Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då nu kronofogden icke kan emottaga dessa sedlar, enär han icke hinner utvexla dem före levereringen, sorn inom i4 dagar skall ske; så skulle jag anse af högsta vigt, att en författning emanerade derom, att privatbanks-sedlar i uppbörden må emottagas, och då bevillningen, som utgör den betydligaste uppbörden, inom månadens slut skaU insändas till Riksg.eont., ser jag icke, att någon våda kan uppstå, om för privatbankerna finnes ett vexiingscontor i hufvudstaden, der transactionen med Riksg.eont. kari uppgöras. Genom en kungörelse om privatbankssedlars mottagande i kronouppbörden skulle alla nuvar. olägenheter häfvas, och jag trqr en sådan tillåtelse vore ganska lämplig. Hr Ribbings åsigt, alt förevar, motion ej skulle kunna till Utsk. remitteras och handläggas, bestrider jag helt och hållet. Hr 'Hjerta, Lars: Jag anmälte mig egentligen i anledn. af Hr Ribbings anmärkning, att förevar, motion skulle vara stridande emot go §:n RegF., en fråga, hvilken jag anser alltid böra med största uppmärsamhet bevakas. Jag tror, att motionen, om den än angår enskilda corpora tioner, icke kan anses olaglig , enär det i berörde grundlags §. uttryckta förbud emot pröfningen af enskilda corporatiopers förhållande, endast kan afse deras redan passerade åtgärder, men icke angå stiftandet af föreskrifter för framtiden. Men då jag nu kommit att taga ordet, utbeder jag mig attihurvudsaken få nämna, att man omöjligen med privatbankerna lärer kunna komma längre, än att tillhålla dem att inlösa sina sedlar på de ställen, der de äro utgifna , hvilket är den förbindelse, hvarå sedlarna lyda. Lika olämpligt, ja äfven farligt, anser jag den siste talarens förslag om en uttrycklig tillåtelse att privatbank-sedlar skola emottagas i uppbörden; men jag ser intet hinder för kronofogdarne att på eget ansvar emottaga sådana sedlar, och genast sedermera före levereringen utvexla dem.
Ty man kan se det är en stolthet för en gammal gumma att veta, det hon icke fortplantat menniskoslägtet förgäfves. Eljest var denna mormor en envis och besynnerlig gumma. Hon hade aldrig varit utom sin födelsesocken och skulle icke gått in derpå, om man än lofvat henne guld och gröna skogar. Det visste hennes dotter och bjöd henne icke till sig ens nu ... hon ville icke sätta gumman på ett alltför hårdt prof. När Harald var fem år gammal, dog hans gode far. Den sörjande enkan hade numera intet, som bandt henne vid det fremmande landet, hon flyttade åter öfver till Finnland. Den efterlemnade lilla förmögenheten var dock tillräcklig att bekosta Haralds uppfostran. Harald blef småningom student och sedan magister. Visserligen fick han aldrig just höga vitsord, ty han var i allmänhet af ett kontemplatift lynne, hvilket är nästan detsamma, som man kallar lat. I sina slyngelår hade han en gång fått en liten skrapa af sin magister, för det han med sitt goda hufvud icke gick framom alla sina kamrater. – Jag tycker – svarade den frimodige gossen – att det med ett godt hufvud är större konst att hålla jemna steg med sina kamrater, än att gå fram om dem. – Af detta svar drog magistern den slutsatts, att pojken hade godt hjerta, och han bannade honom inte mera. När Harald gick på sitt tjugunde år, lefde mormodren icke mera och hans moder, som länge varit sjuklig, gick äfven öfver till ett bättre land. På dödssängen gaf hon honom ett bref, hvilket han skulle öppna, när han fyllde sitt tjugufemte år. Ingen förmyndare bestämde hon åt honom, men märkvärdig yngling var han, ty han utsåg sjelf åt sig en förmyndare, åt hvilken han anförtrodde värfvet att realisera förmögenheten, samt framför allt att förvara brefvet tills tiden inträffade. Så ung han var, anade han dock menniskans svaghet; det hade ju kunnat hända, att han öppnat brefvet innan den tid en döende moder utsatt.
Hvad sålunda och i öfrigt förekommit har Hofrätten tagit i öfvervägande; och alldenstund den omständigheten, att, ehuru förbud för ledamot i Diskontdirektionen att som Kommissionär taga någon befattning med låneansökningar hos det Diskontverk. i hvars styrelse de deltaga, redan var i åberopade äldre Reglementen meddeladt samt ansvar för öfverträdelse af föreskrifterna i samma Reglemente finnes i Usta och 2:dra §§ af gällande Ansvarighetslag stadgadt, Rikets Ständer likväl bifallit BankoUtskottets vid 1835 års Riksdag på anförda skäl framställda och oaktadt återremissen vidhållna förslag, utmärker att Rikets Ständer, hvilka det enligt 72:dra § RegeringsFormen tillkommit att allena utfärda Reglemente för Bankoverket och dertill hörande Lånekontor, antagit att nämnda förbud, som afser ledamöternes förhållande utom Direktionen, icke borde hänföras till de i Usta och 2:dra §§ af Ansvarighetslagen åsyftade föreskrifter angående Diskontverkets styrelse och förvaltning; fördenskull och emedan cn sådan tolkning af Ansvarighetslagen vinner stöd jemväl deraf, att fastän föreskriften, att vid pröfning af låneansökningar hos Lånekontorets
Endast igenom ett sådant allmänt bestämmande och en allmän reglering af detta ärende, en gång för alla, kunna desse ofta uppstående frågor, olika tydningar och strider blifva förebyggde, och lika rätt ske alla i denna del; äfvensom den olik 7 - g8 Stats-Utskottets het, som nu iakttages härvid för Kronans hus i Stockholm emot annorstädes, öfvergå till en rättvis öfverensstämmelse. Med Herr Commerce-Rådet Santesson instämde Herrar Ekerman, Ståhle, Winberg, Hemberg, Langenberg, Nore'us och Lundgren till alla delar, samt i den senare delen af reservationen, Herr Grefven och Ordföranden, Hr ContreAmiralen v. Schantz och Hr ÖfversteLieutenanten v. Heyne. N:o 37- Utlåtande, angående fortfarande af det understöd utaf Statsmedlen, Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning hittills åtnjutit samt om tillökning deri. (U.-A.) Uti underdånig] Skrifvelse af d. 20 September detta år, den K. M:t i Nåder remitterat till Stats-Utskottet, har K. M:ts Bef:h:de i Blekinge Län anhållit, att enär det bidrag af3ooo R:dr, som Rikets sednast församlade Ständer beviljat att intill innevarande Riksdag utgå af Statsmedlen till Carlskrona Stads Fattigvårdsinrättning, nu komme att upphöra, K. M:t, i anseende till förökningen i Stadens fattigpersonal, deraf, enligt bifogadt Räkenskapsutdrag, utgöras af Flottans UnderOfficersCorps och Gemenskap, af Officerares och CivilStatens fattige Enkor och Barn och endast ^ af Stadens cnskilte Fattige, och hvilkens underhåll i den mohn skall påfordrat Stadens mer Betänkande n. gg än vanliga ansträngningar, att än ytterligare uppoffringar å dess sida icke billigtvis kunde förväntas, i Wäder täcktes till R.
Sörfag till np författning, ^wilfet, jemte ©ftif* voelfe af ben 14- i benne tnånab, blifvit till kongl. Slaj:t i unberbå* nig^et öftverlemnabt. §• 28. Uppå kongl. 9ttaj:tS dfåbiga ffropofition, f)afwe <2Si f<^gat> att ben få fallabe Curfue-afgtften fall, ifrån od) meb år 1835 till of> meb bet år, bå näfa SvifSbag futaS, af hvarje perfon, forn be* talar mantalspenningar, utgöras meb ett minimum af en filling och ett maximum af fern filltngar banco, lifa för alla betalanbe inom htvarje &tn, efter betta ftfnämnbaS bef)of; men benna afgift må ide, utan tvib färbeleS ttvinganbe omfänbigfyeter, faffällaS till ofraaube* rörbe fögfa belopp; Och åberope 2Bi för öfrigt, i affeenbe å benna afgiftS amvänbanbe och rcbotviSntngen berför, ^x>ab QBåc afåtna unberbåniga ©friftvelfe af ben 29 Augufti 1834 Derom innehåller. §• 21). förcfe<©tånbet bär ferfilbt befutit, att bett årliga afgift till cm n-e ccnté atgiftcn <2öabfena krigsmanshus* eller Amiralitets krigSnianS*£afan, fom^,“4®SXS ©tånbet allt feban 1810 årS DvtfSbag fig frttvilltgt åtagit, nemligen tre procent af ben lönebevoillning, hvartill (Scclcfiaftfe SntbetS* och ^jenfemän bli fröa taperabe, fall äfven till näfa
Han lägger handlingarne på dombordet samt går tillbaks att stänga skåpet, hvars dörr dock oupphörligt slår upp. ADVENT Allt har sin orsak: ratio sufficiens. Denna skåp dörr har en fjeder som jag icke känner, och derför tar icke. att jag icke känner den förvånas jag, men jag frukBilan rör sig på väggen. ning, men i dag betyder det bara att den deplacerats ur jemvigtsläget. Nej, när jag får se min vålinte den der charlatanen trolla. nad, då ska jag börja på att reflektera, för det kan Bilan rör sig; det har alltid betydt halshugg fram bakifrån skåpet; han är alldeles lik Lagmannen, men har ögon utan pupiller, helt hvita som gipsstatyers. LAGMANNEN rädd. VÅLNADEN Hvem är Du? VÅLNADEN. orättfardige domaren, som kommit hit att få min dom. LAGMANNEN. Jag är icke, jag har varit. Jag har varit den Hvad har du gjort då, stackars man? VÅLNADEN. Bed för mig, Du som har rent samvete... LAGMANNEN. Allt hvad en orättfärdig domare kan ondt göra... Skall jag... bedja för Dig? FJERDE AKTEN VÅLNADEN. Ja Du som icke låtit utgjuta oskyldigt blod.! . LAGMANNEN. och för öfrigt har jag Mjt lagens bokstaf, så att jag ren. jaja, utan ironi! Det är sant, det har jag verkligen icke gjort, kan med skäl mottaga titeln Den rättfärdige doma VÅLNADEN. ta, då de osynlige sitta till doms... Ögonblicket vore verkligen illa valdt för att skäm LAGMANNEN. Hvad menar Du? Hvilka sitta till doms? VÅLNADEN pekar åt dombordet. Du ser dem icke; men jag ser dem. Det ringer i bordsklockan. En stol skjutes från bordet. Bed för mig! LAGMANNEN. Du måtte vara en stor brottsling som sent kommit till medvetande om sin skuld. Det vill jag inte, och rättvisan skall ha sin gång. VÅLNADEN. Du är sträng som det goda samvetet.
Många samvetsömma Herrar och män hafva inom Utskottet delat samma tanke med mig, någre hafva till och med reserverat sig mot Utskottets beslut; och sjelfva Utskottets Utlåtande innehåller denna vackra premiss: ”Om Utskottet, vid bedömandet af ”detta ärende, endast finge rådfråga sin enskild”ta öfvertygelse om NummerLottericInrätt”ningens skadliga inflytande i moraliskt hänseende och dess menliga verkan på mäng”den af de spelandes oeconomiska ställning, ”skulle Utskottet visserligen icke ett ögonblick ”tveka att tillstyrka denna Inrättnings upphäfvande, ” men hvad tycks? Utskottat har gjort mera afseende på Statens dock osäkra inkomst} än på moralens och hederns fordringar. Jag vågar deremot tro att detta lysande Stånd icke ett ögonblick tvekar att dela med Utskottet dess premisser och med mig samma tänkesätt om Inrättningens skadlighet och demoraliserande beskaffenhet, och således, med mera conseqvens än Utskottet, icke eller tvekar ett ögonblick att rättvisligen, ogillande Utskottets nu upplästa Betänkande, önska upphäfvande af NummerLotteriet, emedan en återremiss icke på annat villkor kan vara af nöden i ett ämne, som ej är tvetydighet eller tvifvel underkastadt, och icke borde kunna från flera än en sida betragtas, utan åsidosättande af allt hvad rätt och billighet kallas. Förlåten mig, mine Herrar, om jag talat med värma, men huru skulle jag kunnat tala med köld i ett ämne, som rör National-utan 70 D<sn 6 Junii j. m. och National-värdigheten? samt det yppersta af menniskans goda: moral-helgden? Grefve Cronhjelm, Polycarpus: Utan att vilja ingå i någon undersökning om det moralstridiga i NummerLotterie-spelet; hvilket StatsUtskottet också, i början af sitt Betänkande nogsamt synes hafva uppfattat, och utan att behöfva yttra mig om den inconceqvens som förefinnes deruti, att ett allmänt
Teaterförfattaren Gabriel Légouvé (död år 1812) fttnjöt på sin tid ett anseende som dramatisk skald *, b vilket jag näppeligen tror att efterverlden till fullo ratifierai Jag vet icke, om bans teaterstycken, t. ex. Mort d ' Abel&gt; äro utrustade med historiska noter, liksom hans lyriska dikter, men att noterna liksom poemen lemoa åtskilligt öfrigt att önska ur historisk synpunkt, det har jag inhemtat såväl af Poèmes de Légouvé, et de Vigée, troisième » däiun, revue (A Paris, an VII), som af Mérite des femmes. I den förre samlingen läses ett stycke, kalladt La Sépulture, der septembermördarne anklagas — Ces brigands dont la férocité Viola des prisons Pasyle épouvanté för attentatet mot kungagrafvarne i Saint-Dénis! Till det senare 9tycket. som vann en ofantlig ryktbarhet, har han bl. a. fogat en not om Cazotte, hvilken är af den beskaffenhet, att den, om iotet annat, bort väcka misstroende mot en sådan ljugares fabel om m: lle de Sombreuil. Som bekant, blef den gamle Cazotte räddad genom sin dotters böner den 3 (eller 4? ) september. Men kort derefter blef han åter häktad — han var komprometterad genom bref funna hos ett af Laportes, intendentens för civillistan, biträden — stäld inför brottmålsdomstolen af 17 augusti, dömd till döden och afrättad å place du Carrousel den 25 september. Légouvé åter har funnit lämpligt att göra ihop en historisk not af denna lydelse: » Det var den 12 september som man ånyo kastade honom (Cazotte) i fUngelse. Dottern tillbragte hos honom dag och natt. Redan hade hon vunnit dessa samma Marseillare, hvilka hon under den föregående faran blef tack skyldig. Hon började omsider att hoppas, då man stängde in henne ensam för sig.
En folkyra kan således såsom sådant först efter skedd undersökning af domaren qvalificeras, och såsom sådant eller uppror bör ej kunna qvalificeras en upprörd folkmassas tillfälliga och ögonblickliga skri, äfven om dervid våld skulle begås emot personer eller egendom, lif spillas eller trots visas emot offentliga myndigheten; ty allt sådant kan inträffa, om några druckna personer komma i delo med en polisbetjent. För sådana fall finnes särskild lag, och derför behöfvas icke sådana lagbestämmelser, som, i denna lag förekomma. Jag reserverar mig äfven emot Ståndets beslut, hvarigenom hvilken offentlig myndighet som helst blifvit berättigad att antyda en folksamling att åtskiljas. Jag vill derföre icke jäfva Hr von Hartmansdorffs erfarenhet att till och med prester kunna vara passande att stilla uppror; men jag förundrar mig öfver, att icke han begagnat sig af denna erfarenhet och såsom Chef för ecclesiastikverket satt sig i spetsen för stadens andlige för att skingra folksamlingen vid Stadshuset år i838. Måhända hade icke då några vidare åtgärder varit af nöden. Frih. Boye: Det gifves en hel mängd författningar, som åtföljas af förordnande, att de skola, dels 2:ne gånger, dels en gång om året, uppläsas från predikstolarna , och af alla känner jag sannerligen ingen , som är mera angelägen för den allmänhet, för den kast, som finnes i städer, der garnison är förlagd, att blifva kungjord, eller mera angelägen för hopen att erinras om, än denna. Jag anhåller således att få reservera mig emot det beslut, som R. o. Ad. sednast tog derom, att densammas kungörande från predikstolarna en gång om året skulle vara fåfängt. Hr Lefre'n: Grundlagen föreskrifver, att den sig reservera vill, skall göra det i skickliga termer. Jag hemställer om Hr Munck af Rosenschöld har i skickliga termer författat sitt anförande såsom reservant, och begär för öfrigt icke någon vidare åtgärd. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Jag anhåller kortligen att få instämma i Hr Cederschjölds reservation. Hr Frih. o.
Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 December 1854. 670 Expcditions-Utskottets Förslag till underd. Skrifvelse, A!:o SI3. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 30 Nov. 1854. Preste-Ståndet den 30 Borgare-Ståndet den l Dec. — Bonde-Ståndet den l lii hets Sländers underdåniga Skrifvelse, angående å Post-kontoren inlösbara anvisningar på lägre penninge-belopp. (Allm. Besv:s och Ekon.-Ulskms Bet:de N:o 139.) S. A. K. Sedan Rikets Ständer, dels, på grund af E. K. M:ts nådiga Proposition, beslutat införande af decimal-indelningen i Rikets mynt, och för detta såsom räkne-enhet blifvit antagen »Riksdaler Riksmynt», i värde lika med \ R:dr i silfver, dels ock derefter förordnat, att, bland de nya sedel-valörer, hvilka framdeles böra af Rikets Ständers Bank utgifvas, de tvänne lägsta komma att sättas å 5 och 1 Riksdaler Riksmynt, så få, till beredande af lättnad i penninge-rörelsen, vid afsändning med posten af sådana belopp emellan 1 R:dr och 5 R:dr Riksmynt, å hvilka, efter decimal-indelningens införande i myntet, sedlar icke komme att finnas, Rikets Ständer, i ändamål derjemte att befrämja nödig säkerhet för mindre remisser, hvilka vanligen ej afgå under rekommendation, underdånigst anhålla, det E. K. M:t täcktes, i sammanhang med decimalindelningens införande i Rikets mynt, låta anbefalla, att vid Post-kontor mätte öppnas tillfälle för bref-afsändare att köpa växel eller anvisning, betalbar vid anfordran å annat Post-kontor, å hvarje belopp under 5 R:dr Riksmynt. Rikets Ständer framhärda etc. Stockholm den 1 December 1854. *• Expeditiom-Utskoltets Förslag till underd. Skrifvelse, N:o 214.
Svårligen iiågon annan au den, att anstallandet vid telegrafverket af kvinnor icke borde betraktas annorlunda an såsom .ett barmliartighetsverk, livilket verkets styrelse visserligen hade funnit sig böra utöfva gent emot en del arbetssökande unga kvinnor, men hvars upphörande borde anses falla af sig sjalft .så snart dessa kvinnor vunnit sin iitkoiiist, för s i vidt nämligen detta skett genom ing6ade af giftmnzfil, ty intet annat satt för vinnande af bärgning, såsom t. ex. genom arf, ' anföres såsoin anledning till skiljande från befattning hos telegrafveYket. För 25 år sedan torde möjligen ett sådant betraktelsesätt liafva varit öfverensst~iniuaiide med en inera allrnan mening rörande kvinlig v&amp;ksamliet, men näppeligen kan det vara hållbart i vHr tid, då kvinnan fått tillträde till och med erliand framgång verkar inom ett stort antal af de arbetsområden, livilka fordom voro inannen uteslutande förbehållna. Å t denna den nyare tidens åskådning beträffande fördelningen af sainliallsarbetet inellan man och kvinnor kan inan val afven anse att koiigl. telegïafverket liar skattat; ja det bör ej anses för djärft att påstå, att anstallandet i telegrafverkets tjiinst af kvinnor, hvilkas aflöningsansprhk fortfarande äro vida 18; re an männeizs, icke. ar mindre förmånligt för verket an för kviiliian. Såsoni ytterligare skal för afskedande af kvinlig telegrafist vid hennes inträde i äktenskap anföres i nyss %beropade cirkular, att kvinna vid giftermal koinnier » under mannens målsmanskap », hvilket, likasoin » öfriga liarvid förekoininande omstandiglieter~ borde anses utgöra anledning till hennes skiljande frbn tjänsten.
"Var stilla!" sade Maja Lisa åt Mina, som höjde sig på tåspetsarna bakom henne, för att också hon skulle få se herrarna äta. "Var stilla, så att de inte märka något. En vacker karl, den der unga magistern, är han inte? Och så artig mot frun, att man inte så kan säga. Men nog tyckes maten smaka dem. Ser du, hur aptekarn tar för sig på tallriken. Brödet blir slut, gud välsigne! Spring och skär upp, jag skall gå efter korgen." Med röda kinder och så förlägen, att knäna darrade, skyndade Maja Lisa att taga korgen från bordet. Hon trodde att allas ögon följde hennes rörelser, hvilket likväl var ett stort misstag, ty herrarna märkte henne knappast. John och Leistén fortsatte sin i löfsalen började dispyt, men Nymark och Alma sutto vid bordsändan och talade om annat. "Ni kvinnor äro alls inte politiska," sade Nymark. "Borde vi då vara det?" frågade Alma. "Naturligtvis. För er egen skull, ser ni. Den, som inte förstår bevaka sin fördel, blir ovilkorligen den förlorande parten." "I hvilket afseende menar ni att vi skulle förlora?" frågade Alma. "I det, som är er tillvaros grundval och kärna. I er kärlek." "Äro vi den förlorande parten i vår kärlek?" "Onekligen. I kärleken är kvinnan slaf och mannen herre, fastän det borde vara tvärtom." Alma skrattade. "Och hvad är orsaken dertill? Förklara det!" "Gerna. Kvinnan blir den förlorande parten i kärleken endast derför, att hon låter mannen bli den vinnande." "På det der blir man inte klok." "Vänta, jag skall förklara mig tydligare. I början, när mannen söker vinna en kvinnas gunst, är hans kärlek eldig och stark, inte sant?" "Ja visst." "Ända till dess kvinnan öfverlemnar sig och säger: jag är din." "Alldeles." "Då har mannen segrat, och genast förlorar kvinnan sitt välde öfver honom. Ser ni, mannen älskar sport och täflingslekar. När han inte mer behöfver täfla om en kvinnas kärlek, förstår han inte längre sätta värde på den. Det är hela hemligheten." "Bra att man får veta.
Skjuls. Väghållning. Summa Stats-Bidrag. 46,999j 32 i — J 20,6271 t ; —; 41,497 j 26 j — J 46,863,1 sj tj 703,2661331 n T A IS E Ii ii för §tadei*ne Inom Jönköpings Elin. Jnrrl. Ilf.särb af Medelafkastning, sedan utsädet ITnderhållne Kreatur. Upnskattadt värde. t åt. 1 8 i-^ ar aldra get. sfg cz> TT B e v i 11 n i ngsr <"0 O crq £ g a a Bruk. MannEfter Bevillnings-Förordningen * / ÖQ ^ ?r >■■■ 3 o H 3 3 H B5 Cso W o s SS SS a >■ 55 c 23 3 < o 59 Sso w o 3 29 09 3 CL -t 55 o as 3 8T O X 3 o crq CT O 290 GC Hus och Jord. fakturverk, Ovarnar Summa. Andra Artikeln. Bränvinsbränningsafgift. 7» o ■-j 7? O <*) 3 re <*> 3 SS £ 3 SS £ Q. 3 s as p B fl3 SD: Q. re OS £ P 29: Q. o VI 29 TT 29 •p m. il]. lista Art. efter 2 §. Jord, Hus, Tomter etc. Borgerlig Näring. efter 36 §. Personer, ej hörande till viss Summa. 3:dje Art. näring Junköitiugs Start, St. Tid Tid Tid Mt. T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r T:r St. St. St. St. St. St R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r. R:dr s. r.
Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln.. S. D. Beslöt Ridderskapet och Adeln, att det ärende, som innefattas i Stats-Utskotlels Utlåtande N:o 345, i anledning af dels afslag, dels ålerremiss å åtskillige uti memorialet N:o 301 framställda voterings-proposilioner, mätte hvila, tills Protocolls-uldrag derom från de öfriga Stånden inkommit; och att delta beslut skulle meddelas Högvördige Presteoch Välloflige Borgare-Stånden, från hvilka Protocolls-uldrag i ämnet ännu icke ankommit, med begäran om meddelande från dessa Stånd af de beslut, Stånden falla så väl i hufvudsaken, som i afseende på föredragningen af detta ärende. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 30 sisth September och den 14 sisth October på bordet lagde Betänkande N:o 125, i anledning af väckta motioner om ändring i 5 Cap. Missgernings-Balken. S. D. e. m. Återremitterades Lag-Utskottets, den 30 sistlidne September och den 14 derpåföljde Ocloher, på bordet lagde Betänkande N:o 127, ian - Prot. Uldr. cl 4 Aor. 1840.3 ledning af vackla molioner om ändringar i Ansvarighets-lagen för Siats-Rådets ledamöter. S. D. Biföll Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets den 30 sistl. September och den 14 derpåföljde Oclober på bordet lagde Batänkande N:o 132, i anledning af \äckt motion om ändring af praescriptions-tiden för klander å fast egendom. S, D. Afslog Ridderskapet och Adeln Lag-Utskottets, den 30 sistl. September och den 14 derpåföljde October, på bordet lagde Betänkande N:o 133, i anledning af vackt fråga om närmare bestämmelser, huru förfaras skall, då, vid lagfarts sökande, fullständiga åtkomsthandlingar saknas. Från Ilögvörd.
(Bevilln.- och Ekon.-Ulsk:ns Bet., N:o 2.) S. A. K. 1 ändamål alt befrämja en lättad inrikes brefvexling jemte förenkling i så väl uppbörden af Postverkets intrader som de härvid erforderliga kontroller, hafva, nied åberopadt stöd af andra länders under sednare tider vunna erfarenhet, hos Rikets Ständer blifvit framställda åtskilliga förslag, hufvudsakligen sammanstämmande deruti, att, till ernående af berörda m. fl. fördelar, utan att såmedelst för framtiden beröfva Postverket tillräcklig inkomst, porto-afgiften för alla bref af samma vigt, hvilka emellan orter inom riket försändas, skulle jemkas till lika belopp samt erläggas med ett å brefvens baksida fästadt serskildt slags stämpladt papper, genom hvilka förändringar äfven möjligt blefve att vid postvägarne, der sådant lämpligen ske kunde, med obetydlig kostnad inrätta nya mottagningsställen för bref, hvarest penningeuppbörd ej komme att ega rum. Vid pröfning af de i ämnet sålunda gjorda framställningar hafva Rikets Ständer, ehuru bestämmandet af ett lågt medelporto, lika för hvarje bref om samma lodtal till alla orter inom riket, utan afseende på afståndet dem emellan, samt införandet i sammanhang dermed af brefmärken, hvarmed postporto finge betalas, troligen skulle icke allenast föranleda en ökad brefvexling, utan äfven åstadkomma en nyttig förenkling i uppbörden och redovisningen af postmedlen samt i öfrigt fördelaktigt inverka på industriens och handelns utveckling, likväl derjemte måst 94 Expeditions-Utskottets Förslag till und.