Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Banco i frakt för Plankor, som han utfört under året, utan att begagna hemförare-båtar, och att han, efter träffad förening, måst erlägga 3oo R:dr af hvad sålunda blifvit fordradt, äfvensom alt en annan handlande, som begagnat berörde båtar, måst, för lossning från ett fartyg af 102 lästers drägtighet, betala 294 R-'dr 16 sk. Banco, då denna lossning skall kunnat skett för 100 R:dr, om godsets landsättning varit fri, och samma last kunnat föras till Waldemarsvik vid Calmar för enahanda frakt, som nu måst erläggas för transporten t mil på Götheborgs rivier. Såsom en ytterligare olägenhet är anfördt, alt, om någon af Gillets farkoster uppehälles blott några timmar, utöfver hvad som är stadgadt, måste betalas liggpenningar, hvilka kunna uppgå till 25 R:dr Banco om dagen, och det skall vara svårt att controllera uppgiften om vänlningstiden, synnerligast då båtarne skolat användas till biträde åt utländske skeppare, som icke känni förhållandet med ifrågas'arande transport-inrättning. Då den på sådant sätt betydligt ökade transport-kostnaden måste läggas på varan, fördyras denna för consumenten, så att den ifrågavarande angelägenheten Allm, Besv.- och Ekon.-Utskottets Betänkandej N\o 118, 13 icke endast angår Götheborgs stad enskildt, utan verkar på hela det omkrlngliggande landet. De upplysningar om Hemförare-Båt-Gillet i Götheborg, som för Utskottet varit att tillgå, föranleda icke, att den uteslutande rättigheten lill fraktning af varor å Götheborgs rivier blifvit åt Gillet öfverlåten, med hufvudsaklig afsigt alt bereda detta Gille någon fördel. Tvertom synes det ovedersägligt, att anstalten från början åsyftat att bereda en för trafiken nödvändig, alltid säker, utväg att få varor fraktade.
Likmätigt i3 §. ”må Revisorerne äf”ven kunna af StatsContoiret äska och er”hålla de upplysningar och handlingar, som ”de i öfrigt finna nödiga, rörande verkställigheten af beslut, eller fortgången af dis”positioner, som blifvit vidtagna under den ”tid, som utgör föremål för hvarje Revi”siousförrätlning, utan att de dertill orne - a6 Den 9 Februarii f. m. ”delbarligen hörande räkenskaper, proto”coll och handlingar, anses fullkomligen ”utredda; dock få så beskaffade upplysnin”gar och handlingar icke af Revisorerna, ”med intrång på efterföljande Revisorers ”granskningsrätt, användas till anledning, ”eller grund för någon anmärkning, eller ”anmälan, rörande åtgärder under en sed”nare tid, för hvilken afslutad räkenskap ”då icke är till granskning öfverlemnad.” Af denna för öfrigt något otydliga §. är det dock klart, alt Revisorerna ej få se alla StatsVerkels handlingar, som tillkommit sednare än under de år, för hvilka afslulade räkenskaper fiinas; och att de handlingar, som derutöfver varda dem öfverlemnade, icke blifva det till någon åtgärd, utan följagteligen endast för tillfredsställandet af deras möjliga nyfikenhet. Men för sådant ändamål komma icke Revisorerna tillsammans; och skälet för denna inskränkning, eller undvikandet af föregående Revisorers intrång på de efterföljandes granskningsområde är undanröjdt, om man antager förra Ständers förslag, att hvarje Revision sträcker sin granskning blott till den dag, då lion börjar siria förrättningar. Men äfven denna skillnad emellan StatsUtskottels och Revisorers granskningsrält, denna inskränkning i RiksdagsOrdningens och Tryckfrihetslagens stadganden, anser jag origtig. H vårföre skulle en Revisor, hvars pligt är granskning, hafva mindre rätt att se hvarje Den 9 Februarii f. «n. 37 handling i Räkenskapsverken, än hvar och en annan medborgare, utan offentligt uppdrag, har att trycka den?
A. 138. — angående rättighet för Direelionen af Armeens Pensionscassa till ett räntebärande, i Rikets Ständers Bank. IV. 238. R. 451. XIII. B. 678, 7i3. XIV. Å. 288. XVIII. U. 248. XIX. A. 327. XX. U. 648. XXI. 42. XXIII. A. 97. XXIV. U. 384. A.. 445. XXV. E. 93. Creditivrätt å Banken för Privatbankerna, angående, samt om skyldighet för dem att avisera beviljade lån. II. 25o. R. 327 XIII. A. 713. — å Banken, för Jerncontoret, angående fortfarande af. Se Jerncontoret. — i Rikets Ständers Bank för Stockholms stads Drätselcommission. U. i75. XVIII. Criminal-lagskipning, om afhjelpande af långsamheten i. II. 445. 11. 496. Cronland, C. G., Revisor, rörande hans ansökning att förflyttas - ( 8. Sas antingen på surnumerär-stat, med åtnjutande af innehafvande lön, enligt fullmakt, eller på pensionsstat, med å stat ägande lön såsom pension. IX. B. 43g. X. A. iog. Se vidare Hufvudlitlarne. Indragningsstaten. Crusenstolpe, Assessor, om upphäfvande af den i tryckfrihetsmål öfver honom fällda dom. III. IVA. 402. — angående underdånig hemställan till Kongl. Maj:t om hans frögifvande. V. A. 23, 53. - om amnesti-decret för honom, äfvensom för alla dem, hvilka, till följd af det emot Assessoren anställda tryckfrihetsåtal, blifvit till ansvar ställde. VI. 227. VII. A. 37. D. Dagsverksskyldighet till kungsgårdar och boställen, om upphörande af. XIII. B. 109.
IV. E. 77. — L — 121 Läkare, Arméens och Flottans samt provincial-, om förbättrade aflöningsvilkor för. II. 383. K. 370. X. B. 294. A. 323. XI. U. 4. A. 6- U. 120, 129. E. 116, 356. — Häst-, Se Rustningshäst. — Provincial-, Se Provincial-L akare. Läktaren i Riddarhussalen om tillåtelse för främmande åhörare att derå bivista Ståndets öfverläggningar. I. A. 4. Länsman, särskild för vestra distriktet af Gudhems härad af Skaraborgs län, om anslående af boställe åt. V. 281, 342. 11. 343. "VIII. B. 175 A. 194. IX. E. 249. Länsmän, om rättighet för fordringsegare att för vinnande af verkställighet å utslag, desamma ingifva direkte till. lil. B. 68, 108, 119. A. 120. U. 347, 370. — att det af Kongl. Maj:t föreslagna vederlag af 100 R-.dr R:mt till Länsmän som icke innehafva boställen, äfven måtte tilldelas 6 länsmän i Malmöhus län som innehafva obetydliga bostadslägenheter. II. 194. R. 195. Lätts-Notarierna, om löneförmåner för. Se vidare Siats-Utskottets Memorial N:o 122. Läns-Nämnd, förslag till ordnande af en af deputerade från hvarje inom länet befintlig kommun sammansatt. I. 40, 68- R. 70. XI. B. 21, 77, 78 A. 82. E. 269.
Från denna enkla och oförstörbara grund är det, som våra Stånd bildat sig i stort,'delande sig 2:ne ät hvardera riktningen. Ett Stånd för själens lägre verksamhet, om jag så må säga, för den, som åsyftar ett visst samhälles tillvaro och förvaltning; detta är embelsmannens och Adelns verkningskrets. Ett annat Stånd för själens högre verksamhet, omfattande verldsrymden och evigheten, vetenskap och religion, det lärda ejler PresleSt. För den kroppsliga verksamheten, eller hvad Hr Akerman kallar den materiella förkofran, håfve vi äfven 2:ne Stånd, nemi. ett för den lägre verksamheten eller råämnenas frambringande, boskapsskötsel, jordoch bergsbruk, eller BondeSt., ett annat för den högre materiella verksamheten, varuförädling, handel och sjöfart, eller BorgareSf. Dessa Stånd äro, efter hvad jag förstår, riktiga och bestämda uttryck af de krafter, eller den verksamhet, som i hvarje samhälle äro beståndande, så länge det, eller så länge menskligheten finnes. Men Ståndens utbildning har ifrån början varit både ofullständig och ojemn. Utom de ursprungliga embetsmännen och adelsmännen, höfdingarne i krig och på ting, hafva andra embetsman och ofrälse innehafvare äfven af rikets högsta beställningar tillkommit, hvilka jemväl böra få sina rum bland riksdagsmän. Jemte PresteSt., hvars ursprungliga verksamhet blott omfattade det ena ämnet för själens högre verksamhet, eller religionen, har vid läroverken och annorstädes tillkommit en mängd vetenskapsidkare, hvilka måste i representationen inrymmas. På samma sätt förhåller det sig med jordbrukarne. Det finnes andra, än bönder och adelsmän, som idka jordbruk. De förstnämnde böra också få rum; likasom de varuförädlare, hvilka icke äro slädernes borgare eller jordbruksägare. När Ståndsgrundsatsen blifvit rådande, och de medborgare, som hittills icke (varit representerade, hädanefter skulle det varda; så uppstod främst frågan, hvilketdera som var rikligast, antingen att bibehålla de 4 gamla Stånden, och af nykomlingarne bilda ett femte, eller att fördela desse på några af de gamla Stånden, eller på dem alla.
Sigrid frågar om någon af Iduns läsarinnor i nästa nummer vill lemna henne upplysning om, hvilken bok hon skall köpa för att få lära sig dukning och uppläggning af mat m. m. Svar. Till strutar å la Kramer väges 2 st. ägg. Tag lika vigt fint hvitt socker och 4 lod tiv.-mjöl, samt saft och skal af en half citron. Detta röres till det bläddrar sig. Vaxa plåtar och afkyl dem, samt stryk derpä med en sked af smeten, en rundel helt tunn och så stor som struten önskas, tills plåten är till hälften fyld. Grädda dem ej för mycket, aftag plättarne med en knif och vik dem hastigt öfver en tillspetsad morot. De fyllas med vispad grädda och uppsättas i glasskål samt öfverströs med kulört strösocker. Serveras med sylt i dem eller sylt till dem. A. N:r M l. Att vispa ägghvita är mycket lätt, men kan bero på trenne ting. Afskölj krus och visp med kokhett vatten, torka dem sedan med torrt linne och lägg vispen i sol eller stekugn, tills den är väl torr Vispa skarpt i början då burk och visp äro väl afkylda. Ej den minsta prick af gulan får medfölja. A. Ej någon resväska, men något som kan ersätta den, vill jag härmed beskrifva. På två alnars säckväfsstramalj syr man en korsstyngsbård ufmed långsidorna och ena ändan. Bården bör vara fem tura bred och garnet bestå af två eller ilere färger. Derefter fodras med grå domestik, hvarpå tillklippas tvänne stycken af fordret, nå- got mindre än halfva längden. Dessa fastsys vid hvar sin ända af mattan, hvarvid eft par små veck göras i hörnen, så att det rum, som härigenom uppkommer, ger plats åt en klädning m. m. Emellan dessa båda rum fäster man små smala remsor, i hvilka man kan sticka in ett paraply eller parasoll. Slutligen gör man en vanlig plaidrem, hvilken man slår om nattsäcken, då den packad och hoprullad. Selma. åt en obetydlig ersättning.
Jag kan ej heller föreställa mig att K. M. skulle kunna gifva en sådan resolution som Gr:n synes förutsätta, eller bestämma den dyrbaraste planen, då till företaget vore anslagen knappast fjerdedelen af summan, såvida icke bolaget för de återstående -fställde tillräcklig säkerhet. I den omständigheten, att sättet för företagets utförande blir beroende af Regeringen, hafva vi tillräcklig1 garanti för att medlen komma att användas på ett ändamålsenligt sätt, samt så att Staten icke vidare får vidkännas någon tunga i och för detsamma. Jag anhåller således fortfarande om propos. på bifall till Hr Bildts förslag. Sedan härefter Hr Frih. o. Ordf:den framställt, att i afs:de på förev:de punkt blifvit yrkadt dels bifall, dels afslag och dels att, såsom Hr Bildt föreslagit, R. o. Ad. måtte besluta »att R. St:r med anledn. af den i K. M:s Nåd. Skrif, gjorda framställning om statsbidrag för anläggningen af eri till Carlstad ledande hamn, bevilja nämnde stad ett anslag af 100.000 Rdr Rint, emot skyldighet att utföra detla företag, på sätt K. M. pröfvar för allmänna rörelsen fördelaktigaste och framgent underhålla sagde hamnbyggnad; börande staden derföre ega att upbära de hamnafgifter, som, enl. gällande af K. M. fastställd, taxa skola erläggas. I händelse det nu föreslagna anslaget varder beviljadt, böra i afs:de på medlens utbekommande samma stadganden tillämpas, som för andra till likartade företag erhållna understöd vid denna ltiksdag varda meddelade»; blefvo de till bifall å hvart och ett af dessa yrkanden framställde propos:ne besvarade med blandade Ja och Nej; hvarefter propos:ne til! bifall i denna punkt och å Hr Bildts förslag förnyades, samt besvarades med starka Nej, blandade med Ja, samt slutligen efter förnyad propos. till afslag å förevide punkt hvarvid ropades starka Ja jemte åtskilliga Nej, Hr Frih. o. Ordkden förklarade det han ansåg Ja härvid hafva varit öfvervägande. Frih. Cederström begärde votering. 110 Den 5 December e. m.
Antalet af de så kallade stående lånen af Manufactur-Discont-Fonden har under dessa 3:ne år blifvit okadt med följande: i54 Riksens Ständers 1:0. Herr Presidenten och Commendeuren Friherre Edelcrantz har såsom förste Uppfinnare i Sverige af en mechanisk Linnespånadsmachin, genom Kongl. Brefvet af den 5 Februarii 1817-» undfått ett lån af 12,000 R:dr på 10 års tid, emot 3 procents årlig ranta. 2:0. Af den, till understöd för anläggningar af nya, hår i Riket förut okande uppfinningar och inrättningar i Fabriksoch Slöjdevåg, enligt Ståndernes beslut vid sistförflutne Riksdag, afsatta summa, har Handlanden i Götheborg A. R. Lorent, genom Kongl. Brefvet af den 22 December 1818* i anseende till de betydliga kostnader, han anvåndt å det af honom nara Götheborg anlagde Porter-bryggeri, undfått ett förlags-lån af 23,000 R:dr, på den tid och med de vilkor i öfrigt, som, enligt hvad ofvannåmndt år, blifvit af Kongl. Maj.t, i enlighet med Ständernas beslut, i afseende på sådane lån föreskrifne. I frågan, huruvida vilkoren för berörde, jemte de öfrige stående lånen, blifvit uppfyllde, har Revisorernes uppmärksamhet blifvit fästad vid det lån, som Herr Presidenten Friherre Edelcrantz, enligt hvad förbemåldt år, af Manufactur-Discont-Fonden innehar.
Då Anslagets användande med dertill hörande detail-onjständigheler samt ordningen för reparationernes verkställande i mohn af tillgång på medel, äro frågor af admiuistraUf beskaffenhet och icke kunna af II. St:r behandlas; \ anser Utskottet Hr Frih. Ridderstolpes berörde hemställan icke fordra någon It. Sttrs åtgärd. 4:o I anledning af uppgiften i det Anslag af 6 R.-dr 4° sk., sorn Ramlösa. Hälsobrunn åtnjutit, nu mera blifvit, såsom på längre tid ej utanordnadt, från vidare beräkning bland bestämda StatsAnslag uteslutet, har uti V. BorgareSlåndet Hr Lagman Ståhle yrkat, all då grund saknades för uteslutandet af Anslaget och detsamma utgår till enskild man, af hvars godtfinnande det beror att lyfta beloppet för läDgre eller korrtare tid, Utskottet måtte sig utlåta, huruvida det kunnat på giltiga skäl utesluta nämnde Anslag ibland utgifterne. Utskottet får i anledning häraf upplysa, att då, på sätt Utskottet utredt, Anslagets utbekommande ej på ^öigre tid ifrågakommit, har Utskottet deraf hämtat skäl till beloppets uteslutande från bestämda StatsUtgifter; men häraf kan ej den slutsats dragas, att vederbörandes rättighet anses gått förlorad i afseende på medlens utbekommande efter derom i behörig ordning skeende anmälan; kunnande denna mindre utgift bestridas af det å denna HufvudTitel till rcstitutioner förslagsvis uppförda Anslag af 4ooo R:dr. 5:o Vid 22 Pundens eller Anslaget för Strömsholms Stuteri. RiksdagsFullmäktigen Johan Jacob Rulberg från Norrbottens Län bär, under åberopande af den, rörande misshushållningen vid näniude Stuteri, sistförflutne Riksdagar förekomne fråga och hvilken förauledt till R. St:rs underd. skrifvelse!-, med framställning om nödige anstalters vidtagande till vinnande af snar och verksam rättelse derutinnan, hos H.
Han hade nemi. föreställt sig, att E. o. Ad. icke ville behandla denna författning paragrafvis, i hvilket fall det knnde hända, att om l:sta §:n afslogs och den 2:dra bifölls, eller tvertom, It. o. Ad. komme att fatta beslut, som icke egde sammanhang. Hr Gr. o. Landtnäs afsigt hade således varit att föredraga detta förslag till författning på en gång och såsom en punkt, och att sedermera Utsk:s öfriga hemställanden, nemi. först förslaget till den näst efter nämnde författning tillstyrkta underd. skrifvelsen, derefter förslaget ang:de plakatet mot särskilda religions-sammankomster o. s. v. skulle blifva föremål för särskild föredragning, och om detta föredragningssätt bifölles, blefve intet hinder för Hr Cederschiöld eller andre ledamöter att få de särskilde §§:ne underkastade E. o. Ad:s pröfning och beslut. Hr Tersmeden, Pehr Eeinh.: Jag begärde ordet för att instämma med Hr Cederschiöld, men efter Hr Gion o. Landtnäs förklaring har jag ingenting att andraga. Hr Estenberg, Carl Christian: Jag ville endast anmärka olägenheten af att börja i slutet, ty derigenom skulle E. o. Ad. kunna^ komma att fatta ett mindre sammanhängande beslut. Jag Den 3 Februari f. m. 153 föreställer mig nemi. såsom en möjlighet, att R. o. Ad. beslutar, det intet åtal får ega rum, oell då vore det väl underligt, att i en särskild § bestämma sättet för åtals anställande. Hr Cederschiöld, Gustaf: Hr Gr. o. Lnndtm:s anmärkn. eger sin stora riktighet, men jag vågar likväl fästa upmärksamlieten derpå, att denna 10 g innehåller det formella af saken, så att den mycket väl kan skiljas från det öfriga. På den omständigheten, om denna § kommer att förändras eller ej, beror mångens åsigt ang:de hela förslaget, och man skulle derföre undvika en mängd stridiga åsigter, om man först afgjorde den frågan.
Uti 9§ af 1818 års författning är stadgadt, att, om gäldenär nekar skuldebref eller annan handling, derå inteckning sökes, eller gör emot sökandens fordran jäf, och rätten förty finnér den fordran vara tvistig, sökanden skall anvisas att stämma inom viss tid, med skyldighet att, inom samma tid, sedan laga kraft egande dom i saken fallit, derest sökanden vinner, åter anmäla ärendet hos inteckniugsdomaren. Härvid har Utskottet likasom lagberedningen tillagt, att, om någon söker inteckning för fordran, hvarom tvist redan är anhängig, ansökningen bör hvila tills tvisten är afdömd , med enahanda förbindelse för sökanden om domens företeende, som nyss är nämnd. Ett dylikt tillägg har erfarenheten visat vara behöfligt. Fråga har nemligen vid domstolar flera gånger blifvit väckt om vinnande af inteckningssäkerhét för fordring, sedan rättegång derom uppstått, men innan rättegången varit slutligen afgjord; och olika åsigter hafva då uppstått bland domare om den verkan, en sådan ansökning borde medföra. Den mening har emellertid i allmänhet gjort sig gällande, att i detta fall borde förfaras efter enahanda grunder, som då fordran förklarats tvistig när inteckningsansökan göres, hvaraf följt att, om ansökningen blifvit gjord hvilande och sökanden i rättegången vunnit och derom gjort anmälan inom rätter tid, han erhållit inteckning med förmånsrätt från ansökningsdagen. Lag-Utskottets Betänkandej IV.-o 5<j. Det lärer ej heller kunna ifrågasättas, det ju icke förhållandet är detsamma, antingen inteckning sökes före eller efter rättegångens .början; och något skäl finnes derföre icke att i förra fallet medgifva borgenären större rätt än i det senare. Huruvida den rättighet, som uti ifrågaställde § i allmänhet tillägges borgenärer, må anses lämplig, är åter en annan fråga.
Dahlberg från Westernorrlands län, om förändring af 8 Cap. 1 §. af nu gällande Skiftes-Stadga. 2:o af Hans Persson från Gefleborgs län, om förändring af 3 §. i samma Stadga; och 3:o af Peter Gabrielsson från Kronobergs län, om förändring i för fa tillingarne, rörande Lumpsamlare. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet följande motioner, nemligen: l:o af Nils Pehrsson från Örebro län, om förändring uti Kongl. Förordningen den 9 Maj 1835, angående lösöreköp; 2:o af Johannes Pettersson från Elfsborgs län, i samma ämne; 3:o af Jonas Johansson från Jönköpings län, i samma ämne; 4:o af Peter Pehrsson från Calmar län, om inteckning af så kallade Undantags-Conti act; 5:o af densamme, om tysta förmons-rätternes upplnifvande; 6:o af densamme, om ändring i 12 Cap. 2 §. Rätlegångs-Balken; 7:o af densamme, om nytt stadgande för att bestämma i hvad nion, vid börd af försåld fastighet, köpare bör af bördeman njuta ersättning för de undantags-förmoner, köparen utgjort under sin besittning; 8:o Prot.
SifaleDeö bafwe <^Ö’/ meö bifall till ^ongl. ?j)}aj:tö'tftåDiga ^}ro* pofuion, anfett, att af ett ©feppttnD koppar ftapelflaD&wigt bör utprcglaö ^wåbunDra 0v:Dr 33:co uti ©vfjetDeDelö* (i:De(6) ocb £n« balf» (I) ©fillingar; SwåbunDra femtio 9l:Dr Q3:co uti €n» fanit i <£n ocb en»ba(f« (l~) ©fillingar, ocb $rel)unDra 9v:Dr 33:co i £wå< ocb $re<©fillingar, efter DcifögälDöberäfning; Ocb bafwe ' öfrigt beflutit, att De å ^opparmyntntngen möjligen uppfommanDe befparim gar må till ^yntwerfetö bebof Difponeraö. §. 36. Cm SBnnco; £)å 'SBi, efter $3anco4ltjfottets? böuantJe, anfett Den, ifrån SSanco* tillfcfttanbe. 1 9föerfeté förfta inrättning år 1668 fbaDgaDe, ocb ännu iagttagna orD* ning, att 33anfem> Commijjariat jfall utgöras? till | :Del af $räl fontän, feDan 33onDe<©tånDet ifrån 1800 års? DviföDag börjat
Depart:s-chefens expedition, depart:s kansli-expedition och depart:ts förvaltnings-expedition b) samt vidare, i och för upplys a) Se vidare Ta!>. 1. b) Genom sednaste förändring i Statsrådets organisation och införandet af departemental-styrelsen afsågs större enhet i hesluten, mera skyndsamhet i ärendenas gång samt särdeles den vigtiga fördelen att hvarje föredragande statsråd skulle åligga och beredas tillfälle att kunna kontrollera och vaka öfver verkställigheten af de beslut, som på dess föredragning blifvit fattade. För vinnande af dessa ändamål, särdeles det sistnämnda, angafs redan då, och har sedermera af erfarenheten såsom en oafvislig fordran blifvit framställd, nödvändigheten att vederbör, organer för de höga beslutens verkställighet ställes i direkt beroende af de föredragande statsråden, samt att till följd deraf. Styrelseoch förvaltnings-verken, hvilkas tunga collegiala machineri och oberoende ställning synnerligen motverka berörde syften, ombildas till ministrarne underlydande expeditioner eller byråer. Det embetsverk som i första rummel tarfvar en sådan ombildning är utan gensägelse, K. Krigs-colleg:m, der enhet i beslut samt skyndsamhet och sammanhang i ärendenas behandling, torde erkännas vara mest behöflige. Detta verk består för närvar, egentligen af 6 utaf hvarandra oberoende, från hvarandra genom bestämda gränsor skilda och för hvarandra i afseende å göromålen främmande collegier, kallade afdelningar, som endast genom utdrag af sina prot:r kommunicera. Presidenten sitter väl öfver alla de mål som å dessa afdelningar föredragas, men om denne äfven ägde de utmärktaste förmögenheter, torde det blifva honom en omöjlighet, att så följa ärendena och minnas besluten, att ej en likartad fråga och en K. föreskrift behandlas, samt förklaras och tillämpas helt olika på den ena afd:n än på den andra, och dessutom gäller ej hans åsigt emot de båda förenade besittarnes. Följderna häraf äro lätta att inse och uteblifva ej eller. Att de ej antyda enhet och sammanhang, torde icke behöfva bevisas. 3 II. 10 146
R:dr för de förra och 25 R:dr 62-J öre för de sednare 280: 62-U samt för exercisen med det Artilleri-regementena anslagna beväringsmanskap, så vidt detta manskaps öfningar, på sätt föreslaget blifvit, komme att utsträckas: till lega för 76 hästar i 12 dagar å 45 R:dr hästen 3,420: — skoningsoch medikaments-penningar för dessa hästar 128: 25. hyra för stallrum åt samma hästar 235: — ' eller tillhopa R:dr 9,459: 64-J; hvarförutan Kongl. Maj:t föreslagit, att legnings-kostnad jemte skoningsoch medikaments-penningar för 100 stycken hästar, hvilka för Ingeniör-korpsens Sappörtrupp erfordrades, äfven måtte å ifrågavarande anslag uppföras; uppgående legnings-kostnaden, å 60 R:dr hästen och efter en öfningslid af 30 dagar, till 6,000 R:dr samt skoningsoch medikaments-penningarne lill 128 R:dr 12\ öre eller tillhopa 6,128 R.dr 12 J öre. Hvad först angår de ifrågaställde legningssamt skoningsoch medikamentskostnaderne för ett ökadt antal hästar för Artilleri-regementenas exercis, har Utskottet förskaffat sig upplysning om orsaken till den i förhållande till exercistidernas längd olika beräkningen af legnings-kostnaden för de hästar, som skulle erfordras under 42 dagar, och dem, hvilka afsåges för en tid af 30 dagar, samt får i detta afseende anföra, att med den förra klassens hästar förstås ruslhållarehästar, hvilka, enligt kontraklerne, ej allenast skola begagnas under den årliga exercistiden utan äfven vid infallande krig komma att såsom artilleri-hästar utgå, men att åter de öfrige legda hästarne i intet fall begagnas längre än under exer - Stats-Ulskotlets Ullålande N:o 71. 51 cistiden oell kunna årligen ombytas.