Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag vill bara inte söka intala mig sjelf att jag talar sanning när jag ljuger. Ty det är det som gör en dålig och oförmögen att någonsin vara sann. Jag har aldrig fått ett så godt intryck af någon samvaro med Axel som denhär gången. Det konstladt sarkastiska var liksom bortstruket. Han var mer menniska. Och jag kände mig inte alls främmande för honom. Hans ansigte hade ett naturligare, behagligare uttryck än annars. Jag kom nästan att hålla af honom. Om jag bara visste en sak! – om han tiger med hvad jag berättar. Jag skulle önska att jag en gång kunde träffa en menniska som jag kunde tro, en som kunde tala så enkelt och naturligt till mig, att jag kunde tro att han aldrig skulle ljuga för mig. Ljuga för andra – ty lifvet kan ej lefvas utan lögn – en har visat hur det går när man icke ljuger – men inte ljuga för mig. Då ändtligen, då skulle jag känna mig fri, – en menniska ansigte emot ansigte med en menniska. Men det skall aldrig hända. Jag har ju längtat efter en sådan menniska ända sedan barndomen, och aldrig träffat henne. Än sen! Hvarför skulle du ha allt? Babbla mindre om dig sjelf och hugg i med arbete, Ernst! Hörby d. 24 Apr. 86. Hvilken förfärlig ångest! Denna ovisshet och overksamhet är en tortyr. Jag vet icke hvar Axel fins, om han fått faderns bref, om han fått mitt bref, om han är ond, ledsen, förolämpad – om han vill komma eller om han är oförsonlig. Hvarför kan jag inte vara lugn! Hvad skulle han bry sig om i fall jag vore i samma ställning! Jag säger det till mig sjelf, men det hjelper icke. Det sjunger för mina öron, det spänner i bröstet, jag skulle vilja handla – handla – och så denna förfärliga ovisshet! De få icke bli ovänner, de få icke! Hvad skall jag göra? Jag kan inte sofva, inte gråta, ingenting. Jag kan icke arbeta, icke tänka. Jag är beherskad af en fix idé, som lyder: hvar är han, hurudan är hans sinnesstämning? Hvarför skall jag, som ser så lugn ut, vara så häftig? Det fins så många möjligheter att grubbla på.
Hwad Herr Den §o April. ivZi Herr 3t,LIe k besia anmärkningar förcflagit har Constitutions Utstottet tagit i öfwcrwägande och deribland funnit följande böra Riiscns Högloft Ständer wördsammeligen underställas, för att wid nasta Riksdag komma under pröfning och afgörande. i 4 MomentetZ affecnde pä detta Moment ytt» rar s-g anmärkaren: "uran att flrifwa en särstild förord"ning blifwer dct smärt ait'bestämma de fall dä Stadens ''Iurisdictionmä utsträckas till ett utom desi Omräde anlagdt "tryckeri Den föreslagna redaktionen torde dock wara be"stämdare än den att Tryckeri ställes nndev Stadens Iu, "risdiction efter hwilken Stads-Domsiolen skulle kunna "döma öfwer andra brott än dem, som hafma gcmenstap ''med Tryckning, öfwer slagsmål, mord nuft hwilka be"gingos innom Tryckeriet och pä desi grund, om ägande "rätten till fastigheter, om arfs och gifto-rätt dertill o-s. w. "Men huru hälst stadgandet såsom en Allmän regel ut"tryckcs, kommer det säkert att gifwa anledning till ota"liga twister, förfrägnmgar, förklaringar och misitydningär. "Skall den pä landet boende men såsom Boktryckare under "Slädens Jurisdiktion lydan e Personen ärfwas efter "Lands eller Stats-rätt? hwiiket blifwer hans personliga "forum i twister, som ej anga hans handtering? hwilken "stall excqucra Utslag emot honom, Magistraten eller Fog"den. Dä han stall personligen inställas för Stads-Dom, '"stolen, stola Stads-Tjenarne etter Fjerdingsmannen häm"ta honom? o. s. w.
Hvad derefter vidkommer frågan om indigenats-rättens upphäfvande; så har ofvannämnde Revision uti dess till Kongl. Maj:t afgifna underdåniga berättelse, i denna fråga, yttrat, bland annat, att till läroverkens utveckling och fullkomnande hörde, att en fri vexelverkan dem emellan egde rum, och att för den fullt competente sökanden möjligheten att inträda vid ett läroverk inom ett Stift lika litet borde vara betagen derföre, att han genom födseln och uppfostran tillhörde ett annat, som för den i läroverkets tjenst redan bepröfvade att kunna, om lian så önskade, söka forflyttning tili ett annat läroverk och Stift; att, efter hvad revisionen förmodade, läroverkens nämnde utveckling befordrades genom en sålunda möjliggjord blaudning af lärare från olika stift, hvarigenom den för ensidighet ofta beskyllde och dertill ledande så kallade provincialismen komme att förebyggas, om ej utrotas, samt ett friskare lif och en stundom både nödig och helsosam omsättning, så i läromethoder som behandling, införas, bidragande ej mindre till ungdomens gagn, än till Läroverkets eget upplyftande. Af sådane skäl, dem Utskotten till alla delar gilla, tillstyrka Utskotten, att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, alt Kongl. Maj:t måtte i Nåder förordna, att indigenatsrätten vid ansökningar till lärare-sysslor vid Rikets Elementar-Läroverk måtte upphöra. Slutligen och beträffande förslaget om de prof, som borde fastställas för dem, som sökte blifva till Lärare antagne; så tro Utskotten jemväl, att en förändring uti de prof, sorn nu äro stadgade, bör ske, helst dessa, som blott en eller annan timma påstå, hvarken kunna vara fullt tillförlitlige eller lemna den pröfvade fullt utrymme att ådagalägga sin skicklighet och duglighet till Lärarekallet. Utskotten anse jemväl, att, sedan Lärare-seminarier blifvit inrättade, deras genomgående bör utgöra den säkraste borgen för en blifvande lärares duglighet.
Usi det utlätande, som StatsUtstottet afgisiyiL angäende det af Stockholms Stads HandelsSociete gjorde Länebitrade, har StatsUtstottet haft tillfälle, att 474 Den 7 November. akt ukreda skillnaden emellan besia län och dem, som blifwit kemnade af Rikets öfrige Jnnewänare. Dä LanteLlon och Ualm uti deras Memorial nu yrkat, icke blo t att de län, som Götheborgs Stad enskildt lemnat, utan. att alla län utan undantaga mätte lika med de af Stockholms Städs HandelsSocietet lemnade, genast äterbekalas, synes de hafwa uisträkt ett sadant yrkande ulöfwer hwad dem tillhör. Det under d. 20 ststl. Martil utfärdade öppne Nädiga Bref och Påbud, angående lans upptagande till förswars anstalternes besörjande, lemnar en fullkomlig upplysning om Statens däwarande belägenhet och den brist pä medel till de mest oumgangelige behof, hwaras Regeringen da möttes, sedan alla utwägar till skyndesamt anskaffande af penningar förut blifwit anwände. Fäderneslandets däwarande wädeliga belägenhet och Statswerke.s trängande behof» lagde i sä öppen bag för hwar man, hafwa icke lemnat anledning eller skäl kill någre förutgäende enfkildte undersökningar; Och att de wärdige Medborgare, som i farans och behofwets stund icke ett ögonblick drogo i Betänkande, att efter råd och lägenhet, söla bidraga till ett förtryckt Fosterlands återupprättande, icke ansett en sadan undersökning för sig nödig, hafwa de bewist med deras skyndsamhet att utan alla förbehåll räcka Staten allt det bir träde deras omständigheter medgäfwo. Desia län hafwa hwarken blifwit päkallade eller gisne med andra wilkor och förbehåll an att Rik» sens Den 7 November475 fens Höglo fl. Stander skulle utse medel ock tiden till deras säkra förnöjande; Och detta lara Riksens Högloft.
Decharge för Siais-Rådets Ledamöter och Föredragande, äfvensom angående de af Utskottet anmälde, så kallade vigtigare omständigheter, beslöt Ståndet att lägga förevarande Utlåtanden till hsndlingarne. Rik. lill Riki-St. Prut. IglS tS?°. 9 Stnl, f.drci B\t. 4\de Ht. 1 34 Prot. Utdrag d. ia Augusti i82t), Den ia Augusti. Från Högloft. Ridderskaper och Adeln. S. D. Upplåstes Expeditions-UtskotteO ilen 4 sistlidne Julii, under Nto 103, aflat» ne Memorial , rörande Eterremiss af Utskottets, under N:o 84, förut meddelade Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, angående tillåtelse i vissa fall lill Bropenningars uppbärande; och blef Utskottets nu afgifna förnyade Förslag till berörde underdåniga Skrifvelse af Ridderskapet och Adeln godkändt, S. D. Föredrogs Expeditions-Utskottets den 22 sistlidne Julii aflåtne Memorial, rörande återremiss af Utskottets, under N:o 104, förut meddelade Förslag till Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse till Kongl. Majit, angående godkända Förslag till ändringar i Rikets Grundlagar; och blef Utskottets,' under N;o J2o, nu afgifne förnyade Förslag till berörde underdåniga Skrifvelse af Ridderskapet och Adeln godkändt. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag» Utskottets, den 3 3 sistlidne Julii, under N:® Prot. Utdrag den it Augusti i8jg. 3g §5, afgifne och, den 5 dennes e. rn., på bordet lagda Betänkande , angående Förslag till X>ag för åhörare, som bivista Riks-Stånden* sammankomster , blef samma Betänkande , på grund af dervid gjorda anmärkningar, till jLag-Utskottet återremitterade.
Vi upmanades att ställa våra återstående fastigheter, till en fri konkurens för hela folket; vi Svenske, frie Riddersman och ingen annan, voro de som sleto det ur tusende sår blödande Svenska Lejonet, ur Örnens klor, dit en fåne fört det. Vi hafva sedan lemnat alla företräden, med undantag af tolf-ringningen, vår personliga ära, våra minnen, vår bildning och sålunda, i bredd med fäderneslandets sjunkande Europeiska inflytande, återgifvit bilden: af behofvets barn. Vi lefva och umgås med och drifva samma yrke, som vår allmoge, vårt Bondestånd; vi öfverlägga ständigt med dem gemensamt om våra sockneangelägenlieter. Vi kunna ej undvara hvarandra. Förgäfves skall man försöka splittra oss. De ställa sina söner under gevär, vi våra, att med långt mera försakelse, bilda dem till dugliga Soldater. Vi lefva, på åker och äng i skog och berg, i läger och fält som bröder. Hvem vill försöka att kasta oenighetens eldbränder ibland oss, utan att sjelf deraf förstöras? Hvilka äro då de, som afundas oss denna försakelsefulla äran att på konungens kallelse, dela riksbördans och krigets faror ? Jo dessa småskrifvare, som med sina förpestande papperstrumpeter — att nyttja en annans ord — utbasuna sin oöfverträffeliga duglighet lill alting, hvilken oftast vid verkställigheten reducerar sig till ingenting. De skryta utaf att Carl den XI:te afklädde Adeln. De kunna då ej uträkna, att med uteblifvande af denna grymma otacksamhet, hade Sverige aldrig kommit i Gothorpska eller Hessiska händer, således ej heller i Ryska. Med allt delta oafviseligen för ögonen, skulle de ändock önska skilja Konung och Adel åt, för att, under deras lyckliggörande ledning föra Sverige fast under den lika mycket beljugna, och ömkligt utmålade knutpiskan. Se här mine Hrr i min person, huru frimodigt personligheten upträder.
Helsingland ofta finnas med venerisk smitta behäftade patienter på 20 mils afstånd från Gefle, dit deras transporterande skulle öka det onda, försvåra dess botande eller påskynda döden; att, uppå anmälan om rum för en patient i Gefle Curhus, det svar icke sällan erhållits, att alla platser vore fyllde, och att någon icke kunde blifva ledig förr, än efter en månads eller längre tids förlopp, hvar emedlertid den sjuke, i brist af Läkarevård, blifvit i sitt elände förgången; äfvensom att mången, i saknad af medel att sjelf fortskaffa sig den långa vägen, undergått samma öde, och de deremot, som kunnat bestrida utgifterna för resan, hellre begifvit sig lill Söderhamn, att der på egen bekostnad njuta vård och förbättring, än de anlitat den aflägsna inrättningen. Vid sådant förhållande, och då ändamålet med Curhus-Inrättningarne är, att, så skyndsamt som möjligt, bereda de af venerisk smitta angripne en nödig Läkarevård, utan hvilken smittans förödande följder icke kunna förebyggas, samt invånarne i Söderhamns Stad och södra Helsingland ej synas böra sakna lika förmoner, som andra från Curhus-Inrättningar afskiljde Orters invånare blifvit förunnade, hafva Rikets Ständer ansett sig härigenom böra hos E. K. M. göra underdånig framställning derom, att ett Curhus må i Söderhamn få inrättas, med vilkor, att Ortens invånare till dess uppbyggande och underhållande tillräcklige medel sammanskjuta utöfver den tillgång, som lemnäs af södra Helsinglands nu erläggande Curhus-afgift, och hvil - Exp. TJtsk. Förslag till und. Skrifv. N:o 97, 98- 223 ken afgift Rikets Ständer funnit böra till berörde ändamål få användas. Rikets Ständer framhärda etc. Uppl. o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 26 Junii 1829* Preste-Ståndet d. 30 Borgare-Ståndet d. 30 Bonde-Ståndet d. 3 Julii — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, angående anslag af medel till kostnaderne vid Högtsalig H. K. H.
Ett Statsbehof kill hwars bestridande en stadgad Summa owilkorligen fordras, kan icke bero af något sa alldeles tillfälligt, som Personers frånfälle och beloppet af deras cfterlemnade förmözenhet. Om följderna af en tilläten pröfning möjligen kunde blifwa, att Bouppteckning, Arfwingarne till en förr okänd iojtnad, tidspillan och beswär, ett obe - Den 2z April. 55 obestämdt antal gånger aterfärwisades till ny walderina, ända intill desi Warderingsmännen antogo till efterföljd det försiag till wärdén, Domaren efter sitt bästa förstånd anwlste, såsom anwändbart; om pa sadant fäkt pröfning blef »värdering; om andre personer, än de at hwilka Arfwingar ffänkte sitt förtroende, äe jure inblandades i Familjers hemsaker och kännedomen af deras Ekonomista stallning; om dörren öppnades för twister och rättegångar af hittills okänd beffaffenhet, da lärer man inse skälen för Lagstiftarens »välgörande omtänksamhet att hafwa welat sadane olägenheter förekomma. Enär likwäl erfarenheten wisar, att understundom uppenbara misibruk utöfwas genom utsättande af vwanligt laga »värden, synes det tillägg i Lagens föreskrifter kunna äga rum: att wärberingsmän skola un-erskrifwa Bouppteckning »ned edelig förpligtelse, att de efter bästa färständ och samwete »värderat, och ware ända pligtige, der sä fordras, att sadant med listig Ed besanna. Huru jag befunnit förhållandet med de fängelser, Lazarettet och Hospitalet', dem jag under mina resor besökt, intages af mina härhos bifogade Skrifwelser, underdanigst till Kongl. Maj.-t hwad beträffar Fängelferue, och till Kongl. Seraphimer-Ordens Gillet rörande de senare. Dvänne Lag-Förklaringar hafwa af wederbörande föredragande i Konungens Högste Domstol blifwit mig tillställde:
Till följd deraf eger äfven en särdeles liflig trafik rum dersammastädes. För denna trakts innebyggare blir vågen öfver Sollefteå till Ostersund endast 18 mil. Villman åter, för att komma till samma ort, taga vägen öfver Sundsvall och Hernösand, så har jag väl den fördelen, att jag undviker en nästan obanad väg och hvilken vissa tider på året är nästan inpra k t i kabel, men måste oek, för att hinna samma mål, tillryggalägga en väglängd, sorn icke upgår till mindre än några och 30 mil. Att den förra vägen, oaktadt dess stora svårigheter, likväl blifvit trafikerad, synes dock ådagalägga, att denna väg verkligen fordrar understöd af statsmedel. Ett sådant understöd är ovilkorligen nödvändigt för att denna väg skall kunna sättas i sådant skick, att den blir allmän landsväg. Hvad man dessutom måste taga i betraktande är, att en stor mängd resande till Norige fara den vägen. Med hänsigt till dessa förhållanden anser jag att St.atsUtsbt hvarken skulle hafva gjort sig skyldigt till inkonseqvens eller något slags klander, om nämnde Utsk. tillstyrkt R. St. att nu bevilja ett mindre anslag för att så fort som möjligt — oaktadt vägundersökningen icke ännu blifvit fullbordad, samt något kostnadsförslag ännu ieke inkommit och blifvit af Vägoch VattenbyggnadsStyrelsen granskadt — få denna väganläggning bragt till stånd. För min enskildta del är jag förvissad derom, att de nu pågående undersökningarne skola i allo gifva stöd åt de af mig i ämnet -meddelade upgifter, samt att de skola föranleda dertill, att K. M:t kommer att till Rikets näst sammanträdande St:r aflåta en Propos. med begäran om ett anslag för denna väganläggning, hvilket vida skall öfverstiga det nu ifrågakommande. Mig synes ovilkorligen denna väganläggning vara af större vigt än den väg från Luleå socken uppåt Lappmarken, för hvars utförande K. M:t vid denna riksdag af lt. St:r äskat en summa af 40,000 rdr rmt.
Yid 1840 års riksdag hade man visserligen uppfattat den stora angelägenheten och det höga ändamålet; men ännu hade icke erfarenheten lärt sättet att upphinna det. Hade man då, i stället för att efterskänka nästan halfva personela bevillningen, anslagit hälften till folkundervisningens ändamålsenliga ordnande; så hade folkskolan emottagits med belåtenhet af allmänheten och icke med missnöje. Genom den välbetänkta åtgärd, som vid följande riksdagen vidtogs, att anslå den halfva återstående personela bevillningen under namn af folkskoleafgift till folkskolelärares aflöning, m. m., blef inrättningen en möjlighet. Åtgärden valgod ; namnet på statsbidraget hade allena kunnat undvikas i debetsedlarne, emedan det hos mången af menige man missförstods, såsom en ny utgiftstitel. Men nu hade 1842 års skolstadga föreskrifvit “en, helst fast skola i hvarje församling,“ utan afseende på om församlingen hade 300 eller 3,000 personers folkmängd, hvadan kom, att de flesta större församlingar läto sig nöja med en fast skola, en enda lärare och brist på undervisningstillfälle med öfverskott af medel, samt att de flesta smärre församlingar inrättade fast skola, antogo en skollärare, beredde sig mer än tillräckligt undervisningstillfälle, som likväl icke alltid begagnades, men med brist på medel till aflöning, derför att både de större och mindre församlingarne icke sjelfve, enligt Kongl. Stadgan, lemnade bidrag till folkundervisningens befrämjande. Yid en sednare riksdag föreslogs — och förslaget hade utsigt att vinna framgång — att hela den nuvarande personela bevillningen skulle uppbäras, som hittills; men från ränteriet öfverlemnas till hvarje församling, såsom nu sker med den s. k. folkskoleafgiften; men detta rättvisa och billiga förslag ändrades genom en eller två röster uti förstärkt Utskott. Bih. till 11. Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 RIKETS STÄNDERS faststäl
Skrifvelse N:o 196. funnits 156 idkare af smides-manufaktur-handtering och 877 arbetare i samma slags yrke, oberäknadt de vid handlverkerier och fabriker anställde gesäller och andre arbetare, och denna stad således företrädesvis vore i behof af en söndagsoch afton-skola, för bibringande åt denna talrika arbetare-personal af de för ulöfningen af deras yrken erforderliga insigter i tekniska och dermed gemenskap egande ämnen, har E. K. M:t, då stadens innevånare förmält sig sakna tillgång till bestridande af de med en sådan läro-anslalts inrättande och underhåll förenade kostnader, begärt, att, för inrättande och uppehållande af en teknisk elementar-skola i Eskilstuna, med hufvudsakligt syfte alt meddela undervisning i sådana kunskaper, som för de med den finare jernoch stålmanufaktur-näringen sysselsatte arbetare företrädesvis äro af' vigt, ett årligt anslag af 5,000 R:dr Ruut å ordinarie stat mätte uppföras, dock med förbehåll, att reglementet för skolan underställes E. K. M:ts Nådiga pröfning och fastställelse, att skolan ställes under Kommerse-kollegii öfverinseende, samt att staden sjelf bekostar lämplig lokal för densamma, jemte inredning och uppvärmning, samt bord och bänkar; och då Rikets Ständer anse staten böra på allt sätt understödja och upphjelpa den inhemska jern-förädlingen, så alt densamma må kunna göra större framsteg och täfla med den utländska, och således i främsta rummet bidraga dertill att å hufvud-orten för denna handteringen, för bibringande ät arbetaren af en nödvändig bildning, länge saknad teknisk undervisnings-anstalt inrättas, hafva Rikets Ständer, för inrättande och framtida underhållande af en teknisk läro-anstalt i Eskilstuna anvisat ett årligt anslag af 5,000 R:dr, under förbehåll likväl, att de af E. K.
Ty samtyckte slutligen nämnde byars hemmansegare de öfvrige socknemännens förslag, och blef efter någon öfverläggning beslutit, att den tillärnade kyrkan kommer att ställas nederom comminister boställets åker, vid landsvägen, likväl byggmästaren obetagit att bestämma sjelfva punkten sedan jordmonens beskaffenhet blifvit undersökt och tillräckligt utrymme för kyrkogård och kyrkovall m.m. utstakadts. I sammanhang härmed yttrade ordföranden sig ärna med det första tillskrifva kyrko byggmästaren Geting, med anhållan, att om möjligt denna höst af honom erhålla projektritning och materialförslag, hvaremot, på tillfrågan, ingen hade något att invända. § 2. Till ordningsman i Österåsens västra rota, uti aflidne Pär Erssons ställe, valdes nu, på gifven anledning, med enhällig röst, bonden Nils Carlsson därstädes, hvilken således åligger att denna befattning, enligt instruktion och byordning, förestå. Datum ut supra. In fidem N. S. Edlund Häggenås kyrkoarkiv, vol. K I:1, ej pag., ÖLA. Protocoll vid allmän sockenstämma i Häggenås sockenstuga den 5:te oktober 1828. S.D. Sedan, efter 14 dagar förut skedd pålysning, socknemännen sammankommit, tillkännagaf ordföranden, det han enligt öfverenskommelse, i socknestämman den 3 sistl. augusti, hade genom skrifvelse till directeuren Simon Geting å deras vägnar begärt, att nämnde directeur måtte åtaga sig af Häggenås-boerne beslutne kyrko-byggnad, och hvartill dir. Geting svarat sig för ålderdom vara hindrad att bifalla, men derjämte anmält att hans son, Lars David Geting, som redan hade 20 års erfarenhet af kyrkobyggnad, åtagit sig detta anförande; såsom ock denne byggmästare nu hade infunnit sig härstädes för att undersöka grunden till den blifvande kyrkan, gifva material-förslag, samt författa projektritning m.m. så tillfrågades vidare församlingen, hvilken den platsen, af de 2:ne egentligen påtänkte och passande densamma skulle önska att utses, antingen uppå slätten af högden åfvanföre kyrkan eller också nedanföre Prestbordet.
Men kanske, när ett tusenårigt rike I stilla sabbatsfrid på jorden rår, När allt som orent är må hädan vika, Då är jag bortstött uti evig natt. Till dess jag rår bland män ' skorna, bland djuren, Och ofärd i min vapensköld står skuren. Hvad var för menlöst ord som Eva lydde Och föll och drog ett män ' skosläkte med? Som andra kvinnor se ' n hon hjärnan brydde Med första syndastraffet i sitt fall. Om man får tro en gammal lustig visa, Hvad gjorde Adam när Guds gissel hven? E Men så blir han ohöflig och säger: » Ni kan ju flytta! » Men då är det Dinah, som lugnt och med värdighet ser honom i ögonen och svarar: » Ja, det kan v i! » Här faller alltid någon af systrarna in med ett: Tänk, det sa ' Dinah! Dinah hade nämligen för sitt blida, lugna väsens skull af familjen alltid varit ansedd för en ängel äfven i annan bemärkelse än blotta familjenamnet, och hennes djärfva svar hade framkallat en årslång öfverraskning hos både henne själf och de andra. Därför ser hon också gärna med ett förnöj dt småleende upp från sin virkning: » Jaha, det kan vi, sa ' j a g! Dagny 6: te haft. DAGNY TlDSKRlFT FOR SOCIALA OCH 1ITTERAAA INTRESSEN. De svenska kvinnornas hyllning dt drottning Sofia. forbund. 13-m, S-venska kvinnornas nationalforbunds konferens i Stockholm 1897. AcZoZf HilZmarb, Concepcion. Arenal. En spansk banbryterska. En liten ' strandbild. frPn Visby. A. S., Kvinnans rostrstt infor engelska un,clerhuset. Den internationella kyinnokongressen i Brysscl 1 897.. FrHn skilda hsll. program vid Svenska kvinnornas nationalfiirbunds konferens. hedlgrnmar kr. {Fijr i&amp;e medlemmar .. -. Fredrika-Bremer-Forbundels adr;: ~rottningtatan 54.