Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den 29 Maj e. m. 847 utsedda statsrevisorerna, i deras ställe böra i statsrevisionen inträda. Jag vågar derföre vördsamligen hemställa, att enär många vigtiga ärenden taga R. o. Ad:s tid i anspråk under den återstående delen af den redan långt framskridna riksdagen, R. o. Ad. måtte, på sätt vid förra riksdagen skedde, åt Riddarh.-Direktionen uppdraga att välja suppleanter äfven för dem, som redan afgått eller under den återstående delen af riksdagen möjligen komma att afgå. Gr. Posse: Jag finner det mycket naturligt att, då R. o. Ad. icke är samlad, Riddarh.-Direktionen verkställer val sådana som det ifrågav:de, men det skulle deremot i min tanke vara högst olämpligt att under R. Str:s sammanvaro gifva ett dylikt uppdrag åt nämnde Direktion. Jag anhåller således om afslag å Frih. af Ugglas’ framställning. Hr von Krmmer: Jag instämmer med Gr. Posse. Frih. af Ugglas: Det förslag, jag nu framställt, är enahanda med det beslut, R. o. Ad. vid förra riksdagen lättade, och det är desto mindre olämpligt, som grundlagen i många dylika fall uppdrar åt Riddarh.-Direktionen att bevaka R. o. Ad:s rätt. Jag kan derför icke finna, hvarför man icke med fullt förtroende skulle kunna åt densamma uppdraga nu ifrågav:de värf. Gr. Posse: Jag har icke motsatt mig Frih. af Ugglas’förslag, derföre att jag icke skulle hysa tillräckligt förtroende till Riddarh. -Direktionen, utan derföre att jag anser det vara R. o. Ad:s ovilkorliga skyldighet att, då den är samlad till riksdag, sjelf verkställa dylika val. Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att som det utaf Frih. af Ugglas nu väckta förslag blifvit begärdt på bordet, komme detsamma att der hvila. R. o. Ad. åtskiljde» kl. 10 e. m. In fidem, 0. Brakel. Plenum kl. 10 f. m. Öppnades
Tillökningen under nu ifrågavarande period uppgår således till omkring 42,500 tunnor. Härvid bör doek bemärkas, att af den säd, länet haft att aflåta, den ojemförligt största delen vanligen blifvit försåld och afförd till andra orter inom riket; men om hvilken afförsels årliga belopp jag icke varit i tillfälle att förskaffa mig tillförlitliga uppgifter. Af Ölands öfverproduktion försändes årligen en betydlig del till Stockholm och Norrland, äfvensom stora qvantiteter Ölandskorn hvarje år uppköpas för användning vid brännerierne i Skåne och Blekinge. Det är först under senare åren, som spanmål från Calmar län börjat i någon ansenligare mängd skeppas till utlandet. Af den sålunda exporterade rågen har största delen gått till Norge, vanligen med Norska fartyg, som i detta läns hamnar lossat sill. Af vårsäden hafva betydliga qvantiteter skeppats till England, der det Öländska tvåradiga och i allmänhet vigtiga kornet börjat vinna efterfrågan, såsom särdeles användbart i bryggerierna. Emellertid har ortens spanmåls-export visat sig vara i ett jemnt tilltagande och utgör nu, åtminstone hvad Calmar stad angår, en väsentlig gren al flere köpmäns handelsrörelse. Uppköpen för denna export bidraga märkbart att hålla sädespriserne uppe, till stor fördel för produeenterne; och då priset å spanmål, som uppköpes för utskeppning, vanligen bestämmes i förhållande till varans vigt, så manas jordbrukaren till bemödanden att frambringa vigtig spanmål och att mera än förr vårda sig om dess rengörande. Enligt de till Statskontoret efter hvarje års skörd insände berättelser om årsväxten i länet, har denTub. Litt. b. samma under nedannämnde år utfallit på sätt följande tabell Litt. B utvisar. Dessa uppgifter häntyda väl icke T«ib. Litt. A. Spanmåls-export och -import. Ar. E x p o r t. I lii p o 1' t. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Trindsäd, mjöl och gryn. Summa. Hvete. Råg. Korn. Hafre. Trindsäd, mjöl och gryn. Hvete. Råg. Korn och annat vårsäde.
Enligt motionärens åsigt, borde Rikets Ständer derföre hos Kongl. Maj:t i underdånighet hemställa, att, vid återfordrandet af de undsättningslån, som emot gemensam borgen erhållits» först måtte utredas hvad, sorn borde erläggas af dem, hvilka genom fattigdomsbevis kunde styrka sin oförmåga att lånemedlen betala, samt att detta belopp måtte afdragas från den hvarje menighet tilldelade lånesumma och endast återstoden, enligt ansvarighetsförbindelsens ordalydelse, utsökas; hvarjemte motionären föreslagit, att Rikets Ständer vid nästa riksdag måtte underrättas om det skick, hvaruti ifrågavarande liqvider sig då befinna, på det att de ytterligare åtgärder, som för bevarandet af statens rätt anses nödiga, må kunna vidtagas. Genom bifallandet af hvad sålunda blifvit hemstäldt och föreslaget, skulle endast den verkligen, behöfvande komma att befrias från betalningsskyldigheten för sin undsättningsskuld, men de, som ingått borgensansvaret, frikännas från skyldigheten att betala för deni, hvilka eljest af staten måst på ett eller annat sätt bispringas, hvarförutan liqviderna för en stor del af lånebeloppen skulle komma att påskyndas och dessa medel följaktligen snart blifva för andra stats-utgifter disponibla ; 3:0 af Johan Persson från Upsala län, hvars motion, deruti Per Olsson och Adolf Fredriksson från samma län instämt, hufvudsakligen är af följande innehåll: Då jordbruket utgjorde Uplands invånares enda uteslutande näring och då inom denna provins, i anseende till lokalförhållanden, tillfälle saknades till en mera omfattande och lönande boskapsskötsel samt de binäringar och tillgångar, som naturförmånerna inom andra orter erbjödo, vore Upländningen vid felslagna skördar hjelplöst hemfallen åt behofvet. Under de sednaste missväxtåren hade derföre invånarne inom Upsala län nödsakats anlita det allmänna om bistånd, hvilket jemväl, fastän emot återbetalningsskyldighet, erhållits utaf de medel, Rikets Ständer för undsättningar vid sådana ti. fa., in anvisat.
Arfskifte, om förrättande af. Se Arfda-Balken Aschan, L. F., Motion Nio 73, om anläggning på Statens bekostnad af en telegrafstation från Jönköping till Westervik med stationer i Ekesjö och Wimmerby. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 100. Motion Nio 292, om Ekesjö stads befrielse från framtida underhållsoch byggnadsskyldighet för dervarande elementarläroverks hus och kostnadens bestridande af stiftets byggnadskassa. Allm. Besv. och Ekon.-Utsk. Betänk N:0 85. 3 Aschan, L. F., Motion N:o 293, oin anslag till uppförande af nytt gymnastikhus för elementarskolan i Ekesjö. Stats-Utsk. Utlåt. Nio 139 samt Mern. N:is 170 och 207. R. St. underdån. Skrifv. Askersund, om anslag till utvidgning och förbättring af hamn och lastageplatsen vid. Motion N:o 139. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. Assignation eller invisning, om uppbäfvande af de i Kongl, förordningen den 13 Juli 1818 och Kongl, kungörelsen den 20 Maj 1835 meddelade förbud och stadganden i afseende å utgifvande af. Auktionsreglementen, om förändring i städernas. Motion N:o 82. Allm. Besv.- och Ekon -Utsk. Betänk. N:o 80. K. BaggCllS-fjärden och Lännersta-fjärden, angående undersökning rörande kostnaderna för åstadkommande af en 18 fot djup och för större segelfartyg tillräckligt bred kanal emellan, samt angående vilkorligt anslag dertill. Motion N:is 260 och 261. Stats-Utsk. Utlåt. Baggens-stäket, om vilkorligt anslag till upprensning af. Motion N:o 257. Stats Utsk. Utlåt. Bank, Rikets Ständers, förslag till omorganisation af och till ordnande af bankrörelsen. Motion N:o 69.
När derjemte ordentliga Beredningar och Taxeringar hållas af i orten boende och befullmägtigade Ombud af alla Stånd, som äfven nu varande BevilJningsFörordning stadgar, samt ett sätt påfinnes att controllera allt afvikande ifrån den föreskrifna methoden Länen emellan, så kan ändamålet icke förfelas. Ofta har jag hört sägas, att man qväfver industrien, då den som genom omtanka och flit förvärtvar 12 procent, belastas svårare, än den som af lättja och okunnighet endast förvärfvat 3,0. s. v. Detta inkast är sannerligen det mindst vigtiga af alla. Den som erhåller borgare emellan, mödan aldrig bör komma i betraktande, dä stora ändamål kunna vinnas, och att verkningarne af menskliga fel och svagheter så mycket möjligt är böra förekommas, eller ock rigtas till kloka ändamål, genom sådana stadganden, innan tillämpningen skall ske, att sedan intet annat val äger rum, än förekriftens skyndsamma verkställande. Arbetskarlen betalar blott sin CapitationsAfgift, nemi. hvarje mantalskrifven Mansperson från det 19 de året 1 B:d, men ifrån fyllda 15 till fyllda 18, 3? sk. Hvarje mantalsskrifven Qvinsperson 24 sk. Om någon af den arbetande Classen har särskildta inkomster af utestående fordringar 8Cc. erlägges derföre inkomst-afgift. Den 29 Mars. 32 procent af en rörelse, uppför ej dermed, om han skulle i bevillning erlägga t. ex en procent. Ofelbart qväfves den lotliga omtankan, i fall icke en viss proportion vid beskattningen oväldigt iakttages , men kan omöjligen göra det, då en billig princip föl - j«s lika för alla. Hvarje elak hushållareä redan straffad nog genom de följder, som uppkomma af dess misshushållning, och han blir säkert icke upplystare derigenom, att han taxeras för en inkomst, som ej finnes. Om uti ren behållning man äger flera tusende Riksdaler framför en annan af lika egendom , kan man utan skada offra åt Staten några Riksdaler mera.
Dessa åsigter torde ock kunna sammanfattas uti den proposition, att den hitintills Bancc-TJtskotlets Betänkanden. varande rättigheten till beläning i Lane •Banqitm barde utsträckas till alja inom lliket producerade, ej försämring underkastade, egentlige Exportvarorf under villtor, alt de skola vara i iStapelstäderne„ antingen i Magazin af Sten eller pä Stiidernesvanlige Uppla;.splatser, enligt intygande af vederböjande 'Aiictoriteter, och pä deras ansvar, förvarade, samt, med undanlag af cxportable Metaller, b rand.för säkrade. För dst närvarande torde dock denna Kane - rörelse blifva mycket inskränkt, i synnerhet, rom villkoret af varornes brandförsäkrande, i brist af någon sådan inrättning i Fiket, blefve svart att uppfylla: men framti den skall otvifvelaktigt närmate så utveckla nyttan deraf, att man skall finna allmänt vig. tigt att förekomma alla' de hinder, som ännu, kunna möta. 4:0 Herr G. Nilsson: Uti det särskilda anförande emot afstyrkandet af produktbeläning, sorn Herr Uagmau Noreus afgifva, instämmer jag til] alla delar, samt får i öfrigt, angående beläning af Tackjern förklara, att det förekommer mig, som de motioner, hvilka i detta ämne blifvit till Köglofl. BancoUtskottet remitterade, bordt i Höglofl. sammansatta U tskotten beredas och besvaras, eller ock att Köglofl. JSanco-Utskottet, efter ensam granskning af ämnet, på sätt vid förra Riks. dagarne skett, fått, utan någon ledning af Högh sammansatta Utskottens förberedande och yttrade tanka i frågan, densamma afgöra; men då Jäögl. Utskotten funnit, det inotionerne om Banco-UtckoUcls Betänkanden. Tackjerns beläning böra i Banco-Utskottet afgöras, och likväl skärskådat densamma och-motiverat ett afstyrkande, har jag funnit mig föranlåten häremot anmäla reservation. Om liöglofl.
Majrt, efter det Statskontoret samt Kammarrätten och dess Advokatfiskals-embete i ämnet afgifvit underdåniga utlåtanden, funnit de af Konungens befallningshafvande framställda förhållanden och omständigheter icke innefatta giltig anledning till den eftergift af då ännu icke i stadgad ordning pröfvad eller till beloppet för hvarje skattskyldig bestämd ersättningsskyldighet, hvarom fråga vore väckt, utan i nåder pröfvat skäligt, att landskontorets gjorda påstående emot de skattskyldige borde af Konungens befallningshafvande till handläggning upptagas samt författningarne och sakens beskaffenhet likmätigt pröfvas och afgöras; och slutligen att Konungens befallningshafvande, oansedt de skattskyldige bestridt det emot dem väckta ersättningsanspråk, genom ofvan omförmäldta utslag af den 4 November nästlidet år, ålagt dem inom Götheborgs fögderi, hvilka försummat att för sina år 1836 till förre kronofogden Öhbom eriagda kronoutskylder, förskaffa sig häradsskrifvarens annotation, att, pro rata parte, eller i förhållande till de skattebelopp, som blifvit dem hvardera påförda, enligt uppgjord uträkningsoch redogörelsglängd, hvar för sig deltaga i gäldandet af de 7,800 r:dr 41 sk. 11 r:st banko, hvilka utgjorde Öhboms återstående balans, den han saknade tillgång att betala. 12 Siats-Utskottels Utlåtande, N:o 47- Hvad sålunda förekommit har Utskottet noga öfvervägal; och beträffande först framställningen om afskrifning utaf återstoden af ifrågavarande uppbördsbalans, så enär Öhbom redan genom Kongl, nåd blifvit icke allenast förskonad från allt straff, som för tillgrepp och förskingring af allmänna medel blifvit honom ådömdt, utan ock fått tillstånd att i rikets tjenst åter ingå, anser Utskottet en afskrifning af balansen icke böra medgifvas, helst staten genom en slik afskrifning skulle frånsäga sig rättigheten att af Öhbom, i fall han komnae i förbättrade förhållanden, utfordra ersättning för den för lust, statsverket tillskyndats genom hans brottsliga förfarande; och afstyrker fördenskull Utskottet bifall till hvad motionären i denna del föreslagit.
Har någon antagit tjenst å fartyg, med vetskap att det till slafhandel eller slafvars bortförande bestämdt var, och varder fartyget till sådant ändamål begagnadt, medan han derå i tjenst är; straffes, såsom medhjelpare, efter 3 Kap. 4 §, ändå att han med slafvarne eller deras behandling sig ej befattat. 3 §. Utrustar, upplåter eller befraktar man fartyg till slafhandel eller slafvars bortförande; varde, der fartyget ej till sådant ändamål begagnas, dömd till straffarbete från och med fyra till och med åtta år. 4 §. Penningar eller deras värde, som någon till slafhandel eller befraktning af fartyg till slafvars förande, eller till utrustning af fartyg, som i 3 § sägs, användt eller sig betingat, vare till Kronan förbrutne. 5 §. Har någon med våld eller annorledes bemäktiga! sig annan och honom å öde ort eller annat sådant ställe utsatt, att uppenbar fara var för hans lif; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år. Fick den utsatte deraf svår kroppsskada; dömes lill straffarbete på lifstid eller från och med åtta till och med tio år: ljöt han deraf döden; miste gerningsmannen lifvet eller dömes till straffarbete på lifstid. 6 §. Den, som olodigen, med våld eller annorledes, bemäktigar sig annan och honom, emot hans vilja, ur riket förer, så ock den, som, utan löräldrars eller förmyndares samtycke, förer ur riket barn, som ej fyllt femton år, ehvad det sker med dess vilja eller ej; dömes till straffarbete från och med två lill och med sex år. 7 §. Har den, som annan bortfört, efter ty i 6 § sägs, tvungit honom till främmande krigseller skeppstjenst, eller eljest i tvångstillstånd honom försatt; dömes till straffarbete från och med sex till och med tio år eller på lifstid. För öfvar man sådant brott mot annan utrikes, utan att hafva honom dit fört, såsom i 6 § sägs; dömes till straffarbete från och med två till och med sex ar. 8 §.
Vara nedkommen till den andre undre Kahlflätsseh; att Bolaget vid Uttagändet af hvarje års andel af understödet, borde vara skyldigt Visa, att Arbetet under det föregående årét be* liörigen avancerat, samt att i händelse, vid en slutligt skeende undersökning, Bolaget skulle beBihurKg till Riks St, Prat, 4;dt Sami, N\r 179.181* .1426 Slätsoch. Besvcirs-Utskottens Betänkandert. finnas hafva eftersatt sin skyldighet i afseende på Arbetets tillbörliga fulländning, Bolaget da matte antes förbundit, att till Stats-Verbet återbära, hvad det af understödet kunde h; fva lyfta 11 till hvilken ända Bolaget vid emottagande af första årets belopp borde afgifva skriftelig förbindelse för fullgörandet äf ofvannämnda vilkor. Skulle Riksens Höglofl. Ständer pröfva skäligt, att Utskottens nu gjorde förslag bifalla, forde i sådan händelse Riksens Höglofl. Ständer finna nödigt, att härom lios Kongl. Maj:t göra underdånig anmälan, med framförande tillika af den underdåniga anhållan, det täckteS Kongl. Maju i Nåder låta vidtaga de åtgärder, Sorn med afseende på ofvan upptagne förbehåll kunna anses nödige. Örn åter Delägarne 1 Skånska Stenkolsverket, fernot det föreslagna understödet icke skulle vilja åtaga sig utförandet äf ifrågavarande kostsamma företag, finna Utskotten billigt, att delägarne likväl intill nästa Riksdag bibehållas vid åtnjutande af de Prertiie - förmåner, sorn Riksens Ständer vid sistledne Riksdag deni förundt. Hvilket allt tili Riksens Höglofl. Ständers Egen upplysta pröfning vördsammeligen Under-* ställes. Stockholm deti 15 Maji 1818* Riksens Höglofl.
Man underlät då att säga huru förhållas skulle då den ordinarie föredraganden vore hindrad att sitt embete utöfva, äfvensom att gifva närmare bestämmelser för de fall då Regering under Konungens frånvaro skall förordnas. Ehuru således det nu förevar, förslaget visserligen kunnat göras mera omfattande, är det likväl så beskaffad!, att vi mycket väl kunna antaga detsamma för att fylla den mest i ögonen fallande luckan i grundlagens stadganden i delta fall. Man har deremot anmärkt, att de t. f. föredragande, som här föreslås, icke skulle slå i det ansvar för sina rådslag, som vederborde; att de icke skulle kunna vägra sin kontrasignation. Jag ber då att få fästa uppmärksamheten pä innehållet af lista punkten utaf 106 § Reg.F., der del tydligen förutsattes all sådane t. f. föredragande kunna finnas och der deras åliggande och ansvarighet jemväl antydes. Början af nämnde § har nemi. följande lydelse: ”Finnér Utsk. af dessa prot., att någon statsrådets ledamot, eller någon för tillfället förordnad föredragande, etc., då skall Const.Utsk. ställa en sådan under tilltal af just.-ombudsmannen inför Riksrätten”. Häraf synes då tydligen, att om det förslag, sorn nu diskuteras, skulle blifva grundlag och Konungen således uttryckligen berättigas att förordna sådane för tillfället föredragande, som i nyssnämnde § omförmälas. sä skulle Den 19 Januaty e. m. 171 dessa vara underkastade samina ansvar, som stats-radets ordinarie ledamöter. Antagandet af det hvilande förslaget skulle således blott innefatta en legalisering af livad hittills i det afseendet tigt ruin. Jag vill icke uppehålla K. o. Ad. med något vidlyftigare utvecklande af de skid, som föranleder mig att tillstyrka antagandet af merberörde förslag. Jag är öfvertygad att livar och en, som läser den K. proposm i förening med grundlagen, icke skall deruti finna någon anledn. till de farhågor, som här blifvit framställde, utan skall med tryggt samvete kunna densamma antaga. Gr. Lagerbjelke, Gust.:
Utlåtande, i anledning af erhållen återremiss å betänkandet N-.o 241, angå ende väckt fråga dels om framtida försäljning af kungsgårdar ock andra kronolägenheter, dels om förändring af de i afseende på utarrendering af kronans fasta egendomar å landet nu gällande föreskrifter. (/. A.') l:o Från Bonde-Ståndet har Stats-Utskottet erhållit återremiss å sin uti betänkandet N:o 241 gjorde hemställan, alt de af Herr Danckwardt och Lars Bygden väck le motioner om en allmän skatteförsäljning af kungsgårdar och andra krono-lägenheter, äfvensom den förstnämndes förslag, rörande inskränkning i tiden för dylika lägenheters utarrenderande, icke måtte till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda; men som betänkandet i denna del blifvit af de trenne öfriga Riks-Stånden godkäridf, hvadan, jemlikt 75 §. Riksdags-ordningen, förevarande fråga är af Rikets Ständer afgjord, lärer något vidare yttrande i detta ämne från Utskottets sida icke erfordras. 2:o Det af Utskottet uti betänkandets sednare del under momentet l:o föreslagne stadgande, att, vid framtida utarrenderingar af kungs-och kungs-ladugårdar samt andra krono-Iägenheter, hvilkas arrenden ingå till Stats-Verket, bör utsättas så väl ett minimum som ett maximum för arrendets belopp, är af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden bifallet, dock af Ridderskapet och Adeln samt BorgareStåndet med det tillägg, att framför orden »ett minimum» skulle införas orden »vid hvarje Auctions-lillfälle»; hvaremot Bonde-Sfånjlet återremitterat jemväl denna del af betänkandet.
Fparre nyssnämnt, är det allmänt, att hvarest gudstjenst hålles, sker det för öppna dörrar. Mig synes att man i K. M:ts Propos. velat utgjuta sin ovilja emot olika tänkande. Då statskyrkan lemnar enhvar tillträde till sin gudstjenst, inser jag icke hvarför man skall göra ett motsatt stadgande för en dissenter-församling. Jag kan dessutom icke gilla den åsigten att polismyndigheten ensam skall ega tillträde till dissenters gudstjenst, så framt ej något uppträde der försiggår, och då får den intränga äfven i våra kyrkor. Jag kan således icke inse anledningen till detta stadgande, så vida den icke är att statskyrkan äfven härutinnan vill visa sin absolutistiska makt. Frih. Hamilton, Hugo: Jag har begärt ordet blott för att upplysa om hvad som verkligen är kändt för något hvar, åtminstone på landet, nemligen att det är en allmän sed att stänga kyrkan, på det icke gudstjensten måtte störas. Denna frihet har alldrig varit förvägrad, och jag kan då ej inse, hvarföre icke äfven främmande trosbekännare må få ega en sådan. Hvad åter beträffar, att den offentliga myndigheten der skall hafva tillträde, så får jag bekänna, att jag icke vet hvad den har der att göra, så vida icke några våldsamma uppträden ega rum, och sådant kan väl icke gerna inträffa, då kyrkan är stängd. Då emedlertid den offenliga myndighetens rätt icke gerna bör kunna missbrukas, anhåller jag om bifall till K. Häruti instämde Gr. Anckarsvärd. Hr af Sillén, Abraham Wilhelm: Jag vill blott med några få ord anmäla, att jag i detta fall anser Utsk:ts förslag bättre än K. M:ts Propos. Om nemligen dissentierande församlings gudstjenst alltid skall hållas för öppna dörrar, så blifva dess läror på det bästa och mest pålitliga sätt kontrollerade af allmänna opinionen, och derpå kunna båda parterna icke annat än vinna. Äro dissenters’ läror sådana, att de kunna trotsa motståndare, så är ju det en fördel att de blifva kända; är deremot förhållandet motsatt, så är det en vinst för den kristna församlingen i allmänhet att dylika läror så fort som möjligt varda dräpta genom opinionens makt.
Anmäldes och emoltogos 2:ne K. M:s Öfverstekammarjunkare, Capitaiue-lieutenanten i Survivance vid Lifdrabantcorpsen, Öfversten i Arméen, R. af K. Svärdsorden, K. Ryska St. Anmc-Ordens 2:dra Class och K. Preussiska Johanniterorden, Slorkorss af K. Bajerska St. Michaels-Orden samt G. af K. Brasilianska Ordens Södra korset och af K. Danska DannebrogsOrden, Hr Gr. Ludv. Ernst von Stedingk, och Öfversten i Arméen, f. d. Adjutanlen hos Högsls. Konung Carl XIV Johan, R. af K. Svärdsorden, K. Ryska St. Annm-Ordens 2:dra Class och K. Grekiska Frälsarens Orden med guldkrona samt C. af K. Spanska Orden Isabella Catholica, Ilr Gr. Erik Aug. Lewenhaupt, hvilka å E. M:s höga vägnar kallade och bjödo R. o. Ad., att i morgon kl. lif. m. vara K. M. till mötes i Storkyrkan till riksdagspredikans afhörande och derifrån till K. M:s rum å K. Slottet uppträda, för alt beledsaga H. M. till Rikssalen. Ex. Hr Gr. o. Landtm, anmodade Hrr Öfverstekammarjunkare, att lill K. M. framföra R. o. Ad:s uud. vördnad jemte försäkran om efterkommande af K. M:s nåd. befallning. Sedan Hrr Öfverstekammarjunkare blifvit på vanligt sätt utbelcdsagade, tillkännagaf H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, att K. M. i nåder inbjudit 48 ledamöter af R. o. Ad. jemte Ridd. Secret. att i morgon efter å Rikssalen slutad ceremoni intaga middag ä K. Slottet, och anmodade II. Ex. dem af R. o. Ad:s