Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Höghet återbekomma desi af nämnde Stift hafde Inkomster, mätte, i anseende stll Statens närwarande betryckte tillständ, indragas, och hwaruli det Wal, löst. Borgare-Ständet allmänt instämt. Dä denna Summa är bestämd att utgå endast och allenast sä länge och intill desi Hennes Kongl. Höghet kommer i åtnjutande af motsvarande ersättning för desi genom inträffade händelser förlorade inkomster af Stiftet Quedlinburg: ansäg Mffottek sig uti desi förra Betänkande icke böra, innan H.mnes Kongl. Höghet en sadan ersättning erhåller, förestå någon indragning deraf. Men sedan fräga om en sadan indragning uti Z:ne af de Respective Riks-Ständen blifwit wäckt; tzgr sid Den 14 Zehruam. Har detta ärende förekommit kill ny öfwerläggning riri S rats-Ut stöttet. Flere Ledamöter hafma wäl yttrat den tanka, atf fördlifwa wid Utstottets förra yttrande i denna del; Mm som meningarn? härom ttlnnit delade, och Votering blifwir yrkad-, Sä har en sadan proportion blifwit framstald: Den som bifaller att Hennes Kongl. Höghet Prinsessan 8o?»iä. ma blifwa i yrubbaot åtnjutande af ifrägawarande 8,062 R:d, till dess hon erhåller någon ersättning för förlorade inkomster af Stiftet Qvedlingburg striswer Ja; Den det ej will lkrifwer Nej. Winner Nej, sä kommer berörde 8,062 Rch. arc lill Staten genast indragas, Efter härom anstäld votering befunnos wid D)terings-Sedlarnes öpnande 2 Stand hafwa stadvas emot 2, och hwadan Utskottet för detta ärende Riksens Höglofl. Ständers egen pröfning och decision »vördsammast hemställa, Stockholm den 8 Febru? aril »Zlo. Pä Höglofl. Ridd. och Adelns Pä Högw. Preste-Slänh.
Enligt 56 § i RegeringsFormen, lärer Ridder. skåpet och Adeln till grund för återremissen böra antaga en af dessa olika meningar, såsom utgörande Ridderskapets och Adelns gejnensamma tanka; och jag hemställer således, om icke Ridderskapet och Adeln nu skulle behaga aigöra, hvilken af de framställde anmärknirgarne skall såsom Ridderskapets och Adelns tanka antagas, derest icke Ridderskapet och Adeln skulle anse lämpligt, att alla de gjorde anmärkning3rne kunde, såsom Ridderskap ts och Adelns gemensamma tanka , till Constitution^Utskottets granskning och sammanjemkande qfverlemnas. Grefve Mörner: I anledning af hvad nyss blifvit yttradt, vill jag endast utbedja mig iå erinra, att då Montesquieu talat om nödvändigheten af en Aristocratisk magt, såsom intermediaire emellan Konungen och Folket, är det isynnerhet under analysen af Engelska Constitutionen och i Öfverhuset, som han igenfunnit detina mägt ; den gifves ock-å verkligen der, emedan Öfverhuset har en gifven Consti; tutionel verkrungs-förmåga. Men Montesquieu har icke sagt, att Ministéren i England utgjorde den Aristocratiska magten. Med ännu m;ndre skäl kan det sägas om StatsRådet här. Jag vill för öfrigt icke bestrida någon att föri kiara sina ord, men på det sätt, jag hörde det anmärkta uttrycket, att StatsRådet skulle utgö* Dea 23 Maji, 199 ra en del af Majestätet, kunde det ej annat än förefalla mig högst olämpligt. Hvad angar återremissen af Betänkandet, vill jag ej bestrida den ; men hemställer i afseende på Formen, om icke Ståndet kunde förena sig uti att låta alla anmärkningarne gå till ConstitutionsUtskottet, på sätt en värd Lej damot, Herr Silfverstolpe, föreslagit. Friherre Boye: Jag vill ej bär inlåta mig l en litterair strid om hvad Montesquieu sagt, eller ej sagt.
Berzelii sålunda anförda alltså arbetena som de ett holm, började erinCronquists l a b o r a t o r i u m 1 8 7 5, a n t o g s till assistent passande 1876 gifna är vankraft; därstädes hösten ech fungerade dan det ordningen, inomhus arbeta p å Werner nära denna behagliga sedermera höll hon privatlektioner i Stockkemiska o m r å d e för k v i n n l i g verksaminre bergsyttrande het. Den och k o m med benägenhet för dylik sysselsättning; geniör hänvisar i Dalarne beröring fem tid år. mål, D e n a l l t i d lätta k v i n n o - som voro arsenikhaltiga h a n d, s o m m e r a sällan » d r u m - o c h därför giftiga, grep d e n n a lar återställer förordning sin i åstad », hvarje och utan föremål på som tröttas arbete, i dag efter synbart erbjuder plats, dag betingelser likformighet är m e d stränghet köpmäns den och skapade enligt deras uppfattning brott, då ett det nytt alldeles m o t f ö r g i f t n i n g, s o m förestafvade denna strängbet. 1895 E t hjem er der, hvor dine haar k a n g r a a n e Og ingen masrker att du asldes dog, H v o r kasre minder dasmrer for åt blaane Som a a s e n s rygning blaaner bagom skog. Ibsen. M å så f o r t g å! Jeanne dJIrc. hvad ser du på som djupa och vidöppna glöda f Omkring dig de betande fåren gå Och njuta på grönskande vallar sin föda, Omkring dig strör våren sin rikedom, Och ärtan med kvitter sin make lockar, Och persiketråden fälla sin blom Till marken i skära och doftande flockar. Hon viger dig in till ditt heliga kall Att tända den frihetens dag, som skall Hon visar dig stridens slutliga mål Och lägger dess utgång uti din vilja Och ger dig din segers hvita symbol, Baneret med Frankrikes kungliga randas. lilja.
De flerfaldiga ämnen, berörde sammandrag skulle innefatta, de serskildte Joreskifter, som i hvarje af deni äro vidtagne och meddelte, ofta af den beskaffenhet, att de, med bibehållande af tillräcklig tydlighet för den mindre kunnige, icke skulle kunna till deras innehåll uti en trångt begränsad korthet sammanfattas; i förening med fler® andre örn - Legoch Besvärs-Utskottens Betänkanden. 1 ständigheter, dem Utskotten förmoda lätt böra inses, skulle otvifvelakt igt hindra möjligheten ntt bringa sammandraget till den enkelhet , att det, utan betydligare kostnad, klefve tillgängligt för hvar och en af den jordbrukande Allmogen; Och då härtill än vidare kommer, att alla Ekonomiska författningar, genom tidskiften och derunder inträffade olika förhållanden, mera ofta fordra, af nödvändigheten påkallade, förbättringar, ändringar och rättelser, och att inånga af desse äro gifne och lämpe! ige endast för en serskildt Ort, men likväl borde uti sammandraget , om det sku'le v>ra fullständigt, inga, hvaraf följden alt så klefve, dels att sammandraget icke för längre tid vore säkert, utan oupphörligen fordrade tilläggningar, dels att sådant, jemte de blott för visse Provinser, eller delar deraf, meddelte Stadganden, skulle förordsaka förvillelser och orätt fattade begrepp om hvad jordbrukaren tillhörde att iagttaga, och ägde rätt att fordra; anse Utskotten det blifva af mindre nytta och jämväl icke till ändamålet fullkomligen ländande , att tillstyrka någon vidtagande anstalt, för att få ett så beskaffadt sammandrag, som förenämdt är, författat och i ordning stäldt. Hvad åter vidkommer Anders Danielssons förslag om verkställande af en fullständig och Systematisk samling af alla Ekonomiska Författningar, som röra Jordbruket och Hemmans-skyldigheterne; Så lärer väl i afseende å en sådan fullbordad samling, den olägenhet sig äfven förete, att den efter någon tids förlopp, fordrar tillägg och anmärkningar; Men den samma är dock mera verkställbar, ehuru en större Vidlyf^ j.68 Lagoch Besvärs-Utskintens Betänkanden. tighet alltid blifver derifrån oskiljaktig.
Betänkande N:o 38. den af motionären äskade förändring skulle föranleda en betydlig rubbning af desamma, samt någon tids erfarenhet af nämnda Kongl. Förordnings tillämpning torde böra vinnas, innan förändringar i densamma ulan desto giltigare anledningar företagas, finner sig Utskottet böra vördsamligen tillstyrka, att berörda förslag icke för närvarande må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Vidare har Nils Olsson i ifrågavarande motion föreslagit: ”att ordförande i Skolrådet icke må utöfva större rösträtt vid val af skollärare, än kommunalförfaltning medgifver.” Redan innan ifrågavarande motion kom Sammansatta Utskottet tillhanda, bade Utskottet genom dess Betänkande N:o 25, i anledning af, bland annat, Riksdagsfullmägtigen J. Rundbäcks från Göteborgs och Bohus län motion (N:o 208), hvari enahanda förslag, sorn af Nils Olsson, blifvit framståldt, meddelat yttrande i della ämne, sålunda alt Utskottet på anförda skäl tillstyrkt Rikets Ständer all lemna Rundbäcks omförmålda motion utan afseende; och enär, enligt Utskottet tillhandakomna utdrag af Riks-Slåndens Protokoll, hvad Utskottet sålunda tillstyrkt blifvit af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden godkändt, får Utskottet nu vördsamt hemställa, om icke frågan om bifall till Nils Olssons förslag i denna del må anses hafva förfallit. Stockholm den 10 Oktober 1863. Reservationer: I fråga om lista punkten äro reservationer anmälda af: Riksdagsfullmägtige J. M. Lundahl från Skaraborgs län, Anders Jonsson från Wermlands län och Nils Magnus Pettersson från ( almar län. Santmans. Lagsamt Allm. Best.- och Ekon.- Etsk. Ank. till Exp.-Utsk. den 10 Okt. 1863, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af täckt motion om vpphäfvande eller förändrad reglering af klockares brefbäringsskyldighet.
Sig vilja till Rikets Ständer göra nådig proposition om anvisande af lön för en särskild Länsman inom vestra distriktet af Gudhems härad, måtte täckas i nåder föreslå, att ofvannämnda hemman må, mot förminskning i Länsmannens lön, motsvarande den års-afkastning, hvartill hemmanet blifvit uppskattadt, till boställe åt samme Länsman anvisas, eller ock, derest bostället skulle anses blifva föremål för användande vid Westgötha regemente, i händelse af regementets möjligen inträffande uppsättning till kavalleri, att Kongl. Majit behagade föreslå hemmanets användande till boställe för Länsmannen i förenämnde distrikt med sådant vid upplåtelsen fästadt förbehåll, att, om detsamma i framtiden skulle blifva för regementet behöfligt, det då borde till regementets disposition afträdas; hvarjemte och enär { mantal af ifrågavarande hemman redan den 14 Mars nästlidna år blifvit ledigt samt, i afbidan på åtgärder för utarrendering under längre tid, endast för detta år utarrenderadt, Kongl. Majits Befallningshafvande, under förutsättning af nådigt afseende å dess sålunda gjorda underdåniga framställning, tillika förnyat den hemställan, att, i afbidan på Rikets Ständers beslut, Länsmannen måtte få begagna nämnda hemmansdel mot godtgörande af uppskattade afkastnings-beloppet, 80 Ridr biko. Af det utlåtande i ämnet, hvarmed Kammar-kollegium och Stats-kontoret den 17 September förlidna år till Kongl. Maj:t inkommit, inhemtas, hurusom, sedan Kongl. Maj:ts och Rikets Krigs-kollegium, i anseende dertill att Kong).
Helena hade redan som helt ung flicka haft för vana att gå omkring och smågnola, när lynnet var dåligt, och så fort Bertha, när hon inträdde i rummet, hörde det entoniga gnolandet, visste hon hur det stod till. — Så snällt af dig att komma till Hedvigs bröllop, kära syster, sade hon hjärtligt. — Det var väl inte mer än min skyldighet, vi äro inte så många, att vi inte böra hålla tillsammans, när det händer något inom familjen. — Ja till, när det händer en glädje. Vet du, vi äro så förtjusta i Hedvigs fästman! Helena svarade ej. Bertha borde ha känt sin syster tillräckligt för att ej fullfölja ämnet, men vare sig, att det låg i hennes natur ett behof att höra dem berömmas, hon själf höll af, eller Helenas tystnad var allt för kritiserande för att ej motsägas, allt nog, hon fortsatte: — Han är som du vet en mycket framstående konstnär. — Ja, jag hör det. — Har du aldrig sett några af hans arbeten? — Jo. — Nå, hvad säger du? — Jag förstår mig inte på skulptur. En paus. — Tycker du inte han har ett präktigt utseende och ett vinnande sätt? — Jag tycker han är som folket är mest, men då du är nöjd och Anton är nöjd och Hedvig är nöjd, så har det ju inte det ringaste att betyda, hvad jag tycker eller inte tycker. Det låg något i tonen, som Bertha också borde känt till, men som nu liksom så ofta förut skrämde henne och narrade henne att fråga: — Du har väl inte hört något ofördelaktigt om honom? — Sådana idéer! Förresten vore det väl i senaste laget att komma med det dagen före bröllopet. Bertha suckade. Hur det var, kunde hon ej låta bli att känna sig orolig, fast hon af erfarenhet visste, att dylika yttranden hade ingenting att betyda, att omdömet skiftade med lynnet. Hon svarade ej, sade blott, att Helena inte skulle anstränga sig, att hon kunde vara trött efter resan, att hon borde gå hem och hvila. —Nej bevars, hon var inte trött, hon ville hjälpa. Och så börjades »hjälpen» med att hon klandrade matsedeln, förändrade placeringen, lät
Det är visserl. anmärkt att det blott är ett berättigande för bankofullmäktige att 172 Den IS Juli f. m. så förfara, när det vöre för banken fördelaktigt, men då det icke är sannolikt att vexlar, upköpte i Preussiska Tbaler, skulle komma att säljas, emedan begär efter sådana f. n. icke synes ega rum på ; börsen, så blir det svårt för bankofullmäktige att tillgodogöra den upköpte behållningen. Då bankofullmäktiges utlåt, i denna fråga är ungefärligen öfverensstämmande med den vid Betänk:t fogade reservation, vill jag icke besvära med dess upläsande; likväl vill jag anmärka att det värde, hvartill Utsk:t ansett den Preussiska Thalern • böra upföras, synes mig något för högt. Här har blifvit sagdt i 1 Betänk:t att i en framtid thalerberäkningen i handel och vandel skulle blifva så allmän, att beräkningen i Hamburgerbanko skulle komma att försvinna, men just det förh:det, att detta mynt icke representeras af sedlar, ger det ett sådant företräde, att det troligen skall bibehålla sig; det kan nemi. icke falla i vanvärde der' före att detsamma hvarken försämras till sin inre halt eller derföre att större sedelraassa, än för hvilken valutor finnas, kommer i rörelse. Det är få frågor, som af bankofullmäktige blifvit så enhälligt afstvrkande besvarade som denna, och jag tror att lt. o. Ad. handlade i bankens intresse, om Ståndet afslog den ifrågav:de punkten. Hr Stuart, Carl Gustaf: Det är för BankoUtskit verk ligen oväntadt, att bankofullmäktige afstyrkt ett förslag, hvarigenom de bemyndigas att utsträcka sin verkningskrets för den metalliska kassans vidmakthållande på ett sätt, sorn leder till ban. kens fördel.
”Beräkningen härefter”, säger den Arabiska skriftställaren, ”gaf 2 gånger 36,000 år före Hsegiran.” Antagande att med år här menas månans omloppstider, hvaraf gamla kronologien lemnar flere exempel, kommer Thilorier med den Arabiska uppgiften derhän, att pyramiden byggdes 4540 år f. Chr. f. och han anmärker vidare, att om, utgående från år 525 f. Chr. f., då Cambyses inkräktade Egypten, man räknar åren af de 22 dynastier och de 4 regeringarne af 4:de dynastien, hvilka enligt Manethon följde på Mycerini regering, samt man dertill lägger de 78 år, som enligt Plinius voro förflutna emellan Mycerini död och begynnelsen af den största pyramidens byggnad, så får man 4484 år emellan denna byggnad och Christi födelse, hvilket föga skiljer sig frän de båda andra funna talen. 76 Den 7 Augusti. Den genealogiska taflan, huggen i hieroglyfskrift på en tempelvägg i Aby dos, äfvensom en annan sådan Pharao-längd på ett tempel af Thebes ruiner, hade, jemte de flera, som man derutöfver i hieroglyfskrift funnit, redan förut till åtskilliga delar bestyrkt Manethons uppgifter oell deu ålder han gifver ät Egyptens cullur. Vi mäste då sätta tro till dessa förvånande siffror. Obelisken vid Heliopolis, ännu upprätt pä sin plats, är, såsom inskriften visar, rest af Pharo Osortasen redan för 4000 år sedan. Hebreernes första annaler, skrifna af Moses, äro deremot yngre än 3,370 är, oeh Grekernes äldsta historia, Herodots, ej äldre än 2,300. Sedan Egypten, inkräktadl af Grekerne under Alexander, lydt Ptolomeernes styrelse intill Augusti tid, dä del trädde under Romersk, kom det i medlet af 7:dc århundradet af vår tideräkning under Arabisk, och blef frän den tiden alldeles främmande för Europa. Fä resande hade besökt landet, när, nu för 100 år sedan, den K.
254. upplåta då lediga rum inom meranämnda lius, hafva Fullmäktige hemställt, att Rikets Ständer, måtte till Fullmäktiges framtida efterrättelse, vid dylika upplåtelsers beviljande, meddela de beslut och föreskrifter, som kunde anses erforderliga och ändamålsenliga; hvarjemte Fullmäktige tillika afgifvit förslag till dessa föreskrifter, enligt hvilket förslag Rikets Ständer skulle medgifva och förordna, att under de tider, då Rikets Ständer icke äro församlade, lediga rum och lägenheter inom Rikets Ständers hus må af Fullmäktige hyresfritt upplåtas för tillfälligt begagnande ej allenast af de kommittéer och revisioner, som kunna varda af Kongl. Maj:t sammankallade, och för hvilkas sammanträden erforderliga lokaler inom Kronans hus här i hufvudstaden icke finnas att tillgå, utan äfven af allmänna embelsmyndigheter och inrättningar, som antingen af särskild anledning icke kunna för någon tid begagna åt dem anvisade embetsrum eller också sakna egen lokal, samt att Fullmäktige, vid hvarje sådan upplåtelse, må ega föreskrifva de vilkor och iakttagelser, som Fullmäktige för de upplåtna rummens samt möblernas och inventariernas noggranna och omsorgsfulla vårdande finna nödvändige; kommande dylik upplåtelse alltid och ovilkorligen att upphöra så tidigt före Rikets Ständers sammankomst, att rummen och inventarierne dessförinnan kunna vara försatta i ordnadt och fullständigt skick samt, om så erfordras, reparerade och iståndsätta. Till hvad Fullmäktige sålunda hemställt och föreslagit, anser sig Stats-Utskottet böra tillstyrka Rikets Ständers bifall, med undantag likväl af den föreslagna rättigheten att jemväl upplåta rum inom ofvannämnde hus åt allmänna inrättningar, hvilken rättighets beviljande Utskottet finner betänkligt förorda, i anseende till de anspråk å ifrågavarande förmån, som härigenom möjligen skulle komma att väckas af åtskilliga samfund och föreningar, de der kunna tillagt sig benämningen eller hänföra sig till kathégorien »allmän».
I första satsen säges, ”att factiskt är, att vårt rörelsecapital fordom varit större, än nu, i förhållande till rörelsens behof, hvarunder myntet likväl icke föll i värde.” Att rörelsecapitalets silfvervärde förut varit större, erkänner jag; men jag skulle önska, att den värde reservanten ville uppgifva, huru han kan så säkert veta, att rörelsens behof då icke var större än nu. Jag vill fråga, huru t. ex., dä spannmålsprisen äro låga, någon kan påstå, att brist på spannmål Den 3 Februari f. ra. finnes? Ett sådant påstående vederlädes just af det förhållande, att spannmålsprisen aro låga. Rörelsecapitalet var visserligen åren 1808 och i8oq större ån nu, men beliofvet af rörelse-* capital var också större; ty vi hade då en arme' i Finland, sorn absorberade mycket af vårt rörelsecapita!, och detta jemte flera andra orsaker, dem jag nu ej vill söka utreda, föranledde naturligtvis, att myntvärdet icke föll. Vidare säger reservanten: ”Vexelcoursen beror hufvudsakligen af handelsförhållandet. Den tid, då vi hade en betydlig utrikes skuld, sorn fordrade öfver 5oo,000 r:dr Hamb. b:co i årliga räntor, och då vi införskrefvo flera 100,000 tuspannmål, var coursen ofta under pari.” Detta är ganska sannt; men manne vi icke nu införskrifva mycket mer för Härden och fåfängan an då? Månne icke detta kan fylla den bär omtalade skillnaden i export och import? Reservanten fortfar: ”Så länge coursen denna årstid, då transportkostnaden och assurancen äro större, än om sommaren, icke öfverstiger 133 sk., kan man icke med skäl säga, att den är öfver pari, och om den än stiger derutöfver, torde det snarast härleda sig från misstroende lill realisationens bestånd, helst i öfrigt alla förhållanden vitsorda otillräckligheten af vårt rörelsecapital.” Jag må säga, att jag nästan misströstar att för min åsigt vinna något afseende af den, som kan yttra så underliga meningar som dessa.
Från afgift efter Första Artikeln befrias: l:o ynglingar, som viri Academier, Gymnasier, Carolinska Institutet och allmänna Skolor idka studier, samt Elever vid Technologiska Instituten; 2:o Manufactnrister och Fabriksidkare i Eskilstuna fristad, så för egne personer, som för deras hustrur och barn; 3:o personer för det året, då de beredas till Herrans Nattvard, om de än fyllt 18 år. §. 144. Befrielse från afgift enligt 1 och 2 Art. åtnjuta: l:o I tjenst varande så viii som med rättighet till pension afskedade gemenskapen af Indeldta och Yärfvade armeen till lands och sjös, jemte båtsmanshållet; 2:o Gemenskapen af extra roterade och conscriberade krigsfolket för det krigsår, då de gjort någon garnisonseller fälttjenst; och skall, till bestyrkande af verklig tjenstgöring, när afkortning eller restitution sökes, behörigen upprättad och uuderskrifven förteckning å manskapet till Konungens Befallningshafvande i orten af Chefen aflemnas. Dock sträcke sig de, uti dessa 2:ne punkter, stadgade undantag endast till krigsfolkets egne personer; 3:o Upptagne fattige barn till den genom Kongl. Lego-stadgan af den 23 November 1833 föreskrifne ålder, fattighjon eller sådane personer, som njuta understöd af Barmhertighetsverk och allmänna Inrättningar, ehvad de hafva försvar eller icke, svagsinte, bräcklige och andre, som äro fattige oell ega så ringa arbetsförmåga, att de icke kunna förvärfva nödtorftigt uppehälle för sig och de sina, äfvensom medellösa fångar; Bil. till Bevilliiings-Utskotlels Betänkande N-o 12. 69 4:0 Invånarne i Särna Socken af Öster Dalarne; 5:o Krono-nybyggare i Stora Kopparbergs, Gefleborgs, Vesterbottens, Vester-Norrlands, Norrbottens och Jemtlands
Det kan emellertid antagas, att bland de å öfriga nu omförmälda Navigations-skolors inventarieförteckningar afförda effekter eller bland de sådan skola tillhöriga inventarier, som framdeles befinnas förslitna och till begagnande i skolan oduglige, flere det oaktadt ega så stort värde, att vid försäljning af dem någon behållning kan uppstå; och med afseende härå samt då icke tjenligt är att i skolans inventarieförråd hålla samlade för afsedt ändamål icke vidare användbara effekter, har Kollegium funnit skäligt till Direktionerna för samtliga Navigations-skolorna meddela föreskrift derom, att sådana skolornas tillhörigheter, som vid de i stadgad ordning verkställda årliga inventeringar befinnas förslitne och oduglige, skola å offentlig auktion försäljas, så snart förrådet af ifrågavarande effekter är så stort, att desamma, enligt Direktionens bepröfvande, anses kunna afyttras till ett belopp, som åtminstone betäcker kostnaden för försäljningen; börande, om dervid någon behållning uppkommer, det influtna beloppet sedermera i skolans räkenskaper redovisas. Beträffande den uti Revisorernes berättelse derjemte i afseende å Hernösands Navigations-skolas inventarieförteckning för år 1860 förekommande anmärkning, att värdet af skolans behållna inventarier, hvilket, jemlikt det i föregående års räkning utförda belopp och med tillägg af värdet å de under granskningsäret inköpta inventarier, rätteligen utgjorde 3,892 R:dr 31 öre, i räkningen upptages till endast 3,868 R:dr 31 öre, så här, i Direktionens häröfver meddelta förklaring, riktigheten af berörda anmärkning blifvit erkänd samt, på sätt Direktionen anfört, rättelse af nämnda felaktighet äfvensom af den, hvilken, enligt hvad Direktionen tillika anmält, för öfrigt uti ifrågavarande förteckning förefinnes, blifvit gjord i Direktionens skrifvelse åtföljande, öfver skolans inventarier för åren 1860 och 1861 upprättade nya redogörelser, hvilka Kollegium nu tilj — 302 — Eders Kongl. Maj:ts och Rikets Kammar-rätt öfverlemnar, för att. skolans räkenskaper för nämnde år biläggas.