Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att besegra all list och kunna rycka dem derifrån, anhöll jag i största tysthet om Öfverståth.-Embetets handräckning, som äfven i djupaste hemlighet mig lemnades. Jag har icke heller hört, alt man här i staden egt någon kunskap om denna tilldragelse, förr än den framställdes i en af våra tidningar, sedan den likväl först stått att läsa i en Tysk tidning, ehuru med namnförvexling, så att skulden kastades på Kyrkoh. Ekdahl. Efter ett i anledn. af denna tilldragelse inför nyssnämnde embetsmyndighet hållet enskildt förhör, emottog jag af en person, som tillhörde en annan församling än jag, ett allt utan kristligt afskedsord. Knappt hade den första månaden af detta år ingått, förr än jag erhöll en skrifvelse från ett Katholskt samfund i Nord-Amerika, ifrån början till slut upfylldt af de gräsligaste anathemer, såsom att min själ vore dömd till helfvetes eld, att afgrundens heta lågor skulle förbränna hela den förbannade jord hvarå jag trampade, m. m. dyl. Jag får upriktigt bekänna, att jag icke önskar att en sådan kristlig kärlek skall finnas inom vårt fädernesland. Jag erkänner, att jag icke i landet vill insläppa anhängare af ett samfund, hvarifrån dylika bref kunna utgå. Jag påyrkar derföre, att vi måtte skyddas från sådana trosförvandter, intilldess den kärlek, som de så högljudt predika, höjt sin röst i deras eget inre. En annan talare har belyst de många fläckar, hvilka, enl. hans förmenande, vidlådde den Svenska statskyrkan. Jag vet mycket väl, att enl. Christi ord, hans kyrka skall vara ren och utan fläck. Jag önskar äfven af innersta hjerta, alt vår kyrka vore fullkomligt ren och fläckfri, men jag vet äfven, att ingen enda kyrka på jorden är utan fläck, och jag ber dessutom att få erinra, att det icke finnes något enda kristligt samfund, som icke kallas stridande, just derföre alt dess anhängare måste strida för ernående af salighetens krona, just derföre att de måste rentvagne varda.
Möller har på mig användt ett af honom uppfunnet sätt att borttaga liktornar och därvid fullständigt lyckats; och får jag således rekommendera hans metod såsom särdeles lämplig, enär den är både smärtfri och oskadlig samt kan utan ringaste men för ens sysselsättningar användas. Gust. Engxtrand, amanuens vid Serafimerlasarettet. Att herr A. W. Möller å Serafimerlasarettets kirurgiska afdelning medels ett ' af honom uppfunnet medel hastigt och utan smärta borttagit liktornar ä flere där vårdade patienter, varder härmedelst på begäran intygadt. N. J. Schlberg, d. v. underkirurg vid Serafimerlasarettet. Undertecknad, som af herr A. W. Möller blifvit behandlad för likfornar, får härmed vitsorda, att hans metod är särdeles god, i det att liktornen inom kort tid borttages utan smärta och olägenhet. J. Levertin, med. d:r. I ofvanstående instämmer till alla delar J. F. G. Keyser, med. doktor. B Äkta Sv. Panoptikon SÅSER, MARMELADER. ERHÅLLAS HOS ALLA STÖRRE SPECERIHANDLARE INOM RIKET. mago c h bröstsjukdomar. En massa intyg från fullt trovärdiga personer, som af denna mixtur blifvit fullkomligt botade från svåra sjukdomar, kan företes. på satsen kostar 4. 4 0 sändes pr järnväg mot efterkraf, på båt endast om den är betald. Mindre än LIEL sats sändes icke. Återförsäljare i Stockholm Herman Andersson, Skepparegatan 47, 1 tr. SOFIA LARSSON, f. Aschier. Riks-, Postoch Telegrafadress Jönköping. L u n d b e r g, Stureplan. FRISK FLICKA ^ önskas att taga närmaste vålden om 2 små barn. Fotografi och löneanspråk till Fru S. Ahlström, Iduns exp. f. v. b. (203) LÄRARINNA, skicklig att undervisa i språk, musik och vanliga skolämnen önskas. Svar till Maspelösa gård, Maspelösa. språk, referenser och fotografi adresseras till » Fru A Ln », Gumaslii annonsbyrå, Stockholm. (G.
Också har lagstiftningen uti sednaste stängselförordning erkänt vitesstad gandenas olämplighet, och man torde vara ense derom, alt ett allmänt lagbud, så som gällande lika för aila tider och orter samt genom sin allmängiltighet och tili följd af sitt ursprung mera aktningsbjudande, innerligare, förenadt med det allmänna rättsmedvetandet, eger företräde framför underordnade myndigheters vitesstadganden, hvilka böra begagnas endast i de fall, då de åro nödvändiga för att gifva kraft åt de af nämnda myndigheter inom gränsen för deras befogenhet meddelade beslut. För att kunna undvara vitessladgandena emot skogsåverkan, olofliga vägars tagande m. m. sådant, erfordras emellertid en lag, som för dylik rättskränkning stadgar en bestraffning, lämpad alt motsvara förbrytelsernas beskaffenhet och medföra åsyftad verkan. Förslag tili sådan lag innefattas i 24 kap. af den till Rikets Ständers antagande af Kongl. Majit framlagda straff—lag. Jag får fördenskull föreslå: att, om denna straff-lag blifver i sin helhet antagen, uti ingressen dertill måtte inryckas ett stadgande, hvilket upphäfver såväl alla af domstol hittills meddelade vitesförbud mot åverkan m. m., som ock domstolarnes rätt att vidare stadga dylika vitén; hvaremot, om straff-lagsförslaget ej skulle blifva i sin helhet antaget, jag får anhålla : det Rikets Ständer ville för sin del besluta en förordning mot åverkan 676 Motioner i Bonde-Ståndet 1862, N:o 120. samt olofligt jagande och fiskande, som med upphäfvande af alla vilen, upptoge de stadganden, som innefattas i Usla lii! och med 7:de samt ll:te till och med 16:de §§ i ofvannämnda kapitel af strafllags-förslaget. Om remiss till Lag-Utskottet anhålles. Stockholm den 50 November 16G2. Erie Mallmin, från Westmanlands län.
Län och Johan Olsson Longbergfran Gefleborg Memorial om oinskränkt Kohlhandel; och 2:0 Vice Talmannen Jon Jonssons m. ff. Motion om Ekeskogarnes wardande, blefwo nu a nyo föredragne och af Ständet bifallne. Ur sugrs, Lx ?rotocollo, P P Lerjström. Utdrag af protscollet hället hos Wälloflige Borgare-Ståndet wid Urtima Riksda* gen i Örebro den 6 Julik 18'». S. D-i^oredrogos ä nvo och gillades Stats-Utskottets atgtfne Betänkande, angäende r:o NiksgäidS - Werkcts tillstånd och förwaltning jemte afskrifning af ätskiilige Summor, som af Riksgälds-Contoirets medel blifwit anriciperade och till ersättning ännu balanceras. 2:0 Riksgälds-Contoirets dispositions-rättighet öfwer de frän Kongl. Krigs-Collegium till Contviret aflemnade behållningar af Armsens Organisakionsallmänna Hingst-medels, Artillerie Exercikie-medels samt Skänska Hingst-Premie-Castor; Och z:o F. d. Regements, Qwartermästaren wid förra Swensta Gardes - Regementet Her» Ofwer * * Adju - i2z6 Den 6 Julik. Adjutanten och Majoren H. F. Reuterskiölds Memorial, att fa åtnjuta enahanda ersättning för förlorade Lönings - Inkomster, som blifwit tillagd Compagnie-Cheferne wid samma Regemente. 10t suprs. Lx krotocollo. Lerjström. Utdrag af protocsllet, hället hos Hederwärda Bonde-Ständet wid Urtima Riksdagen i örebro den 6 Julli 1812. S. D. föredrogs a n»o Pastevolance - Utssottets hemställning genom Protecolls Utdrag af dm 2 i denna manad, huruwida, sedan Höglofl.
De å Tripps arfvingars köpegods år 1791 befintlige landbönder erhöllo, genom utgången af denna tvist, framför sina företrädare och framför alla öfriga åboar på köpegods (af Kronan försålda kronohemman), enahanda besittningsrätt, som kronoåboar nu mera tillkommer, men som dem ingalunda tillkom vid den tid, då de omtvistade hemmanen af Drottning Christina till Adrian Tripp försåldes. Huru denna rätt sedermera blifvit af dom och deras efterkommande begagnad, har jag mig icke annorlunda bekant, än att efter lång tids förlopp, då ett ombud för Tripps arfvingar antagit åbo på ett af de i Himble härad belägna, i Trippiska köpet inbeg'ripna s. k. frälse städjehemman eller sådana, som med jordäganderätt voro försålda, nemligen 1, mtl Blixtorp Nio 6, en till förra åboen å delta hemman närskyld person till Häradsrätten instämt Trippiska ombudet jemte den af honom antagna åboen, med påstående att framför denne blifva förklarad berättigad till åboskapet; hvaraf således visar sig, att Tripps arfvingar, icke afstått från begagnandé af deras fordna rätt tilt åboars antagande, och man äfven skulle kunna sluta, att sådant antagande vanligen blifvit af åboarne lemnadt oklandradt, eller tilläfventyrs väckt klander endast i de fall, då afgångna åboars afkomlingar och skyldemän blifvit förbigångne. Himble
Ehuru jag icke vill ingå i bedömande af det mer eller mindre skickliga i Hr Crusenstolpes anförande, mäste jag dock förklara, att jag icke hört annat, än hvad som kan utgöra motiv till den conclusion, hvartill Hr Crusenstolpe kan vilja komma; och jag reserverar mig al Iså. emot Hr Gr. o. Landtm:s beslut att förbjuda Hr Crusenstolpe alt fortsätta sitt yttrande, hvarmed meningen icke synts hafva varit att inleda något omdöme öfver de Den 3o Octo ber f. m. vidrörda frågorna, utan endast att använda upptagandet deraf såsom motiver för Hr Cruseqslolpes enskilda åsigt i sjelfva ämnet; och sådant kan lagligen icke förvägras honom. Frih, Boye, Ludv.: Jag delar det allm. missnöjet öfver hvad jag hört; roen här synes icke blott Hr Crusenstolpes, ulan hela Ståndets rätt vara i fråga. Landtm, kan icke äga rätt att hindra någon tala. Jag reserverar mig emot ett sådant förfarande, Frihrna Rantzou, Joh, Alb., samt Tersmeden, Jac. Wilh, förenade sig med Frih. Boye, Frih. Cederström, Jac.: Deruti har visst Hr Crusenstolpe rätt, att hans yttrande Jeder till påföljd, som Ståndet finner för godt i anledning deraf besluta; men det är ock Landtmts rätt att afbryta sådana yttranden, sorn finnas stridande emot go § B.eg.F, hvaruti det förbjudes, alt per-s sonliga förhållanden må komma under öfverläggning, Hr Crusenstolpe: Då frågan är ytterligare bordlagd, inskränker jag mig för närvar, till löfte, att jag skall bjuda tili att tala till slut, då den nästa gång förekommer. Hr Cederschjöld, Pehr Gust.: Jag reserverar mig emot en sådan tolkning af go §, som skulle den hindra omtalande af särskilda förhållanden. Den stadgar blott, alt frågor öfver sådana ämnen icke må väckas, nemi, till afgörande. Att tala derom är hvars och ens ovilkorliga rättighet, Gr. Frölich, Frih. Rantzou och Hr Dalman förenade sig med Hr Cederschjöld. Frih. Boye:
”Inte död! nej vasserra! Jag har ju sagt att han lefver; men han har rest långt, långt bort, och när han återkommer det vet endast Gud; kanske står det något derom här.” Petter uppdrog sin plånbok och framtog tvenne bref: ett var till Birger, det andra till Gabriella. ”Min stackars gosse!” sade Erika hjertligt. ”Denna bedröfvelsens afton liknar den, på hvilken du först kom hit; men gå nu ut till Lena! Jag menar du tycker bäst om att hon drager försorg om dig.” ”Åh, hon bryr sig väl inte stort om mig nu,” sade han nedstämd, men skyndade likväl åt köket, der Lenas strömmande tårar och hulda omsorger snart öfvertygade honom att lyckans omskifte ingenting förändrat i hennes känslor. Emellertid läste Birger högt för Haraldson och Erika Rosenbergs bref; men då det blott innehöll beskrifningen på skeppsbrottet, det vi förbigå, jemte hans bittra, men icke omanliga klagan öfver en olycka, som ständigt förföljde honom, vilja vi hellre kasta våra ögon på det som Gabriella med allt mera sjunkande mod läste och omläste, tills hon, utmattad af den häftiga smärtan, stum sjönk till Erikas bröst, för att gråta ut sina qval. Rosenberg skref: ”Dyra, älskade Gabriella!” ”Då Petter Lindgren hinner fram med detta, har du väl redan både dagar och veckor sett efter om Örnungen icke infunnit sig på sin plats, men hvarje afton funnit dig bedragen. Örnungen, min vackra skonare, som skulle blifvit vittne till vår kärleks lycka, som skulle gungat oss bort till fremmande kuster och vänligt burit oss tillbaka, hvar är den nu? Mitt hjerta hoppressas, mitt öga tåras, ja, jag blygs ej att tillstå, hvad du ändå kan se, att en stor tår faller på detta blad, som du, min dyra Gabriella, skall hålla i dina händer. Men tåren egnas ej allenast smärtan att icke få sluta dig i min famn; den afpressas äfven vid minnet, vid saknaden af mitt fartyg.” ”Örnungens plankor skola ej leta sig vägen till hemmet.
På den tystnad, som mottagit er förklarings uppläsande, borde ni hafva svarat med att åter stiga upp på talarestolen för att uppriktigt säga, att det tydligen rådt ett missförstånd mellan kammaren och er, att det derför var ändamålslöst att, utan * något gagn för landet, längre fortsätta ett för tidigt företaget experiment, att ni med ens ämnade till republikens president öfverlemna er afskedsansökan. » » Det är sant », svarade Gambetta, * » men jag är icke ensam, jag har mina embetsbröder. Och dessutom är det ännu icke omöjligt att vinna den första träffningen, hvaraf allt det öfriga kommer att bero. Det här kommer att räcka tre månader eller tre år. » Den förbittring, som Gambetta väckt genom att bilda sin ministèr af medlemmar ur ett enda parti, Union républicaine, stegrades nästan till raseri, då den djerfve Ur dagens krönika. 4konseljpresidenten vågade till några af statens förnämsta embeten utnämna personer, hvilka för icke länge sedan varit republikens fiender. Man styr med ett parti, man administrerar med kapaciteter, var en af Gambettas politiska grundsatser, hvilken han nu praktiskt tillämpade, då han till ministrar endast tog anhängare af samma parti, men vid embetens tillsättande i främsta rummet fäste afseende vid duglighet. Han hade alltid hoppats att genom » partiernas Nantesiska edikt » kunna försona rojalister, bonapartister och republikaner med hvarandra, liksom Henrik IV försonat hugenottema med katolikerna. Redan 1874, i ett tal han höll vid Alton Shees graf, hade han yttrat: » Latom oss för dem, som förtala och smäda oss, bevisa, att vi icke äro intoleranta republikaner; låtom oss visa, att republiken öppnar sina armar för dem, som ärligt * * ansluta sig till henne, och framför allt för dessa aristo I kratiens upplysta söner, som uppriktigt omfatta vår sak. Så vida omvändelserna äro uppriktiga och oegennyttiga, bör man mottaga dem. I ett stort samhälle som vårt, hvilket har en ärofull forntid att fortsätta, fins det plats för alla, i synnerhet för dem, hvilka mer än andra synas representera det förflutna, dess traditioner af utsökt bildning och värdighet.
B:co; och som Academien, lill stöd för dess rättighet att uti berörde hänseende erhålla betalning, företedt ett of HögstSalig Konug Gustaf den III den 22 December 1791 till alla Collegier och Publike Verk aflåtet Circulaire, deruti bland annat förekommer, ”att vederbörande, hvilka icke ”redan då genom någon särskildt Kongl, ”resolution derifrån voro frikallade, borde, ”enär kungörelser till Postoch Inrikes ”Tidningarne insändas, tillika derföre erlägga betalning enligt den af Academien ”för allmänheten fastställde Taxa”; men någon så beskaffad särskild dispence icke funnes meddelad, i afseende å de, Riddarhusets angelägenheter rörande, kungörelser; altså hade Directionen val funnit, att Svenska Academien icke kunde vägras rätt till betalning för ifrågavarande räkningar; dock emedan berörde kungörelser och annoncer endast omfatta sådane förhållanden, som angå välgörande ändamål eller allmänna ärender, samt kostnaden derför skulle drabba antingen de fonder, hvilkas alla räntemedel äro till fromma stiftelser beräknade, eller ock Riddarhusets enskilda cassa, hvadan ock icke förrän nu någon betalning för dessa annoncer blifvit ifrågaställd, hade JliddarhusDireclionen ansett sig deraf äga 328 Den II Mars e. tn, anledning, att hos Höglofl. Ridderskapet och Adelil vördsamt hemställa, om icke Ridderskapet och Adeln skulle täckas hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att en så beskaffad resolution måtte varda RiddarhusCancelliet meddelad, hvarigenom alla derifrån utfärdade kungörelser eller annoncer finge kostnadsfritt i Postoch Inrikes-Tidningarne införas, med hemställan derjemte, om icke en slik befrielse äfven för åren 182-7 och 1828 kunde äga-rum.
(Besvarad i Stats-Utskottcts Utlåtande N;o 47, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Första Hufvud-Titel). — Hr af Georgii, E., angående utarbetande af en allmän sund hetslära i sammandrag, för att tryckas och utdelas till skolorna i riket: II. 29, R. 31; B. X. 64, 158, A. 158. — d:o angående förändring af tull-taxans bestämmelser rörande artikeln Salt: II. 31, R. 203. (se Bevillnings-Ut skottets Betänkande N:o 23, angående Tull-Bevillningen). — Hr Gripenberg, R. G., om pension åt framlidne Ofverste Löjtnanten Nils Harald Äkersteins enka och oförsörjda barn: I. 538, R. 540- (Besvarad i Stats-Utskottets Utlåtande N:o 152, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — Hr Gyllenram, C., om pension åt framlidne Kapitenen Göran Gustaf Ugglas enka: II. 48, R. 49. (Besvarad i Stats Utskottets Utlåtande N:o 152 angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Nionde Hufvud-Titel). — Hr Gyllenskjöld, H. A. O. Carlheim-, om rättighet för be kännare af den Evnngeliskt-Lutherska läran att under af Kongl. Maj:t stadgade vilkor bilda församlingar, oberoende af jord-området, m. m.: II. 127, R. 241. — Gr.
Likaledes önskade jag att Utsk. måtte varda förbehållen rätt att, i händelse det skulle finnas, att något lagstadgande med utsatt dödsstraff, som skäligen borde afskaffas, vore af mig förbigånget, — om sådan förändring få framställa förslag. Slutligen får jag fästa upmärksamhet å en omständighet, som icke saknar sin vigt och hvilken icke torde böra lemnäs alldeles utan afseende. Alla mål, uti hvilka någon dömmes till döden, skola nemi. hemställas K. M:s Nådiga pröfning; och denna pröfning medtager mycken tid både i Högsta Domstolen och i Konungens konselj. Vunne mitt förslag framgång, besparades en tid, hvilken Högsta Domstolen komme att använda till minskande af de stora balancer, som nu förefinnas. På grund af hvad jag här ofvan andragit, föreslår jag, att uti nedannämnde lagrum måtte, i st. f. det der stadgade dödsstraff, införas andra, mera lämpliga oell tidsenliga bestraffningar, nemi.: Jag anhåller om remiss till LagUtsk. Begärdes på bordet. 2:0. 30:de Kap. 19 g 1 mom. säger: »Brottmål, grofvare »eller mindre, håfve ej någon lof under Konungen draga; utan han »gitter visa, antingen at han ej är fulleliga theri hörd, eller at »han til svårare straff är fäld, än Lag säger.» Uti detta stadgande innefattas en af de vackraste och uphöjdaste åsigter om Konungamaktens Majestät. Den förföljde, den orättvist dömde eger at,t fly till Konungen, för att der vinna rättvisa och uprättelse. Men Konungen vill ingen syndares död. Med den, hvilken Hofrätten frikänt, vill Konungen icke vidare söka sak eller om honom ytterligare ransaka, utan låter honom heldre gå fri, än att Konungen skulle nödgas i första hand fälla en tilltalad till ansvar. Denna åsigt öfverstämmer ock med menige mans upfattning af KonungaMajestätet. Enl. allmänna folktron, har man Den 5 November. 105 att fly till Konungen, för att erhålla rättvisa och lindring i sina bekymmer. Kan man endast nå Konungens öra, vinner man rättvisa och hjelp.
sök i Jerusalem glömde sig kvar i templet, dom öppnat fufTD af ft opp, » in famn hörande och frågande lärarue, gaf han på sin moders ömt förebrående ord: » Min son, hvarnijfoDD piCt, » om ArlaCt n.a för gjorde du oss detta? Din fader och jag (9cfi ftågat GåfuanDe: ojtiaff! 5 " tiD hafva sörjande sökt dig » — med undran denna fråga tillbaka: » Hvarför hafveu I sökt tfCan fteta ePPet Han » fle oiltiD? mig? Vissten I icke, att uti det min fader oJHaPE på nan * fana fa » a » DoD? tillhör, bör jag vara? » Fadershuset är barnets rätta och naturliga SSPit Pian De » uaqa » qoDa » toD? plats. Har denna sanning varmt och innerligt fått intränga i barnets medvetande, då skall ' teiff uåtD, » om te » t » at » minnet at, ock kyrkan för detta barn blifva kär och ©tåD f t a m, tyD tunan, » om Dåt » tat dyrbar. L (9acH vett; ©c ?i P (£Lt namn! I D U N 1893 OCH HAR DOMEN MINNEN, OCH MAN ENDAST FRÅN SINA GLADA SKOLA OCH OCKSÅ KYRKAN SKALL TEMPELBESÖK I LYCKLIGA DESSA FINNA FÖLJA BARNINTRYCK OCH G E N O M LIFVET STÄNDIGT TROGNA FÖRSAMLINGSMEDLEMMAR.
af Tus e ntals personer bepröfvadt medel mot Hktornar, vårtor, hudh.årdnad oct uageltrång. Obs. alltid denna inregia hafva ej vid helt unga år sett sina tänder gå förlorade, oftast såsom en följd af bristfällig skötsel. Ett utmärkt medel for tändernas bevarande och som på samma gång verkar uppfriskande för munnen är John Fröbergs Tandpasta. Medlet är sammansatt af fullkomligt oskadliga beståndsdelar. Insänd 75 öre, så erhålles en ask som prof. Utmärkta Tandborstar finnas äfven k 85, 42 o. 31 öre pr st. Vid partiköp rabatt. att användas vid öfverbindning af syltburkar. Å K TA " ' » KlK JL n Förslag till matordning för veckan 24 — 30 aug. — Handarbeten. — Bakning. — Inläggning. — Konservering. — Matlagning. — Syltning. — Hvarjehanda. — Frågor. — Svar! e [2130] Telefon 4 6 l — —, Sylt bör alltid kokas i oförtennt kärl. K o k a s den i förtenni, blir smaken den samma, men sylten får dålig färg. Karin. Om » Byting » uppgifver sin adress till » A. S. » Berqshamra, erhålles ett bepröfvadt mönster jämte beskrifning till ett bra och praktiskt samt dessutom allmänt omtyckt köksförkläde. A. Läroverket, som äger dimissionsrätt, mottager flickor och gossar från nybörjare till sådana, som beredas till studentexamen eller praktiska yrken. Valfrihet i afseende på läsämnena. Handarbete och slöjd. Undervisningen i lefvande språk så ordnad, att lärjungarne under årens lopp äfven lära tala språken. Stor lekplats. Arsredogörelse i Flodins och Fritzes bokhandel. Anmälan hvarje onsdag och torsdag kl. 10 — 12 i läroverkets lokal, Brunkebergstorg 2. E. PALMGREN. K ö p boken » Ilushållsträdgården », utgifven af Oscar T a m m. Kostar 60 öre — däruti rinnas beskrifningar pä fruktvin, geléer, marmelader m. m. Elin.
Om det nu föredragna betänk, jemte Utskrns tillstyrkande uti en punkt icke tillika innefattade liera andra, deri Utskrn ansett åtskilliga motioner i ämnet böra lemnäs utan afseende, skulle jag yrka afslag å hela betänk.; men på det icke ett sådant beslut måtte anses såsom ett gillande af de motioner, Utskrn alstyrkt, inskränker jag mig lill begäran om återremiss på de skäl, som i reservationerna finnas anförda, Jag är lörvissad, att genom Utskrns förslag papperstillverkningen skulle blifva så försvårad och fördyrad, att utländningen skulle kunna undersälja våra inhemska fabrikanter, och allmogen förlora den lilla inkomst, den hittills haft af sina lumpor. Jag inser icke heller något skäl för de föreslagna stränga åtgärderna, enär K. M:s Bef:h:de alltid kunna tillse, alt lumpsamlarne icke öfverskrida sina rättigheter. Ilr von Troil, Emil: Om den af siste talaren framkastade formfrågan torde jag först få yttra mig. Jag linner för min del intet hinder att alsid ett betänk., som, jemte tillstyrkande uti någon viss del, upptager liera undra nio 9 IL 45 354 Den 14 Juli. tioner, hvilka blifvit lemnade utan afseende; ty ett afslag å helänk. kan i sådant fall icke innebära annat, än att Ståndet ogillar det positiva tillstyrkandet och anser resten icke erfordra någon åtgärd. Hvad derefter sjelfva saken angår, instämmer jag med reservanterna, helst jag tror, att olägenheterna af nuvar. förhållandet icke äro så betydliga; men dessutom har jag ett annat ännu större fel att anmärka emot delta betänk., nemligen, att det är så obestämdt alfaltadt, att den af Utskrn föreslagna författningen icke skulle tjena till annat, än att då och då kunna upprifvas af någon kitslig kronobetjent, men för öfrigt komma att hvila bland niängdetl af andra döda författningar.