Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Collegium uppgifves; varande Fabriksidkarert, enligt Discont-Reglementet, alltid skyldig att, när så fordras, uppgiftens vigtighet med ed styrka; att ostämpelbara tillverkningar i allmänhet samt större delen stämpelbara, äro af så mångfaldiga slag och, i följd af deras beskaffenhet, af så olika värden, att någon tariff svårligen kunde uppgöras, hvarefter deras värden borde af Hall-Rätterne bestämmas; att således någon säkrare control å värdet, än den redan fastställda, icke stod alt vinna, samt att det i öfrigt måste ankomma på Kongl. Collegii uppmärksamhet att, så vidt ske bunde, tillse, det origtiga värden icke uppgifvas; men att deremot en och annan af de stämpelbara tillverkningarne, och deribland hufvudsakligen kläde, icke äro af flere slag, än att årliga värdetariffer derå böra kunna uppgöras; att således, och enär det icke undfallit Kongl. Collegium, att vid flallRätterne skiljaktiga grunder blifvit följda vid bestämmandet af värdet på afstämplade kläden, hvaraf följden varit att värdet på samma slags kläde blifvit i den ena Staden uppgifvet högre eller lägre än i en annan, Kongl. Collegium, för att, så vidt ske kunde, förekomma, att värdet på samma slags stämpelbara tillverkningar, för hvilka lån meddelas och som äro af den beskaffenhet, att tariffer å deras årliga värden kunna upprättas, ej må till olika belopp uppgifvas, redan gått i författning att förskaffa sig de upplysningar, som funnits erforderliga för alt bedöma lämpligaste sättet för uppgörandet af berörde tariffer. Efter hvad Kongl.
S. D. Föredrogos och bifollos Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottets nedannämnde, den 14 dennes e. m. på bordet lagde belänkandeii: N:o 93, i anledning af väckt motion om framläggande af unionskommittéens förhandlingar inför Rikets Ständer; N:o 94, i anledning af väckte motioner om fri disposition och fördelning af härads-allmänningarne på socknarne; samt N:o 95, i anledning af väckt fråga om utfärdande af fullmakter för krono-länsmän. Från Prot.-utdrag den 15 Juni 1848. 449 Från Vällofl, Borgare-stådet. S. D. Föreclrogos ånyo ock biföllos Stats-utskottets utlåtanden: N:o 195, i anledning af väckt motion om låne-understöd för förstärkning af vågbrytaren och uppmuddring af hamnen vid Wisby; N:o 197, angående ifrågaslälldt låne-understöd åt Wexiö domkyrka, samt inslitutum clinieum och läns-lazarettet i Lund; N:o 198, i anledning af väckt motion om låne-understöd af allmänna medel till reparation af domkyrkan i Linköping; N.o 199, i anledning af väckt motion om lån af allmänna medel till reparation af S:t Petri kyrka i Malmö; och N:o 200, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för undersökning af jordlagren i olika trakter af riket. S. D. Efter ånyo skedd föredragning af Bevillnings-utskottets memorial N:o 20, i anledning af serskildt utaf Borgare-stårulet fattat beslut vid handläggningen af Utskottets betänkande N:o 13, angående tullbe villningen, förklarade Ståndet sig, med vidblifvande af dess förut fattade beslut, ej ingå i uppgörande af tullvärdes-kolumn uti den blifvande tulltaxan. Från Hederv. Bonde-ståndet. S. D. Föredrogs punktvis Stats-utskottets utlåtande N:o 194, angående ifrågaställde extra stats-anslag till föremål, tillhörande civil-departemenlets handläggning; och medhanns nu till och med 8:de punkten af ifrågavarande utlåtande.
"Det är möjligt att Kongl. Majit twingas snart gripa till wapen, för att trygga Rikets Grönför och försäkra Desi Inbyggare mot wald och förtryck. Swensta Krigsmagten mäste da samlas pa de pune, ter, der faran hotar; och Kongl. Ma tt, som för sina aldrkga dagar behöfwcr lugnet, men ej någon ytterligare Krigsära, har derföre öfwcrlämnat ledningen af Sweriges Härar ät sin Son, öfwertygad, lika med hela Nationen, att Hans Kongl. Höghet stall fran Stridsfältet återföra den Urgamla Swensta Wapenfräjden, bewarad, och af nya Segrar upphöjd." "Men det är ock ountgängeligen angeläcit att Riksens Ständer stalla de medel til! Kongl. MajttS disposition, som wid ett fadant inträffande förhållande erfordras." "Kongl. Majit aberopar härwid hwad Kongl. Majit uti 7ide Puncten af Desi Nädiga Skrifwelse till Stats, Utstotlet, Veu z:dje sistlidne Junii anfört. Den z Augusti.' -rZrs fört. Det är till befordrande af en snar samt saker och ofelbar wt likställighet at en lämplig LäneOperativn, utsträckt till ett Capital, belopp af högst Tre och en half Millioner Riksdaler, som, med grund af förenämnde Desi Nådiga Skrifwelse, och sedan Riksens Ständer nu amvist nödig Fond af Tre Hundrade Tusende Riksdaler om aret, till ränta och afbetalning dera, Kongl. Majit härmedelst uppmanar Stats Utstotter att gifwa Riksens Ständer ett tillfridsställande Färsing."
Då Utskottet ofvanföre i detta hänseende tillstyrkt bruket af Pyndare, hvilket är detsamma, som de här föreslagne, större Vågarne, lärer något vidare utlåtande öfver denna motion icke behöfvas, än att en sådan vägning lemnäs åt säljares och köpares frivilliga öfverenskommelse, endast att tillfälle dertill, emot lämpelig afgift, på alla öppna saluplatser, efter möjligheten, finnes; samt att, i likhet med hvad Kongl. KammarCollegium tillstyrkt, ingen ändring göres i redan afslutade arrende contracter för ängar, som liqvideras med Parmar Hö, men hvilka contracter hädanefter icke måga påställas på Parmar, utan på Pund Hö, För sin del har Lagutskottet funnit, att, då, uti frågan om en ny författning, angående mått, mål och vigt, icke någon ändring är föreslagen uti hvad allmänna lagen om enhet uti dessa qvantiteter stadgar; så anser Utskottet (något dess vidare Utlåtande i denna fråga icke vara behöfligt. Allt hvad Utskottet således, uti ett ämne af så betydlig vigt och vidsträckt om - 47^ Besv. och Ekon. Utsk. Betänkanden. fång, framställt, varder, jemte flera Ledamöters särskildta Utlåtanden, Riksens Höglofl. Ständers vidare ompröfning vördsamt understäldt. Stockholm den 13 Maj 1823. Utdrag af Protocollet, hållet uti Riksens Höglofl. Ständers Allmänna Besvärsoch EkonomiUtskott den 13 Maj 1823. S. D. Herr Prosten Hallström anförde: ”1 en enda punct af nu upplästa Betänkande är jag af skiljaktig mening. Kongl» Vetenskapsakademien har för Decimalfördelningens införande vid torra varors mätning och beräknande föreslagit, att antingen bibehålla tunnan, med antagande af en ny underafdelning, kallad mått, eller ock att begagna kannan och en dess multipel, ett rymdemått, innehållande 10 kannor och benämndt foting. Vid framställningen af detta val, har Kongl.
Inom Balico-Ulskoltet liar (Väga blifvit väckt, huru och på hvad sätt Rikets Ständers beslut, angående 40,000 Rdr> såsom utgörande Maximi-Summan å en persons namn, i den så kallade Upplånings-Bisconten > nu mera rätteligen må förstås och tillämpas, samt om, till följd deraf, bör i Banco Reglementet be* stämdt inflyta: att dervid ej skall i beräkning tagas hvad samma person möjligen kan häfta för, såsom flufvud-Gäldenär eller Löftesman i BancoDisconten oell Låne-Contoiren, eller ock för Lån på Adier och Documenter utaf den dem emellan fördelade serskilda Fond af 5oo,ooo Riksdaler. Enligt hvad Banco-Utskottets Betäukan - B ane o-Viska Memorial, N:o i32. 5 elen N:o 5a (pag.. io5) och N:o 53 (pag. i5o) utvisa, har väl Utskottet från böljan betraktat sakerna från elen synpunkt, alt Upplånings Disconten skulle, helt och hållet, och äfven hvad det till 60,000 Rdr då föreslagna Maximibeloppet å en persons namn beträffade, vara och förblifva afskiljd från den hittills varande Banco-Disconten och Pr ovince-Låne-Contoiren; men sedermera äro hvarjehanda betydande förändringar emot Utskottets gifna förslag af Rikets Ständer beslutade, hvaribland synnerligen må nämnas; Uppoch Ullånings-rörelsens utsträckning äfven till Province-Låne-Contoirén, och frånskiljandet af de såsom Reserv-Fond påräknade Soo.ooo Rdr. Deremot hafva Rikets Ständer funnit för godt att nedsätta den ifrågavarande Maximi-Summan för Lån och andra ans varsförbindelser, tillhopa från 60,000 till 4o,ooo Rdr, hvarmed afsigten tydligen varit att betrygga Banco-Verket emot det äfventyr och de förluster, som, genom betydligare Summors utlemnande på en persons namn, vore alt befara.
Majit biföll Rikets Ständers beslut, att en gåfva af 3ooo Rldr må till Ekenmarkska slägten utbetalas af Manufactur-Discontfondens räntebesparingar, så vida de dertill lemnade tillgång, efter fyllande af andra derå anvisade utgifter; Och ville Kongl. Majit hafva inhemtat Commerce-Collegii utlåtande så väl härom, som huruledes de anstalter till förbättringar i väfnadskonsten, hvarom Rikets Stander gjort Bihang till R, St. Vrot. 1 fcJ 34- * Sami. 1 Af del. 'idje Band. g irsta Häftet. 66 BH till R. St. Just. Ombudstn. Emb. Ber. den i5 Jan. »834. framställning, må lämpligast kunna befordras till verkställighet; äfvensom Lnnötbruks-Academiens utlåtande skulle infordras i fråga om det inköp af Modellväfslolar, Rikets Ständer föreslagit. Under den 6 Februarii i83o beslöt Kongl. Maj:t utbetalning af den beviljade gratificationen under vissa vilkor, och meddelade äfven, enligt Gommerce-Colkgii hemställan, serskilda föreskrifter till spridande afen allmännare kännedom af Ekenmarks förbättringar i väfnadskonsten. Den Augusti s. å. beslöt Kongl. Maj:t, att Läns-Styrelserna skull* genom Circulaire-Bref försländigas om hvad Landtbruks-Åcadeniien uti införd rad t utlåtande upplyst, rörande fördelarne af ifrågavarande väfnadsredskap, samt tili hvad pris sådane väfstolar kunna härstädes genom Landtbruks-Academiens försorg anskaffas. 5i:o Angående de för H. E. Herr Grefve Rosenblad och Vice Presidenten af Wåhlberg å Tull-Werkets Indragningsstat uppförda arf\ o i en. Anmäld den 19 December 1829; och skulle meddelas Stats-Contoret till efterrättelse. 52:0 Angående understöd till beredande af communicationer medelst Ångfartyg emellan Stockholm och Städerna vid Bottniska viken.
Det har icke iyckats mig att i våra grundlagar utfinna något lagligt medel alt revolutionera landet, och kan jag försäkra, att ett sådant uppsåt icke ingått i majoritetens af Const.Utsk. åsigter. Jag kan ej göra mig begripligt, huru denna discussion kunnat påkalla ifrån Hr Grefvens sida del utfall, som han tillåtit sig, om ej som en förevändning att få tillkännagifva den olikhet i tänkesätt, som numera emellan honom och mig äger rum, men hvartill visserligen icke Hr Grefvens förklarande behöfts. Hvad Hr Grefvens yttrande beträffar om de upplystes i landet omdöme, så, under fullt erkännande att den sanna bildningen åtföljes af blygsamheten, och att således blygsamhet är ett tecken lill sann bildning, vågar jag dock säga, alt jag ej tillvällar mig för mycket, om jag i upplysning anser mig slå precist på samma linie sorn Gr. Horn. Hr Lagerheim: Jag instämmer i allmänhet uti hvad Gr, Horn yttrat, men tror alt ordet comité' icke borde nyttjas i den underd. framställning, som till Konungen skulle afgifvas, såsom innefattande en slags föreskrift, hvarföre jag helst skulle önska, att Hr AminofFs reservation antoges, men alt deruti finge inflyta följande mellanmening: ''efter de förberedande åtgärder, som Konungen i detta grannlaga ämne sjelf i nåder funne tjenligast.” Hr Munck af Rosenschöld:
Ifrån skyldighet att till kommunens gemensamma utgifter bidraga hafva komiterade (se § 58 i lagförslaget) undantagit personer, som äro i enskild tjenst. Den nu gällande sockenstämmoförordningen kommer ock till samma resultat på det sätt, att rösträtt betages personer i nämnda ställning, och att skattskyldigheten göres beroende af rösträtten. Satsen, att skyldigheter och rättigheter böra motsvara hvarandra, må väl i allmänhet vara riktig; men den får dock icke tagas i sin fulla utsträckning. Jag skattar till kommunen för •let jag njuter fördel och skydd af de kommunala inrättningarne, och skatten bestämmes i förhållande till min inkomst. Detta är en sats för sig. I andra rummet följer att bestämma grunden för och omfånget af rättigheten att afgifva röst, hvilken fråga i allmänhet löses så, att rösträtten mates efter skattskyldigheten, men dessutom uppställas, såsom vilkor för rösträttighetens, d. v. s. lagstiftarekallets utöfning, vissa personliga qvalifikationer, ibland hvilka oberoendet af husbondevälde intar ett icke ovigtigt rum. Der denria qvalifikation saknas, anses personen icke skicklig att i lagstiftningsarbetet deltaga. Men deraf följer alldeles icke, att han på samma gång skall blifva qvitt förbindelsen att bidraga till kommunens 17 128 upprätthållande, hvilken sats, äfven i andra fall icke kommit till erkännande. Fastighetsegare, som ej innehafva svensk medborgarerätt, personer, som ej råda öfver sig och sitt gods (§ 8) samt konkursbon (§ II) sakna nemligen rästrätt, men frikallas ingalunda från skattskyldighet. Alla dessa disqvalifikationer utgå alltså ifrån samma rot: förutsättningen af saknad sjelfständighet och oberoende. Man får icke heller antaga, att tjenarens inkomst är bos husbonden förut beskattad, och ifrån denna grund härleda befrielsen, ty vid fast egendoms uppskattning till bevillning måste nödvändigt brukningsoch förvaltningskostnad afräknas, likasom inkomsten af näring bestämmes efter afdrag af kost och lön m. m. till arbetare och biträden. Den praktiska vigten af frågans afgörande på det ena eller det andra sättet är långt större, än man kanhända är böjd att vid första påseendet antaga.
Talmannen Nils Perssons från Kronobergs län, angående rättelse i rustningsoch roterings-skyldigheten inom länet; 16:o Erik Erssons från Kopparbergs län, om anslag af vinoch byggnads-säd till Sofia Magdalena församlings kyrka i länet; 17:o Erik Kristenssons från Götheborgs och Bohus län, om ersättning till nämndemän vid syner å kronohemman; 18:o Nils Anderssons från Christianstads län, om anslag till sänkning af sjön Ifö; samt 49:o v. Talmannen Svartlings, om förhöjd pension åt andre Landtmätaren Grewell. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Stats-Utskottets: Memorial, N:o 9, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 4. S. D. Föredrogs och lades till handlingarne Banko-Utskottets: Memorial, N:o 3, med återlemnande af herr P. Westerstrands hos Ridderskapet och Adeln väckta motion, om åtgärders vidtagande till förekommande af felaktigt silfvermynts spridande i allmänna rörelsen.
Och det var ett arbete att skotta snön ifrån trappan, så att dörren icke skulle bli alldeles igenmurad. I veckor hade de båda gamla setat instängda. Dagarnas enformighet hade kommit tiden att gå fort, så att ingen af dem kunde förstå, att de varit insnöade så länge. Och ändå voro de särskilda timmarna så ändlöst långa, att det ibland smög sig en tyst förskräckelse öfver de båda, som bodde afskilda i den igensnöade stugan. En kväll tog veden slut, förr än de hade tänkt. Lampan vågade de icke tända för ofta. De sparade på oljan som på ett nöje, hvilket de icke ville se alldeles upphöra. Och Söderberg måste ut i mörkret för att ta in mera ved. Han dröjde länge ute, och Stina började känna sig ängslig i stugan, som var nästan mörk. Ett par tallpinnar lågo och glödde på spiseln. Eljest var det kolmörkt i alla vrår, och endast fönstren syntes, därför att de voro täckta med snö, och det hvita glänste i mörkret. Den gamla gumman tyckte, att en timme hade gått, och hon började undra, hvad Söderberg gjorde så länge ute. »Det kan väl aldrig ha händt något», tänkte hon, och hon kände sig rädd som ett barn, hvilket är instängdt i mörkret. I förskräckelsen började hon att mumla böner, utan mening och utan sammanhang, förskräckt för den osynlige fiende, som lurade utanför. Hon ville inte öppna dörren och se efter, för att inte släppa in kölden i stugan. Inte häller ville hon tända lampan; ty om Söderberg fick se det, så kanske han bara blef rasande. Men förskräckelsen lämnade henne icke, den jagade upp hennes inbillning, så att hon såg syner i ensamheten, och i sin ångest gick hon ut genom dörren, stälde sig utanför och läste den efter sig. Hon var klädd i en tunn ylletröja och hade träskor på fötterna. Vinden svepte omkring henne med isande kyla, och snön vätte hennes fötter och ben. Men hon kände det icke. Hon stod alldeles stilla, med armarna svepande tröjan tätt omkring sig, och försökte se genom snön, som piskade henne i ansigtet. Men det var omöjligt. Hon urskilde ingenting: bara ett vimmel af hvitt, som skymde för ögonen, och drifvorna, som hopade sig öfver trappan.
Maj ts pröfning, finner jag ej att önskningarnes yttrande derföre bör tillbaka hållas Kanske komma Riksens Ständer ej j tillfälle att yttra dem i den-stund, tillfället fordrade deras gillande, och om detta tillfälle skulle vid en sådan stund inträffa, måste det alltid vara Kongl. Maj:t kart, att då vid sitt beslut känna i förhand sitt Folks öfvertygelse och sinnelag. För min del önskar jag, att UtJ * skottet måtte fästa en närmare uppmärksamhet vid de deductioner Friherre Edelcrantz i sitt yttrande framställtoch då jag anser hans förslag leda till mycken uppmuntran för Näringsfliten , och derigenom till Landets inre förkofran, finner jag ett nytt skäl att detsamma befordra , deri, att då Riksens Ständer otvifvelagtigt i financielt afseende af tidens omständigheter blifva nödgade att vidtaga beslut, hvilka för hvarje Medborgare i mer och mindre mån lära blifva tryckande, bör man vara så mycket mera sorgfällig , att dervid bereda Oss en tröst, genom öppnade tillfällen för hvar och en, att genom en loflig arbetsamhet söka Den 21 Majt. bota de refvor, den allmänna nöden honom tillfogat. Herr von Schultzenheim, David, den 'äldre: Då flere Talare redan tolkat Högloflige Ridderskapets och Adelns vanligen i Hushålinings-mål liberala tankar, som leda till befordran af allmän Näringsfrihet, så kan jag därvid föga hafva att tillägga. Den förevarande frågan angår icke ett enskilt Hushållningsmål, utan ett vigtigt ämne uti Oeconomia publica j och såsom Rikets Högloflige Ständer föreställa det Svenska Publicum, så synes det icke vara nog, att endast i underdånighet anmäla detta Mål hos Kongl. Maj:t, utan ock att Högloflige Ridderskapet och Adeln samt de öfrige Respective RiksStänden dervid yttra deras öfver, tygelse och underdåniga önskan, som ock. tvifvelsutan måste vara vår högt upplyste och Nådiga Konung, vid all dess höga osh förbehållna afgörande rätt, behagligt att inhemta.
Och med denna stora omstörtning af vår gamla Läroverks-byggnad, vinner man icke ens det ändamål man uppgifver sig åsyfta — likhet i löner för lika befattningar. Man har ,antagit lill beräkningsgrund spanmål efter bestämdt pris, G R:dr tunnan, och till spanmål reducerar och evalverar man sedermera alla de heterogena delar, hvaraf massan är sammansatt. Sedan den åter blifvit fördelad, så utgå Lärarnes löner endast till en ringa del i penningar. De komma fortfarande alt hufvudsakligast utgöras af kronoeller tertial-tionde, af boställen, hemman, räntor, bushyre-medel, och dessa olikartade, förändring i priser och förhållanden ständigt underkastade delar, ingå tillika i högst olika proportioner uti Lärarnes totala löne-belopp, icke blott i olika Stift, utan äfven inom ett och samma Läroverk. Några få uppbära helat sin lön i krono-tionde, andra i tertial-tionde, andra i contanta penningeanslag, men mängden af Lärare få den sammansatt af flere inkomst-titlar» spanmål, prebende, hushyror och penningar, de senare utgående dels till oförändrad siffra, dels efter föränderliga markegångs-priser» Med ett så olikartadt och compliceradt aflönings-sätt kan man väl på papperet uppföra lika löner till siffran, men i verkligheten kan denna likhet icke finnas. Jag vill blott fästa uppmäjksu mheten pä den spanmål, sorn af Lä rame in natura uppbäres, I tunnetal fä xae Lectorn, vid anie olika Gymnasier, samma Ståts-Utskottets Belinki tide Nio 4U. belopp. Hafva de val derföre lika lön? eller gäller viii span målen lika inom aila Rikets provincer, elier ens lika alla år inom samma prorince? Redan häraf måste en väsendtlig olikhet i iöne-förmoner emellan Läroverken i de serskilda lahdsor terne uppkomma.
BorgareStåndet, nu mera finnér, att Utskylderne blefve jernnare fördelte, säkrate utginge och med mindre besvär debiterades, om bristen ersattes medelst tillökning i fyllnads-afgiften, än genom Ofve fbids Artikeln, dock som det skulle bereda hinder för Beviilnings-Utskottet i dess slutliga verksamhet samt förlänga Riksdagens efterlängtade slut, derest skiljagtighet i denna del hos något af Siks-Stånden skulle Uppstå, så fann Bonde-Ståndet sig föranlåtet, att, så vida samteliga iliks-Stånden deri instämma, för sin del erbjuda sig frånträda Vällofl. Borgare-Ståndets i förenärnde afseende yttrade tanka; men med vilkor och förbehåll att Beviilnings-Utskottet anmodas att till fyllnad af yppade bristen 166,000 R:d föreslå en Öfverllöds-Artikel endast på Utländskt Öfverflöd, såsom Vin, Caffe samt hela Sidentygsklädningar och Siden-Meubler, helst Bonde-Ståndet i annat fall vill förblifva vid Dess förliden gårdag fattade beslut. S. D. Föredrogs Högtofl. Ridderskapets och Ådelns förlidne gårdag på bordet lagde Protokolls-Utdrag af den 11 i denna månad, angående dess inbjudning till deltagande 1 det beslut att bos Kongl Majit må i underdånighet anhållas om behörig Undersökning för att utröna i hvad mon Rotehållarne med Södermanlands Kongl. Regemente kunde halva fått vidkännas större utgifter - Proti Uttlr. d. 16 Junit 1818* 657 gifter i Och för Soldat-beklädnaden sedan år 1 81 2;' än hvartill de, enligt Knekte-Kontrakterne, varit förbundne, samt alt Kongl. Majit, i fall anledning derefter förekommer, att Roiehållarue verkligen varit högre betungade än vederbordt, täcktes i Nåder låta tillse, det de måtte blifva förhulpne till den ersättning dem lagligen kan tillkomma; och fann Bonde-Ståndet skäligt icke allenast antaga denna Höglofl.
I följd hvaraf således Motionen kommer att förfalla, hvarom Författarne till de ingifne Memorialerne äga att erhålla underrättelse genom Utdrag af detta Protocoll. Bilaga H till Exped. Utdrag af Rrotocollet hållet i Riksens Höglofl. Ständers ConstitutionsUtskott den 7 Augusti 1812. Herr Regerings-Rådet Hallenstjerna uppläste ett skrifteligt anförande, deruti han yrkar, att om Utskottet icke behagar taga något beslut öfver hans förra Memorial angående upphäfvande af skillnaderna imellan den gamla och nya Adeln, han nu måtte få återföra Utskottets uppmärksamhet på denna fråga; vidare anhålles, att Utskottet måtte till Riksens Ständer uppgifva förslag huru förhållas må, då Adelskap genom arf tillfaller Magistratspersoner i Städerna, ofrälse Justitim-Råd o. s. v., och då en sjelfadlad ärfver annat namn och annan nummer; 712 Riksdagen 1812. äfven torde det blifva nödigt till förekommande af arfstvister inom de nya brokiga familjerna, att påminna Riksens Ständer om ett nytt Capitel i Ärfda-Balken: »Då Högloft Constitutions-Utskottet icke behagat upptaga och låta under öfverläggning komma, hvad jag så val i mitt Memorial af den 4 förlidne månad som i mitt svar på Tit. Silverstolpes yttrande deröfver till Utskottets pröfning uppgifvit, är jag nödsakad återföra Utskottets uppmärksamhet derå. Jag bär tagit till grund för mitt förslag den olikhet, som blifvit införd i Adels-Ståndet genom 3 Mom. af 37 § i Regerings-Formen, en olikhet den allmänna opinionen icke gillar och som icke bör gillas, då alla medlemmar i ett Riks-Stånd böra njuta enahanda rättigheter. Jag har yrkat, att, om den nya Adelns barn icke fingo samma egenskap, samma rätt till representation som den gamla Adelns, borde den gamla Adelns försättas i samma belägenhet som den nya Adelns, af samma skäl som Tit.