Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En liten blomsterlektion för Idun af — II. et är ej allom gifvet att just i den stund, man 3 önskar pryda sin våning, ha blommor till hands, och därför har det sin betydelse att känna de sätt, som användas för att bibehålla dem friska så länge som möjligt. Blomsterhandlarne, som hvarje morgon mottaga stora massor blommor, äro nödsakade att använda sig af dessa sätt. Om våra damer förstode och kände till de nödvändiga försiktighetsmåtten, skulle de ej så ofta misslyckas i sina försök att konservera blommor och grönt, som de köpt eller plockat. Först skola vi se efter hvad som är orsaken till att afplockade blommor vissna så hastigt. Blommor och bladverk upptaga saften från roten, men i och med detsamma de blifvit afskurna upphör, som man vet, all saftuppsugning af blomman, under det att utandningen ofta försiggår, någon gång t. o. m. fortare än förut. Det är för att ersätta den naturliga fuktighet, roten gifver växten, som stjälkarna sättas i vatten för att på detta sätt utandningens sorgliga verkningar skola förebyggas. Detta sätt är tillräckligt för växter med tjock klibbig stjälk, såsom svärdsliljor, pingstliljor, näckrosor, och för sådana med fast stjälk, såsom löfkojor, reseda, hvilka fortsätta att utveckla sig under ett tiotal dagar, om de blifvit afskurna med en knif och ej afslitits, ty på det senare sättet tilltäppas de hårfina kärlen och hindras all vätskeuppsugning. Om blommorna ej genast de äro plockade skola sättas ihop i bukett, kunna de bibehållas fullkomligt friska, om de placeras i ett zinkeller porslinskärl, som innehåller vatten och mossa. Dessa kärl böra vara så höga, att blommorna, som ställas lodrätt en och en med stjälkarna i vattnet, kunna betäckas helt och hållet med mossa. Ofvanpå mossan lägges en våt, något halftorkad linnelapp. När blommorna blott skola bevaras några timmar, innan de sättas i bukett, är det utmärkt att lägga ut dem på en träskifva, på hvilken en våt linnelapp blifvit utbredd, och att betäcka det hela med en glasklocka eller en uppoch nedvänd tallrik eller helt enkelt med en ask. Äfven kan man lägga dem i en källare på våt mossa.
I afseende åter på komministrarnes nuvarande aflöningssält företer sig den serskilda omständighet, å ena sidan, att författningarna rörande det lönebelopp, som bör till desse tjenstemän utgå, visserligen äro i någon mån mera bestämda, än i fråga om pastorernas löner, hvilket förhållande ock synes berättiga till den förmodan, att mindre svårigheter i detta hänseende torde möta för nämnde inkomsters behöriga ordnande; men deremot förekommer, å andra sidan, att komministers-lönerne, inom en del församlingar, till följd af dessa bestämmelser, blifva svaga och otillräckliga till den grad, att de icke rättvisligen kunna anses åt innehafvarne (rbjuda skälig bergning. Äfven har under flera af de sednare riksdagarna städse återkommande klagan blifvit å komministrarnes och det lägre presterskapets vägnar i detta hänseende framställd, utan att likväl å detta förhållande tillräckligt afseende hittills blifvit fåstadt. Bland de flera äfven vid denna riksdag i sådan syltning gjorda och till utskottets behandling remitterade motioner, finnas väl några, som åsyfta att, genom bestämda lagstadganden, åt de svagast lönade komministrarne upplåta större eller mindre andelar i det högre presterskapets löner, men de flesta motionärer anse ändamålet genom frivilliga öfverenskommelser och ömsesidiga begifvanden lämpligast Bih. till R. St. Utskottet, — som uppriktigt önskar att medverka till ett, både snart och nöjaktigt afhjelpande af den, med rätta länge öfverklagade obillighet, som härutinnan eger rum, men tillika är af den öfvertygelse, att hvarje annat förslag än det, som söker bereda uppgiftens lösning genom konventioner, snarare skall motverka än befrämja det åsyftade målet och endast medföra den följd, att frågan ytterligare varder uppskjuten, till stort mehn för dem, hvilkas belägenhet länge påkallat ett allvarligt behjertande, — har af sådan anledning ansett sig icke kunna förorda de framställda förslagen, för så vidt de afse en sådan förändring i samtliga presterskapets nuvarande löningssätt, att de svagare lönerna skola höjas på de bättres bekostnad.
Som jag för enskilda angelägenheters vårdande måste under en längre tid uppehålla mig utom riksdagsorten, anhåller jag att få afsäga mig befattningen att vara Bänkman, med bibehållande af min riksdagsmannarätt. Uppå framställd propos., lemnade R. o. Ad. till denna anhållan bifall. Uplästes ett af Hr Thulstrup, Carl Magnus, inlemnadt Mern. af följande lydelse: Nödsakad att i tjensteärender på någon tid aflägsna mig från hufvudstaden, anbåller jag vördsamt att, med bibehållande af min riksdagsmannarätt, få afsäga mig den befattning såsom Den 12 Maj f. m. ♦ 63 ledamot af StatsUtskrt, hvartill jag genom Höglofl. Ståndets förtroende vid riksdagens början blef utsedd. Denna begäran blef af E. o, Ad. bifallen. Vidare uplästes ett af Hr Westfelt, Fredrik Philip, ingifvet Mern. af följande innehåll: Härmed får jag vördsammast afsäga mig min plats som suppleant uti Allm, Besvärso. Ekon.Utsk:t, anhållande dock att vid min rätt som riksdagsman varda bibehållen. Äfven denna anhållan blef af K. o. Ad. bifallen. Frih. von Platen, Carl Baltzar, hade inlemnat följande, nu uplästa Mern.: Till följe af tjensteåligganden nödgas jag afsäga mig den plats såsom ledamot af Eiddarh.Utsk:t, hvilken jag hittills innehaft, dock under vördsam anhållan att vid min riksdagsmannarättighet fortfar:de få varda bibehållen. Jemväl härtill lemnade K. o. Ad, sitt samtycke. Hr Flach, Eric Gabriel, hade ingifvit en skrift, som nu uplästes och lydde sålunda: Utaf tjensteåliggande numera förhindrad att fortfar:de vara ledamot i EiddarhusUtsk:t, får jag ödmjukeligen anhålla att från nämnde befattning blifva endtledigad, med bibehållande af min riksdagsmannarätt. Sedan E. o. Ad bifallit jemväl sistnämnde anhållan, tillkännagaf H.
Med ett hjärta, som ömmade för de lidande små och brann af nitälskan för lindrande af nöden bland dem, åtog sig Huss deras sak och på initiativ af honom och kamreraren C. P. Dahlgren grundlades det barnsjukhus, som vid sitt öppnande 1854 fick namn efter landets dåvarande kronprinsessa. En vän och kamrat till Huss, d:r Elmstedt, hade genom testamente af 12 000 kr. lämnat grundplåten till det nya företaget. Men då denna summa icke ens närmelsevis kunde anses tillräcklig för öppnande och underhåll af ett sjukhus, ställdes en vädjan till allmänheten, företrädesvis till lyckliga mödrar, och detta med ett högst lyckligt resuhat. Själf skrifver Huss i sina efterlämnade anteckningar härom: » De förhoppningar vi gjort oss, uppfylldes i så rikt mått, att inom två år nära 80,000 kr. influtit. Ett hus inköptes på Kungsholmen och inreddes för sitt ändamål, hvarefter anstalten började sin verksamhet med 30 sjukplatser, men har, under den Högstes välsignelse och genom varmhjärtade barnavänners gåfvor, helgfri L ö s n u m m e r p r i s 15 ö r e &lt; ' Iösn:r endast för kompletteringar.) Nordlirig. Tryckeri Aktiebolag. 9; cLe årg. Utgifningstid: hvarje Idims AiinoiiS2 &gt;ris: 35 öre pr nonpareillerad. F ö r » Platssökande » o. » Lediga platser » 25 öre för hvarje päbörjadt tiotal stafv. Utländska annons. 70 öre pr nonprad Brodin. småningom utvidgat sig så, att den då detta nedskrifves, efter 30 års tillvaro, underhåller 60 sjukplatser. Under tre år förestod jag sjukvärden vid anstalten samt deltog såsom medlem af dess styrelse i utvecklingen af dess verksamhet under följande 24 år. » Porträttet härunder presenterar för oss den nuvarande föreståndarinnan för kronprinsessan Lovisas vårdanstalt för sjuka barn, fröken Maria Brodin, som nu sedan tjugu år innehaft denna maktpåliggande plats och med innerlig kärlek och uthållighet vårdat sina små skyddslingar.
Wenus’s skuld till den fordna Spinnoch Correctionsinrättningen i Stockholm. IV. 13. 411. A. 453. V. E. 240. — N:o 56. i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, angående ersättning till Elfkarleby gäslgifverihemman i Upsala län för förlorad mark i följd af en väganläggniug. IV. B. 411. A. 453. V. E. 240. — N:o 57. i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition om upplåtande lill Solna församling af en Carlbergs kungsgård tillhörande jordrymd. IV. B. 411. A. 453. V. É. 240. ■—> N:o 58. i anledning af vackt motion om förändring af grunderne för Fyroch Bäkafgifternes erläggande. IV. B. 411. A. 453. — N:0 59. i anledning af Kongl. Majds nådiga Skrifvelse, angående nedsättning af arrendeafgiften för Motala kronofiske och mjölqvarn. IV. B. 411. A. 453. V. E. 240. — N:o 60. i anledning af vackt fråga om infriande eller afskrifning af Kongl. KrigsColiegii Artilleriafdelnings skulder i och för inköp af Mariebergs egendom. IX. U. 105. A. 199. E. 414. — N:o 61. med uppgift å de, vid innevarande Riksdag, för tillfälliga statsutgifter disponibla tillgångar. IV. B. 345. A. 392. V. U. 380. Ä. 605. — N:o 62. i anledning om väckt motion om inleverering till Statsverket af den under Kongl. KrigsColiegii förvaltning stående en per mille-fonden. IV. B. 621. V. A. 337.
Till afstyrkande af motionen hoppas jag icke behöfvas andra skäl än sista StatsUtsk:s öfverläggningar, lill hvilka jag hänvisar i detta vigtiga ämne; och jag är öfvertygad, att nuvarande StatsUtsk. skall, i följd af dessa, framlägga sådana motiver i dess afgifvande betänkande, som verka afslag på en motion, hvilken har för ändamål att sammanföra alla befälets löner inom en cassa och äfven här bilda ett centralsystem, som man synes böjd att i allt vilja införa. Detta afslag anser åtminstone jag vara både rättvist och angeläget. Gr. Cronhjelm, Otto Au g.: Jag ämnar ej yttra mig om sjelfva hufvudsaken. Motionären har med skicklighet blifvit anfallen, och jag förmodar, att han i nästa plenum med lika skicklighet försvarar sig. Jag vill endast fasta R. o. Ad:s uppmärksamhet på det oformliga deruti att begära anmärkningar mot en motion på bordet, hvarigenom en discussion skulle kunna blifva fortsatt in infinitum och remiss förhindras. Jag skulle vilja föreslå, att en sådan bordläggning, ehuru i grundlagen medgifven, dock genom ett tyst begifvande af Ståndet ina högst sällan begagnas, emedan, om än en motion blifvit remitterad, det dock icke derigenom betagits en hvar, som önskar det, att sedan afgifva anmärkningar; och dä Hr Hjärne, oaktadt sin begäran om bordläggning, fortsatt discussionen, får jag hemställa, om han ej skulle finna lämpligt att återtaga samma begäran. Hr Riben, Carl Wilh: Jag är förekommen af Gr. Cronhjelm och anhåller alt till hvad han sagt blott få Jäg - Den 3 Mars f. m. ai7 lägga följande: Det har ej varit vanligt, att man skiljt från hvarandra en motion och anmärkningar deremot, litt annat förhållande har inträffat vid denna Riksdag med de anmärkningar, sorn gjordes mot Gr. Lewenhaupts motion och hvilka blifvit särskildt bordlagda; men jag vill ej tillåta mig något yttrande, huruvida sådant var rätt eller ej.
— N:o 34. i anledning af väckt motion om upphörandet af inlerims-besigtningar å prestebol. III. B. 129. A. 179. — N:o 35. i anledning af väckt motion om upphäfvandet af föreskrifterna, rörande inländske skådespelares och konstidkares skyldighet alt erlägga afgifter till Kongl. Theaterns och Ilof-Capellets pensionskassor. III. B. 129. A. 179. IV. U. 492. V. A. 336. — N:o 36. i anledning af väckt fråga om förändring af Patentlagen af den 13 December 1834. III. B. 129. A. 179. — N:o 37. i anledning af väckt motion, rörande mäklareslut i afseende på den så kallade leverance-handeln. lil. B. 129. A. 179. V. U. 197. A. 356. VI. E. 312. — N:o 38. i anledning af väckt motion om upphörande af stadgandet rörande Cavallerihästars förseende med sqvadronsmärken. III. B. 178. A. 375. IV. E. 3. — N:o 39. i anledning af väckta frågor om upphörande af indelade Cavalleriets fotmöten, samt om förändring i föreskrifterne rörande remonteringen vid Dragonregementena, m. m. lil. B. 178. A. 380. IV. B. 492. V. A. 337. — N:o 40. i anledning af vackt motion att myntoch controllverken måtte ställas under Kongl. Bergs-Collegii öfverinseende. lil. B. 178. A. 380.
Sedan alla til detta ämne äskade handlingar blifvit företedde och upläste, beslöt Utskottet efter någon öfverläggning, at den gjorda anmärkningen borde förfalla, sedan förfarandet var enligt med alla tiders praxis, och Högsta Domstolens tanka i frågan förut hade varit inhemtad.4 Protocollet öfver Krigs Ärender hållet i Stats Rådet d: 27. September 1814. samt i sammanhang dermed Protocollerne för d: 3. och 10 Jan. 1815. angående en lefverans till Kgl. Maj :t och Kronan af Handlanden Benedicks. Anmärkningen förföll. Stats Råds Protocollerne öfver Kammar Ärender för den 12. och 19. Julii samt 20. September 1814 och 14 Februarii 1815. angående Landshöfdingens i Malmöhus Län underdåniga hemställan om sättet att i Staden Lund hädanefter välja Borgmästare, Rådmän och Riksdagsmän. Den härvid gjorde anmärkning förföll. Sluteligen anmältes att vid åtskillige Stats Råds Protocoll öfver Krigs Ärender saknats hänvisningar till Berednings Protocollerne, hvilket, äfvensom att Rubriker vid flere mål ej varit utsatte, försvårat Utskottets arbete, hvarom anmälan i Utskottets Skrifvelse till Riksens Ständer skulle göras, sedan Beredningen derföre föreslagit formen. Herr Professoren Munk af Rosensköld anhöll att sedan alla enskildt^ anmärkningar nu blifvit afgjorde, Herr Baron och Ordföranden behagade göra Proposition uppå om anmärkning emot den Föredragande och Stats Rådets Ledamöter bör äga rum i anseende till rådslagen, rörande den vissa enskildta. personer förunnade 1 Prästeståndet instämde i borgarståndets anmodan till utskotten av 19 juni att påskynda sina arbeten. 2 Sedan ståndet inhämtat K. M:ts avsikt att efter den 16 juli genast hemförlova riksdagen, anmodade ståndet samtliga utskott att påskynda sina arbeten. 3 Stycket fr. o. m. orden Företogos til pröfning t. o. m. orden ät dem öfverlemnas återfinnes i C. V. M. 1810—1815, sid. 947.
Pror. 5 D. dell» 68 702 Den IZ Januari». derest sädant skulle dem förunnas, torde antingen en witz. Summa i ett lör allt, eller ock nägot witzt för dagen, frön deras genom Protokolls Utdrag bestyrkte antagande, till bitz de med befattningen upphördt, warda bestämdt, i hw'.>ket sednare -all ett medium skulle kunna stadgas emellan hwsd Ordinarie Canzlisterne och hwad Betjeningen åtnjuta. Herr Grefwe» ock) LandtNllarstakken, hemstaldke om icke Högloft Ridderskap^ och Adeln skulle behaga göra nägot afseende deruppå/att detza Extra Lanzilster frän Riksdagens början warit pä god tro antagne Ropades Ja blandodt rmd Nej. Friherre 8tsel von ^lollstem förklarade att om näavn Lag funnes som bestämde huru mänga Eanzl,ster Bonde E tänder och hwarje Ständ borde äga, och dktza Extra Canzlister wore inbe grepne l detta stadgrdc antal, hade han wid deras aftvnande ej nägot ^kt erindra; men i »vidrigt fall lvntes det honom för Präjudicattt ffull betänkligt, säfom med örande en Extra Utgift, hwilken ssulle falla Staten till tunga. Herr Grefwen och La,idrMa, staike,: hittilS har nägvn sädan Lag icke sunntts: det är ej förr än i Niksdags-Ordmngen, som ett bestämdt och inskränktare antal för Bonde-Ständet biifwit stadgadt; och kanske torde Rldderffapet och Adeln i betraktande häraf bifalla att de med nägot arswode ma hugnas. Ropades ater Ja och k7ej. ^ Fri, Den iz Januarii. 76z Friherre ^6elsvsrä, stric 63rsn, yttrade sig ej finna näavn ftälig anledning till bifall härö, enär StateUlskottet l sitt tillstyrkande noggrant följt Talcmännenö egen uppgift om personerne.
Underlåter någon, utan anmäldt laga förfall, att personligen, skriftligen eller genom ombud, vid Mantalsoch Skattskrifningen sig inställa samt alla nödiga uppgifter meddela, höte En Riksdaler banko, hvaraf två tredjedelar tillfalla socknens fattiga och en tredjedel åklagaren; och vare samma bot för den, som underlåter alt anmäla de på egorna inhyses boende personer, skulle de än för afgift böra befrias; 38 Bevillnings-Utskottets Betänkande, M i. hvaremot den, som antingen sjelf belrädes med oriktig uppgift, eller bidrager dertill att någon utan skäl från skatt uteslutes, skall betala den skattskyldiges afgift och böta dess dubbla belopp; skolande dessa böter tillfalla Fattigkassan i den stad eller socken, hvartill den pliktfällde hörer, med iakttagande likväl, att nämnde böter icke utgå förr än Konungens Befallningshafvande derom förordnat. 2:o. Före Mantalsoch Skattskrifningens slut upprättas å hvarje ställe en förteckning öfver dessa böter, hvilken, till riktigheten styrkt af Pastor eller den i hans ställe närvarande och tvenne Socknemän, till Konungens Befallningshafvande öfversändes, som hos den försumlige later uttaga böterne, så vida gillige skäl till bans befrielse ej företes. 3:o. Mantalsoch Skatlskrifvaren åligger, att bevisligen underrätta den, som för uteblifvande är till böter fälld, så väl om deras belopp, som alt honom åligger, inom fjorton dagar, vid fördubblad bot och förlust af vidare talan, å ort, som utsattes, de bristande uppgifterne aflemna.
Slutligen blef 4:de mom:t, uppå gjord propos., bifallet. 42—44 §§. Tillkännagåfvos vara antagna af MedSt:n och biföllos. § 45. Tillkännagafs att PresteStit bifallit, men att BorgareSt:t afslagit denna g. Gr. Mörner: Innan det var mig bekant, hvilket beslut BorgareStit i afs:de å denna g fattat, hade jag redan kommit till enahanda åsigt, emedan det syntes mig nära nog otillbörligt att 12« De n 9 Oktober. förutsätta, det personer, som af en stad erhållit förtroendet att vara dess fullmäktige, skulle upföra sig så, att de måste utvisas. Jag anser att försigtigheten i detta fall blifvit nog långt drifven, och yrkar afslag, samt antagande af BorgareSt:ts beslut. §:n afslogs. §§:na 46 och 47. Tillkännagåfvos vara godkända af MedStm och biföl los. §48. Tillkännagafs att PresteSt:t bifallit §:n och att BorgareSt:t antagit densamma med införande af orden »för behandling» emellan orden »i sådant afseende» och orden »hos Magistraten, Stadsfullmäktige eller allmänna Rådstugan». Gr. Mörner: Afven i detta hänseende vågar jag anhålla om antagande af det beslut, BorgareStrt fattat. Mig synes, att det tillägg, som deruti innefattas, är nödvändigt, för att gifva mening åt §:n, hvilket åter väl är en sak, som bör upmärksammas. §:n bifölls med den af BorgareSt:t beslutade förändring. §§:ne 49 — 57, § 58 enl. Utsk:ts förslag, §§:ne 59 — 61, § 62 enl. Utskrts förslag, samt §§:ne 63—69. Tillkännagåfvos vara antagna af MedStm och biföllos. § 70 enl. Utsk:ts förslag.
N:o 13, matte besluta, att tulltaxan af d. 5 November 1845, skall fortfara till dess vid nästa riksdag en förnyad tulltaxa varder i behörig ordning fastställd och vunnit tillämpning; under förbehåll likväl af de ändringar i förstnämnde taxa, sora K. M. kan grundlagsenligen vidtaga, och med gillande af de tullbestämmelser, som R. St. vid sista rikdag eventuelt autogo å de enl. Den 31 Maj f. m. 197 1845 års tulltaxa till ineller utförsel påbjudna artiklar, för den händelse att K. M. skulle finna skäl innan nästa riksdag upphäfva något eller flera af de i samma taxa qvarstående förbud. Hos Hr Gr. o. Landtm, anhåller jag om propos. å detta förslag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Jag hade aldrig hoppats, all Hr Skogman skulle i tullfrågor uttala min mening, så fullständigt, som lian gjort i delta ögonblick. Men sådant visar luiru en skarpsinnig och erfaren statsman förfar när lid och omständigheter strida emot de grundsatser han eljest hyllar. Jag önskar att de öfriga Ståndens ledamöter mätte göra på samma sätt, samt att R. o. Ad. äfven måtte likaledes komma till det beslut, som Hr Skogman föreslagit, och i hvilket jag alldeles instämmer. Hr Lefrén, Joli. Pehr: Jag delar i allo Hr Skogmans åsigt. Det händer att vi åro olika i våra grundsatser, rör:de vissa frågor, hörande till delta ärende, men vi dela den Inifvudsakliga grundsatsen, alt icke tiden nu skulle vara lämplig för att göra djupt ingripande förändringar, hvarken i politiskt, financielt eller ekonomiskt afseende. Jag tillstyrker således hvad Hr Skogman föreslagit, och hoppas att R. o. Ad. anser lika med honom dessa förändringar uti en djupt ingripande lagstiftning böra uppskjutas till en lägligare tid. Det är icke under stormen i öppna hafvet som man skall börja tackla om skeppet utan man mäste se till alt skeppet med den tackling, som det har må kunna stå emot stormen. Det vore oskickligt att göra förbättring i tacklingen när dess styrka pröfvas i hvarje ögonblick. Frih.
Om t. ex. en molnfläck hindrar denna observation i Upsala, så skulle det kunna hända att observationen kan tagas ren i Stockholm, och Sverige kunde då hafva sin del i den vettenskapliga äran. Jag tillstyrker således i allo bifall till det förslag, som af Frih. Sprengtporten blifvit väckt, och skulle dessutom vara böjd för att R. o. Ad. ville aflåta en inbjudning till de öfriga Stånden, att deruti sig förena. Frih. von Kraemer: Då ingen talare har bestridt att ett anslag af 25,000 r:dr äfven för Upsala universitet bör beviljas, så behöfver jag ej vidare dervid uppehålla mig. Hvad åter beträffar det afStatsUtsk. vid delta anslag fästade villkor, och då Frih. Sprengtporten anser att frågan vid he lland - Den i April f. m. 9 handling af förstärkt StatsUtsk. lättare kan gå igenom, om detta villkor får qvarstå samt då äfven jag delar den öfvertygelsen, alt ett observatorium i främsta rummet bör för dessa medel inrättas, så, ehuru jag tror, att den rätta vägen hade varit att lill K. M:s nåd. pröfning öfverlemna denna frågas afgörande sedan vederbörande auetoriteter blifvit hörda, vill jag likväl ej bestrida, att R. o. Ad:s beslut må fattas i öfverensstämmelse med Frih. Sprengtporten framställning. R. o. Ad. antog icke Utslcs förslag, utan beslöt att R. St. till Lunds universitet, för uppförande af nödiga byggnader, anvisa det af K. M. äskade anslag 2Ö,ooo r:dr, samt för Upsala universitet en summa af 25,ooo r:dr att användas i första rummet till uppförande af en ny observatoriibyggnad samt i öfrigt till andra nödiga ansedda universitetsbyggnader. Hr Bråkenhjelm: Jag tog mig friheten vördsamt anhålla, att det Högl. Ståndet ville inbjuda de öfriga respective MedStånden att med R. o. Ad. sig i detta beslut förena.
Sparre har fullkomligt rätt deruti, att man tagit ett stort steg framåt; men om man förut härutinnan haft en alldeles orimlig lag, bör man väl ej derföre fortfara i samma otillbörliga riktning, och stadga, om än mildare, dock sådane straff, att lagen, i brist af åklagare och vittnen, sällan kan tillämpas. Jag förmodar, att de Hesta af Eder, Mine Hrr, känna till, hurusom detta förut existerande straff hade till påföljd att så - Den 14 Juli. 447 dana brott nästan aldrig blefvo åtalade, äfvensom att, när t. ex. ett sådant en gång biet' åtaladt — det var nemi. en qvinna, som under särdeles förmildrande omständigheter hade gifvit en polismästare en örfd —, det resultatet inträffade, att en af Högsta Domstolens ledamöter, på det ett ådömdt orättvist dödsstraff icke skulle gå i fullbordan, länn sig böra i fängelset hos den till döden dömda qvinnan supplicera om att bon måtte begära nåd af Konungen. Jag har endast velat fästa uppmärksamheten på att särdeles förmildrande omständigheter här kunna förefmnas, och tror jag älven, att, på den punkt, som allmänna tänkesättet nu befinner sig, det är alldeles nödvändigt att, såvida man vill hafva likhet inför lag och åtal anställda utan anseende till person, sådana omständigheter böra undanrödjas, som kunna gifva anledning till konsiderationer, och deribland straff, som anses för svåra. Jag fortfar i min anhållan om propos. på den af mig i denna § föreslagna förändring. Hr Olivecrona, Knut: 1 hufvudsaken ber jag att få instämma med Hr von Koch, emedan jag anser att, om man önskar att få ett sådant brott, som i denna § omförmäles, bestraffadt, man äfven bör sätta ett straff, som kan verkställas. Då våld eller annan misshandel å embetsman kan variera på ett mångfaldigt sätt och ske under ganska förmildrande omständigheter, är det ett alltför strängt straff att derför sätta endast straffarbete, isynnerhet då allmänna opinionen stämplar med vanära den som liar undergått detsamma. Gr.