Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St:s granskning af Statsrådets prot.; så enär föreskrifter i detta ämne finnas i 76 §:n Riksd.Ordn, och deras upptagande i ansvarighetslagen följaktligen är helt och hållet ändamålslöst, synes denna § kunna utgå. Frih. Boye: Må det ursägtas mig, att jag ännu en gång till Hr Frih. o. Landtnäs samt Ståndets uppmärksamhet vågar framställa skiljaktigheten af de frågor, hvilkas sammanblandande nu pågår, då man vill alt vi skola votera om contra-propos. Gr. Spens begär att 1 1 §:n skall uteslutas: på denna begäran hafva vi fått den propos.: vill R. o. Ad. behålla eller icke behålla §:n? Svaret på denna propos. har Hr Frih. o. Landtm, förklarat sig hafva uppfattat så, att beslutet vore det §:n skulle qvarstå. Nå väl! derpå begärde Gr. Spens votering, och det är denna fråga som först skall afgöras, innan den af Hr Cederschjöld väckta kan komma under pröfning. Och hvad vill väl Hr Cederschjöld? Jo, detsamma som jag och troligen de fleste; han vill att §:n skall stå qvar, men med en viss föreslagen förändring. Vi böra således först afgöra om vi vilja hafva §:n qvar eller icke, och först derefter, om vi vilja i densamma göra någon förändring eller icke. Hr Frih. o. Landtm, afbröt Frih. Boye och fästade hans uppmärksamhet deruppå, alt nu icke annat än innehållet af den blifvande contra-propos:n borde vara föremål för öfverläggningen. Frih. Boye: Jag ber vördsamt att Hr Frih. o. Landtm, ej ville sammanblanda frågorna. Den första or den, huruvida R. o. Ad. vill bibehålla §:n eller icke; den andra, och den som ej kan komma under öfverläggning förrän den första blifvit afgjord, är åter den, om R. o. Ad. vill göra nä gon - Den 7 April. 353 gon förändring i ii §:n.
Jag skulle ej anse någon synnerlig våda uppstå för de resande, sorn fingo vidkännas denna tillökning, och för ingen del tror jag det vore nödigt alt öka tjenslemännens lön i anseende till deras resor. Så betydlig blefve icke den tillökta kostnaden, men forvagnar skulle säkert, i följd af skjutslegans förhöjning, komma i gång af sig sjelfva, och om hvarken sådana eller entreprenader skulle derigenom tillvägabringas, utan bönderne skulle vilja skjutsa sjelfve, så bevisades, att det icke är den moraliska förbättringen, de söka, utan penningarna, de vilja komma åt, och jag fruktar, att det ännu, innan en lommande generation får högre bildning, är för tidigt att blifva förmyndare för en så stor folkclass, sorn Svenska allmogen, och kunna bibringa den en annan öfvertygelse om hvad som är dess egen nytta. Så mycket förstår den nog sjelf, att det är nyttigare att få än att betala skjutspenningar, och anse bönderne det nyttigare alt slippa skjutsa och Den 10 Juni c. m. 211 deremot använda sitl arhcle på jordbruket, så blifva de nog villige att ingå på entreprenader. Må rean derföre lemna det åt dem sjelfva att afgöra. Jag vill göra en an marko-, emot Utskts förslag, att den skjutsande må anvisas lämplig plats att sitta på det åkdon han skjutsar. Atskillige talare hafva förut deremot gjort erinringar, men jag vill omtala ett exempel, som jag sjelf varit vittne till, och hvarom jag hållit på att blifva kallad till vittne inför domstol. I Telje koinmo 2 herrar åkande i en liten egen vagn och den ene körde sjelf. Bakom den följde en bondvagn med deras saker, der så väl den bonden, som körde vagnen, som den, hvilken följde med för att hemta hästarna tillbaka, skulle sitta. Men nu står det i den gamla skjutsförfattningen, att den skjutsande skall hafva sin plats jemte den resande. Denna föreskrift ville skjutskarlen göra gällande och påstod att erhålla plats jemte den ena herren, och att den andre skulle sätta sig bredvid bonden på bondvagnen.
Fröken Holmstrand var af opasslighet hindrad att uppträda, hvarför hr Lundqvist i stället beredvilligt sjöng Svedboms bekanta ballad » Sten Sture », som vanligt målande och karaktäristiskt. Stormande applåder framkallade signora Labia, då hon med sin härliga stämma enkelt och varmt på god svenska sjöng » Djupt i hafvet ». Fröken Hul ' tings utförande af ocean-arian ur » Oberon » förtjänar erkännande: denna aria torde dock ännu vara för mycket fordrande för den unga sångerskan. H r Vallenius sjöng några finska och ungerska folkvisor, i hvilken genre han som bekant excellerar, och hr Lundmark väckte bifall med en romaDS ur o p. » Hertig Magnus och sjöjungfrun » samt » Nocken » af Kjerulf. Programmets första nummer, utfördtaf matinégifvaren, hade saklöst kunnat uteslutas. Operasångaren Johannes Elmblad gifver i morgon lördag konsert i Musikaliska akademien med biträde af fröknarna Selma Ek och Alfhild Larsen. Programmet är förträffligt, och vi förespå fullt hus. Fru Lilian Sandersson, en af kontinentens mest berömda sångerskor, konserterar härstädes den 7 april med biträde af violinisten Charles Gregorowitsch och pianisten Hans Briining. Berättelse af Georg JYordensvan. (Forte.) Aja skrattade, hon såg ut att vara vid g o d t lynne: » J a g har alls inte ' skjult m i g '. Tvärt o m! V e t ni, tack vare den här unge gentlemannen har j a g varit m e d o m oerhörda saker. I förgår kväll på en väldig atelierzwyck hos m o n - sieur Gasque, symbolisten. D e t var en splittergalen tillställning. Man känner pariserartisterna, det finns inte maken till galningar. M e n liffadt ' var det. Till sist auktionerades den öfverblifna maten bort. J a g ropade in en fårstek. o c h den festade vi på i går uppe h o s mig.
C E D E R S C H I O L D BEHANDLAR MED MASSSGE: MAGOCH TARMSJUKDOMAR, NERVÅKOMMOR, ' KRONISK SNUFVA OCH SVALGKATARR, FRUNTIMMERSSJUKDOMAR M. STHLM, STALLFL. MIDT EMOT GRAND HOTEL. Sv. Panoptikon CROSSE &amp; BLAGKWELL, L™ Stockholm. L - * Största sevärdhet. * O N D O M rsr. HOFLEVERANTÖRER TILL H.M. DROTTNINGEN AF ENGLAND. 4 4 Malmskilnadsgatan Förtenning med Allm. INKOMSTER. Kr. Premier 157,905,778,02 Räntor etc. - 47,342,839,26 Kr. Kr. I tr. upp. Lokalen öppen kl. 10 f. m. — 4 e m. Profver portofritt till landsorten 8,223 vinster, däraf å Nordiska Museets Lotteri 500 kr. o. s. v. Pris för Nordiska Museets Lotteri lott 10 kr., Nordiska Museets Lotteri landsorten Nordiska Museets Lotteri kvid och 40 öres porto. Nordiska Museets Lotteri Fredsgat. Alldeles oskadad ^ ^ ^ ^ ^ ^ ^ erhålles genom att begagna åtföljd af li(G. J O H. L U N D S T R Ö M S t e n k o l, l:ma maskinkrossad &amp; EN UNG FLICKA MED 2 ÅRS VANA I YRKET ÖNSKAR, FÖR VIDARE UTBILDNING, PLATS I STÖRRE AFFÄR, HELST I STAD. SVAR INOM 14 DAGAR TILL: » MODIST », ARVIKA, PR. (385) U C:o. B ARNSKOTERSKA.EJ FÖR UNG SAMT FRISK, SNÄLL OCH VILLIG, DÄRJÄMTE KUNNIG I HANDARBETE ERHÅLLER PLATS I SKÅNE, — SVAR MED REK.
Det händer dock, och jag medgifver att det händer ofta, att, sedan man lyckats att visa dem vigten af utgiften, så blifva de böjda att gå in på sakan, men äro hindrade derifrån af instruktionen. Likvisst förklara de, att de vilja göra hvad de kunna, när de komma till sockenstämman. Då kan det emellertid hända, att den socken, som mer än de andra har fördel af saken, icke dertill vill bidraga, utan låter de andra betala. Ar det någon rimlighet häruti? Under sådana förhållanden, och då det är kändt af alla, som varit på landet, att socknarnes ombud vanligen komma med instruktioner att afslå allting, är det i sanning icke någon fara för en ökad beskattnings-lusta hos häradets representanter. Utan att hafva erfarit, hurudan landstingens karakter kommer att blifva, föreställer jag mig att personer skola framstå och lyckas gora sig hörda, hvilka yrka att landstinget bör utmärka sig genom storartade företag; yrka på att lån för ändamålet får upptagas, vore det än utom landet, o. s.v.; och inom andra orter skall man ej underlåta att såsom exempel framställa dylika storatade beslut; men så komma i sanning icke häradsboerna att göra. Jag skulle, lör min del, icke förorda en institution af ifrågv:de beskaffenhet, så vida jag icke visste, att några vådor af densamma icke äro att befara, och om jag icke hade mig alltför väl af erfarenheten bekant, att det för närvarande är omöjligt att åstadkomma ett för häradet bindande beslut. Man har så mycket talat om splittring, och det är egentligen de personer, som förr aldrig kunde få nog af kommunalinstitutioner, som nu framhålla detta inkast. Huru någon splittring skulle kunna uppstå genom en härads-representation, kan jag icke inse. Jag kan icke annat än tillstyrka, att Betänk:t återremitteras, och att Ekori.-Utsk:t täcktes taga i betraktande, huruvida en så simpel sak, som här är i Iråga, eller att gifva en institution, som redan finnes, en form, hvarigenom ett gemensamt beslut kan åstadkommas, må kunna möta några hinder. Frih. Rappe: De sednare talarne hafva få fullständigt vederlagt mina motståndare, att jag icke behöfver tillägga mycket.
Första Sänfvudtiteln, innefattande Kongl. Hotoch Slotls-stalerna, upptager de förra till Runt Kuli 1,185,500: — och de sednare till » » 115,900: — tillsammans R:mt R:dr 1,301,400: — En följd af de förändrade förhållanden, som inom Konungahuset intriidt, genom Hans Maj:t Konung Oscar I:s dödliga frånfälle har varit, att de i Riks-staten uppförda anslag af tillsammans 177,000 Rulr, hvilka Hans Majit nu regerande Konungen och Dess höga Gemål tillförene, såsom Kronprins och Kronprinsessa egt att uppbära, blifvit från och med sistlidne Augusti månad besparade. Deremot och då minnet af den ädle, bortgångne Konungen, jemte den vördnad och tillgifvenhet, som Hans pligt-trogna, sjelfuppoffrandc maka genom sina höga egenskaper förvärfvat, innebär en kraftig uppmaning, icke blott för nuvarande Konungens sonliga hjerta, utan ock för Svenska folkets Ombud, att bereda Hennes Majit Enkedröttningen Josephina en Henne och Nationen värdig ekonomisk ställni ng, vill Kongl. Maj:t härmed föreslå, att för bemälda Hennes Majit, till hvars enkesäte Tullgarns kungsgård är, enligt Rikets Ständers skrifvelse den 27 Augusti 1823, bestämd, måtte dessutom anslås en hofhållnings-summa af lika belopp, som Hennes Majit Enkedrottningen Desideria uppbär eller Runt R:dr 120,000: — Hans Majit Konungens broder Flans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne, hvilken under Sin Höge Faders lifstid åtnjutit på Riksstaten endast 10,000 R:dr, synes vid numera upphunnen mogen ålder, böra skäligen erhålla ett llofhållningsanslag af 50,000 Ridr eller, i händelse af Hans Kongl.
Evangelium, att jag i thenna sak skall vittna och gifva tillkänna allt hvad mig frågadt varder och jag vet handt och sannt vara, så alt jag icke skall något dölja och förtiga, som till sakens och sanningens upplysning lända kan, så sannt mig Gud hjelpe till lif och själ”. Dervid uteslutas, ur nuvar. formuläret, följande ordalag: ”hvarken för vänskap, skyldskap, svågerskap, gåfvor och skänker, räddhåga, hat eller afund, nytta eller skada, eller hvad thet vara må”. Derefter uteslutas längre fram orden: ”utan allt, thet mig therorn vitterligit år, redeliga på mitt samvete bekänna och uppenbara.” De der mellanmeningarne torde kunna gå bort; dels emedan, på salt Utsk. anmärkt, de många uppräknade rnotiverua icke omfatta alla omständigheter, som möjligen kunna tänkas, och således blifva ofullständiga och dessutom äro onödiga, enär de innefattas i uttrycket: ”eller hvad thet vara må”; dels ock, hvad de af mig mot slutet af §:n anmärkte orden beträffar, emedan de innehålla ett upprepande i andra termer af hvad nyss förut är utlofvadt. Nog behöfves det ofta att för allmogen flere gänger upprepa en sak, således har delta återtagande af i grun den samma förpligtelse väl haft sin orsak; men man har kanske derigenom affatlateden i något för långsträckt ordaställning; hvilket gör, säges det, att vittnet ej tillräckligt noga följer med i tankarna. iMen om man vidtager den förkortade redaktion, som jag vördsamt föreslagit, så blefve formuläret ej längre än att hvarje vittne under hela tiden för edens Biläggande måtte kunna hålla uppmärksamheten fästad på hvad det säger. Jag har likväl ej velat utesluta ett uttryck utur eden, nemi. att man skall lofva att svara på ”allt hvad som frågadt varder”.
N:o 36, intilldess från StatsUtsk. utlåt, inkommit öfver en till detta Utsk. remitterad motion af Nils Pehrsson från Södermanlands län om till visst belopp föreslagen ersättning af passevolancemedlen för tågande truppers inqvartering. Hr af Dalström, Gust. Jac.: Jag hade ämnat att vid förevar, betänk, anföra några erinringar; men sorn jag hör, att BondeSt. inbjudit till uppskof med frågans afgöran - 54 Den 2 Maj c. ra. •» de, förenar jag mig dermed och begär således, att betänk, må ytterligare hvila på bordet. Frih. Gederström, Jac.: I händelse förevar, betänk, icke vore af den beskaffenhet, att det fordrar omarbetning, innan det kan antagas, skulle jag icke vara emot att bifalla den gjorda inbjudningen om uppskof med frågans afgörande. Men ehvad utgång saken än må få, är det nödvändigt, att ändring kommer att äga rum i Utskrs yttrande ang:de markegångssältningen i afseende å de ifrågavar. varornas pris. Denna kunde nemligen i något län bestämmas alldeles öfver måttan högt; och det är derföre nödigt bestämma, att priset ej får öfverstiga ett visst maximum. Likaså billigt som det är, att inqvarteringsgifvaren, som då är tvungen sälja sina varor, får dem skäligen ersatta, lika vigtigt är det ock att tillse, det denna ersättning icke blir sådan, att den ända till kanske 100 proc. öfverstiger värdet af det, hvarför den skall utgöra betalning. Ett maximum bör således bestämmas, uti hvilket jemväl finnes beräknadt besväret och kostnaden vid portionernas tillagning; och i händelse deputerade fastställde ett högre belopp, skulle det åligga KammarColhm alt rätta sådant. Jag begär altså återremiss af betänk. för att efter vunnen så beskaffad omarbetning deraf, som jag yrkat, detsamma derefter må kunna förekomma i sammanhang med den fråga, vid föredragningen hvaraf BondeSt. önskat, att jemväl denna måtte afgöras. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade instämma i den af BondeSt. gjorda inbjudning.
R;dr samma mynt årligen, med tillägg endast år 1852 af 613 Rulr Ranko för den då tillkomna lyshållningen m. m. vid H. K. H. Arffurstens palats, numera, i anseende till det på sednare åren betydligt stegrade priset å så väl ved och kol samt omkostnaderne för upptagning deraf, som olja, materialier och arbetslöner m. m. vore alldeles otillräckliga, Riksmarskalks-embetet, i enlighet med Stålhållare-embetets begäran, och på grund af bifogade kostnadsförslag, underdånigst anhållit, det Kongl. Maj:t läcktes, uti Nådig proposition till Rikets Ständer föreslå, alt anslaget till inre polis-, lysoch renhållningen, hvilket nu utgjorde 11,230 R:dr, måtte förhöjas med 3,770 R:dr eller till 15,000 R:dr; anslaget till ved och kol varda från nuvarande beloppet, 25,210 R:dr, ökadt genom tillagde 8,123 R:dr 16 sk. till 33,333 R:dr 16., samt anslaget till brandväsendet och yttre lyshållningen vid Kongl, slottet och H. K. H. Arffurstens palats, nu 5,800 R:dr, ökas nied 86 6 R.dr 32 sk. eller till 6,666 R:dr 32 sk., allt Banko. Med anledning häraf hemställde Departements-Chefen i underdånighet, det Kongl. Maj.t behagade hos Rikets Sländer föreslå, att ofvanberörde anslag måtte, i enlighet med Riksmarskalks-embetels underdåniga förslag, höjas, nemligen: Bil. N:o 6 till Kongl. Maj.ls Nåd. Prop. N:o 1, örn Statsverket 1856. 61 Anslaget: Polis-, lysoch renhållning vid Kongl, slottet och Arf prinsens palats till 22,500 R:dr, Anslaget : Fed och kol för de Kongl, hofven lill 50,000 R:dr, samt Anslaget:
Men då jag nu med tillfredsställelse funnit, att äfven Friherre Anckarswärd med mig delar samma åsigter rörande Grundlagens stadganden härom, så är jag ej emot, att frågan nu afgores, och att Utskottets hemställan om besparingarnes anvisning till bestämda ändamål företages till afgörande. Friherre Cederström, Jacob'. I afseende på frågan, huruvida Ridderskapet och Adeln nu bör besluta, om Konungen äger dispositionsrätt öfver Titlarnes besparingar, torde jag få påminna, att hvad Utskottet i förevarande punkt af detta Utlåtande derom yttrat, endast är anfördt såsom motif för dess tillstyrkande af anslag på stat för ÖfverCommendants-Expeditionen, men alldeles icke innefattar någon hemställan till beslut af RiksSlånden; och således behof - 4> Den i October f. m. ves hvarken bifall eller afslag å hvad Utlåtandet i denna del innehåller. Beträdande åter det ifrågavarande Commendants-Expeditionens uppförande på stat; så bestrider jag visserligen ej, alt ÖfverCommendant i Stockholm förut icke existerat, och att en: Major af Svea LifGarde tillförene gjort Commendantstjensten såsom PlaceMajor. Men en annan fråga är, om Rikets Ständer kunna besluta ändring i den organisation af Armeen, som Kongl. Majit fastställt. Jag tror det icke. Väl kunna Ständerne neka anslag på Stat för ÖfverCommendants-Expeditionen; men följden blifver då den, att koslnaderne för denna Expedition bestridas af öfverskotten. En Talare har sagt, att de nu tillstyrkte löneförhöjningar ej äro för stora, utan snarare för små, men att han dock ej kan tillstyrka deras beviljande, emedan tillgångar dertill saknas. Det är likväl förut fullkomligt visadt, att tillgångar finnas, och de böra väl användas, då behofvet är erkändt. Att <So lagsökningar inom korrt tid ägt rum i ett Län, bevisar ej något om allmogens fattigdom; helst desse angå blott enskilte fordringar, ej Kronoutskylder, hvilka uttagas utan lagsökning.
Afven hafva Riksens Ständer erfarit, att Eders Kongl. Maj:t under den 19 April sistlidne år i Nåder anslagit, att utur Amiralitets Krigs-Cassan utbetalas ett tillökt bidrag af 833 R:dr 16 sk., eller, med de förut deraf bestådde 166 R:dr 33 sk., inalles 1000 R:dr om året till Fattigvården och den i sammanhang dermed varande Arbetshus-inrättning , såsom ock beviljat ett extra anslag af 1000 R:dr utaf 3:dje Hufvud-titelns besparingar ärligen till nästa Riksdag ; hvarefter Eders Kongl. Maj:t, uppå vägnar Carl Mörner h. t. Landtmarskalk. På Borgare-Ståndets vägnar H. N. Schivan h. t. Talman. vägnar J. A. Lindblom n. v. "Talman. På Bonde-Ståndets vägnar Lars Olsson n. v. Talman. vtterli - Dan a Juli, ■ytterligare gjord underdånig anmälan om be» hufvet af vidsträcktare understöd, under deri 21. Februari detta är ökat nyssnämnda af Statsmedlen beviljade summa med 1000 R:dr från innevarande års början och tills vidare. Vid öfvervägande af allt detta hafva Riksens Ständer funnit, att, som mängden af fattige i Carlscrona är större, än att Stadens innevånare kunna förmå att dem försörja, och. detta härleder sig dels ifrån en mängd krigsmän, och dels ifrån arbetare vid Orlogsflottan och Kronohvarfvet, hvilka äro uturståndsatte att sig sjelfva försörja, eller hafva efterleta nät enkor och barn uti fattigdom; bör denna Fattigvårdsoch Arbetshus-iilrättning af det allmänna understödjas.
Maj:t i tillfälle att tillvänja Arméen för krigets besvärligheter och den skicklighet i vapens handterande, som derunder fordras, samt med framlagda calculer öfver möteskostnaderne för innevarande år, enligt hvilka desamma uppgå till ett sammantaget belopp af 220,^29 R;dr Banco, förklarat någon nedsättning i ben rörde årliga afgift icke kunna åstadkommas. Herr Grefven har deiyemte tillkännagifvit att, enligt de förslag , sorn till Hans Majit Konungens och H. K. H. Kron-Prinsens Nådiga pröfning blifvit framställda, i afseende å Truppernes öfning framdeles, och hvilka äfven af Högstdesamme gillats , sa vidt politiska eller andra vigtiga oförutsedda och 2 2 Stais-samtAllm.Besv.o, Oec.Vtsk.
Utan en mera fullständig kännedom om lagens innehåll, hvilken ej hos alla tjenstemän kan förutsättas, skulle den, som till afsättning dömes, svårligen kunna inse, att denna påföljd innefattade något annat, än förlust af det embete, hvari han sig förbrutit; och i okunnighet derom, att han derjemte förlorat ej allenast den eller de an dra befattningar han tilläfventyrs innehade, utan äfven möjligheten att vidare på tjenstemannabanan söka sin utkomst, skulle han kanhända låta sig nöja med en dom, som, i händelse han förstått dess rätta betydelse, skolat af honom öfverklagats och möjligen blifvit ändrad. Väl har genom den i förslaget begagnade terminologien redaktionen at vissa lagrum, serdeles i 25 Kap. ej obetydligt vunnit, men denna vinst synes dock ej motsvara de olägenheter, som, efter hvad ofvan är antydt, i andra afseenden deraf kunna blifva en följd, hvarföre en rättelse härutinnan torde få anses nödig. Att det för tjenstefel hittills begagnade suspensionsstraffet blifvit uteslutet, synes ej heller fullt lämpligt. Emot detta straff har väl af Lag-Kommittén blifvit anmärkt, att detsamma skulle dels nedsätta embetsmannens anseende inom dea krets, der han är satt att verka, dels ock, såsom förödmjukande, snarare nedtrycka, än väcka håg och nit för embetsgöromålen. Den första af dessa anmärkningar synes dock sakna all betydelse i fråga om de många tjenstemän, serdeles af lägre grad, hvilkas befattning är inskränkt till fullgörande af vissa till beskaffenhet och riktning noga utstakade förrättningar och således mindre taga i anspråk det inflytande, det personliga anseendet kan medföra, och torde ej heller angående öfrige tjenstemän af erfarenheten bekräftas. Mången, som gjort sig skyldig till suspensionsstraff, har det oaktadt lyckats hos så väl förmän som andra bibehålla aktning och förtroende, och, der så ej varit fallet, torde anledningen dertill sna - 1 7 rare böra sökas hos embetsmannen sjelf, än i det ådömda straffet. Hvad den andra anmärkningen angår, synes den ej äga större tillämplighet på suspensions-straffet, än på andra straff.
Jag har emedlertid tyckt mig märka, det Hr von Hartmansdorff funnit sig bäst vid att taga råd af sig sjelf; och hvad angår det förslag, han denna gång till li. o. Ad. framställt, så fät*' jag med honom förena mig deruti. Jag anser nemi., för min del, denna fråga ännu icke vara så afgjord, eller sä väl utredd, som den bör vara. Ehuru jag medgifver, det betänkligheter hos mig uppstått, huruvida irenne Stånds beslut derutinnan äro gällande eller icke, vill jag för närvarande icke yttra mig derom; jag skulle åtminstone vilja afvakta hvad Utsk. om denna punkt säger. Behofvet af återremiss är i alla fall tydligt och klart. För min del förenar jag mig således i begäran om återremiss. Den 28 December. 679 H. Ex. Hr Gr. Björnstjerna, Magnus: Ifragavar. återremiss har ett så nära sammanhang med sjelfva hufvudfrågan, den föreslagna nya arfslagen, att jag anser R. o. Ad. uppfylla en pligt emot sig, sina efterkommande, och Riket i allmänhet, om det begagnar hvarje grundlagsenlig! medel, för att hindra detta förslag att öfvergå till lag. Med förundran har jag derföre hört, att 3:ne ledamöter af detta Ständ bestridt återremissen. Vi hafva, mine Hrr, nog många Hender eller motståndare (saken är nära nog densamma) utom dessa murar, för att icke behöfva öka deras antal inom dera, och ehuru jag vördar moliverna till hvarje opinion, kan jag likväl icke annorlunda anse dem, hvilka, af bristande sakkännedom eller omdöme, bestridt återremissen, att vara bland deras antal. Vi hafva nyligen hört, alt en man, som genom sin höga bildning borde vara öfver de fördomar, som råda emot Adeln hos de lägre folkclasserne, i ett offentligt tal, vid ett af Rikets Universiteter, och i närvaro af ett högt och talrikt auditorium, yttrat, at Svenska Adeln spelt ut sin röle, att den indragna Adelsfanan utgör dess betydelsefulla och träffande sinnebild, och alt den icke är annat mer, än skuggan af ett namn.