser Förvaltnm af SjöÅrendena lämpligare att kontrollera dessa embetsman, då jag deremot funnit Depart:sCbefen lämpligast dertill. Samme talare har äfven sagt, att anskaffande af de olika förråden på stationerne skulle efter mitt förslag medföra åtskilliga olägenheter.
Utskottet har visserligen förhöjt denna export-tull från 6 sk., i 1826 års Taxa, till 12 sk.; men då Specialerna från GeneralTull-Styrelsen intyga, att denna artikel de senare åren i export nästan årligen tilltagit, torde tid vara för handen, att Staten drager af denna handel en tillbörlig nytta; och att export-tullen af Ekbark, hvilken inom Riket hellre borde användas, förhöjes åtminstone Bil. till Bevillning!-Utskottett Bet, N.o 27. n3 åtrrainstonetill 3o propent, eller 36 st. per Tunna. Om Danmark, England och Tyska Orterna begärligt importera denna goda rudimateria, må de åtminstone derföre skatta till Staten. Communicationen deraf från de södra provincerne, der varan ymnigare finnes, till de norra, skulle måhända derigenom blifva lättare och möjligare, enär den höga export-tullen bör göra priset inom Riket lindrigare. Importen åter af den vida sämre, eller Björkbarken, skall i samma nion minskas. Man klagar emedlertid öfver dåligt Läder; måhända att orsaken just bör sökas uti en sämre rudimateria, och, till någon del, äfven i ökad införsel af Läder från Finland. Det lärer dessutom vara en bekant sak» att, då Ekbark var till utförsel förbjuden» Svenskt, så kalladt Engelskt, Läder, kunde, på utrikes Orter, äfven i sjelfva London, försäljas. Slutligen har jag trott mig, i anseende till den fria införseln, som Utskottet tillstyrkt, af alla förbudna varor, och serde - Bih, till R. St, P> 1B28 och 182gS Sami. 2 Bernd. i.sta Häftet. 8 ii4 Bil. till Bevillnings-Utskottets Bet. N.-o 27. les hvad beträffar dem, jag specielt ansett böra med en lindrig
Jag kan icke eller föreställa mig, att någon Befälhafvare i Svenska Ammen skulle finnas, som uppsåtligen ville vid Ordres utfärdande bereda sig ett 303 Den 12 Martii. skygd för ansvarigheten af sin befattning genom ett tvetydigt skrifsätt; jag anhåller derföre vördsamt om Återremiss af Utskottets Betänkande. Herr Cederskjöld: Då jag förnimmer den mening vilja utbilda sig, som skulle ConstitutionsUtskottet, i frågor om Anmärkningar mot Ledamöter af StatsRådet, StatsSecreterare och Konungens Rådgifvare i Cotnmandomål, handla med Riksens Ständers rätt_, och ensamt äga härom besluta, kan jag ej underlåta att söka utpeka den gräns emellan ConstitutionsUtskottets och Riksens Ständers magt, som i detta afseende finnes i Grundlagarne utstakad. I RegeringsFormens 107 §. står: ”Frågor uti detta ämne:” nemligen rörande Anmärkningar emot Ledamöter af StatsRådet &c. ”kunna icke af Riksens Ständer afgöras förr, ”än sistnämnde,” nemligen ”ConstitutionsUt”skottet deröfver blifvit hörd t.” Jag hade redan vid 1815 års Riksdag den äran att fästa Högloft. Ridderskapets och Adelns uppmärksamhet på betydelsen och vigten af denna strophe. Riksens Ständer hafva nemligen förbehållit sig rätten att afgöra och lemnat åt (konstitutionsutskottet endast att utlåta sig. Denna rättighet att afgöra kan således ingalunda inskränkas till en nödvändighet att ovilkorligen gilla och bekräfta hvad ConstitutionsUtskottet yttrat; utan den måste äfven lemna rum för friheten att ogilla och förkasta. (konstitutionsutskottet står således, i detta afseende, till Riksens Ständer i jemt samma förhållande, sorn hvarje annat Utskott: Det åligger
Ö d m a n s s e n a s t e b o k: nån Våroch sommaraagar, Förra samlingen, 5:e tusendet ä 2,25 Senare samlingen, 4:e tusendet ä 2,5o [1452] Obs. D e n, som ej är belåten med sända varor, får retournera dem. Profver endast då 2 0 öre följa. &amp; %n [1374] CARL IÅRMUTH, Blott 40 öre, Stockho m l s - Tidningen JOH. OHRVALLS ägg. Äggaffären Gallus, Mästersamiielsff. S 3, nära Drottninggatan. Ä l t a. Telef. [1469] eller Christiania, med postarvode 60 öre, kostar den vakna och innehållsrika Kungl. HofmusikhandlarePlissé- och Persiennefabrik [43 Sibyllegatan 4 5 Stockholm. Rekommenderar sin tillverkning af varaktiga, praktiska o. billiga gardiner och persienner af papper. O B S. Ombud för Liljeholmens (Engelskt patent). Persiennefabrik [1407] att 42 k Kok af E l l e n Fries, Fil. doktor. Hittills utkomna häften innehålla lefnadsteckningar öfver: Roswitha. — Anna Komnena. — Elisabet af Thuringen. — Jeanne d ' Are. — Vittoria Colonna. — Johanna af Albret. — Anna af Sachsen. — Leonora. Kristina, Ulfeldt. — Madam de Sévigné. — Lady Mary Wartley Montagu. — Maria, Teresia (början). ^ M e d porträtt, titelvignetter och initialer framför de olika lefnadsteckEskilstuna. för denna M R) i Bröstoch lungskyddare bästa medel för att undvika få lunginflammation och lungkatarr. Säljas i 4 storlekar, för barn, 2 ä 2: 5 0 pr st., och större 3 ä 3: 5 0 pr st. expedieras mot efterkraf af Täflingens utgång. I sådant fall är nog ej mycket att göra, emedan sannolikt ett obotligt maglidande föreligger.