Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En hvar skulle visserligen egna dessa inkast ali aktning, sä vida de här syntes vara på sitt rätta ställe; men så är icke, enligt min åsigt, förhållandet; och jag kan således icke medgifva, alt Utsk. gjort sig skyldigt till de förbiseenden, man velat lägga detsamma lill last. Den närmare utredning af frågan, sorn i afseende å medlens speciella användande blifvit påyrkad, vore nemi. ingalunda tjenlig, ty genom ett sådant specificerande af de ändamål, hvartill kreditivet skulle begagnas, forbonde man sig på förhand till ett användande, som bör vara Regeringen ensam förbehållet, att efter sig företeende omständigheter bestämma. Man redogjorde inför bela verlden för åtgärder, hvilka, rörande försvarsverket, torde vara mycket Ijenligare alt lills vidare behålla för oss sjelfva. Det är i öfverensstämmelse med dessa åsigter, 63 §:n i R. F. bjuder, atl R. St. böra för ”oförutsedda” händelser afsätta ”tillräckliga” summor. Det är i afseende å summans ”tillräcklighet”, en tillförlitlig ledning bör kunna vinnas genom K. M:s Propos.; men att derutöfver ingå i detaljer, vore all afvika från den ifrågavande grundlags-§:ns både anda och bokstaf. — Tillförene har StatsUtsk. i dessa hänseenden Den 1 November f. m. 191 plägat föreslå summor, sora varit lika med dem, hvilka vid föregående riksdagar blifvit för de i berörde § åsyftade ändamål afsatte; men man kan väl ieke förneka, atl den allmänna politiska ställningen inom det af stridiga krafter våldsamt uprörda Europa för del närvar:de är af en långt mera både invecklad och betänklig beskaffenhet, än under de förflulne riksmötena varit händelsen. Brinnande krig mellan vår verldsdels största makter, och, fört i vårt eget nära granskap, måste ovillkorligen uppmana oss till större vaksamhet och starkare ansträngningar för vården af vår nationella ställning, än som under de långvariga fredliga utrikes förhållanderne påfordrades.
Sitt för «cf>ål!anC>e af (än från «£)anbelS« od) tftätingS»£Dijfonten, icfe öfvoerftiganDc 10,000 9v:Dr, erforDraS, jemte (ånföfanDenS efter fafrflällDt för» muldr utfyätiDigaDe förbinDelfc, l)i)potl)ef, forn bor motfroara Ijela Den reoerferaDe lånfumman od) utgöras af enjfilDeS famtiDigt mcD lånet, eller några Dagar före eller efter Detfamma, förfallanDe, löpanDe forjdrifntngac od) accepteraDe in* mtSningar, eller af inrifeS mejclar, betalbara trenne, Ifögfi åtta Dagar efter lå Sån, Ijvoilfa öfmevftiga 10,000 3^:Dr, må utgtfroaé mot lifa bcfFaffaDe faferljetö Uti bögfla tillåtna fhilDfättningS De något år thille öfmerftiga räntan å SteferofonDen, till återjlåenDe beloppet affora* å famma $onDS dvapitalfumma, forn Deremot öfaS, få ofta §onDenö årliga ränta lemnar öfmetjfott efter betäcfanDe af årets förlufter; jfolanDe i öfrigt f>ela min» flen å Denna lånrörelfe till SöanfenS DiSpofttion öfmerlemnaS. 22:o Sitt SBancofullmäftige berättigas att utaf
Om några nödiga förklaringar, i afseende på hvad Allmänheten har att iakttaga, vid insättningar i Banquens Cassör; i hvilket ämne Vi uppdragit åt Väre Banco-Fullmägtige, att hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af Nådig Kungörelse. 4:o Om vidtagne anstalter till underlättande af förnötta Sedlars utbyte och invexling i Landsorterna; samt 5:o Om grunderna för granskning af förslitne och bristfällige Sedlar från 3 R;dr till 8 sk valeur. E. I afseende pd Banquens förhållande till Staten, och vissa allmänna Verk och Inrättningar, samt dispositionen af Banquens blifvande Revenuer: i:o Om det i Regerings-Forinens 63 §. oraförmäldte större Creditivet. 2:0 Örn den beslutade minskningen å StatsVerkets Capital-skuld, genom inbetalning tili Banquen af i5o,ooo R.‘dr årligen. 5:o Om anstalter till successiv ersättning för Banquens Förskott till Allmänna MagazinsInrättningen; och om Relaxation af Banquens egande Inteckningar för 5oo,ooo R:dr. 4:o Om ett Creditiv af en Million Riksdag ler, till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition, för nödlidandes" understöd, i händelse af miss-; Växt &c. 5;o Om oförändradt fortfarande af Creditiven till Manufactur-Disconten , Jern-Contoiret och Stockholms Sfads Brandförsäkrings - Contoir. 7 5 6:0 Om räkningar och liqvider med Vårt Riksgälds-Contoir, samt om aflemnande, till dess disposition, så val af Banquens öfverblifvande årliga revenuer, som af de för Stats-Verkets skuld ingående i5o,ooo R:dr, från och med år 1824; och 7:0 Om Banco-Styrelsens åligganden, med afseende på Controll och Inspection vid GöthaCanal-Verk, i fråga om utbekommande och användande af anslagne årliga byggnads-låne-biträden.
Besvoch Ekon.-Utskottets Betänkande 3 N:o 26. 11 Dessutom vore det ett allmänt kändt factum, att i många landsorter frivilliga contract finnas upprättade emellan hålloch reservskyldige samt gästgifvare och enskilde personer om skjutsens utgörande emot en efter locala förhållanden lämpad ersättning i penningar eller varor. Det syntes således endast återstå alt ytterligare uppmuntra och befordra entreprenader på alla ställen, äfvensom alt bringa dem liil mera enhet och sammanhang, för att vara målet nära. Härtill skulle hufvudsakligen bidraga, om sådana entrepreneurer berättigades att af resande uppbära sk. Banco i lega för en häst per mil, samt att på de högst få ställen, der locala svårigheter sådant ovilkorligen påkallade, denna lega finge förhöjas ända till 36 sk. för milen. På de ställen åter, der entreprenad icke kan åstadkommas ensamt emot förmonen af den förhöjda legan, borde de skjulsskyIdige, för befrielse från denna skyldigbet, sammanskjuta det ytterligare tillskott, antingen i penningar eller varor, som för entreprenadens betingande kunde erfordras. Det ansågs så mycket billigare, att de skjutsskyldige vidkännas ett sådant tillskott, som skjutningsskyldigheten ostridigt är ett åliggande för dem och de följaktligen borde erlägga någon afgift för befrielsen derifrån. Utskottet fann icke heller obilligt, hvarken att landets invånare i allmänhet, då de resa, komma att bidraga till det vigtiga ändamålets befordrande genom kostnaden af en ökad skjutslega, ej eller att staten derföre finge vidkännas den högre utgift för embetsresor, som häraf uppstår; men deremot ansåg Utskottet det blifva ett oeftergifligt vilkor, att förhöjning i skjutslegan utöfver den nu varande, endast må beviljas på de orter, eller inom de skjutsdistrict, der entreprenader genom frivilliga contract blifva inrättade, och följaktligen sj<jutsningsskyldigheten i sitt närvarande skick upphörde.
Ständer haft äran afgifva svar och förklaringar öfver de uti Respectiva Riks-Stånden vid Projectet till Allmänna Bevillningen samt Förslaget till Cliartas-Sigillatas-Fövfatining gjorda Anmärkningar, och dessutom har under öfverläggning Förslag till ny reglering af Bevillning för Bränvinsbrnnningen; så anser sig Utskottet nu böra på en gång för Riksens Höglofl. Ständer framlägga en allmän öfversigt af den beskattning som under namn af Bevillning -uppå diverse Titlar efter Utskottets Förslag utgå bör och efter bifogade beräkning stiger till ett belopp af 4,337>349 R:dr 14 sk. 5 r:st. l>:co. Utaf Den to Juli» stööj Utaf denna Summa ät den såkallade All* män na Bevillningen ellef Capitatiönert samt afgift af synbar förmögenhet oell rörelse, enligt den till Riksens Höglofl. Ständer afgifne Calcul beräknad till 4,643,833 Bult 16 sk.; men hvilken för mera säkerhet antages utgå med blott 2,620,000 R:dr, som till Riksgälds Cohtöiret leveterås. Da likväl flan Höglofl. S{ats-tJtskot(et erhållits den uppgift, att för Stats-behofvet ej fordras mer än 2,350,000 R:dr; så har Bevillmngs-Utskottet Uti den öfverskjutande Summaa funnit ett önskadt tillfälle att lindra andra Medborgerliga bördor och derföre hit öfverflytta! den del af Landtulls-ersättningen, Sorn efter Taxering af Land och Städer förut utgått med 120,000 R:dr, samt Brännvins - Consumtions - äfgiften 150,000 R:dr; och som dessa tvänne Summor äro till Stats-Verket anslagne, så kommer Riksgälds-Contöiret att derföre till Stats-Verket utbetala
Nu får jag låf att brefvet kuvertera Men var ej der skymt af Onkels hatt? (Tittar ut genom fenstret.) Han kommer. Gud ske lof att jag hann expediera Så väl er skatt, som vice skatt. (Samlar papperen och skyndar bort.) Var på er vakt, mamsell! SCENEN. Onkeln. Emelie. Onkeln. Håh, hå! jag blef så matt. Jag ville knappast orka hem tillbaka. Förargelser hvar gång man tittar ut. Man blir väl öfverkörd till slut; Man kan ej ständigt se sig kring och vaka. På alla sidor åkes det förbi. Ur väg, ur väg! padi, padi! Det ljuder än uti mitt öra. För skrammel, rop och blåst och dam Man kan knappt se, man kan knappt höra, Än mindre slippa fram. Der kommer en pompös madam I vagn med fyrspann, kan du tänka; Jag frågar hvem hon är? en enka, Och till från landet, ingen skam! Nej, allt skall nu för tiden blänka. "Finns ingen vrå dit lugnet flyr, Finns ingen däld dit glädjen ilar, Och leende i skuggan hvilar, När stormen öfver jorden gnyr?" Emelie. Åtminstone ger det bestyr, Att söka denna yra. Tänk om vi före På landet nu och sökte lugnet der, Och landet tusen gånger värre vore Än nån'sin staden är? De förra. Katrine. Katrine. Ack, Gud ske lof, att herr patron är här! Kanske mamseln har hunnit ren berätta Onkeln (häftigt). Hvad då? Katrine. Ja något har man sett; men detta Är galnare än allt förut. Man har fått nys om herrns beslut, Att resa till sitt landtgods ut, Och genast strömmas hit med commissioner. Af fruar, fröknar, herrar och baroner Har salen varit full i hvar minut. Der hemtar en en ask, en lada, En annan ett paket, En tredje, värre än de båda, Är icke nöjd att hemta ett, Men tiotal, om icke flera; Och allt beskrifs så smått, så lätt, Och så beqvämt att transportera. Onkeln. Men jag förstår ej rätt Hvad man kan ha att trafikera Med orten der, på tusen sätt Så skildt från hufvudstan belägen, Så skildt från hela stora vägen.
— Ett improviseradt interscenium följer, deri Helmiges’ medfriare, Floretto, affärdar Pickelhäring med ett bref till Diletta, men får ett snöpligt svar. — Sc. 4. Diletta sänder Ådvin, sin dräng, till Helmiges med hälsning, att hon ej kan enligt löfte vara i sin jungfrubur i afton och att H. ej bör gå ur huset, emedan en stor fara hotar honom. Ådvin återkommer med underrättelse, att Helmiges redan gått till slottet. Diletta ger utbrott åt sin harm mot drottningen. — Kören varnar ”den skyndande Helmigen” att icke rusa till sitt förderf, ty i stället för sin Diletta, skall han finna Rosimunda. Tredje akten. Helmiges berättar, att då han trott sig tillbringa natten hos Diletta, hade han i stället varit samman med Rosimunda, som, just då han velat bortgå, gifvit sig tillkänna och förelagt honom, att antingen döda konung Alboin och blifva hennes man och konung öfver Longobarderna eller ock dö såsom den der kränkt hennes ära. — Sc. 2. Rosimunda frågar Helmiges, om han betänkt sig, och denne söker förmå henne afstå från sin blodiga föresats; men R. anför, att hennes mördade faders skugga ej lemnar henne någon ro, ja, hon ser den äfven nu, medan hon talar. Hon ger Helmiges ytterligare betänketid. — Sc. 3. Helmiges öfverlägger; alternativen äro: å ena sidan mörda sin konung och välgörare, förlora sitt goda namn och rykte och lida af samvetsqval, å andra sidan sjelf lida döden. Han aktar ej höghet och kungligt välde, men väl sitt lif, och ej mindre aktar han friheten, ty åt hoflifvet med dess falskhet och slippriga lycka är han trött. — Sc. 4. Rosimunda kommer, Helmiges förklarar sig redo. De öfverlägga om sättet för mordets utförande och besluta att i tysthet gripa verket an och sedan med alla rikets skatter fly till Ravenna; emellertid skulle landshöfdingen Longinus anstalta om att Longobarderna valde Helmiges till konung. — Improviseradt interscenium: Diletta rymmer undan faran med Cleph.
Uti nådigt bref den l5 Juli 1841 erhöll VetenskapsAkademien uppdrag att utarbeta en för allmänheten lättfattlig och med komparativa tabeller försedd afhandling j ämnet; hvilket ännu icke blifvit verkstäldt. 2tl®-'o den 9 Juni 1841, angående utdelning af BondeStåndets förhandlingar i representationsfrågan (381). Cirkulärbref härom har den 27 Juli 1841 afgått till samtlige Rongl. Maj:ts Befallningshafvande. Bil. till B. St. Just. Qmfatdsm. Emb.-Bcrciltelsc den 11 Juli 1844. 41 Den 9 Juni 1841, angående KonvojKommissai iatels upphörande (380). 1842 den 28 September i underdånighet anmäld., då Kongl. Maj:t, på anförde skäl, förklarade, alt KonvojKommissariatet komme tills vidare att under dess nuvarande form bibehållas. 21©:o den 10 Juni 1841, angående utbetalning af LandtbruksAkademiens hos Statsverket innestående byggnadskapital (396). Nådigt bref har under den 24 Juli 1841 utfärdats till vederbörande aukloriteter, för behörig verkställighet af hvad Rikets Ständer sålunda beviljat. 551 %:o den 14 Juni 1841, angående ny Förordning om hemmansklyfning och jordafsöndring från hemman (407). Remitterades den 14 Augusti till Högsta Domstolen, hvarjemte Kongl. Maj:ts Befallningshafvande genom Cirkulär blefvo anbefallde att i samråd med utsedde kommitterade afgifva yttranden i frågan örn minimum för hemmansklyfning etc. Sedan desse yttranden inkommit och KammarKollegium deröfver sig utlåtit, blefvo äfven desse handlingar remitterade lill Högsta Domstolen, hvars underdåniga utlåtande i ämnet den 7 Juni 1844 inkommit. 2158:0 den 14 Juni 1841, angående anslag för kommunikationer och andra allmänna arbeten (405).
Genom ett och annat landtbruksmöte har man sökt, så godt man kunnat, ersätta bristen af landtbruksskola, och vid dessa möten hafva landtbrukare haft tillfälle att utbyta sina tankar i de för orten mest vigtiga ämnen. Hvad som måste erkännas är att gödning ocb dikning i allmänhet försummas. Yä! har Hushållnings-Sällskapet utsatt premier för begagnande af myrgödsel, samt lemnat underrättelse om flera gödningsämnens användande, men detta har föga omfattats af allmogen; och dikningen har äfven Sällskapet sökt uppmuntra genom utsatta belöningar för täckta diken, helst af sten. Delta Sällskap, som af tjugutre för Norrlands väl nitiske män redan 1805 inrättades under namn af Ekonomiskt Sällskap, samt under den 23 Januari 1819 erhöll nådiga stadgar, har under sin tillvaro sökt, så vidt i dess förmåga slått och med dess ringa tillgångar varit förenligt, sprida nyttiga kunskaper i de till näringsgrenarne hörande delar, så väl genom utdelande af belöningar åt dem som deraf gjort sig förtjente, som genom utgifvande af smärre alhandlingar, och nu sedan förlidet år af Sällskapets handlingar. Att Hushållnings-Sällskapet således icke varit utan inflytande på jordbruket och öfriga näringars förkofran vågar jag hoppas. Jordmånen är väsendtligen olika i olika trakter. I ådalarne är den mest fruktbar och består af lera och lermylla samt sandmylla, men vid hafskusten och de socknar som gränsa till Jemtland, likasom vid stränderna af elfvarne råder sanden. Mergel har icke kunnat upptäckas. Ehuru det icke kan med 30 skäl sägas, att någon af Länets socknar äger en öfverallt god och fruktbar jordmån, kan det emedlertid dock antagas att den på de flesta ställen är sådan, att jorden, med omsorg skölt, lemnar den idoge arbetaren lön för sin möda.
Den, som genom minuthandel eller utskänkning föryttrar bränvin, utan att i stadgad ordning hafva dertill förvärfvat rättighet, bote lörsta gången från och med 45 till och med 50 R:dr, andra gången från 50 lill och med 60 R.dr och tredje gången från 60 lill och med 120 R:dr. Den, som fjerde gången eller oftare med sådan förbrytelse beträdes, dömes till fängelse med arbete från och med två månader till och med ett år. Förbrytaren varde derjemte dömd att utgifva minuthandelseller utskänkningsafgift för det kannetal, som, efter hvad utredas kan, blifvit föryttradt, dock ej under det belopp, som svarar mot en fjerdedel af hvad, enligt de i §§ 41 och 48 stadgade grunder, för år minst utgå bör. Dessutom vare af det i försäljningsrummet befintliga bränvin till och med 60 kannor, tillika med kärl, som för deras afhemtning tjenliga äro, underkastade beslag och förbrutna. Bil. till Summans. Sevillu.-, Lag■ samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Bet. M 4. Har förbrytelsen skett å söneller helgedag, ökas straffet med böter från och med 75 till och med 50 R:dr, utom det ansvar, som, enligt allmän lag, bör för sabbatsbrott ådömas. § (41) 42. Öfverträdes förbud, som i § 26 gifvet är, vare lag som i § 40 sägs. § (42) 43 Den, som idkar minuthandel med eller utskänkning af bränvin under tid, hvarför afgift icke blifvit i föreskrifven ordning erlagd, bote första gången från och med 15 till och med 50, och andra gången från 30 litt och med 60 li:dr. § (43) 44.
Ingen makt på jorden skall förmå återhålla ett folks anspråk på rättvisa, dä det icke sker på den allmänna ordningens bekostnad, och Svenska folket skall med stöd af rätt och sanning slutligen vinna hvad dessa ord hafva att innebära. Ilr Tersmeden, Carl Reinhold: Fullt förvissad, att hvarje ledamot redan fattat sitt beslut i denna fråga, är del ingalunda min mening att ingå i någon discussion öfver de anmärkmr, som blifvit gjorda mot det hvilande förslaget. De hafva redan blifvit upptagna och vederlagde af flere talare, bland deni äfven af Hr von Troil, som sä fullständigt utvecklat saken och med hvilken jag till alla delar förenar mig. Jag har likväl begärt ordet, emedan jag anser för min pligt såsom representant, alt, vid afgörandet af en så vigtig samhällsfråga, öppet uttala min tanka och erkänna till hvilken lära jag bekänner mig. Hvad sjelfva förslaget vidkommer, hade jag äfven åtskilliga anmärkmr att göra, men vid jemförelse af förslagets fördelar och olägenheter, har jag funnit, isynnerhet hvad sjelfva grundprinciperna beträffar, de förre så vida öfvervägande, att jag ej tvekat att gifva företräde ät detsamma framför det representationssätt vi nu hafva. Jag tror mig således handla i fäderneslandets sanna intresse, då jag förklarar, att jag voterar för det nu hvilande förslaget till nationalrepresentationens ombildning. Frih. Cederström, Anders: Då R. o. Ad:s tid redan länge blifvit upptagen, skall jag söka vara så kort som möjligt. Ehuru jag icke delar deras åsigter, som påstå, att det nya förslaget är både odugligt och skadligt, så erkänner jag likväl, att jag nödgas votera mot detsamma.
Det finnes en annan art poesi, som djupt skanker i af lifvets verkliga, bittra " ma16rtn och som vist uppmanar: *) - M - Hjiirta! Töm dess galla, svtilj den helt och snart! Allt deri jag gjutit hvad af godt du glömt, allt hvad du förbrutit, allt hvad du fördrömt,. allt - men med en droppe himladagg bemängdt. Det ar denna droppe, hvarom hr Bangs poesi ' icke har nhgon som helst aning. Hans bok a r annu ett vittne till tusen om det absolut tomma och för lifvet ohUlbnra i den Askadning, hvilken med stolthet pockar p&amp; namnet " den moderna ", och som afven fatt sina ansprtik erkanda i vida kretsar, der man ej tillriickligt gjort sig reda för dess egentliga, ohbuda innebord, men som i sjhlfva verket endast bestar i den gamla satsen att allt ar stoft och att döden tir slutet p&amp; allt. Fredrik Wetterlund. Från riksdagen. Då man ur de många och mhngartade förslag hvilka inom motionstidens slut vid innevarande års riksmöte blifvit väckta, vill sarskilja de som närmast beröra kvinnornas intressen, s&amp; blir skörden icke mycket stor. Det lidger val ni sakens naturn att så m8ste vara, likasom ' att, å andra sidan, icke m h g a förslag finnas, af hvilka icke dessalsamma intressen mer eller mindre beröras. De stora ekonomiska och politiska samhällsfrågorna ingripa afven i kvinnornas förhållan*) Atterbom, " Malörten. " den, s&amp; ock alla ändrade och nya, lagar inom kiilt~~rlifvet i allmänhet. Särskildt rna erinras om arbetarförsakringen, skolstadgan, nykterhetsfrågan m. fl. och har Senna sistnämda i år uppkallat ett stort antal motioniimr, hvilka önska &amp; ndrad bestämmelse vid tillhandahiillande af vin och maltdrycker. - E t t lagförslag som specielt rör kvinnan iir Hr F. T. Borgs (1: sta .E.) i syfte att höja aktenskapsA.ldern för kvinnan U1 21 Br.
Valrätt tillägges vidare den som ”legt jord elller bergsbruk af minst 1000 r:dr b:co uppskattadt värde å lun""detP Tillämpningen häraf för arrendator och hälftenbrukare, som legt jorden eller bergsbruket af rätter ägare, kan anses gifven; men tvetydigt är om valrätt äfven tillkommer s. k. subarrendator och huru långt nedåt sådan valrätt må sträckas. Hvarföre skola, dessutom, ej andra arrendatorer, än de som legt jord eller bergsbruk, få rösta efter likstämmige grunder, t. ex. arrendatorer af mjölqvarnar, sågverk, laxfisken, glasbruk, pappersbruk, med flere? Beträffande åter den som besitter jord eller lägenhet å stads eller köpings område; så, oberäknadt några städers och köpingars sjelfägande jord, i anseende till hvilken lagliga innehafvaren har full äganderätt, uppstår i öfrigt frågan: huru skall städers och köpingars donationsjord betraktas i nuvar. innehafvarens hand? Donationsjorden är kronojord, anslagen af framfarne Regenter för communernes gemensamma tarf; och ehuru på många ställen, genom förtydning af 1810 års riksdagsbeslut, fastebref blifvit å delar af donationsjorden utfärdade, nb. utan Kronans begifvande, är och förblifver städers och köpingars donationsjord, i allmänhet, evärdeligen af krono natur. Bör nu den enskilde innehafvaren åtnjuta valrätt, och på hvad sätt? Han är icke ägare och ej eller kronoåbo, utan innehar i sjelfva verket sin jordlott under förpaktning af staden, om än med ständig besittningsrätt; och fastän det, då, enligt 2 § 4 morn., stad ej må rösta för gemensam egendom, vore billigt att han (innehafvaren) erhölle rösträtt i likhet med kronohemmansåbo, inser jag ej huru _detta kan ske, när grundlag skall efter ordalydelsen tydas.
Denna frågans vigt beror derpå, att ett godkännande af Utskits afstyrkande Utlåt, innebure, att Adeln icke vidare erkände en i vår lagstiftning hittills antagen och ännu gällande stor och sann grundsats. Vår samhällsförfattning hvilar nemligen på den grundsats, att sedan det stora flertalet af samhällets medlemmar erkännt och antagit en viss kristlig bekännelse, så kunna och böra de låta denna bekännelses hufvudsanningar ligga till grund för äfven den borgerliga lagstiftningen, och att Staten bör på ett fritt sätt befrämja denna bekännelses befästande, såsom genom lärares bildande och aflöning, den yttre gudstjenstens ordnande m. m. Nu är det visserligen sannt, att man hos oss gått för långt i föreningen af Stat och Kyrka, så att Kyrkan kommit i ett för stort beroende äf Staten, men den omförmälde grundsatsen är likväl sann; och om äfven någon icke godkänner en dylik upfattning af Statens och Kyrkans inbördes förhållande, så måste dock grundsatsen respekteras, så länge de lagar ega bestånd, hvilka härröra ifrån en dylik grundsats. Jag skall nu be att få söka upvisa sabbatsbudets innehåll såsom en gudomlig befallning och anordning samt i hvad mån den Svenska lagen sökt att uprätthålla detsamma. Gud instiftade hvilodagen vid skapelsen, den iakttogs före mosaiska lagens utgifvande, och Kristus, som var kommen icke till att uplossa, utan att fullkomna lagen, verkställde detta fullkomnande i afs. på tredje budet, på det sätt. att han renade det från menksliga tillsatser och satte det i samklang med kärlekens ande. Sabbatsbudet förbinder således ovilkorligen alla, som vilja ställa sig Guds ord till efterrättelse. Men detta bud innebär uti sig intet af tvång. Det heter icke »du skall», utan »tänk på»; det är en barmhertig anordning af en vis och kärleksfull fader, att menniskorna under sitt jordelif icke måtte nedtryckas af materien, utan kunna hvar sjunde dag få hvila den af arbete D»n 14 Ms rs f. m. 199 arbete uttröttade kroppen ocb utveckla sin sjal för ett högre lif.