Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om man således, i ett tidehvarf af upplysning och mildrade seder, behöfde, i afseende på det högsta föremålet, skärpa lagen, vore den föreslagne gradationen och deraf följande redactionen lämplig. Men då ej så är, och gradationen endast skulle leda till en minskad ansvarighets-påföljd, är förhållandet annorluuda. Det stränga straffet i lagen är urgammalt, troligen så gammalt som monarkier och monarkiska ideer. Det är mindre att anse som ett uttryck af lagstiftniugen, än som ett uttryck af den monarkiskt-religieusa känslan hos fol - Den 31 Ja nu ari i e. m. 353 folket, hvilken man ej hör vidröra. Ännu en omständighet hör tagas i betraktande. Då gradationer i bestraffningen införas, Rigges möjligen, vid vissa tillfällen, ett slags band på Majestätets rätt, ej blott att rent benåda, utan äfven att mildra bestraffningar. Benädningsrätten i sin fullständighet är likväl den skönaste blomman i jordens väldiges krona; den bör ej vidröras; kronan är nog ändå försedd med törnen. Jag hemställer således, att Ridderskapet och Adeln måtte till sin gemensamma tanka förvandla Herr von Schulzenheims mening. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridd. och Adeln ansåg de af Herrar von Schulzenheim och Cederschjöld gjorde anmärkningar böra, såsom Ståndets gemensamma tanka, till ConstitutionsTJtskottet hänvisas. Ropades Ja. § IO* 6:0 Lastligt yttrande om, någon bland öfriga personer af den Regerande Konungens hus j hvilke Konglig eller Furstlig värdighet inom Riket åtnjuta; Brottet straffes med fängelse under högst Tre är eller ock med böter från Etthundrade till Tvåhundrade Riksdaler. j\o Smädliga yttranden om Rikets Stän59 H. 23 354 Den 3i Januarii e. m. der eller någon af deras Fördelningar; Brottet umgälles med böter från Etthundrade till Tvåhundrade Riksdaler.
I ordnandet af underhållet var Napoleon en lika stor mästare som i planläggandet af krigsrörelserna, och von der Goltz gifver en trogen bild af hans sätt att gå till väga, då han säger: » Visserligen band han (Napoleon) sig härvid icke vid något system utan tog medlen att underhålla sina härar, hvar han fann dem. Flan förstod att genom löften om hög betalning, genom en skicklig behandling af ämbetsmän och kommuner, men också genom hotelser och våld skaffa sig förråd till och med i utsugna eller fattiga trakter. Om det gällde, satte han för att begagna hans egna ord landet på båda sidor dm härvägen under blod och eld för att pressa fram lifsmedel. Liksom han förstod att stampa fram härar ur marken, så växte sädesfält på hans flata hand. Framför allt var han dock mästare i ordnandet af sina förbindelser bakåt, hvarest uppköp, tillförsel, indrifning, upprättandet af magasin och tvångsförplägning genom befolkningens försorg samverkade, på det hans soldater skulle Tå äta sig mätta. I Ryssland misslyckades han, emedan omständigheterna här slutligen blefvo mäktigare än människan. » Efter hufvudsakligen samma grunder, som Napoleon använde, besörjes ännu härarnas underhåll i krig, om man än går vida mänskligare tillväga vid indrifvandet (rekvisition) af lifsmedel i krigsorten, och om man också till följd af härarnas ytterligare ökade styrka mera hänvisas till tillförsel bakifrån, hvilken återigen underlättats genom järnvägarnas anlitande. Mindre truppstyrkor kunna visserligen i tillräckligt rika landsträckor och under kortare tid omedelbart förplägas af befolkningen (i kvarteren) eller hänvisas till omedelbart uppköp eller indrifning, men för betydligare styrkor låter detta sig icke göra. Här måste noggranna anordningar vidtagas af de ledande männen, d. v. s. af intendenturen, enligt högste befälhafvaren anvisningar. Man utgår väl från den grundsatsen, att krigsortens tillgångar alltid i första hand så mycket som möjligt böra anlitas för härens underhåll, men att sätta hela sin lit till desamma kan ju icke tänkas, utan hären måste alltid föra med sig tillräckliga lifsmedelsförråd att använda, om de andra tryta.
Maj:ts Nådiga disposition stälde tillgångar, understödja Jönköpings Hamnbyggnad, sedan vid anstäld undersökning blifvit utrönt, hvad genom enskildta Bidrag kunnat åstadkommas för ändamålets vinnande. I stället ger Höglofl. Utskottet en visserligen tillfredsställande anvisning, att Jönköpings Invånare ega vägen öppen till underdånig ansökning hos Kongl. Majit i detta afseende. Denna utväg har likväl icke förut varit okänd. Den kan också hädanefter begagnas 1— utan att någon anvisning dertill af Höglofl. Utskottet varit behöflig 1—■ men hvad som af Höglofl. Utskottet med. billighet kunnat äskås, synes mig hafva varit en tillstyrkan till Rikets Ständer, alt med sitt för - Stats-Utskottets Betänkanden. i179 förord understödja en sådan underdånig ansökning. Dertill hade inga nja anslag erfordrats — dertill hade blott behöfts litet mera välvilja för saken — en välvilja som blifvit ådagalagd i de frågor, hvilka förevarit om uppmuddring af Upsala å jemte Hamnarne vid Halmstad och Landskrona, men sorn i det nu afgifne Betänkandet icke blifvit förunnad Jönköpings Hamnanläggning, ehuru den efter min tanka dertill icke varit mindre oförtjent. Jag vet intet om Höglofl. Utskottet behagar fästa någon uppmärksamhet vid dessa erindringar, så att Betänkandet må få undergå någon rättelse. I vidrigt fall anhåller jag, att denna reservation må bifogas och medfölja till Riks-Stånden.” Äfvensom Herr Commerce-Rådet Santesson yttrade: ”Jag kan ej undgå, att vid det ifrågavarande Betänkande göra den anmärkning, att Höglofl. Utskottet med ett nyligen expedierat, och, som jag förmodar, redan utaf samteliga Riks-Stånden afgjordt Betänkande, i ett nästan lika ämne, nemi. om Byggnadshjelp för Hamnen vid Lidköping, förfarit helt olika med detta, — i thy att Höglofl.
Var så god och tag plats.» Den unga damen slog sig ner på arbetsstolen, som fru Zimmermann nyss lemnat. »Får jag sitta här vid ert skrifbord? Och vill ni lofva mig att inte vara missnöjd öfver att jag kom?» sade hon i det hon riktade sina stora ögon på värdinnan, med uttrycket hos ett bortskämdt barn, som är fullt medvetet om sin oemotståndlighet. »Jag vet ju att ni och min son äro goda vänner.» »Det vore kanske inte så säkert bevis på, att ni gerna vill se mig.» »Hur kan ni tro det? För en mor är det just den bästa rekommendationen.» Den lilla smålog. »Nåja det känner jag inte till. För min far och min tant skulle det inte vara någon god rekommendation om någon introducerade sig som en vän till mig.» »Så-å.» Fru Zimmermann måste draga på smilbandet åt denna hufvudstupa bekännelse. »Men för er mor kanske?» »Jag har ingen mor. Hon är längesedan död.» »Stackars liten» Fru Zimmermann tvärstannade med en känsla af samvetsagg. Det fans en annan som också i många år måst undvara en mors omsorger. »Hvem har uppfostrat er?» »Min far och en stendöf tant. Godheten sjelf.» »Då är ni bortskämd.» »Man säger så. Jag är enda barnet.» »Er far bor i Malmö? Hur trifs ni der?» Hon skrattade och gjorde en rörelse af missaktning. »Förskräckligt. Men jag är inte heller hemma mycket.» »Hvar håller ni annars till?» »Nu senast har jag varit i Lund en termin.» »Är der bättre?» »Nej, der är afskyvärdt. Men nå'nstans ska' man ju vara.» »Åhja. Och man vänjer sig vid allt.» »Nej» protesterade den lilla energiskt. »Jag vänjer mig aldrig vid Lund. Allt är så gammalmodigt och pedantiskt. Det är som att vara lefvande begrafven.» »Men hvarför bor ni der då?» »Åh, det skall ju se ut som om jag studerade. Jag gör aldrig något. Jag är alldeles för slapp.» »Hvad skulle ni göra, om ni icke var slapp?» »Estetik heter min skylt.
Skulle Rikets Ständer tillstyrka den underdåniga skrifvelse!!, föreslår jag vördsamt, "att det", i anseende till den närvarande bränvinslagstiftningen, vi nu ega, måtte få följande förändrade lydelse: ”Att Rikets Ständer täcktes ingå till Kongl. Maj:t med en underdånig skrifvelse, med anhållan, det Kongl. Maj:t täcktes till näBih. lill R. St. Besv. och Ekon.Utsk. Uilatanle, N.-o 129. sta Riksdag låta utarbeta ett förslag till brän vinsbrännings-författning, och vid delta förslags uppgörande ej mindre taga landets ekonomiska fördel i betraktande, utan äfven det moraliska förderf, som i anseende till nuvarande bränvinslagsliftning eger rum, oell så väl med inskränkningen, som äfven beskattningen af konsteller fabriks-brännerien måtte blifva Kongl. Maj:ts Nådiga omtanka och uppmärksamhet vid de reglementariska stadganden för bränvinstillverkningen, och vid nästa Riksdag till Rikets Ständer framlägga Nådig Proposition i ämnet. Ank. till Exp. Utlåtande, i anledning af erhåll ne återremisser å Betänkandet N:o 8g, angående Ränte försäkrings-, Lif ränteoch Liffor säkringsanstalters inrättande i Sverige. Nämnde Betänkande har af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt af Hederv. Bonde-Ståndet blifvit Aterremitteradt; hvaremot Ilögv. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 i5 Fem Färgerier och fyra Garfverier med icke betydlig tillverkning. Inora Länet finnas dessutom 70 Tull-Mjölqvarnar, och 1,317 Husbehofs-Mjöl qvarnar ^ samt g3 Tull-Sågqvarnarj hvarutaf Lottefors finbladiga Sågverk i Bollnäs Socken är betydligast, och 280 Husbehofs-Sågq varnar. §• 4. Binäringar. Jagt och Djurfångst bedrifves i några få Socknar af Helsingland såsom näring, men i de öfriga tillfälligtvis eller blott såsom nöje och tidsfördrif.
J a g öfverraskades lifligt af värmen i frågan, så olik den affekteradt blaserade skepticism, som då var på modet i den tidens Upsalastudentlif. J a g genmälde någonting, och jag fick ännu ett intryck, som jag icke glömt: » Tycker ni det? » blef svaret, åtföljdt af en lång, forskande, fast blick. På porträttet i dagens nummer tycker jag mig återfinna denna långa, fasta blick. Nästa gång, vi sågo hvarandra, var Gustaf af Geijerstam bosatt i Stockholm. Född 1858, tog han 1877 studentexamen i Upsala, två år efteråt filosofie kandidatexamen, och 1883 skedde öfverflyttningen till Stockholm. Det är också a t t märka, a t t U r s a m t i d e n, de litterära essayerna, tillhör samma öfverflyttningsår, och häraf kan man lätt förstå, a t t den nykläckte filosofiekandidaten utvecklade denna feberaktigt kraftiga verksamhet, som alltsedan utgjort ett af grunddragen i hans temperament. J a — jag kallar denna verksamhetsifver en del af hans temperament • — jag har lärt mig a t t t r o på hans f örfattarförmåga, först ocäi främst på grund af v i t a - l i t e t e n. Hvarje nytt uttryck lyckas G. af Geijerstam — • jag ämnar i denna uppsats ibland a t t för korthetens skull beteckna honom med vännernas omtalsnamn G. af G. — a t t omsätta och göra till sitt, lika hastigt som du eller jag äter upp en chateaubriand. Liknelsen är så fullt allvarsamt menad, a t t jag ofta förvånad stirrat p å G. af G., när han meddelat mig, a t t han varit gripen af ett ämne, som man ej just ansett ligga inom hans sfär. I detta afseende erbjuder hans författarskap ständiga öfverraskningar. Medusas hufv u d var en sådan, Y t t e r s t a s k ä r e t kom som en följd af en sommarvistelse på Käringön. G a n s k a karaktäristiskt var för öfrigt vårt första sammanträffande i Stockholm. » Jag är Geijerstam, » sade han. J a g kände genast igen honom. » » S o m litteratör.
Besv. och Ekon.-Utskollens Betänkande, N:o 30 nät hemman eller annan bj inom skifteslagets rågång, och å ena sidan sökes, att den ega för beqvämligare läge mot annan jord utbytas må; vare ock lag, som i 1 § skiljs; och innehåller 3 § den bestämmelse, att hvad rörande ego-utbyte emellan bjär och hemman i förening med egoskifte stadgadt är, äfven gäller då fråga derom, utan sammanhang med skifte, förekommer. Efter Utskottens uppfattning förefinnes uti dessa §§, lika litet som i någon annan af Skiftes-Stadgans föreskrifter, något hinder mot ett sådant ego-utbjte, motionären åsjftar, så framt nemligen detsamma utan någons lidande ske kan; och då det föreslagna tillägget således torde vara obehöflig!, hemställa Utskotten, att Nils Nilssons nu ornförmälda yrkande ej må till nåtjon åtgärd föranleda. ( 8 Kap. I § af Per Matisson: att, med uppbäfvande af det i denna § förekommande stadgande, att, om egor förut varit delade genom storskifte, som efter förra författningar laga kraft vunnit, hvarje delegare må hafva rätt att vid nytt skifte tillgodonjuta hvad efter uppskatlningsvärde mot de egor svarar, som han enligt storskiftet innehaft, föreskrifvas måtte, att, vid skifte af jord, hemmantalet allenast må utgöra delningsgrunden; samt af Olaus Ericsson: att ornförmälda stadgande måtte, såsom olämpligt och ledande lill oreda, från ifrågavarande § utgå; varande af Per Mattsson, till stöd för bans berörda yrkande, anfördt, att erfarenheten skall under en följd af år visat, att det öfverklagade stadgandet, ehuru icke otillämpligt, likväl ej öfvérensstämdö med verkliga rättsprinciper. Delegare inom samma skifteslag, hvars hemmansdelar varit af lika skattetal, hade lått sig tilldelade egor, den ena mera än den andra, då delningen skett efter innehafvet.
R:dr skulle komma att ega rum, är: till civile Löntagare, 47>633§ Tunnor och till de Militaire: 42,6i5 Tunnor, eller tillsammans po,a48§ Tunnor, hvarå 32 sk:s förhöjning gör 6o,i65 R:dr 32 sk., å den förstnämnde Posten, eller civile Löntagares, 47,633^ Tunnor, har Staten dock för de år, som Säden gäller mera, ersättning uti uppbärande högre belopp å lika Tunnetal, men för Militaire-Lönerne gifver ingen Säd-tillgång; likväl får Staten om ej ett sådant bestämmande afRiksMarkegången kommer att ega rum, vidkännas äfven för de sednare 42»®i5 Tunnor den förhöjning i penningar, som ett eller flere års möjligen högre pris å Säden i Ian - 364 StatsUtskottets Betänkanden. det utöfver Minimum 6 R:dr verkar, och hvilket någon gång kan medföra nog dryg utgift utöfver livad man nu påräknar." Uti hvilket anförande Herr Lagmannen Norceus förklarade sig till alla delar instämma. Herr Borgmästaren Ekstrand åberopade hvad han förut i ämnet till Protocollet den i3 i denna månad yttrat. Och skulle desse Herrar Ledamöters särskillda tankar uppå begäran åtfölja det afgående utlåtandet till de Resp. RiksStånden. År och Dag som ofvan. Ex Protocollo J. C. Lorich. Ankom den a5 Mars i8a3. Utlåtande, i anledning af Riksdags - Fullmågtigen Anders Anderssons, från Skaraborgslän, Memorial, om inköp af Boställe åt Domhafvanden uti Åre, Barne, Wiste och Kållands Håraders Domsaga. Jlederv. Bonde-Ståndet har till Stats-Utskottet remitterat ett af Riksdags-Fullmäg - Stcits-Utskottets Bétänkanden. 365 tigen Anders Andersson från Skaraborgs Län afgifvet Memorial, deruti lian anfört, att Kållands, Barne, Åre och Wiste Häraders Domsaga af nämnde
Aug mentshemman 4! 3 3 t/432 — Rusthållshemman 71 35/36 •— o Ha Iften af de så kallade Inqvai teringshemman - dj) EcclesiastikStatsBoslällen - 18 23/36 —- e) Säteri och Bergsfrälsehemman 1 1/4 ~■ Q Postoch Gästgifverihemman, sorn enligt Författningarne böra vara frie från rotering, g} Märadshöfdinge-Bostället i Norra Domsagan 1 •—< Förmedlade hemman, sedan längre tid tillbaka, men som ännu qvarstå i Jordaboken 2 23/24 -—*■ hj) De till Gustafs och Carlbergs Kopparverk med kol, ved och körslor anslagne hemman, hvilka genom utgörande af berörde tjenstbar'heter redan äro betydligen betungade . “ 28 1/16 — tillsammans 219-41/108 mantal ■men icke dessmindre har Kongl. Majlis Befallningshafvande uti sjelfva utrukpingen, som utvisar hvad på Jemtland bör belöpa, upiptagit äfven ofvanstående hemman och lägenheter, emedan dera-s värde äro inba, räknade uti de 1,489,589 Kdr, -sorn Kongl. Maj:ls Befallningshafvande ansett och i uträkningen upptagit såsom ioteringssk\ddige: hvaraf tydligt och klart sig visar, att på Jemtlands alla hemman, af hvad namn och natur de vara må, icke belöper sig mera än efJ3ih. lill R. St. Örte Häftet, Stutssamt Oecon.-TJtsk. Betänkande -Y;o 29. teer Kongl.. Mäjits Befalliiingshafvandes uträkning till - 3o5 iJ5 man samt för det förut erhållne Statsbidraget 6666 Rdr. 3a sk. B:co a 4° Rdr per man 166 of3 —.
Full inagtiges förhållande harwid Landen eller desi Lreckie något lidande, stola de brottstige, jemte skadeersättning, dömmas til Fästning pa fem ar, med eller utan arbete, efter omständigheterne. 5- §> Ej mage Fullmägtige tillåta någon fran Konungen eller Regeringen, i afsigt at med dem i et etter annat ärende underhandla, utstickad Embetsman at Fullmägtiges öfwerläggningar biwista: , Wägrar det utskickade Ombudet at derunder aflägsna sig, stola Fullmägtige med all öfwerläggning i hans närwaro upstjuta och afstuta 8e88ionen. Förhalla Fullmäktige sig annorlunda, etter yttras af en eller flere någon mening emot hwad således ar förestrifwit, hasme de eller han förwerkac Riksens Ständers förtroende, derifrän Bevisoierno ftraxt kunna hwar och en af de felaktige stilja;-, hwarpä maler genast i Hof-Muen anmäles 6. §. Underlåta Fullmäktige, som Banco-Werkets vfwerstyrelfe tilkommer, at wid någon staga af wigt höra eommi8Lari-ttet, hwars stristeliga Utlåtande - Den 2 Mars. 129 tande derom bör biläggas Fullmägtiges Lrotocoll; eiler åsidosätta Fullmägtige den noga tilsyn, som dem aligger, at Lanco Werket efter Lanco-Ordningarne och den anragne Arbets-merlloclen blifwer förwaltadr; — förhälles med deras answarighet i hwarse af dessa fall pä satt uti z §. omförmäles. 7- §. Reser Fullmägtig och blifwer öfwer et dygn borta fran 'Staden, utan förut stedd anmälan hos Ordföranden och desi bifall, böle Fem R:daler:
Med Betjent förstås Hofmästare, Kammartjenare, (hvilka hegge dessutom betala den här nedanföre stadgade afgift), Taffeltäckare, Jägare, samt alla andra manspersoner, som till uppassning nyttjas, med undantag af minderåriga tjenstgossar. All sådan betjening i ett hushåll skall sammanräknas, så att, för Fru eller minderåriga harn, någon serskild betjening ej må uppgifvas och den förhöjda afgiften derigenom minskas. Hyr-Lakejer - R;(fr 4 Billard-egare; för hvarje Billard, der så kallade parti-penningar betalas i trenne Glassér. I Stockholm och Götheborg. Första Classen - R;jr j5q. Andra d:o - jqq. Tredje d:o 66:32. I öfriga Städerna. Första Classen R;c[r jqq. Andra d:o - 75. Tredje d:o - 5g. För Billarder på inrättade Sällskap och klubbar, betalas: I Stockholm och Götheborg • - _ _ _ _ 5q; I öfrige Städerne - 33; jg. Billarder vid Helsobrunnar och som endast begagnas under brunns-termi lierne, erlägga - 25: Men då inkomsten deraf tillfaller Brunns-cassan eller de fattige, erlägges icke någon Bevillning. Bokhandlare, lika med Handlande, § 10. Boktryckare} lika med Manufacturister, §. 10. 12 Bil. till Bevilluings-Vtskotlets Betänkande j N. o 13. Boktryckeri-Konstförvandter - - R:dr 2: — Brädvräkare - - 2: — Byggmästarej Skeppsi Städerne, i fem Glassér: Första Classen - - - R:dr 40: — Andra d:o - - 30: — Tredje d:o - - 20: — Fjerde d:o - - lo: — Femte d:o - - 10: — öfrige Byggmästare lika med Handtverkare. Chirurger , med practik, samt Badare oell de, som halla Rakstugor, i fem Glassér:
Enskildt får jag tillkännagifva, att Utsk. uti en så grannlaga fråga, som denna, icke ansåg sig kunna sätta en hel författning på Den 17 Octo ber c. m. i35 spel, innan grundsatsen vore uttalad; och Utsk. vågade icke i denna fråga, likasom i inånga andra, hoppas ett enhälligt förklarande från Ståndens sida, att de icke hade anmärkningar alt göra mot Utsk:s förslag. Måhända torde den discussion, som här ägt rum, ådagalägga, att Utsk. i denna förutsättning icke så helt och hållet bedragit sig. Frih. Boye har, såsom det ofta händer honom, missförstått den talare, som han klandrat. Han har mycket missförstått mig, om han trott, att jag för hela Svenska brottmålslagstiftningen , eller ens under den tid, jag kan öfverlefva, önskar införa juryinrättningen. Jag har tvärtom öppet förklarat, att jag anser oss ännu en lång tid icke vara mogna för denna inrättning, just derföre, att allm. bildningen ännu icke upphunnit den ståndpunkt, som erfordras för framgången af denna inrättning, och jag vågar derföre helt och hållet bestrida den sats af Frih. Cederström, att juryinrättningen är i den mån nyttig och nödvändig, som bildningen står på en låg ståndpunkt. Jag tviflan på, att Hr Frih. kan försvara denna sats. Medan jag har ordet får jag förklara, då Hr Dalman från en auctoritet, som jag gerna gifven rättvisa, nemi.
Jag får likväl förklara, alt jag icke vid reci|>rocileten fäster den vigt, att jag med Grefve Björnstjerna tror, att man derigenom skulle kunna tvinga andra länder till förändrade handelssystemer i afseende på oss. Jag har blott uti den härom influtna meningen sett en önskan antydd, att Regeringen måtte fortgå på den redan beträdda banan, hvarigenom den förvärfvat sig det största anspråk på Nationens tacksamhet för de hittills afslutade handelstractater, hvilka beredt en reciprocitet, som varit af vigt derföre, att den salt Svenska handelsflaggan i skydd af tractaters helgd, byggda på den sanna men ofta misskända grundsatisen af ömsesidigt intresse, hvilket jag för min del anser vara handelsförvaltningens största förtjenst, sedan sista Riksdag. Men jag tror icke, att någon förhöjning i tullen för delta ändamål är nödvändig, ehuru jag icke eller med Herr Hjerta anser, att stränghet i reciprocitetsväg, utöfvad mot någon enda Magt, skulle drabba eget land med förlust, då den blott vore öfvergåcnde — en erinran lill denna Magt, att ej, jemte vårt, skada sitteget intresse. Yi hafva å ena sidan sett, att Konungen hittills, utan rättighet att för - Den 28 Octo b er e. m. 33 r lioja tullen, kunnat tillvägabringa ganska välgörande resultater af reciprocitetssystemet, och man känner äfven följderna af det länge fortsatta fiendtliga systemet emellan England och Frankrike, nemligen alt de Franska vinerna consumeras i England vida mindre än de Portugisiska. Jag skulle verkligen önska, i afseende på Frankrike, ty hvad England beträffar, kunna icke till följd af redan ingångna tractater dess varor påläggas högre tull än andra länders; men i afseende på Frankrike skulle jag verkligen önska, att vi vid Tulltaxans bestämmande hade de Franska vinerna i åtanka lill någon likhet med den tull, hvarmed Frankrike belägger vårt jern.— Jag slutar med att upprepa, det jag förenar mig med Herr Hjerta, men anhåller om proposition å den redaction jag föreslagit, såsom mera bestämd. Herr af Billbergh, Johan Petter:
(Beviljadt vid 1834 och 1835 års riksdag samt utanordnadt under åren 1840 och 1841. Transport: 1,171,235: 47. 9. 1,238,852: 14. 10. — 23 Transport: des, å ett ursprungligt belopp af 20,000 R:dr, emot 2 procents årlig kapital-afbetalning och 3 procents ränta å den återstående lånesumman. (Beviljadt vid 1823 års riksdag och utbetaldt år 1824.) till staden Landskrona, å dito af 8,333 R:dr 16 sk., för iståndsättande af hamnen vid denna stad, emot årlig återbetalning af 500 R:dr, som afgå å kapitalet utan beräkning af någon ränta. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag samt utbetaldt år 1846.) ; » staden Warberg, å dito af 20,000 R:dr, för fullbordande af hamnanläggningen derstädes, emot årlig inbetalning af 5 procent utaf denna summa, hvarvid 3 procents ränta för kapital-återstoden beräknas. (Beviljadt vid samma riksdag och utbetaldt år 1844.) » sistnämnde stad, å dito af 15,000 R:dr för samma ändamål, emot årlig inbetalning af 6 procent å hela lånesumman och beräkning af 4 procents ränta å det återstående kapital-beloppet. (Beviljadt vid 1847 och 1848 års riksdag, samt utbetaldt år 1849.) » staden Cimbritshamn, för dervarande hamnbyggnad, emot årlig inbetalning af 5 procent å den utbekomna lånesumman, dervid 3 procents ränta för kapital-återstoden bör beräknas. (Beviljadt vid 1840 och 1841 års riksdag samt utbetaldt år 1843. Under sednaste riksdag medgafs ytterligare anstånd till 1856 års slut med de föreskrifna ränteoch kapital-inbetal ningarne.