Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har ansett för ändamålet tjenligast, att ej genom några ovilkorliga före* skrifter hinda Banco-Styrelsen, i fråga ont Lånets belopp, annorlunda, än inom ett visst maximum, och icke eller specielt utsätta de ränteoch betalningsviikor, hvarunder derom må contraheras, Vare sig med inländsk eller utländsk man Det kan emedlertid tagas för gifvet, att de förmonli-aste vilkoren stå att erhålla, enligt den method, sorn nu vanligen vid Stats-Låns upptagande begagnas, nemligen ätt en Hufvud-Obligation med löpande ränta utfärdas å något högre belopp, än den Lånsumma, som Contant erhålles, och att detta Hufvuddocument äfven kan och får, efter Långifvarens egen åstundan, fördelas uti smärre Partial-Obligationer, hvarigenom Innehafvare af hvarje sådan Obligation njuter i verkligheten en högre ränta, än den betingade, så länge Obligationens värde man och man emellan ej uppgått till Pari, eller Summan, hvarå densam* ma lyder, samt har derjemte den utsigt, att på sjelfva utlånta Capitalet ytterligare kunna något vinna, i händelse Obligatio* Banco-U tskts Betänkande, N:o gl. 5 n'ns värde stiger så, att den kan föryttras emot fulla Numerairen eller jemväl derutöfver. Såsom hufvuds kligt har Utskottet ansett, det Banco-Styrelsen ej må ovilkorligen tillförbindas att indraga Lånet i Silfver eller Guld, utan äfven kunna lill större eller mindre del för beloppet deraf utställa Vexlar och, genom deras försäljning S Stockholms Börs, anskaffa de för utlåningsfonden behöfliga tillgångar, emedan detta är ett verksamt medel att förekomma och afhjelpa sådana tillfälliga stegringar af Vexelcoursen, hvarigenom flerehanda hinder för en blifvande realisation eljest skulle kunna uppstå.
Fröt-Utdrag den 8 Augusti i860. S. D. Föredrogos oell lades till handlingarna Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets den 4 dennes bordlagda Memorial: N:o 138, i anledning al' återremiss at Belänkandet N:o 58; N:o 140, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 73; N:o 141, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 88; N:o 142, i anledning af återremiss al Betänkandet N:o lil; N:o 143, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 112; samt N:o 144, i anledning af återremiss af Betänkandet N:o 113; Frän llögv. Preste-Ståndet. S. D. Vid ånyo skedd föredragning af Lag-Utskottets Betänkande N:o 41, i anledning af väckta motioner om upphäfvande af bysättning, afslog Ståndet Utskottets i detta Betänkande framlagda författnings-förslag, så vidt det afser upphälvande af bysättnings-tvång för bristande betalning af vexelskulder, och blef förslaget i öfrigt till Utskottet äterremitleradt. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-Utskottets Betänkande N:o 43, i anledning af gjorda framställningar om ändring uti och tillägg till vissa delar af 7 Kap. Bältegångs-balken, sådant det lyder uti Kongl. Förordningen angående inteckning i läst egendom den 15 Juli 1818. S. D. Föredrogos ånyo Konslitutions-Utskottets nedan omförmälda Memorial: N:o 54, angående en af Riksdags-fullmäktigen Ola Jönsson från Malmöhus län anmäld anledning till anmärkning. Lades till handlingarne. N:o 55, med voterings-propositioner, rörande det uti Konstilutions-Utshottels Memorial N:o 38, framställda förslag till ändring i Riksdags-ordningens föreskrifter om Preste-Ståndets representationsrätt. De föreslagna voterings-propositionerna godkändes.
(1847 års Rev. Ber. pag. 27. Förkl. pag. 3o3.) Revisorerne hafva anmält, att, på grund af Kongl, brefvet den 20 Februari r 845, blifvit, i anseende till bristande ut^mme i Kronans lius, under det året utbetalda 200 r:dr till hyresersättning för tabell-kommissionens arkiv, oaktadt Rikets Ständer vid sednast hållna riksdag, då för detta ändamål anslag äskats, icke funnit skäl att de begärda hj^resmedlen bevilja, emedan Rikets Ständer ansåge, att det för detta arkiv erforderliga inskränkta utrymme borde kunna beredas i något kronans bus, der lrandlingarne äfven vore mera i säkerhet, än om de i enskild vård förblifva; men då genom förklaringen upplyst blifvit, att ett sådant utrymme i kronans hus icke kunnat beredas, hemställer Utskottet, att revisorernes ifrågavarande anmälan måtte få förfalla. § (1847 års Rev. Ber. pag. 28. Förkl. pag’. 3o4) I anledning deraf, att, jemlikt serskilda Kongl, bref, utgått af 6:te hufvud-titelns förslagsanslag till reseoch traktaments-penningar tillsammans 2044 fbdr 17 sk. 4 r"st. till hemmansegare i Bålgård, Dattevik och Morast af Wermlands län, för det att vid en hos kommissions-landtmätaren Laurell, år 1838, inträffad vådeld, handlingarna till de å hemmanen förrättade, men ej fastställda, skiften gått förlorade, och skiftena alltså mäst omarbetas, hafva revisorerne yttrat sig anse dessa utbetalningar icke hafva bert •28 Stats-VIskottets Utlåtande, A':o 206. 1 drabba berörde anslag, utan extra utgifsmedlen, helst den anvisade summan tilldelats såsom nådegåfva till lindring för hemmansegarne i den genom handiingarnes förstöring vållade förlust.
Ank. till Exp.-Utsk. den 5 Okt. 1863, kl. 2 e. m. Memorial, med förslag till Instruktion för Rikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket. För att bringa den af Rikets Ständer vid sednaste riksdag fastställda Instruktion för deras Revisorer öfver Banko-verket i öfverensstämmelse med de vid innevarande riksdag rörande detta verk i åtskilliga delar fattade beslut, har Utskottet granskat berörda instruktion, och får härmed afgifva förslag till de ändringar deri, som funnits erforderliga. Föreskriften i instruktionens 2:dra §, angående de berättelser, Revisorerne ega att, vid deras första sammanträde, af Banko-fullmägtige emottaga, bör uppställas i enlighet med den af Rikets Ständer godkända 3:dje punkten af Utskottets Memorial N:o 55. Det har hitintills, jemlikt gällande instruktion, tillkommit de af Rikets Ständer särskildt förordnade Revisorer öfver Banko-diskontverket i Stockholm att bestämma hvilka vid detta verk utgifna lån skola, såsom osäkra, inom linien föras; men då Rikets Ständer beslutat, att Banko-diskontverket i Stockholm skall förvandlas till en afdelning af Banken, under benämning af Diskont-kontoret, samt att, på sätt Utskottet i dess Utlåtande N:o 51 föreslagit, granskningen af detta kontors förvaltning och räkenskaper för nästinstundande och derpå följande år må, intilldess annorlunda kan varda förordnad!, verkställas af Rikets Ständers år 1865 och följande åren sammanträdande Revisorer öfver Stats-, Banko-och Riksgälds-verken; så bör bestämmandet af hvilka lån skola såsom osäkra inom linien föras, upptagas bland de åligganden, som i 3:dje § punkt, a) af instruktionen för bemälde Revisorer äro uppräknade. Tillämpningen af detta stadgande kan likväl icke ega rum förrän vid revisionen af 1864 års förvaltning, som år 1865 skall förrättas, enär Banko-diskontverkcts förvaltning under nu löpande år kommer att i hittills vanlig ordning af särskilda Revisorer under nästa år granskas.
"Nå söta du, nog tycker jag han kan vara lika god som den der andra. Jag försäkrar han var rätt söt, nyss när jag dansade med honom". "Mon dieu, ser du inte hur gammalmodigt han för sitt hufvud, så der bär ingen mygga comme il faut numera sitt hufvud; så här skall man hålla det, gadden mot nacken". "Men, söta du, det är ju bra obeqvämt. Och alla ha ju här sina hufvun på gammalt sätt". "Mauvais genre, ma chère. De ha ingen smak. Hm, jag skulle minsann ej lemnat hufvudstan och kommit hit, om jag ej råkat glömma mig qvar ombord på en ångbåt och måste derföre följa med. De tongifvande myggorna i hufvudstan tänka nu på att införa bruket af kläder, man har enkom införskrifvit skräddare från Paris. Det blir högst elegant. Så kan man hädanefter ock få tala om myggvärde, ej allenast om menniskovärde. Värde betyder ju naturligtvis, hvad ens kläder kosta eller äro värda. Icke säljer man ju hvarken myggorna eller menniskorna sjelfva, så att de utom kläderna skulle kunna ha något värde. Men så få ju ock menniskorna värde i den mon de kläda sig väl". "Kors, lilla du, hvarför håller du ditt hufvud så der vidunderligt?" "Det är märkvärdigt, hvad vi här på landet kunna vara utan smak! Jag rigtigt skäms för att vara en af er! Ser du då inte, huru hufvudstadsmyggan der håller sitt hufvud; just som jag. Så bära alla det nu". "Jo, men du vrider ändå ditt dubbelt mer än hon. Aj hvad det blir svårt att lära sig. Är det bra nu". "Kom, söta du, låt oss dansa bort från det här sällskapet, de äro så gammalmodiga med sina hufvuden". "Hvarthän sköna mygga? Får jag ej lof att bjuda en liten droppe blod? Jag försäkrar den är delikat. Se här barnet som sofver i gräset, hur präktigt, mjukt och varmt det mjella hullet höjer sig på den runda armen. Eller kanske det behagas kindblod?
S. D. Till Stats-Utskottet remitterades ett anförande af Herr Fridstedt, jemte handlingar, i anledning af en af Herr Fridstedt inom behörig tid väckt och redan till bemälda Utskott remitterad motion, N:o 180, angående pension för Doktor Eckmans enka. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets betänkanden: ■ N:o 5, i anledning af väckta motioner, angående antagande af lag-beredningens förslag till Civil lag, återremitterades; N:o 6, i anledning af väckt motion, angående upphäfvande af Lagens stadganden om nedsättande af revisions-skilling och om ställande af borgen för Kostnad och skada för rättighet att fullfölja civila mål från lägre till högre domstol, bifölls; och N:o 7, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående ändring af 7 och 17 §§ i 30 Kap. Rättegångs-balken, bifölls. S. D. Föredrogos ånyo Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets betänkanden: N:o 14, i anledning af väckt motion om ändring af 20—25 §8 i Kongl. Majtts förnyade Nådiga taxa på arfvode för Landtmäteri-förrättningar den 18 Oktober 1834. Bifölls. N:o 15, i anledning af väckt motion om utsträckning af den i Kongl, kungörelsen den 17 Mars 1780, civile embetsman medgifna tid, att utan dertill af Kongl. Majit meddelad särskild tillåtelse vistas å utrikes ort. Återremitterades. Bili. lill R. St. N:o 16, i anledning af väckt motion, att sökande til) klockaretjenst måtte befrias från undergående af examen inför kyrkoherden. Bifölls. N:o 17, i anledning af väckt fråga om uppliivande af Kongl. Maj:ts Nådiga varning emot yppighet och öfverflöd af den 11 Augusti 1792. Bifölls. N:o 18, i anledning af väckt motion om rättighet för arrendatorer af Lunds Domkyrkohemman att efter markegångspris lösa arrende-spanmålen. Bifölls.
Elin ingen Guvernant fick, lärde hon både läsa, skrifva, räkna m. m. och föga fattades att ju Elin blifvit ganska kunnig; ty Gösta, som underviste Elin i de första grunderna till menskliga vetandet, hade ej ämnat stadna vid dem; men när Lärjungens fina, blekblommande kind hvitnade, och hennes annars så milda, rena blick blef oredig och skum, under de fåfänga försöken att följa läraren i Latinska Grammatikans samt Matematikens irrgångar, såg denne sig tvungen att afstå från all egentlig lärdom. Med tårar i ögonen försäkrade Elin, att hon så gerna ville förstå, bara hon kunde, och Gösta tröstade henne dermed att han, både för henne och sig sjelf, skulle sköta af de der svårfattliga tingen. I Göstas ställe hittade Elin å sin sida på att sy – och om hon för öfrigt ej blef lärd, vardt hon dock ganska snäll, äfven i bokliga konster. Icke dess mindre var hon ej qvick, hade icke lätt för att lära – mindes t. ex. aldrig bokens ord, men väl Göstas förklaring af dem – men Elin hade ett så innerligt och själfullt sätt att fatta det hon kunde förstå – hon hade också en ganska god och ingalunda pedantisk lärare – hvilket väl kanske härledde sig derifrån, att som Elin hade sitt minne i hjertat, så hade Gösta sin pedagogik i sitt. Gösta hade ej Elins lycka med lärare. Vid sin ankomst till Ringschöldska huset, som egde ett helt Jus och ett Alternativt, hade Alfreds Magister sökt utforska, från hvilket håll vädret blåste. Att det var motvind för Gösta, är öfverflödigt att här upprepa. Magistern, ställande sig sjelf i lä, blåste äfven af alla sina krafter mot Gösta, som derunder härdades och vid tolf år var den inbilskaste, trotsigaste, obehagligaste, otacksammaste, besynnerligaste gosse Magistern förklarade sig någonsin hafva sett. Vid den tiden anlände Grefvinnan Ringschölds Brorson, Baron Magnus H. till Högesta. Ett år äldre än gossarna der på stället, Fideikommissarie lika som Alfred, var han af råare, men dock i grunden kanske bättre skrot och korn än denne.
PresteStåndet har 3:o Herr DomProsten Doctor Lamer anmärkt såsom oväntadt, att Utskottet ansett förbrytelser ägta Makar emellan genom Hor och genom egenvillig!; öfvergifvande vara af så olika art och beskaffenhet, att de med lika straff ej kunnat beläggas, samt att, då Utskottet ej velat tillstyrka det af Herr Doctoren föreslagne strängare Corrcctiv emot ett tilltagande ondt, Utskottet både kunnat och bordt föreslå något annat i stället, som varit mera lämpligt och passande efter tidens lynne, såsom att då lysningar efter förlupne ägta Makar nu ske genom Domaren, allenast inom det Härad der den förlupne haft sitt hemvist, skulle desse i stället ske genom Konungens Befallningshafvande öfver helaLänet, på sätt som sedvanligt är efter andre förlupne personer, hvarjemte en annonce uti allmänna Tidningarne, jemte ett strängt vite för den, som hyser och undandöljer den förlupne, skulle hafva sin goda verkan, och har 4:o Herr Prosten Forssander tillagt, att då det ofta händer, att förrymd Maka, under den tid efterlysningarne i Häradet fortgå, hcgifver sig till närmast belägne LäU eUee §43 LaglJ t skot tets Bctänliandtn. H ärad att sig imellertid undandölja, så bör, enär den ena Makan af ondska oell illvilja den andra öfvergifver, den öfver-» gifne begära offentlig stämning å den afvikne, icke blott bos Domaren i orten, utan ock hos Landshöfdingen, som fogar anstalt om den förrymde Makans efterlys-, ning, så val i sitt eget, som nästgränsande Län, med förelagd tid, inom hvilken den bör antingen bos den öfvergifne Makan sig inställa, eller ock gifva sitt vistande till* känna, I anledning af' hvad sålunda blifvit anfördt, hvilket hos Utskottet kommit i Öfvervägande, får Utskottet yttra, att, enär Utskottet icke kunnat antaga det af Herr DomProsten
För egen del vill jag visserligen ej täfla, men frångår aldrig, att såsom en rättvisa yrka en ömsesidig undersökning af ämnet. Jag kunde visserligen begagna det af Herr Hjerta angifna skäl för återrerniss, nemligen det mindre egentliga skrifsätt Utskotten begagnat, US Den 25 Augusti e. m. men jag önskade heldre, att sjelfva sakens beskaffenhet af Ridderskapet och Adeln ansågs böra verka till återreiniss. Herr Pereswetoff Morath, Anders Jf ilhelm: Jag är i denna fråga egenteligen af samma tanka sorn Herr Hjerta, men då målet förra gången hos Ridderskapet och Adeln förevar, förklarar jag att någon ändring af KrigsAcademien, efter min öfvertygelse, icke för närvarande borde bifallas. Jag trodde nemligen, att förändringen af den såkallade ensidiga uppfostran, som der meddelas, berodde förnämligast af de framsteg, de constitutionela förhållandena gjorde. Jag kan nu ej eller frångå denna mening, men skall en revision af de Militaire Undervisningsverken nu äga rum, bör det ske i sammanhang med revision af de öfrige Läro-anstalterne i Riket. Dels i afseende härå, och dels med hänsigt till Herr Hjertås uppgift, att ett skriffel i Betänkandet influtit, af den art, att om detta antoges, ett betydligt misstag om Riksens Ständers afsigt skulle kunna äga rum, instämmer jag i Herr Hjertås begäran om återremiss, och får vördsamt anhålla om Herr Grefvens och LandtMarskalkens proposition derå. Grefve Cronhjelm-. Jag för min del tror mig pä samma grund som H. E. Grefve Mörner böra bestrida återremiss af Betänkandet. Jag delar fullkomligt den af Hans Excellence framställda tanka, att en Revision ef Militaireundervisnings-verken icke kan företagas, utan att ingå i grunden för den allmänna undervis - Den 25 Augusti e. m. 117 ringen i det hela, och jag ser ej, ehvad redactionen af det blifvande beslutet åndras eller icke, att man kan vinna annat ån hvad sorn i alla fall måste ske, att
S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Expeditions-Utskottets sedan den 22 dennes på bordet hvilande memorial N:o 6, om bestämmande af dag för nästa Lagtima Riksdags början. S. D. Remitterades till Constitutions-Utskottet: Stats-Utskottets, uti memorial N:o 77, anmäldta anmärknings-anledning emot Stats-Rådet och Föredraganden för Handelsoch Finans-Ärenden. S. D. På hemställan af Talmannen, beslöt Ståndet för sin del att Onsdagen den 6:te nästkommande Maj utse de Electorer, hvilka böra samma dag 224 Fröt. Uttlr. d. 25 April 1840 verkställa det i 63 §. Riksdags-Ordningen föreskrifna val af Rikets Ständers Justitiae-Ombudsman och dess Suppleant. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Constilutions-Utskottets sedan den 22 dennes på bordet hvilande memorial N:o 8, med begäran om arfvode för 2:ne extra ordinarie Canzlister. S. D. Föredrogos ånyo och biföl los Stals-Ulskottets sedan den 22 i denna månad på bordet hvilande Utlåtanden: N:o 39, angående väckt motion om meddelandet af uppgifter, i afseende på lösen för emhetsoch tjenstemäns fullmagter och afsked, m. m. N:o 46, i anledning af väckt fråga om förändring uti några stadganden, rörande uppbördssättet inom Stockholms stad. N:o 47, i anledning af sökt afskrifning utaf det Carl Johans församling i Götheborgs och Bdius Lin af cholera-crediti v-medlen beviljade lån. N:o 48, i anledning af väckt motion om införandet i Sverige af ett ordnadt statsskulds-system. N:o 49, angående den vid sista Riksdag föreskrifne upplåning till anskaffande af erforderliga medel för fyroch båk-inrältningars upphjelpande.
Jag vet att i LagUtsk. sitta män, hvilka lika varmt som jag ifra för denna förenings utveckling, de der således komma att noga öfverväga, huruvida icke. Den 7 Mars. 85 ett folk, förenadt med oss under samma Konung, som talar samma språk, har samma seder, och hvilket i farans stund kommer att blanda Sitt blod med vårt, huruvida ej detta folk i naturalisationsfrflgor borde behandlas något olika mot Chineser eller Turkar. Man invänder möjligen: »vi veta ju ieke om Norrmännen bevilja oss samma rättigheter tillbaka; hvarföre skola vi då göra första steget?» Jo! M. Hrr! derföre att, i en strid som denna, den är ädlast, som först räcker handen. Het runne ej Skandinaviskt blod i Norrmännens ådror om ej den räckta handen tacksamt trycktes från andra sidan Kölen. Kommer nu detta erbjudande icke från Regeringen, men omedelbart, utan inskränkning från folkombuden sjelfva, är jag förvissad att detta högtänkta förfarande icke skall förfela målet. Det är derföre jag vågar föreslå, att första punkten af den blifvande naturalisationslagen får följande hufvudsakliga lydelse: »Svensk medborgare-räll tillkommer hvarje välfrejdad Norrman, som sig i Riket nedsätter.» Andra punkten skulle sedan bestämma, under hvilka vilkor medborgarerätt kunde tilldelas utländsk man. Drill. Raab, Adam Christian: Då nu den K. Skrifvelsen kan vinna en annan behandling än att läggas till handlingarne, hvilket tvifvelsutan blifvit dess öde, om ej Gr. Lagerbjelke uptagit densamma såsom egen motion, så anhåller jag att få foga några ord till den remiss, som Ståndet sannolikt kommer att bevilja denna motion. Hufvudsakligen är jag förekommen af Gr. Björnstjerna, och jag instämmer fullkomligt med honom uti att vi icke böra behandla våra Norrska bröder på samma sätt som utlänningar i allmänhet; men jag kan icke anse, att regeringen gjort sig skyldig till ett förbiseende, derigenom att den underlåtit att föreslå det undantag, vi önska för våra bröder Norrmännen; ty regeringen står båda folken lika nära, och kan icke upträda såsom målsman för det ena folket att räcka handen till det andra.
När man nu härtill lägger, att personer, som med egna farkoster fört sina egna varor i land från fartyg, blifvit derföre af detta gille lagsökte och dömde till betalning af ganska betydliga summor, så synes det vara skäl äfven å Ständernes sida, att någon påminnelse härom göres; ty ett sådant förhållande strider mot de trall k erandes första rättigheter. Det har verkligen handt, alt en handlande blifvit af gillet stämd att betala i,?.23 r:dr, för det att han, under loppet af ett år, fört egna bräder om bord på sitt fartyg, med förbigående af Båtlörare-gillet, samt att han måste anse för en lycka att slippa med en del deraf i förlikning; och under discussionen i Ulsk. är likaledes upplyst, att det kostade i Götheborg att lossa ioo lästers fartyg lika mycket, som att befrakta ett sådant fartyg till hvilken Svensk hamn som helst vid Östersjön, söder om Stockholm. Detta monopolium öfverklagas nu vid 3:e riksdagen, men för gillets bibehållande har man anfört, alt i annat fall skulle de trafikerande betagas den säkerhet, de nu kunna påräkna att få sina varor transporterade: jag hemställer likväl till hvar och en med den minsta erfarenhet i fråga om näringar, huruvida det verkligen är tänkbart, att ett sådant äfventyr borde uppstå i Rikets kanske mest befarna hamn, omgifven af en skärgård, hvars innevånare äro till större delen fattige fiskare och icke skulle önska något högre, än alt genom slika transporter kunna öka sin arbetsförtjenst. Man har här gjort sig den föreställningen, att båtgillet i Götheborg skulle vara af samma egenskap som roddare-lagen här i hufvudstaden, nemi. att ägas af fattigt arbetsfolk, som deraf bade sin enda näring: sådant är likväl icke förhållandet, enligt hvad af tillförlitlig hand blifvit mig berättadt.
Iråga om sammanslåendet af flere regementen till brigader, sådant ännu icke kommit till stånd, likaväl kan jag ej inse, hvarföre icke det manskap, sannolikt till antalet icke ringare, som lärer erfordras lör det inre sjöförsvaret, äfven hehöfver sin egen officerskorps. Min öfvertygelse är visserligen att hvar man sätter en duglig sjöman, reder han sig, men jag kan icke inse nödvändigheten af att den duglighet, man med stor kostnad sökt förskaffa densamme, användes på annat sätt eller annan plats än den. för hvilken den egentligen är afsedd. Genom hvad jag nu anlört, tror jag mig äfven hafva besvarat det påståendet, att man svårligen kan uppdraga någon gräns mellan det yttre och inre sjöförsvaret. Då nu en fördelning af manskap redan förefinnes och denna lärer få antagas ega sin giltiga grund i den olika tjenstgöring, för hvilken det afses, torde det äfven vara nödvändigt att det - 468 De n 13 December. samma olika öfvas. Den öfning, hvarigenom högre sjomannaduglighet förvärfvas, är, enligt hvad kändt är, al helt egendomlig beskaffenhet, men då jag nu anser att det för det inre sjöförsvaret bestämda manskapet, för att vara fosterlandet till största nytta, bör erhålla öfning uti en helt annan rigtning, eller att röra sig och handtera sig på en helt annan botten, med artilleri-kunskap som hufvudsak, måste jag antaga att det för denna trupp afsedda befälet äfven bör utöfva en belt annan tjenstgöring, än som tillkommer det yttre sjöförsvaret. Vi känna ju det lika vigtiga, som oriktiga förhållande, som nu eger runi, att flottans beväring endast undantagsvis öfvas af flottans eget befäl. Sjöförsvars-komitén har älven i silt Betänk, föreslagit, att all sjöbeväring, med undantag af den i Blekinge län, skall tills vidare öfvas af arméns befäl, och jag måste under närvarande förhållande vara af samma åsigt, ehuru jag helt och hållet ogillar dem till sin grund.