Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då Utskotten således måste i sin helhet afstyrka ifrågavarande förslag, torde Utskotten icke behöfva ingå uti närmare granskning af desamma eller angifva de flera invecklade och mindre lämpliga bestämmelser, hvilka deruti förekomma. Beträffande åter motionärernes framställda anmärkningar med hänsigt till nuvarande privatbankers sedelrörelse samt hypotheks-föreningarnes utländska skuldsättning, så har Banko-Utskottet serskildt uttalat och underställt Rikets Ständers bedömande sina åsigter rörande dessa ämnen, hvadan Statsoch Banko-Utskotten ansett sig nu icke böra desamma till gemensam behandling upptaga. Hvad Utskotten härofvan upplyst och yttrat, innefattar, enligt Utskottens öfvertygelse, tillfyllestgörande skäl för Utskottens hemställan, att de af Riksdagsfullmäktige Daniel Danielsson och Gustaf Berg väckta motioner, angående jordhypotheks-sedlars utgifvande och de i samma motioner för öfrigt gjorda framställningar, må af Rikets Ständer lemnäs utan afseende. Stockholm den 16 Juli 1851. 12 Statsoch Banko-Utskottens Utlåtande., N:o Si. Reservation: af Hr Nordenfeldt, Johan Åke: de af Riksdagsfullmäktige Gustaf Berg, och Daniel Danielsson väckta motioner åsyfta begge, ätt genom fastigheters hypotliiserande i Riksgälds-kontoret lemna säkerhet för de af detta verk utgifne förbindelser, med hvilka icke allenast belåning af jord skulle ske, utan äfven diskontering bedrifvas. Möjligheten för utförande af denna idée, ligger u.i öfvertygelse», att detta såkallade mynt skulle, genom Rikets Ständers garanti njuta fullt förtroende och vinna gångbarhet, ehuru detsamma icke skulle kunna, med silfver, vid anfordran inlösas, och denna förmodan åter stödjer sig på åberopade erfarenheten af den kredit, hvaraf Riksgälds-kontorets förut utgifne sedlar varit uti åtnjutande.
R:dr årligen, hvarmed staten, jemlikt Kongl, brefvet den 14 April 1837, bör under 19 års tid bidraga till amortering af ett för Linköpings hamnbyggnad och Stångåns upprensning upptaget lån, eller för 3 år, tillsammans . e) till en nödig befunnen rötning af segelleden i Stångån emellan Linköpings hamn och sjön Roxen, } af koslnadssumman, eller f) för anläggning af en rörlig jernbro öfver sundet vid Askersund, hälften af kostnaden Öfriga inom denna hufvud-afdelning af Styrelsens för Allmänna vägoch vattenbyggnader afgifna general-förslag upptagna allmänna arbeten synas väl icke kunna understödjas med de medel, Kongl. Maj:t här ofvan såsom tillgängliga för tillfälliga statsutgifter beräknat; men, då äfven dessa arbetsförelag lill största delen äro af synnerlig vigt och angelägenhet för den inhemska industriens utveckling och den derpå beroende förbättringen af landels ekonomiska ställning, vill Kongl. Maj:L lill Rikets Ständer öfverlemna, huruvida icke, på sätt Kongl. Maj:t i sammanhang med förenämnde beräkning antydt, genom särskilda anvisningar, vare sig å medel, som, utom nu beräknade tillgångar, möjligen kunna vara att af Rikets Ständer disponera, eller å sådana, som kunna beredas medelst lån, hvartill Rikets Ständer anslå erforderligt belopp för ränta och amortissement, Kongl. Maj:t må sättas i tillfälle att med låneförsträckningar eller understöd ulan återbetalningsskyldighet underlätta dem bland ifrågavarande arbetsforetag, som ur allmän synpunkt kunna finnas mest gagneliga; hvartill Kongl. Maj:t anser företrädesvis böra hänföras: 36,117:24.- 84,625: 3,240: 16,666:32. — 2,750: Transport R:dr 143,399: 8. — 44 Kongl. Maj.ts Nåd. Pro/), till li. Transport
DoinareEmbetet hörande delar, enligt allmänna Lagen , hafva ansvaret för deras åtgärder gemensamt; och då Ledamöterne äfven dela lika rättighet med Ordföranderne att tillse, det underlydande MagistratsSecreterare och Notarier, der sådane finnas» fullgöra dem åliggande skyldigheter, samt att dem vid inträffande försummelser till ansvar befordra, så har Utskottet För sin del icke funnit lämpeligt understödja Herr von Strokirchs förslag till partiel befrielse för Råd - Lagutskottets BctÄnkanden. gtf enan och Kämnärer frän de påföljder, hvil* ka för försummadt insändande sf Domböcker, Itansakr,ingar och Protocoiler uti Lag och Författningar äro stadgade; men deremot har Utskottet med Herr Von Strokirch delat lika öfvertygelse om nödvändigheten, att till någon viss tid inskränka beräkningen af de Dagsböter som UnderDomstolafme i allmänhet för försummelse vid särskild» te Protocollers insändande till O.verDomstolarne kunna sig ådraga, på dst icke sådane Böter genom fördröjdt åtal af vederbörande Fiscaler, må uppgå till en öfverdrifven höjd, Utskottet, som ansett en sådan tid lämpligast kunna fastställas till Tre Månader från den dsg försummelsen inträffat, hvarinom den bör kunna hinna att hos ÖfverDomstolen till laga påföljd anmälas, föreslår derföre, att en sådan allmän Författning må utfärdas, hvarigenom stadgas: att i alla de fall, der genom Lag och Författningar UnderDomstolar i allmänhet äro, vid påföljd af Dagsböter ålagde, att inom viss tid till OfverDomstol insända sine Protocoiler, bör vid hädanefter inträffande försummelser, beräkningen af sådane Dagsböter upphöra, när Tre Månader förflutit från den dag, då Protocollerne sist bordt vara till ÖfverDomstol insända, ehvad försummelsen inom berörde tid blifvit till åtal anmäld eller icke. Detta hetnställes dock Riksens Hög - Ir.gUtskottets Betänkande». lofl. Ständers vidare bepröfvande. Stockholm den 4.
Jag hemställer nu om dagsverks-räntans förvandling i penningar skulle vara lämplig, då derigenom så olika fördelar skulle tillskyndas räntetagare inom olika län. Skulle icke det länets räntetagare, som blott finge en lättnad af 3 proc. med skäl klandra det Utsk., som hade tillstyrkt en så ojemn fördelning. Jag ber om förlåtelse, om jag vid detta tillfälle alltför länge uppehåller R. o. Ad. med siffror. Siffror äro i allmänhet tråkiga att höra, men de bevisa dock någonting, och derföre anser jag mig pligtig att anföra dem, sedan StatsUtsk. blifvit så strängt klandradt för sitt tillgörande i detta afseende. Går jag nu till de serskildta länen och ser på ökedagsverkenas stegring, så finner jag att under de sista 40 åren ökeoch karl-dagsverkena stegrats Öke. Mans. i Upsala län . 8,3 9,7 proc, i Stockholms d:o . 27,4 20 11 i Skaraborgs d:o . 27 12 11 i Kronobergs d:o . 26 7,7 11 i Jönköpings d:o . 10,3 9,9 11 i Westmanlands d:o 10,9 3,3 11 i Östergöthlands d:o 23,3 2,3 1> i Södermanlands d:o 20,5 2,2 11 i Elfsborgs d:o . 9,7 6,8 11 . v . , ( Småland i Kalmare d:o j ö,and . 9,6 . 23,6 (minskning 4 15,4 „) 11 i Kopparbergs d:o 6 11 . « . , (Nerike Äfven här visar sig sålunda en högst olika stegring i dagsverkenas värde inom de serskildta länen. Jag har, genom hvad jag 1111 tagit mig friheten framställa, visat att dagsverkena i proportion under de föreg:de 40 åren stigit mera än 2 å 3 gånger så mycket som spanmålen och alt de icke stigit mer än smörräntan.
De tvänne sednaste anmärknmgarne torde dock icke egentligen drabba konventionerne, då sättet för uppbörden af presterskapets inkomster icke är nödvändigt beroende af det sätt, hvarpå församlingens afgifter blifvit bestämde, och en jemkning i Pastors inkomster till förmån för annan prest inom församlingen ganska väl kan ske genom frivillig öfverenskommelse, särdeles vid inträffande pastorsledighet, då äfven förfogande kan vidtagas i afseenda på sådane inkomster, hvilka rättsenligt kunna från en församlings presterskap till en annans öfverflyttas. Kongl. Majit antager ock, att de olägenheter, som med den först anförda anmärkningen afses, skulle i väsendtlig måtto förekommas, om man i stället för konventionerna satte löneregleringar, verkställde af opartiske män, samt gällande för en längre tid, och hvilka Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition M 46. 5 så väl löngifvare, som löntagare vore skyldige alt underkasta sig. Om dertill Presterskapet upphörde att omedelbart besörja uppbörden af sina löne-inkomster, skulle alla från aflöningssättet härflytande anledningar till obehag mellan lärare och församling vara undanröjda, och presterskapets ställning blifva tryggad, utan att löngifvarne vore underkastade det intrång i sin enskilda hushållning och det godtycke, hvaröfver de för närvarande hufvudsakligen beklaga sig. Särskildt har Kongl. Majit tagit frågan om en i vissa fall särdeles väl behöflig förbättring af Komministrarnes lönevilkor i öfvervägande, men finnér densamma, till följd af den i särskilda orter förekommande olikhet i Komministrarnes ställning, med hänseende till såväl inkomster och tjenstgörings-skyldighet, som lefnadskostnader, och då Komministrarnes aflöning, lika med Pastorernas, framgent lärer böra utgöra ett församlingarnes åliggande, — icke lämpligen kunna lösas annorlunda, än i sammanhang med en allmän reglering af presterskapets inkomster. Med stöd häraf samt i öfrigt på de skäl, som finnas anförda i bifogade protokoll öfver Ecklesiastik-ärenden för denna dag, vill Kongl. Majit härmed till Rikets Ständers pröfning och godkännande öfverlemna följande:
Fastän Pyramus och Tisbe betagits af en häftig kärlek och sålunda kommit i Veneris tjenst, bibehålla dock Vesta och Diana för dem lika mycket intresse, ja, Vesta drager icke i betänkande att uppoffra ”den yppersta mö i sitt tempel” åt den okyske Herkules för att derigenom rädda en f. d. tempeltjenarinna, som vill gifta sig. Det väcker af samma skäl ingen förundran, att höra Charon, hvilken under medeltiden fått anställning som färjkarl i det kristna helvetet, tala om, att han förer till helvetet afgudadyrkare och dem, ”som försmå Guds ord.” Ja, författaren har ej tänkt på, att det kunde skada hjelten och hjeltinnan i åhörarnes mening, att Charon infinner sig för att afhämta dem till det rum, dit de visserligen efter antik uppfattning hörde efter döden, men hvilket här blott framställes som det eviga straffets och de eviga plågornas hemvist. Så har det heller icke synts underligt, att midt ibland detta ”hedniska” sällskap de kristnas djefvul uppträder i Jaribs person. Uttryckligen nämnes han väl icke som djefvul, men hans egna ord vid hans första uppträdande och hans hela verksamhet framställa honom som representant af den magt, som går omkring och stiftar ondt för att värfva själar åt helvetet. Vid ”Judas Redivivus,” der episoden om djefvulen och hans bundsförvandt häxan finnes både utförligare och bättre framställd, få vi tillfälle att återkomma till detta ämne. Här anmärka vi blott, att Jarib har den karakter af humoristisk skalkaktighet, som medeltidsdramat gaf denna figur, och att författaren vetat att lyckligt använda honom i handlingen, enär det är han som till större delen leder intrigen. Deremot äro hans förhållande till Holfredh och hans behof af hennes hjelp icke tydligt motiverade; ty hvad hon utför, synes han vara man att göra ensam, och hennes tjenster äro ej mycket värda. Hon ställes i en scen (IV. 3) att lyssna på de älskande, men V. 2. visar Jarib, att han kan lika bra lyssna sjelf; i öfrigt användes hon blott att gå med ett bud till Bonaventura.
Maj 1848. 337 S. D. Föredrogs ånyo Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-utskottens betänkande N:o 5, i anledning af väckt fråga om förändrade grunder för beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring. Hvad Utskotten i detta betänkandes 1, 2, 3, 4, 5 och 6 punkter samt i lista momentet af den 7:de om beväringen på Gottland, äfvensom i sista momentet af samma punkt, angående en underdånig anhållan om utfärdande af författning om beväringens organisation, hemställt och tillstyrkt, blef af ståndet bifallet; hvaremot Utskottens tillstyrkande i 2 mom. af 7:de punkten, rörande utsträckning af bevärings-skyldigheten för sjöfolk, på grund af deremot gjorda anmäkningar återremitterades. Utskottens i slutet af betänkandet gjorda anmälan, i afseende på herrar Stjernstedts och Ekholms motioner, lades till handlingarna. S. D. Föredrogos ånyo och bifölls Siats-utskottets följande utlåtanden: N:o 136, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel till understöd och uppmuntran åt fattige jordbrukare och åt tjenstehjon för långvarig tjenst; N:o 137, i anledning af väckt motion om anvisande af nödiga medel till beredande af ersättning åt de Norrske undersåter, som under 1814 års krig lidit skada af Svenske trupper; N:o 138, i anledning af väckt motion om anslag af allmänna medel för användande af den s. k. Schreiberska kuren; N:o 139, i anledning af väckt fråga om förändring, i afseende å sältet för uttagande från Kongl, räntekammaren af de till vissa verk anvisade stats-anslag; N:o 140, i anledning af väckt motion, angående, försäljning till skatte af en del kronan tillhöriga och till stats-verket indragna hemman och lägenheter; N:o 141, i anledning af väckt motion, angående föreskrifters meddelande i afseende å rättigheten till bosättning å och begagnande af åtskilliga kronoholmar i Götheborgs och Bohuslän; Bih. till R. St.
I följd af hvad sålunda af Stats-Utskottet blifvit utredt och anmärkt, samt då tiden icke medgifvit att häröfver inbekomma vederbörandes förklaringar, hvarförinnan något definitivt beslut i dessa delar af ConvoyCommissariatets förvaltning icke kunnat meddelas, hafva R. St. ansett sig föranlåtne att hos E. K. M. i und. anhålla, det E. K. M. i Nåder täcktes vidtaga tjenliga åtgärder, hvarigenom, sedan vederbörande hörde blifvit, tillförlitligen må utredas och bestämmas, huruvida ifrågavarande anrnäikningar kunna föranleda till någon ersättningseller anjvars-påfefjd. 6 Expeditions-Utskottets Förslag till lind. Skrifvelse N:0 2 Q~] Och hvad serskildt angår sättet att inbekomma Norrska Stals-Verkels bidrag, så få R. St. i und. hemställa, del E. K. M. täcktes meddela elt sådant förordnande om sättet alt leverera dessa medel till Svenska Statsverket, att dermed icke vidare må blifva förenade sådana kostnader och omgång, samt sådant äfventyr, som hittills egt rum. I afseende på Con voy-Cassans förhållanden med Norrska Stats-Verket, förekomma vidare följande omständigheter. Enligt E. K. M:s Nådiga Bref till Convoy-Commissariatet den 3o Junii i83a, hade E. K. M. redan den g April i8a5 uti Norrskt Stats*Råd förklarat, att i de fall då Norrska Örlogs-farlyg deltogo med Svenska i Sjö expeditioner till handelns skyddande, och kostnaderna för de Svenska skeppen af Convoy-Cassan bestriddes, samma Cassa äfven borde godtgöra kostnaden för de Norrska Örlogsfarlygen, i föihållande till hvad Norrige betalar för fredsverket med Barbaresk-Staterna.
S Sami. 1 Afd. 6 Haft. 5 34 BevillningsUtskottets Betänkande3 N.-o 12. en tiel varor till endast ett färre antal hamnar, Utskottet, på sätt nyssberördt är, ansett sig ieke höra i någon hufvudsaklig del afvika från de för tullregleringen nu gällande allmänna föreskrifter, dertill en sådan inskränkning onekligen vore att hänföra, så och då Utskottet i öfrigt sökt åstadkomma större säkerhet vid tullbehandlingen genom att i allmänhet utbyta förtullning efter värde mot tullbehandling efter vigt, har Utskottet, sorn hyser den öfvertygelse, att, derest någre bland nu förbudne artiklar varda till införsel medgifne, Kongl. Maj:t då icke lärer underlåta att förordna om alla de controllers iagttagande, som lämpligen kunna åstadkommas, icke funnit skäl att till berörda yrkanden af Herrar Printzensköld och Lundelius tillstyrka bifall, utan hemställer, att desamma icke nu må till någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. I de delar Herr Gustafssons samt Pehr Mattssons motioner, af hvilka den sistnämndes blifvit remitterad jemväl till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, funnits icke kunna ensamt af Bevillnings-Utskottet handläggas, nemligen, i förra motionen, den der förekommande frågan om controilstämplingsåtgärder för utländskt guldoch silfverarbete, och i den sednare, frågan örn handelstraclaten med Ryssland, kommer serskildt gemensamt utlåtande att af hegge Utskotten afgifvas, hvadan Villande i omförmälde delar nu icke lärer erfordras.
De bevisningsmedel, åt hvilka raan i en vanlig rättegång mellan tvänne parter med särskilda intressen kan skänka fullt förtroende, sakna derföre samma öfvertygande kraft i en äktenskaps-skilnadsprocess, der ofta blott ett enda intresse är representeradt af begge parterna, der den rätta skilnadsorsaken omsorgsfullt fördöljes, men en annan för syns skull åberopas, och der begge makarnes gemensamma sträfvande är att föra domaren bakom ljuset just i afseende på verkliga anledningen till deras begäran om skilsmessa. Och hvarje gång ifrågavarande skilnadsorsaker med framgång begagnas såsom förevändning att få ett äktenskap godtyckligt upplöst, skall ej mindre äktenskapets anseende än domstolens värdighet gifvas till spillo. Lag-Utskottets pluralitet har nu visserligen anfört, att både Lag-kommiltéen och Lagberedningen ansett äktenskaps-skiinadsmål böra öfverflyttas på domstolarne. Men härvid måste erinras, dels att dessa Kommittéer dock icke funnit skäligt föreslå att alla skilnadsorsaker skola blifva föremål för de allmänna domstolarnes pröfning, dels att i de nya lagförslagen äro hvarken slöseri eller dryckenskap upptagna såsom giltiga orsaker till skiljsmessa i äktenskap. Det är utan tvifvel ur legislativ synpunkt riktigare, att, såsom 1810 års lagstiftare gjort, låta ifrågavarande skilnadsorsaker fortfarande bero på den högre pröfning, som Kongl. Majit kan utöfva, då han afgör huruvida samhällets väl nödvändigt brafver en afvikelse frän de grundsatser, som vår religion har uppställt angående äktenskapets sedliga betydelse. Allra minst synes det vara skäl att nu afvika från denna princip, då Utskottets pluralitet erkänner, att Kongl. Majits pröfningsrätt ändock för några skilnadsorsaker bör bibehållas Vidkommande slutligen den föreslagna förändringen i de så kallade varnmgsgraderna, till följd hvaraf varningen inför Domkapitlet skulle försvinna, finner jag icke, att några giltiga skäl blifvit anförda för en förändring i sådan riktning. Man har föreburit, att det skall medföra kostnad och tidspillan för makar att nödgas begifva sig till den stad, der Domkapitlet har sitt säte. Men äfven resor till ting äro för enade med samma olägenheter.
Av stormar den ej omskakas; av skurar ej sköljes; aldrig av snö den skyles; beständigt en ljusare luftkrets välver omkring den, och klart omflyter dess hjässa ett skimmer. Där förlusta sig dag från dag lycksalige gudar.3 - Mina vänner, fortfor Karmides, sträckande sig i sin soffa, låt oss komma överens därom, att vi äro gudar och lyckligare än gudar. Till slut beror alltsammans på överenskommelse. Varför skulle vi då icke göra oss lyckliga och odödliga? - Överenskommet! En skål för vår odödlighet! - I vår egenskap av gudar äro vi ingalunda nyfikna, mina vänner. Annars skulle vi måhända fråga: huru ser det ut vid denna timme i Aten? Men jag förmodar, att ingen av oss faller så platt ifrån Olympen ned på den usla jorden. Således: en skål för Aten! Må det försvinna från jorden! - Och taga våra fordringsägare med sig! - Aten! Vad är Aten? En skål för jorden! Må hon sedan sönderfalla i atomer! Må hon försvinna under våra fötter! - Myro, här är plats på soffan vid min sida! Lägg dig här, medan jorden försvinner under oss. Beklagligtvis, Myro, är det egentligen icke du, som jag önskar i min famn, när jag nu svävar etern över en förintad värld. Men det betyder föga: i mörkret försvinna alla skiljaktigheter. Ut med lamporna! - Jag frågar än en gång, vad tiden lider, stammade Palladios, rusig som de andre, ty då jag nu är gud, vill jag vara en ordentlig gud med goda borgerliga husvanor, som släcker min lampa vid midnattstiden, aldrig förr och sällan senare. Vad lider tiden, frågar jag? - Det lider över midnatten. - Nåväl, ut med lamporna! Var är Praxinoa? -Inga närgångna frågor! svarade Olympiodoros. Men benrangelsmannen finns på sin plats, Palladios. Midnattstiden är förliden. Jag är sömnig. Ut med lamporna! -Nej, nej, vi skola dansa. Varför har musiken tystnat? Spela upp Kalabis, Kalabis! - Vem begär Kalabis? - Benrangelsmannen. - Giv mig en friskare krans! - Tag benrangelsmannens! - Kalabis! Jag figurerar mot min unge syrier.
Stir måtte förklara, att här ofvan intagne vilkor och föreskrifter — med iakttagande af nu tillstyrkta förändringar af 2:dra och 3:dje punkterna — skola blifva gällande för de civile etubetsoch tjenstemän, hvilka komma i åtnjutande af på ordinarie stat upförda löner till högre belopp, än hvartill de, på grund af iunehafvande fullmakter, hittills varit berättigade.» Motsvarande punkterna i K. Mits Nåd. Prop. lyda: 5:o Före niista Stofsregleringsperiod utnämnd embets-och tjensteman. som, heldre än att underkasta sig ofvanstående vilkor och förbehåll, vill med den före år 1858 bestämda aflöning åtnöjas, vare dervid under då gällande bestämmelser bibehållen, så länge han i samma tjenst qvarstår, men vare vid befordran eller transport till annan tjenst skyldig att ställa sig de nu föreslagna vilkor och föreskrifter till efterrättelse. 6:0 I alla fullmakter och förordnanden, som å embeten och tjenster inom deu nya lönestaten utfärdas efter fastställandet af 430 Den 11 Februari f. m. dessa bestämmelser, intages förbehåll, att embetets eller tjenstens innehafvare är underkastad tillämpningen af samma bestämmelser. Högloft. Ståndet torde här finna, att Utsk:ts förslag skulle endast kunna gälla för sådane tjenster, hvilkas innehafvare kommit i åtnjutande af löneförhöjning, meri deremot på tjenstemän, hvilka innehafva befattningar, som ej ännu undergått någon lönereglering, skulle aldrig dessa vilkor kunna tillämpas. K. Mits nådiga Prop. och Utskrts förslag kunna sammanfalla i afseende på sådane tjenstemän, hvilka redan innehafva tjenster, ty de kunna antingen vidblifva de på gamla Staten bestämda lönerna eller antaga de som efter nya regleringen till högre belopp utgå. Men deremot finnes ej i Utskrts förslag föreskrifvet, att en person, som fått ny tjenst, skall af dessa vilkor vara bunden.
Presidenten i Krigskollegium, — berörda f. d. Adelsfane-indelning må till statsverket indragas, emot det att på riksstatens 4:de hufvudtitel uppföras bestämda kontanta anslag af så väl 6,287 R:dr 44 öre såsom tillökning i anslaget till indelta kavallerioch infanteri-regementena, som ock 4000 R:dr såsom tillökning i anslaget för Arméförvaltningen (n. v. Krigs kollegium); och föreslår Kongl. Maj:t derjemte, att det af Rikets Ständer sedan längre tid beviljade, nu med 500 R:dr årligen utgående, extra anslag för upprättande af de så kallade statistiska tabellerna, hvilket äfven hädanefter måste afses till godtgörelse för en del af arbetet inom Arméförvaltningens bokslutskontor, må förändras från tillfällig till ständig eller ordinarie egenskap, samt i sådant fall få tilläggas det i Arméförvaltningens stat upptagna belopp till gratifikationer åt extra tjenstemän och betjente, med vilkor att statistiska tabellverket rörande 4:de hufvudtitelns anslag allt framgent O O inom Arméförvaltningen upprättas och dess årliga hufvudböcker åtföljer; hvilket allt således icke påkallar något nytt anslag, utan hufvudsakligen är en omföring af redan inom 4:de hufvudtiteln befintliga tillgångar och för öfrigt har sin naturliga grund deruti, att Embetsverket, enligt Rikets Ständers uttryckta åsigt, erhållit ett 4:de Departement, kollegialt inrättadt, som medtagit ett opåräknadt lönbelopp.