Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
BORDEAUX-VINER af välkända firmor, HVITT PORTVIN, särdeles omtyckt, MARTINIQUEoch HOLLÄNDSKA L I - KÖRER, många år här lagrade, samt vår välkända PUNSCH, gammal och god, till flere priser, enligt priskurant, som sändes på begäran. [1759] rekommenderas för medicinskt ändamål vid svårare hudoch halsåkommor, såsom för reformar, finnar, elakartade sår, brännskador, difteri o. d. Säljes i välförsedda detaljaffärer. Efterse noga, att hvarje flaska C 1 h II FL LTI of vanpå korken bär vidstående fabriksmärke. [1515] Dessa äro de starkaste och bibehålla sina färger i tvätten. Finnas i Nstörsta mönstersortiment, i gröfre och finare, men endast goda kvaliOVANLIGT BILLIGT! teter till billigaste pris i Eleganta herr SOLIAITOCKAR pr. \ duss. [17 Helylle DAITÄSTAI - » » 7,w OBS.! Profver sändas till landsorten på begäran RVT » » 7,50 är en själfhjälpsförening med afgifter BAMLÄDEINGAR, helylle » » 3,00 af 15 å 25 öre i veckan. Fördelarne Vackra BARIMTOR » » 3,75 äro: fri läkarevård, fri medicin samt penningeunderstöd vid sjukdomsfall. stora LIIME-DORÄÅIRIAR — » » 4,SO Heiiinne SERYIETTER » I &lt;Juss. 3,00 Tillförlitligaste handbok för tillverkHEDERSLEDAMÖTER erlägga 3 kr. årALB.S. JANSSON,KADROTTLLINGG.3, GÖTEBORG ning af GLACER, CRÉMER, PUDligen till en låneoch bjälpkassa.
35e t affeettbe på flntliga orbnaitbet af bett faft|lällba ttt;a roteringen &gärb« fot i Semtlanb anbefalla åtgärber häfma till Äottgl. 9Jtaj:td höga tillfrebd 2öib utlpjla fantman* Semtianb. träben inom focfnante, bit båbe rotehållare och tnanffap marit fallabe, habe icfe blott alla i tjenft maranbe fält* od; häjljägare bltfmit i jina hemorter eller i närheten beraf nöjaftigt förlagba och meränbeld emot öfabe eller mot förut innehafba fmarattbe aflöningdmitfor, be ber för ingen blifmit ntinjfabe, utan ocf famtlige rotehåHante förflarat jtg nteb ben jfebba regleringen belåtna; äfmenfom 19 rotar, för hmilfa frihetsår ätitttt åtitjötod, förflarat jtg milliga att, utan affeettbe berå, genajl mot 22 SSerättelfe om ^mab i Ofifet ocl) b c fö ftabgabe milfor refutera, famt 14 anbra rotar inftåmt i famina förfla Seba» ni) extra rotering inom Norrbottens lån blifmit fbrrättab ^orrBottms 0cp afjlntab ocf> bet beröfioer upprättabe roteringéwerf, l)ioaruti 6 npa ertra rotar frnnaö upptagna, blifmit $ongl. S)Jaj:tS pröfning itnberfMlbt, fjär $ongl. 9Naj:t å betfamma mebbelat itåbig faftftådelfe. tingäweieTöt Sifalebeö l)ar Äongl. 5)caj:t fa ft fl afl t ett för folbatl)å(let inom 2Se
Den aflidna gifte sig 1828 med hofmarskalken grefve Gustaf Ulf B o n d e af Björnö samt blef änka 1855. H o n hade varit statsfru hos drottning Desideria: (AVE). (FORTS, FRÅN FÖREG C HOFLEVERANTÖR. D E T K Ä N D E S en smula otrefligt, m e n i värsta fall finge h o n taga in på den gästgifvaregård, som hon visste skulle finnas i närheten, ty att fara med en lejd skjutsbonde g e n o m den där skogen, s o m likt en ofantlig blåsvart m o l n v ä g g reste sig kring henne på alla sidor, därtill kände hon e j lust nu på kvällskvisten. H o n gick fram till stationsföreståndaren, s o m stod i dörren till sitt kontor o c h nyfiket iakttog henne. » Förlåt, h ä r skulle vara en vagn från Stenhult för att hämta mig, men — » » Det är väl aldrig fröken, s o m skall till Björkmans? » Hildur fortsatte samtalet m e d att göra en ny fråga; formen o c h tonen i den, s o m stationsföreståndaren gjort, föllo henne ej i smaken. » A r vagnen här någonstans? » » Borta på gästgifvaregården. Svente, g å o c h f a e n hit! » Tjänstemannen var stött och drog sig in i sitt kungarike och tillstängde dörren. Hildur stod allena och höll sin koffert sällskap; ej en lefvande varelse syntes till, utom då o c h då en läderlapp, som snuddade vid hennes hattbrätte och k o m henne att hoppa till af rädsla. Ändtligen hördes vagnen k o m m a nere från b y n. Hildur rätade u p p sig; hon måste imponera p å den försumlige kusken, vore det så godsförvaltaren Björkman själf i egen person. E n ranglig vagn m e d blott ett säte o c h förspänd med en lurfvig häst höll framför henne. » Ursäkta, fröken Vestersson! » » Fröken Östesson, om jag får b e l » » stersson var det, j a!
Den vill icke åtaga sig a t t till smekande af en flack liberalism eller en löslig moral söka undanrödja de stötestenar och förargelseklippor, som äro oslriljaktigt förbundna, med kristpndomens han sy nslöst stränga allvar., .Mången äldre k~isteii skulle kanske t. o. m. kunna stöta sig på, a t t den besvarar flere v ?nliga spörsuiiil med ett ärligt: s detta - &gt;). kunna vi ej veta)). Inför ett ödmjukt sanningssökande, som vill gifva både %Gudoch kejsaren, både kristendom och vetenskap det, som hvar och en tillhör, måste med nödvändighet antalet trosläror p&amp; visst satt minskas. Men hvad teologien, d. v. s. vetenskapen om kristendomen, på detta satt så att saga förlorar i omfång, det vinner den i stället i djup och enhetlighet. Den vinner i samma mån, som den grundar sig icke på naturvetenskapliga fakta eller filosofiska spekulationer eller elis på de kyrkliga bekännelseskrifternas efter sin tids utveckling lämpade dogmer, utan endast och allenast p&amp; Kristi historiska person och verlzsamhet. Ty det gr icke sh, att hans strålande gestalt förbleknar inför den historiska forskningens fulla ljus. Det är icke så, att man vid studiet af honom, världshistoriens medelpunkt, måste afsäga sig den kritikförmåga, som man icke endast liar ratt, utan äfven skyldighet att använda vid hvarje annat historiskt studium. Det behöfves inga fiirgade glasögon, inga dogniatikens omvägar f ö r att lara kanna honom, som ännu alltjämt efter snart 2,000 års förlopp genom sin förmåga, aW omskapa och förnya bevisar sin fulla realitet. Det ar % e j på andras vingar man når Gud, - vore än dessa » andra)) siidana m i n som Paulus, Augustinus eller Luther. Tvärtom är det egeiitligen först, då man i sitt hjärtas innersta har vetat sig vara. öfvergifven af all mänsklig auktoritet och beroende endast af Gud, som inan genom Kristus fullt kan tillägna sig den glada, handlingskraftiga gudsförtröstan, hvilken ensam kan gifva styrka å t slappa viljor och sjuka sinnen.
Derjemte borde något närmare bestämmas, hvilka åligganden tillhörde den, som förvarade kistan: om han egde någon närmare befattning med rekrytering, då sådan förefölle; om han, såsom hittills varit vanligt, skulle vid kronouppbörds-stäminorne betala vakansafgifter, trossmedel &c., för att sedan söka sin ersättning hos de öfrige intressenterne m. m. Dä de förhållanden rote-intressenter emellan, hvilka i motionen omförmälas, dels synes lämpligen kunna genom godvillig öfverenskommelse afgöras, dels äro af sä ringa vigt att de icke torde böra göras till föremål för Rikets Ständers framställningar samt motionären dessutom icke ens uppgifvit, i hvilken syftning de närmare bestämmelserne om sättet för fullgörande af vissa, rote-intressenternes gemensamma åligganden skulle meddelas, eller fullständigt antydt hvad dessa bestämmelser skulle röra, hemställer Utskottet att ifrågavarande motion rqåtte lemnäs utan afseende. Stockholm den 20 Mars 1860. Besvär.»- och Ekonomi-Oukotteta Betänkande, Atl 56. JW 5Ä. Ant. ttll Exp.-Utsk. den 20 Mars 1860, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om upprättande i Carlskrona af en ständig värfvad båtsm ans-trupp. Till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet har Hedervärda BondeStåndet remitterat ett af Riksdags-fulJmägtigen JV. F. Andersson från Östergötlands län afgifvet Memorial, deruti anföres, att, ehuru riket genom sin båtsmansrotcring egde tillgång pä en ganska respektabel bemanning för sin örlogsflotta, torde det likväl icke kunna dragas i tvifvelsmål om inom denna bemanning funnes tillgång på tillräckligt antal sjövant och dugligt underbefäl, äfven om den förstärkning toges i beräkning, som i krigstid vore att påräkna frän handelsflottan. Den brist, som i detta afseende möjligen förefunnes, skulle tilläfventyrs kunna utan de skattdragandes betungande afhjelpas.
Maj månad 1851 genombrutit en af naturen bildad och af byamännen omsorgsfullt vidmakthållen fördämning samt öfversvämma! och förstört en del af deras jord jemte dervarande hägnader, har, i afseende härå, blifvit hos Rikets Ständer framstäldt och genom företedda handlingar ådagalagdt, bland annat, att, enligt det af Kronofogden och en annan i orten bosatt tjensteman, jemte 2:ne nämndemän, upprättade besigtningsoch värderings-instrument, arealen af den skattlagda jord och slog, som vid ifrågavarande tillfälle öfversvämmades och bortsköljdes eller 264 Expeditions (Ils ko t tels Förslag till underd. Skrifvelse N:o 116. förstördes, utgjorde 1 tunnland 8,ira kappland, eller 28,235 kappland reducerad åker neli 11 ,879 kappland reducerad slog; att förlusten genom den skadade eller förderfvade jorden och hägnaden värderats till 604 R:dr 20 sk., hvartill borde läggas kostnaden för den förstörda dammens återuppbyggande, hvilken kostnad uppgick lill 676 Ridr 31 sk. 6 rist., allt Riksgälds; att, enär ofvanbemälde jordegare, i anseende till de knappa omständigheter, deruti de befunne sig, vore i stort behof af ersättning lör deras lidna förlust, helst de, utan afseende deiå, mäste fortfarande utgöra de lör den förlorade jorden belöpande krouo-utskylder, hvarigenom således beloppet af deras förlust, i fall den icke blefve ersatt, koinme att årligen ökas, E. K. Mits Befallningshafvande i länet funnit sig föranlåten ingå till R. K.
Gratialist-underhåll Arméens pensionskassas andel af inkomsten Amiralitets-krigsmanskassans dito af dito Gratifikationer, pensioner och understöd Förskjutna lånepåkostnader Diverse omkostnader.. Balans lill år 1864: Kontant behållning Debet. Balans från år 1862: Fordringar och förskotter, antecknade inom linien, 13,711: 14. Uppbörd: Ersättning för reservhemmansräntor och kronotionde m. m. 23,756: 74. Balans till år 1864: — Dito, antecknad inom linien, 11,956: 31. Kredit. Balans från år 1862: — Dito, antecknad inom linien, 7,968: 84. Nybyggnadskostnader 6,495: — Förskjutna räntor å inköpta obligationer 123: 75. Balans till år 1864: Fordringar och förskotter, antecknade inom liuien, 18,989: 43. Debet.. Balans från år 1862: Uppbörd: Statsmedel: Ersättning för hemmansräntor och arrenden 37,710: — Fyllnad i dito dito 15,793: 58. 53,503: 58. Beväringsmanskapets invalidoch pensionsmedel 2,627: 5. Balans till år 1864: Skulder, antecknade inom linien, 13: — Summa 928,933: 6. K rudit. Balans från år 181)2: Skulder, antecknade inom linien, 91: 75. Utgifter: Aflöning 1,600: — Underhåll till f. d invalider ,••• 1,431: 3. Svärdspensionär — 3,673: — Förskjuten ränta å inköpta obligationer 187: 50. Balans till år 1864: Allmänna Beväiings-fondeu. Debet. Balans från år 1862: Fordringar, antecknade inom linien, 1,106: 81. Uppbörd: Afgifter för befrielse från vapenöfning 96,415: 4. Kredit. Utgifter
Vid Iduns sjette pristäfling, för hvilken tiden utgick med den sista juni, ka sammanlagdt 39 iåjlingsskrifler insåndts. Af dessa ha 11 behandlat prosaåmnet: Om konsten i JcronoT till sist samma förmåner åt författarne till dikterna » M o r » och » O g r ä s e t ». Alla dessa poem komma efter hand att i Idun införas. En del af de här uppräknade täftarne ha ej lemnat fullständiga uppgifter på namn och adress, hvarför vi bedja dem med första fullgöra detta hos Redaktionen, då belöningsdiplomen genast öfversändas. Redaktionen. Tankekorn. Kärleken till framgång kan ofta döda kärleken till det goda. E. de Pressensé. * * * Misstroende är yxan vid kärlekens rot. En qvinna är aldrig mera Ryskt talför, ordspråk. än då hon berömmer sin man och beklagar sig öfver sin svärmor. Kinesiskt ordspråk. Men till och med ett bistygn är alls icke så farligt, snarare ofta helsosamt, särskildt om man ej är fri från reumatism; äfven vänjer sig kroppen mycket snart vid bigift, så att ett stygn ej orsakar större obehag än ett myggbett och ingen större svullnad uppstår. För öfrigt ges det numera så många medel att fullkomligt skydda sig för stygn, att man för det mesta sjelf är skulden dertill, om man erhåller ett bistygn. Det är helt visst icke något tomt talesätt, om man påstår, att biafvel, drifven på rätt sätt, materielt lönar sig särdeles väl, bättre än hvarje annan sysselsättning i trädgården och på fältet. Man kan ju till och med under ett godt honungsår ur en riktigt behandlad kupa ofta vid honungens tillvaratagande erhålla öfver 50 kilo honung och dock åter insätta vaxkakorna! Och lika visst är det, att nyttan af biodling icke endast består i förvärfvet af kronor och ören — långt högre äro fördelarne gent emot helsans befordrande att uppskatta. Det gifves också många fruntimmer, hvilka aldrig äro riktigt krya och raska, utan att de få röra sig och arbeta ute i fria luften. Icke hvarje qvinna har tid att gå ut att spatsera. Hon måste äfven sköta sitt arbete och sitt förvärf.
Jag har icke dermed velat förhindra LagUtsk. att hemta den upplysning, sorn hvar och en sjelf kan vara i tillfälle att förskaffa sig af de nya lagförslagen med der till hörande tabfeauer; jag har blott, genom instämmande med liiDalman, i denna del velat biträda hans mening och förmodar, att icke LagUtsk. och de derinom befintlige jurister, genom granskning af dessa tableauer, kunna inhemta någon upplysning, som de icke förut bort kunna äga på annat sätt. Under denna förklaring kan jag således, för min del, icke annat än vidblifva den opinionsyttring, som jag här har uttalat, då jag yrkat, att den K. skrifvelsen måtte läggas till handlingarna. Frih. Boye: För att något mildra det omdöme, man velat gifva om den för menta långsamheten af det nya lagförslagets utarbetande, får jag erinra derom, att det var ej mindre än 44 år, som 1734 års lag var under arbete. I hopp om tillgift för det jag nppehåller R. o. Ad:s tid, ber jag, efter jag nu har ordet, få påminna derom, alt af den tid, som hittills förflutit för det nya lagförslagets utarbetande, den förra comile'en har upptagit mera än 30 år; och ehuru jag ger mycket större värde åt deras arbete än åt värt, så anhåller jag likväl, då man vill beräkna den tid, som åtgått för| comiteens arbete, att få hemställa till hvar och en, som är behörig domare i denna fråga, om den sednare comiteen kan anses hafva underlåtit att begagna den tid, sorn den hade. I öfrigt får jag erinra, att det icke var mer än 3 år och 9 månader, som comite'en haft att arbeta på, enär comite'en först sammanträdde den 28 Februari i836. Hr Hjerta: I anledn. af Gr.
Arbetets derigenom stegrade produktivitet har endast kommit innehafvarne af produktionsmedlen till godo, medan genom de - till proletärer förvandlade små producenternas äfvensom qvinnornas indragande i den allmänna konkurrensen af arbetssökande lifsvilkoren för det stora flertalet blifvit svårare. Men detta är blott ett öfvergångstillstånd. Nästa steg i utvecklingen och den nödvändiga konseqvensen af det individuella arbetets förvandling till samfäldt arbete skall blifva produktionsmedlens förvandling till samfäld egendom. Derigenom uppstår ett samhällstillstånd, der (alldenstund behofvens tillfredsställande kräfver arbete, och ingen mera kan låta andra arbeta i sitt ställe) pligten att arbeta är densamma för alla, men der äfven existensvilkoren äro betryggade för alla. I ett sådant samhälle skall qvinnan, icke mera för sitt uppehälle beroende af mannen, få tillfälle att pröfva sina krafter pä alla verksamhetsområden, for hvilka hon har lust och håg, och kunna utveckla sina anlag och förmögenheter till en höjd, om hvilken vi nu icke kunna göra oss någon föreställning. Der skola alla män och qvinnor kunna uppfylla naturens afsigt med hänsyn till könsförbindelsen, och inga andra äktenskap skola ingås än tvångsfria förbindelser, som grunda sig pa ömsesidig kärlek och andlig öfver-ensstämmelse. Prostitutionen ooh det af ekonomiska eller andra för könsforbindelsens ändamal främmande motiv ingångna tvångsäktenskapet (hvilket George Sand träffande kallar » en besvuren prostitution ») skola ha försvunnit. För-derfvandet af ursprungligen lyckliga förbindelser genom en sådan hård kamp för tillvaron, som under en längre tid omöjliggjort allt andligt samlif mellan makarne, skall vara förebvgdt, då den sociala nöden är undanröjd. Härigenom ådagalägger författaren i sjelfva verket, att vår tids stora sociala fraga icke blott är en brödfråga, utan äfven — i ordets djupaste mening och med hänsyn till det menskliga lifvets betydelsefullaste och mest grannlaga förhållanden — en sedlig fraga.
Domaren i orten, derest icke vid hans förfall, efter hvad särskildt stadgadt är, annorlunda af vederbörande Hol-rätt förordnas, eller Kongl. Majits, på imevänarnes gjorda anhållan, eller eljest förekomne anledningar, för större eller mindre distrikter skulle i Nåder linna godt att särskild person dertill utse, så mycket mindre anledning till den af motionären påyrkade lag-förändring förefinnes, om Kongl. Majit samtidigt med Skiftes-stadgan utfärdadt Nådigt Cirkulär till Rikets Hof-rätter, hvarigenom blifvit stadgadt, att vanlige Domare-förordnanden, som i anledning af ordinarie Domarens sökta tjenstledighet utlärdas, icke må anses tillika innefatta ordförandeskap i Egodelnings-rätt, utan hör, då ordinarie Domaren, vid sökt och erhållen tjenstledighet, det oaktadt, icke åtager sig att under permissionstiden bestrida skiftes-målens handläggning, äfvensom då vakans af tjensten inträffar, Hof-rätten taga i särskildt öfvervägande, huruvida den person, som till Domareembetets utöfning i öfrigt kan blifva utsedd, må med säkerhet kunna anförtros att vara ordförande i Egodelnings-rälten, dertill i annat fall borde förordnas, antingen Domaren i någon af angränsande domsagor eller, efter Kongl. Majits Befallningshafvandes hörande, någon i jordbruk och landthushållning kunnig och, till erhållande af Domare-förordnanden, behörig person; samt frågan om större eller mindre distrikter för Egodelnings-rätts jurisdiktion, efter Utskottets åsigt, lämpligast kan afgöras i den ordning Skiftes-stadgan, enligt hvad här ofvan är vordet anmärkt, derför anvisat; Och hemställer Utekuttet i följd häraf vördsamt, Sammans. Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Ulsk. Bet. N:o 37. att Olof Olssons motion mätte i denna del ulan afseende lemnäs. Enligt gällande Rättegångs-ordning tillkommer Konungen högsta domsrätten, sorn, enligt \ 7 § Regerings-formen, är uppdragen åt Dess Högsta Domstol.
I anledning af de hos Hedervärda Ben 14 April. 4*9 Bonde-Ståndet gjorde anmärkningar vid Utskottets Betänkande öfver väckt fråga om håfvan* de af Kongl. Kungörelsen den 26 November 1816, angående sättet för en Menighets hörande i enskilde tillåtelige ärenden: Anmälande Utskottet, att de andra trenne Riks-Stånden redan bifallit Utskottets ifrågavarande Betänkande. 3:0 Med en förändrad Redaction af Lagens stadgande uti 2 och 6 §. §. utaf 7 Cap. Handels-Balken, i likstämmighet med det af Oeconomi® Utskottet under den 16 sistledne Januarii afgifne samt af Riksens Ständer antagne Förslag, att all handel å Marknad måtte fritt få börjas så snart Marknadsdagen ingått, utan afbidande af Marknadens kungörande med Trumslag. Af den 25 sistledne Martil: 4:0 Öfver de af Grefve Gyllenborg, Johan Henning, gjorde Förslag, att Konungens Befallningshafvande må blifva pligtige, att till Justitia^ Cancelleren och Justitieombudsmannen insända ett Exemplar af de Kungörelser, som af dem utfärdas:
Således den lättelse, som vinnes genom dessa auktoriteters pröfning är alldeles, ingen, och Kronofogden eller Kronans ombud, som är tillstädes vid Komitéens sammanträden, hvarpå raan också har lagt mycken vigt, hafva endast rätt att framställa anmärkn:r vid Taxeringsmännens åtgärder, men det är taxeringsmännen, som ega rätt att afgöra. Dessa anmärkmr anser jag således icke vara af någon vigt. Vid detta tillfälle får jag äfven fästa upmärksamheten derpå, att den meningen blifvit inom representationen yttrad, att den nuvande bevilln:s-proc:n är så hög, att det icke kan vara alfvar att uttaxera beloppet efter Bevilln:s-Förordn:ns föreskrift. Då sådane yttranden blifvit inom representationen fällda, och representationen samtidigt borttager edgången för taxeringsmännen, så hemställer jag om det icke skulle af mången kunna tydas såsom en erinring till taxeringsmännen, att det icke vore meningen att de skulle taxeras efter Bevilln:s-Förordn:s föreskrifter, utan på annat sätt. Manne detta icke skulle blifva följden af edgångens borttagande?, Slutligen, Mine Hrr, den fråga, som nu blifvit väckt om nedsättande af bevilln:s-proc:n, den är en fråga, som, för att begagna ett kändt uttryck, icke kan falla. Den återkommer alltjemt. Låtom oss blott borttaga edgången för taxeringsmännen och vi skola då få se, att bevilln:n skall nedsjunka till så lågt belopp, att den blifver otillräcklig för Statens behof. 410 Den 27 Maj e. m. - \ Hr von Hartmansdorff: Jag instämmer med de ledamöter, som yrka edens bibehållande och tillstyrker alltså bifall å Utsk:s Betänk. Det är en känd sak, att i vårt land åtföljas allmänna updrag af en edsförpligtelse att vederbörligen fullgöra dem. Detta gäller från den ringaste'tjenst till' den högsta. Hvad är nu taxeringsmanna-befatlningen annat, än ett offentligt updrag af stor vigt, nära nog detsamma som en domares? Borttages här eden: så skulle man, på sätt Gr.
Häremot har Jag ansett höra anmärkas, att borttagandet af den i nuvarande borgenärs-ed befintelige försäkran, att fulla penningar "cird för skaldebref redeligen utgifne, skulle mycket lätta ledgången för ockrare, ty försäkran, alt fordringen är rigtigj kan svårligen tydas vidsträcktare, än att aftalet är sådant, som skuldsedeln utvisar. Då det likväl är nödigt att, så vidt ske kan, förekomma det grofva ocker, som derigenom bedrifves, att mindre summa försträckes, än hvarå skuldsedeln lyder, synes följande mening hafva bordt i Edsformulairet till slut införas: ”samt att fullia penningar eller deras fulla •värde ut”gifne blifvit” Dessutom synes uteslutandet af de i det nu gällande Edsformulairet begagnade ord: ”mig veterligen ” lätteligen kunna hos den samvetsgranne uppväcka svåra betänkligheter, hvilka icke med skäl böra lemnäs utan afseende, helst mången derigenom blefve nödgad till ett lättsinnigt qväfvande af sina tvifvelsmål om riktigheten af en fordran, hvilken han af tredje man emottagit. Med afseende å dessa anmärkningar, och ehuru det föreslagne nya Edsformulairet visserligen i det hela synes hafva företräde framför det nu gällande, har Jag funnit Mig böra vägra bifall å detta Edert Förslag. Den 12 Mars e. m. Beträffande de af Eder, under loppet af innevarande månad, redan aflemnade och möjligen hädanefter från Eder inkommande underdåniga skrifvelser rörande Lagfrågor, Lunna desamma,’ i anseende till Riksdagens snart förestående slut, icke hinna att dessförinnan, på det i Grundlagen föreskrifna sätt, beredas, föredragas och afgöras, hvadan Jag finner Mig föranlåten förklara, att Jag icke kan dem antaga; dock vill Jag, äfven efter Riksdagens slut, låta Mig i behörig ordning föredragas de af Edra skrifvelser, hvilka icke innefatta egentliga Lagförändringar, utan äro af reglementarisk egenskap.
När nu 38 §. bokstafligen bjuder att, ”alla i/rån Konungen utgående Expeditioner och befallningar, utom i Commandomål, /kola, för att blifva gällande, ccntrafgneras af den föredragande, som vare anfvurig att de inf amma med deröfver förda protocoll, så synes det ju tydligen för hvar ocji en, som blott Den 5 Maji e, m, vill se, att Konungen after Grundlagens bok^. stafliga tolkning, icke allena förmår göra sins^ bud och befallningar gällande, utan att dertill fo?rbss en föredragandes contrasignation, då den-i na föredragande är ansvarig för den sålunda anbefaldte åtgärdens laglighet, äfvensom för dess öfverensstämmelse med Rikets rätt och bästaj då Lagstiftaren så omisskänneligt fram-? stalt en sådan garantie emot en enväldig allRådighet; dä Regeringsformens 7 §. bjuder att Konungen tåte uti StatsRådet Ji,g föredragasÄ qch af görs der alla Regeringsåirender, utom <de Minijieriella &c. &£. då Rege» ringsFormens § §. bjuder, att Konungen ej må. fatta något beslut i de mål hvaröfver StatsRådet höras bör, dereft icke 5 af Stats Rå.-, fyn, jemte vederbörande StatsSecreterare, eller den han tjenst förrättar, till/lädes åro. Vid betracktande af allt detta, 6kail Her?