Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Oss ofördröjligen anmäla, då Wi vilje, till rättelses vinnande, vidtaga erforderliga åtgärder, i öfverensstämmelse med 13 §. i ofvanåberopade Lag. §. 19. Utgifning af enskilda Bankers sedlar, i kraft af denna Förordning, må ej tills vidare öfverstiga en sammanlagd summa af 10,000,000 RiksdalerBanko, fördelad dem emellan på sätt Wi finne godt i nåder besluta: kommande följaktligen maximum för hvarje enskild Banks sedelutgifning att i dess ‘oktroj utsättas. Det alle etc. Kongl. Majäs Nåd. Lag om Banker i Slaten New-York 1850. Egare af Bank-aktier är med hela sin förmögenhet ansvarig för alla Bankens skulder till ett be,lopp lika med pari-värdet af de aktier han eger. Aktierna måste vara ställde på viss man och kunna icke utan särskilda formaliteter öfverlåtas. Kapitalet för Aktie-banker är minst 100,000 dollars. För alla Bank-sedlar, som utgifvas, skall motsvarande säkerhet ställas under allmänt förvar. Denna säkerhet må bestå: af Staten New-Yorks obligationer; af hälften Staten New-Yorks och hälften Förenta Staternas obligationer; af hälften Staten New-Yorks obligationer och hälften inteckningar uti landtegendom inom Staten; af hälften Staten New-Yorks obligationer och för andra hälften en del uti Förenta Staternas obligationer och återstoden uti inteckningar. Obligationerna skola bära minst 6 procent ränta. Vid mindre ränta ökas kapitalet, så att det inbringar 6 procent. Inteckningarne må ej öfverstiga |delar af fastighetsvärdet, ulan beräkning af byggnader, och de skola bära minst 7 procent ränta. Vid utlåningar må Bankerne afdraga: H ögst 7 procent å papper, som hafva mer än 03 dagars förfallotid; Hö gst 6 procent å papper på kortare tid. Alla utgifna Bank-sedlar skola, för att vara gällande, antecknas och stämplas af offentlig myndighet, sedan behörig säkerhet blifvit ställd. Sedlar må ej utgifvas på lägre valör än 5 dollars. Innehafvare af en Banks sedlar hafva företräde framför andra dess borgenärer.
Till vinnande af öfverensstämmelse med ordalydelsen i 18 Kap. 1 § Rättegångs-Balken, har Utskottet funnit bestämmelsen »Och visar han skäl dertill» böra i denna § införas. § 312 Med uteslutande af hänvisningen till 220 §, som. af skäl här ofvan ar vordet anfördt, Utskottet ansett böra i sin helhet utgå, har Utskottet för öfrigt funnit nödigt, att i denna § föreslå ett stadgande, om huru förfaras bör, jemvä i det fall, att endera parten undandrager sig att utse skiljoman. Jemte erinran, att i det förslag till ny sjölag, som Utskottet nu går att framlägga för Rikets Ständer, afvikelserna från det Kongl, förslaget äro med kursiv stil utmärkta sålunda, att då någon mera omfattande förändring i en § eller ett moment egt rum eller ock några ord eller någon mening derutur uteslutits, hela §:n eller momentet blifvit tryckt med särskild stil, men att deremot vid en ringare förändring endast den deraf föranledda, nya ordställningen blifvit kursiverad, får Utskottet vördsamt hemställa : det Rikets Ständer, med förklar ande ali Kongl. Majlis nådiga Proposition med förslag lill ny sjölag, ej kan oförändrad bifallas, 28 Särskilda Utskottets Betänkande M 2. mätte i stället besluta en sjölag af det innehåll, Utskottets härvid fogade förslag utvisar. Stockholm den 1 September 1863 Reservationer: i:o Af Herr Friherre Leijonhufvud, ('■: § 302. »På sätt Utskottets betänkande visar, har Utskottet i afseende å frågan om laga domstol i sjörätt smål ansett sig böra hufvudsakligen i öfverensstämmelse med det först uppgjorda och till Högste Domstolens granskning remitterade förslaget föreslå flera väsendtliga förändringar i hvad Kongl. Maj:t i nåder proponerat och hvilket åter närmast öfverensstämmer med nu gällande stadganden.
Men hvem tror du vågar hindra den, som befaller både eld och luft och vatten, och hvem vågar hindra den, hon vill beskydda? Se jungfru, det molnet der, det stiger opp emot månen. När det betäcker månens skifva, går den gamla! Vill den unga ej följa, så dör hennes far!” Sigrid kastade bäfvande blicken på molnet. Lång besinningstid bestods henne ej. Ett ögonblick böjde hon knä och ur hennes bröst höjde sig en ordlös suck. Derpå steg hon opp, tecknade hastigt med ett stift på ett pappersblad: ”Moder, förlåt, jag går för att söka frälsa min far. Låt ingen veta att jag gått, sök mig icke, det skulle tillintetgöra allt hopp om lycklig utgång. Bed, men sörj icke för mig.” Redan nalkades molnet månens skifva. Öfver sin hemma väfda och spunna klädning kastade Sigrid en mörk kofta, band öfver sitt hufvud en duk, stoppade hos sig guldringar och några guldoch silfverpengar, som hon fått till faddergåfvor; ännu var ej månens skifva fullt betäckt. I hast gjorde hon ett helt litet knyte af några kläder, och så gick hon utan buller ut i den stilla natten, der molnet i detsamma undanskymt månen, och lilla mor Annika redan syntes på gångstigen, några stenkast från huset. Snart upphann henne Sigrid, och gick tigande vid hennes sida. Äfven mor Annika teg länge. Hon förde snart Sigrid in på en biväg genom skogen, och så allt vidare, på stigar långt ifrån de vanliga. Endast med ansträngning kunde Sigrid följa den lilla hastigt framilande gumman, och när den gamla slutligen upplät sin mun och började skratta på sitt ohyggliga sätt, samt prata och sladdra om blod och mord och stundom snattrade likt en anka, stundom grät och åter skrattade, då bäfvade Sigrid och nästan ångrade, att hon begett sig åstad med detta hemska sällskap. Men när hon såg med hvilken säkerhet gumman förde henne fram på skogsvägar och gångstigar, så lugnade hon sig åter och fann, att bättre förare hade hon ej kunnat få.
LXVI. A. 46. E. 195. — rättighet att med egna käromål draga sina vederparter från deras lagliga Dom - stolar, om upphörande af. XXXVII. B. 158. XXXVIII. A. 190. LXIII. B. 25S. LXIV. A. 3o. Bankens skyndsamma utredning, angående. 2o3. — reela fond, om dess förstärkning genom inflytande medel af Spannemålsundsättningscreditifvet. XIX. 202. XXI. R. 61. XXX. B. 109, 167. XXXII. Å. 16, 246. XLII. U. 5o. XLV. A. 379. LIX. E. i5g. — reela fond, om sättet att ställa den i största säkerhet. V. 346. VIII. R. 49r’ XXXII. B. 325. XXXV. A. 172. —. omkostnadsräkning intill nästa Riksdag, angående. LXI. B. 302. LXII. A. 273. — styrelse, om grunderne för. V. 1 a3. LIX. E. .Sg. Banker i andra Länder, om utdelning af en Bok angående. Se Utdelning. Banker, Privat-. Se Privat-Banker. Banko-Auction , om förändring i hittills gällande författningar derom. XXXVI!. B. 158. XXXVIII.'A. 244. XLII. U. 161. XLV. E. 362. XLVIII. A. 35/p BankoAuetioner, om inställelse af i ett visst 48 fall. IV. 192. VIII. R. 3*. XIII. xv. å. 143. xxiv. u. i47. xxvi. a. 169. Banko DiscontVcrkets räkenskaper och förvaltning, angående förrättad Revision af. XLI. B. 168. A. 3a5. — räkenskaper och förvaltning för år 1829 och till nästa Riksdag, om revision af. LIX. B. i56.
I anledning af hvad Hr Mannerskantz yttrat, anhåller jag blott att i R. o. Adis minne fä återkalla, att ett dylikt förhållande vid våra riksdagar mer än en gång har inträffat. Särskildt påminner jag mig ett exempel derpå, sorn utgick från sjelfva Riddarhuset vid 1S29 års riksdag, då BaneoUtsk. hade för Öfverslelieutenant Adlerstams barn föreslagit en ersättning för ett förment lidande, som hade vederfarits honom vid en Bancoauclion. Utsk:s betänk, var nemi. redan af 3:ne Stånd bifallet, då R. 0. Ad. beslöt en förändring, Den 26 April f. m. 67 hvilken genom inbjudning till de andra Stånden blef af dem antagen. Hr von Hohenhausen, Mich. Silvius: Att äfven här oformligheler kunna inträffa, derpå hafva vi, såsom Hr Rosenblad nämnt, bevis nog; men jag måste dock bekänna, att detta är högst beklagligt, ehuru Hr Rosenblad torde vara rätt nöjd alt det skett denna gång. Hr von Hartmansdorff: I bancofrågor förhåller det sig med min värde graune såsom med Calholska kyrkan: han har allat för alla synder. Men derföre alt man har denna utväg, är del dock icke rätt, att göra om, hvad som en eller annan gång här skett oriktigt. Jag kan, för min del, icke underlåta att vid della tillfälle instämma i den reservotion, sorn Hr Akerman afgifvit; • om ärenderna på annat sätt behandlas, så har man hvarken i peuningeväsendet eller i andra förhållanden någon säkerhet. Hr Rosenblad: I anledning af den siste talarens an märkning, vill jag till honom sjelf och det H. Ståndets ledamöter öfverlemna all bedömnta, hvilken af oss, som mest har behof af allat för sina synder. Hr Lefren, Joli. Pehr: Jag tillåter mig icke att recensera ett annat RiksSl:s förhållande; jag tillåter mig blott alt gifva luft åt min egen känsla, som är den, att jag linner beklagligt, alt man rifver upp redan lättade beslut. Frih. Cederström, Jacob:
Med Glasgow V1 Hull hafva ock varit sådana handelsrelationer, som i officiel väg kom:11 till Tullkammarens kännedom. Några Retour-Iaddningar hafva dock ,\e afhörts, utom ett partie Medicinalier, som ankom i retour med expej*Ui0nen på Lubeck. En här i orten etablerad Engelsman och några efi honom inkomne Landsmän, som upptagit ett Brunslensbrott vid Spexep i Ödestufvu Socken, och begagnande ortens arbetskrafter, spridde i j^jan mycket penningar bland allmogen, hafva befragtat egna fartyg från jköping directe på England. Nu tyckes det som Brunstensrörelsen j°re i något aftagande; men ofvannämiule Engelsmän äro ännu qvar i tollet och sysselsatta äfven med andra näringsföretag. Emedlertid har, to man ser, öppnandet af Götha Canal här föranledt directa speeulatioJ1' och communicationer med utlänningen och det fordras endast en inf ‘nerad, men tillika bemedlad handlande för att gifva lif åt den utrikes relsen och bringa andra till täflan. j Skeppningen af Stångjern från Bruken i orten har detta år utgjort tl’°34 Lisp. som jemte 846 Skepp. Brunsten till större delen stadnat i Gökborg, i brist af skeppslägenheter directe härifrån till främmande länder. lia stycken större och mindre fartyg hafva i år hit anlända nemlijp a från Utrikes ort, 5 från Stockholm, 3i från Götheborg och de öf§e från Insjö-Städer och orter. jt, Med Götheborg och dernäst med Helsingborg och Carlshamn under" *er Staden de mästa handelscominunicationer.
Beträffande åter LagUtskottets befattning med frågan, såvidt den nemligen rörer stiftandet af Strafflagen för de åhörare, som bryta emot ordningen inom Riksi Stånden, så kan nämnde Utskott komma i verksamhet för detta ändamål, antingen derigenom att Ståndet dit remitterar den gjorde motionen, eller ock att enskild Ledamot, i anledning af densamma, väcker ny motion, som då i vanlig ordning remitteras; och gör jag mig så mycket mera förvissad om, att Lagutskottet icke anser sig förhindradt att frågan upptaga, på den grund att hufvudfrågan icke ännu är afgjord, som I strafflagens bestämmande bör föregå hufvudfrågans, emedan det vore orimligt att besluta i hufvudfrågan, innan vilkoren för dess bifallande, eller afslående, förut blifvit bestämde. Sedan de serskildte delarne af ämnet sålunda blifvit beredde, anser jag'rättast vara, att de till afgörande företagas i följande ordning: 1:0 Strafflagen. 2:0 Ordningsstadga». ^ Den 3 Februarii f. m. 3:o De nya §§. i RiddarhusOrdningen. 4:o Ilufvudfrågan. Om ämnet behandlas i denna ordning, som jag vågar påslå vara logiskt rigtig, så besparas icke allenast den tid, som i annat fall-»åtgår till långsamma öfverläggningar, utan den ändå större och vigligare fördelen vinnes, att hvar och en kan deltaga i de på hvarandra följande besluten öfver bifrägornej, utah att på förhand blifva qvald i sin öfvertygelse öfver hufvudfrågarij som, enligt den föreslagne ordningen, sist skulle förekomma, och utan att behöfva afgifva sitt omdöme öfver densamma förr, än alla de säkerhetsmått blifvit granskade och villkorligt antagne, som anses nödige, i händelse Motionen genom den slutliga voteringen, eller, såsom jag lifligt önskar, utan votering, blifver bifallen.
Uppå Expeditions-Utskotlets, i Memorial N:ris 2 och 3, hos Rikets nu för samlade Ständer gjorda framställningar, har upplagan af Bihanget till Riks-Ståndens Protokoll vid innevarande riksdag blifvit bestämd till 1,350 exemplar, samt antalet af de till prenumeration, vare sig å atta detta Bihang tillhörande samlingar, eller å hvar och en af dem serskildt, afsedda exemplar till 40; och har för öfrigt i afse ende å denna prenumeration blifvit beslutadt, att priset beräknas prenumeranterne efter 1 sk. Banko för hvarje tryckt ark; att vid prenumerations-teckningen 1 R:dr 24 sk. nämnde mynt bör i prenumerations-afgift förskottsvis erläggas för hvarje samling, hvarå prenumereras, och prenumeranten först vid uppgörande slutlig liqvid för sista bandet af samlingen godtgöras, men deremot hvarje band, som dessförinnan uttages, vid ultagningen liqvideras efter 1 sk. för arket; att det må vara prenumeranten öppet lemnadt att, allt efter som tryckningen verkslälles, häftevis kunna uttaga den eller de samlingar, hvarå han prenumererat, med liqvidations—skyldighet, då sista häftet af ett band utbekommes, samt sluteligen, att den närmare tillsynen öfver denna prenumeration, så under nu pågående riksdag, som under tiden mellan densamma och den nästföljande, jemte omsorgen om åtgärders vidtagande till att förekomma omtryckning af vissa handlingar, såsom Rikets Ständers Revisorers och Justilie-Ombudsmans berättelser, Landsböfdingarnes femårsberättelser, Riksdagsbeslutet m. fl. för Bihangets kompletterande, äfvensom alt vissa dertill bestämda exemplar af Bihanget vederbörligen utdelas bland Rikets Stäuder vid början af nästa Riksmöte, anförtros Rikets Ständers Riksgälds-Kontor, — alltsammans i likhet med hvad under sistfördutne riksdag egt rum. Hvilket Expeditions-Utskottet härmedelst får Herrar Fullmäktige lill behörig kännedom och iakttagande meddela. Stockholm den 24 Dec. 1850.
Kammar-Collegium förordnat, det Kungsgården borde i Kronans jordebocker öfverflyttas från Krono till Skatte samt slutligen att, enligt Kongl. Förklaringen den r4 Maj i8o5, det deri meddeldte stadgande, , i fråga om tiden för klander af olaga köp af jord endast afsåge sådan Slats-Ulskotlcts Utlåtandej N.o 13S. 3 jord, derom emellan enskilde kundé afhandlas, men ingalunda den jord, sorn vore Kronan tillhörig. Enär, sä vidt de i detta mål lill Utskottet remitterade handlingar föranleda , det ville sjmas , som, genom meranämnde Kongl. Bref af den 3o Augusti 1743, endast besittnings-rätten till Kungs-gården Halltorp blifvit Majoren Aderman, dess hustru och barn, för deras lifstid, i Nåder förunnad, samt att följagtligen oely då egendomen icke kunnat å annan person dfverlålas med bättre rätt, än Aderman densamma erhållit, Staten, sedan bemälde personer nu med döden afgått, är berättigad att återfå berörde egendom, så ock då det å Kronans vägnar i detta afseende redan väckte anspråk, på sätt ofvan nämndt är, i anseende till saknadt förordnande för Kronofogden Eneman att detsamma utföra, icke kunnat till pröfning upptagas, har Utskottet ansett sig böra tillstyrka Rikets Ständer alt hos Kongl. Maj;t i underdånighet begära, att behörigt Ombud må varda förordnadt, för att i laga ordning utföra den talan om Kungsgården Halltorps återvinnande till Kongl. Majit och Kronan, samt de ersättnings-anspråk i öfrigt, hvartill anledning må förefinnas. Stockholm den 1 g
FöredrogoS ä nyo och biföllos Skals-chWottets den 24 Julii pä bordet lagda betänkaiwen, der ena angående löneförbättringar pä stal för Lt» stillige Tjenstemän i General. Ästistance - Conloirek samt Waklmästare och Kammardrängak derstäoes; dst Dndrg Del sL, 4«2 Den 27 Julli. det andra angående sökt betalning för 418 srycken obligationer, hörande tilt de för Swensta Kronans rakning i Holland och Drabant uptagne län. Herr Landt-Narffalken upläste en till honom ankommen nådig strifwelfe frän Kongl. Mastk, hwilken stulle i protokollet intagas, sä lydande: med Guds Nade Sweriges, Göthes och Wendes Konung e!c. etc. etc. Arfvinge till 9korrige, Hertig til! Schleswig Hollstein. Wär synnerliga ynnest och nådiga benägenhet med Gud allsmagkig Troman, Herr Landt - Marshalk och Commendeur af wär Istordstjerne - Orden. I öfwerensstammelse med hwad 109 §. Regeringsformen och 80 h. Riksdaas-Ordningen stadga, hasme WJ med häimad anledning af Riksens Ständers underdäniga strifwelfe af den 2Z i denna manad, i näder deruti wclat instämma, att riden för Riksdagens hällande mä, räknad ifrän denna dag, pä högst en mänad kunna förlängas. WJ hafwe llikwäl wid betra tillfälle ej ansett
Denna fördelning har, så länge beloppet af sammanskotts-medlen icke var kändt, och hvarje Läns behof ej med säkerhet utrönt, icke kunnat verkställas, utan har Kongl. Maj:t af de nämde gooo R:dr, på Vederbörandes anmälan och tillstyrkande, anordnat hvad som funnits nödigt, men anbefallt Collegium , a:t, i händelse Riksens Ständer fortsätta den beviljade Summan , inkomma med underdånigt förslag till repartion. Så ofta Kongl. Maj:t erhållit berättelse, att den Veneriska Smittan på något s älle mer än vanligen visat sig, har Kongl. Maj^t anbefallt Provisoriske och Ambulatoriska Curhus, samt anslagit nödiga medel. Örn inrättande af Läns Lazarett på de Orter, der sådane saknas, har Kongl. Majit förordnat. Uti meranämde Skrifvelse af den 30 Julii 1815 , hafva Riksens Ständer hemställt huruvida Kongl. Majit skulle finna för godt, att låta Riksens Ständers Revisorer öfver StatsBankooch Riksgäldsverken äfven granska Serapbimer* Gillets räkenskaper, hvartill Kongl. Majit likväl icke behagat samtycka, utan endast i JSIåder befallt, det borde de nyssnämnde af Riksens Ständer tillokte 8,000 R:dr Banco, på det sätt i jjfustitiaOmbudsm. Emb et s B er ättel ter. 355 Sundhets Collegio bokföras, att redovisningen kunde Revisorerne företes. Under den 6 December 1815, bär Kongl. Maj:t för Sundhets Collegium utfärdat en ny Instruction, och tillika fastställt Insiructionen för det Carolinska eller med. Cbirurgiska In» stitutet , samt för Chemie och Anatomias Professorerne. Under den 20 Mars 1816, har Kongl, Maj:t uppdragit vården af Barnbörds-och Koppympningshusen till en särskildt Direction , och. hafva de kraftigaste anstalter blifvit vidtagne till Bambörds-Inrältningens utVidging och förbättrande.
Utom det att kaffet är oklanderligt och de rostade brödskifvorna ega en hög grad af fullkomlighet, står det er fritt att i Journal des Debats eller Monitore Toscano inhemta dagens politiska nyheter, såvida ni ej föredrar att blicka ut på gatan och betrakta det rörliga, vexlande folkhvimlet. Eller om ni ej känner er böjd för någotdera, så påtänder ni er cigarr, lutar er bakåt i soffan och uppgör en plan för dagens förströelser ... Eller genomgår ni i minnet den föregående dagens händelser ... Eller förflyttar ni er med inbillningskraften till hemmet och undrar hur der månde stå till ... Eller gör ni ett öfverslag öfver er reskassa och söker att bringa tillgångar och utgifter i harmoni ... Eller förtär ni i allt lugn och utan alla bitankar ert morgonkaffe. Hvilken än er sysselsättning må vara – det vissa är att den innan kort blir afbruten. Icke derigenom att er cigarr slocknar ... Eller att någon »seccatore» kommer och rycker i er tidning, frågande om ni ej ännu har slutat den ... Eller att någon ställer sig framför dörren och skymmer utsigten ... Eller att någon tiggare besvärar er med böner om una piccola elemosine, under det han med giriga blickar betraktar er frukost ... Eller något annat afbrott af samma obehagliga slag. Jag vill visst icke påstå att ej allt det der kan inträffa – jag har gudnås sjelf alltför ofta haft erfarenhet deraf – men alla dessa afbrott äro mera accidentella och förekomma dessutom öfverallt, i Rom, i Paris, i Stockholm, i Neapel ... Det afbrott, hvarom jag talar, är något väsentligen karakteristiskt för Florens, något ... Men ni har säkert redan gissat att jag menar: Blomsterflickorna. Blomsterflickorna, dessa unga, lätta, smidiga, mörkögda och leende florentinskor, som hastigt sväfva genom rummet och försvinna, lemnande efter sig doftande blommor och behagliga intryck. Blomsterflickorna, som med älskvärd påflugenhet störa er i er frukost, störa er i er lektyr, störa er i era politiska, ekonomiska eller erotiska funderingar, för att sticka en bukett violer i er hand eller fästa en glänsande jonkill i ert knapphål.
Districtet kunna i Taxerings-Comi-( téeme deltaga och dessa senare, som i en vidsträcktare omfattning behandla Berednings-Co-1 mitéernes göromål inom flere mera inskränkta Districter, således äro försatte i tillfälle, att till enhet och jemlikhet sammanjemka och rätta de åsigter, hvilka vid Beredningen egt tum. Stadgandet al», när Taxerings-District utgöres af endast en Socken, blott en af hvarje dass bland Berednings-Comitéens Ledamöter må såsom Taxeringsman bibehållas, men att antalet af Ledamöter i Uaxerings-Comitéen ändock skall j6 jBevillri>‘Utskottets Betänkande N:o ii< uppfyllas , innebär härvid ett ytterligare cor» rectiv. I anseende härtill och 'då fördelarne af att bibehålla Beredningsoch Taxerings-Cornitéerne, såsom de två forsta instancerna i Bevillningsmål för landet, i Utskottets tanka, betydligen öfverväga de olägenheter, Motionairer* ne haft för afsigt att afböja, tror Utskottet sig säkrast iakttaga hvad beskattningens vigt och vården otti de skattskyldiges rätt kräfver, då Utskottet icke instämmer i Motionairernes förslag till förändring eller inskränkning äf ifra« gavarande Comitier; men deremot vördsamt hemställer, att Beredningsoch Taxerings• Comitéernes förrättningar m", hädanefter pa. lika sätt sorn hittills, fortgå. Lars Olofssons i Tulus och Erik Andersson Bångs ofvan anförde framställningar om Jemtland och Herjeådalen kunna egentligen ej anses annorlunda än såsom åsyftande, för dessa orter, ett undantag från de allmänna föreskrifterna; men ehuru .
På den lilla skogsvägen, som förde till soldaten Bolds välkända stuga, mötte de vandrande mor Kajsa. Mathilda, känd och älskad i hela trakten, helsade henne genast, och stannade för att något litet samspråka med denna hederliga, fast något kärfva och bonddryga grannqvinna. Vi minnas ej så noga om bonddryg är ett ord eller icke; men är det ej, så kan det snart blifva, ty att saken finns är säkert, och att deruti ligger fullt ut så mycket högmod, stolthet och egoism som i andryghet, det är äfven säkert. »God morgon mor Kajsa,» tilltalade henne Mathilda, »vi hafva ett vackert väder i dag, för att vara så långt fram på året. Hur står det till, och hvarifrån kommer mor Kajsa så tidigt på dagen? »Gud bevare nådig grefvinnan!» svarade mor Kajsa, »tackar som frågar! Jo, Gud ske lof jag krasslar med’et, och nu kom jag som senast från den stackars vasen Bolds Stina, som ingen sker rätt med på något sätt, utan som sörjer sig förderfvad för att man hennes blifvit kommenderad bort på några månader! Har man nå’nsin hört ett sådant kräk! Jag har talat båd’ allvarsamt och förnuftigt med henne, men hon tar ingen reson, hvarken svarar eller äter eller dricker eller sofver, och det är knappt nog att hon syter om fäet en gång. Gud vet hvad det skall blifva utaf! Jag berättade henne, jag, om när Lars-gubben min var på riksdagen, som varade långt in på det andra året. Gud bevars, om jag då varit en sådan toka, så hade det väl stått på hufvudet länge sedan med båd’ gårdsbruk och hushåll och barn och tjenstefolk och fä’et och alltihopa. Nej minsan! när husbonden skall ut, får man vara båd’ husbonde och matmoder, och ändå icke gifva sig opp.» »Jo jo,» sade Mathilda mildt, »men något sorgligt, jag vet nog hvad det vill säga. Men hårdt, hjertfrätande är det ändå.»