Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ad. behagade såsom dess gemensamma tanke antaga den eller de anmärknir, som af särskilda talare blifvit yttrade, och, ifall ingen af dessa blifvit såsom gemensam tanke antagen, då först propos. å förslagets lnilanoförändradt till nästa riksdag hade blifvit framställd; orsaken vore alt en motsatt ordning för propostnas framställande kunde vara vådlig, emedan, om först propos. framställdes å förslagets hvilande oförändradt, och besvarades med nej, samt sedan ingen af anmärkmna blefve antagen såsom Ståndets gemensamma tanke, det förhållande uppkomme, att något beslut i ämnet af R. o. Ad. icke kunde fattas, då deremot, om propos. först framställdes å anmärkningarna, och ingen af dem antoges såsom Ståndets gemensamma tanke, en gifven följd blefve att Utsk:s förslag komrae att oförändradt 48o Den 3o Januari f. m. hvila till nasta riksdag. Hr Landtm, ansåg sig således nu äfven böra först framställa propos. å hvad emot Ulskts förslag blifvit anmärkt. Utom den anmärkning deremot, som lian redan förut upprepat, hade väl åtskilliga andra erinringar äfven blifvit gjorda, men såsom han fattat dem, hade de icke blifvit framställda i ändamål att blifva föremål för någon propos., hvarföre han icke trodde sig behöfva upptaga dem, utan finge han nu framställa propos. å den enda egentligen gjorda anmärkningen; hemställande alltså ont It. o. Ad. behagade såsom Ståndets gemensamma lanke antaga den anmärkntn, att det i Coust.Utskts meni. Ko 7g framställda förslag till ändring af 5 §:n 6 mom. Tryckfr.-* förordm är olämpligt och onyttigt. Ropades ja och nej. Då Hr Landtm, förklarade det han trott sig finna alt llej öfverröstat ja, begärdes votering. Upplästes till justering och godkändes följande voteris pl oposition: Den som antager såsom Ståndets gemensamma tanke den anmärknln, att det i Coust.Utskrs mern. N:o 7g framställda förslag till ändring af 5 §:n 6 mom.
LagUtskottets Betänkatiden. 25 Kongl. Majis Nådiga Instruction af den 12 April 1815 rörer särskildt de der uppräknade Lån, som i afseende på LandtKyrkornes Ekonomi äro af helt annan beskaffenhet, än uti de öfrige delar af Riket, och tillkom sedan Kyrkolnspectors sysslorne i dessa orter blefvo iudragne. Dereemot äro desse Syssloman, hvad argår Skånska Städerne, bibehållne, och stå under Kyrkorådens närmaste inseende. Sistnämnde Kongl, Författning meddelar alldeles ingen föreskrift om Kyrkoråd, och hörer således icke till närvarande fråga. Beträffande åter Kongl. Förordningen den 26 Febr. 1817» om Socknestämmor och Kyrkoråd, innefattar den i dessa ämnen alla nödiga föreskrifter, och utan undantag för någon Stad i Riket bjuder i 11 §., att Kyrkoråds Ledemöter i Ståderne tillsättes på lika sätt, som dervarande Kyrkovårdar, derom Presterskapets Privilegier den 16 October 1725 §. 23 stadgar, att de skola utväljas och tillsättas med Kyrkoherdens och Magistratens vettskap och öfverenskommande. Häruti råder således en fullkomlig enhet för Städeme i hela Riket. Då 6 §. bjuder, att till Socknestämma bö*- rer Kyrkovårdars utnämnande, (hvaraf Motionären uti ingressen velat sluta, att detsamma gäller om Kyrkoråd) har detta så mycket vissare endast afseende på LandtKyrkorne, som den 11 specielt och bestämt uttrycker, huru och på hvad sått Kyrkoråds Ledamöter i Ståderne antagas. 96 LagVtskottits Betånkandcn. Hyad särskildt beträffar Landskrona, sotsi taffers utsättande för besvär i dessa ämnen» i detta fall icke innehafver något särskildt Huru och på hvad sätt KyrkoräkenskaperPrivilegium, har noed tillämpning af den* £ ne må öfverses och granskas, antingen genom na allmänna Författning, Kongl. Maj:t ge» Revisorer eller samtlige Församlingen» Lenom Utslag af den 14.
Bonde-Ståndets skiljaktiga beslut om beloppet af afgiften för bran vins-bränning; så enär Utskottens förslag härutinnan blifvit af de frenne öfrige Stånden godkändt; finna Utskotten skäligt hemställa lill Bonde-Ståndets bepröfvande om icke Ståndet skulle läckas att med de öfrige Stånden sig förena; men för den händelse sådant afslås, kommer frågan alt till Förstärkt Stats-Utskolt öfverlemnas; i hvilket afseende Utskotten föreslå följande voterings-proposition: Den, sorn godkänner den af Bevillningssamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskolten uti io:de momentet af Utlåtandet N:o 5 föreslagne, af trenne Stånd gillade pannerymds-afgift för bränvins-br'anning, på sätt den vid Utlåtandet bifogade tariff utvisar, likväl s JJeu.- samt Ailm. Btsvs och Occon.-Utsk.s Memorial N:ö 7. 5 lik viii med den förändring deruti, som afgörande! af nästföregående v o te rings-proposition kan föranleda, samt att skatten för sådane konstapparater, hvilkas tillverkning öfversliger den för dubbla pisloriske pannorne antagne, utgår med 4 sk. på hvarje kanna bränvin, som med sådan bränningsredskap kan tillverkas; voterar Ja; Den del ej vill , voterar Nej; Vinner Nej; kommer, i enlighet med Hederv. Bonde-Ståndets Beslut, den i ofvanberörde tariff utsatte beskattning, med iakttagande af den förändring, som deruti genom nästföregående votering kan uppkomma, alt i alla delar till hälften nedsättas, samt denna hälft utgöra hela beskattningen för sex månaders bränningstid; och skall afgiflen för konstapparaler, som icke kunna hänföras under någon af de beskrifna sorterna, nedsättas äfven lill hälften eller till 2 sk. för hvarje kanna bränvin, som med dem kan tillverkas. Af 11 :té Momentet har första punkten, angående transporträttigheten, af samtlige Riks-Stånden blifvit bifallen, med tillägg, enligt Högv.
Ridd. o. } Prestel Borgarei BondeAdeln. | Ståndet. j Ståndet. j Ståndet. N:o Karteverk, Militära Kasernbyggnad för Svea Artilleri-regemente, angående anslag till . » för Ingeniörtruppen, angående anslag till Kastman, K W-, Hufvudlärare vid folkskolelärare-seminarium i Linköping, angående dess lönetur Kavalleriets organisation, angående grunderna för Kavalleri-officerare, angående resestipendier åt Kavalleri-sablar, angående anslag till Kavalleri-skolor, angående anslag till Kengis bruk ock Pajala by, om anslag till anläggande af farväg mellan Kinda båtled, angående ytterligare utbetalning å anslaget till » angående dess utsträckning söderut till trakten af Wimmerby Klara-sjö i Stockholm, angående utvidgning af bangården vid, Se Bangård Kleen, Sven, Kronoskogvaktare, om pension för Keresi-staten, angående anslag till Kockare, om reglering af deras och organisters löneförmåner Kockarebefattning, angående förändring af gällande stadganden om kompetens till . SSr-tl re < ■-j re da ST* Cu crq CO cr* K. SL-3 CO O re co_ 3' T» P a.» ! re B d5' j re _ c_ ' Ridd. o. PresteBorgareBoudeN:o NioJ SidTj Adeln. Ståndet. | Ståndet. Ståudet. Kommunala är ender, angående anslag till arfvode åt biträde för deras beredande och expedierande i CivilDepartementet 1 4 1 60 1 Se Sjette HufvudTiteln. Kommunal-styr else, om ändring i Kongl. Förordningen den b. 23 April 21 Mars 1862 angående — 8 — 80 — b. 1 Maj b. 18 April 23 April I anledning af återremiss — 8 — 89 — a. a 15 Maj a. a 16 Maj a. a. 18 Maj a. a. 17 Maj 58 39 Kommunal-utskylder, om förg. 2
Vore det rätt, att anse utsockne-frälsehemman för alt vara ypperligt frälse, eller lika med säteri, rå- och rörsinsockne, m. fl. sä borde ju Utskm förklara, i öfverensstämmelse dermed, att alla andra af samma natur i riket borde utgöra, icke allenast extra rotering, utan äfven inskrifningspenningar; ty hvarföre skulle deras egare vara bättre lottade än Halländningarne ? Ser jag äler saken frän andra sidan så visar hon sig icke bättre. Dä utsockne-frälse-hemmanen skola utgöra både extra rotering, utskrifnings-penningar samt de sednare af ålder varit ersättning för manskap i fredstid: så borde ju dessa hemman antingen slippa beväringens utgörande i fred, eller ock då hafva det dubbla åliggandet alt utgöra både beväringsmanskap och penningar, under det att andra med extra rotering belagda hemman i riket, endast utgöra beväringen så länge freden varar. Med ett ord: antingen utgöra då alla andra extra roterade hemman i riket för litet, eller komme dessa Halländska att utgöra för mycket. K.an dessutom i närvar, tid utskrifning af hvarje person öfver 15 år, vara riktig i ett landskap, när grunden är olika i alla de öfriga? Sådant kan icke förlikas med våra conscriptions-lagar. Om grunden sålunda är olämplig huru kan staten låta betala sig för att ej utfordra, hvad som är orätt? Då jag förmodar, att R. o. Ad. ej lärer finna skäl att godkänna förslaget i dess nuvar. skick; och då Hr Gr. o. Landtm, ej heller torde tillåta att man afgör denna fråga med förändringar, enär hon för första gången är under pröfning; så anhåller jag att betänk, måtte varda återremitteradt. Hr von Troil: Jag har redan förut tillkännagifvit, att jag inom Utskm delade den åsigt, att rotering borde åläggas dessa hemman, och att jag hyste tvifvelsmål derom endast i det ^hänseende, att det R.
Commerce-Collegiu Förklarat: att han ansåg den afGeneralTull-Styrelsen föreslagna skydds-tull å Snörmakare-arbeten vara mer än tillräcklig, endast den anstalt vidtages, till förekommande af Tullförsnillning, att så väl Svenska Snörmakare-arbeten. blifva försedde med Hall-stämpel, som ock att de, hvilka utifrån införas, med Tullstämpel förses; hvarjemte Åldermannen yrkat, att tull å Kam-ull och Silke ej måtte förhöjas, och attdeförbud - Åldermannen för Snör makare-Embetet Bih. till R. St. Rörstrands Porcellaines-Bruh Tvetabergs Bomulls-Spinneri. 34 Bevillnings-UtskoLlets Betänkande N.-o 27. ne Numror af utländskt Bomulls-garn måtte få införas emot 8 sk. B:o per Disponenten af Rörstrands PorceU laines-Btukj Grosshandlaren Ulfj hav anfört: att då den Fajance, som derstädes nu tillverkas, i godhet skall kunna täfla med den, som erhålles från andra länder, och en ny Fabrik för Porcellaines-tillverkning inom Riket blifvit anlagd, borde den nu gällande tull å utländskt Porcellaine fortfara, äfvensom att allt måladt eller tryckt oäkta Porcellailie ännu borde vara förbjudet i 5 eller 10 år, eller också, om sådant skulle införas, beläggas med en tull af i5 sk. per Egaren af Tvetabergs BomullsSpinneri^ Grosshandlanden Hedberg, har, af Commcrce-Collegium tillkallad, sig yttrat: att om sådant Bomulls-garn, som ^till införsel är förbjudet, nu skulle frigifvas, skulle sådant förorsaka Tull-försnillning, emedan varan ej kan stämplas, och hindra den utsträckta hus-slöjden, samt bidraga till indragande af dels tilltänkta, dels under anläggning varande större Bomulls-Spinnerier, hvilka, en gång färdiga, kunna, om en lämplig skydds-tull då införes, täfla med de Yllgstofts Fabrikeme•
Angående Bankens vy a sedlar. 22 ren Samzelius vore sysselsatt med anställandet af åtskilliga försök, beträffande såväl papper till nya sedlar, som dessa sedlars skyddande mot öfvertryck och photografisk efterbildning; ansågo Fullmäktige frågan böra hvila intilldess utlåtande och förslag från honom i Maj månad 1855 ingick, då, efter det Chefen för Sedel-Kontoret och Tryckeri-Föreståndaren blifvit hörde angående formatet för sedlarne och sedelpapperets färg, Fullmäktige fastställde nämnde format, på det all förslagsritningar malte kunna ofördröjligen upprättas, i hvilket afseende, bland andre, Hof-Gravören Abraham Salmson, af åtskilige härvarande Artister uppgifven såsom dertill skicklig, under hand, anmodades att uppgöra ifrågavarande förslagsritningar. Imedlertid och ehuru Fullmäktige funno nödigt att, innan vidare beslut af dem meddelades, i anledning af Bruks-Förvallarens och TryckeriFöreståndarens framställda förslag, af sakkunnige personer inhemta upplysningar i ämnet, men de vetenskapsmän, som i sådant afseende voro att tillgå, då antingen redan afrest eller ärnade ofördröjligen från staden bortresa, förordnade Fullmäktige den 7 derpå följde Juni, att Förvaltaren Samzelii ofvanberörde utlåtande skulle öfverlennäs till Professoren Bagge, för att skyndsamligen yttra sig öfver förslagen till dels nytt sedelpapper, dels trycket å sedlarne och dels skyddsmedlen mot öfvertryck och mot pholografisk efterbildning, hvarförutan från Professoren Bagge infordrades upplysning i följande omständigheter, nemligen: l:o) huruvida papper före tryckningen ovilkorligen måste fuktas eller blötas och 2:o) huruvida särskildt tryck å sedels baksida kan åstadkommas på samma gång, som sedeln tryckes.
Hvad slutligen angår Krigs-kollegii fordran hos Kongl. Spanska Regeringen, 9,909 Rdr 26 sk. 10 rst., för åren 1813 och 1814 bestridda utgifter till ett i Götheborg varande detachement af Spanska trupper, hafva Revisorerne inhemtat, att, sedan, till följd af i ministeriel väg gjorda framställningar, å berörde, jemte en af f. d. Krigs-kommittéen ägande fordran hos bemälte Regering, utgörande i Svenskt banko 22,380 Rdr 5 sk. 2 rst. och i Pomerskt kurant 6,148 Rdr 13 sk., afbetalning redan för längre tid tillbaka skett med ett belopp af 8,000 Spanska Piaster; — 53 — så har, enligt Kongl. Maj:ts nådiga bref till Kongl. Stats-kontoret af den 18 Januari innevarande år, jemväl den återstående delen af Spanska Regeringens skuld med 19,223 Rdr 42 sk. 2 rst. blifvit godtgjord; och skulle, enligt hvad det nådiga brefvet vidare innehåller, nämnde summa, som blifvit till Kongl. Räntekammaren lefvererad, af Kongl. Stats-kontoret uti liqvid med Riksgälds-kontoret upptagas. §. 7. Revisorerne hafva, på begäran, från Kongl. Krigs-kollegium erhållit uppgifter om kruttillverkningen under revisions-åren, och få här meddela följande deröfver upprättade sammandrag: år tSSO. år S$5fl. Centner. It. Centner. Behållning till påföljande äret: Häraf synes, att de ständiga upplagen af godt handgevärsoch styckekrut, som, enligt Kongl, brefvet den 10 December 1842, borde utgöra tillsammans 41,000 centner, likväl under båda revisionsåren, såsom under flera föregående år jemväl varit fallet, understigit den bestämda qvantiteten, utgörande bristen vid 1850 års slut 4,389,6 centner samt vid 1851 års utgång 4,167,45 centner.
Prot. t Si 8, 6 Sami. pag. 680.) Af de Beslut Rikets Ständer vid innevai rande Riksmöte fattat, i afseende på Creditförhållandet, så i allmänhet, som för Bancorörelseit ^Bdncä-Uttkottiti ÉetänÅnnderii 5*9 7 enskildt, finnér Utskottet icke eller nu någon anledning vara till vidtagande af en sådan åtgärd, sorn Herr Friherre Wrangel föreslagit, hvilken, då den skulle afse liela utevarande sedelmassan och ej blott en viss del deraf, blefve förenad med ojemnförltgt större svårigheter i verkställighe» ten sajnt. känbarare förluster och olägenheter för AU mänheten. Det ina härvid ej lemnls utan uppmärksamhet, såsom ett factum, hvarefter följ» derne någorlunda kunna bedömas, att genom den vid sista Riksdag beslutade prasscriptionstid af ett år, för infriandet blott af förra FilialDisconternes sedlar, hvilkas belopp, i jemnförelse med hela sedelmassan var så ganska obetydligt, uppstod dock en ren förlust för innehafvare af sådana papper, medelst prasscripuonstidens försummande, till ej mindre än 3 Bil)00 H;dr.
St:r igenom upphäfvande af AssistanceContoret, beröfva desse olycklige varelser ett stöd i nödens stund, som de så väl behöfva, då de, utmattade af hunger och sjukdom, tillgripa ofta det nödvändigaste af deras klädespersedlar och husgeråd för alt kunna emot dessas aflemnande tillbyta sig en mindre men för dem lika oumbärlig penningesumma. 2:0 Att Staten i senare tider gjort förluster på denna Inrättning kan ej nekas, men om man kastar en blick tillbaka för att lära känna orsaken, så ligger den deruti: att AssistanceContoret, som inrättades 1772 på 6000 actier hvaraf tre fjerdedelar tillhörde private personer och en fjerdedel Kronan, enligt det Betänkanden, N:o 117. 189 da af Konung Gustaf III nådigst fastställde Reglemente, väl icke kunde begagna denna Actie-antalssumraa af i5 Tunnor Guld i Lombardväg, men alllbvadsom dertill icke kunde användas fick begagnas i Discontväg på säkre Reverser och Hypotbeker. Från år 1772 till Gefle Riksdag 1792 bär detta Verk sig och lemnade äfven till Kronan ifrån 1776 till och med 1787 en Inkomst af B:co R:dr 5>r, 181; 3o. 2. Specie, men då Discont-rättigheten fråntogs AssistanceContoret vid 1792 års Riksdag i anledning af en vid samma tid eller något förr i R:g:sContoret inrättad Discont, beslöto Ständerne att Staten skulle på vinst och förlust öfvertaga nämnde Verk och hvilket sedermera under sådan garantie tills dato fortfarit. Under de framskridande åren från 1792 till 1818 voro förlusterne under omväxling större och mindre, men störst blef förlusten från denna tid till 1823 — uppgående till emellan 60 ä 70,000 R:dr — R. St:r togo dä på gifven anledning af StatsUtskottet, sådane mått och steg att förlusten för senare 5 åren minskats till circa 4°;°00
Den som instämmer i Utskottets af tre Stånd antagna förslag att införselsafgiften å den under artikeln “Vagnar och Åkdon44 förekommande rubriken “öfriga slag44 skall bestämmas till 50 Riksdaler per stycke, röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; BevillningsUtskottets Memorial N:o 13. 43 Vinner Nej, blifver, på sätt Preste-Ståndet stadgat, nuvarande tullsats derå, 100 Riksdaler stycket, äfven hädanefter gällande. 102:o. Den som, lika med Utskottet samt Ridderskapet och Adeln, Presteoch Borgare-Stånden, vill, att tullfrihet fortfarande skall ega rurh för “Vagnar och Åkdon, synbart brukade, som af resande för eget behof medföras", röstar Ja; Den det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, kommer, jemlikt Bonde-Ståndets beslut, detta stadgande att uteslutas och sagde afgiftsfribet derigenom att inskränkas till sådana Åkdon, “som blifvit ur riket bevisligen utförda11. Den under benämning “Vattenglas11 på sednare tiden i handeln förekomVattenglas. mande artikel hafva, enligt Utskottets förslag, samtliga Riks-Stånden ansett böra i taxan under särskild rubrik införas, äfvensom tre Stånd antagit den införselstull af 5 procent å varuvärdet Utskottet derå tillstyrkt, men Bonde-Ståndet har, lika med Kongl. Kommers-kollegium och (lenoral-tullstyrelsen, ansett artikeln böra såsom förut tullbebandlas enligt sista rubriken i införselstarifen. Från denna skiljaktighet torde sistnämnda Stånd afstå och biträda de öfrigas beslut, men i annat lall lärer omröstning få ske efter en så lydande voterings-proposition. 103:o.
Men att dessa qvinnor äro några Gornelior, vågar ingen påstå. Vore de det, skulle de säkert icke tränga sig fram bland dessa opinionsfarsörer och ställa sig till exposition, hvar helst de kunna hoppas att blifva sedda. När en tout-Paris-journalist skildrar ett tillfälle af anmärkningsvärdare slag, der hela falanger lyst genom sin närvaro, är han verkligen sublim. Vi voro der alla, säger han, alla som betyda något inom societeten och som genom snille, rikedom eller skönhet intaga en position ... Och sä namngifver han med samvetsgranhet en hvar, säger de finaste komplimenter åt sina vänner, små myggiftdrypande sottiser åt sina vedersakare, men förstår alltid att tournera sina vackra fraser så, att allmänheten väl begriper att den mest lysande i iaget, det är dock han Sjelf och ingen annan. * Vi ha ofta nog med personliga vänner sökt diskutera frågan om denna nationalfåfänga och sökt bevisa att hon hvilade antingen på en medfödd skumögdhet eller en brist på vilja att se, men vi ha aldrig lyckats få någon att ta reson. Och då vi gått in i detaljer och med de mest bindande skäl i verlden bevisat, att det eller det dock var bättre stäldt i ett annat land än här, ha vi mötts af svaret, att det måhända var bättre så för folket i fråga, men att • för fransmännen det säkert ej lämpade sig. Då vi en gång allt för ifrigt drifvit våra satser och vår interlokutris — det var en genialisk och i öfrigt ovanligt klarseende qvinna — kände marken vackla under fötterna och glödande och passionerad proklamerade att allafranska fel vore bättre än andra nationers förtjenster och dygder och vi tilläto oss anmärka, att hon nu gick öfver på ett område, der vi endast kunde bemöta henne med skämtets vapen, utropade hon lidelsefullt^ med flammande blickar och skälfvande läppar: Ja, jag vet väl, att det icke är sant, men man måste tänka så i alla fall! Vi funno icke dessa ord löjliga; de gåfvo oss i stället mycket att fundera på.
Utskotten förklara sig äfven emot Fastighetsköp, och yttra: att då man eftersinnar, huru mycken fast egendom , som de sednare åren genom köp, salu och förpantning, blifvit satt i circulation, skall man icke sä mycket förundra sig öfver orsaken, att,på en och samma gång, höra klagan öfver brist på Penningar och klagan öfver den Massa Penningar, som blifvit i rörelse bragt. Men har då verkeligen så ovanligt många Fastighetsköp ägt rum? efter min öfvertygelse hafva, de sednare 4 åren, ganska få LandtEgendomar blifvit sålda, enligt officiel uppgift från vederbörande Auctoriteter till LandtbruksAcademien; och i denna stund är deras antal, som vilja sälja, säkerligen mångdubbelt emot dem, som vilja köpa, I vårt Fädernesland bar det sällan bandt, att egendomar blifvit köpta för Contant Den i5 Jpril. 511 Köpeskilling; pä de sist förflutna 100 åren har det merendels vid alla köp varit händelsen, att en större del af Köpeskillingen blifvit innestående, och efter 17,00 års krig gingo många Egendomar i handel på Credit, utan någon vådlig följd för allmänna Rörelsen. Odlingen och välmågan gingo i bredd med hvarandra. Hvarföre klagades icke då öfver Penningebrist, eller, som Utskotten behaga uttrycka sig, Creditbrist? härpå svaras: att intet Amortissement då skedde, och dessutom är en af orsakerna, hvarföre den skuldsatte Jordägaren nu befinner sig i förlägenhet, äfven den, som Utskotten sid. 4 sjelfva anföra, ehuru icke använd till denna Casus, den nemligen, att Disconternas utvidgade Rörelse, hvarigenom Capitalisten fick tillfälle att placera sina Penningar mot 3 proCent och disponible vid anfordran, försvårade låns erhållande på längre Terminer. De som sålde Fastigheter utprässade af Köparen sista Köpeskillingen, för att insticka den i en ockrande Lånrörelse, på korrta Terminer, och de som hade intecknade Capitaler, uppsade dem, för att på Stockholms Beurse af vidtomfattande HandelsSpeculanter erhålla en hög olaglig ränta:
Derpå har emedlertid blifvit svaradt af lagskipningen: att brottets egentliga kännemärken ej äro med erforderlig tydlighet uppgifna; — samt af allmänna rättskänslan: att det utsatta straffet är alltför hårdt för brottets allmänna yttringar, och att lagen ej stadgar särskilda stral! med afseende å dess mer eller mindre grofva beskaffenhet. Hvad förra omständigheten angår, så ehuru Utskottet hyser den åsigt, att definitioner i lag äro vådliga, tror likväl Utskottet desamma i vissa fall ej kunna undvikas. Ett sådant fåll inträffar nu; och säkraste beviset ligger deri, att 1734 års lagstiftare, som i allmänhet antagit brottens karakterer såsom kända, sökt angifva hvad med rån förstås. "Rånar man och med fullt väld täger af annan hvad det helst vara kan,” heter det nemligen i 9 § af 20 kap. Missgernings-balken. Men om än härmed är förklaradt att rån är ett tillgrepp eller bemäktigande af egendom, för hvars verkställighet våld å person utöfvas, har dock i lagskipningen tvifvelsmål uppstått, huruvida till detta våld äfven må hänföras sådant andligt våld, som hotet innebär. Hotet kan emedlertid mången gång vara lika mäktigt, uppenbara lika mycken brottslighet samt innefatta lika stort våld å personligheten, som den kroppsliga misshandlingen; och derföre har Lag-beredningen, likasom de fleste nyare lagstiftningar, antagit, att detsamma ock inlöper i karakteren af rån, dock endast sådant hot, hvarigenom den, sorn hotas, påtagligen blottställes lör en större fara. Utskottets öfvertygelse är jemväl, att dylikt hot bör hänföras under det fulla väld; som omförmäles i 9 § 20 kap. Missgernings-balken; men då olika meningar i lagskipningen härom förekommit, har Utskottet ansett nödigt alt närmare, och bestämdare angifva råns-brottets karakter.