Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Tackjern, som, på sätt 4 §• 1 morn. af Kongl. Maj:ts den 17 Maji 1814 utfärdade Nådiga Förordning, angående Jernvräkeriet 1 Riket föreskrifter, är behörigen stämpladt oell märkt samt upplagdt antingen å Stockholms Tackjernsvåg, å Vågen i Götheborg, eller öfriga inom Riket befintlige Jernvägar, hvilka äro försedde med Vågmästare samt slå under tillsyn och ansvarighet af Städernes Magistrater, men ingalunda sådant Tackjern som förvaras i enskilde personers utom Stadens Våg befintlige bodar, må jemväl, emot aflemnandet af behörig Vågattest, belånas af Banken i Stockholm och af Låne-Contoret i Götheborg, enligt den för hvardera utstakade Districtsfördelning. Mom. 2. Lånebeloppet, som före slutet af hvarje år fastställes lill grund för det nästföljande årets utlåning, bestämmes af Banco-Fullmägtige, med afseende å conjunetur och öfrige omständigheter, till högst |-:delar af det pris, Kongl. Kammaroch Bergs-Collegierne samt Stats-Contoret årligen, för hvarje Bergslags serskilde tillverkningar såsom lösen för Kronans Tionde-Tack jern, fastställa» Mom. 3. Räntan beräknas till 4 procent efter år och lånen beviljas på högst nio månaders tid, med förbindelse för Låntagaren, att, om så foidias, äfven dessförinnan, efter sex veckors uppsägning, lånet återgälda. Omsättning af dessa lån eger icke rum, utan skola desamma vid förfallotiden ovilkorligen till fulla beloppet inbetalas. Vågattesten bör bestämdt innehålla den Bergslags namn och den Hyttas stämpel, hvarest Tackjernet är tillverkadt, dess vigt samt antalet af Galtar eller Stycken. Attest öfver Tackjern, liggande å Vågen i Götheborg eller å någon af de öfriga Vågarne i Riket, utom Stockholm, undertecknas på enahanda sätt, som För Stångjerns och andre vågförde effecters belåning finnes stadgadt..
Styrelsen öfver allmänna vägoch vattenbyggnader samt dess tjenstebiträden 27,550: — » undersökningar och inspektionskostnader vid allmänna arbeten 25,000: — » Civilingeniörers bildande vid Mariebergs läroverk 6,000: » väganläggningar och vägförbättringar 121,620: — » utförande af en brobyggnad öfver Ume-elf invid staden Umeå 13,750: — » understödjande af mindre strömoch årensniugs företag 13,750: — * hamnbyggnad vid staden Grenna 12,500: — » färjhålluingen vid Röhälla, Färjestaden och Beijers hamn på Olands vestra kust 2,870; —• » beskattningsväsendets förenkling och granskningen af de nya jordeböckerna 24,325: — » skatteförenklingens tillämpning å de Sala silfververk anslagna räntor 2,676: 95. » kolonien S:t Barthelemys förvaltningskostnader under år 1862 18,000: — » hyresersättning åt Chefen för Kongl. Ecklesiastikdepartementet 2,000: — » reparationer å Linköpings domkyrka 10,000: — » uppförande af ny byggnad åt högre elementarläroverket i Orebro 15,000: — » tillbyggnad af Vetenskaps-akademiens hus 150,000: — » botaniska trädgårdens i Lund flyttning 7,000: — Transport: 1,733,342: 48. 509,851: 81. 509,851: 81.
De för närmare upplysning i detta mål behöfliga handlingar med åtföljande karta skola tillhandahållas det Rikets Ständers Utskott, som med målet kommer att taga befattning; Och Kongl. Majit förblilver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. A. F. A. Gyldenstolpe. Kongl. Maj:ts Nåd. Prop. JU 27. S Utdrag af Protokollet ofver Landt)or svar s-ar enden, hållet inför Hans Maj:t Konungen uti Stats-Rådet ä Stockholms Slott den 21 November 1856. Närvarande: Hans Excellens Herr Justitie-Stats-Ministern Gunther, Hans Excellens Herr Stats-Ministern för Utrikes ärendena Friherre Lagerheim, Stats-Råden: Herr Fåhreeus, Wallensteen, Gripenstedt, Grefve Mörner, Grefve Gyldenstolpe, Anjou, Almqvist. Departements-Chefen, Stats-Rådet Grefve Gyldenstolpe, uppläste till justering följande, i öfverensstämmelse med förut lattade beslut, uppsatta förslag till Kongl. Majlis Nådiga propositioner till Rikets Ständer, nemligen: l:o angående upplåtelse af vissa delar utaf Jönköpings f. d. fästnings-område till Jönköpings stads disposition för ny tomtreglering derstädes; Enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkan täcktes Kongl. Maj:t i Nåder gilla ofvanberörde förslag, sådana de finnas detta protokoll bilagda, samt förordna, alt Nådiga Propositioner i enlighet dermed skulle till Rikets Ständer afgå. Ex Protocollo, A. Ekman. 6 Kongl. Maj.ts Nåd. Prop. JM 2!!. Ank. till Exp.-Utsk. d. 22 Dcc. 18S6, kl. 11 f. m. Kongl.
Utskottet i 6:te Momentet föreflagit, om innehällande afEmbets-och Tjenstemäns första Lwartal, till desi Qvitto a Krono-Ukstplderne blifwit förewist, ansäg Borgare-Ständet wara ett mindre tjcnligt och hittils ätminstonc ej npttjadt twängsmedel, hwarföre hela detta Moment komme att utgå och härmed förhällas enligt förr gällande författningar. Z ro Momentet skulle orden:" hwarom redan stadgadt är" förändras till Hwarsm här sfwanföre stadgadt är, för att bättre utmärka att det äberopade stadgandet inrehälles i sjelfum Bewillnings-Förordningen. Emedan, i Borgare-Ständets kanka, intet till Compro" isi-Rätten dragit mäl, borde, utan de mast giltiga »rsaker, hwila, ffulle i 12 Momentet, efter orden: hwar fvr, Den 17 April. 761 förutan Compromisi - Rätten enar" tilläggas: i anseende till laga bewisligt hinder. §. 4. Dsrgarc-Ständet, som ansag en generel rubrik, wid bestämmandet of den för wista personer tillätne afkortning, wara längt säkrare och mindre underkastad twistigheter, an ett omständligt uppräknande af flera titlar, bland hwilka, äfwen med den största grannlagenhet, mänga kunnat utekamnaS, och a t flitt! g a äsivcn här funnos förbigångna, beflöt, .pä sadan grund, det flutte sista halsten af sörsta puncten aldeles, meflutas, och ifla et, efter orden: för hwilket Be' illningen bordt erläggas "följande mening inqä: dock tillätes afkortning i detta sednare fall för inga ändra an Sem som, efter Skydds - Tabellen blifroit taxer ade end sk för sin person och sin arbets - förmäga sch ej hafrva nägon särftilt förmögenhet, för bröstben efter Inkomst-Tabellen bör contribueras.
•0 5oo. 1,340: — Bik. till RSt. Serskildta biträden: 1 för Lane Contorens registratur arfvode 4. i , 36o. *— —« 2:ne för Avis-Listors utskrifning hvardera arfvode å 240 R:dr , . • « ) 1 t 4^o. —t Vaktbetjening 6 Vaktmästare hvardera lön a 3oo R:dr ii* 1,800 11:0 (^motsvarar irsta mom. af §. 104.) Aflönings-Staten för Låne-Contoren är fastställd på sätt, som följer nemligen: A. För Ldne-Contoret i Götheborg. De af Rikets Ständer förordnade Directörer, hvardera arfvode å 5oo R:dr • « . ... 2,000 —- —- Ranco-Ombudet, arfvode »9*4 1,600. — Hyres-ersättning 9 9 * . 100. — 1,700 — ; Kamereraren, Lön • ; • • . s 800 Ombudsmannen, Lön ,*•... 5oo eä Registratorn, Lön • 666; 3a Arfvode såsom ersättning för den^lrebubbla registreringen «.**».• 600 ~~ 1.266: 32. — 2.*ne Bokhållare, hvardera Lön å 666: 3a 1,333: 16.— Vaktmästaren, Lön . • s 3oo — —• Dessutom må till Låne-Contorefs personal utgå följande arfvoden: ... För Handelsoch Närings-Discontens Låne-rörelse 4 666: 62 — För disconteringen af Adier och publika papper 222: 10. 3. För belåning af jern och andra vågförda effecler • 400; — B. För Ldne-Contoret i Malmö.
SockenBibliotheker, angående inrättande af. V. 37o. VIII. R. 362. XIII. B. 266. XV. A. i43. SockenMagaziner, angående anläggande af. V. 335. VIII. R. 365. LVIII. B. 188. LXI. A. 62. Sockenstämmor och Kyrkollåd, angående förändring i Författningarne om. V. 82. VIII. R. 258. XXXI. B. 248. XXXII. 287. XXXV. Å. 210. LII. U. 33o. LIV. A. 237. LX. E. 3. SoireW på OperaHuset. Se LandtMarskalken. SoldateTorp, om upphörande af ekonomiska besigtningar derå hvart 3:dje år, och om skyldighet för Soldaten att sjelf underhålla Torpet. XIII. B. 347. XV. A. 276. XXIV. U. 72. XXVI. Ä. 87. XXXIV. E. 166. Sophia Albertina, Prinsessan. Se Prinsessan. Spannemål, angående en inrättning för att i goda år uppköpa landets öfverflödiga, och i svåra år afyttra den. II. 179. V. 393. R. 70. VIII. R. 365. LVIII. B. 188. LXI. A. 23. 463 Spannemfd, angående belåning af. V. 249. VIII. R. 254-' XXXIII. Lill. A. 10. LX. U. 128. LXIV. U. 216. LXV. A. 5g. LXVI. B. 3o3. A. 313. — om erforderliga medel till anskaffning af, vid inträffande missväxtår. LVIII. B. 188. SpannemålsCreditivet. Se Creditivet. — handel för så väl Kronans som Enskildes räkning, m. m. angående. LVIII. B. 188.
Det är visserligen sannt, att besagde åliggande mera sällan af K. bef:de iakttages, men det torde då vara så mycktet nödvändigare att en författning varder lagligen upphäfven, som i allmänhet upphört att efterlefvas. Detta skulle ske genom ett bifall lill del af K. M. framställda förslag. Oaktadt skatleköpeskillingens obetydlighet, kan det dock nägongång falla sig svårt för hemmansinnehafvaren, alt jemte kronoutskylderna på en gång erlägga densammas hela belopp, och då anstånd härmed kan medgifvas utan något äfventyr för statsverket, så tror jag det vara skäl att jemväl R. o. Ad. dertill lemnar sitt bifall. Många ledamöter hördes ropa på propos. Hr Rosenblad, Bernh.: Det är icke utan vigtiga skäl som man söker påskynda upphörandet af detta mellantillstånd Den 7 September f. m. 25 emellan äganderätt och icke äganderätt, som finnes uti åhorätten. Genom den osäkerhet i förhållanderoa, som dervid äger rom, kan ofta betydande enskilta intressen sättas på spel. Aboen har visserligen en bestämd besittningsrätt för sig och barn, men har dock icke laglig äganderätt till hemmanet. Således kan egendomen icke heller säljas eller intecknas och denna inskränkning i hans dispositionsrätt är för honom ofta ganska kännbar. Orsaken hvarföre så många hemman ännu äro oköpte torde ligga deruti, att innehafvarne icke känna denna inskränkning i deras ägande-rätt. Denna okunnighet har äfven medfört stora förluster för andra enskilta personer genom i dylika egendomar lemnade inteckningar. Huru stor okunnigheten i detta fall varit, äfven hos de anctoriteter som hafva sig ålagdt att bevaka Kronans rätt i delta afseende, visar sig af en händelse som för en längre tid tillbaka inträffade i Elfsborgs län, der samma landsh.embete, som vid en inträffad åholedighet ägde att utfärda emissionsbref å ett kronosäteri-rusthäll, sedermera låtit på offentlig auktion försälja hemmanet oaktadt skatterätt dertill icke fanns, hvarefter, sedan flerfaldigt förnyade fastebref mellaukommit och R.
St:r, att vissa Boställen, der sådane behöfvas, kunde varda bibehållne, utan afseende derpå, att dessa Boställens arrenden borde, efter den nu föreslagne planen till StatsVerket indragas, K. M:t vöre Öfvertygad, att en sådan ersättning icke särdeles allmänt kunde komma i fråga, hvarföre ock den deraf, endast till en tid föranledde minskning i StatsVerkets inkomster, borde förekomma mindre betydlig, i förhållande till det vida större ändamål, som derigenom vinnes. Hvad nu först angår den af Collegierne antagne och vid deras Löningsförslags upprättande följda Prin - Betfln k an c] en, N:o 124. xv tip, att all aflöning för Rikets Embctsoch Tjenstemän bor utgå. i contant; så och under den förutsättning att i dylikt fall indelningarne äfven skulle med Contant till StatsVerket ingå, kan val Utskottet icke motsäga riktigheten af samma Princip, enär, utan iakttagandet deraf, hvarken en bestämd och gifven likhet i löntagarhes vilkor kan uppkomma, eller många nuvarande stridigheter i enskildes interessen undanrödjas samt ej eller en redan länge åsyftad högst angelägen förenkling uti Statsbestyret med uträkningen, uppbörden och redovisningen af de allmänna löningsanslagen ernås. Utskottet skulle också derföre icke hafva dragit i betänkande, att vid nu verkställde Statsreglering följa denna anvisning för beredande af nämnde fördelar, om icke Utskottet funnit, att tillämpningen af samma Princip för närvarande mötes af mångfalldiga svårigheter. Ibland desse svårigheter torde till hufvudsaklig del höra räknas nuvarande förhållande med Landets Capital-tillgångar, hvilka, genom bristen på en lifligare omsättning, egentligen härflytande från myntvärdets ostadighet, icke finnas så uti näringsförhållanderne ingångna och verkande, att natura-praestationerne ännu kunna upphöra och alla till Staten ingående Skatter med penningar afbÖrdas.
Hela teckningen under dessa 12 dagar som fullgjordes af 126,000 långifvare i landsorterna och 51,000 i Paris, belöpte sig till den otroliga summan af 2,175 milhr francs, hvaraf Paris lemnade 1,098, landsorterna 777 och utlandet 300 milhr. Huru mycket förmånligare för långifvarne och äfven för Staten 3-proc:s-lånen voro framför 41/2"Pl'OC:S' synes bäst deraf, att då 83 mill. räntor och motsvarande kapital tecknades för de förra, endast 18 mill. räntor och motsvarande kapital tecknades för 4J/2 proc:s-lånen. För sina 4 '/2-proc:s-lån erhöll Staten icke mer än 92 för hundradet, då deremot den bordt inkassera 97 fr. 871/2 cent., om Staten, i mån af sin ränteutgift, för dessa lån skolat inkassera en i verkligheten lika stor summa som Staten, i förhållande till sina åtagna utbetalningar till fond-innehafvarne, upburit af 3-proc:s-lånen. I hvilken omständighet jag tror mig finna ett bevis för den mening jag framställt, att lån mot kapitalrabatt och en lägre ränta äro för Staten och långifvarne att föredraga framför lån mot högre ränta och en inbetalning å långifvarens sida, som närmar lånet till pari. Begärdes på bordet. R. o Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O brakel. 238 Den 19 November e. m. Lördagen den 19 November 1859. Plenum , kl. 6 e. m. Just. 3 prot.-utdr. för förmiddagens plenum. Gr. a f Ugglas, Carl Ludvig, upläste följande motion: De under sednare tiotal af år inom vårt land sig företeende andliga rörelser, de mer och mer framträdande och sig befästande söndringar ifrån vår kyrka, måste hos hvar och en upmärksam och af vår läras sanning varmt genomträngd åskådare väcka allvarlig eftersinning och djupt bekymmer. Bekymmer öfver förvillelsen och dess följder; eftersinning af dess orsaker, dess rot.
Christinas Ordn., hvarefter bergsmän och andra skola sig regulera. I 14 § förbehåller sig Kronan en fjerdedel a en tredjedel i hvarje grufva, att bruka eller förpakta; och § 35 pag. 105, att ”alle frälsemän skola vara förpligtade att gifva Kronan af sina bruk tiondejern af den malm, som i Kronans grufvor tages, hvart 10:de skeppund, och af den malm, som tages i deras egne grufvor hvart 30:de skeppund, för hvilket ingen må vara fri; tages malmen utur bägge Kronones och frälsemannnagrufvor och blandas i en masugn och smältning tillhopa, dä gifve de till Kronan hvart 20 skeppund.” Uti § 30 ålägges sammalunda presterskapet för sina tillverkningar. 1020 d. 31 Dec. upprättades contract emellan Kronan samt Nora och Lindes bergsmän (försök på 3:ne år) om malmtiondens erläggande, med Nora 08 läster Osmunds årligen. Linde 34 d.o d:o d:o. Af Bergsordn. pag. 335 synes, alt 1084 stadgades, det liondejernet borde erläggas höst och vår; och af K. br. lill Bergscoll. d. 11 Febr. 1696 (Bergsordn. pag. 489) finner man, att malmtionden nu var förvandlad till tackjern, hvilket synes deraf, att tackjernet ej från hylla fick afföras förr än liondejernet var aflaget. Blåsningens början och slut skulle i kyrkan kungöras. Se vidare jcrnbergsordn. 1649 och K. förordn. d. 27 Aug. 1723- 1686 ingick Öster och Wester Bergslagerne contract alt utgöra tiondejern, visst per dygn, med villkor, som ses af förordn. d. 27 Aug. 1723.
I denna åsigt kan jag icke instämma; och jag skulle, äfven i allt fall, svårligen kunna föreställa mig, att det föreslagna medlet till olägenhetens afhjelpande, nemligen att göra domstolarna på landet permanenta, vore användbart. Jag qvarstår vid den mening i detta ämne, som jag i Lagberedningen biträdde, och hvilken uttalas i det derifrån år 1842 afgifna underdåniga utlåtande om domstolarnes organisation. Denna mening går derpå ut, att verkligen permanenta domstolar på landet ej skulle vara gagneliga, och att det är just derföre, som de icke blifvit eller kunnat blifva införda. På landet, der inställelse vid domstolen för de liesta rättsökande medförer besväret af en resa och deraf följande längre tidsspillan, är det en verklig angelägenhet, att icke oupphörligen vara blottställd för dylikt besvär, att äga vissa behöfliga mellantider, då man icke kan dermed oroas. Dessa tider kallades i gamla lagarna fredstider, freder, om hvilkas åtnjutande allmogen tyckes hafva varit ej mindre angelägen, än om sjelfva tingen. De veckoting, som i lagförslagets motifver åberopas ur gamla lagarna, voro säkert aldrig ämnade alt göra intrång i freden under de årstider, som icke voro tingsterminer. I stället för verkligen permanenta tingsrätter, innehåller nu lagförslaget endast nio särskilda ting årligen, under namn af allmänna rättegångsdagar, med fyra veckors mellanskof, men med fortsättning af sessionerna hvarje gång på nästföljande dagar, tilldess alla målen förevarit. Under de tider af året, då ting icke sålunda hålles hvar fjerde måndag och följande dagar, skola dock urtima ting, på hvarje rättsökandes begäran, kunna när som helst beviljas. Onekligen får således den förfördelade, som önskar hastig upprättelse, oftare än nu tillfälle att lagföra sin motståndare, äfven utan att begära urtima ting. Men om detta kan vara en fördel för den, som har verkligt fog att anlita rättvisan; så är det deremot ingalunda fördelaktigt för en 49 en fredlig medborgare att kunna så tätt och ofta utan fog oroas af en trätlysten vedersakare.
Det är numera allmänt att begagna vexelbruk, och så väl foderväxter, som rotfrukter på åkerjorden hos nästan alla bru - kare af större egendomar, äfvensom innehafvare af mindre gårdar börjat inse fördelarne af ett sådant brukningssätt och att deraf begagna sig, så att det förr brukliga så kallade ensädet snart mera hör till undantagen än till regeln; och har i sammanhang härmed, och i den mån åkrarne blifvit befriade från sten, plogen efter hand intagit årdrets ställe och i öfrigt fullkomligare åkerbruksredskaper blifvit allmännare begagnade. Dikningen är visserligen ännu på många trakter ofullkomlig; men äfven härutinnan har det gått framåt, och hafva vackra efterdömen blifvit gifne på herregårdarne, der man på sednaste åren börjat grunddika efter Engelskt sätt så väl med stenfyllning i de täckta dikena, som äfven med tegelrör. Hufvudsädena äro råg, korn, hafra och potates, äfvensom hvete, hvars begagnande årligen tilltagit; och hafva rofvor och morötter jemväl kommit i bruk. Vårråg odlas i skogstrakterne, ärter, vicker och blandsäd mindre allmänt och hufvudsakligen till eget behof, hvilket äfvenledes är förhållandet med lin och hampa. Visserligen kan Länet ännu icke anses frambringa tillräcklig säd för dess invånares behof, för hvars fyllande Skåne, Gottland och Öland ännu måste anlitas örn något af dessa orters öfverskotter; men otvifvelaktigt nalkas med stora steg den tid, då produktion af säd kommer att motsvara konsumtionen, ett förhållande, som måhända redan vore för hand, om icke brännerierna förvandlade en betydlig del af grödan till bränvin. Fodertillgången har, i samma mån vexelbruket blifvit omfattadt, genom odling af rotfrukter ökats, hvaraf följt kreaturens starkare utfodring och betesmarkens sednare anlitande, utan att likväl stallfodring hela året om begagnats. Boskapsskötseln har vunnit betydligt genom bättre urval af afvelsdjur, genom rikligare utfodring och genom en omsorgsfullare vård om kreaturen, än den man förr åt dem egnat.
&£ en görande för sedelns värde, huruvida det är blotta misstroendet till Ranken, sorö gjort dess fallissement? Utskotten hafva ganska rigtigt utredt och visat, att det är våra handelsförhållanden, som mest verkat dertill. Vi hafva ej, liksom Spanien och Portugal, en årlig metalltribut, sorn kan rätta och jemna våra handels' förhållanden; vi måste genom tjenlig riglning af sjelfva handeln förekomma undervigt uti densamma. Tredje punkten innehåller, att det skulle vara hvar och en tillåtit, att emot myntbarametaller uti Ranken erhålla sedlar, beräknade till ett visst fixeradt coursförhållande,’ Jag hemställer, till hvars och ens bedömmande, 73* Den 14 lilli 1 e. m. om, vid närvarande Handelsställning, det på minsta sätt är troligt, om Banken än voro fullt solvendo, men icke utvexlade silfver, att det vundna förtroendet till Banken kunde så förbättra coursen, ?tt den föll till pari P Med den af Utskotten föreslagna invexling är ej annan afsigt, än att, i fall så förmånliga handels-conjuncturer skulle inträffa, som under Continental systemet, eller Amerikanska kriget, man derigenom skulle hindra sedlarne att förbättras. När dermed ej är annat ändamål, kan jag ej antaga denna punkt. Vågskålen måste vara jemn och Nationen fordrar rättvisa af Ständerne, om de skola bibehålla aktningen. Sluteligen hafva Utskotten framställt tvänne alternativer i afseende på den grund, hvarefter Speciemynt framdeles skulle komma att utvexlas. Jag delar fullkomligen den tanka, att ett sådant bestämmande vore af mycken vigt, och ganska nyttigt. Man måste gifva amnesti för fordna orättvisor man måste utgå ifrån, och antaga det närvarande myntvärdet, såsom det fasta; men då fordras kraftiga åtgärder, och ej blott tomma löften. Hvad är väl ett löfte, som gifves under fullkomligt medvetande om oförmågan att besluta om dess fullgörande. Jag tror det vara så mycket mera nödvändigt, att bestämma myntet , sorn man ej bör låta Creditorer och Debitorer, likasom spelare, endast af medbroderns förlust hoppas på egen vinst. Jag torde få anföra en tid, då detta olyckliga förhållande fanns
Jag är till största delen före kommen af den siste värde talaren; men måhända har något undgått bans uppmärksamhet af hvad som anfördes mot hans förslag, och som jag haft tillfälle att uppfatta. Det var bland annat, att Hr von Hartmansdorff skulle begagnat som skäl för sitt förslag, att domare toge för hög lösen. Detta har jag icke förnummit att han yttrat. Den värde talaren förklarade emedlertid, alt sådant icke vidare inträffade, sedan den nya expeditionstaxan blifvit utfärdad, och att slikt för framtiden förebyggdes, om hädanefter, såsom hittills, tjensterna besattes med värdiga embetsman. Denna uppställning håller icke profvet; ty om det varit värdige embetsmän hitintills, hvilka missbruk hade då expeditionstaxan haft att förekomma? Hafva deremot sådana funnits, huru kan begreppet derom förenas med att embetsmännen varit värdige? Men olämpligt blir det alltid, att så ställa till för en embetsman, att hans fördel står i strid med hvad som är rätt. Att söka förlika den ena parten med den andra, det är domarens skyldighet, både efter lag och samvete; och orätt blir att ställa hans lön så, att uppfyllandet af denna skyldighet gör honom en förlust. Om det icke ansågs olämpligt, skulle jag kunna intyga det förhållande, att mångfalldiga tvister hade kunnat förlikas blott med uppoffring af den lösen, som parterne bort erlägga. Man har talat om den dragna stilen och sagt, det, enligt gammal praxis, hvarje rad skulle bestå af 7 stafvelser, och hvarje sida af 24 rader. Hvar och en vet, att det kunde rymmas att skrifva dubbelt så mycket. — Man har förespeglat olägenheterna inom Hofrätterna, i afseende på notarierne, sorn skulle sakna sin utkomst; men jag finner ej för desse större olägenheter, än för tjenstemännen i Konungens Cancelli, der icke någon annan expeditionslösen finnes, än den som ligger uttryckt i stämpeln å papperet, som skall lösas.