Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
EN BULGAR (i märuniform, träder fram, gör en ceremoniös bugning för Vera och säger): på frökens förmåga, tycks fröken vara en mycket Efter hvad jag kan döma af det lilla prof vi haft begåfvad och skarpsynt ungdom. Och det skulle därför vara synnerligen angenämt för oss bulgarer att höra, hvad fröken kan ha att säga oss. VERA. så gamla de än äro. Ni vill gärna spela högsta hönset Ja, ni har inte vuxit ifrån era stortidsminnen ni, TREDJE AKTEN 59 - i korgen. Edra krigiska framgångar ha stigit er åt hufvudet. Edra (Förbittrade rop bland BULGARERNA, som afbryta henne.) med henne! Det är så likt serbernas vanliga oförNed med serberna! bulgarer.) Hon är ju en riktig serbisk bakdanterska. Ned skämdhet, att skicka en sådan budbärerska till oss. (Ett häftigt slagsmål utbryter nu mellan serber och DEN SERBISKE BONDEN. men låt oss först ge den här hvad hon förtjänar. (Griper Vera i armen.) DEN BULGARISKE MÄREN. henne vid ett träd. Ja, det kan vi då gärna enas om. Låt oss binda (De släpa gemensamt Vera till en hög tall och binda Hör! Jag är gärna med om att tukta bulgarerna, henne där. Därefter ryka alla ihop i vildt slagsmål. Alla bakgrunden.) de stridande draga sig så småningom öfver gränsen bort emot Fjärde scenen. ZIGENARE. VERA. SPERANZA. ZIGENAREN. många mynt har du förtjänat på dina vackra spådomar, slyna? Jo, den var just ett skönt fynd, den flickan. Hur 60 SANNINGENS VÄGAR SPERANZA. bojor. (Försöker lösgöra Vera, men kan inte.) Du stackare, hvarför skulle du också tala så, hvarför göra folk Å, låt henne vara! Hjälp mig att lösa hennes så ondt det gör mig om dig. (Omfamnar henne.) Men missnöjda och förstöra deras glädje. De voro samlade här till fest, och nu tåga de bort för att slåss. Ser du inte, hur illa du gjort.
4. om skeppare eller forman gör tillgrepp af hvad honom förtrodt är att föra; om gästgifvare, värdshusvärd eller annan, som herbergerar resande eller för sin näring eller vinning emottager gäster i sitt hus, tillgriper något från resande eller gäst, eller om tillgrepp från honom sker af den resande eller gästen. 5. om tillgreppet sker å marknad, eller å allmän väg, gata, eller farled, af resandes tillhörigheter, eller af varor, som under forslande äro. 6. om man, utan våld å person, såsom i 24 Kap. sägs, tillgriper något, som annan på sig bär. 7. om tillgreppet sker från barn, som ej fyllt tolf år, eller från afvita, eller från badande eller simmande, eller från sofvande å marken, eller från den i svår sjukdom ligger, eller från död menniska. 8. om man tillgriper något i Konungens slott, eller det, som veterligen tillhörer Staten eller mild stiftelse eller inrättning till fattigas försörjning eller sjukas vård. 9. om man tillgriper något från annan under Gudstjenst, antingen inne i kyrka, eller annorstädes der Gudstjenst hålles, eller ute å kyrkovall; eller om tillgrepp sker i likhus eller graf. 10. om gerningsmannen genom ansigtets färgning eller betäckning, eller genom förklädning, sökt göra sig okännbar. 3 §. Olofligt tillgrepp, af hvad värde det vara må, skall, såsom stöld, med straffarbete på högst fyra år beläggas i dessa fall: 1. om man tillgriper kreatur, som går i bete ute å mark. 2. om man tillgriper något af fartyg, som strandadt eller eljest förolvckadt är eller utan folk i sjö drifver eller till lands kommit; eller om man under bergning tillgriper något, som till sådant fartyg hörer eller derå fördt var. 3. om tillgreppet sker från någon, som genom allmän farsot, eldsvåda, vattunöd, skeppsbrott, upplopp, fiendes åträngande eller annan sådan nöd eller fara, är satt ur stånd att sin egendom vårda.
Det för staden rådande egna förhållande, att en myckenhet ungdom från alla delar af riket, för längre eller kortare tider, härstädes vistas, bidrager jemväl att skapa föreställningen om alla möjliga, både tillåtna och otillåtna försörjningsutvägar, på samma gång det år från år ökar det stora antalet af prostituerade qvinnor, som, endast uppehållande sig af den tillfälliga förtjenst, som deras vanära inbringar, sprida och förtäras af det gift, mot hvars utbredande kurhusen blifvit inrättade, samt framföda en stam af varelser ifrån sjelfva födseln bestämda att hemfalla till sjukhusen och fängelserna. Man säger visserligen, att filantropien förbjuder hvarje inskränkning af friheten hos personer, hvilka icke felat mot samhällets positiva lagar. Om denna filantropi, såsom man tillika velat påstå, är juridisk, så kan man åtminstone icke säga alt den hviiar på juridisk grund eller blifvit med konseqvens tillämpad. Ty om det är rätt, att den, som gjort sig förfallen till brott samt sålunda måste fruktas och förskjutas af samhället, endast derföre kan, genom polislag, åläggas ett arbetstvång, i flera fall vida öfversligande det straff, hvarmed förbrytelsen mot den allmänna lagen måste anses vara försonad, torde det också vara rätt, att den, som icke vill använda sin arbetsförmåga, ulan i stället egnar sig åt en lefnad, som i hvarje ögonblick underhåller frestelsen till brott och hvars ovilkoriiga följd i alla händelser mäste leda till ett oskäligt betungande för samhällets arbetande medlemmar, jemväl tvångs - 20 vis hålles lill arbete. Det vore således att önska alt filantropien, i stället att använda sitt skarpsinne och sine botemedel på den generation af brottslingar och uslingar, sorn redan finnes, ville egna sin verksamhet åt det uppväxande slägtets uppfostrande till gudsfruktan, sedlighet och arbete. Den torde på denna väg hafva tillräckligt utrymme för sin verksamhet. Den teckning jag sålunda sökt i största korthet gifva om fattigväsendets närvarande tillstånd och det ämne, som dermed närmast sammanhänger, har jag ansett mig icke böra vid detta tillfälle underlåta. En hvar, med någon kännedom om förhållandet, måste medgifva att denna teckning icke är öfverdrifven.
Emedlertid får, under hänsigt jemväl till Ridd. och Adelns anmärkningar, Utskottet tillstyrka, att, såframt ej Utskottets af Preste-Ståndet understödda partiela förslag, efter frånträdande af olika meningar, samfält godkännes, votering må anställas öfver följande proposition: B. ”Den, som gillar det i 5:te punkten af Constitutions-Utskottets förslag uppgifna tillägg vid 46 §. Riksdags-Ordningen, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej;” ”Vinner Nej, komma samma punkt och tillägg alt från förslaget utgå.” Med hänseende till 6:te förslags-punkten, hemställer vördsamligen Constilutions-Utskottet, alt Bonde-Ståndet behagade efter Med-Stånden sig foga, men får, för motsatt fall, föreslå nedanstående omröstnings-proposition: C. ”Den, som gillar det af Constitutions-Utskottet, under 6:te punkten, i 1 Mom. 49 §• Riksdags-Ordningen föreslagna tillägg, oförändradt, röste Ja;’ ”Den det ej vill, röste Nej;” ”Vinner Nej, anlages den af Bonde-Ståndet yrkade redaction.” ConstitutionsUtskottets Memorial N:o yp. 7 Likaledes tillstyrker Constitutions-Utskottet, i fråga om 8:de punkten, Bonde-Ståndet att med de öfriga Stånden sig förena, men bör ej underlåta att, för vidrig händelse, uppgifva denna voterings-proposition: D. ”Den, sorn gillar det af Constitutions-Utsköttet föreslagna tillägg vid 5.i §. Riksdags-Ordningen, röste Ja;” ”Den det ej vill, röste Nej;” ”Vinner Nej, anses detta i 8:de punkten intagne tillägg böra ur förslaget uteslutas.” Ytterligare öfverlemnar Constitutions-Utskottet till Borgare-Ståndets närmare ornpröfning, huruvida det ej täcktes, lämpande sig efter Med-Stånden, godkänna g:de förslags-punkten, innefattande ett tillägg vid 5g §. Riksdags-Ordningen, eller ett i:sta Mom. deraf.
Riks-Comité skall sammansättas och bestå af fyra Ledamöter från hvarje Län, en af hvarje Stånd, hvilka dertill valde äro. Desse böra anses såsom Rikets Ständers Fullmägtige, efter fullbordad granskning alla Taxeringsmål utan appell afdömma, samt resultatet i Tabellen utföra. De böra äfven före arbetets början aflägga Domare-ed , och äfven derjemte, om så nödigt funnes, någon annan efter naturen af deras göromål afpassad, hvilken af Rikets Ständer särskilt kunde föreslås. Då likväl den Riks-Comitteen tillagde Domsrätt utan appell möjligen kunde synas tillintetgöra den skattskyldiges med skäl förväntade rätt till en med billighet öfverensstämmande nedsättning, i händelse dess i Staten åtnjutande förmåner blifvit för högt värderade, tror jag mig till denna svårighets afhjelpande böra föreslå följande: I fall af missnöje tued den af LänsComitte'en uppgjorde värdering, äger den skattskyldige att genast vid denna Comité detsamma tillkännagifva, samt derefter hos Riks-Comitéen anmäla de af honom i värderingen förmenta felaktigheter. Den skattskyldiges klagomål skall alltid vara åtföljdt af bevis; eller ock skall han med intyg 3o4 Den 3o Mars f. m. från LandshöfdingEmbetet i Länet styrka, det han hos detsamma anmält sig till erhållande af Landtmätare, och bör en sådan, om dertill skäl är, genom RiksComiteens anmodan till Konungens Befallningshafvande, och i stöd af desses derpå följande skyndsamma åtgärd, honom utan uppskof, och så fort sig göra låter, till värderingsinålets utredande förunnas. Skulle den klagande efter slutad mätning linnas hafva haft fog till sina klagomål, bör ej allenast den nya värderingen derefter lämpas, utan äfven halfva Landtmätare-kostnaden honom af allmänna medel inom viss utsatt kort tid ersättas. Skulle åter deu öfverklagade värderingen finnas vara med verkliga beskaffenheten öfverensstämmande, får den klagande, utan någon förändring i värdering, sjelf vidkännas hela den Landtmätare-arbetet åtföljande kostnad.
Sig icke äga anledning att föreslå något annat tillägg uti berörde stadganden, än att ej mindre fogel och annat vildt, än äfven sill, såsom ett fiskslag . hvilket ej allmänt i Rikets skärgårdar-fångas, må särskildt ibland*de varor , till hvilka den fria handels-rättighetert sig sträcker, varda upptagne: äfvensom Utskotten ej eller anse skäl tillstyrka annan ändring i det uppgjorda förslaget, än att, i likhet med hvad Rikets allmänna ärenders Beredning sig i underdånighet yttrat, den del af fjerde punkten, som rörer skyldigheten fördem, hvilka till uppköp af victualie-varor eller deras transporterande från den ena orten till en annan, företaga resor, att dervid vara med pass fiirsedde, - synes kunna i den författning, som i ämnet varder utfärdad , utgå, helst utan sammanhang med berörda händel, nödige föreskrifter i detta afseende förut äro meddelte; men Utskotten tro sig dock tillika böra hemställa, det Riksons HöglofL 5 Bandet, 11. 12. Stan - 91 Dm a Juli. Ständer ville hos Kongl. Majit i -underdånighet framföra deras Önskan, att ifrågavarande till det allmännas väl i märklig män bidragande åtgärder må så fort möjligt blifver komma i verksamhet. Genom detta således afgifna utlåtande anse ock Utskotten de, på sätt ofvannämndt är, af Herr Grefve Liljencrantz, Herrar König och Printzsköld gjorde motioner vara besvarade. Riksens Höglofl. Ständers pröfning varder detta vördsamt understäldt. Stockholm den lS * »ani 1815. På Höglofl. Riddersk. och Adelns Ledamöters vägnar H. F. Strömfelt. A. Lantingshausen. På Högvördiga Prest-Ståndets Ledamöters vägnar Joli. Olof Wallin. Bryn. Hesselgren. På Vällofl. Borgare-Ståndets Ledamöters vägnar F. G. Holm. And. Fredin. På Hedervärda Bonde-Ståndets Ledamöters vägnar Petter Jernström. Nils Mänsson. A. J. Wahlstjerna. Uppläst
I afseende på Herr Friherre Wirséns nu uppläste Memorial, anhåller jag endast att få anmärka, att för mig, som ej är i författning att med säkerhet kanna Bankens ställning, torde det få anses förlåtligt, om jag ej kunnat bifoga calender till hvad jag anfört. Hvad åter angår Herr Friherrens yttrande, att de af mig föreslagne Filial-Disconter skulle för behofvet blifva otillräckliga derigenöm, att hela Discontfonden endast utgör 6 millioner, torde jag få tillägga, att Riksens Ständer år 1818 stadgade, att denna fond skulle få okas med det belopp, som genom de förra FilialDisconternes indragning kunde komma Banken till godo: att Riksens Ständers sednaste Revisorers Berättelse innehåller, det en half million nu till sådan Diseont-förökning kunde användas : att troligen minst en half million blir att ytterligare tillgå, genom nämnde Filial-Disconters fullkomliga upplösning; att ytterligare tillgång torde kunna beredas genom upplösning af Allmänna Magazinslnrättningen, samt genom användandet i Discontväg, af hvad som i afbetalning på fastighetsoch odlingslån inflyter; samt ändtligen, att Discontens tillgångar visserligen icke såsom nu, skulle till en del ligga obegagnade, om utgreningar deraf flyttades till Götheborg och Skåne, ochde nyttiga varulånen åter blefve tillåtna. Jag anhål - Den i4 April. 357 ler få fäsfa Ridderskapefs och Adelns uppmärksamhet på grunden af det systeme, som 1810 antogs för Götha Canal Discont, hvilken hade till ändamål rörelse-capitafets ökande, och grunden till det nu föreslagna realisations-systemet, hvars första naturliga verkan troligen skulle bli en kännbar förminskning uti rörelse-capitalet, samt att få göra en jemförelse emellan dessa båda på credit grundade systemer. Genom det olyckliga krig Gustaf Adolph började och på ett oförnuftigt sätt fortsatte, voro landets innevånare nära förtviflm.
kommer hastigt in i ateliern och går fram till Erna och Henrik. Sch! Inte går det an att ni grälar så högt! Man hör er ju derute. Tänk på det! ERNA. Det är inte mitt fel. Jag har bedt den der herrn hålla sig i styr och gå. HENRIK. »Den der herrn!» Hvad tycker du, Louise? LOUISE. Tyst, tyst! Inte skrika! HENRIK utom sig. Jag har älskat den der hyndan högre än mitt lif derför har hon under två år kunnat göra mitt lif till ett helvete ERNA. Ni är inte tillräknelig! Gå er väg! Och sätt aldrig er fot inom min dörr! HENRIK. Jag skall sätta dig i gapstocken i stället Jag skall brännmärka dig ska' du få se ditt LOUISE. Henrik! ERNA. Gör det! Gör det! Skrik ut för verlden, att jag tålt er i min närhet, att jag tillåtit er hand att röra vid min kropp Jag har aldrig så tydligt som nu sett, hur nesligt det var HENRIK kämpar med sig sjelf som om han ville säga något; tar ett steg emot henne; vänder sig derpå hastigt om och störtar ut. LOUISE ser efter honom. Stackaren! Så förtviflad han var! Hur började det? ERNA. Som vanligt. I dag var jag inte i humör att fördraga hans lumpenhet LOUISE. Ja, men detta är ju ^sätter sig hos henne^ Säg mig uppriktigt, Erna lilla älskar du honom inte längre? ERNA. Ack du Jag har aldrig älskat honom! Aldrig en sekund. Är det en menniska, som man kan älska, denna parasit på konstnärslifvet härute? En menniska som ingenting är, ingenting blir, ingenting duger till. LOUISE. Men det visste du ju förut. ERNA. Jag visste! Jag visste! Hvad gör det för nytta hvad man vet? Jag led så, att jag kunde bli vansinnig. Jag var förhexad, förbannad, bunden! Det fans bara en i verlden, som jag tänkte på Men det, som en gång hade dött, kunde icke åter väckas till lif Du har kanske hört talas om menniskor, som bli drinkare af olycklig kärlek? Jag var för feg att dö för litet romantisk om du så vill.
Då nu tillämpningen på Öfver-Intendents-Embetet af det föreslagna förbudet emot förening af två tjenster, som icke begge tillhöra lägsta lönegraden, skulle leda derhän, att tjenstemän, som hos Embetet uppnått Architekt-graden, icke kunde antaga kallelsen till en Professorseller Lärare-plats vid Akademien utan att afstå från förhoppningen om framtida befordran och tillika uppoffra en större inkomst för en mindre, skulle följden blifva, att Akademien, som hittills egt fritt val vid anställningen af sin lärare-personal, skulle hädanefter nödgas dervid umbära just de skickligaste och mest erfarne Architekterne till stort mehn för byggnads-konstens studium och derigenom för det embetsverk, der en grundlig kännedom af denna konst bör vara för det allmännas behof att påräkna. Äfven vid valet bland Akademiens Ledamöter af en Sekreterare, hvilken icke blott mäste vara konstnär och väl bevandrad i konstens historia och litteratur, utan derjemte ega förmåga alt handlägga allmänna ärenden, föra utrikes brefvexling m. m., skulle Akademien nödgas undantaga dem, hvilka, i egenskap af Architekter, äro i Statens tjenst, ehuru, bland konstnärer, just architekterne vanligen äro, genom den mera praktiska riktningen af sin verksamhet, helst när de jemväl vant sig att handlägga embelsgöromål, mest lämplige för Sekreterare-befattningen, hvilken också hittills varit endast af Architekter beklädd.® “För att, till ömsesidig båtnad, bibehålla hittills varande sambaud och vexelverkan emellan Öfver-lntendents-Embetet och Konst-Akademien, hvilka hegge inrättningar, enligt Akademiens stadgar, hafva en gemensam Chef, hemställer jag i underdånighet, att, Bil. N:o 6 till Kongl. Maj:ts Nåd. Vrop. N-.o 1, om Statsverket 1856.
Skrifvelse N:o 51. 31 Transport R:dr delas uti åtta särskilda pro vindal-d i stri kter, då hvardera, utom Linköpings distrikt, komme att innefatta omkring 20 å 30,000 innevånare och att alltså fem nya Provincial-läkare måtte anställas, nemligen en för Lysings och Dahls härad i Ödeskog, en för Aska och Bobergs härader i Motala, en för större delen af Finspångs härad i Hellestad, en för Bråbo, Memmings, Lösings och Östkinds härader i Norrköping och en för Yd re oell Göstrings härader, med station, antingen vid Tranérska stiftelsen i Torpa eller vid Boxholms bruk; varande af Direktionen för Tranérska sjuk vårdsstiftelsen underdånig framställning gjord om ändringar uti det för nämnde inrättning stadfästade reglemente, som blifvit nödiga för att kunna upplåta stiftelsens boställe till station åt en blifvande Provincial-läkare i orten, och hafva menigheterna i Kisa och Ödeshög jemväl förklarat sig villiga att upplåta bostad åt der blifvande Provincial-läkare. Med afseende på hvad af Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande anför dt blifvit, anser Kollegium den föreslagna tillökningen i läkare-personalen för detta län vara behöflig och får alltså i underdånighet dels föreslå, att extra provincial-läkare-befattningen i Kisa måtte å ordinarie stat öfverflyttas till full lön, vid nuvarande innehafvarens blifvande afgång, samt löner för fem nya Provincial-läkare anvisas, och får Kollegium i afseende på frågan om den ena Provincial-läkarens stationerande vid Tranérska sjukvårdsstiftelsen i Torpa, åberopa den underdåniga framställning i ämnet, som här särskildt bifogas. Således tillökning i utgift för detta län Calmar län, med en befolkning af 212,565 personer, deraf i städerna 14,824, har sex ordinarie och en extra Provincial-läkare, stationerade i Calmar, Wimmerby, Tjust, Oscarshamn och Högsby, samt i Ölands norra mot (Borgholm) och södra mot (Thorslunda), två så kallade
Ibland åter kände han blott sorg och grämelse, – hon var ju ändå hans hustru, den qvinna med hvilken han nu i tio år lefvat tillsammans, det var, som om han sjelf blifvit kränkt genom hennes hänsynslöshet och nästan ofrivilligt försökte han att hjelpa henne till rätta, att urskulda och lugna henne. Mathilde kände sig icke det minsta stött eller förvånad häröfver. Hon smålog blott på ett medlidsamt, öfverseende sätt, ändrade så småningom samtalston och gled försigtigt och finkänsligt in på det område, dit hon märkte att Melcher ville ha henne. I allmänhet var Mathilde mycket vänlig mot Berta; hon hyste icke den allra minsta ovilja mot henne. Hon kände blott den farliga likgiltighet, en öfverlägsen person ofta känner för den, som står djupt under henne; Berta intresserade henne ej, hon brydde sig ej om att utforska henne, att sätta sig in i hennes förhållanden. Allt ifrån första stunden betraktade hon henne blott som en börda för Melcher, som någonting, hvilket hämmade och förstörde honom. Hon utgick blott från hans ståndpunkt, hon förstod blott hvad han led, – och bakom alla dessa små lumpna nycker, detta inskränkta uppträdande, såg hon aldrig qvinnan, som förtärdes af kärlek och svartsjuka, utan blott det själsdödande påhänget. En afton, då de suttit tillsammans en stund på verandan till baron Rynings villa, kommo de att tala om ordet »pligt». Det var ett ord, som Berta tyckte mycket om; hon kastade sig nästan passioneradt deröfver, hon ordade vidt och bredt och med hög röst, och slutligen öfvergick hon, på vanligt qvinnomanér, med en temligen genomskinlig ifver till personlighet, i det hon först talade om föräldrars och barns och slutligen om äkta makars, särskildt mannens, många förpligtelser. Mathilde hörde tankspridt på Bertas tirad. Hon satt litet framåtböjd, med ena armen hvilande mot stolskarmen och foten långt utsträckt. I motsats till Berta, som i allmänhet gerna hade något arbete i hand, rörde hon sällan vid en nål; hon satt alldeles sysslolös, i en behagligt drömmande ställning, och ritade figurer på golfvet med spetsen af sin parasoll.
De gärningar aro att anse för friwillige, som Fullmägtige begä genom de i 2 Z. uppräknade öfwerträdelser eller om de lyda sadane befallningar, som ej as Riksens Ständer Sielfwa äro qifne, nemligen sä beskaffade, alt icke wärkeligt twang eller wald äro med deras åtgärd beledsagade. Men icke kan under någondera af vesta hänföras, om wid händelse af w^d eller twäng endast de omständigheter äfldosättaö, s.n i sickt fall äro föreskrifne medelst skrlftelig anmälan a anwiste ställen: ty samma supposition, som föranleder kill möjligheten af twang eller wald, lämna äfwcn rum för möjligheten, att sadane anstalter derwid iagtkagcs, att föreskriften om protestens anmälande ej kan werkställas eller meddelas, och om till» fället dertill ej warder betagit, sa ligger likwäl ej sa gros förlust i försummelsen af en sadan anmälan, som j underlåtandet akt i det yttersta sälta sig emot sjelfwa försöket af Banquenö tillgrep. I anledning häraf och pä thet inträffande fel och förbrytelser mage bestraffas efter deras olika art, wagar jag ödmjukast hemställa om icke sadane som i 2 § af den projecterade lagen upptages af endast de i 4 H. som innefatta en otwungen lydnad af obehörige före» skrifter, böra, jemte den i alla fall, där skada timat, owilkorliga ärsättningö. skyldigheten, kunua försonas med Den 5 Januari!. 179 med förlust af Rikseus Ständers förtroende och det Ambere, som den brottslige kan innehafva, tillika med rättigheten att widare kunna bekläda något ämbete elltr tjenstebefattning och med den påföljd der» jemce, att ett eller flere ar, efter omständighererne sikta i häckte.
xna deras tillbörliga åligganden, något så kalladt knecktecontract borde med Indelte Cavalleriet upprättas, som bestämde excercitietider, en ny munderings slitningstid m. m. ländande tili både Kronans och de Rustandes gemensamma fördelar och säkerhet, och önskade jag att Ridderskapet och Adeln tillika med de öfrige MedStånden måtte i underdånighet anmäla denna önskan för att från Konungen erhålla project till knecktecontract samt bestämdare Författningar för hvarje Indelt CavalleriRegemente, äfvensom jag anhåller att denna min motion måtte bli de öfrige Den 3 Martn. 457 MedStånden communicerad och till StatsUtkottet remitteras. N:0 54- Herr Gyllensvan, Hindric Adolph: Äldre och nyare tiders Erfarenhet besannar, att ju mera handel och rörelse äga rum i en Landsort, dess mer tilltager den i förkofran och välstånd} om denna thése är riktig, så måste det också vara naturligt, att man ej utan att tillfoga en ort förlust, kan inskränka eller borttaga dess så kallade årsmarknader. Sådant har likväl för vid pass 20 år tillbaka, då en allmän ny marknads-reglering öfver hela Riket verkställdes, på åtskilliga ställen inträffat, äfven i den del af landet der jag är bosatt. Grenna stad hade efter gamla regleringen flera års-marknader, hvika vid den nya inskränktes till 2:ne, så mycket mera obilligt som Jönköping belägit blott 3 och | mil der» ifrån fick 5 marknader, Ekesjö 3me o. s. v. Det är i stöd af hvad jag anfört, och till rättelse af den orrättvisa, som jag tror vara be» gången vid den omnämnde marknads-regleringen i Jönköpings Län, som jag tager mig friheten föreslå: att Grenna stad måtte återfå rättigheten att hålla 3:ne årsmarknader.