Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Båtbyggeriet i Bohus län öfverträffa)’ de fleste andre orters. Synnerligast eftersökas de båtar, som byggas å Koster och Oroust. Inom Landvetters och Härryda socknar bereder sig allmogen någon biförtjenst genom förfärdigande af laggkäril, skeppsvirke, åror, stegar, m. m. som afsältas i Götheborg. Af ([vinnornas handaslöjder är föga annat alt nämna än ylle-och linneväfnader till husbehof. 19 Färglafvars insamling har tillförene utgjort en icke oväsendtlig näringsgren för den fattigare befolkningen, men är nu, i anseende till den minskade till gången derå, föga lönande. Ingenstädes inom länet har tjäru-brånning vunnit framgång, ej heller tillverkningen af pottaska eller salpeter. Endast i nordligare delen af länet kari någon förtjenst genom landvägaforsling påräknas, och består denna uteslutande af plankors och bräders forslande från närbelägna sågverk till stapeleller aflastningsorterna vid kusten,— mest på vinterföre. Såsom en binäring till jordbruket bör icke heller bränvins-bränningen lemnäs obemäld, ehuru denna näringsgren på sednare tid betydligen inskränkts, så att den icke kan jemföras med dess omfattning i de flesta andra landskap. Antalet af till beskattning uppgifne brän vinspannor, som år 1831 uppgick till 1480, utgjorde år 1841 endast 881, och hade år 1846 ytterligare nedgått til! 363, af hvilka voro i Under 10 kannor 10 till och med 20 kannor deröfver till och med 30 kannor 40 50 60 70 80 90 » » » » » » 1 klassen. 2 klassen. 3 klassen. De norra häraderna hafva derjemte, sedan genom Kongl. Förordningen den 24 Maj 1825 friare handelsförhållanden med Norrige in träd t, förmånlig afsättning af landtmannavaror å detta rikes gränsorter. 20 Antalet af sockenhandtverkare å landel har under de sednare åren i betydlig mån ökats.
Och det var verkliga klarinettoner, sä verkliga, att äfven personer med högt ut-veckladt musiköra kunde taga miste och anse dem framlockade ur en riktig klarinett Detta hände en gång den bekante musikdirektören R. Då han en sommarafton befann sig med några vänner i öfre våningen på Blå porten, hörde han plötsligt klarinettoner från den nedra. » Det var mig en huggare att blåsa », utropade han, » undrar, hvem det kan vara. » Den saken blef snart utredd. Den ypperliga klarinettisten befanns vara ingen annan än Holmgren, som hjertligt gladde sig åt att hafva med sin härmnings-konst kuggat en riktig musiker. — Förutom klarinetten kunde äfven flöjten med de ljufvaste toner komma fram (käppen på tvären), hvilka småningom 6änkte sig till klarinettens nästoner. Högst kostlig var äfven Holmgren, när han spelade sina så kallade » bondorgler ». Var hau i sitt rätta esse, utförde han, helst om han kom sig för dermed oombedd, detta musikaliska konststycke på ett sätt, att åhörarne » lågo dubbla » under paroxysmer af skratt. Med den trygga, högtidliga minen hos en bondorgelnist satte han sig till pianot och lät med tillhjelp af detta och ett skarpt frustande med läpparna en psalm gå af stapeln. Hvaije frustning återgaf en motsvarande ton i melodien, och det hela lät icke olikt en psalm, utförd på en gammal orgel med temligen bristfälliga blåsbälgar. På slutet, då » församlingen instämde », kommo tonerna djupt ur den exeqverandes strupe. Orsamarschen utförde äfven Flugis ofta på sitt egna vis, i det han, efter att för öfrigt hafva spelat stycket på piano med omisskänlig musikalisk talang, frambragte de tre sista tonerna genom att lika många gånger hastigt sätta sig på hela klaviaturen — något som gjorde ett högst komiskt intryck. Den bortgångne humoristen var bekant för sitt gästvänliga väsen. Han mottog gerna besök och tyckte om att, halfliggande på sin soffa, prata bort en aftonstund vid ett glas tillsammans med en eller par vänner.
Att förmå Regeringen till den äskade pådrift föregaf man; att den eljest skulle förlora folkets förtroende; att den finge abdikera eller resignera o. s. v. Huru konsequent passar icke detta in med den satsen: att Konungen, deri styrkt af Dess rådgifvare, bör styra land och rike, i enlighet med folkets, helst genom representationen, uttalade önskan. Regeringen allena skulle således göra sig döf och blind, för det negativa beviset, som så tydeligen uttalade sig, i den köld hvarmed den s. k. reform-angelägenheten uptogs öfver hela landet, oaktadt alla använde konster och bemödanden från den sidan, der intet beståndande duger. Den skulle inga lärdomar taga, af de märkligaste verldshändelse!', som kanske någonsin och inom så kort tid, och sä konvulsiviskt hemsökt en hel verlds-del? Det skulle således vara en alldeles odrägelig förödmjukelse, för en den ädlasta jag vågar påstå, ödmjukaste man, som troligen någonsin sutet pä en thron. Och för Dess råd, att ett 3:ne år gammalt förslag, hvars tillkomst ganska tillfredsställande förklarar sig sjelft, efter 3:ne, 230 Den 17 December. måhända mot 30 andra svarande år, ej uptages i sin helhet, af naturen, fast den derur nödgas uptaga mycket, i sina framtida reformer? Desse män skulle anse sig förpliktade, att, jag så må säga, undandraga sig nationens tacksamhet och framtida förtroende, för det att ett förslag, som ej i allo gillas och ej delvis kan antagas, måste modifieras, inpassas i de förändrade tider och förhållanden samt omständigheter? Eller månne någon lugn, opartisk man kan påstå, att denna tilldragelse här kan mätas med en, måhända i dag föreslagen och i morgon på föredragn:slistan kommande åtgärd, inför Engelska Parlamentet?
Dessa innefatta egentligen tvenne föremål; det första, om Passevolance-afgiften borde utgöras, enligt StatsRådets förslag, genom allmän Bevillning. Detta skulle endast vara att lyfta en lunga ifrån Rustoch Rotehållare, för att lägga den på andra medborgare. Hela denna fråga är af Utskotten så fullständigt utredd, att det icke kan sägas Den 36 October f. m. u5 förrycka nuvarande jordbrukares rättighet, att bibehålla denna afgift, sådan den för närvarande utgår. Den andra frågan, sorn Friherrn framkastat, är rättigheten för Rostoch Rothållare att blifva hörde i ämnet. 80 §. RegeringsFormen innehåller fullständigt svar härå. Slutligen har han äfven gjort den anmärkning, att man borde fordra redovisning för den nuvarande PassevolanceCassan, tillika med LifRegementets Passevolance-Cassemedel. Af Utlåtandet synes, att Utskotten icke ansett sig kunna tillstyrka Rikets Ständer alt fordra någon sådan redovisning, då 1812 års Contract om Truppers underhåll blifvit uppfyldt å Regeringens sida. Hvad åter LifRegementsPassevolanceCassan angår, så utgör det en ny motion, skild från detta ämne, och måste således isoleradt behandlas. I fall den serskildt kommer att remitteras, skall jag då deröfver yttra mig. Jag anser öfverflödigt att ingå i något besvarande af de högst otillbörliga tillmålen Friherren gjort Utskotten, angående inconstilutionel anda och köld för folkets intressen. Dessa yttranden må vara Friherren för dess egen räkning förbehållna. Den stora allmänheten skall icke låta missleda sig af dylika förespeglingar, hvilka synbarligen äro gjorda för att förvilla. Herr Rothlieb, Axel, uppläste följande:
S-årsberättelse för Blekinge Lön. 2 under våren, hvarefter torka inträffade och fortfor till medlet af Julii månad, då åter ymnigt regn föll och väderleken sedermera förblef regnig under hela återstående delen af sommaren, hvaraf inbergningen håde af Hö och Säd betydligen försvårades. Hveteoch Råg-skörden blef dock i allmän" het någorlunda gifvande, men alla Vårsäden gåfvo svag äring och på en del orter af Länet räknade man föga mera än aldra kornet i afkastning både afRåg, Korn och Hafre. Äfven Potatoes-skörden blef på de orter, som äga stark jordmån, inskränkt, och gaf blott sjette kornet, då deremot uti de orter som äga sandjord, såsom Gammalstorps och Ysane Socknar i Listers Härad, uppkastningen steg ända till i6:de komet. Den anmärkningsvärda skillnad visade sig detta år, att Bräkne och Listers Härader i allmänhet fingo dubbelt högre potatoesskörd, än Östra och Medelstads Härader, ett förhållande som icke ensamt kan tillskrifvas olikhet i jordmånen, enär den, inom dessa olika delar af Länet, onekligen finnes af håde sämre och bättre beskaffenhet så väl på ena som andra stället. Christian ©pels Socken i Östra Härad och Ysane Socken i Listers Härad hafva t. ex. begge sandjord, tjenlig för Potatoesskörd och häst gifvande under sådana år som det ifrågavarande; men under det skörden i Ysane beräknades till löfde kornet, uppgick den i Christianopel ej högre än till 8:de. Orsaken torde böra sökas i den omständighet, att Christianopel Socken är mera skogbevuxen och dess smärre åkerstycken, som blifvit till planteringen begagnade, således mindre varit tillgängliga tor solens verkningar, den tid af sommaren, då rotväxten bildat sig, då deremot i Listers Härad åkerfälten ligga helt och hållet öppna för solens åverkan.
Hvad Bevilln.- Utsk. beträffar, så är förhållandet ungefär detsamma, ty i bevillningens grunder kunna icke så stora och täta förändringar äga rum, och hvad den mycket citerade bränvinsförfattningen beträffar, så bör man väl kunna hoppas, att då, i anseende till den kortare mellantiden emellan riksdagarne, de mindre fel, som blifvit föranledda af hvad Ständerne vid den sist församlade riksdagen beslutat, förr kunna rättas, så hunne ej misstagen att, om jag så får säga, sträcka sig så långt ut i samma riktning, och opinionerna komme icke att öfvergå till den ytterlighet å en motsatt sida, som nu varit fallet. Uti BancoUtsk. måste äfven ungefärligen samma förhållande inträffa, då man vill veta, att ett misstag i finaneielia åtgärder kan under loppet af 5 år hafva en ganska ruinerande verkan, men då Ständerna förr komme åter tillsammans och blefve i tillfälle att förr rätta detsamma, så borde detta icke eller kunna leda till vidtagande af sådana extreraer å andra sidan eller sådana starka conflieter emellan de särskilda opinioner, hvilka äro kända under benämning af lånesystemet och strypsystemet, som nu så ofta äga rum, och hvarpå man ser nästan ständiga exempel uti debatterna inom hvarje Stånd. Jag ber äfven få fästa Hrrmes uppmärksamhet derpå, att det finnes en utväg att förekomma den alltför stora farhågan för riksdagarnas längd, dä i dessa hvilande grundlagsförslag förekommer, dels att R. St. skola äga rättighet att afgöra Utsk:s betänk, första gången med förändringar, utan att dem återremittera, och dels att riksdag ovillkorligen skall afslutas inom 6 månader, såvida ej Konungen och alla 4 RiksStm öfverenskomma om dess fortsättande. Man har talat om den osäker het i näringslifvet, som skulle åstadkommas genom tätare riksdagar, och man har dervid förmodligen förnämligast åsyftat tulllagstiftningen; men i detta hänseende äger samma förhållande rum, som jag nyss citerade i afseende pä fmance-lagstiftningen, nemi. att ett misstag i tull-lagstiftningen kan inom loppet af 5 år hafva ganska stora och vådliga följder för näringarne. Om då ett sådant misstag yppar sig, så är det väl bättre, att R.
Vid dessas undersökning befans åter, att den ena af dom, nämligen den som inverkade mindre störande, var behäftad med ett fel af sådan boskaffenhet, att densamma, i stillet för att, såsom vanligt, utsläppa strömmen stötvis i den yttre ledningen, åvägabragte en till en böljan svag och sedermera (under en liten bråkdel af sekunden) endast småningom tilltagande strömning i samma ledning. Denna enkla iakttagelse utgjorde nyckeln till lösningen af den föreliggande uppgiften: att vid telefoneringen bli oberoende af den telegrafiska induktionen.Sålunda kan en af ledningarne på en mångtrådig linie användas för samtidig telegrafering och telefonering, under det att de öfriga samtidigt begagnas för telegrafering. Att på detta sätt använda ytterligare en af ledningarne möter deremot hinder, icke från telegrafiens utan * från telefoniens .egen sida. Samma olägenhet af ljudöfverföring från den ena ledningen till den andra föreligger nämligen här, som då ttfenne samtal ega rum å vanliga enkeltrådiga telefonledningar, upplagda på samma stolpar. Det är då den telefoniska induktionen, som föranleder det obehaget, att det ena samtalet störer det andra. Såsom man redan hade funnit, undanrödjes emellertid den telefoniska induktionen högst väsendtligt derigenom, att vid telefoneringen användes för hvaije samtal dubbel-trådig ledning i stället för enkeltrådig. Man begagnar återgångstråd i stället för jordledning. För att med användning af telegrafledningame möjliggöra flera af hvarandra oberoende telefonsamtal utåt samma linie, blef det alltså nödvändigt att för hvarje sådant samtal upplåta tvenne trådar, dock utan att derigenom föranleddes nagon svårighet att samtidigt telegrafera på hvardera tråden särskildt. Telefonapparaternas inrymmande mellan de båda ledningstrådarne förmedlas vid hvardera ändan af linien genom kondensatorer, hvadan någon metallisk förbindelse emellan ledningstrådarne ej förorsakas af dessa apparater. Verkan från den ena apparaten till den andra beror äfven i detta fall af förändringar i kondensatorernas laddning, förorsakade genom telefonström-marne.
Då härtill komme, att stats-revisionen omfattade samma räkenskaper, som för året borde i Ölver-revisionsdepartementet granskas, funne Kongl. Kammar-rätten ingen annan möjlighet att så ordna gransknings-arbetet inom nämnde departement, att detta arbete kunde vora fullbordadt vid tiden för Rikets Ständers Revisorers sammanträden, an örn dessa kunde framflyttas A\ månader eller inpå följande kalender-är. Huruvida delta åter lämpligen kunde ske, ansåg Kongl. Kammar-rätten sig dock icke böra bedöma,; men enär annat sätt att lösa den förelagda uppgiften icke kunde af Kongl. Kammarrätten utfinnas, hade bemälda embetsverk ej tvekat att på denna utväg fästa uppmärksamhet. Att den granskning af Statsverkets räkenskaper, som Rikets Ständers Revisorer åligger, väsendtligen lättas derigenom, att räkenskapen förut undergått granskning i Kongl. Kammar-rätten, är uppenbart; och Utskottet anser alltså ingen åtgärd böra underlåtas, som kan vara erforderlig, för att betrygga verkställigheten al denna Kongl. Kammar-rättens föregående handläggning. Det medel härför, som Konni. Kammar-rätten alternatilt omförmält, att öka antalet af detta embetsverks tjenste-personal, finner dock Utskottet näppeligen kunna uppfylla ändamålet, helst, såsom Kongl. Kammar-rätten sjelf erinrat, svårigheten att emellan flere Revisorer fördela vissa större räkenskaper derigenom icke blefve undanröjd. Icke heller kan Utskottet tillstyrka någon åtgärd med afseende å den andra af Kongi. Kammarrätten ifrågasatta utväg, att några månader framflytta tiden för Rikets Ständers Revisorers årliga sammanträden, alldenstund sådant icke utan grundlags-föriiudring kan ega rum. Hos Utskottet har emellertid förekommit, att de stadganden, som genom Kongi. Maj:ts ofvanåberopade nådiga beslut af den 6 April sistlidne år meddelats, rörande terminerne för afgifvandet af de till Kongl. Kammar-rätten ingående räkenskaper, otvifvelaktig! skola utöfva ett väsendtligt inflytande på de förhållanden, hvarom nu är fråga.
Bergs-öfverstyrelsen åligger att upprätta förslag till distriktsfördelningen, afpassad efter orternas lägen och så att i det närmaste ett lika bevillningsbelopp belöper sig å hvarje valdistrikt; hvarefter Kongl. Maj:t, efter vederbörandes hö Saml. 2 Häft. 3 18 Konslitutions-Utskotlels Memorial M 3. mäste, ett på tillverkningsvärdet grundadt, mot en Fullmäktig svarande, röstetal må inom hvarje valdistrikt finnas. Villen skola ske inför den Magistrat inom valdistriktet, som Styrelsen öfver Bergverken, genom Konungens Befallningshafvande i Länet, derom anmodar, och å den dag, som för hvarje valdistrikt, af samma Styrelse, härtill utsattes och, genom dess försorg, inom distriktet allmänneligen kungöres; börande Styrelsen, tidigt före valet, låta tillställa den inom hvarje distrikt valförrättande Magistraten behörig längd öfver alla inom distriktet valberättigade, samt hvats och ens röstetal, utfördt i Riksdaler, efter tillverkningsvärdet: Och må ingen å denna längd upptagas, som icke, minst tre år före den dag, då Riksens Ständer, enligt Riksdagskallelsen, skola sammanträda, varit Bruksägare i Riket, eller der idkat annan sådan näring, som hörer till förädlingen of mineralrikets produkter. I)e väljande, som, genom förenämnde Kungörelse, till valförrättningen kallas, afgifve sina röster, efter Riksdalerlalet af deras tillverkningssummor, antingen personligen, eller medelst befullmäktigade Ombud, men alltid med slutna sedlar, så beskaffade, som i 71 stadgas: Och röste hvarje väljande blott på En i distriktets vallängd uppförd person; hvadan ock denna längd bör, före valet, till de väljandes efterrättelse uppläsas. rande, fördelningen fastställer, Skulle, till följd af förändrade förhållanden, ändring i distrikts-fördelningen finnas nödig, förhålles dermed, som nu är sagdt.
Emot detta kapitel hafva inom Högvördiga Preste-Ståndet framställts åtskilliga anmärkningar, gående hufvudsakligen derpå ut, att detsamma icke vore tillfredsställande för en strängare sedlighetskänsla, enär, förutom det att lönskaläge vore i allmänhet lemnadt strafflöst, der saknades straff för konkubinat, för lägersmål med flera personer, för qvinna, som håller sin kropp fal, m. m. I detta hänseende är det dock i första rummet af vigt att man för sig uppställer gränserna för kriminalrättens territorium; ty att sådana gränser böra finnas, lärer väl icke förnekas. I förevarande förslag är, i enlighet med rättsvetenskapens kraf och andra länders exempel, den grundsats uppenbarligen antagen, att endast egentliga rättskränkningar falla inom kriminallagens område och att ogudaktighet eller laster icke lyda derunder, så vida de icke, framträdande i yttre handling, tillika åstadkomma allmän förargelse eller störa andras frid. Tille man åter med verldsligt straff belägga hvarje i yttre handling framträdande ogudaktighet eller last, så vore man ute på ett fält, som antingen vore obegränsadt eller också icke hade andra gränser än godtyckets. Slösaren t. ex., som i lättja, under nattliga orgier, förspiller ej allenast det nödvändiga för sin fysiska existens, utan äfven sin både fysiska och moraliska helsa och kraft, — eller den girige, som med en till grymhet öfvergående hårdhet behandlar en redlig, fastän olycklig gäldenär, — är icke dessas moraliska förderf lika stort som dens, hvilken fallit ett offer för frestelsen till otukt? Och hvarföre skulle då icke äfven de förres laster inregistreras i kriminallagen? Hvilken vore den gräns, som derifrån uteslöte dem? — Meningen är ej. såsom en talare synes hafva antydt, att genom lastens undandöljande “befrämja sedlighetenmeningen är, att icke genom dess offentliggörande såra den allmänna sedlighetskänslan.
Remissen beviljades. ■ S. D. Upplästes de hos Rikets Ständers valde elektorer den 19 dennes hällne protokoller, af hvilka inhemtades, att till Rikets Ständers Justitie-ombudsman blifvit utsedd Kammar-rådet och Häradshöfdingen Sven Lorentz Theorell, samt till tians efterträdare, i händelse han innan nästa riksdag skulle afgå, Hof-rätts-rådet och Riddaren Grefve Carl Göran Detlof Mörner; och skulle Expeditions-Utskottet anmodas uppsätta och till Riks-Slånden inkomma med förslag till de förordnanden, som i anledning häraf böra för berörde personer utfärdas, äfvensom till den underdåniga skrifvelse, hvilken rörande förbemälde val bör till Kongl. Maj:t afgå. i 166 Prot.-Utdrag den 22 Februari 18SI. Från Vällo/l. Borgare-Ståndet. S. D. Vid föredragning af Rikets Ständers Elektorers protokoll den 19 dennes, enligt hvilket Kammar-rådet och Häradshöfdingen Sven Lorenz Theorell blifvit utsedd till Rikets Ständers Justitie-ombudsman, och Hof-rätts-rådet, Riddaren af Kongl. Nordstjerneorden, Grefve Carl Göran Detlof Mörner, var vald till Justitie-ombudsmannens Suppleant, beslöt Ståndet remiss till Expeditions-Utskottet för uppsättande dels af erforderliga konstitutorialer, dels af förslag till den underdåniga skrifvelse, som, rörande nämnde val, bör till Kongl. Majit afgå. S. D. Föredrogos ånyo Stats-Utskottets utlåtanden: N:o 46, i anledning af väckt motion, angående befrielse för utsockne-frälsehemmanen i Halland från skyldigheten att erlägga rote-vakans-afgift; återremitterades; och N:o 47, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition, angående eftergift af kronans rätt till dana-arf efter enkan B. H. Sandelin.
Denna Nämnd träde samma dag den blifwit wald tillsamman. En af samtlige Ledamöterne deruti utlottes först, hwarcfter de öfrige röste, man för man, och icke Ständswis, med slutna Sedlar, öfwer den stagan: Om alle Högsta Domstolens Ledamöter äga Riksens Ständers förtroende och böra wid deras Syslor bibehällas? Beswaras denna fräga enhälligt eller af de fleste röstande med Ja, blifwe dä Högsta Domstolens samtlige Ledamöter bibehällne. Beswaras den äter med Nej, sä uppgöre hwar och en af Nämnden en sluten Lista pä dem af Högsta Domstolens Ledamöter, flere eller färre, som han anser böra entledigas. De trcnnc ibland desse, som dä sätt det största antal af röster emot sig, ställes hwar efter annan under en ny omröstning, hwarwid twä tredjedelar af röstcrnc fordras emot den eller dem, som skola anses wara frän Riksens Ständers förtroende uteslutne. Vlifwe han eller de derefter af Konungen, hos hwilkcn Riksens Ständer härom anmälan skola göra, ifrän Embetet genom Nädigt afsked stiljde. Dock tillägge Konungen honom eller dem hwardera en ärlig Pension till lönens halstra belopp. 8 104. Ej mä Riksens Ständer ingä k nägon särskild pröfning af Högsta Domstolens Beslut, eller Bilaga till Mem. N:o 1. 57 någon allmän öfwerläggning derom uti Nämnden förefalla. 8 105. NiksenS Ständers Constitutions-Utskott äge att äska de Protocoll, som uti Stats-Nädet blifwit förde, utom deni, som angä Ministcricllc ärender och Commandomäl, htvilka endast i det, som rörcr allmänt kända och af Utskottet uppgifna händelser, ma kunna fordras. 8 106.
Du har blifvit konservativ, har du, reaktionär och stukad af motgången. Jo, du har blifvit skön af att komma ut i verlden, VÄRFLOD KRISTOFER. inte i hela mitt lif gjort någonting som är värdt försvar. Men jag skall försöka nu, och då skall du få se, Wolff, gräla, för jag behöfver svängrum. hur stukad jag är... Men ni få gå in i mammas rum och PASTORN, stucken. Gå på du! Jag tänker inte försvara mig, för jag har Jag har bara försvarat mig själf. Han går in i fru Germans rum. FJÄRDE SCENEN KRISTOFER. WOLFF. WOLFF. Adjö, Kristofer. KRISTOFER. Stanna, Wolff! WOLFF. För att ta emot tillrättavisningar af dig? KRISTOFER, häftigt, pekande på dörren till vänster. mer du aldrig med din fot hit in mer! WOLFF. Om du nu går ut genom den dörren, Wolff, så kom Hvad är det åt dig, Kristofer? FJÄRDE AKTEN KRISTOFER. i dag, bar jag mig genast dumt åt som vanligt, men Då berättade hon för mig om gamla dagar, om sin Jo, det skall du få höra! När jag kom hit hem Sigrid häjdade mig och jag fick tala ensam med mamma. kärlek och sin sorg, och om hur hvarken jag eller du eller Sigrid förstått henne. Det var nära, att jag inte hade gjort det nu häller. Men när jag ser oss alla midt i detta elände, när jag i dig ser, hurudan jag själf varit, och i presten hurudan jag var nära att bli, så vaknar en mängd tankar hos mig, vet du, som smugit sig på mig medan jag varit borta, som jag tagit för tvifvel och miss tröstan... men som egentligen hade bort vara mina bästa den här gamla hornlyktan. förhoppningar. (Pekar på sin panna.) Och det börjar ljusna i WOLFF. Hvad vill du göra då? KRISTOFER. som vi ingenting gifvit, men som älskat oss högst på jorden och i långa år gömt sitt hjärtas guld för att vi skulle komma och förtjäna det...