Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 153. B. St. underdån. Skrifv. N:o 186. Motion N:o 269, om ändring i formuläret N:o 7 i nu gällande Bevill ningsförordning. Bevilln.—Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 samt Mern. Skrifv. N:o 210. Motion N:o 270, om ändring i 83 § af nu gällande Bevillningsförord ning, i fråga om bevillning för inkomst af kapital eller arbete, m. m. Bevilln.-Utsk. Betänk. N:o 9, Utlåt. N:o 14 .samt Mern. N:is 16 och 21. B. St. underdån. Skrifv. N:o 210. Motion N:o 440, om upphäfvande af det lagstadgande, som bestämmer att Magistrat skall förrätta bouppteckning efter alliden ofrälse person i stad, samt om upphörande af boupptecknings-proeenten, eller dess utgörande efter behållningen i boet. Uog-Utsk. Betänk. N:o 18 och Mern. N:o 24. B. St. underdån. Skrifv. N:o 34. Motion N:o 441, att terminsafgiften vid elementarläroverken samt alla undervisningsanstalter, som af Staten åtnjuta understöd, må upphöra. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 118 och Mern. Skrifv. N:o 174, 53 Mengel, Paill Fritz, frän Upsala län, Motion N:o 442, om ändring uti 89 § i mom. af gällande Banko-reglemente, i fräga om revision af Banko-diskontverkets förvaltning. Banko-Utsk. Utlät.
N:o 197, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 158, angående förändringar uti Kongl. Majrts Nådiga Instruction för BeklädnadsDirectionen e for Indeldta Infanteri-Regementena, m. m. Ståndet godkände Betänkandet N:o J 58, och lade Utlåtandet N;o 197, till handlingarne. N:o 199, i anledning af återremisser utaf Belänkandet N:o 178, rörande förändring uti beskattningen å qvarnar, m. rn. Lades till handlingarne. S. D. BevillningsLagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens på bordet hvilande Utlåtande N:o 18, i anledning af återremiss å Betänkandet N:o 9, angående Herr A. brunnii motion om ändring i nu gällande seglations-ordniug; blef nu åter föredraget och lades till handlingai ne. S. D. Föredrogos ånyo Lagsamt allmänna Besvärsoch EkonomiUtskottens på bordet hvilande följande Betänkanden: N.o 74, i anledning af åteiremiss af Betänkandet N:o 3o, angående gemensamma Nämnder för vården om Häradernes och Länens gemensamma angelägenheter. Ståndet vidblef sitt vid Utlåtandet Nto 3o, fattade beslut, och lade Utlåtandet N::o 74» handlingarne; Nto 75, med förslag till sammanjemkande af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående föreslagen Lagstiftning om fattigvården i Riket. Detta förslag blef i hela dess vidd af Ståndet godkändt; N:o 76, i anledning af väckt motion, att de af Kongl. Majtt och Kronan afyttrade Krono-skogar och parker i Riket ej måtte få styckas i mindre lotter, än de blifvit af Kongl. Maj:t och Kronan försålde. Bifölls. S. D. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets följande Betänkande och Memorial, blefvo nu åter föredragne:: 4;a Prot Uidr. den 22 Maj 184 i •
Plär, hos oss, hvarest man brukar sedel på de snart sagdt minsta summor, så har vattenstämpeln varit det bästa sättet, hvarpå man kunnat urskilja om en sedel vore falsk eller icke, och densamma torde än vidare böra bibehållas, emedan förfalskning af den förutsätter, att både pappersfabrikant, graveur och messingsslagare, sorn gör stämpeln, skola vara öfverens för att förfalska. Jag bade önskat, att Ban ° n eofullm. hade gifvit Hr Akerberg en summa penningar och latit honom resa: men det var ban icke belåten med, ulan ville göra ett mynt. Jag finnér ej skäl hvarföre man vidare skall engagera sig med honom. Skall man utsätta ett premium, så bör det förbehåll dervid göras, att den, som vill försöka sin skicklighet, äfven mätte underkasta sig att andre personer äro inne för att se huru arbetet tillgår, men icke pretendera att få sitta i ensamhet med sina machiner och andra saker; ty skall man ej få veta huru fabricationen tillgår, så afstyrker jag alldeles hela affären, ty en sådan jalousie gör att man ej vet hvarifrån blanquelterne fäs. Jag kan icke tillstyrka bifall till Utslcs förslag, i synnerhet om framställningen rör:de premium skall så allmänneligen förslås, att derom skall utfärdas en särdskild kungörelse. Gr. Horn: Om det vore meningen att genom det salari um, som skulle Hr Akerberg tilldelas, komma i erfarenhet att hans konst vore af intet värde, så kunde det vissersigen vara en negativ vinst för det allmänna; men jag fruktar att den är af det obetydliga värde, att den ej förtjenar den uppmuntran BancoUtsk. tillstyrkt.
Ännu en kvart och rutorna till deras bostad trycktes in. Kati hörde braket af kullvräkta möbler, och så steg vattnet vidare efter fullbordad sköfling. Och rundt omkring snmma bild af jämmer och förstöring, nödställda människor, spillror af förlorade hem, möbler, klädespersedlar och husgerådssaker flytande och hvirflande om i det framträngande vattnet, som ej skonade något, Prags stoltaste monument, den gamla helgonbron, lika litet som stackars Katis diversebod. Med de hårda arbetshänderna hopknäppta som till bön satt den plundrade kvinnan tyst på den flotte, man sändt till deras räddning. Hennes sorgsna svarta ögon sågo öfver vattenmassorna in i en bekymmersam framtid. Nu gällde det att taga upp den gamla kampen igen, slit och släp, ty hvar skulle hon taga medel ifrån att köpa ett nytt lager. Det sker ej hvar dag, att en gammal fröken testamenterar bort femhundra gulden. Frangois betraktade med kunglig hållning ödeläggelsen. Han tog saken filosofiskt. Bekvämt hade han haft, och bekvämt skulle han få. Om man håller samhällsreformerande tal hemma i ett rent kök eller borta i en smutsig ölkneipe kan j u stort sedt göra detsamma, och Frangois kände sig upplagd att se tingen i stort. Ett fång med grönsaker, röda tomater, gröna salladshufvuden ocb sirliga små soppbuketter dansade i detsamma förbi. Katis svarta ögon fylldes af ett par bittra tårar: det var lämningen af hennes dröm, som rann bort med floden. fe / duns pristäfling. Det omfattande m-betet med de insända listornas ordnande och granskning har nu i närvaro af hrr prisdomare — lektor N. Linder, rektor K. Palmgren och redaktör E. Hammarlund — tagit sin början. I det närmaste 5,800 läflingslistor är o inkomna. Samtliga täflingsskrifter förvaras under granskningstiden under hrr prisdomares lås. Vi kunna ännu omöjligen med någon bestämdhet uppgifva, hur snart det vidlyftiga arbetet kan vara afslutadt. Förtroenden. Af I. D — f. Klok och försiktig vare hvar man i förtroende varsam; ofta de ord, åt andra förtros, man dyrt får gälda.
Öländningarne ägde rättighet till mulbete på utmarken, och jag vågar hemställa till herrarna, om dettajcke betyder detsamma, som att de ägde marken, såsom t. ex. om Frihtn ägde denna rock, men jag ägde rättighet att bruka och begagna den, tills den vore utsliten; så hemställer jag, om jag ej då i sjelfva verket ägde rocken. Så var förhållandet med betesmarken på Öland, tills delningen skedde. Efter Hr Frihtns åsigt, borde, sedan betesmarken skiftades och derå visades vara odlingsbar jord, denna ovillkorligen skattläggas, emedan inga inägor eller ingen odlingsbar jord får Pen 8 Augusti f, m. i53 l * £år finnas, som icke är skattlagd. Dervid får jag påminna, att om nu ett annat hemman har utmarker, hvilka ej varit upptagna såsom odal-ägor, men upptager och odlar dessa utmarker, denna jord icke derföre ännu skattlägges, ehuru hemmanet undergått skifte, oell delning ägt rum på samma utmark. Hr von Hartmansdorff har förmodligen icke tagit närmare kännedom om Öländningarnä under den korta tid han var på vår ort, då han kunnat säga, att de hålla sig med en bättre kost än andra provinser. Jag vill blott anföra ett factum, som i detta afseende lärer vara bevisande. Öländningarne sälja årligen en mängd kreatur. Icke vore det möjligt, att de kunde sälja en sådan mängd deraf, om de sjelfve förtärde sina kreatur. Jag vill framställa en jemförelse med Gottland. Gottland har lika god och odlingsbar jord som Öland, och på Gottland är likväl alltid sådan brist på slagt-kreatur, att de måste förskrifva dem från andra orter, och bland dem äfven från Öland. Hr von Hartmansdorff har sagt, att jorden är af ypperligaste slag. Det är visserligen sannt, att i södra delen af Öland, på vissa trakter närmast saltsjön, jorden är ganska god, men när man reser längre in åt landet, så ser man jorden bestå af fyra till fem tum sandmylla och kalkjord.
Som det i litt. g. af g 3 förekommande uttryck: »befordringar samt tillökningar i sysslor», synes mindre tydligt, har Utskottet ansett detsamma böra utbytas mot de mera bestämda ordalagen: »tillsättningar af tjenster», samt en motsvarande förändring jemväl i § 5 vidtagas. I lista punkten af § 7 stadgas, att Revisorerne, efter fulländad förrättning, skola deröfver låta författa berättelse till Rikets nästsammanträdande Ständer; men, enär årliga revisioner numera förekomma, och då, i händelse Revisorerne afsluta sin förrättning under pågående riksdag, berättelsen deröfver bör till Rikets då församlade Ständer afgifvas, har Utskottet ansett ordet »nästsammanträdande» böra från denna puukt utgå. Likaledes, och då det synes vara öfverflödigt att uti Instruktionen för Rikets Ständers Revisorer bibehålla en föreskrift, som bestämmer, att det justerade konceptet till Revisorernes berättelse bör förvaras bland de öfriga revisionshandlingarne, torde nämnde föreskrift kunna från 2:dra punkten i 7:de § uteslutas. Med iakttagande af nu augifna förändringar, samt af några mindre väsendtliga jemkningar i redaktionen för öfrigt, får Utskottet framlägga följande förslag till: BankoUtskottets Memorial JW 48. Jt \ Instruktion för Ilikets Ständers Revisorer öfver Banko-verket. % *■ Revisorerne, utsedde och förordnade på det sätt och till det antal, Riksdags-ordningen uti 68 och 70 §§ stadgar, skola å den i förstberörde § bestämda tid i Banken sammanträda och styrka sin behörighet att i revisions-lörrättningen deltaga. § 2.
Den hufvudsakliga aflöningspersedeln är nemi. spannmål: denna har hittills och isynnnerhet intill 1823, dels till kronan och dels lill räntetagaren, kunnat, om räntegifvaren så funnit för godt, lefvereras i Februari månad. Om ingen upsägning före Thom* dag skett, så har sedan icke heller någon rättighet återstått för räntetagaren eller kronan att upsäga sin spannmål till lefverering; och således hafva sommarprisen iugenting verkat på denna del af skatten eller ulskylderne, emedan upsägningen och lefvereringen skulle ske om vintern och Den 5 Juli f. m. 335 den sednare vara verkställd inom d. 25 Febr. hvarefter räntetagarens rätt att upbära spännmål uphörde. Om räntetagaren emottoge spanmål in natura för att gömma till sommaren och priset under tiden dera stege, skulle likväl sädens magasinering och skötsel kosta honom något. Man kan ej ålägga räntegifvaren att vid utgörandet af sin skatt, åtaga sig någon ersättning lill räntetagaren för den vinst som denne, genom spanmålens uttagande in natura och magasinering, kan få vid försäljningen deraf, emedan det vore en spekulation, hvars utgång äfven kunde vara oviss och beroende af räntegifvarens skyldigheter. Fördenskull ansåg Utsk. att någon annan tid för beräkningen af spannmålsprisen icke kunde tagas till grund för markegångssältningen än den som för närvar, kunde inverka på spannmålsprisen. Mars månad har blifvit tillagd, hvars pris verka på förhållandet mellan räntegifvare och räntetagare, såsom en regulator för alt komma till det rälta i hänseende lill höslprisen. Således tror jag, för att icke göra räntegifvaren orätt, att del var nödigt isynnerhet hvad spannmålen beträffar, äfvensom attikeln kol, att vinterprisen tagas till grund och att beräkningen af de olika prisen inskränkes inora de förutnämnda 6 månaderne, emedan alla lefvereringar skola ske om vintern. Hvad artikeln Smör angår, så torde det vara gifvet att prisen derå om vintern snarare är högre än sommartiden, då det åtminstone icke sker räntetagaren någon orättvisa om prisen under de föreslagna månaderna tagas till grund för markegången.
Ljungberg. Öfvcrståtliållarc-emklets underdåniga förklaring, i anledning af en vid dess expensmedels-räkning för år 1858 af Rikets Ständers Revisorer gjord anmärkning. Stormäktigste, Allernådigste Konung! Vid den af Rikets Ständers härstädes sist församlade Revisorers den 15 Oktober 1860 afgifna underdåniga berättelse, om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, har blifvit anmärkt, hurusom åtskillige embetsverk såsom expens-medel upptagit och redovisat äfven arfvodes-medel med mera, hvilka ej utgått af anslaget till skrifmaterialier och expenser, hvarigenom utgifterna för egentliga expenser vid dessa verk kommit att visa sig större, än de verkligen varit, i hvilket förhållande Revisorerne ansett nödigt, att rättelse vidtages; och har,af sådant skäl anmärkts, att 150 R:dr, utgörande diskretioner till e. o. tjenstemän, uti Ofverståthållare-embetets expensmedels-räkning för omförmälde år blifvit upptagne och redovisade. I följd häraf kommer, vid dylika medels redovisning, den äskade rättelsen att för framtiden iakttagas. Med djupaste undersåtlig vördnad, trohet och nit framhärdar, Stormäktigste, Allernådigste Konung! Eders Kongl. Maj:ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåte, J. HAMILTON. Stockholm den 15 December 1860. P. JE. Ingelgren. — 342 — Öf\er-i|it«ii(leHt,s-einbetets underdåniga utlåtande, angående Rikets Ständers Revisorers anmärkning vid nämnde Embetes expensmedelsräkning för år 1858. Underdånigste Memorial.
Den ger mig knappt bröd, mördande lektioner, gikt och grå hår ... och jag ger den fan, så är det qvitt! HJELM. Lika bitter och butter som alltid! HJELM. Är ni ännu ungkarl? BRUUS. Har inte haft något skäl att byta natur! BRUUS. Ja, jag har aldrig haft råd att skaffa mig ett så dyrbart bihang som en hustru! BRUUS. Hur vet herrn det? För öfrigt, hvad gäller den rikedomen? Tag herrn sitt rika hjerta och gå upp på börsen med det, så får herrn se om någon affärsHJELM. Ert hjerta har likväl alltid varit rikt! 12 man vill låna herrn ett öre derpå! nej! dåligt hypothek... mycket dåligt! BRUUS. Ja, så kan man ta' det... Det är med sådana der rika hjertan i våra dagar, alldeles som med gamla klavér ingen menniska frågar efter dem! HJELM. Och hvad lefver min gamle lärare af nu för tiden? BRUUS. Jag är en ny Hamlet: "Jag äter luft, späckad med lexor!" HJELM. Jaså, ni ger fortfarande lektioner? HJELM. Elak, som alltid! BRUUS. Ja, jag utminuterar historia och lefvande språk i 7 à 8 privatskolor, och 5 à 6 flickpensioner! Jag säljer dålig vara för godt pris, jag som de andra affärsmännen den enda skillnaden oss emellan är att jag kunde sälja god vara men den har ingen efterfrågan! BRUUS. Jaja ... åkomman har det med sig att man får så lätt anledning till recidiver! Nå, är herrn lycklig? HJELM. Ni är oförbätterlig! HJELM. Hvarför säger inte min gamle magister du åt mig som förr? BRUUS. Åh för tusan, det skall väl finnas vett hos mig också ... alla mina nuvarande elever äro herrar och mamseller redan i skolan ... hvad skall det då inte vara med dem som varit i Upsala? HJELM. Men mig säger ni nog du åt ... inte sannt? BRUUS. Och det vill du? HJELM. Ja visst! BRUUS (stiger upp och ämnar gå).
Tryckta hos Johan Hörbergj i83o. __ _____ Jlooo t o'1*1 p n ‘ ‘ : i •* ; » \ l t. i 'oijöil ;■ i ' r. t. ' ii I v • V» 5 K . \\ Måndagen den 29 December. Plenum klockan io förmiddagen. Justerades 2:ne Protocolls-Uldrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i Plenum den 23 dennes fattade beslut. Jrierr Dalman} Lars Johan_, anförde skriftligen : Då i Plenum d. 23 dennes, den vigtiga Kongl. Propositionen om Götha Canal ej föredrogs till remiss förr än kl. 9 om aftonen, ansåg jag discussionen draga så långt ut på tiden, att jag då ej borde yttra mig; men deremot anhåller jag vördsamt, att nu helt korrt få antyda min mening, uti denna alla Riksdagar återkommande odieusa fråga. Jag har vid 2:ne föregående Riksdagar motiverat mina åsigter, att Götha Canal aldrig bordt anses för annat än ett privat företag, och att, enär det befanns, alt Bolaget ej kunde göra reda för sig i 4 Den 29 December. allmänna rörelsen, ännu mindre till Banken, Staten ej varit sk}ddig framträda eller framträdt annorlunda, än såsom Räddare; ty Bolaget kunde räckas af de executiva lagarne, och hvarje Bolagsman utmätningsvis dömas pro rata parte betala hvad till ersättning kunde förefinnas. Tili tack för det Nalional-ädelmod, att Bolaget undvek denna obestridliga våda år 1818, fordrar Bolaget sedan hvarje Riksdag, under företeende af fautiva calculer, million på million af detta fattiga skuldsatta land, alltid under löfte, att detta vore det sista Bolaget ville hafva. Denna Riksdag stegrar Bolaget sin insolence ända till att begära för sig skatt af Staten genom viss årlig procent å Bolagets Actier, samt att Staten skulle ensamt underhålla Canalen, hvarigenom en ny hufvud-titel säkert blefve i vår Budget; — och Bolaget vågar ej ens lofva fullbordan af Canalen med de öfver 800,000 R:dr Banco, som denna gång äskas!
Såsom exempel på sådana utbetalningar, kunna uppgifvas: lto utanordnandet den i3 September 184^ af bela anslaget, t,§55 B:dr 5 sk. 4 rrst., för utdikningen af Bodals, Piprörs och Åhre m. fl. myror inom Brunflo Socken af Jemtland, för hvilket arbete kostnadsförslaget upptog en summa af 4.708 R:dr 29 sk. 4 r:sB ocb hvarom det till Fullmägtige ingifna betyg endast innehöll, att arbetet var börjadt samt enskilda tillskott dertill utgjorda ; 2:0 den i October samma år medgifna utbetalning af den anslagssumma af 2,3oo R:dr, sorn blifvit i Nåder bestämd för upprensningen af Piteå eif, fastän blott styrktes, att denna upprensning då var börjad; och 3:o utgifvandet på en gång af hela det, för rensningen af Storån inom Svartarps och Lekaryds socknar af Jönköpings Län, såsom anslag utan återbetalningsskyldighet anvisade Belopp 3,i83 R:dr »6 sk., till hvilket företag interessenterne, hvilkas enskilda bidrag, jemlikt kostnadsförslaget, skulle utgöra nära 10,000 R:dr, styrkte sig hafva tillskjutit icke fullt 4 000 R:dr, då anslagets utbetalande, den 3 sistlidne Juli, af Fullmägtige bifölls. Ehuru de sålanda beviljade utbetalningarne, så vidt Utskottet erfarit, icke föranledt någon förlust eller risk för det allmänna eller något missbrukande af de anslagna statsmedlen, har Utskottet likväl ansett sig böra desamma för Rikets Ständer anmäla, såsom icke öfverensstämmande med den för dessa medels utbetalande i Reglementet stadgade ordning.
Hennes berättelser afbrötos endast af ömhetsbetygelser, då hon i öfvermåttet af sin glädje förnyade gånger omfamnade honom, smekte honom och skådade honom djupt i ögonen. Allt detta smälte slutligen skorpan kring Clemens’ hjerta; och när han om qvällen återsåg sin fader, skyndade han i dennes armar. Krysanteus hoppades, att den känsla af blodsbandet, hvilken sålunda vaknat i hans bröst, skulle genom den kärlek, som visades honom, stärkas och blifva varaktig. Men denna förhoppning bleknade inom kort. Clemens påminte sig åter, att Krysanteus var erkehedningen, Antikrists förnämsta verktyg och medhjelpare, ja ännu mer – hans lärare och den som förmått honom till affall från Kristendomen! och denna tanke, som ingaf Clemens fasa, kunde han så mycket mindre förjaga, som tusen föremål i hans nya hem, de vanor, som der iakttogos, och Krysanteus dagliga verksamhet måste erinra honom derom. Krysanteus och Hermione sågo, att dessa omständigheter samverkade till att fördystra och göra honom otillgänglig. Krysanteus ställde för den skull en serskild afdelning af huset till hans förfogande, lät smycka detta med alster af kristlig konst, skaffade honom homoiusianska tjenare och försåg honom med en liten boksamling af kristna författare. I Theodoros, som ofta besökte Krysanteus’ hus, hoppades denne hafva erhållit åt Clemens en vän, hvars umgänge skulle på en gång vara honom angenämt och helsosamt. Men hvarje försök af Theodoros att närma sig den unge föreläsaren och vinna hans förtroende strandade. Clemens misstänkte i honom en förledare, som iklädt sig skepnaden af en ljusets engel, och visste honom bestämdt vara en kättare, och dertill en kättare, farligare än någon annan, ty han förnekade kyrkan såsom en institution, förnekade den helige Ande såsom en magisk, genom handpåläggningen meddelbar kraft, förnekade presterskapet såsom ett serskildt medlarestånd och hade på sednare tider i Athen och dess omgifning vunnit en mängd anhängare för sin farliga lära, hvilka samlat sig kring honom och bildat en församling.
Ridderskapet och Adelns Ledamöter i Banken, den 6 näst derpå följde Mars, i nämnde Styrelse inträdt; 5och sedan Kyrkoherden i Ausås, R. af K. Carl XIILs 0., L. N. 0. Herr Doktor Josef Wallin förmält sig, i följd af tjenstgöring på annan ort, vara förhindrad att längre fortfara såsom Fullmäktig i Banken, har Este Suppleanten för Högv. Presteståndets Ledamöter i Banken och Riksgälds-kontoret, undertecknad Fredrih Wilhelm Öfverström, den 11 nästlidne September ingått såsom ordinarie Ledamot al Ofverstyrelsen. I stället för tjenstledige Ledamöter hafva, efter den tidrymd Herrar Revisorers ofvannämnde berättelse omfattar, Herr Kommendör-kapitenen och Riddaren Carl Bertil Lilliehöök, undertecknad Öfverström, Grosshandlaren F. A. Rinman och Riksdagsfullmäktigen Erik Carlsson från Stockholms Län, i egenskap af Suppleanter, deltagit i Styrelsen, enligt hvad Fullmäktiges protokoll närmare utvisa. § 2. inventeringen Ben inventering af Bankens alla kassor och öfriga förvaringsrum, som det, enoch ligt 6 § i Reglementet, åligger Fullmäktige att förrätta, är sednast den 26 Maj delta varingsrum. år verkställd. § 3. erätt elser tili Fullmäktige få härjemte öfverlemna de berättelser, hvilka, till åtlydnad af föreUtskottet. skriften i Reglementets 20 §, blifvit afgifna af: l:o. Direktionerna vid Banko-Diskontverket och Låne-kontoren i Götheborg, Malmö och Wisby, om dessa Diskont-inrättningars rörelse; 2:o. Under-styrelsen, om den samma Styrelse äfvensom departemental-styrelserna åliggande förvaltning; och 3:o. Fiskals-embetet, om de lill samma embetes befattning hörande ämnen. 8 4. Besvär af åtKontors-skrifvarne H. T. Benckert, L. J. Hedberg och N. Ohlsson samt Kanskiiiiga slisten J. Wikström hafva inom behörig tid till Fullmäktige inlemnat till Höglofl. tjenstemän.
— Vid Frih. Sprenglportens yttrande lior jag synnerligen en hufvudsaklig erinran att göra. Jag tror att Frih. Sprengtporten har mycket rätt deruti, att i detaljer hade vi bort eller böra vi öfverlemna afgörandet åt Const.Utsk. Jag beklagar blott att Frihrn icke var af den tanken när han band händerna på oss igenom sitt förslag om grunderna. När detta fö 1 slag antogs, var han icke af den tanken. Nu är lian afden tanken, så snart det gäller emot honom. Jag kan icke förlika detta. Det är möjligt alt jag missförstått Frihrn, och i del fallet ber jag 0111 ursägt samt ger honom ett tillfälle att förklara den contradiction, sorn sannerligen ligger deruti att sjelf hafva bidragit till detaljfrågors afgörande och nu vilja öfverlemna sådana frågor till Const.Utskottet. Jag slutar med att anhålla det Hr Frih. o. Landtm, täcktes, i den ordning sorn ämnets natur fordrar, först göra propos. huruvida R. o. Ad. vill i anledn. af Hr Aminoffs framställning öfverlemna denna fråga lill Const.Utsk. och sjelf innehålla med beslut derom intilldess Const.Utskts förslag inkommit eller icke, och att Hr Landtm, derefter, ifall Ståndet ett sådant öfverlemnande icke bifaller, ville gifva oss proposition till afslag å Hr von Harlmansdorffs förslag. Hr von Hartmansdorff: Jag får först vördsamt er - Den 2 November f. m. ‘9 ihra, att de omförmälda 125 vnldistrieten icke finnas upptagna i R. o. Ad:s beslut, utan i deras föreställning, som vidhålla redan afsiagna eller ogillade punkter. Mot mitt förslag har blifvit anmärkt, att det icke vore starkt nog. Jag anser, på sätt jag förut yttrat, styrkan till stor dei ligga deruti, alt den äldre kammaren är af lika ursprung roed den yngre. Just skilnaden i ursprunget är det, som gjort den öfre kammaren i Frankrike svag, ehuru hail äger de utinärktasle härförare, statsman och veltenskapsnjän , sorn kanske något land, kanske verlden kunnat uppvisa.