Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
I en fråga af sådan beskaffenhet som denna, torde det vara tillåtet att yttra sig för den, som varit icke allenast studerande utan äfven yngre akademisk lärare vid Upsala Akademi. Jag kan ej påminna mig, att denna fråga under min studenttid varit å bane eller att någon opinion derom då blifvit af den studerande ungdomen uttalad, men deremot har frågan å sednare tider varit afhaudlad i Upsala och då var jag en af dem, som önskade Universitetets förflyttning till Stockholm. Det första lika enkla som vigtiga skälet härför låg uti medvetandet af den hämmande inverkan på vetenskapernas utveckling, som vs - Den 15 Juli f. m. 333 ståndet i en småstad utöfvade på både lärare och lärjungar, de der måste sakna de i hufvudstaden befintliga, hufvudsakligaste källorna till utbildning, särdeles i afseende å de praktiska vetenskaperna. Denna fråga är så väl i tal som i skrift förut så vidlyftigt afhandlad, skälen för oell emot den föreslagna flyttningen hafva jemväl under dagens diskussion härstädes blifvit så utförligt utvecklade, att jag anser mig ej behöfva vara vidlyftig. Om de skäl Utsk. anfört, torde äfven vara ganska litet att säga, men desto mera om det resultat, hvartill Utsk. kommit. Utsk. erkännner, att Universitetets belägenhet i en småstad är i vetenskapligt hänseende skadligt. Det anses att Upsalas blifvande jernvägsförbindelse med Stockholm skall i någon mån afhjelpa denna olägenhet, men någon utveckling af detta påstående finnes ieke i Betänk. Utsk. talar om mångå tillfällen till förströelser hvilka i hufvudstaden finnas och skulle afleda den studerande ungdomen från flitiga studier. Derpå är äfven mycket svaradt och man har med rätta lagt mycken vigt vid den omständighet, att studenterne finge mera tillfälle att umgås med familjer här än i Upsala. Utsk. säger slutligen: »Utsk. saknar emellertid de närmare uplysningar i ämnet, hvilka liro behöfliga för att uttala en bestämd åsigt i fråga derom, huruvida dessa jemte de flera skäl, som mot ett
Det har ej blifvit uppgifvet, och Utskottet inser icke eller efter hvilka säkra Bevillnings-liIskotlets Utlåtande N:0 ^.S. q grunder det utrönande af Spannmåls-tillgungarne inom landet skulle ske, som borde föregå bestämmandet af tullen, och erfarenheten bar dessutom visat, att export af spannmål från Svérige så sällan egt rum, att några försigtighetsmått deremot deslomindre synas behöfliga, som det är sannolikt, att Spannmåls-producentén, vid missväxt eller dålig skörd, finner sin uträkning vid försäljning inom landet. Herr afWingårds förslag har för öfrigt, i Utskottets tanka, det stora företräde framför Herr Winbergs j att tullen skulle bestämmas efter gifina och för alla öppet liggande grunder, då deremot de af Herr Winberg antydda, i tillämpningen , synas så obestämda och beroende af möjliga misstag samt af godtycket, att, om de antoges, nästan enahanda osäkerhet, som hittills, skulle ligga i vägen för den enskilda speculationen. Utskottet får, vid sådant förhållande , afstyrka allt afseende å Herr Winbergs meranämnde förslag. Af hvad som blifvit anfördt till stöd för åtskillige Talares mening, att Herr af Wingårds Spannmåls-tullreglering nu genast, utan olägenhet af tullminskningen för Finsk Spannmål, skulle kunna antagas och tillämpas, har Utskottet icke herntat annan io Bevillnings-Utskottels Utlåtande N.o ^5. öfvertygelse, än den, som gjort sig gällande i förra Betänkandet, hvilken lärer befinnas grundad på goda skäl. Utskottet tror det vara sannolikt, att i ett mindre godt år, med någorlunda högt spannmåls-pris och motsvarande lägre tull, från Finland skulle påföras Sverige så mycken Spannmål, att priset derå blefve alltför nedsatt, till skada för den Svenska Jordbrukaren, som för sin mindre production måste kunna påräkna en högre betalning, än i goda år, för att kunna betala allmänna utskylder och förse sina öfriga behof.
Är mutsedel meddelad för inmutning ånyo af sådan äldre grufva, som uppgifvits vara sönad eller ödelagd, vare förre innehafvare!!, der han ej om grufvans nedläggande gjort sådan anmälan, som i (38 § af Bergskollegii förslag) sägs, mot sin vilja icke skyldig att för nya inmutaren vika, innan han blifvit dömd sin rätt förlustig; och skall, i sådan tvist, klander mot den, som grufvan under arbete innehar, icke gälla, der det grundas på försummelse eller annat förhållande, som egt rum för längre tid tillbaka, än två år före klandrets instämmande. 3 Kap. Om skärpning och annat försöks-arbete. § 13. Den som undfått mutsedel å någon fyndighet, för hvilken visst utmål ej finnes gällande, vare berättigad att af angränsande mark begagna hvad till väg och utrymme i öfrigt nödigt är för anställande af sådant skärpningseller annat försöks-arbete, som till fyndighetens närmare undersökning och blottande erfordras, innan utmål derför läggas må, dock skall han, för hvad han sålunda begagna får, gifva innehafvaren af jorden, så länge försöks-arbetet fortgår, full ersättning i årlig afgift, och vare jemväl, i händelse grufanläggningen öfvergifves innan utmål derför varder lagdt, skyldig att ersätta jordegaren elier den, som i hans ställe till sådan godtgörelse berättigad är, all skada, som marken genom försöks-arbetet för framtiden kan hafva tagit. Lag samma vare ock om ersättning för fiske, som skadas genom sjömalmstägt. § 14. Yppas tvist om beloppet af den årliga afgiften eller annan ersättning, som efter 13 § utgå bör, och kunna ej parterna åsämjas om tvistens slitande af mätismän, som de sjelfve tillkalla, varde det stridiga bestämdt af särskild nämnd, hvilken skall väljas och afgöra saken i den ordning, som uti Kongl. Förordningen den 20 November 1845 föreskrifves eller framdeles för dylik nämnd kan blifva stadgad; och falle kostnaden härför den till last, som beloppet utgifva skall. Kongl. Maj:ts Nåd.
Gesäll för andra gången beträdd med tiggeri, då fråntages honom vandringsboken af vederbörande Myndighet i stad och på landet, och behandlas han derefter såsom lösdrifvare. Bih. till R. St. Alla i vandringsboken tecknade intyg böra, för alt anses giltiga, vara egenhändigt underskrifna och alla Embets-m yndighelers bekräftas med Embetets sigill (svartstärnpel). De i dylika betyg förekommande numertal gälla endast, då de utskrifvas med bokstäfver. 19:o, Förfalskningar i vandringsbok straffas, enligt allmän Lag, såsom annat förfalskningsbrott. 20iO. Vill Gesäll, efter återkomsten till den stad, der lian sin vandringsbok uttagit, återbekomma de vid samma tillfälle aflemnade betyg, vare det honom icke förvägradt, sedan betygen blifvit öfverkorsade och i vandringsboken antecknats, att lian dem återfått. 21:0. Blifver vandringsbok så fullskrifven, att endast sista sidan återstår, ege iiiriehafvaren att anmäla sig om utbekommande af en ny hos närmaste Magistrat, som å den gamla bokens sista sida intyge, att ny bok blifvit utfärdad, och och å den nyas första oskrifna eller otryckta sida, att boken utgör foi tsättning af en äldre, samt, i begge, dagen, då förnyelsen egt rum. Den gamla boken annulieras medelst est tvärstreck öfver hvarje sida. 22:o Gesäll, som rest på sitt yrke och vill blifva Mästare, bör vid ansökningen derom bifoga alla sina vandringsböcker; och ege vederbörande att vid profning af skälen för ansökningen äfven fästa afseende på vandringsböckernas innehåll. Rikets Ständer framhärda &c. Slockholm den 13 Februari 1841. Expedit iöns-ClIskottets Forslag till und. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Allein den 6 Fehr 1841 • Preste-Slåndet den 10 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den i3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående föreskrift , i afseende på huse syner å klockare-bohl.
Af ofvanuppräknade äldre Filial-banker hafva de i: Blekinge med . R:dr 630,000 Christianstad med „ 750,000 och Skaraborgs län med „ 675,000 Sgr R:dr 2,055,000, hvilkas äldre oktrojer under detta år löpa till ända, undfått ny oktroj och om dessa Filial-banker erhålla högsta kreditiv, som, enligt nu gällande föreskrifter, Filial-bank beviljas eller 500,000 R:dr hvardera, skulle likväl en behållning i anslaget ytterligare uppstå af 555,000 R:dr, och behållningen på det hela alltså komma att utgöra R:dr 805,000. Det sednare anslaget eller 1,000,000 R:dr är till fulla beloppet redan upp - taget, nemligen: af Filial-banken i Norrbottens län R:dr 469,200 „ d:o i Oskarshamn „ 230,000 „ d:o i Piteå „ 250,000 „ d:o i Skellefteå „ 50,800 Sgr R:dr 1,000,000. Sistnämnda Filial-bank har väl aflemnat godkänd säkerhet för 230,200 R:dr; men Fullmägtige hafva ansett sig ej böra tilldela nämnda Filial-bank högre summa, än motsvarande återstoden af det vid sednaste riksdag beviljade anslag, innan Rikets Ständer bestämt om och i hvad mån det äldre anslaget må till nya Filialbanker afses. Som anslaget för Filial-banker, på det hela utgörande en summa af Tio millioner R:dr, redan erhållit en vid första meddelandet af försträckning åt Filialbanker icke anad utsträckning, hvarigenom mera än tredjedelen af Bankens nuvarande kapital-öfverskott blifvit för längre tid fästad i en utlåningsrörelse, hvarifrån penningarne, äfven om Bankens egen säkerhet sådant ovilkorligen påkallade, Carlshamn Christianstad Gefle Helsingborg Hernösand Hudiksvall Lund Nyköping Skaraborgs län . Sundsvall Uddevalla Westerbottens län Wisby Örebro län Östersund BankoUtskottets Betänkande N:o 35.
Stockholm den 3 Juli 1851. Häremot anfördes följande Reservationer: 20 Allmänna Besvär»- och Ekonomi-Utskottets Betänkande, iV:o ill. l:o Af Herr Kon tråk ts-prosteu J. C. Söderberg: ”Emot Högloft. Utskottets utlåtande, rörande motionerade förändringar i stadgan för folkskoleundervisningen inom riket, får jag reservera mig. l:o Vid första punkten, emot Utskottets förslag att hos Kongl. Maj.t i underdånighet anhålla om en förminskning i folkskolelärare-seminariernes antal, så att blott vissa skulle bibehållas och i stället utvidgas, samt af de anslagna medlen reseunderstöd gifvas åt lärjungar från aflägsnare orter. Både i afseende på saken och i afseende på formen anser jag detta förslag vara olämpligt samt böra förfalla. Då, beträffande sjelfva saken, folkskolorne så nyligen blifvit organiserade, och många gamla folkskolelärare, som blifvit från äldre tid bibehållna, efter hand bortgå och måste ersättas med nya, synes mig tiden icke ännu vara inne att inskränka seminariernes antal. Freqvensen uti dem har ej heller ännu någorstädes så aftagit, att någon indragning af sådant skäl kan komma i fråga, helst, enligt hvad af tabellen i utlåtandet synes, antalet af elever ingenstädes är mindre, än som mångenstädes plägar finnas uti klasser af de offentliga lärbverken. Att alla elever ej skulle kunna få emploj såsom skollärare, utan derigenom gå lörlorade, synes mig vara en obefogad farhåga, emedan de i sådant fail kunna återgå till landtmannayrket eller andra näringar, sedan de uti seminarium hafva inhemtat de kunskapsämnen, som enligt § 7 uti Kongl, folkskolestadgan gemensamt tillhöra ej blott seminarium, utan ock folkskolans högre kurs, och hvilka allmogens söner troligen alltid med mera säkerhet böra kunna inhemta under seminarii-lärarens ledning, än i socknarnes folkskolor, der det lägre kunskapsmåttet företrädesvis meddelas.
Preste-Ståndet den 2 8 — Borgare-Ståndet den 2 8 — -— Bonde-Ståndet den 7 April —- Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående nedsättning i af giften för sluten rekommendation. (Bevilinings-Utskottets Betänkande N:o 6.) 8. A. K. Rikets Ständer tå härmed hos E. K. Maj:! i underdånighet tillkännagifva, ati, — med anledning af särskilda hos Rikets Ständer framställda förslag om nedsättning af nu stadgade afgift för brefs afsändande under sluten rekommendation, samt enär dels ifrågavarande, nu till 35 öre bestämda afgift synes vara i och för sig väl hög, isynnerhet vid betraktande deraf att, sedan postbefoidringen numera til! stor del sker på jernväg eller med postdiligenser, förluster genom poströfverier antagligen komma att väsendtligen minskas, dels med allt skäl lärer kunna antagas, alt en nedsättning i samma afgift skall hafva till följd en betydlig tillökning i antalet af rekommenderade bref. dä. efter en sådan nedsättning, troligen mången kommer att under sluten rekommendation afsända mindre penningebelopp. postremissvexlar, vigtigare handlingar och dylikt, sorn för närvarande icke under denna form befordras, — Rikets Ständer pröfvat lämpligt nedsätta rekommendationsafgiflen vid sluten rekommendation från nuvarande beloppet. 35 öre, till 24 öre, motsvarande två enkla portosatser. Rikets Ständer framhärda elc. Stockholm den 7 April 1866. N:o 39, ExpeditionsUtskott ris Förslug lill under d. Skrifvelse, N:o 59. 9 I ivo im. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 2 6 Mars 186 6. Preste-Ståndet den 2 8 Borgare-Ståndet den 2 8 Bonde-Ståndet den 7 April — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i anledning af Kongl. Majlis nådiga Proposition om antagande af en författ ning angående arfsrätt för oäkta barn.
I sammanhang härmed har Stats-Utskottet till pröfning förehaft en af Herr I. H. Rosensvärd hos Ridderskapet och Adeln väckt samt till Utskottet jemväl remitterad motion, hvaruti, beträffande lösen för den åt korporalerne vid indelta arméen anslagna aflömngs-spanmål, blifvit framstäfdt enahanda förslag, som i den nådiga propositionen innefattas, hvaremot, hvad anginge soldaterna vid Södermanlands regemente, motionären hemställt, huruvida icke samtlige bemälde soldater borde, i likhet med korporalerne, icke blott för år 1855, utan äfven hädanefter, tillerkännas lösen för deras s. k. knektetunnor efter årligt markegångspris jemte forssellöns ersättning. Detta ärende har Utskottet i öfvervägande tagit; och finner Utskottet, på de i den nådiga propositionen anförda skäl, sig böra tillstyrka, att korporalerne vid indelta arméen, så vidt de före den 12 April 1853 blifvit antagne eller utnämnde, må berättigas att af Stats-verket utbekomma ersättning för deras aflönings-spanmål efter årsmarkegångspriset i den ort, hvarifrån spanmålen hittills utgått, med tillägg af forsellön derå, på sätt och under vilkor, Kongl. Majit i nåder föreslagit. 16 Siats-Utskottets Utlåtande Jtä 153. Hvad åter angår soldaterne vid Södermanlands regemente, så, och då Kongl.
L. S. N:o 50. för Skara. Oskar Schenström. L. s. N:o 48. för Sölvesborg. Sv. Trägårdh. N:o 51.' för Skenninge. Gust. Lallerstedt. N:o 49. för Marstrand. C. G. Fridstedt. L. s. N:o 52. för Nora. And. AV edberg. N:o 53. för Askersund. Alid. Wedberg. N:o 50. för Kongelf. S. G. Wetterberg. N:o 59. för Thorshälla. Carl J. Stolpe. L. S. N:o 03. för Oregrund. M. L. Bäckström. L. S. N:o 65 för Lindesberg. N:o 54. för Philipstad. J. G. Wennerström. N:o 57. för Engelholm. J. Ödmansson. N:o 60. för Enköping. L. R. Kistner. N:o 03. för Södertelje. E. U. Stenqvist. L. S. N:o 66. för Ulricehamn. C. G. Rydin. N:o 09. för Mariefred. N:o 55. för Wimmerby. B. Hjort. N:o 58. för Strengnäs. L. R. Kistner. N:o 01. för Sigtuna. Fr. Leopold Nygren. l. s. N:o 04. för Norrtelje. M. L. Bäckström. l. s. N:o 67. för Hjo. A. G. Rudling. l. s. No: 68. för Sköfde. * S. G. Wetterberg. ©it), litt St. St. ^vot. 1S56—1858; 10 Samt. N:o 70. för Falköping. S. G. Wetterberg. 12 90 N:o 71. för Alingsås. Carl Hasselrot. L. S. N:o 74. för Osthammar. M. L. Bäckström.
Det är nemligen otvifvelaktigt, att, så länge banken utgifver sedlar å sådana valörer, hvarigenom äfven mindre liqvider kunna med pappersmynt åstadkommas, skall silfver ej i någon betydligare mängd spridas och bibehålla sig i rörelsen, likasom att, innan detta sker, myntets värde icke kan anses vara i det allmänna till fullo insedt och erkändt. Genom silfvermyntets spridande förminskas ock det äfventyr, som skall uppstå derest, i följd af ett fiendtligt infall eller andra olyckor, bankens redbara valuta un - Banko-Utskottets Utlåtande> N:o 25. 3 derkastades förskingring eller förstöring, emedan i sådant fall åtminstone den del deraf vore räddad, som funnes i allmänhetens händer. Beloppet af de utelöpande ifrågavarande skillingssedlarna utgör omkring 2,000,000 r:dr banko, och för deras inlösen med silfver erfordras en summa af ungefär 800,000 r:dr specie.
Maj 1834 förordna, det 35o Tunnor Ärter, g5o Tunnor Råg och 1,000 Tunnor Korn borde till Luleå och Haparanda afsändas, hvilket ock verkställdes under loppet af sommaren sistnämnde år, utom 200 Tunnor Råg och lika mycket Korn, som af inträffade binder icke framkomrao, utan blefvo i det ställe bit till Stockholm transporterade. De derefter i Sundsvall under serskild vård af Vice Consuln Campbell qvarblefne 3oo Tunnor Råg måste å offentlig Auction sistlidet år försäljas, enär hvarken Jemtlands eller "WesterNorrlands Läns inbyggare då voro i behof af undsättning. Förhållandet med det af Landshöfdingen von Törne i underdånighet uppgifne behof af Frökorn för Jemtlands Län efter missväxten år i832 , är, såsom Revisorerne omförmält, sådant att för de 5,000 R:dr Banco, som, enligt Eder Kongl. Majis Nådiga Bref den 27 October i832 och 19 Januarii 1833, anslogos till uppköp af 5oo Tunnor Frökorn, 471 Tunnor blefvo upphandlade, dels till lif Ridr, dels till jro Ridr Banco Tunnan, utan att något deraf i och för det uppgifna hehofvet kunde afyttras, hvadan, i öfverensstämmelse med Eder Kongl. Majlis Nådiga Bref den 12 April sistlidet år, detta Korn i derpåföljde Maj månad blef å offentlig auction försåldt. SlatsConloret har under denna dag afgifvit serskild underdånig skrifvelse,' rörande ifrågavarande undsättnigsåtgärder för Jemtlands Län, hvilken, härjemte äfven i afskrift bifogad, StalsContoret får, i afseende härå, för öfrigt i underdånighet åberopa. SlalsConloret framhärdar med djupaste vördnad, trohet och nit Stormäktigste Al lern ådigste Konung! Eder Kongl. Majits
Om dessa myror, hvilkas jordmån, art och natur skall vara af en sällsynt god och förmånlig beskaffenhet befunnen, skulle medelst VatfUäftapp. ningar göras prodUctiva, (hvilket troligen icke medförde särdeles stora omkostnader) blefvo derjemte äfven landets redan i bruk befintliga sidlåndte åkrar, ångar och betesmarker förbättrade, samt Boskapsskötseln, synnerligast Fårafveln, dermedelst mera lönande och i den mån förkofrad, att tillräcklig tillgång å de måst behöfliga vicfualier derigenom förbereddes; hvarmedelst äfven ullen befordrades till en betydlig exportproduct. Linoch Hampodlingen skulle förmodligen likaledes då kunna drifvas till den höjd, att till och med export deraf kom att idkas, synnerligast å Lin, i början af dessa myrjordars upptagande, och Hampa å Stadens tillhörige mark, hvars omkrets, jemte Hospitalsågornés område, innefattar en sträcka af circa 85o geometriska tunnland, ('ängar och hagar oberåknade).
S. D. Till Siats-Utskottet remitterades motioner, väckta: af Herr Lindeström, N:o 165, angående pension lör Konduktören Per Christoffer Recin; af Herr Lamberg, N:o 165, om anstånd för Arrendatorn af indragna Korporals-boslället vid f. d. Adelsfane-regementet, Örum inom Ingelstads härad af Christianstads län, Inspektoren Oscar Löfberg med inbetalning af förfallet arrende; af Herr Rinman, F. A., N:o 167, angående ombyggnad af östra flygeln af Rikets Ständers hus, uti hvilket Rikets Ständer hafva sina sammanträden; af Herr Wennerström, N:o 169, angående lån af allmänna medel till Christinehamns och Warnums församlingar; Prof.-Utdrag den i December 1859. 107 af Herr Wennerström, N:o 170, om anslag till två nya lärare vid Christinehamns elementar-läroverk; af Herr Schenström, N:o 171, om upplåtelse till ett bolag af en Kronan tillhörig mark, med vattenfall, vid Carl Gustafs stads gevärs-faktori, för en tillämnad sluss-anläggning; af Herr Schenström, N:o 173, i anledning af en inom annat Riks-Stånd gjord framställning om Köping-Hults-bolagels rätt att lyfta de 75,000 R:dr, som äro af bolaget i Stats-kontoret nedsatta, för att der qvarstå, intill dess KöpingHults-banan blcfve öppnad för trafik lill Köping; af Herr Staaff, N:o 176, om fortfarande anslag till inköp af planche-verket ”Fordna och Närvarande Sverige”; af Herr Staaff, N:o 177, om erforderligt anslag för residenshus i Hernösand, m. m.; af Herr Wedin, N:o 182, angående förening af en extra Provincial-läkarebefattning i Nordöstra Westmanland med Stadsläkare-beställningen i Sala; • af Herr Billström, N:o 183, med förslag, att Pedagogien i Kongelf måtte uppföras å elempntar-läroverkens stat, med löner för en Rektor och en Kollega; af Herr Billström, N:o 184, om dels anslag, dels lån af Statens medel, till förbättrande af segel-leden genom Nordre Elf; af Herr Berger, N:o 186, angående åtgärder, i följd af Rikets Ständers beslut vid 1853 och 1854 årens riksdag om befrielse för sågoch tull-mjölqvarnar från grundränta; af Herr Ericson, N:o 188, angående förändring af Pedagogien i Laholm lill en tvåklassig skola och dess upptagande, såsom sådan, på elementar-läroverkens stat; af Herr Hammar, N:o 180, angående återlemnande till Halmstads hamn af två derinvid belägna tomter, som Hamn-direktionen förut till Kronan öfverlåtit;
I afseende åter på hvad Herr Tham. anfört angående den i SkiftesStadgan meddeldte föreskrift, att skifte skall, på en Delägares begäran, hela Skifteslaget öfvergå; så trodde jag verkligen ej, att denna fråga nu skulle ånyo framställas, då jag i ett föregående Plenum hade äran ådagalägga, att man vid skifte mot sin vilja, så vidt den skiftessökandes rätt ej derpå berodde, icke vöre ovillkorligen förpligtad, mottaga de tilldelte lotterna, dertill ingen heller kan af Kronobetjeningen tvingas. Herr Tham medgaf äfven då, att han sjelf såsom skiftesdomare så tillämpat Skiftesförfattningen, Friherre von Duben, Carl: Jag anser mig böra vitsorda EnskiftesFörfattningens menliga verkan på MilititeBoställen, samt deras Innehafyares existence. Jag tror visserligen, lika med Herr Danckwardt, att BoställsCassans tillgångar ej äro tillräckliga, att tillåta skifteskostnaderua derifrån Den 19 December e. m. utgå; men jag anser, att Staten Lör beslå dem. Jag känner, att, så väl inom Westmanland, sorn andra Provincer, Boställsinnehafvare genom Enskiften blifvit nödsakade utflytta, och hvilka, genom den deraf åbragte kostnad, helt och hållit förlorat revenuen af Bostället, det vill säga: större delen af sin lön för ett ofta flere år; detta förhållande är visserligen högst obilligt: månne ej dylika utflyttnings-och skifteskostnader af Allmänna anslag böra bestridas? För öfrigt anser jag, lika med Herr Tham, att samma skiftesförfattningar ej kunna tillämpas i alla Provincer, utan böra vara lämpade efter Provincernes olika localer, brukningssätt m. m. samt framför allt ej lämna tillfälle för en eller få ägare af ofta obetydliga hemmansdelar, att ruinera hela Bylag, Herr Tham: Jag erkänner, att, då frågan om Skiftesstadgan förra gången förevar, medgaf jag, att jag såsom SkiftesDomare tillämpat den så som Herr Danckwardt yrkat att den skall förstås.
Det theoretiska fasthållandet vid slika bedårande ljusmakter, yttrar sig då såsom öfvertro (superstitio) och vidskepelse; det praktiska, såsom öfvermod (superbia) och tyranni. Och från dessa håll är det, som både anledningen och innehållet hämtas till allsköns benägenhet för ”transcendentalism”; vare sig tankans, diktens, eller sedeoch samfunds-handlingens. De metaphysiska villfarelserna uppkomma, när vi ansluta oss till de rena tankskuggorna såsom sådana, i den mening, att med dem kunna uppsvinga oss ofvanom Naturen och Verkligheten för att förklara dessa; hvarvid äfven de sednaste berömda philosopherne förbisett, att hvarje rent ”an sich” är en fiction, och hvarje såkalladt ”a priori” endast ett till möjligaste förtunning eller urhålkning bragt datum dati. De poetiska villfarelserna uppkomma, när tankskuggorna genom lifligare och färgrikare likligheter antaga ett skick af plastisk vision, som imponerar på oss sjelfva så, att visionen träder fullt i verklighetens ställe. De politiska villfarelserna uppkomma, när högtidligt trodda auctoriteter (bland hvilka de religiöst helgade stå i spetsen) införa de metaphysiska skuggorna och de poetiska skenen i sjelfva sedeoch samhälls-lifvet, så, att detta förvandlas till deras dramatiska objectivering. Fogar sig nu det sistnämnda slaget af bländspel till de tvenne förra: då är hela den Mundus illucens et illudens färdig, som förhäxar oss, att, i stället för den sanna verkligheten, hvilken vi ej inse, tillskapa och sätta en ny, men falsk; dels medelst transcenderande Abstraction, dels medelst transcenderande Fantasi, dels medelst transcenderande Passion.