Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Iam etiam sermo est de viro, qui, ”nimis altus” apud suos vocatus, semper sibi vixit ac musis, supra et fortunae blanditias et vulgi favores; qui hyperboream libertatem, iustam illam, celsam, monticolis et nunquam victis nativam, eoluit ita, ut leges esse doceret sacrosanctas, mentem verò liberrimam; quin ita, ut, cuius noluit gratiam, mirificè placeret Regi; hunc enim miro modo tantus republicanae magnitudinis, dominatricis eloquentiae, regni popularis tenebat amor velut poeticus quidam, ut non Augustum magis imitaretur, quam Periclem. Angående slutet af denna strid hänvisar den Brockhausiska artikeln till en uppsats i en annan – förmodligen också af Gräter utgifven – tidskrift179, hvarest man får se, ”dass bei dem rechtlichen und friedfertigen Charakter der Angegriffenen die ganze Fehde sich auf die discreteste Art endete, die Thorild immer erwarten konnte, aber auch verdiente”. Jag kan derom ingenting förtälja; till den sednare tidskriften, eller skriftsamlingen, har jag icke ägt tillgång. Efter ankomsten till Greifswald, och redan inbegripen i utarbetandet af sin ”Archimetri”, sände han framför den tre akademiska dissertationer. Den första (1797) besvarade frågan: Quis verè sit Eruditus?; den andra (1798) hade till ämne: Ordo Reipublicae Literariae atque Bi)bliothecae veré Academicae idem; den tredje (1798 handlade de Arte Professoriâ. Alla tre kunna betraktas såsom programmer för hans nu begynnande akademiska, bibliothekariska och professorliga verksamhet. I dem alla framblicka de ”archimetriska” åsigterna redan med full bestämdhet och med sina derefter städse bibehållna egendomliga termer.
För Ut - i6 Banco-UtskH Betänkande, N:o 91. skottet vill det synas, att afven om, under Ett a Två års lid, ingen rubbning i RänleCouponernes vSrde skulle hafva påkallat ett användande deraf, sådant ingalunda hindrade, att ju under ett påföljande år skakningar i den allmänna crediten kunde yppa sig, till hämmande hvaraf den motvigt, sorn vore alt påräkna uti ett enda Srs anslag, befunnes alldeles otillräcklig; 6:0 Såsom den förnämsta och hufvudsakligaste anmärkningen, hör slutligen ej lemnäs obemäldt, att Utskottet, för dess del, måste anse det vara en nära oförenlig motsatts, *tt en Bank, som måste, vid anfordran, inlösa med klingande mynt sina utställda Sedlar eller Mynt-Representativer, skulle under samma tid och derjemte uti den Inländska rörelsen hafva utelöpande sådana Obligationer, som hvarken äro på viss betalningstid ställde, eller af Innehafvaren kunna uppsägas, och som följaktligen måste i Börshandel stiga och falla. Lika lätt som ofelbart skall då Opinionen om det Bankens papper, hvars Credit tidtals rubbas och vacklar, öfvergå till misstroende för det Bankens papper, som aldrig bör eller får till sitt värde nedsättas. Och hvad annat än en sådan fortsatt farhåga skulle väl behöfvas, för att, antingen i förväg hindra eller inom några få år tillintetgöra det beslut - Banco-XJtslits Betänkande, N:o t)t. 17 slut om myntbestämning och realisation, som Rikets Ständer vid närvarande Riksdag fattat? Utskottet är alltså öfvertygadt, ntt, om biträden för de Lånebehöfvande, på längre tid, skola genom det allmännas mellankomst i dylik väg beredas, sådant ej kari eller bör till vägabringas annorlunda, än att upplånihgarne blifva, utan något Bankens inblandande, besörjde genom RiksgäldsContoiret, eller något Statens Verk.
Le till bada besia ändamål ansiagne Summor sammanräknas, utgöra de ett sammantagit belopp af 1,736,843 N:d. och dä blir blott 763,157 R:d., Hwad som af den föreslagne Bewillnings-Summan af 2,502,020 R:d. egenteligen kan anses såsom arnat till Stats-Werkets behof. För den som känner desias mängfaldighet och den brist som der merändels altid yppats, torde detta anslag, dä DefensionsWerket deruti är inberäknadt, snarare synas för lågt än för högt tilltagit. I anseende äter till möjligheten för de skattdragande att Utgöra den i fräga warande BewillningSSumman och sä wida som approximations,ealculen i det - Den 5 ZebruariL239 delta ämne kunnat gifwa någon wisihet, har Utskoltet trott siq kunna hysa en tröstande förhoppning. Om Stats-IWotlet i likhet med Auctor lill den gjorde anmärkningen wiste grnnda sitt omdöme pä Englands Exempel skulle det deraf kunna dragas helt andra slutsatser. Det skulle igenom upgifker kunna motsäga hwad anmärkaren helt lösligen anfört. Således skulle man kunna nämna, att dä Englands ärliga National-inkomster blifwit beräknade af somlige Författare (säsom l^enär. Luke) till 2z Millioner Pound Sterling, af andra, (såsom Leilo) till 24Z Millioner dito, samt ändteligen af en Utländning 6entr till 400 Millioner, hwilket mau ansett wara sä öfwerdrifwir att Leilo redan om sin beräkning yttrar, att wäl ingen sä högt upragit Englands Nakionattförmögenhet, är det likwäl en obestridelig sanning, att Englands af Parlamentet bewiljade utlagor är 1799 stego till 59 Millioner Pound Sterling och att de sedermera blifwit ökade.
Kristallerna förekommo endast nära ytan af snön, ej Bild af kristaller, funna på isen utanför Taimur; 30–40 ggr förstorad. i de djupare liggande snölagren. De hade ända till 1 mm. i genomskärning, voro af vidstående utseende och tycktes tillhöra det rombiska systemet, i det de bildade refflade på båda ändarna afstympade prismor med en tydlig genomgångsyta. Ty värr har jag icke kunnat på dem anställa några verkliga mätningar, emedan de efter en tids förvaring i luften vittrade till ett hvitt, icke kristalliniskt pulver. De lågo, utan att märkbart lösa sig, en hel natt i det vid snöns smältning bildade vattnet. Äfven vid upphettning föllo de sönder till ett hvitt pulver utan smak. Det hvita pulver, som bildats genom kristallernas vittring, analyserades efter hemkomsten (21 månader efter tillvaratagandet) och befans innehålla endast kolsyrad kalk! Detta ämnes ursprungliga sammansättning och härkomst synas mig ytterst gåtfulla. Vanlig kolsyrad kalk har det icke varit; kristallerna voro nämligen ej romboedriska och de visade ej kalkspatens genomgångar. Om arragonit kan här ej heller vara fråga, emedan denna visserligen kunde »af sig sjelf» sönderfalla, men i sådant fall hade det nybildade pulvret bort vara kristalliniskt. Hafva kristallerna ursprungligen varit ett nytt vattenhaltigt kalk-karbonat, bildadt genom utkristallisering ur hafsvattnet vid stor köld och sedan förlorande sin vattenhalt vid en temperatur af 10° till 20° öfver fryspunkten? Men i sådant fall hade de ej bort träffas på snöns yta, utan lägre ner på isens yta. Eller hafva de från verldsalltet nedfallit till jordytan och före sönderfallandet varit något ämne af en från terrestriska ämnen lika afvikande sammansättning som åtskilliga i meteorstenar på senare tider upptäckta kemiska föreningar? Kristallernas förekomst i det öfversta snölagret och deras sönderfallande i luften tala härför. Någon möjlighet att numera afgöra dessa frågor förefinnes beklagligen icke, men i alla händelser är detta fynd en ytterligare maning till de män, som resa i högnordiska trakter, att från ytan af snöfält, belägna långt ifrån de vanliga stråkvägarna för samfärdseln, med stor uppmärksamhet tillvarataga alla främmande, om än oansenliga ämnen.
Åtminstone kan jag icke föreställa mig, att en man med politisk sjelfkänsla, karakter och öfvertygelse skulle under dessa vilkor vilja inträda eller qvarblifva i styrelsen. Också hafva ju både Svenska och Norska StatsRåden undanbedt sig denna ära. Emellertid och ehuru jag gillar Const.Utsk:s tillstyrkande af K. M:s Propos., anhåller jag likväl alt dervid få erinra att Utsk. utöfver den K. Propos., som föreslog att H. K. H Kronprinsen skulle föra Regeringen »enligt RegeringsFormen» tillagt »med all Konungslig makt och myndighet». Detta tillägg kan jag icke godkänna, emedan det icke öfverensstämmer med Svenska Grundlagen att någon InterimsRegering i Sverige skall utöfva vissa Majestätsrättigheter. såsom att utnämna Grefvar, Friherrar och Adelsmän eller att slå Riddare. Detta tillhör ensamt Konungen sjelf eller en under Hans minderårighet tillförordnad Förmyndare, hvarom nu icke är fråga. Ett undantag i detta hänseende gjordes äfven af K. M. sjelf i Dess Propos. vid förra Riksdagen om den s. k. Prinsregeringen för de, enligt denna, inträdande interimsregenterna. 35 0 Den 23 September f. m. Samma undantag vore jemväl iakttaget i det på R. St:s bord till afgörande vid nästa Riksdag hvilande förslaget till ändring i 39 och 40 §§ Reg:sF:n, hvarigenom Kronprinsen skulle inträda såsom sjelfskrifven Regent, när Konungen för sjukdomsförfall eller reser utrikes. Jag hade fördenskull önskat, att ett sådant i alla hänseenden lämpligt undantog äfven här blifvit stadgadt och föreställer mig, att detta varit den K. Proposms mening. Men då jag numera icke kan hoppas framgång åt denna anmärkning och Const.Ctsk:s tillstyrkande dessutom är forrnuleradt efter Norska Storthingets redan fattade beslut, gifver äfven jag oförändradt bifall till Utsk:s förslag. Frih. Paykull, Joh. Gustaf, anförde skriftligen: Vid början af denna Riksdag hvilade på Ständernas bord ett grundlagsändrings-förslag, konseqvent upslSIdt till alla sina delar, med ändamål att ställa en K.
En verkan af denna olofliga Finska handel bar visat sig under sisth sommar. Svenske sedlars begagnande är såsom vi veta förbjudet i Finland, hvarföre Finska skeppare, som i Stockholm försälja sina varor, i vår bank utbyta de undfångne sedlarne mot silfver, men detta låter sig icke göra i Haparanda. De Finska myndigheterna mäste derföre se igenom linger med de Svenska sedlar, som för insmuget smör erhålles. Utan tvifvel är det derföre Finska Ban ken till ett härvarande handelshus öfversändt 150,000 R:dr b:ko, för hvilka af Bankofullmäktige begärdes silfverplantsar. Säkert är, att vår Banks silfver på detta sätt går till den Finska, så länge tullförsnillningen af smör fortfar. Denna kommer utan tvifvel att fortsättas intill dess K. M. och R. St:r förordna att smör, kommande från Norrbotten och Vesterbotten, skall tullbehandlas lika som komme det från Finland. Emellertid kostar omvägen och försnillningen alltid något, hvarigenom smörpriset Den ll Januari. 109 liöjes till förmån för våra jordbrukare i rikets mellersta och södra landskap. Jag anser följaktligen en nedsättning i tullen skadlig, och bestrider hennes vidtagande. Slutligen har man äfven föreslagit minskning i tullen å Ättika. Häraf införes ett så obetydligt belopp, att Kommerce-Colkm icke ens uptagit detri sammandraget af sina berättelser. Af speciflcationen synes att införseln år 1851 utgjort endast 7,900 kannor. Hvarföre skall man för en sådan obetydlighet göra en så ansenlig nedsättning som den från, 6 sk., lill 2 sk. 8 rist. för kannan, eller mer än hälften. Attika måtte väl inom landet kunna tillverkas i den mängd, att vårt behof deraf fylles. Jag anhåller, att dessa anmärkmr måtte få åtfölja remissen till Utsk. Hr von Knorring, Erik Oscar: Jag skulle icke hafva tagit R. o. Adis tålamod i anspråk, om jag icke ansett mig upmanad dertill af talaren före den siste. Mitt yttrande kommer att vidröra en specialfråga.
Jf hvarvid iagttages, att, genom tillskott af Riksgälds Conlorels andra härtill disponibla tillgångar, den insatta summan höjt-s till jemna 10,000 R:dr. 3:o I motsatt fall, eller derest Stats-Verkets behållna öfverskott och besparingar för åren i83p och 1840 skulle komma att understiga deras nu beräknade belopp, bör skillnaden häremellan af Riksgälds-Contoret innehållas, då slutliga återstoden utaf nu ifrågavarande medel i Banken insattes; dock med iagttagande jemväl i detta fall, att hela den insatta summan bör uppgå till det i näst föregående punkt bestämda jemna belopp. 4:o Så snart Riksgälds-Contorets Styrelse, éfter Riksdagens slut, kan, med ledning af det för detta Verk utfärdade reglemente, bestämma den summa, som, enligt ofvanstående i:a punkt, kommer att utgöra omförmälde Creditiv-fond, bör hälften at detta belopp på den serskilda räkningen i Banken insättas. Sedermera afsättas de till denna fond anslagna medel, genom insättning af en fjerdedel deraf, efter aflemnandet från Kongl. Stats-Contoret af 1839 ^rs öfverskott, och genom återstodens deponerande, sedan Riksgälds-Contoret kommit i åtnjutande af öfverskotten på 1840 års Stats-inkomster. 5:o På ifrågavarande serskilda räkning får icke någon invisning af Riksgälds-Contoret, före Rikets Ständers nästa sammankomst, utfärdas, derest icke förrberörde Creditiv-summa skulle dessförinnan, i öfverensstämmelse med Regerings-Formens föreskrift, varda af Kongl. Maj:t lyftad. Slutligen och under förutsättning, att Rikets Ständer bifalla hvad här ofvan blifvit föreslaget, får Utskottet hemställa, att Riks-Ståndens beslut inåtte varda Bauco-Utskottet meddelade, i] och för utfärdandet af de förändrade eller nj^a föreskrifter för Bankens framtida rörelse och förvaltning, hvartill dessa beslut kunna finnas föranleda; skolande StåtsUtskottet till upplysning härvid, så snart de på omröstning i För - Stats Utskottets Utlåtande.
Fråga om Halländska ulsocknefrälsets rotering väcktes sedan vid alla påföljande riksdagar, intilldess Kongl. Maj:t, uppå Rikets Ständers underdåniga begäran, under den 7 September 1756, i nåder förklarade, att samma frälse skulle då och för framtiden bibehållas vid utskrifningspenningars utgörande i stället för rotering, hvilket äfven ansågs förmånligt för kronan, enär Halländska roteringeu var inrättad pu den grund, att så många åboer, sorn annars skulle ut - 12 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:ö 29. göra 24 daler silfvermynt inskrifningspenningar, i stallet svara för en nålsman och således med iakttagande af den vanliga principen, att frälset deltager lill hälften emot krono och skatte för hvarje båtsman, skulle förlora 48 daler silfvermynt.” ”Sedan frågan på detta sätt var afgjord, ulgingo ulskrifnings-penningarne oafbrutet; deras belopp var år 1811, 3964 r:dr. Uti bevillningsförordningen den 15 Juni 1800 Art. 2 § 5 mom. 5 stadgade Rikets Ständer, att de hemman, som voro fullkomligt fria från rotering, skulle erlägga en rotelrihets-afgifl af 8 r:dr, hvarifrån dock undantags provinsen Halland, samt i allmänhet alla de hemman, hvilka för en slik roleriugsfrihet förut betalte, eller hade annan, emot voteringen i någon måtto svarande, tunga; och någon rotefrihelsafgift utgick således icke af de Halländska ulsocknehemmanen, emedan åboerne å dem betalte utskrifningspenningar.
Verneau bugade sig ännu en gång och gled ut ur mottagningsrummet. BERÄTTELSER GUDSFREDEN Det var en gång en gammal bondgård, och det var en julafton med tung himmel, såsom före ett stort snöfall, och med pinande blåst från norr. Det var just vid den tiden på eftermiddagen, då folk hade brådt med att afsluta sitt arbete, därför att man skulle gå och bada i badstugan. Därinne eldade man så häftigt, att lågan slog ut genom skorstenen, och massor af gnistor och sotflingor flögo för vinden och föllo ned på de snöhöljda uthustaken. I och med det att lågan steg upp ur badstuskorstenen och reste sig öfver gården som en eldpelare, började alla människor känna, att julen var för handen. Pigan, som låg i förstugan och skurade, började småsjunga, fastän skurvattnet frös till is i baljan bredvid henne. Drängarna, som stodo i skjulet och höggo julved, började klyfva två vedträn i taget och svängde yxorna så lustigt, som hade arbetet endast varit en lek. Ur boden kom en gammal kvinna med en stor hög runda vörtbrödskakor på armen. Hon gick långsamt öfver gården in i det stora, rödmålade boningshuset, och kom försiktigt in i storstugan, där hon satte ned brödet på långbänken. Så bredde hon duk på bordet och lade ut brödet i högar, ett stort och ett litet i hvarje. Hon var en besynnerligt ful gammal människa med rödaktigt hår, tunga, släpande ögonlock och ett eget stramt drag vid munnen och hakan, som skulle halssenorna vara för korta. Men nu i julkvällen var det en sådan frid och glädtighet öfver henne, att man just ej kunde se hur ful hon var. Men det var en på gården, som icke var glad, och det var hon, som höll på att binda björkrisviskorna, hvilka skulle begagnas under badet. Hon satt framme vid spiseln och hade ett helt fång fint björkris framför sig på golfvet, men hon hade inga hållbara vidjor till att binda samman kvistarna. Storstugan hade ett långt och lågt fönster med små rutor, och genom dessa föll skenet från badstugan in i rummet, lekte på golfvet och förgyllde björkriset. Men flickan blef olyckligare, ju högre elden brann.
Majit gillat den af Departements-chefen uttalade åsigt att det skulle vara särdeles fördelaktigt, att berörda organisation blefve genast vid dess verkställande fullständigt genomförd, hvilken fråga, då derigenom de för organisationen på Hufvudtiteln tillgängliga medel skulle öfverskridas, blifvit till Rikets Ständers eget bedömande öfverlemnad; och enligt från Sjöförsvars-departementet erhållna approximativa beräkningar öfver de kostnader, som skulle föranledas genom vidtagandet af den anordning, hvarigenom de nya aflöningsstaterna komme att genast vid organisationens verkställande tillämpas i afseende å hela den för aktiv tjenst afsedda befålspersonalen, skulle för sådant ändamål erfordras ett särskildt anslag af 95,900 R:dr, deraf beräknats för officerskorpsen vid Kongl. Flottan omkring 29,200 R:dr, för officerskorpsen vid Kongl. Skärgårdsartilleriet 45,800 R:dr samt för underofficersstaterna 20,900 R:dr. Rikets Ständer anse vål, att det skulle för sjöförsvarets ordnande vara särdeles fördelaktigt om genast vid verkställandet af den förändrade organisationen utaf flottans officersoch underofficers-personal, tillgångarne medgåfve fullständig tillämpning af de nya aflöningsstaterna, och Rikets Ständer skulle således icke tveka att anvisa de för detta ändamål erforderliga medel, derest ej Statsverkets ställning i allmänhet samt mängden af de lika vigtiga föremål, för hvilka understöd af Statsverket vid denna riksdag påkallats, synts Rikets Ständer böra föranleda någon minskning i anslagsbeloppet.
För att vederlägga denna tillvitelse behöfver jag icke mer än erinra derom, att då Frih. Cederström hade bestridt remiss på den grund, att motionen vore lagstridig, det val var en nödvänighet för mig, som ansåg den icke vara lagstridig, att hemta mitt skal från beskaffenheteu af sjelfva motionen. Men jag vidgår derföre icke att hafva yttrat något i hufvudsaken, och jag förklarar, att det är just af aktning för den grundsats, att allt tal i hufvudsaken är onödigt, så länge man blott har att hålla sig vid formen, som jag icke besvarar Hr Dalmans och Gr. Björnstjernas yttranden. Jag, som strängt håller mig vid formfrågan, slutar med att begära propos. på det förslag, sorn blifvit gjordt af ’H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedt. Hr Gunther: Jag tillstår, att det djupt smärtar mig att här höra Gr. Björnstjerna yrka en sats, som icke öfverensstämmer med tendensen af de allvarliga och ihärdiga bemödanden, som den ädle Grefven -nedlagt i åtskilliga grundliga arbeten, rör:de både indelningsverket och beskattningsväsendet, hvilka arbeten erbjuda mycken upplysning åt hvar och en, sorn vill taga kännedom om dessa för fosterlandet vigtiga ämnen, och hvarigenom den ädle Grefvens minne fölblifver kärt och aktadt hos närvarande och kommande generationer af Svenska Nationen. Derföre smärtar det mig så mycket mer att höra den ädle Grefven nu uppträda såsom förespråkare för indelta armeen och andra indelta räntetagare, på bekostnad af det allmännas och de skattdragande indelta räntegifvarnes rätt. Jag förstår ej, huru indelta räntetagares anspråk kunna sträckas derhän, att någon vill till deras förmån söka genomdrifva ett lagförslag, som länder det allmänna till förlust och förorsakar indelta räntegifvare en olidlig börda.
H u s m ö d r a r! eBeötä-Wtvi-ncja-t utnötas wied o-tösata Den, som önskar fin och god anjovis, bör hos herrar handlande efterfråga Benj. G. Mollen &amp; C:os i Lysekil och i synnerhet Mollens » Victoria-Anjovis », hvilken är non plus ultra. sändes franko. Ny kurs börjar under oförändrad ledning nästkommande augusti månad. Ny, rymlig och för ändamålet fullt lämplig lokal å Björnsnäs herregård, vackert och sundt belägen nära Aby järnvägsstation samt 1 mil från Norrköping. Upplysningar lemnas i Stockholm å Fredrika Bremer-Förbundets byrå samt i Norrköping af doktorinnan H. Haglund, som äfven mottager anmälningar. för unga bildade flickor öppnas den 15 nästa augusti. Prospekt för skolan sändes på begäran af fru Mathilde Hiittling, född Gaudard, Alingsås. Eeferenser: i Stockholm, grefvinnan F. Leuhusen (född Hermansson), 36 Sturegatan. Fru Herman Ankarcrona, 5 Engelbrektsgatan. Fru Magnus Neijber, 22 Sturegatan. 1 Karlskrona: Landshöfdingskan grefvinnan U. Horn (född Sjöcronaj och Marindirektören Hugo Lilliehöök. I Göteborg: Fru Lina Ehedin, Brunnsparken. [1787] Sparsamma Fruar. Frö-priskurant Lilla Nygatan 17, Stockholm. 2093) som någon tid varit slutsåldt, är nu åter inkommet, hvarpå vi fästa våra ärade kunders uppmärksamhet. Priset är som förut 1 kr 50 öre och 2 kr. 50 öre pr but. med 10 procents rabatt vid kontant köp. L erbjuda största, modernaste sortiment af såväl enklare som eleganta General-Depöt för Skandinavien (G. 17458) [2001] Gammalt ylle och ull emottages dagligen till spanad, väfnlng af tyger, schalar, filtar m. m, OBS. Hvar och en fär sitt ylle tillbaka 1 form af garn eller väfnader. OBS. Nedsatt spånadsafgift, OBS, Ett parti schalar realiseras från 5 kr. OBS. Ett parti filtar realiseras från 5,75.
Besv.-o. Ekon.-Utsk:t Hr Nordenfelts d. 28 dennes bordlagde motion, N:o I41,ang:de en und. anhållan hos K. M. om utarbetande af en ny förordning i fråga om vattenverk m. m. Hr von Axelson, Johan Fredrik, afgaf två motioner, nemi.: N:o 148, angule förhöjning af det utaf K. M. äskade anslag till understöd åt officerare, anställde i utländsk krigstjenst; och N:o 149, ang:de pension åt framlidne Majoren Pontus Lagerbergs enka, Charlotte Lagerberg, född Lilliehöök. Dessa motioner blefvo till Stats-Utsk:t remitterade. Hr von Hedenberg, Ludvig August, väckte två motioner, nemi : N:o 150, ang:de anvisande af medel till Vesterbottens läns pröfnings-komité, såsom tillskott för bestridande af de i 7(5:te §:n bevillnings-stadgan omförmälde utgifter; och N:o 151, ang:de anslag för vidtagande af åtgärder til! förekommande af Umeå elfs utskärningar vid Ytterhiske by inom Umeå socken. Dessa motioner bordlädes. Hr Cederschjöld, Fredrik August, uppläste en motion, N:o 152, ang:de afskrifning af ett Apothekare-societeten bevil - 234 Den 29 November f. m, jadt amorterings-lån, emot öfverlåtelse till staten af den för Farmaceutiska institutet afsedda byggnad, och samma instituts upptagande bland statens läroverk m. m. Frih. von Duben, Gustaf: Jag ber att med några understödjande ord få till Stats-Utsk:t beledsaga den väckta motionen. Den deri gjorda skildringen af Farmaceutiska institutets prekära tillstånd är ingalunda öfverdrifven; den leder till den slutsats, att institutet måste gå under, om icke staten tager detsamma om hand. Så vidt jag förstår, är det en anomali att detta läroverk fortfarande till hälften underhålles af yrkets idkare, då i Sverige all annan undervisning fritt lemnäs af staten, och redan häruti ligger ett skäl för den föreslagna åtgärden.