Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag frågar med Herr Kammarherren, hafva de ofödde af den gamla Adeln förtjenster och rättigheter, och lämpar frågan till begge Classerne. Herr Kammarherren har behagat taga sig och sina ädla tänkesätt till bevis i saken. Jag erkänner fullkomligen deras värde i den afsigt de äro framstälde, men må det mig tillåtas att nyttja denna uppgift äfven till styrka för den sak jag åtagit mig. Herr Kammarherrens fader, hvilken lycklig, hvilken afundsvärd fader, som vid en nyligen öfverstånden, högst märkvärdig riksdag sett 4 sina söner jemte sig i samma Riksstånd höja sina röster och stadga Nationens tillkommande öden! Och Herr Kammarherren sjelf, en yngre broder, hedrad med förtroenden och Embeten, tillkommande endast Adeln, hvarföre vill han neka en får af den nyadlade Classen den ära, den förnöjelse, hans far så ymnigt njutit, och 67S Riksdagen 1812. yngre bröder dea upphöjelse, de förinoner, kan sjelf sä värdigt innehar? Ännu uppmanar jag Herr Kammarherren att vid ett närmare sakens eftersinnande och med de fördomsfria och liberala tänkesätt, hvarmed Herr Kammarherren hittills gjort sig så fördelaktigt känd, förena sig med mig att tillstyrka Högloft. Constitutions-Utskottet kos Riksens Ständer anmäla, att det sista momentet af den 37 §:n i Regerings-Formen måtte utgå och Konungens rättighet vid förlänandet af adligt Stånd hädanefter blifva enahanda som förut, med retroactiv förmåga, så att de, som sedan den 6 Junii 1809 dermed blifvit fö rian te, måtte försättas i samma belägenhet som de förut belönte och dermed en likhet i vilkor och rättigheter emellan Ridderskapets och Adelns medlemmar åter inträffa. Skulle min framställning mot förmodan icke vinna Högloft.
Då vi måste afstå från att besöka det inre af Koljutschin-viken, beslöto vi att fara till betesplatsen för Jettugins renar. Vi lemnade derför tältet den 15 på aftonen och foro mot ONO. Den värme, som inträdt, började redan göra resan öfver snöfälten besvärlig; hundarne sjönko ned till magen, och icke sällan måste vi stiga ur för att hjelpa de stackars djuren att klättra uppför de kullar, som vi nödgades passera. Knappt hade de dock kommit på renspåren, förr än äfven de mest uttröttade rusade å stad allt hvad tygen höllo, hvilket kan vara nöjsamt nog uppför kullarne, men då det bär utför, blir rätt farligt, emedan sluttningen nästan alltid slutar med en tvärbrant afsats. Utan att märka det, kommo vi en gång i full fart på kanten af en dylik brant, och om vi ej i tid lyckats hejda farten, så skulle ett rätt vackert virrvarr af menniskor, hundar och slädar störtat ned i djupet. För att uppegga sina dragare begagna sig tschuktscherna af hundarnes begär att springa efter renarne, och de söka under sina färder ytterligare mana dem genom att då och då härma renens skri. Efter 2 till 3 timmars färd träffade vi den första renen och småningom allt flere och flere, tills vi ändtligen omkring kl. 11 e. m. kommo till en talrik hjord, som vaktades af Jettugin. Jag vände mig till honom för att mot en medförd bössa tillbyta mig en fullt frisk ren. Efter åtskilliga undanflykter lofvade Jettugin slutligen att följande dag lemna oss renen mot bössan. Han ville dock icke sjelf eller med egen knif döda renen, hvarför jag bad doktor Almqvist ge den nådestöten. I följd af snöns upplösta tillstånd måste vi vänta till den 16 på aftonen för att begifva oss på återvägen. Vi foro nu öfver den kedja af kullar, som förenar Taffelberget med Tenen, och nedstego utför deras nordliga branta sluttning mot en vidsträckt, mestadels kärroch träskuppfyld slätt. Den 17 ingick med dimma och betydande värme.
M^n jag har depmed icke velat; medgifva, att det vore för pjyeket, om. äfvenledes de föreslagne 8 ele£-arfvodena beviljades, och jag anhåller nu, att propositionerne måtte, i den ordning framställas, att den första innefattar bifall till anslaget föy den. theoretiske Lärarens och pensionairens löner, oell flen andra till arfvoden för åtta nya Elever. Herr Hjerta : Orsaken, hvarföre jag. fö reslagit en annan ordning för propositionerne, ?6. X>tn 25 Augusti'é, m'. ån den, Herr von Weigel uppgifvit, år att jag ansett dem böra hvardera bestämdt innehålla, huru mycket borde på Stat uppföras särskildt för den theoretiska Läraren, och särskildt för pensionairen. Om detta icke tydeligen fastståiles, så kunde möjeligen StatsUtskottet linna sig föranlåtet, att sedermera ingå med förfrågningar. Derföre anhåller jag ån ytterligare, att första propositionen må.blifva å bifall till 100a R;drs lön för den theoretiske Läraren. Herr von TVeigel-, I anledning af hvad Herr Hjerta behagat upplysa, medgifver jag gen na, att den första propositionen må blifva af den lydelse, han föreslagit. Herr Grefven och LandtMar&kalken herrid ställde, om icke Ridderskapet och Adeln behagade bifalla, att den utaf StatsUtskottet för den theoretiske Läraren föreslagne årliga lön 66(i ftjdr 5a sk. finge ined 655 R:dr 16 sk. B;ca förhöjas, så att nämnde Lärares årliga lönebelopp komma att uppgå till 100a R:dr B:co. Bifölls. Herr Grefven och Landi-Marshalk en föreslog derefter, att 555 R:dr jfi sk. B:co måtte årligen, såsom arfvode för pensionairen vid Ve-j terinairelnråttningen, beviljas. Ropades
509, 512, A. 512. — —, angående acceptering efter riksdagens slut af räkningar å tryckning och häftning af detsamma: B. V. 638, 657, A. 657. — —, angående godtgörelsen af vissa kostnader i följd af tryckningen deraf: B. lil. 516, 518, A. 518. Billengren, David, Provincial-läkare, 0111 pension åt hans enka. Fredrika Wilhelmina Billengren, lödd Dahlberg; motion af Grefve Carl Mörner: se Motioner. Billetter, angående utdelning deraf för tillträde till läktaren i Riddarhus-Salen: I. 4. —, hundra stycken för inträde i Storkyrkan och ett lika antal till Riks-Salen vid Riksdagens början: I. 10. —, sextio stycken för d:o d:o vid Riksdagens slut: V. 704. —, femton stycken lill Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 13 November 1865: I. 54. 28 — B — Billetter, femton stycken till Kongl. Krigs-VetenskapsAkademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag den 16 November 1865: I. 122. —, femton stycken till Musikaliska Akademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag den 16 December 1865: 1.470. —, femton stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammanträde den 18 December 1865: I. 483. —, hundra stycken till Svenska Akademiens sammankomst för firande af dess högtidsdag den 20 December 1865: I. 483. ■—, tio stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 22 Januari 1866: II. 147. —, tio stycken till Kongl. Landtbruks-Akademiens sammankomst den 19 Februari 1866: II. 560. —, tjugu stycken till Kongl. Vetenskaps-Akademiens sammankomst å dess högtidsdag den 6 April 1866: IV. 3. —, tio stycken till Kongl.
Majrt i underdånighet anhålla, att någon förbättring i dessa Lärares lönevilkor äfven härigenom måtte tillYägabringas, Häruti förklarade sig Utskottets Ordförande, Herr Friherre Jacob Cederström, till alla delar instämma; och skulle denna serskilda mening, genom Utdrag af Protocollet, åtfölja Utskottets uti ifrågavarande ämne till de respective RiksStånden afgående ofvan omförmälde Memorial, Ex Protocollo Carl Magnus af Lehnberg, * • • -i i N.-o 286 §, Uppl. Q, godk. hos Ridd. och Adeln d, 21 Dec. 1829, Preste-Ståndet d, 23 Borgare-Ståndet d. 23 Bonde-Ätandet d. 28 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse t med Exp. Utsi. Förslag till und. Skrijv. N:o 286 i. 213 Förslag till ny Redaction af 5:te §:n 23 Cap. Ärf da Balken. S. A, K. Vid pröfning af åtskilliga inom RiksStånden gjorda framställningar om nödvändigheten af mera bestämda och ändamålsenliga säkerhetsmått, till betryggande af omyndiges rätt, och Förmyndares förpligtande att fullgöra deras i Lagen stadgade redavisnings-skyldighet, hafva R. St., som väl ansett de uti 23 Gap, ÄrfdaBalken, angående Förmyndares redogörelse för Barna-arf, redan gifna föreskrifter vara tillfyllestgörande och svarande emot ändamålet, dock funnit ordalagen uti nyssnämnde Capitels 5:te §. kunna lemna rum för olika tolkningar, i fråga om ansvarsskyldigheten, då flera Förmyndare äro än en; hvadan ock, till förebyggande af all tvekan i denna del, R. St, nu få hos E. K. M. i underdånighet föreslå, att berörde 5:te §. i 23 Capitlet ÄrfdaBalken må varda förtydligad genom följande nya redaction; "Äro flere Förmyndare än en, och vilja the dela förvaltningen sig emellan, tage thertill Domarens bifall, och gore sedan hvar för sig redo och räkenskap.
St. föreslå någon ändring i grundlagarne, öfverlemne lian Sin propos., jemte Statsrådets tankar deröfver, lill R. St. sammanstämmande beslut. Hr Lagerhjelm, Pehr: Det är egentligen 2:ne förändringar i denna punkt, dem jag ber att fä underställa R. o. Ad:s pröfning. Den första angår stadgandet: ”Statsrådets samtlige ledamöter, der de icke laga förfall äga, skola öfvervara alla mål af synnerlig vigt” etc., hvaruti man föreslagit den förändring, alt ”minst sex af Statsrådets ledamöter” böra öfvervara sådana mål. Förslaget innehåller också, alt en inskränkning af Stalsrådsledamöternes antal skulle fä äga rum för vissa fall. Hvad menas med synnerlig vigt? Månne ej viglen afen sak beror ofta nog af hvarje särskild individs olika uppfattning deraf? Efter mitt förmenande böra Statsrådets alla ledamöter vara närvar, vid sådana frågors afgörande, såvidt icke laga förfall derifrån hindrar och del nuvar. stadgandet följaktligen bibehållas. Skulle delta åter medföra svårigheter, synes mig som hade man skäl att vänta det framställningen i detta hänseende kommit ifrån ett annat håll, nemi. frän Konungen. Den andra förändringen i § innehåller ett närmare bestämmande af orden ”synnerlig vigt”, hvarmed skall förstås frågor om R. St:s framställningar och önskningar. Man måste säga, att dessa önskningar och framställningar visserligen icke alla äro af synnerlig vigt, hvilket bäst synes om man i riksdagsbesluten genomläser förteckningen å de mål, som i önskningsväg underställas K. M. — För min del får jag säga, att inga förändringar i denna § påkallas, hvarföre jag afstyrker förslagets antagande. Ex. Hr Gr. o. Landtm, framställde propos. till antagande af ifrägavar. förslag. Ropades ja och nej. I anledn. deraf blef propos. lill förslagets förkastande framställd, och sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja, blandade med nej, förklarade 11. Ex. Hr Gr. o. Landtm, alt ja dervid varit öfvervägande. Den 21 September e. m. 373 4-.ile punkten.
Den affomfl, De gifma fine egare, hmarmiD OjuarnarneS belägenhet i mer eller minbre fäbeSrifa orter, vptb ftörre eller minbre betpbliga 0täber, £imarn» ftenarneé antal och gång, antingen för hela året, ftörre eller minbre Del Deraf, beloppet af Den tull, forn tageS, och Dej? påräfnaDe årliga intägt, böra i f^ro» tocollet anntärfas och wärDet Derefter, i förhållanDe till örtens gångbara pris, befiämmas. ÄunnanDe inga anDra Qwarnar unber CgenDomS»wärDet inne» fattas, 57 fatta*, än be, forn imber gårbens (fattläggning äto uttrtjcf ligen bcgripne, ellet t febnare tibet fäfom ljuöbe()ofömirättmngar tillfomne, §.
Såsom sa ofta .i den moderna novellen, är det alltså för den fallna clvinnan, soni läsarens sympati tages i anspråk; men niedan Dostojewski och Guy de Maupassant, dessa de fallna qvinnornas svurna riddare, vilja öfvertyga oss, att en qvinna ar lika god, ja bättre sedan hon prisgifvit sig, göres hon i Kroghs bok utan skuld till sitt fall och sin derur framgående fräckhet. Skulden blir sedlighetspolisens. Detta står i samband med våra lokala förhallanden. Redan länge har uppmärksamheten fastats vid det ohyggliga och orättfärdiga i den lagbetryggade osedligheten och sarskildt dess påföljd, att nämligen de, hvilka skulle öfva det förmenta sedlighetsskyddet, förderfvas och i sin ordning sjelfva förderfva, sålunda utbredande det onda de skulle hämma. Kroghs bok kom som en val underrättad mans bekraftelse på denna misstanke och mottogs som ett värdefullt inlägg i saken. Beslaget, som skedde först sedan? /, af iipplagan salts, verkade som en reklam för boken och den blef nu last i långt vidare kretsar an eljest varit fallet. Protester i alla former hafva haglat öfver beslaglaggningen. Statsministern har, med anledning af en sadan protest, lofvat .. att prostitutions-saken skulle komma iiiider regeringens behandling. Afven qvinnor hafva, såsom ni känner, tagit ifrig del i protesterna, dertill drifna af varm öfvertygelse. I min tanke har dock deras entiisiasni förledt dem att öfverskatta boken i estetiskt så val som i moraliskt hänseende, Utrymmet tillåter icke att närmare ingå p % detta spörjsrnål, hvilket ju ocksa beror af deil individiiela uppfattningen. Jag vill blott af fru Antonie Lachens varmhjertade uttalande i Dagsposten framhålla ett påstående, som synes mig innehålla niissvisningar. Hon säger naml. att sådana mödrar som Albertines mor smaa forbande os, dannede nmdre, naar vor blufcerdighet ikke kan tillade o; at lcese hvad deres d ~ t r e maa gennemgaa af den dannede klasses mcends.
Friherre Stael von Holstein, Munthe, Friherre Peyron, Silfverstolpe, Waern, Friherre Gyllengranat, Faxe, Fåhreeus, Departemeuts-Chefen, Stats-Rådet Friherre Gyllengranat uppläste till justering: l:o ett, i öfverensstämmelse med förut fattadt beslut, uppsatt förslag till Kongl. Maj:ts nådiga skrifvelse till Rikets Ständer, angående Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering. Enligt Stats-Rådets öfriga ledamöters underdåniga tillstyrkan, täcktes Kongl. Maj:t i nåder gilla berörde förslag, sådant det finnes detta Protokoll bilagdt, samt befalla att, i enlighet med detsamma, nådig skrifvelse skulle till Rikets Ständer expedieras. Ex Protocollo. C. O. Vougt. 14 Kongl. Maj:ts Nåd. Proposition, N:o 20. Ank. till Exp-Utsk. d. 9 December, kl. S e. m. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Stunder, angående förändrade grunder för Beväringsmanskapets uttagande till vapenöfning och annan tjenstgöring m. m.; gifven Stockholms Slott den 18 November 1847. Vid början af sistförflutne Riksmöte tillkännagaf Kongl. Majit Sin nådiga afsigt att vara betänkt på Försvarsverkets fullkomligare ordnande. I sådan syftning hafva, enligt Kongl. Maj:ts nådiga befallning, förslag blifvit af Cheferne för Landtoch Sjöförsvars-Departementen, dervid biträdde af sakkunnige män, utarbetade; och har Kongl. Majit, vid pröfning af dessa förslag, i nåder antagit och gillat följande deri framställda hufvudgrunder, nemligen: lio Arméen bör bildas af stående stamtrupper, såväl värfvade som indelda, i förening med beväringsmanskap, och vissa dels värfvade och dels indelda sjötrupper likaledes utgöra ständig stam, med hvilken manskap af sjö-beväringen förenas; 2io
Blomkål kan förvaras saltad pä följandeisätt: Man rensar hufvudena och sönderdelar dem i lagom stora rosor, förväller dessa hastigt och breder ut dem på linne att väl torka. Sedan packas de rätt härdt i en glasburk med stensalt emellan, hvilket senare dock bör vara alldeles torrt — ty om under vintern en sorts lake bildas, blir kålen ej god. » Praktikus » råder i Idun 1S89, N:r 28, att öfverhälla den med vanligt salt nedpackade kålen med skummad mjölk och pålägga tyngd. Stenia. Ett godt hem kan beredas åt Almas moder, om hon uppger sin adress för vidare korrespondens i bref till » L. C. » Malmö, pöste restante. Köp cretonne tryckt å båda sidor, ä 1 kr. metern, kanta dukarne med en snodd eller med en spets, virkad af s. k. liskargarn. Starka, billiga och vackra dukar, som kunna användas på båda sidor. Majo. Andersson. OBS.! (Med porträtt). — Tåren; poem af Maria Haquin. — Plats för ^hushällsläran »! Af C. B — m. — Från damvärlden i Paris; studie för Idun af Alvar Årfvtidsson. I I: Det » blå blodets damer. (Slut fr. n; r 29). — Upplysningsskola för kvinnor; af Ave. (Forts, ogh slut.) — Barn och blommor; af H. S. — Återskänkt; skiss af Mathilda Boos. — Huru jag indelar och använder en större kalfstek; af Stenia. — Striden om hjärtan; ur ett kvinnolifs historia, af Johan Nordling. X V: Segrar och nederlag. (Forts.) Förslag till matordning för veckan 3 — 9 aug. — Handarbeten. — Bakning. — Inläggningar. — Toaletten. Täflingens utgång. — Hvarjehanda. — Frågor. — Svar. — Läkareråd. — Breflåda. O B S. O B S. Spånadsafgiften den billigaste här p å platsen. T e l e f o n 26 53. [2206] och Läkareråd. Stenia. Hjärtligt tack för alla värdefulla bidrag.
Det är en artikel, som ej har annat värde, än relatift till andra varor, som derigenom frambringas. Om således stenkol belägges med ökade tull-umgälder, mäste följden blifva, att en mängd Fabrikatet antingen skola stiga i pris eller rent af ej kunna åstadkommasFrågan är således endast, om det kan vara för Staten nyttigt, och om det ens är billigt, att Höganäs Stenkolsverk skall lägga ett monopolium på alla Fabrikanter i Riket, hvilka till deras rörelse måste begagna Stenkol. Jag kan för min del ej anse en sådan åtgärd annorlunda, än såsom högst skadeligVi kunna ej känna alla inrättningar, sorn komma att drifvas med Stenkol, men vi må vara visse på, att de, hvartill denna vara är erforderlig, aldrig skola, så vida tullen förhöjes, blifva anlagde. För öfrigt och om Stenkols - Den z<) Maji. verket, oaktadt dess fördelaktiga läge i en seminant provins, ej bär sig, måste det natur, Jigtvis vara mindre nyttigt, och jag tror detsamma då ej förtjena annat understöd, än högst det, sorn nu af Utskottet blifvit föreslagit. Näringar, som ej sjelfve förmå underhålla sig, måste snart försvinna, eller komma Staten till last. Hvad slutligen Herr Munck af Rosenskölds proposition beträffar, kari densamma nu, dås Betänkandet första gången är före, icke komma i fråga, utan lärer på sin höjd en återremiss af Betänkandet kunna äga rum. Grefve De la Gardie, Jacob: Då jag ali. deles icke kan instämma med hvad Friherre Cederström nu anfört, får jsg i stället förena mig med Herr Munck af Rosensköld, samt tillika underställa Ridderskapets och Adelns pröfning, om, då Staten årligen behöfver omkring 20,000 tunnor Stenkol, samt Fyrbåkarne hvilka å Rikets kuster underhållas, nära 3000 tunnor, utom det vida större quantum som till enskilte Verk och Fabrikslnrattningar erfordras, det vore för Staten gagneligt, att till dessa behof införskrifva Stenkol från England, i stället för att använda de, som inom Riket produceras.
Det är derföre jag hållit mig vid den idéen, att man först borde bestämma grunderne, och sedermera söka göra detaillerne dermed öfverensstämmande. Nu är deremot hufvudfrågan hvilanda och delarne först till pröfning framlagd®. Af detta skäl har jag vågat yrka återremiss af Lag-Utskottets Betänkande med anmodan till Utskottet att frångå det behandlingssätt, Utskottet med detta ämne vidtagit. Friherre Boije, Ludvig: Mig synes, att man fåfängt skall bemöda sig, att införa stadga i enskilta credit-förhållanden, derest man icke förut noga vårdar grunden derför, eller förtro endet till hypotheksväsendet. I sådant ändamål är det nödvändigt, att icke afhandla Hypotheks lagarne i detail, utan i ett sammanhang. Jag förenar mig således med Herrarne Morath och Tham samt Grefve von Schwerin, desto häldre, som jag har mig bekant, att till BondeStåndet i dessa dagar inkommit Ridd. o. Ad, Prof. V. Band, Den x i Junii f. m. ett förslag till ett nytt Hypotheks-Systeme, hvars beskaffenhet jag väl icke känner, men som torde förtjena att granskas, i sammanhang med de af Grefve von Schwerin rörande samma ämne utarbetade förslag. Jag anhåller derföre, att alla LagUtskottets på bordet hvilande Betänkanden, rörande inteckning i fast egendom, nu må på en gång till Utskottet återremitteras, med anmodan till Utskottet, att i ett sammanhang till pröfning företaga så väl de till Utskottet återremitterade Betänkanden, som alla de på Utskottets handläggning beroende motioner, hvilka kunna röra Hypotheks-lagarne. Grefve Spens: Jag vill blott, i anledning af den jemförelse Herr Ribbing uppställt emellan Stadsegendom, belägen å ofri grund, Och skattehemman, hvilka äfven kunna till annan person hemfalla , anmärka , att, ehuru jag ser att deraf uppstår en bristfällighet i den lag-redaction, jag i järsta rummet föreslagit, en stor skillnad emellan dessa båda slags fastighet dork bör ihogkommas.
Och för att visa något storartadt blef också medgifvet, att Riks-banken skulle i sådant fall få utsläppa 2,500,000 R:dr banko uti nya sedlar utöfver det tillåtna maximum. Men kanske man af detta sednare skulle kunna sluta att någon sådan fruktan på allvar icke förefanns. Och den är i sanning ganska öfverflödig. Ty ingen privatbank eller penninge-association, sorn får emot laga ränta såsom penningar utlåna sina egna räntelösa små kreditsedlar, lärer väl någonsin frivilligt upphöra dermed, så länge aktie-egare derigenom kunna erhålla 15 k 20 procent Banko-Utskottets Memorial JYl W. 9 procent i nettovinst på sina deruti insatta kapitaler oell Rikets Ständers Ranks sedlar icke uti någon större män inskränka eller uttränga deras cirkulation. Härtill kommer att i samma mån sorn Riks-banken beröfvas sina vinstmedel och dels derigenom, dels på annat sätt bibeliålles vid sin vanmakt och oförmåga att på billiga vilkor kunna uppfylla landets behof af låneunderstöd till jordbrukets och näringarnes utveckling, i samma mån skola de sedelutgifvande privat-bankerna fortfara att anses behöfliga och kunna till egen båtnad utvidga fältet för sin verksamhet. Emedlertid torde det val ändå vara en sanning att det icke är till förökande af riksbankens trygghet och fördel om privat-bankernas sedlar mer och mer fylla rörelsens behof. Åtminstone har det i många år vaVit flertalets mening uti landsorten, att det vore långt nyttigare för det allmänna om riks-banken bade filial-kontor öfverallt i de större städerna och kunde med rikets mynt understödja de lånebehöfvande. En sådan åsigt synes också härstädes numera i någon liten mån göra sig gällande. Ty då banken var för svag att försträcka hela lånefonden, beslutade Ständerna att lemna understöd åt sådana enskilda bank-bolag, som ville röra sig med rikets mynt. Hessa fingo namn af Filial-banker och skulle bedrifva en sammansatt uppoch utlånings-rörelse samt således understödja riks-banken genom en tätare omsättning af dess sedlar.
För min del kan jag ej inse, att Assignationer kunna äga annan, eller större offentlighet, an alla Reverser till Sedelhafvaren, eller till viss Man elier Ordres, med hvilka de äga lika grund och lika försvar i alldeles samma rätts begrepp. Intetdera af dessa enskild'ta Papper kan någonsin antagas i Krono-Uppbörden, eller fa annan antaglighet än den, som hvilar på det enskildta förtroendet och följagteligen kan intet heller någotdera öfvergå till egenskap af Mynt; och så länge man irtet gerna kan förbjuda någon människa att utgifva Reverser, så förstår jag icke heller med hvad rätt, man kan förbjuda någoo att utgifva Assignationer. Dso Reservation, som Friherre Stabel gjordt, 30 Ben t April. torde kunna undanrödjas genom blott den erinran, att här är icke fråga om att Stan* derne skulle åt de enskildte Assignationeme lemna en sådan Auctorisätion, eller att Stän» derne skulle vidtaga någon, eller några steg, mägtige att inlocka Allmänheten att anse dem för Stats papper, deraf sedermera någon ansvarighet kunde drabba Stäuderne; utan här är blott fråga, att icke nu serskildt förbjuda ett sådant begagnande af enskildta Crediten, som Lagen icke hittills förbjudit, och aldrig hör förbjuda. Det gifves tusendetals handlingar i enskildta lifvet, som icke hvarken Lagen eller Lagstiftande Magten blandar sig med; och vi böra då icke heller blanda oss i denna. Herr Morath'. I anledning af hvad en värd Ledamot, Herr Expeditions-Secreteraren Stråle anmärkt, i afseende pä MotionS-tiden, har jag endast att tillägga, det den af mig framställde, är en följd af de, som hos Välioflige Borgare-Ståndet redan blifvit väckte, och LagUtskottet uti dess ifrågavarande Betänkande besvarat, samt således af den beskaffenhet sednare Momentet af j6 §. i Riksdags-Ordningen pomnämner.