Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Med en massa obestridliga siffror, hufvudsakligen hemtade från den af regeringen 1872 tillsatta » Commisaionen for utredande af jordbrukets läge i Ryssland », bevisar han, att i de flesta guvernement den rena a / kastningen af bönder jordlotter icke betäcker de bönderna ålagda inbetalningarna. Med andra ord, bonden lemnar till staten icke blott hela den verkliga inkom * tien af jorden utan dessutom äfven en del af sitt personliga arbete.än 30 verst (32 kilometer) från den kommun, där man har hemortsrätt, utan pass. Men under det de högre klasserna (adels * män, tjenstemän, köpmän o. s. v.) hafva pass pft lifstiden och derför fritt kunna resa hela riket omkring, erhäller bonden pass blott på ett &amp; r, men passet får inte utlemnas förr än bonden har betalt alla sina skatter ooh utskylder. På många ställen uppgå skatterna på grund af misflväxt, eldsvådor, epidemier o. s. v. till 30 — 40 rubel (omkr. 65 — 85 kronor efter nuvarande kurs) för hvaije jordlott. » Utpressningssystemet » herrskar i hela Ryssland. En » isprawnik » (polischef i étt distrikt) kan mottaga » frivilliga offer » af tacksamme borgare, liksom Gogols » Gorodnil-schij », han kan i kreteförvaltningen tillåta sig tusentals otillåtna saker1 — allt sådant går lätt för sig. Men ve den isprawnik, i hvars distrikt skatt ej kunnat indrifvas från bönder! Naturligtvis är polistjenstemännens hela energi riktad på » utpiskandet » af resterande skatter, h vartill lagen lemnar dem vidsträckt fullmakt. Den bonde, som ej betalt sin skatt straffas offentligen med prygel, och om detta medel icke visar sig verksamt, bort-auktioneras hela hans förmögenhet för en spottstyfrer. Bonden kan icke ens fritt förfoga öfver den knappa afkast-ning, hans jordlapp lemnar honom, ty han kan icke invänta gynnsamma konjunkturer för försäljning af sin säd.
Domstolens ofvannämnde den 19 December 1820 meddeldle Utslag gifver vid handen, de i och för Löfås Silfververks drifvande från Statens sida beviljade förläningar och förmåner icke kunna utan interessenlernes i samma verk begifvande dem fråntagas, så vida icke bemälde interessenter varda lagliga förvunne alt i någon måtto hafva brustit i fullgörande af de utaf Bergs-Collegium i hänseende till verkets drift bestämde föreskrifter, så lärer, vid sådant förhållande, det af motionären framställde yrkande angående ovilkorlig indragning till Stats-Verket af ofvanberörde förläningar och förmåner icke kunna till någon åtgärd å Rikets Ständers sida föranleda. Deremot och enär ej mindre af Bergs-Collegii sednast afgifne och uti Utskottets memorial N:o 168 intagne berättelse, än ock af de utaf bemälde Embetsverk rörande Löfås Silfververk tillförene meddeldte upplysningar nogsamt visar sig, att Statens af Löfås Silfververk härflytan - Sials-Utskotlets Memorial, N.-o 286. 11 de inkomst under en lång följd af år i högst betydlig mån understigit årliga värdet af de till Verket utgående förläningar samt, under sådana omständigheter, det synes angeläget att någon åtgärd blefve vidtagen, hvarigenom
Föremålet för det förra slaget Creditpapper är att sätta i omlopp dels Cassa-be-* hållningar, dels Jluctuerande Capitaler. Föremålet för det senare slaget Cre>? ditpapper, är att begagna stående Capitaler. Men som andra Capitaler ej finnas, än antingen fluctuerande, eller stående, måste det Creditpapper, som för dess långa upp-» sägnings-termin af 4 månader icke kan begagna de fluctuerande Capitalerne, och som för dess låga ränta af 3 procent ej kan begagna de stående Capitalerne, vara fullkomligen ändamålslöst, och uppte ett verkligt oling i Creditväsendets historia. Utskottet, som troligen insett denna de föreslagna Qbligationernes märkliga bristfälfällighet, har sökt afhjelpa densamma medelst dem gifven belåningsrätt i Banken elter fulla Capital-beloppet; Utskottet har härigenom fallit i en annan olägenhet, till och med vådligare för Bankens säkerhet, än Obligalionernes inlösen a vista, nemligen följande: - Den 3o November f. m. i83 Banken upplånar 3 Millioner BancoSedlar mot utgifne 3-procents-ObIigationer. Banken utlånar samma 3 millioner mot invisningar. Hvad som influtit till Banken, är sålunda Ater utlånt Men nu komma Obligations-innehafvarne, hvilka enligt förslaget hafva rättighet beläna sine Obligationer till fulla Capitalbeloppet; de fordra denna belåning, hvilken, i afseende å Obligationernes långa uppsägningstid, af 4 månader, oftast måste komma i fråga. Hvarmed skall Banken verkställa denna belåning? De upplånade 3 millioner BancoSedlar hafva redan åter blifvit utlånade mot Invisningar; ingen annan tillgång återstår således, än prägling af nya Baneosedlar till Obligationernes belåning, utöfver det för Banco-sedelstocken fastställda maximibelop af 2g millioner R:dr.
Förklädda rofdjur äro ännu värre än de äkta. » Han höll länge hennes varma, fasta hand i sin, och när han slutligen släppte den, var det med en manlig tryckning. Kanske, kanske kunde hon lära honom ett nytt lifvets A. B. C. med tankar och allvar. Han sade lugnt: » Tack, fröken, för er goda vilja, och om intet annat blir af vårt vänskapsförbund, har ni åtminstone gifvit mig ett vackert minne. » I det samma kom en kavaljer för a t t hämta henne till kotiljongen. Hon reste sig genast. » Hvar är min handske? » frågade hon sö- kande. » Den är kastad, och jag har tagit upp den, » sade kapten Reuter sakta, » godnatt, fröken Tigrell. » » Ah godnatt; går kapten redan? » » Ja, nu har min s i s t a bal gifvit mig nog innehåll. » ELISABETH ERIK XIV I DIKTEN. GAR AF GEORG KUYLENSTIERNA. ANTECKNINNORDENSVAN. D ET är hufvudsakligen i två situationer, Erik fortlefvat i folkmedvetandet, den första den som Snoilsky besjungit — » kung Erik leker på luta » i sommarkvällen med mälarmånsken och åreplask och liten Karin i båten — den andra, som är besjungen af Nicander, Erik vid fängelsefönstret på Gripsholm, den fallne Erik, luttrad af lidande, beröfvad både drottning och kungavärdighet — » tungt är a t t vara konung utan krona ». Erik är och förblir den intressanta romantiska hjälten, och då man läser en från all d i k t n i n g fri skildring af hans görande och låtande — sådan som den af prof. Alin i den illustrerade Sveriges historia — så händer det nog man försöker inbilla sig, a t t historikern ej låtit tragiken i konungens öde och person komma till sin rätt, därför a t t han afklädt honom det poetiska skimmer, de » historiskt-romantiska » skildringarna begåfvat honom med. Men det är nog den nyktre historikern, som här har rätt. Historiens fakta tala ett annat språk än diktens.
777 lias ulaii uppmärksamhet och derföre får vördsamt anmäla* 1:0 Enligt Kongl. Majrts särskilde Kådiga befallningar till Stäts-Contoiret bär Herr Stats-Rådet m. m. Grefve Cederström uppburit åtskilbge Summor emot skeende redovisning; Men som denna icke annora lunda än Summarisk och ulan all vendea-* tion blifvit verkställd oell sådant icke instämmer nied ett ordentligt och fullständigt redogörelsesätt, hvilket utgör vilkoret för Statens Allmänna medels användande* tillstyrker Slats-tJtskoltet den underdåniga anhållan hos Kongl. Majft, att vedel’- Lönande, sorn af Statsmedlen uppbära förskott, elliot redovisning, anbefallas derföre afgifva Spesifiqve och verificerade räkningar, deröfver det Verk, soln medlen titgifVer, bör hafva tillsyn* 3:0 I följd af Kongl. Maj:ts lid efter annan meddeldte Nådiga förordnanden hafva de Tractamenten, som blifvit anslagji e till Militair-Ledamöterne i Kongl. Krigs-Hof-Rätlen; utgått af anslaget på RiksStatens ardra Hufvucl-Tilel lil! Reseoch Traclaments-penningar vid Civile förrättningar.
Ständer framhärda med djup un. dersåtlig vördnad, trohet och nit Sturmägtigste Allernådigste Konung Eders Kongl, Maj:ts Underdaaigste, tropligtigste tjenare och undersåter Pa Ridd. och Adelns Pä Pr§stTStånd§ts vägnar vägnar Carl Märner, /. A. Lindblom:* h. t. Landtmaskall?. fl. v. Talman,' Pä Borgare Ständets Pä Bonde-Ståndets vägnar vägnar H. Schwan. Lars Olsson. t h. t, Talman, n. y. Talman. Uppläst hos samtfliga Riks Stånden den 3 Augusti, Storpiägtigste Allernådigste Konung! T, ill Riksens Ständers Stats-Utskott har Eders K ongl. Majit behagat i Nåder remittera Eders Kongl. Majus och Rikets Götha HofRätts Skrif. veise den 14 sistlidne Eebrua i, deruti HofRätten hemställt, om icke detsamma, sorn nu på 3:ne Divisioner ej med bunne, att afgöra alla dit inkommande nftåi» kun4^ fillåtas hädanefter arbeta T)en i Augusti 4 3 arbeta på 4 Divisipner, samt till afdömmande af s|dna mål, sqm, enligt nu gällande .Lag fordra Sju Ledamöters pfvprvaro, 5 Ledamöter anses utgöra domfört antal; i hvilken händelse, till 4 Divisioners formerande, tvanne nya Ledamöter erfordrades, jemte tillökning i Betjeningen, af en Ordinarie CiyiJ Nqtarie, pn Brottmals föredragande och en Cantzlist, med Löner. Riksens
R:dr för Anneens materiel, och beviljade ett årligt anslag lill nästa Riksdag af 4^,000 R:dr, hvilket endast och allenast får användas till Bevärings-manskapets beklädnad; i följd hvaraf frågan, om de af Kongl., Maj:t äskade po,000 R:dr till förstärkning af Armeens materiel, förfaller., iff.de Utskottels förslag i denna del blef af Ståndet afslaget. zaide punkten, om anslag; förindelta Armeens vapenöfningar; Pr ol. Dl dr. d. i3 Aug, 1834.. Utskottets yttrande i denna punkt bifölls. 21 :a punkten, om anslag, för ExerciceSqvadroner och ExerciceCompagnier;. Ståndet afslog så väl tillökning i anslaget för ExerciceSqvadroner, som anslag för ExerciceCompagnier. 22:a punkten, om tillökning i anslaget för Bevärings-manskapets vapenöfningar;. Utskottets yttrande i denna punkt bifölls. 23:dje punkten, Indelta Infanteriets Lifmundering; 2l\de punkten, Durch-marche-kcstnader; och 25.te punkten, om upforande å Stat af åtskillige ersättningar; Betänkandet N;0 8r i dessa punkter bifölls. Slutligen beslöt Ståndet, det skulle Rikets Ständer hos Kongl. Maj;t i underdånighet anhålla, att Kongl. Maj:t i Nåder läckles, efter föregången noga undersökning af sakkunnige personer, låta uprätta -förslag till de indragningar och besparingar å Tredje HufvudTiteln, som kunna finnas tjenlige och lämplige, att samma förslag vid nästa Riksdags öfverlemna till Rikets Ständer, hvilka då icke lära underlåta, att, i afseende derå, vidtaga de åtgärder, hvartill förekommande omständigheter och vården om Rikets säkerhet kunna föranleda.
6 Slals-Utskollets Utlåtande, M 85» Ehuru Utskottet erkänner den nytta, som, genom en serskild ingeniörtrupps bildande, skulle kunna åstadkommas, har dock Utskottet, med afseende dels på statens inskränkta tillgångar, hvilka lill högst betydlig del medtagas till bestridande af utgifterna under denna Hufvudtitel, dels på det egendomliga förhållande, att manskapet vid den Svenska indelda arméen, i anseende till dess vanliga sysselsättningar, lätteligen torde kunna bibringas erforderlig öfning för uppfyllandet af de åligganden, sorn tillhöra en ingeniörtrupp, samt dels derpå, att vid arméens flesta regementen så kallade timmermän äro anställde, hvilka redan äro vande vid en del fältarbeten och derför vid sådanas utförande kunna tjena till förmän, ansett en serskild och värfvad dylik korps' bildande icke vara af oundgängligt behof påkalladt. Utskottet får alltså afstyrka Rikets Ständers bifall å det af Kongl. Majrt för bildande och underhållande af en serskild ingeniörtrupp äskade anslag. Hafvande Utskottet härmed besvarat de i detta ämne af Riksdagsfullmäktigen Bengt Gudmundsson m. fl. i förenämnde motion gjorde framställningar. 7:o. 1 påföljd af Utskottets, med föranledande af Kongl. Maj:ts derom fram ställde nådiga förslag, gjorda tillstyrkande, att det å Fångvårds-anslagct under 2:dra Hufvudtiteln uppförda aflöningsbelopp 829 R:dr för läkareoch själa-vård m rn. vid Carlshamns kastell, Dalarö skans och Waxholms fästning måtte till 4 Hufvudtiteln öfverflyltas, hemställer Utskottet, att berörde aflöningsbelopp varder tillagdt anslaget tili Kommendantsstaten, hvarunder detsamma lämpligast lärer kunna hänföras, och hvilket sistnämnde anslag alltså torde förhöjas från 6,765 R:dr 16 sk., som det för närvarande utgör, lill 7,594 R:dr 16 sk. 8:o.
Ingen skillnad i tullafgiften göres'om uti halfsidenband silket utgör blott en ringa beståndsdel. 2 32 — andra slag, derunder inbegripna sådana, hvari Gutta percha, Caulschuk eller likartade ämnen ingå 1 skålp. — 32 — 10 Barometrar, med eller utan fodral Bastmattor 1 streke 2 1 12 — 1 lisp. — 6 — 40 — Beck 1 lisp. — 12 36 — andra slag 1 skålp. — 9 40 — B enst) ari, Benkol eller Bister 1 lisp. — 8 — Bernsten, arbetad: oinfattad 8 16 — 1 skålp. — 40 -— infattad, väges med infattningen och förtullas såsom den. 1 — Bildhv%■g er iarbe ten af träd och Architektoniska arbeten 1 skålp. — 8 — Blecks/ngare-arbeten, ej specificerade: — 32 — olackerade 1 skålp. — 8 — 1 lackerade 1 skålp. — 12 — Blommor: 50 arli ficiela 1 skålp. 15 — 20 delar af arlificiela blommor 1 skålp. 5 — Bly: 45 oarbetadt, i tackor eller rullar 1 skeppul — 24 — arbetadt, ej specificeradt: — 6 — omåladt och olackeradt 1 skålp. — 1 6 — 24 — mäladt eller lackeradt 1 skålp. — 6 — 32 — Blyerts ‘ 1 lisp. — 8 Blyertspennor : — 20 — Timmermans 1 skålp. — 4 2 alla andra slag 1 skålp. — 24 — Batist; se Väfnader. Benspån, hänföres under spillning. Bilder, andra slag än konstnärs-arbelen; se Slöjdvaror, ej specificerade. Biscuit; se Porslin. Bister; se Bensvart. Blauholtz; se Färgträd. Blomster, torkade, hänföras under Apotheksvaror. Blonder; se Spetsar. Expeditions-Utskottels Förslag till underd. Qvantitet för Tullberäkn. Inf. Tull. Banko, R:dr sk. 20 r. Bly socker 1 skålp.
Carmela for upp vid ljudet af tonerna, vände sitt ansigte än mot fönstret, genom hvilket de trängde, än mot bordet, än mot Gabriello, och allt jemt växte lifvet i hennes drag: ljuset kämpade mot mörkret. Nu trädde den uppassande soldaten in i rummet och anmälde med hög röst: » Herr löjtnant, ångbåten är ' i sigte! » Gabriello reste sig från sin plats och sade högljudt: » Jag måste således bryta upp! Lefven väl, mina vänner! » Han spände om sig sabeln, grep en liten handväska, som var fästad vid en rem, och hängde henne öfver axeln. Alla trängde sig omkring honom, för att uttala sitt tack för den vackra festen, önska honom lycksam resa och ännu utbyta en sista handtryckning med honom, doktorns hand omslöt hans som ett skrufstäd. Under det musiken nedanför uppstämde sina melodier, närmade sig Gabriello långsamt utgången, helsande leende, allt jemt tillbakavänd mot den sida, der Carmela var. Hon hade långsamt rest sig från sin plats och med växande förvåning iakttagit allt, som passerade omkring henne. Modern, som också infunnit sig och hviskade lugnande ord i hennes öra, blickade djupt sorgsen in i ögonen, skakade långsamt och bekymmersamt hufvudet och Husgerådet. Sch. Sch. Klädedräg-ten. Gammal jägare. Matlagning-. Chokolad. lossade dervid hennes armar ur det omhölje, hon hittills burit. Nu trädde hon ett steg fram i det andra rummet, och med feberaktig hastighet flögo hennes blickar från Gabriello öfver till modern, derpå till de öfriga och åter till Gabriello; hela hennes gestalt bäfvade af krampaktiga snyftningar; som en förtvinad tiyckte hon händerna mot sina tinningar. » Farväl, Carmela! » sade nu Gabriello. Då trängde ett mergskakande skri från hennes qvalda bröst. I ett nu hade hon omslutit Gabriello, betäckte hans hufvud, hans ansigte med heta kyssar och tårar strömmade ur hennes ögon, lösande den stackars fängslade själen ur dess band. Derpå gled hon långsamt, medvetslöst ned till sin räddares fötter. Och det vardt ljus! Kärleken hade fullbordat sitt verk, hon var räddad.
Sedan vi genom Sländernas, af Kongl. Majit sanktionerade beslut på förra riksdagen fått en mera ordnad hypoteksbankrörelse, äro de inom landet bildade Hypoteksföreningar salta i tillfälle att åt jordegarne förskottera den summa, som för grundräntornas inlösen från Staten erfordras, på samma gång tillfälle är för Statsverket beredt alt nedlägga inflytande grundräntemedel uti Iliks-hvpoteksbankens obligationer. — Häremot må ingen göra den invändningen, alt de fleste hemman åro hos Hypoteksföreningarne pantsatte för redan erhållna lån och således icke kunna få mera; ty detta inkast vederlägges dermed, alt Hypoteksföreningarne vid lånens beviljande innehållit just eli kapital, svarande mot hemmanets grundränta. Såväl der lånet grundar sig på domarevärdering som bevillnings-taxering har afdrag skett för nämnda kapital, i förra fallet genom upptagande bland hemmanets utgifter af en häremot svarande årlig utgift och i sednare fallet genom det lägre värde, hvartill ett skattehemman blifvit taxeradt. Häraf följer att hvarje Hypoteksföreningarnes gäldenär har en, dess hemmans grundränta motsvarande summa innehållen hos Hypoteksföreningen och kan, genom räntans lösande från Staten få sitt lån hos berörda Förening höjdl med motsvarig! belopp. —• Del säger sig sjelft, alt hvar och en, som har eget kapital, begagnar detta i stället för att skuldsätta hemmanet; men äfven för den, som behöfver låna lösesumman, uppkommer den fördel, alt han i en framlid kan afbörda sig sin skuld tiil Staten, ty hypolekslånen amorteras på mindre tid ån fyratio år, dymedelst att den vinst, som på Föreningarnes lånerörelse uppkommer, faller Föreningens delegare lill. — Den fördel, som tillkommer Statsverket är så i ögonen fallande, alt icke någon tvekan om reformens genomförande borde uppstå, helst det faller sig klart alt inkassering af Riks-hypoteksbankens räntekupons icke skall medföra på långt när det besvär, som är förenadt med nu gällande räkenskaps-, uppbördsoch kontrolleringsbesvär. Ville man deremot besluta alt använda grundräntekapitalerna lill afbetalning på rikets skulder, vunnes ännu mera lättnad i Statsverkets räkenskaper, ulan att rikets ställning vore på minsta vis försämrad.
Men 2 omständigheter mäste härvid tagas i betraktande, nemi. dels huruvida icke den tillökning i trafik, som södra banan skulle erhålla genom att dragas upp emot Jönköping, blefve större, än om vestra banan drages flit. I detta hänseende gåfvo de uplysningar, som vi kunde förskaffa oss, vid handen, att om man fortsatte södra stambanan endast till Skånska gränsen, skulle den vid nästa riksdag stanna i en så föga fruktbärande ort, att deraf icke någon vinst vore att påräkna, så mycket mindre som den icke skulle leda till någon lättad trafik inom Småland och ej heller någon egentlig transport till Malmö kunde komma i fråga. Resultatet af dessa kalkyler •blef således, att framdragningen af södra stambanan skulle i ekonomiskt afs:de vara fördelaktigare än vestra banans dragning förbi Stråken, och det så mycket naturligare, som hela den trafik, som kommer från Småland till Malmö, måste begagna sig af jernväg, hvaremot trafiken från Småland till Götheborg kan under sommartiden begagna sjövägen genom Wettern och kanalen, samt till stor del består af sådana varor, som nästan endast kunna föras sjöledes, så vida det skall bära sig och gå med vinst. Vidare ansåg man sig vara skyldig att taga i betraktande, att, då här, snart sagdt, ett fritt val egde rum, vore det skäl att fästa afs:de på den ort, hvilken i alside å kommunikationer vore mest vanlottad, och det kan väl icke förnekas, att det inre af Småland befinner sig i detta hänseende i en ganska dålig ställning, synnerligen i jemförelse med Jönköpingstrakteu, som har lätta sjökommunikationer och dessutom redan befinner sig i en fördelaktig ställning, derigenom att jernvägen nu skulle stanna blott 3 mil derifrån. Dessutom uplystes det, att de arbeten, som nu återstå emellan Stråken och Jönköping, till stor del utgöras af sprängningar, murningar, kulvertar m. m., sorn icke kunna göras på en gång:; att ganska få arbetare kunna användas på hvarje ställe; att, äfven med betydlig tillgång på penningar, arbetet icke kunde gå särdeles fort, men att, när sjelfva det förberedande arbetet väl en gång vore fullbordadt, det öfriga komine att gå ganska hastigt. Om således R.
Ehuru Utskottet, i likhet med motionärerne, önskat, att bevillningen å Embetsoch Tjenstemäns samt Betjentes löner m. m. skulle kunnat, såsom rättvisa och billighet det kräfva, vid detta riksmöte åtminstone nedsättas till en procent, har Utskottet dock funnit betänkligt, att, under nuvarande förhållanden, göra någon ändring uti den för nämnde medborgare-klass från lång tid tillhaka stadgade andel i de offentliga bördorna; på grund hvaraf Utskottet icke vågar tillstyrka bifall till ofvan omförmälda motioner. Utskottet har fått emottaga flera motioner, angående nedsättning i bevillningen af handel och näringar i allmänhet, äfvensom af fast egendom, nemligen: af Herr Hjerta, som föreslagit att bevillningen enligt 2:dra Art. för handel, näring och borgerlig rörelse måtte nedsättas från 5 till 3 procent af det förflutna årets inkomst, hvilken nedsättning, enligt motionärens tanke, skulle leda till mera riktiga och fullständiga uppgifter af de skattskyldige, än nu är fallet; hvadan staten skulle föga eller intet derpå förlora; af Herr Henschen, som, för den händelse att bevillningen efter 2:dra artikeln för embetsman, borgare och andra näringsidkare skulle fortfara, ansett den böra för dem alla utgå efter samma tarif, hvadan, då den nu i 1 mom. 2 g. Bevillnings-förordningen intagne tarif säkerligen icke komme att ändras till embetsmännens betungande, den äfven borde blifva gällande för borgare och andra näringsidkare, hvilkas bevillning således aldrig skulle öfverstiga 3 procent af deras behållna årsinkomst; och har Herr Henschen, för den händelse åter att, såsom en annan ledamot af Ståndet föreslagit, tarifen för embetsmännens bevillning skulle komma att nedsättas, samma lindring ock borde tillgodokomma borgare och andra näringsidkare; varande för det framställda förslaget hufvudsakligen följande skäl anförda: att det vöre högst obilligt att bevillningen utgår efter högre procent för näringsidkare^, än för emhetsmannen; att det skulle för fattigare borgare och andra näringsidkare blifva ruinerande, om den nu Beviltnings-Ulskottets Betänkande, N:o 4.
Den ringa pluralitet af endast 7 röster, genom hvilken förslaget, oaktadt alla deraf förespeglade fördelar för den skuldsatta allmogen, blef af delta Stånd antaget, utvisar på ett anmärkningsvärd! sätt, till hvad grad tankarna äfven inom BondeSt. äro delade i fråga om det äskade lånets nytta för sjelfva jordbruket. Det är icke utan förundran, som jag finner, att så få ledamöter af B., o. Ad. yrka bifall till den härstädes förut beprisade K. proposm, hvilken numera synes nästan allmänt ogillas och således förmodligen jemväl inom detta Stånd Blir med acclamation förkastad. Deremot har Hr af Billberghs i reservationsväg nu väckta nya förslag vunnit ett lika kraftigt som oväntadt understöd. Jag vill visserligen icke förlänga R. o. Ad:s redan långvariga öfverläggning med anställandet af någon jemnförelse emellan de för det allm. sannolikt härflytande olika följderna af den K. propostns antagande och af berörde borgensförslags godkännande; men jag kan dock icke underlåta att vid detta tillfälle fästa uppmärksamheten på den omständighet, att enligt detta förslag skulle samma verk, som icke, utan stor svårighet, kan, emot en ganska betydlig ränta, på kortare tid få upplåna de medel, som erfordras till dess egna utgifters bestridande, ikläda sig betalningsansvarigbeten för stående lån till ett helt och hållet främmande ändamål mot lägre ränta, än cautionisten sjelf nödsakas erlägga. Antagligheten af den erbjudna borgen torde derföre med skäl vara tvifvelaktig; emedlertid kommer obestridligen det ifrågaslällda borgensansvaret, antingen det kan begagnas eller icke, att på ett högst betänkligt sätt inverka på Riksg.contts credit. Den mångfaldiga gånger ådagalagda stridigheten emellan det nu ifrågavar. låneförslaget och R. St:s vid denna riksdag fattade beslut i afseende på det s. k. silfverlånet vill jag nu endast i förbigående åberopa, under förklarande, att de vidlyftiga muntliga och skriftliga framställningarna, i ändamål att bevisa, det någon sådan stridighet icke förefunnes, icke uti den ringaste mån kunnat ändra min öfvertygelse i detta hänseende.