Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Riddarh.Ordn:s 29 § säger tydligen : ”Vacker någon muntligen en fråga, som på bordet lägges, eller remitteras bör anförandet till prot. dikteras och afskrift deraf till bordet aflemnas, innan nästa plenum.” Som Frih. Raabs muntliga anförande icke. blifvit skriftligen till bordet atlemnadt till detta plenum, så har det ej heller enl. nyss åberopade § kunna bli föremål för R. o. Ad:s pröfning. Gr. Liljencrantz: Jag vill visserligen icke uptaga Ståndets lid med en onödig diskussion och dertill må med skäl räknas att besvara Frih. Raabs senaste anförande; men då han icke en utan många gånger under diskussionen öfver detta förslag, framkommit med det påståendet attén hvar, som icke delade hans öfvertygelse, motarbetade förslagets framgång, får jag bekänna att jag hittills icke anat att han egde ett så stort inflytande och en så prophetisk förmåga att kunna förutsäga att mot honom stridiga åsigter skulle medföra så vådliga följder för Const.Utsk:s förevar:de förslag. Frih. Raab: Med anledn. af Frih. Palmsljernas sednaste yttrande, torde det tillåtas mig få upgifva orsaken hvarföre jag tog mig friheten vädja till del af Hr Frih. o. Landtm, förda prot., nemi. all jag hade förmånen se att Hr Frih:n o. Landtm, just uplecknade de ifrågavar:de af mig gjorda anmärknme, då det äfven torde finnas ganska naturligt att jag anhöll, att hvad antecknadt blifvit, äfven upgafs. I öfrigt får jag erinra att samma förhållande, som nu med mig, inträffat för en stund sedan med Frih. Sprengtporten förslag, rör:de införande af ordet ”distriktsvis” i en föreg:de §, hvarom icke heller någon skriftlig anmälan blifvit aflemnad. 438 Den 31 Maj e. m. Frih. Palmstjerna:
Från Borgareoch Bonde-Stånden har Stats-Utskottet erhållit återremisser å detta, af Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet i sin helhet bifallna, utlåtande, deruti Utskottet afstyrkte Rikets Ständers bifall till ej mindre en af Herr C. G. Fridstedt väckt motion om ett anslag af 13,333 R:dr 16 sk. för verkställande af tomtreglering inom den år 1849 nedbrunna del afofvannämn - Stats-Utskottets Memorial, N:o 142. 5 de stad eller den s. k. gamla staden, än äfven Kongl. Majrts Nådiga proposition (N:o 27), angående det för sagde ändamål vid sednaste riksdag beviljade låns fortsatta anvisande med den förändring i de för samma lån då stadgade vilkor, att endast tomtegarne inom den gamla stadsdelen skulle behöfva åtaga sig gemensam ansvarighet för lånesummans återbetalning; hvaremot Utskottet hemställde, att tiden för rättigheten till utbekommande af detta lån-belopp, 13,333 R:dr 16 sk., finge till slutet af innevarande år förlängas och den lyftade lånesumman utan ränta och kapital-afbetalning innehafvas till 1857 års utgång.^ Då Utskottets yttrande i anledning af Herr Fridstedts motion, enligt det från Borgare-Ståndet till Utskottet ankomna protokolls-utdrag, jemväl blifvit af detta Riks-Stånd godkändt, och denna fråga alltså, jemlikt 75 § Riksdags-Ordningen, är af Rikets Ständer afgjord, kan Bonde-Ståndets återremiss, i hvad den rörer meranämnde motion, icke till någon vidare åtgärd föranleda. Beträffande åter högstberörde nådiga proposition och Utskottets deraf föranledda yttrande, så hafva inom både Borgareoch Bonde-Stånden åtskilliga anmärkningar emot detta yttrande blifvit framställda, innehållande hufvudsakligen: att då Lidköpings gamla och nya stad borde betraktas såsom tvänne särskilda samhällen, vore den utaf Rikets
HofRätten skäligt, det skulle Häradshöfdingen, för berörde af Öfver-Torneå HäradsRätt, under hans ordförande, meddelade orätta förvandlingsutslag, jemlikt i Cap. i3 § RättegångsBalken, böta Femtio daler silfvermynt, med Sexton Riksdaler 32 sk. banco, till treskiftes emellan Kongl. Maj:t och Kronan, AdvocatFiscalen samt Norrbottens Läns Lazarett; och derförutan ersätta Kongl. Maj:t och Kronan den kostnad, som för hustru Manstens och Schulins hållande vid vatten och bröd, fyra dagar hvardera, eller tillsammans <( 38 ') ätta dagar, åtgått; men då Manste'n och Schulin förklarat sig icke yrka ersättning af Häradshöfdingen, för det dem i omfömiälda måtto öfvergångna lidande, lät Kongl. HofRätten dervid bero. Sedan JustitiseOmbudsmannen, uti skrifvelse den 18 December r832„ uppdragit åt AdvocatFiscalsEmbetet i Kongl. HofRätten öfver Skåne och Blekinge, att emot serskildt tillförordnad Domhafvande i Bjäre Härad väcka ansvarsoch ersättningstalan derföre, att, under hans ordförande, IläradsRätten, genom Utslag den 2 Maj nämnde år, ålagt Tunnbindaren Johan Lindberg, att, vid saknad tillgång till Tjugo Riksdalers böter, ådömda för brännvinsförsäljning vid marknad, afstraffas med sexton dagars fängelse vid vatten och bröd, hvilken bestraffning Lindberg ock undergått, i stället för den af två veckors fängelse, som, enligt förvandlingsgrunderna i 66 § af Kongl. Förordningen den 25 Juni i83o, rätteligen bordt öga rum; och en sådan talan blifvit af AdvocatFiscalen utförd, i sammanhang med det, tili följd af Konungens JustitieeCanzlers Remiss, emot samma
Dea indeldta truppens comniendering till ifrågavarande tjenstgöring verkar deremot fördelagtigt på dess tjenstbarhet genom den öfning oell undervisning, som derunder blifver densamma meddelad, och är det af vigt att, då vi äro i saknad af exercis-compagnier, ej upphäfva denna välbetänkta utväg att i sin mon ersälla den. Jag kan således icke instämma i det beslutade betänkandet, utan anser mig för min del böra afstyrka bifall till motionen.” Af Herr Stjernsvärd: ”Emot Utskottets Betänkande N:o 40, får jag, på grund af följande, anmäla min reservation. Oaktadt jag ej anser de ifrågavarande Gardes-regementena utgöra eller, under dess nuvarande organisation, kunna utgöra den elite-trupp af Arméen, som vore att önska, anser jag icke desto mindre deras innehafvande befattning som garde vara utaf den art, att den ej bör förenas med ifrågavarande fång-bevakning. Äfvenledes reserverar jag mig emot Utskottets beslut uti betraktande deraf, att, som ej andra anslag for infanteriets Corporals-skolor linnas att tillgå, utom de, sorn äro förenade med befattningen af fårigbevakningseorpser, så skulle 4:e Militaire-Districtets regementen och corpser, genom Gardes-regementenas öfvertagande af bevakningen vid Långholmen, gå miste om den, med denna tjenstgöring förenade senare tidens så nyttiga och soldat-bildande inrättning.” N:o 41. Ank. till Exp. Utsk. den 3 Junij kl. 4 e. m. Betänkande, angående föreslagna vilkor och iagttagelser vid befordran till embeten och tjenster, bestämmelser om Embetsmäns rang och upphörande af fullmagters meddelande å titlar, utan motsvarande tjenste-befattning. Till Utskottets handläggning äro motioner öfverlemnade från Ridderskapet och Adeln af Herr Rosenqvist af Åkershult, som anfört, huruledes, efter 1809 års regements-förändring, ett stort antal af Rikets embeten och tjenster skola, ser - Allm Besv. och Ekon. Ulsk.
Direktor var fästad, men sådant icke syntes billigt, Rikets Ständer matte bevilja Artis Obstetricise professorn vid nämnde institut, utöfver dess professors-lön, ett årligt arfvode af i,000 R:dr R:mt föi sin befattning såsom Barnbördshusets Direktor. Dä emellertid Utskottet här ofvan redan tillstyrkt löneförhöjning åt Artis Obstetriciae professorn och denna tillökning äfven torde få anses såsom ersättning lör hans inseende öfver helsö- och sjukvården vid Allmänna Barnbördshuset, hemställer Utskottet, alt berörde framställning icke må till någon vidare åtgärd föranleda. Or ihop e tiis ku Institutet. 49:n. Som detta institut fortfarande bade behof af del vid sistliden riksdag institutet beviljade anslag, 2,500 R:dr biko, är af Kongl. Majit föreslaget, alt berörda belopp äfven under nu förestående statsreglerings-period malte få, pä förut stadgade vilkor, utgå med 3,750 Hulr Riksmynt. Jemte denna Nådiga framställning bar Utskottet fått emottaga en inom Prästeståndet väckt motion, deruti Herr Biskop Björck anfört, att om ock ifrågavarande anslagssumma tili Orthopediska Institutet, den tid densamma beviljades, under dåvarande peuninge-förhållnnden och billiga hyres-kostnader, utgjorde ett icke obetydligt understöd för denna sjukvårds-anslalt, den likväl nu, dä Föreståndaren, för alt rädda institutet för undergång, nödgals för en kort lid, emot den höga summan af 2,500 R:dr R:gs per år, byra den enda lokal, som för tillfället stod alt finna, vore alldeles otillräcklig att betrygga stiftelsen lör den botande upplösningen, hvilken redan så till vida inträdt, att alla de patienter, med högre grad af ofärdighet, hvilka utom gymnastik älven erfordrade mekanisk behandling, af brist pä utrymme måste vårdas utom föreståndarens hemvist, på sådana ställen, der de möjligen kunde blifva inackorderade. Och vore den nu förhyrda lokalen den tredje sorn begagnades, sedan inrättningen för 9 är tillbaka af dess nuvarande föreståndare öfvertogs.
Ämne til dödspil, fast fager och späd. Höder den afsköt – Nattgammal endast, Hvässte den dräptes Broder1 sitt stål; Tvådde ej händer, Redde ej lockar, Förr’n han bragt Balders bane på bål. Frigga i Fensal Ständigt dock gråter, Gudarnes Moder Blifver ej glad! Fallen är Valhalls Väktare gode ... Fatten J än mina ord, eller hvad? Såg jag ock Lokes Svikfulla skepnad, Bunden, i heta Källornas lund; Sigyn hos maken, Sorgsen, men trogen, Sitter vid bädden på skälfvande grund. Östanfrå, genom Giftiga dalar, Slid-älfven brusar, Gyttjig och skum: Nordanut skönjas Nattliga fjällar; Väldiga Jättars malmrika rum. Fjermast från solen, Med nordvända portar, Ståndar på Likstrand Borgen för qval; Droppar af etter Städse der dugga, I dess af ormryggar flätade sal. Der uti tunga Strömmar de vada, Männen af mened, Hordom och mord; Nidhögg dem suger, Ulfven dem sliter – Fatten J ännu Sierskans ord? Bidar på Loke Halfbrända Häxan, Hon, till hvars älskog Förr han blef tänd: Svek af den snöda Månget han lärde; Sjelf dock förut i sitt sinne förbränd. Öster i jernskog Sitter den Gamla, Ulfvarnes Moder, Natten så lång: Af hennes ungar En skall, i trollhamn, Sluka upp sjelfva månen engång. Girigt han fega Menniskor äter, Gudarnes säten Stänker med blod; Solen då svartnar Midt under sommarn, Vinden förändras till skadlig från god. Sitter allt upprest Häxornas Herde? Slår han, å högen, Harpan med fröjd? Gal då i skogen Eldröde hanen, – Fjalar han heter, – från dunklande höjd. Nu gal hos Asar Gullkam, och väcker Alla de hjeltar I Härfaders gård: Djupt under jorden Gal ock en annan, Sotbrun, som håller i Hel-hemmet vård. Gällt framför Gnipas Häll tjuter Garmer; Freke ur fjättern
Rdr banko befrias från så väl remonterings-skyldigheten, som underhållet och uppsättningen af beväringsoch beklädnads persedlarne, och att om detta förslag ej skulle finnas lämpligt, ”något annat mera ändamålsenligt för denna skattejemkning måtte af behörigt Utskott uppgöras.” 2:o af Riksdagsfullmäktigen Anders Medin från Kronobergs län, hvilken framställt följande förslag, nemligen: att nuvarande Infanteri-indelningen inom Småländska provinsen och de flera, som med denna blifvit lika eller hårdare roterade, måtte upphäfvas, och en ny indelning verkställas efter förmedlade hemmantalet med mantal till hvarje soldat-rote, likväl på det ä tt, att icke allenast alla sedan första indelningen tillkomna förmedlingar blefve beräkna - Statssamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Utlåtande, N-o 4i. 5 de, utan äfven hvar och en, som innehade oförmedladt hemman, efterlåtes att före den sålunda föreslagna nya indelningen söka förmedling efter gällande stadgar, och tillgodoberäkna sig en sådan, i laga ordning tillkommen, förmedling; eller ock att, derest Svenska Arméen icke skulle anses tåla den minkning i numerären, som genom verkställighet af den föreslagna åtgärden kunde blifva en följd, Småländska provinsen med de Heres roterings-skyldighet ändock måtte nedsättas, efter hvad i nästföregående punkt blifvit föreslaget, på det sätt, att hvarje indeld rote, som med beräkning af redan tillkommen förmedling och af dem, som inom viss, för sådant ändamål bestämd tid, hädanefter åginge, skulle komma att utgöras af mindre än 2| hemman, måtte tillerkännas en motsvarande ersättning för öfverroteringen, att utgå af allmanna medel, efter hvarje läns markegång; men att, för den händelse nyssnämnde alternativ skulle förkastas, rotehållare ne åtminstone måtte befrias från annan eller större tunga af roteringen, än som, genom de upprättade knekte-kontrakterna blifvit bestämd, och att således sedan hvarje rote lemnat boställe af föreskrifven storlek, samt till soldatens allöning och beklädnad erlagt 25 daler kopparmynt eller 11 Rdr 5 sk. 4 rst. banko, den öfriga kostnaden för roteringens upprätthållande skulle blifva godtgjord af allmänna medel, hvarigenom rotehållarnes onus blefve lika med hvad enligt knekte-kontrakten borde dem åligga. 3:o af Riksdagsfullmäktigen Per Nilsson från Christianstads län, hvilken, under åberopande af nödvändigheten att förminska kostnaden för Arméen, så att icke landets krafter uttömdes under freden och lemnade detsamma försvagadt och modlöst vid ett infallande krig, föreslagit,
Olyckan eger allt en brodd skarp nog att tvinga mig till det, trots min fruktan; och eger den icke det, då är det ju heller ingen ohjelplig olycka, och då fins det heller intet skäl att dö. Jag vill icke ha blommor på min kista, icke en enda. Det är icke för det jag tycker illa om bruket, tvärtom, det är vackert; och jag skulle önska att mitt sista hvilorum vore höljdt af blomster, icke sorgens enfärgadt hvita och gröna, utan lifvets yppiga färgprakt, ty allt, som lefver i sol och ljus, är lika skönt fast jag lemnar det. Jag skulle önska mig blommor, som en sista försäkran om att någon höll mig kär, om än aldrig så litet; jag skulle önska mig dem som en sista helsning från det som ungt och lefnadsgladt mött mig på min väg; jag skulle önska mig dem som tecken till att någon med ett ögonblicks saknad tänkte på att min plats blifvit tom. Och ändå ville jag icke ha dem, ty de skulle endast vara ett hån öfver mitt lif. Menniskor som aldrig gifvit mig för ett öres värde när fattigdomen tryckte mig, de skulle lägga ut penningar till kransar; nu, då all verldens goda icke längre kunde göra mig någon nytta! De som stått mig nära i lifvet, utan att räcka mig en hjelpsam hand, de skulle tro sig ha godtgjort allt genom blommor och snyftningar. De som svärtat mitt rykte skulle vilja hedra mitt minne. Personer, som jag hållit ifrån mig så länge jag mäktat, skulle närma sig nu, derför att min döda kropp icke kunde rysa tillbaka för deras falskhet och lögn. Nej, jag vill icke ha blommor på min kista! Icke en enda.277 Utdrag ur mitt bref till Bernhard M. d. 15 Febr. 86. – Nu undrar jag så mycket om det fins någon likhet mellan ditt sinnestillstånd och mitt. När jag har gått här och bitit tänderna samman öfver den ångest jag känner när arbetsförmågan är borta och när jag tviflar på mig sjelf, då har jag så ofta tänkt på dig och känt sådan lust att räcka ut handen som man räcker den åt en gammal vän. Och jag undrar om du icke trots mina kantigheter kan tro mig vara sann.
I anledning af hvad den sista talaren anfört om några muntliga yttrandens remitterande till Utskott, får jag hemställa , om icke tidsutdrägt och kostnad förorsakats genom den välvillighet, som vid förra Riksdagarna blifvit bevisad dem, som talat, att nemligen deras yttranden blifvit till dem aflemnade, för att genomses före deras afsändande till Utskotten. Ridd-Ord. föreskrifva-, att sådana muntliga anföranden, som remitteras, böra till protocollet afgifvas, vid påföljd att de eljest afsändas sådana de blifvit uppfattade. Jag får således hos Hr Gr. o. Landtm, anhålla, att den §., som innehåller detta stadgande, måtte någon tid vara anslagen, på det hvar och en må erinras om sin skyldighet i detta afseende. R. o. Ad. beslöt, att de, i anledning af i:sta och 2:dra punkterna i PresteSt:s den 4 dennes föredragne Prot.-Utdr. af den 11 sisll Jan., afgifna yttranden skulle åtfölja den beslutade remissen till StatsUtskottet. 96 D-cn io Februari i f. m. Företogs till pröfning den sedan sista Riksdag hvilanda, föreslagna nya redaction af i:sta punkten i 5g §. Riksd.-Ordn., att utgöra denna §:s esta mora., tillika med den jemväl hvilande, i sammanhang dermed föreslagna förändrade redaction af TryckfrihetsFörordningens 2 §:s 4 morn. Hr Montgomerie, Gustaf: Då den förtidiga discussionen i detta ämne föreföll, yttrades, att det nya Lagförslaget icke skulle innefatta tillräckliga garantier mot missbruk. Jag skulle tro tvärtom, emedan det innehåller, att prolocolls-tryckningen kan ske antingen fullständigt eller i justerad t sammandrag, så mycket hellre som ordalydelsen i nu varande 5g §.
RiksSt:ns beslut i den ifrågavar. punkten erinra derom, att detta sätt att tolka ett beslut grundar sig på den procedur, som inom alla embetsverk och domstolar äger rum och som stödjer sig på 23 cap. 4 §tn Rälteg.b:n, der det heter: ”1 andra saker stånde vid de flestes mening, som på en grund sig stöd ja, äntå att flere meningar äro, som af olika grund komma.” Det är denna logiska uppfattning af hvad som fordras för att. bilda ett beslut, som ligger till grund för den uppfattning, hvilken ägt rum inom StatsUlsk. Jag tror att Utskrs sätt att uppfatta sitt beslut, så väl i denna, som öfriga punkter, hvilka utgå från samma cathegori, icke bör anses kunna vara underkastadt ett ögonblicks tvekan. Ett annat förhållande kan äga rum i afseende på 24 voter:sproposln, rörtde hvilken alla Stånden fattat olika beslut. Der tnedgifver jag, att saken kan ses från olika synpunkter. Nälden voter:s-propos:n förekommer, utber jag mig att deröfver särskildt få yttra mig; men hvad den ifrågavar. punkten vidkommer, så anser jag alldeles bestämdt, att votertspropos:na icke kunnat uppställas på annat sätt än som skett. Uiskts yttrande i i:a punkten blef derefter af R. o. Ad. godkändt. 2 punkten. R. o. Ad. godkände så väl Ulsk:s yttrande, som de föslagna voler:s-propos:na. 3 och 4 punkterna. Dessa båda punkter ansågos icke erfordra annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. Hr Westfelt, Nils: Uti den af Frih. Cederström afgifna reservationen anhåller jag alt få instämma. Jag var så väl inom afdelningen, som inom Ulsk., af olika tanke roed pluralileten. Jag ansåg visserligen, att sedan Utsk. börjat beträda en bana, borde det framgå på densamma och icke vara inconseqvent; men jag har icke kunnat anse detta fortgående annorlunda än såsom en praxis från 1809 års riksdag till den närvarande.
I enlighet med det ampla förord, som af Vägoch Vattenbyggnadsstyrelsen, i underdånigt betänkande angående arbeten, som borde med statsbidrag understödjas, den 15 September 1856 afgafs, och hvari Styrelsen uti första klassen af dylika arbeten uppförde den kommunikationsled jag åsyftar, föreslog Kongl. Maj:t, i Dess till Rikets Ständer vid 1856 års riksdag aflåtna Proposition angående Statsverkets tillstånd och behof, att till anläggande af kanaler, genom hvilka sjöarne Asnen, Salen, Helgasjön och Asasjön med flera vattendrag deromkring skulle förbindas med hvarandra samt med en jernväg emellan Almundsryd och Carlshamn, måtte anslås ett statsbidrag af 525,000 R:dr och att såsom låneunderstöd till nämnde jernvägs anläggning måtte anvisas ett belopp af 825,000 R:dr R:mt. Detta förslag, som finnes behandladt i särskildt utlåtande af Stats-Utskottet (N:o 163) tillstyrktes af Utskottet under vilkor, som vid dylika understöds beviljande voro vanliga, och blef också, i enlighet dermed, af Rikets Ständer bifallet i slutet af år 1857. Tyvärr inträffade just vid nämnda tid den svåra penningekris, hvars hämmande inverkan på företagsamheten i alla rigtningar vi alla minnas, och hvilken äfven uppenbarade sitt inflytande på ifrågavarande angelägenhet. De vilkor för åtnjutandet af de beviljade understöden, dem Rikets Ständer föreskrifva, och bland hvilka äfven fanns det, att det tillämnade bolaget, med aktieteckning för en million R:dr, skulle innan den 1 Oktober 1858 vara bildadt och föreskrifna förbindelser och säkerhetshandlingar deponerade samt arbetet å kommunikationsleden jemväl dessförinnan påbörjadt, kunde icke upp - 168 Motioner i Preste-Ståndet 4865. N:o 74. fylla?; och af denna orsak ensam förföll för den gången det vigtiga företaget; hvarefter de för ändamålet anvisade medlen vid nästföljande riksdag af Riksgälds-kontoret återställdes till Rikets Ständers disposition.
Efter det af Hr Gr. o. Landtm, af gifna yttrande vill jag icke uptaga tiden med detta ämne, utan förenar mig med Gr. Anckarsvärd och Hr Cederschiöld. Hr Cederschiöld: Jag vill endast i ani. af hvad Gr. af Ugglas yttrat derom, att, då R o. Ad. har rättighet att välja, men det icke är föreskrifvet på hvad sätt valet skall ske, Ståndet skulle kunna updraga det åt andra, fästa uppmärksamheten derpå, att alla val inom Stånden skola ske direkte, då icke Grundlagen uttryckligen föreskrifvit att de skola ske genom Elektorer. Anmäldes och emottogs en Depuhn från Vällofl. BorgareSt., anförd af Rådmannen i Stockholm Johan Gustaf Brodin, som yttrade: Till H. R. o. Ad. frambäras vid innev:de Riksmötes början, genom oss, BorgareSt:s Deputerade, Ståndets vördsamma helsning och lyckönskan. Nu, som tillförene, innebär denna helsning uttrycken af BorgareSt:s utmärkta högaktning för H. R. o. Ad. Nu, som tillförene, innebär lyckönskningen till de förestående vigtiga öfverläggningarne BorgareSt:s öfvertygelse om H. R. o. Ad:s nitiska och uplysta medverkan till en sådan utgång af Riksdagsförhandlingarne, som med Fäderneslandets ära och sällhet öfverensstämmer. Med dessa tänkesätt anhåller BorgareSt. att få vara i H. R. o. Ad:s fortfarande ynnest och bevågenhet inneslutet. Härtill svarade Hr Gr. o. Landtm.: R. o. Ad. emottager med tacksamhet den helsning, Hrr Deputerade från det Vällofl. BorgareSt. öfverfört. Bland de många vigtiga frågor, som skola utgöra föremal för denna Riksdags verksamhet, komma sannolikt flera att omfatta utvecklingen af landets industri och materiela krafter, och R. o. Ad. vet att vid deras Den 22 Oktober. 13 behandling upskalta värdet af det Vallofl. BorgareSt:s uplysning och erfarenhet.
Man kunde ju, för att bespara samhället en större utgift på en gång, endast förhöja det föreslagna arrendet', 12,000 R:dr, med ett räntan af den ofvanberäknade skatteköpeskillingen motsvarande belopp, eller, då denna å 6 procent skulle utgöra 4,538 R:dr 50 öre, med en rund summa nedsatt till 4,000 R:dr, hvarigenom inga andra förändringar i Kongl. Maj:ts Proposition komme att ega rum, än den af Utskottet föreslagna samt arrendets förhöjande till 16,000 R:dr. För egen del tror jag att samhället, sådant det efter föreningen skulle blifva, billigtvis kunde med denna åtgärd vara belåtet, helst om i betraktande tages dels att Statens uppoffring, om den noga beräknades, kanske ändå icke vore så ringa, och dels att Göteborgs stad dessutom otvifvelaktigt gör en god vinst på affären genom egendomens framtida upplåtande till enskilde köpare i smärre lotter och byggnadstomter, hvilka nog komma att betalas bra i en stad med det läge och den företagsamhet, som onekligen finnes och är rådande i Göteborg.” Häruti instämde Riksdagsfullmägtigen Per Nilsson från Christianstads län. STOCKHOLM, TRYCKT HOS ERIC KÅHRE, 1866. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 74, l Hl>o 14. Ank. till Exp.-Utsk. (len 2G April 1 8G6, kl. 6 e. m. Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riksstat ens Nionde Hu fvudtit el. (U. A.) Af Nionde Hufvudtitelns tväuue afdelningar fastställdes den ena eller Pensiom-staterna vid sistlidna riksdag till 501,495 R:dr 58 öre.