Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Dessa, vanligen s. k. nödbryggor, hafva någon gång blifvit utförde af pontoniererne, men vanligen af de andra ingeniör-trupperne, af pioniererne. Dessa nödbryggors slående är ofta en utomordentlig svår sak, då tiden är kort och duglige materialier fela. I brist på båtar eller tillräckligt trävirke måste behofvet fyllas med snart sagdt hvad som helst, som faller under händerna, såsom fordon, tunnor, tågvirke, flätverk; med ett ord allt, som har styrka nog att bära en menniskas tyngd Men att af sådant lappgods sammansätta en fast brygga, dertill fordras, utom den nödiga handverksskickligheten, en god öfning. Här är således ett af de hufvudgöromål som i krig åligger pioniererne, och hvars beskaffenhet är sådan, att det ej kan utföras af hvad trupp som helst. Dessutom erfordras till sådana företag en mängd verktyg och instrumentalier, som medföras af pioniererne eller på deras transportvagnar, men sorn ej medfölja arméens öfrige trupper, och hvarförutan äfven den dugligaste handverkare intet kan uträtta. Man må nu icke invända, att de svenska vattendragen i allmänhet, ej äro betydliga nog, att lägga några hinder mot truppers rörelse, ty så är ej förhållandet. Örn här äfven ej möta oss sådane floder som Donau och Po, så finnes dock en stor rikedom, fullt så stor som i Tyskland och Italien, af vattendrag, djupa nog att de ej kunna öfvervadas; och äfven, då denna utväg kan begagnas, så förbjuder dock omtankan om soldatens helsa dess användande större delen af året vid andra än högst vigtiga tillfällen. Men utom sådana broslagningar förekomma ständigt i fält företag, hvilka erfordra ingeniör-truppernes biträde.
En annan olägenhet har häraf blifvit en följd, alt den forin af vexlar, man önskat gifva de inre transactionerna genom antagandet år 1834 af en lag för inrikes vexlar, icke kunnat uppnås. Deremot om vexlar disconterades, i stället för att de nu belänas, blefve hela besväret för discontdirecttn att föra särskild bok öfver dess vexeltransactioner. Räntan (disconto) afdrogs vid assignalionens utfärdande och dermed vore hela affären afslutad. Jag får sålunda föreslå: a) att i mom. 4> § 232 i bancoreglementet af i835, bland uppräknade hypothek för lån, orden ”oc h vexlar” må utgå; b) samt att såsom särskildt mom. eller § följande stadgande måtte intagas: ”Derjemte må vexlar, accepterade till betalning å den ort lånet sökes, samt förfallna inom 6 månader, kunna disconteras, med iakttagande af samma räntefot och samma villkor i afseende på säkerheten, som för lån ur denna discont äro föreskrifna." 54 U. Den a4 April f. m. 2:0 Utsk. har afstyrkt mitt förslag till medgifvande, när tillgång dertill fanns, och med strängare fordringar vid beviljandet af högre lån an de tillåtna. Då bancofullmäktige öfver denna min motion hördes, modifierade jag den, enligt en af d. v. Bancofulbnäktigen Major von Troil uttryckt tanke, att nemi. denna rättighet skulle vara inskränkt till de försti äckningar, som utgingo i form af discontering utaf vexlar. I det af 2:ne RiksSt. bifallna samt af de återremitterande 2:ne Stånden icke i detta afseende ogillade betänk. N:o i58 har Utsk. föreslagit temporär utvidgning af bankens lånerörelse, hvilken af de företrädesvis anvista grenarne hufvudsakligen kunde komma i fråga för handelsoch näringsdiscouterna.
Den 20 Juli. *959 dagspenning och svårigheten, att hunna anskaffa erforderliga penningar , hvilka förekommit emot fortsättningen och utvidgandet af Kolbrytningen till den myckenhet, att kolen utan förlust för Bolaget maga kunna försäljas, samt enär de uppgifna hinder skulle göra Bolaget nödsakadt, att heldre i tid nedlägga Gruf-arbetet än blottställa sig för ytterligare förluster, i underdånighet anhållit att till förekommande deraf I:o Exporta t iöns-premier på sex års tid måtte varda anslagna till 8 sk. för hvarje Tunna Kol, som fores till utrikes ort, dock ej öfver 30.000 tunnor årligen , samt 5 *:dels skilling, allt Banco för hvar tunna, som till inrikes ort forsäljes, så vida årliga beloppet ej öfverstiger 90,000 tunnor ; hvaremot Interessenterne ville afstå från erhållande af de 11 sk., som Kongl. Majit genom Nådig Resolution af den 15 Sept. 1813 täckts tillägga StenkolsVerket , för hvarje till inhemsk förbrukning från England inkommande tunna Stenkol. q:o Att af de i Carlskrona till arbete varande mindre brottslingar, 60 till 150 man för Gruf arbetets bedrifvande måtte, uppå Interessenternas anhållan t efter hand jemte nödigt Befäl och bevaknings manskap, fritt för kostnad aflemnas, på sätt och med vilkor Interessenterne jiärmare i undetdånighet uppgifvit; och 3:0
Någon fullständigare pilau för organisationen kari icke uppgöras, förrän man med säkerhet kan bedöma, hvilken varaktigare verksamhet, Bruket för sine egentliga föremål kan påräkna, t. ex. om skillingssedlarne, på sätt sednast församlade Revisorer föreslagit, skola indragas, o. s. v. Men såsom bevis, att Fullmägtige icke lemnat de här antydda föremål utan uppmärksamhet, få de åberopa de vidlyftige undersökningar, i afseende på bestämmandet af den tid, vissa pappersarbetare skola vara skyldige använda, utan särskildt ersättning, hvilka äro intagne i deras protokoller för den 25 September och 7 December nästlidet, samt den 15 Februari innevarande år, och som, till besparing för Brukscassan, för. anledt en förhöjning i denna arbetstid. 6:o För att göra åskådligt, hvad Tumba kostat Banken eller det allmänna, bör af vederbörande sakkunnige personer af gifvas en redi" framställning om hvad, som till inköp, nybyggnader, lösen, reparationer i afseende på hus, vattenbyggnader, macliiner, papperstillverkning rn. rn. blifvit användt, med ett ord en fullständig historik författas öfver i6 Berättelse om förvaltningen af Tumba. Tumba ifrån dess början intill närvarande tid. I förbigående må nämnas, hvad jag af handlingarne tyckt mig finna, att för den utbytta Capellanstomten j3,oj5 B:dr 2 sk. 8 r:st. blefvo af skrifne, enligt BankoCJtskottets Resolution den 29 Juni 1840, för boningshus byggnadsconto 52,68g R:dr 16 sk. 10 r:st. af skrifne, enligt samma Banko-Utskotts Resolution af samma dag; Bankens förlust vid papperstillverkningen vid Tumba uppgick vid i833 års slut till en sammanräknad summa af i5f,U32 R:dr 25 sk. och vid i834—1835 årens Riksdag skänktes till Tumba af Bankovinsten 43,63/ R.dr 3i sk. 8 r:st. m. m.
Hvad sålunda förekommit har Kongl. Maj:t i nådigt öfvervägande tagit; och vill härmed föreslå Rikets Ständer, att kronotionde-anslag till prostetunnor från Envikens, Malingsbo och Ludvika pastorater åt vederbörande kontraktsprostar må, på sätt Kammar-kollegium och Stats-kontoret hemställt, utgå samt å Riksstatens Åttonde Hufvudtitel och Klereci-staten uppföras. De till detta ärende hörande handlingar skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, till hvars handläggning frågan varder öfverlemnad; Och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl, nåd och ynnest städse välbevågen. År och dag som ofvan. CAEL F. F. Carlson. Utdrag Kongl. Mcij:ts Nåd. Proposition J§ 57. 9 Utdrag af Protokollet öfver Ecklesiastik-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Stats-Rådet å Stockholms Slott den 21 December 1865. N ärvar ande: Hans Excellens, Herr Justitie-Statsministern, Friherre De Geer, Hans Excellens, Herr Statsministern för Utrikes Ärendena, Grefve Manderström, Statsråden: Herr Friherre Gripenstedt, Grefve von Platen, Lagerstråle, Malmsten, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld, Carlson. Slutligen uppläste Departements-chefen, Statsrådet Carlson till justering nedannämnda, enligt Kongl. Maj :ts uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande förut fattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 3:o. Angående anslag af prostetunnor från Envikens, Malingsbo och Ludvika pastorater af Westerås stift; Och täcktes Kongl. Maj:t, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, i nåder gilla berörda förslag, sådana de finnas detta protokoll bifogade, samt förordna att, i enlighet dermed, nådiga Propositioner skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo H. Fredr. Sander. Bih. till R. St. Proposition J\§ 58.
Baviilnings-utskottet att afgifva förslag till medels eihållande för räntor och amortering å sagde summa, så att derom ej är alt erinra; men jag anser, att Utskottet för tidigt företagit denna fråga till afgörande, förrän det kunnat visa sig, hvilka tillgångar sorn i Riksgälds-kontoret kunna blifva disponibla för ett sådant behofs fyllande, utan 300,000 r:drs förhöjning å den allmänna bevillningen och det så mycket hellre, som medelst votering sisth gårdag uti förstärkta Stats-utskottet 411,000 r:dr å de beräknade utgifterna besparades. Det torde således blifva tillgAngar att fylla detta behof, utan att ålägga folket en ny beskattning, helst som det är ännu ovisst, huru mycket som kommer att erfordras af det beviljade kreditivet. Dessutom livilar ännu på ståndens bord Banko utskottets betänkande N:o 63, rörande samma ämne.” I föreslående förenar sig Ephraim Larsson. Ant. till Exp. Utsi. den 4 Joli, 11. i r f. B3. Utlåtande, i anledning af väckt motion om åtgärders vidtagande till beredande aJ rättelser i bevillnings taxeringen för fastigheter. Sedan Rikets Ständer, med bifall till hvad Bet illnings-utskottet hemställt, lemnat utan afseende ett af herr Rosenblad, B, väckt, i Utskottets betänkande N:o 9, angående grunderna lör den blifvande allmänna bevillningea 6 fievillnings-Utskottets Utlåtande, N:o a5. 8amt föreskrifterna för deras tillämpning, omförmäldt förslag för till väga bringande af nödiga ansedda förändringar i den vid bevillnings-förordningen fogade noinimitariff för hpmmansvärdet i livart af rikets län, sä liar herr friherre Palmstjerna, C O., enär det olika förhållande, hvilket förefunnes einellan de
485 ostridigt, att allt hvad som bereder stadighet och skicklighet hos Tjenstehjon bör sorgfälligt iakttagas, men deremot allt hvad sorn kan gynna lättsinnighet, oskick och sjelfsvåld till bade enskilt och allmänt förderf bör aflägsnas, kan jag för min del ej .undgå att i anledning af Herr Oxehufvuds ofvannärnnde motion til Istyrka, att 1. 5. i 7 Artikeln af 1805 års Lego-Stadga erhåller följande förändrade lydelse: ”Ifrån det Tjenstehjon i tjensten gått, må Husbonde det uppsäga; Men Tjenstehjon deremot ej tjenst sin innan den i Lag stadgade första itppsägningsdag infaller. Sker sådan ömsesidig uppsägelse icke före den sista uppsägningsdagen efter Lag, fortfare Tjenstehjonet ytterligare i tjensten till nästa Sternmodag för lika lön och städsel, som året tillförene; och iagttages vid Husbondes dödsfall eller då egendom forsäljes hvad i nästa Artikel derom stadgas.” Med denna förändring kunna de öfrige till berörde §. lämplige ställen i Lego-Stadgan stå ganska vål tillsammans, och jag anser derföre någon vidare rättelse deruti i anledning af Herr Oxehufvuds Förslag uti Memorialets 6 punkt icke tarfvas eller kunna äga rum.’’ Samtlige Ledamöterne af Hedervärda Bonde-Ståndet förklarade sig instämma i Herr Assessoren Danckvardts mening. Och kommer den särskildta tanka, hvaruti någre af Utskottets Ledamöter slädnät, att hos Riksens Höglofl. Ständer i sammanhang med Betänkandet anmälas genom Utdrag af detta Protocoll. Lag-Utskottets Betänk anden-. N:r JOI, Riksens Högloft, Ständers lag-Utskotts
För alla dera’ som af allmänt deltagande eller cosmopolitism hänföras eller låta hänföra s.g, och förhastande fälla sitt omdöme öfver föga utredda saker, kanner jag m,g aga a l möjlig consideration, ty hvem kan icke af i |3 d g'i ^ck,e Sä.med <Jern soni Söra och gjort förvillelser nas spridande till ett indrägt! g t fält för sin lättsinniga verksamhet. D« antingen utgå från för låga bevekelsegrunder. eller ock sakna de erfor! till ‘exemnlT^0"1 *■ fg00*, hvaruPPä d« k™n* gag-»a. Icke gör man, till exempel, menniskorna bättre genom det man sänker deni i allmän foim'?10nen °Ch ra,"?kar deras egna begrepp örn sitt värde. Månne en olkklass, som anses liderlig, för det den begagnar sig — jag erkänner det. stundom till öfverdrift — af det enda njutningsmedel, dess till! förderf —*i L' d-n"*i me.d?,r?1*. S,tadnar Pä vägen till ett allmännare •lin ^S,VI Icke säga blir bättre •— genom ständiga förolämp nmgar mot hela måssan, skyldiga och oskyldiga sammanlänkade. Det afstå.,d , U ^ f^dernaaf dJllka förolämpningar på nära håll, ån på r, d'°h T !PP,en b,ar Sma SUPt:,]lar och carna våler vid markna bvJlVrfJ r*aH dock.tro,gen l£knas bland dem af Skandinaviens inJg^are sorn förtära minst af starka drycker. M..n niåv för öfrigt brin JtletTme ^ .an?So,'8ffl!,U ,som lla,st ”'^er zifferberäkning. samt , r e ^er mindre glada förhållanden i deli delen, ett enda brott fo ekommes e, derigenom; men sök visa, att sä och så många hroul r,ridenfil,n P4 .
R:dr till 70 R:dr med 7 Tunnor - 1 •— 28 16 •— 66: 5. 4 —• 7 d:o. -1 — 25'—■ —■ 58:16 — 6 d:o. - 13 —• 24 •— •—-56: —• 6 d:o. - 1 —■ 22 ■—• — 51:16 — 5 d:o. - 6 — 14-3* — 34:10.8 — 3 d:o. - 1 •— 12 — —'28: —• — 3 d:°. -9 — 9 21: ■—• —■ 2 d:o. dels, enär åtskillige Post-Werkets utgifter, såä som de för Tyska Correspondencen öfver Danmark, med flere, bestriddes utom Stat, medelst afskrifning å Intraderne, samt endast inom Colutnnen i Staten vore observerade, i Nåder förordnat, att med ofvanberörde Löntillökningar, intill den blifvande Stats-regleringen, skulle på lika sätt förhållas; Likväl borde förhöjningen ä den Post-Inspectoren i Hernösand med 13 R;dr 16 sk. å Allmänna Indragnings-Staten beslådde Skrifvare-hjelp uppföras a samma Stat, äfvensom 650 Underdåniga Skrifvtlser. de till indragning stälde 150 R:dr, hvilka Postförvaltaren i Götheborg, Ofverste-JLieutenanten Cederfeldt, enligt Kongl. Brefvet den 30 April 1817, eger, att för sin tjenstetid behålla, skulle å Staten qvarstå, till bestridande, medelst afdrag å Post-intraderne, intilldess detta belopp, kunde blifva på Allmänna Indragnings-Staten uppfördt, dels ock i Nåder bifallit, att i stället förde 426 R:dr, 32 sk., med derunder begripne 47 Tunnor Spännemål, som varit anslagne till Ofver-PostDirecteurens Skrifvare-hjeip och emellan en Cancellist och en Copist vid hans Cancellie fördelats, 2tne löner, till lika belopp med hvad Kammar-Skrifvare bestås, eller hvardera 226 R:dr 32 sk.} med derunder beräknade 25 Tunnor Spannemål, skulle för 2tne Personer vid Öfver-Post-Directeurens Cancellie, som borde benämnas Cancellister, på Stat uppföras, hvarigenom uppkomme en tillökning af 26 Rjdr 32 sk., med 3 Ttr Spannemål.
Utskottet förklarade det mest säkra och kraftiga correctif liäre Bih, till R. S. Trot. 1840 och 184*• 3 Sami. 42 Haft. 2 10 ConstUutions-Utslcottets Memorial, X:o 98. mot, efter Utskottets tanka vara offentligheten af samtliga Riks-Ståndens, sessioner, hvarigenom isynnerhet Protocollens utförliga tryckning Liefve umbärlig; oell föreslog i följd deraf, att de Stånd, hvilkas sammanträden höllos offentligen, måtte kunna låta Protocollen tryckas i sammandrag, hvaremot de öfriga Ståndens ansågos äfven hädanefter höra in extenso tryckas. Sedan detta, till grundlagsenlig behandling vid följande Riksdag antagna, förslag, vid den afgörande pröfningen, fallit föreslogs, af det vid sistnämnda Riksdag tillsatta Conslitutions-Ulskotf, uti Riksdags-Ordningens 5.9 §• °ch Tryckfrihets-Förordningens 2 §, 4 morn. en ändring, som åsyftade, dels att i alla händelser befria Slaten från ali kostnad i och för Protocollens tryckning, dels att lemna hvart och ett Riks-Stånd frihet att, pä sätt Ståndet lämpligast pröfvade, låta dess Protocoll antingen fullständigt eller i justeradt sammandrag till trycket befordra; dels, slutligen, att berättiga hvarje enskild att, efter derom gjord anmälan, utan hinder eller författare-ansvar till tryckning utbekomma större eller mindi e delar af nämnde Protocoll, med undantag af det, som rörde Ståndens enskilda ekonomi.
En annan önksan hade ock varit, att Saminariiföreslåndare skulle årligen besöka Stiftets folkskolor, för alt efterse deras tillstånd, meddela anvisningar och råd m, m. Framför allt borde Seminari-Director eller förste Lärare erhålla en betydligen förbättrad lön, om det skulle kunna päräknas att, då nuvarande Director sannolikt snart vunne befordran, få till hans efterträdare en man med utmärkt skicklighet, hvarpå så mycket berodde; äfvensom andre läraren borde vara försvarligt aflönad. Med bifogande af en uppsatts öfver anslagsbehofvet för Seminarium i Upsala, enligt hvilken uppsatts kostnaderne upptagits för lärares aflöning, hyra till gemensam bostad för Lärare och Lärjungar, underhåll och inköp af materialier, fri mat, l|us och ved för 10 de fattigaste Eleverne och rese-understöd för Seminarii-Föreståudare till 4,166 R;dr 32 sk. årligen, samt för anskaffandet af möbler, köksredskap och andra inventarier till 1000 R:dr Banco för en gång, har motionären, jemte förmälan att behofvet vore 'säkerligen enahanda på andra ställen” slutligen föreslagit, #’att en större summa, beräknad för samtlige Folklärare-Seminarierne i Riket, ställes till Kongl. ”Maj;ts disposition, att efter inhemtande af vederbörande auctoriteters yttranden, mellan dessa Seminarier, efter behof och elevernes antal, fördelas.’' Uti denna motion hafva vice Talmannen Herr Biskop Hedrén, Herr Biskop Brulin och Herr Doctor Pettersson instämt, den förstnämnde med förklarande, alt det vore för Consislorierne omöjligt att fullständigt ordna Seminarierna, om icke det begärda anslaget beviljades; den sistnämnde åter, åberopade förhållandet med Seminarium i Stockholm. Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, sorn erhållit remiss å förenämnde motion med hvad i anledning deraf inom Högv. Preste-Ståndet sålunda ytlradt blifvit, hafva detta ärende till öfvervägande förehaft och få, i afseende härå, anmäla att, enligt föreskriften i5§afKongl.
R:dr 25 öre och å lösören med 4,847 R:dr 21 öre, 1857 å hus med 25,578 R:dr 21 öre och å lösören med 11,765 R:dr 7 öre, 1858 å hus med 7,735 R:dr 13 öre och å lösören med 11,788 R:dr 69 öre, 1859 å hus med 13,247 R:dr och å lösören med 8,463 R:dr 56 öre, samt 1860 å hus med 23,617 R:dr 75 öre och å lösören med 14,837 R:dr 96 öre. Ehuru så väl i Onsala som vid Falkenberg blifvit uppförde badhus, äro dock Särö och Warberg hufvudsakligen de enda badorter, som allmännare varit besökte. Anstalterna på dessa ställen lära likväl icke i alla hänseenden motsvara tidens anspråk. Af helsokällor har nästan ingen annan anlitats, än den något söder om Warberg belägna s. k. Svartekällan, som enligt uppgift visat sig välgörande i alla de sjukdomar, der de mildare Svenska jernvattnen passa. Källans belägenhet på en sandmo är icke lockande för den, som kan välja kurort. Sundhetsnämndernas verksamhet har väsentligen varit inskränkt till anmälan, vid allmännare sjuklighet, af sådane förhållanden, hvilka påkallat läkares åtgärder. Statsbidrag. Afkortadt och anordnadt. Kronan behållet. Rester vid redogörelseårets slut. Summa R:dr R:mt. Afkortadt och anordnadt. Kronan behållet. Rester vid redogörelseårets slut. Summa R:dr R:mt. Afkortadt och anordnadt. Kronan behållet. Rester vid redogörelseårets slut. Sjukoch fattigvård. Tab. Litt. f. Lasarett och kurhus finnas för södra Halland vid Halmstad och för norra delen af länet i Warberg. Förhållandet rörande antalet tillgänglige sängplatser, huru många af dem, som i medeltal varit upptagne, samt inkomster och utgifter visar sig af nedanstående tabell Litt. F.
Dom i ett mål af denna beskaffenhet; genom hvilken dom sterbhusdelägare efter tvenne löftesmän, som lör en magasinslörv altares uppbörd iklädt sig ansvarighet, blifvit derifrån, med åberopande af 1805 års cirkulär, så v ida befriade, att sedan desse löftesmän i lifstiden sin borgen uppsagt, deras ansvarighet förklarades derefter icke hafva räckt längre, än tilldess den liqvid med löftesmännen, om hvars verkställande utan tidsutdrägt det tillkomme Konungens Befallningshafvande att vid slika tillfällen hålla hand, hunnit att för sig gå; hvarföre och då här inträffat, att efter den skedda uppsägningen någon liqvid med magasinslörv altaren icke skett förr än en längre tid efteråt löftesmännens sterbhusdelägare icke kunde åläggas ansvarighet för större andel al det magasinsförv altaren till ersättning ådömda beloppet, än hvarför han bevisligen häftat vid den tid, då borgen blifvit uppsagd. Denna min underdåniga skrifvelse har blifvit i nåder öfverlemnad till Kongl. Kammarrätten, för att deröfver afgifva underdånigt utlåtande, hvilket vid arets slut dock ännu icke inkommit. W. Den kännedom, jag under mina embetsresor haft tillfälle att inhämta om tillståndet af de i landsorterna befintliga arkifver, tillhörande domstolar och embetsverk-, har bragt mig på den tankan, att bland handlingar, som i dessa arkifver förvaras, finnes ett och annat al den beskaffenhet, att det dels förtjente ett bättre och säkrare förvar och dels borde blifva mera tillgängligt för sakkännare och forskare, hvilka ur dessa handlingar sannolikt kunna hämta gagneliga upplysningar i lagskipningens, och möjligen äfven i samhällets öfriga historia. Jag har häraf funnit mig förpligtad att genom underdånig skrifvelse d. 17 Oktober 1851 påkalla Kongl.
Bankens crnbetsoch tjenstemän måste under sin trägna och ansvarsfulla tjenstgöring iakttaga en punktlighet och ordning, hvarförutan Bankens tjenst skulle lida, dels att högsta målet för Bankons tjenstemän vore, nästan utan undantag, högre lön i lista tjenstegraden, då den tjensteman deremot, som sökt sin fortkomst inom Statens Verk, hade för sig öppet att kunna erhålla både mera inkomstgifvande och i det allmänna mera ansedda befattningar, än Banko-Kommissariernes: och dels att den tjensterne i allmänhet, men särdeles Kommissarie-befattningarne, åliggande ansvarighet saknade motstycke inom andra Verk, helst hvar och en, med kännedom om penninge-förvaltning, torde inse den oro och aldrig hvilande uppmärksamhet, som ansvaret för stora penningesummor måste medföra; hvarförutan och då, för att kunna antagas till extra ordinarie tjensteman vid Banko-verket, fordrades, att den sökande undergått någon sådan akademisk examen, som berättigade till inträde i Konungens Kansli eller Rikets Rättegångsoch Räkenskaps-verk, det kunde befaras, att, i händelse löneförmånerne för Bankens embetsoch tjenstemän blefve lägre än för deras vederlikar i Statens Verk, det färre antal tjenstemän, som numera söker sin fortkomst inom einbetsverken i hufvudstaden, skulle undvika Bankens tjenst, hvarigenom Banken slutligen kunde komma att sakna duglige och redbare tjenstemän.
Riddaren önskade nu god natt åt priorn, som i hjertat var bedröfvad öfver hans hårdhet mot den lille pilgrimen. Men pater Henrik sökte godtgöra detta, genom att visa gossen desto större godhet; när riddaren aflägsnat sig, förde priorn Sorgbarn icke till klosterköket, utan till munkarnes bord i refektorium, satte honom vid måltiden mellan sig och den äldsta klosterbrodren och berättade för munkarne om hans pilgrimsvandring och märkvärdiga ärende. Sedan bröderna hört detta, visade de Sorgbarn större vördnad än äldre män pläga tillmäta gossar. Efter måltiden bäddades åt Sorgbarn en säng i bokrummet, der han öfverlemnades åt ensamheten, sedan priorn önskat honom god natt, välsignat honom och återvändt till sin cell. Riddaren och pilgrimen. Tidigt följande morgon hölls i klosterkapellet den messa, med hvilken pater Henrik beslutat inviga Sorgbarns fromma värf hos riddar Erland. Den förflutna nattens åska hade rensat luften. Morgonen var behaglig. Vid Erlands arm vandrade fru Helena till klostret, följd af alla slottets tjenare och tjenarinnor. Riddaren hade för sin husfru berättat sitt möte med Sorgbarn, dennes ärende och sitt löfte att emottaga honom i sitt hus. Mot detta löfte hade fru Helena så mycket mindre att invända, som det gällde en from gerning, genom hvilken måhända Guds kraft på ett underbart sätt skulle uppenbaras. Hon blef tvertom ganska brinnande i hågen att se den unge pilgrimen och kände i sitt hjerta glädje deröfver, att just hennes hus var det, i hvilket uppenbarelsen anbefallt honom botgöra och tjena. Och när fru Helena inträdde i kapellet, munkarnes högtidliga sång tonade henne till mötes, och hon bland deras böjda gestalter upptäckte gossen, iförd en snöhvit drägt, och skönare än någon af de keruber, med hvilka en konstnär smyckat Gudshusets väggar, då knäföll hon och med henne riddaren och allt folket, och förenade sin bön om det fromma verkets framgång med den Ambrosianska hymn, som högtidlig, fastän sjungen af darrande stämmor, fyllde hvalfvet: O rex æterne domine, Rerum creator omnium,