Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Icke mindre angeläget vore, att elevernas praktiska öfningar sorgfälligt leddes och öfvervakades. Att i båda dessa hänseenden handleda seminariets alla elever vore för en lärare så mycket mindre möjligt, som en del bland eleverna, enligt sakens natur, vore helt och hållet nybörjare; andra åter under ett större eller mindre antal terminer deltagit i undervisningen. Yid hvarje seminarium vore derföre minst tvänne lärare bchöflige, förutom dem, som, för bestridande af undervisning i musik, gymnastik, trädgårdsskötsel m. m., erfordrades, men hvilka, till följd af de på hvar och en belöpande färre undervisningstimmar, kunde åtnöjas med mindre arfvoden. I vissa fall, såsom till exempel om lärjungarnes antal under en viss tid vid något seminarium skulle blifva särdeles betydligt, kunde väl biträde af extra lärare blifva nödigt, hvarå afseende dock vid beräkningen af kostnaden för seminarierno ej be - StatsUtskottets Utlåtande N:o 123. 99 höfde fästas, då högre elementar-läroverk funnes i alla de städer, der seminarierne vore förlagda och svårighet således oj mötte, att för en jemförelsevis ringa ersättning erhålla det tillfälliga biträde, sorn kunde pröfvas oundgängligen bohöfligt. Då emellertid ett ändamålsenligt ordnande af seminarierna i riket för hvarje sådant kräfde ökade utgifter, hade Kongl. Mnj:t tagit i öfvervägande, huruvida ej, genom inskränkning i deras antal, kostnaden för dem i det hela skulle kunna förblifva oförändrad, hvilket voro så mycket lämpligare, sorn lärjungarnes antal vid vissa seminarier härtill kunnat lemna anledning. Mot en sådan åtgärd hade likväl redan förut åtskilliga skäl blifvit anförda, och dertill komme nu ytterligare ett förhållande, som föranledt Kongl. Maj:t att anse frågan derom åtminstone för närvarande böra förfalla. Vid sednaste riksdag anköllo nemligen Rikets Ständer i underdånighet det stadgas måtte, att qvinnor fingo såsom lärarinnor anställas såväl i småskolorna sorn ock vid sådana skolor, der annan examinerad lärare voro anställd och slutligen vid alla flickskolor.
Ständer äfven för nästa statsregleriDgs-period till utgifvande af äldre historiska skrifter och handlingar anvisa en summa af 9,000 R:dr, att med J-:del årligen utgå. 94:o. Sedan Rikets sednast församlade Ständer för tillbyggnad af Vetenskapsakademiens hus beviljat ett anslag af 450,000 R:dr, deraf dock endast hälften eller 225,000 R:dr, skulle under innevarande statsreglerings-period, i mån af behof, till vederbörande utbetalas, har Kongl. Maj't, uppå derom af nämnde akademi gjord underdånig hemställan, i nåder begärt, att återstående andelen, eller 225,000 R:dr såsom för det dermed afsedda ändamål behöflig, måtte anvisas, att under nästinstundande statsreglerings-period på enahanda sätt som det öfriga af anslaget, till vederbörande utgå; — och torde Rikets Ständer till denna nådiga framställning lemna bifall. 95:o. Uppå derom af Vitterhets-, Historieoch Antiqvitets-akademien framställd underdånig anhållan, har Kongl. Maj:t föreslagit, att till fortsatt inredning af museum och mynt-kabinettet måtte anvisas en summa af 2,000 R:dr. Då — såsom den redogörelse, hvilken är uti Stats-Råds-protokollet meddelad angående användandet af de vid sistlidne riksdag för ifrågavarande ändamål för en gång anvisade 3,000 R:dr, närmare upplyser — det obetydliga öfverskottet å samma anslag ingalunda kan vara tillräckligt för de åtgärder till fortsättande af inredningen och förbättrande af materielen inom museum, som afsamlingarnes oupphörligt fortgående utvidgning oundgängligen påkallas, får Utskottet med hänvisande i öfrigt till de uti berörda protokoll för beviljandet af ytterligare anslag anförda skäl, dem Utskottet för sin del funnit böra godkännas, i följd deraf hemställa, att Rikets Ständer måtte för ofvan omförmälda ändamål anvisa en summa af 2,000 R:dr, att för en gång till vederbörande utbetalas. Bih. till R. St.
Hvad straffet för öfvertädelse emot detta stadgande angår, hafva Riksens Ständer ansett med ett rättvist förhållande emellan brott och straff vara närmast förenligt: att den, som beträdes hafva, sedan författningen blifvit behörigen kun. gjord, utfärdat handskrifven, till innehafvaren eller viss man och order ställd , invisning § annan enskild person till mindre belopp än Ett Hundrade Riksdaler Banko, bör första gången, jemte skyldighet att gälda densammas innehåll, erlägga i böter ett lika belopp, andra gängen, utom enahanda skyldighet att gälda innehållet, höta invisningens dubbla belopp, men tredje gängen, jemte enahanda ersättning och böter, anses, hafva förverkat medborgligt förtroende, och kan således sedermera hvarken få deltaga eller komma under omröstning vid Val till sa beskaffade TJnderdaniga Skrifvelser. 377 Allmänna Forrättningar, sorn af ett sådant förtroende bero, samt hans brott och stral! varda lemnade till kännedom EAllmänna Tidningarne ; och, på det efterlefnaden desto noggrannare må handhafva® samt öfv-ertradelser säkrare beifras föreslå Riksens Ständer, att böterne ina blifva Angifvarens ensak. Dessa sina förslag öfverlemna Riksens Ständer i underdånighet till E. K. Mas Nådiga oinpröfning och anhålla, att, om de äfven af E. K. M. i Nåder gillas, behörig Författning derom må i Nåder varda utfärdad. Riksens Ständer framhärda &c. N:o 175. Uppläst?och godkänd hos Ridd. och Ad. d. 5 Juni 1818* — Prest-Ståndet d. 5. — .— Borgare-Ståndet d. 5. Bonde-Ståndet d. 6. Riksens Stiinders underdåniga Skrifvelse till Kongl. Maj:t angående insändande till Justitie-Ombudsmannen af sädane beslut, hvarigenom lier söner dömas till arbete å Förbättringsbits eller u Fästning.
Maj:ts pröfning öfverlemnas; att det ändamål, som genom fördelningen åsyftades, icke ens kunde vinnas, då föreskrift icke funnes meddelad, i afseende å beskaffenheten af de Flottans fartyg, som vid de serskilda stationerne kunde komma under byggnad; samt att möjligen äfven, genom ett sådant beslut, kunde förorsakas en misshushållning med anslaget, som deremot icke skulle ega rum, om Kongl. Maj:t hade fri dispositions-rätt öfver dessa medel. Borgareoch Bonde-stånden hafva deremot bifallit Utskottets hemställan i denna punkt, i följd hvaraf Utskottet anser sig böra vidblifva sitt redan afgifne yttrande. Sjunde punkten, angående anslaget af rotefrihets-afgiften till Flottans materiela behof, har af Bondeståndet blifvit lemnad oafgjord, men af de öfrige Riksstånden bifallen, i följd hvaraf Utskottet, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, finnér någon annan åtgärd, rörande denna del af utlåtandet, ej från Utskottets sida erfordras, än att Utskottet hemställer, 20 Ståts-Utskottets Utlåtande j N:o 72. att Bonde-ståndet ville uti de öfrige Riksståndens beslut instämma. Åttonde punkten, med yttrande i anledning af väckta motioner om befrielse för Rusthållare i Blekinge från Båtsmännens förseende med kojer oell täcken samt om Rotehållares i Bohus Län befrielse från utgifvande af ersättning för en månads kost till Båtsmän, då desse uppfordras lill tjenstgöring, och ]\ionde punkten, angående anslaget till exercis för Flottans bemanning, hafva af Bonde-slåndet blifvit återremitterade; men enär desse punkter bifallits af de öfrige trenne Riksstånden, finner Utskottet, jemlikt 75 §. Riksdags-Ordningen, att återremisserne icke till någon åtgärd föranleda.
För Kronobeljeningens besvär med uppbörden och redovisningen af Presterskapets inkomster borde henne ett skäligt arfvode af Kronans tionde-öfverskolt bestås, Colleginm hade väl, på grund af ile i handlingarne förekomna uppgifter, anlagil Prestgårdarnes behållna afkastning lill 5o tunnor strid säd öfverhufvud; men som likväl en betydlig skillnad i godhet mellan dem egde rum, så borde viii gällens classificalion denna skiljaktighet noga iakttagas, så alt, der Prestgården gåfve större inkomst än 5o tunnor, tiondeanslaget minskades, men der den gåfve mindre, sistnämnde anslag i moa deraf ökades, hvadan alla inkomsterna i tionde, penningar och boställen borde vid classificalionen alses och jemkningen verkställas förmedelst tiondeanslaget. Beträffande sättet och ordningen för den nya regleringens införande Sthm till R. S. My ts Nadina. Skrifvelse N:o 5g. hade Kammnr-Collegium föreslagit, alt elen borde ske efter liand således, att, då en Kyrkoherde a-fginge uti ett af tle Pastorat, sorn skeda förenas samt tjensteoch nådår förlidit, den andre Kyrkoherden skulle, om lian med den nya regleringen åtnöjdes, vara sjelfskrifven Kyrkoherde i nya Pastoratet, men o-m lian det icke ville, fa bibehålla hvad lian hade, oell vice Pastor på lediga stället af Consistorium förordnas, emot Prestgårdens begagnande samt tertial af socknens Kyrkotionde, jemte fyllnad af Krono tiondeu i Sex tunnor säd samt 4 R’dr 3a sk. i penningar af livaije belt mantal»
Maj 1774 om straffets skärpande för dem, som föröfva svek och bedrägeri med bancosedlar, stadgade straff af ärans och lifvets förlust, genom hängning, åtminstone, hvad det sednare straffet angår, tctrde vara oförenligt med de mildare principer, som i vårt Den 7 Mars f. m. 221 upplystave tidehvarf i lagstiftningsväg i allmänhet gjort sig gällande, och då citerade K. förorda, endast innehar ett skärpande af hvad allmänna lagen i 7 och 8 caprn Missg.- b:n stadgar; så vågar jag, med hopp om framgång, föreslå uppbäfvande af omnämnda K. förorda, till ali kraft och verkan, såsom numera obehöflig, då det deri utsatta straff nästan aldrig tillämpas. Örn remiss till LagUtsk. anhålles ödmjukast. •5. Uti 14 cap. 96 §:n af K. M:s krigsartiklar för dess krigsmakt till lands och sjös d. 3i Mars 1798 stadgas: att ”de böter, hvilka någor enl. ofvannämnde cap. eller Rätteg.- ”b:n i allmänna lagen ådömd varder, gånge lill tväskif”tes , i krigsrätt, emellan auditeuren och väbeln eller actor, ”samt i öfverdomstol, emellan krigsjustitiarien eller öfver”audileuren och krigsfiscalen etc.”
Detta är ett skäl, som talar för minoritetens af Utskottet förslag, och jag skulle tro, att, om detta förslag antoges såsom lag, den nu varande vådan för det allmänna skulle upphöra derigenom, att credit och säkerhet för hvar man beredes, och man hade då de facto gjort mer för den omyndige, än genom den lag man nu vill bibehålla. Jag hoppas, att, i händelse af en återremiss, Lagutskottet skall taga dessa omständigheter i öfvervägande. Herr Ribbing: Det var i anledning af den framställning Herr von Heijne gjorde, som jag anmäldte mig, Jag ville hafva äran upplysa, atj D*n 9 October J m. IjagUtskoatet* Betänkande innefattar just hvad Herr von Heijne önskat. Utskottet har föreslagit, att intet förmynderskap kan tillkomma Förmyndaren utan genom den Domstol, under hvil. ken den omyndige hörer. Hvarest antekning om bans förordnande således kommer att ske. Herr Morath har till stöd för sitt Förslag anfört, att han icke lättsinnigt, utan noga öfvertänkt de reglementariska Stadganden han framstält. Jag vill icke bestrida delta, men då Herr Morath sjelf yttrat, det han dragit i betänkande, om Förslaget för nätvarande vore antagligt, synas vi åtminstone icke vara af alldeles motsatt tanka. Herr Morath har sluteligen nämnt, att intekning af omyndiges medel icke torde lända till fullkomlig säkerhet. Deruti förenar jag mig med honom, och det utgör ett ytterligare skäl för hvad jag anfort. Till slut har Herr Morath omtalt den tillfredsställelse han funnit af andre Ledamöters instämmande i hans begäran örn återremiss. Men om dessa Ledamöter äro tillfredsställde med det svar jag gifvit på deras anmärkningar, torde icke deras yttranden af Herr Marath kunna åberopas såsom grund för återremissen. Herr Morath har ytterligare anfört exempel derpå, huru en Förmyndare kan åtkomma myndlingens egendom derigenom att han förstör sin egen. Det skulle likväl vara en särdeles hätskhet emot den omyndige, att utan egen fördel blott efterstå den omyndiges värsta.
Jag kan blott beklaga att icke sä skett, ty ulan tvifvel är det rätta sättet, att ledamöterne af representationen bjuda till att pä förhand för hvarandra reda frågorne och på så sätt förkorta sjelfva debatten. Jag yrkar fortfarande bifall på StatsUtsk:s betänk. Många bifallsrop hördes efter detta anförande. Hr von Troil: Jag begärde ordet egentligen för att värna StatsUtsk. emot de anmärkn:r, som här af åtskillige talare emot detsamma blifvit framställde, för det alt Utsk. icke skall hafva sträckt sina bestämmelser och vilkor för detta företag så långt att K. M. derigenom besparats obehaget alt nödgas tillägga nya vilkor. Hvad jag i det hänseendet ämnat yttra är redan så fullständigt framställt af Frih. Hamilton, att jag endast behöfver, jemte hänvisning till hans yttrande, för R. o. Ad. upprepa, alt K. M. i dess nåd. resolution uppå Gr. von Rosens ansökning bestämdt förklarat dels, öfver hvilka punkter K. M. redan fattat beslut, dels ock i hvilka fall R. St:s und. mening skulle inhemtas. Det är öfver de sistberörde punkterne, som StatsUtsk. nu yttrat sig. Jag tror således det vara ådagalagdt att StatsUtsk. handlat rätt i denna fråga. Öfrige emot detta Utsk. riktade anmärkmr äro redan så fullständigt besvarade af föreg:de talare, att jag skulle fela mot en skyldig uppmärksamhet för Ståndet, om jag upptoge liden med ytterligare ordande i saken. Jag anhåller derföre endast att få nämna för Hr Rosenblad alt han begått åtskilliga misstag i sina uppgifter. Gr. von Rosen och Frih. Fock hafva redan upplyst hurusom Hr Rosenblad vid sin jemförelse af kostnaden för varors transporterande på Götha kanal och pä de Tyska jernvägarne, i förra fallet endast i beräkning upptagit slussoch andra avgifter för kanalens begagnande, men alldeles icke talat om frakt och öfrige kostnader, hvaremot den värde ledamoten beräknade allt detta då han uppgaf koslnaderne för jernvägars begagnande. Jag ber att få upplysa honom om ett annat misstag, som han begått.
Redogörelsen för straffoch arbetsfängelset å Norrmalm utvisar, att medelpriset å den under revisionsåret till fängelset levererade mjölk utgjort 41,54 öre för kannan, under det den till straffoch arbetsfängelset å Långholmen samma år lemnade mjölk, enligt räkenskaperna för detta sednare fängelse, betalts med 50 öre, likaledes för kannan. Beträffande religionsvården, inhemtas af Fångvårds-styrelsens berättelse, bland annat, att kristendomskunskapen varit god eller försvarlig hos största delen såväl af den till länsoch kronofängelserna under årets lopp nykomne som äfven af den vid Kronoarbetskåren samt vid straffoch arbetsfäugelserna vid årets slut qvarvarande personalen; dock hade den hos ganska många varit ringa och alldeles saknats hos 32 nykomne och 24 qvarvarande. — 118 — De, sora varit i läsning okunnige, hade, enligt hvad samma berättelse omförmä ler, vid fångvårdsinrättningane deri njutit undervisning, så att 30 personer under året blifvit vid dessa inrättningar för första gången till den heliga Nattvarden admitterade, nemligen 14 vid länsfängeiserna, 9 vid Kronoarbetskåren och 7 vid straffoch arbetsfängelset å Långholmen. Enligt hvad de uti berättelsen intagne tabeller gifva vid handen, förekommer emellertid det, i Revisorernes tanke, anmärkningsvärda förhållande, att af de. fångar och kronoarbetskarlar, som icke egt den ringaste kristendomskunskap, utgörande ett antal af tillhopa 56, blott 33 vid fängelserna erhållit undervisning i läsning. § 11. Stats-verkets utgifter för fångars vård och underhåll under de sednast förflutna tio åren, oberäknadt de för särskilda byggnadsarbeten anvisade extra statsanslag, haf va utgjort: år 1853 1,213,231: 67. » 1854 1,320,476: 55. Fångvårdens skulder, som vid 1862 års början utgjorde 519,995 R:dr 43 öre, uppgingo vid samma års slut till 444,047 R:dr 14 öre, hvaraf till Kongl.
Vore Bolagen inskränkta till smärre kretsar, så skulle det ena möjligen blifva ruineradt, under det ett annat utan ersättning at det förra ansenligen förkofrade sig; och då risquen blefve större, nödgades man tillåta drygare afgifter, för att hålla Bolagen skadeslösa, En värd Ledamot har äfven anmärkt, a<£ man borde göra mindre afseende på att kunna rädda varor, än personer. Denna fråga, hvarom äfven jag talat, hör till ett annat Betänkande\ Den 31 Odrier e, m. angående DykeriCommissarien Westbeck, hvarest lifräddningsbåtar omtalas, j y - 1 • Man har jemväl föreslagit, att afgifterne för inhemska och utländska fartyg skulle blifva lika. Utskotten hafva ej talat dero.m, förmodligen emedan de ansett detta böra öfverlenanas till Kongl. Majus afgörande , i sammanhang med det regler mentariska. Det är således ingalunda gifvet, att det olika förhållande , som i detta afseende hitintills ägt rum, äfven kommer att framgent fortfara. Jag hemställer på dessa skäl, om ej Betänkandet nu kunde bifallas , isynnerhet , som en återremiss endast skulle draga ut på tiden, utan att troligen leda till det ändamål, sora med an-, märkningarne är åsyftadt. Herr Toll, Florus., hade inlemnat ett så lydande Memorial f (Se Bilagan N;.o 3 ) Herr. Grefven och LandtMarJkalken frågade , om Ridderskapet och Adeln ansåg Statsoch O.economieUtskottens förevarande Betänkan-, de böra, i anledning af de dervid gjorde anmärkningar, till Utskogen återremitteras. Ropades Ja och, Nej, Hvarefter Herr Grefven och LandtMar-i Peri 31 October e, m. Svalken gjorde proposition till bifall af berörda betänkande, Ropades äfven Ja och Neij. Herrlow Heijne, Georg'.
Härefter hemställde H. Ex., om R. o. Ad. behagade afslå Utskms hemställan, att R. St. mätte i und. skrifvelse hos K. M. anhålla, alt beväringens skyldigheter å Gottland icke må vidtaga förrän det år, dä ynglingen bl i Iver mantalsskrifven, men godkänna hvad Ulsk:n för öfrigt uti förevarande utlåt, yttrat. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarpå H. Ex. tillkännagaf, alt han uppfattat R. o. Adis svar såsom bifall till den sednare propos. Föredrogs, men bordlädes ånyo, på begäran af Hr Lagerhjelm, Pehr, och Hr R åfelt, Anton, Statssamt Allm. Resv.- o. Ekon.Ulskms d. 5 dennes f. m. första gången på bordet lagda utlåt. N:o 89, i anledn. af väckt fråga om lärareseminaricrs inrättande m. m. Föredrogos och biföllos Statssamt Allm. Besv.- o. Ekon.- Utskms nedannämnde d. 5 dennes f. m. på bordet lagde ullålrn:
Man ina ej invända, att deras tjenstgöring hemma i landet kari ske utan synnerlig kostnad, Jag kr öfyertygad, att sedan de afdragit räntan, för sina accorder, underhållit sina uniformer och gjort sina möten, återstår för de liesta ganska obetydligt och för mången alldeles intet; och likväl mäste man tillägga i och för tjenste», ännu en vigtig utgift, söm är skjutpenningar, hvilka ofta inom d,e vidsträckta Indelta Compagnierne göra betydliga summor och icke kunna besparas vid förefallande Recruteringar, syOT ner m. 111. Jag vågar således anhålla, att Ridderskapet och Adeln mätte tillåta, att, StatsUtskottet i fall det skulle finna medel, att bereda någon tillgång till en förbättring i Indelta Befälets löner, matte blifva amnodadt att göra härå afseende, samt att Riksens Ständer måtte hos Hans Maj:t Konungen underdånigst anhålla, att ea i8S Den 3 Martiin jemnare reglering med Indelta Befälets löner måtte verkställas, samt minimum fastställas för hvarje grad, N:o it. Herr af Fornell, Carl’, Uti ingen epok af Sveriges framfarne öden, har allmänna uppmärksamheten varit så uteslutande riktad på landets naturliga förmåner och deras fördelaktiga begagnande, som under de sist förflutne 14 åren. Stora och vigtiga hafva de framsteg varit, som, i följd deraf, vunnits uti landets båttre håld, samt uti beredandet af låttade inrikes communicationer.
Ständers Oeconomiae-Ut« skott har icke ansedt sig kunna afgifva något Utlåtande, angående Riksdagsmännen Anders Den 17 Februarii, 375 Danielsons och Olof Håkansons i Hedervärda Bonde-Ståndet skrifteligen väckte Motion, om en Magazins-Inrättning i Borås Stad. Innan denna fråga företages till afgörande, får jag den äran upplysa; att Borås är beläget i den magraste delen af Elfsborgs Län, och i2 mil från Vennersborgs Krono - Magazin. Alla de Härader, som omgifva Borås, äro i behof att hvarje år köpa Spannmål till utsäde och föda om Sommaren. Då missväxt icke inträffar, kunna väl Innevånarne i Skaraborgs Län förse Orterne omkring Borås med Spannmål j men som Allmogen icke alltid äger tillgång på Penningar, nödgas de af en del Handlande i Städerne, Götheborg, Varberg och Borås, förskaffa sig denna nödvändighets-vara på Credit, hvarigenom de tvingas att betala flera R:dr mer för tunnan, än hvad Spannmålen Contant kostar. Om derföre på något ställe Magazin anses nödigt, torde det vara i Borås. Staten kan ej af denna Inrättning något förlo.a utan snarare årligen vinna, och jag anser för min del det vara Statens oviikorliga pligt, att förskaffa de sädesfattiga Orter tillgång på Spannmål emot borgen, och sådan betalning att Staten eller Magasins-Directioncn icke blir lidande. Nödiga underrättelser om Ortens tillstånd och behoffinnas i Kongl. Kammaroch Conr merceCollegierne, och jag anhåller i största ödmjukhet hos Högvälborne Herr Grefven och LmdtMarskaiken, samt Högloflige Ridder.-kapet och Adeln, att denna fråga måtte till Utskottet återremitteras. Ven 17 Felruarii, Herr von Schulzenheim, David (deri Sidre:) Jag anser för min del detta mål tillhöra Statsutskottets handläggning, desto häldre, som åtskillige frågor af enahanda beskaffenhet äro för närvarande uti samma Utskott anhängige. Herr Grefven och LandtH/tarshalken hem.
Aldrarninst kan jag tillåta mig afvisa fordringsägarne med en sadan helsning, att de få väl åtnöja sig med hvad som beslutes. Så talar val ofta den rnägtige till den svagare; men om den förre derjemte, såsom här är händelsen, är tillika rättvis, ädelmodig, ja, den sednares hjelpare och beskyddare, så bjuder han honom icke att åtnöjas, utan visar honom att lian icke har anledning att vara missnöjd. Så snart det allmänna iklädt sig den . svåra och bekymmersamma utredning bär förestår, så anser jag det allmännas organ, Rikets Representanter, icke blott böra rnellanträda för att vårda Bankens, utan äfven (Gräldenärers och Borgenärers rätt. Då dessa i sådan egenskap här icke äga talan kunna de lätt med hvad magtspråk som helst afspisas: men tiden och sanningen tala högre ärr alla Riksdagsbeslut. Denna min serskilda tanka anhåller jag paatte med de Höglofl. Utskottens utlåtande få till Riksens Högipfl. Ständer medfölja.” Herr Ofverstelueutpnanten Påhlman förena, de sig med Herr' Doftar Hedren. Stats, och Banko.Utsk. Betänkande!!, 397 398 Herr G. Hulphers'■ ”Dä det Sammansatta Högloft. Utskottet 11, ka med den Högloft.
Bevillningen vid taxermgarne icke uppgått till det påräknade beloppet höja den, på sätt Herr Lagman Stahla föreslagit, med en viss procent, hvilken förhöjning i min tanka borde i sådane fall äga rum å all Bevillning af lön, egendom och rörelse. På detta sätt blefve Taxeringsmannen obetagen att i allo följa Bevillriingsgrunderne utan något sådant band, som genom en MinimiTabells antagande skulle i förväg läggas för dess pröfning, och i händelse af den sålunda bestämde Bevillningens otillräckelighet vöre ock en utväg gifven, att få bristen fylld efter samma grunder, som vid Taxeringen blifvit följde. Vid Bevillningen för Capitaler och afdrag för sksld misskännes visst icke det go - Ben ia m. da syftemålet till producentens lättnad ock ali slags inkomsts beskattande; men så vida af e» föreslående financereglering kan vara att hoppas, det möjligheten att emot skälig ränta och nöjaktig säkerhet erhålla penni ngeförsträckningar hädanefter skall gå någorlunda i bredd med behofvet deraf, och med fördelen för Capitalisterne att få sine Capitaler emot sådan säkerhet utlånte, torde vara bättre att bibehålla det hittills gällande Stadgandet om Bevillningens för Capitaler ändirecta erläggande genom afdrag å räntan, såsom mera för! enligt både med principen af synbar förmögenhet och med tryggheten för Statsverket att erhålla de påräknade intraderne. Om den lagliga räntan i allmänhet nedsattes till 5 procent, men Capitalerne deremot befriades från »U både direct och indirect Bevillning, skulle måhända ändamålet på det både enklaste och säkraste sätt vinnas. Om, som jag förmodar, Höglofl. Ridderskapet och Adeln skulle finna att BevillningS-i grunderne i vissa delar fordra en omarbetning, anhåller jag att dessa mina anmärkningar fia få åtfölja återremissen. Den 12 Maji c, m. Bilagor tili PleniProtocollet för den 12 Maj, eftermiddagen. Herr Ehrenborg, Ca/per". Jag må öppet bekänna, att jag ej riktigt kunnat fatta meningen af Höglofl.