Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
12 — andra slag 1 skålp. 9 Bensvarty Benkol eller Bister 1 lisp. 8 — Bildthuggeriarbeten af träd och arkitektoniska arbeten 100 Rd. v. 15 Bleckslagarearbeteny ej specificerade: olackerade 1 skålp. 8 lackerade . , . ; 1 skålp. 10 — Blommor: artificiella 1 skålp. 10 delar af artificiella blommor 1 skålp. 4 Blfoarbetadt, i tackor eller rullar 1 skepp:d 1 6 arbetadt, ej speciiicieradtr om åla dt och olackeradt 1 skålp. 1 6 niåladt eller lackeradt 1 skålp. 6 — Batisi; se Väfnader. Benspan, hänföras ander Spillning. Berberisrölter; se Varor, sorn ej tunns hänföras under någon af de i xnförselstarifen upplagna_ bestämmelser. Bernsten, arbetad; se Slöjdevaror, ej specif. Biscuit; se Porcellaine. Bister; se Bensvart. Blauholtz ; se Färgträd. Blomster, torkade, hänföras under Apoteksvaror, Blonder; se Spetsar. 3 Qvantitet för tullberäkningen. Införselstull. Banko. Blyerts 1 lisp. R:dr sk. 20 r:st Blyertspennor: timmermans. alla andra slag 1 skålp. 1 skålp. 4 24 Blysocker 1 skålp. 1 6 Blår: hampoch lin1 skcpp:d 2 24 — Bokstaf sstämplar samt Boktryck eller Stilar . 1 skålp. 3 — Bokoch Kopparstickssvärta 1 skålp. _— 3 — Bomullsvadd 1 skålp. 6 — Borax 1 skålp. 2 — Borstar 1 skålp. 24 Broderade arbeten: af guld eller silfver 1 lod. 16 — andra slag' draga tull lika med det tyg, hvarå broderiet är anbragt, med tillägg af 20 procent. Brännvin och Sprit: konjak, fransk: af till och med 12 graders styrka 1 kanna 32 _ deröfver 1 kanna 1 alla andra slag, odestilleradt eller destilleradt: l af till och med 8 graders styrka
— Min klang kan verlden tåla att höra än en gång, jag må slå takten i en allt förstörande och allt befriande Dionysosdans eller i en hymn till ögats glädje, till en i marmor plastiskt förstorad verklighet. Jag älskar det harmoniskt ljusa, älskar det mejslade mer än det skälfvande, och det jag älskar är en skönhet som aldrig åldras. Jag är det urmodiga, det tusenåriga, och jag är din dödsfiende, broder limburgerost, ty prosaistnaturer försätta mig alltid i retlig sinnesstämning. Prosaisterne, skaldekonstens puritaner hafva makten, men inför mig är redan en diktning på prosa en diktning i skjortärmarne, och jag har min egen mening om tidens lust för romanböcker. Inför mig är naturalismen, äfven stornaturalismen, en blandning af äkta, otämd fullblodskonst och antecknande praktiskt prosaistlynne, en korsning af Pan och bokhållare. Den kommer ej endast med en frisk doft af vilddjur och svettiga satyrer utan också med en kvaf dunst af choucroute och norsk sill. Berättelse om Den, först rike och ansedde, sedermera fattige och föraktade John Hall, Deß lefnadsöden och ömkanswärda död. Sannfärdig Sannsaga. Med porträtt – ”Hören hwad jag nu berätta skall: Om den rike arfwingen till Erwich, Om hans lyckas höjd och om hans fall.” Gammal Skotsk Folkwisa. John Halls fader, af Skotsk härkomst, war den rikaste och kanhända stoltaste köpman i Swerige wid slutet af förra århundradet. Han war millionär, och ägde blott en ende Son. Derföre fick ock denne sin wagga af silfwer och sin dryckesbägare af guld.
Banko årligen för hvarje nummer utgjordt, skulle, jemte de af bemälda Kollegium till reparationshjelp beräknade 10 procent ä halfva beklädnadskostnaden, som utgöres af nyssnämnda belopp, lill korpsens beklädnadslond af roterings-kassan utbetalas. Beträffande åter frågan, om och i 344 ExpeditionsU Isko t lein Färsing till underd. Skrifvelse N:o i2d. hvad mån Jemtlands roteringskassa vöre skyldig att för tiden från och med 1858 bidraga till underhållet af Häsljägare-korpsens beklädnad; så, och då härvid förekommit, att Rikets Ständer icke anvisat någon tillgäng för bestridande af den kostnad, som motsvarade skilnaden emellan det förenämnda år af roterings-kassan redan utgjorda årliga beklädnadsbidraget och det belopp, sorn derutöfver af Kollegierna ansetts böra till korpsens beklädande från roterings-kassan äfven för framtiden utgå, hade E. K. Maj:t funnit nödigt, alt samma kostnad lills vidare skulle af roterings-kassan bestridas', men, enär, enligt ordalydelsen af Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse den 18 Mars 1857, i anledning af E. K. Majlis nådiga Proposition om upphörande af det vid indelta infanteriet utgående beklädnadsbidrag, det blifvit genom Kongl. Kungörelsen den 23 Mars 1858 stadgadt, att roterings-kassan från och med samma är skulle vara befriad från det beklädnadsbidrag för Jemtlands Hästoch Fälljägare-korpser, som dittills från kassan utgått, hade E. K. Majit beslutit att lill Pikets Ständer göra framställning om beviljandet ej allenast af erforderlig tillökning i det redan anvisade anslaget för dessa korpsers beklädnad, så att kassan blelve frän allt vidare bidrag dertill befriad, utan ock om godtgörelse lill kassan för det bidrag, som emellertid för innevarande stalsreglerings-period behöfde utgå till beklädnaden för bästjägare-korpsen; — i sammanhang med hvilket beslut E. K.
Den nåd. propos. innehåller till slut, eller i 13:de punkten: att, der församlingarne så vilja, klockareoch skolmästare-sysslorna kunna få vara förenade; men 23:dje cap. kyrkolagen bjuder i 3?. §:n: '‘att klockaren ingalunda skall genom någon kyrkoherdens enskyldte tjenst besväras, hindras eller afhållas ”ifrån den pligt honom åligger, med all flit och ”trohet att drifva barnaläran.” Vidare i 22.’dra§:n: ”Kyrkoherden skall låta sig angeläget vara, att ungdomen i ”hans socken lärer läsa i bok och förstår sina christendoms”stycken. ” Yttermera i 32:dra§:n: ”att klockaren skall vara "kyrkoherden och församlingen lydig”, och ändtligen i 33:dje §:n: ”Är klockaren oduglig, lat, vårdslös och genvördig emot ”kyrkoherden eller församlingen, och vill sig första resan på ”pastoris enskyldte och andra resan på hans, uti capeltanens ”eller kyrkoföreståndare^ närvaro, allvarsamme dock beskc”delige förmaning intet rätta låta; då sätte kyrkoherden, ”med församlingens råd, honom ifrån embetet, och en ankan lages i hans ställe.”
Man häller litet af fläckvattnet på en djup tallrik, doppar en tämligen stor borste i detta och bestryker det porslin, som skall rengöras, en gång därmed. ' Man låter det sedan stå en stund på detta sätt för att det gråa skall bättre upplösas, upprepar denna behandling några gånger och borstar därpå duktigt med samma borste, då den obehagliga färgen snart försvinner. Naturligtvis måste man sedan skölja och tvätta porslinet grundligt i varmt vatten. Använder man detta förfaringssätt ordentligt, blir porslinet åter bländande hvitt. Sönderslaget porslin och glas, som ej efteråt varit i vatten, lagas säkrast med diamantkitt. Finnes på alla apotek. Det sönderslagna upphettas, likaså kittet, hvarefter detta påstrykes. A r ej på- litligt, sedan flaskan varit uppvärmd flera gånger. Maja. Skafferiet. Säkert sätt att förvara oxstek länge. Späcka steken med fläsk, förväll den hastigt i |- vatten och \ ättika samt peppar och lagerbärsblad. Låt sedan spadet koka en stund och slå det öfver steken, sedan det kallnat. Se till att det står väl öfver både genast och en tid efteråt. Får gärna stå, där det fryser. Maja. Några ord om kork och andra medel att täppa tifl buteljer och glasburkar. Att öl eller bornerande drycker bli dufna eller syltade saker börja jäsa, beror inte alltid pä, att dessa äro då- liga, eller att de syltade sakerna ej kokats tillräckligt omsorgsfullt, utan har ofta sin orsak i sättet, hur man täpper till kärlen. Till öl, som man själf tappar, bör man använda riktigt bra och mjuka korkar och hällre gifva litet mera för dem, emedan torra korkar eller en sämre sort icke är lufttät, utan låter kolsyran tränga ut och luften in. Ett bra medel är att bestryka korkarne med parafim eller med vax, hvarigenom luften hindras att tränga in. Bläsor och pergamentpapper bör man lägga några dagar i glycerin, hvarigenom de bli mjuka och porerna äfven tilltäppas. Sedan blåsorna legat i glycerin, pressar man ur dem väl och torkar dem ytterligare litet mellan läskpapper. D e blifva då ej hårda och kunna användas flera gånger. Glasproppar bör man ingnida med paraffin, för att de ej skola fastna. Alma.
Stadens egna, stora och mycket bördiga åkerfält, hvilka, med undantag af några få jordfruktsplantager, uteslutande användas till sädes-production, gifva en så betydlig afkastning, att de till en stor del fylla Stadens eget spannmålsbehof. Ladugårdsproducter samt råa och arbetade skogs-effecter afsättas deremot här alltid fördelaktigt. Tillgången på skickliga och pålitliga arbetare är knapp. Dagsverksprisen uppgå till 32 a 40 skBanco. De proliibitiva stadganden, som i Skrå-Författningen, Handels-Reglementen och de flere till Handelns och Handtverkeriernes förmån, tid efter annan, i Nåder utfärdade Författningar innefattas, tillgodonjutas äfven af Upsala Stads Borgerskap. I Hertigens af Upland Fölk-Skola lemnäs af en skicklig Lärare kostnadsfri undervisning i läsning och skrifkonst, efter vexelundervisnings-metliod, åt Stadens barn af obemedlade föräldrar, hvarförutan Flickorna serskildt af en vid Inrättningen anställd pålitlig Lärarinna bibringas kunskap i nyttiga handaslöjder. Denna för Staden oskattbara stiftelse, hvilken årligen med förmån tillitas af 2 å 3oo barn, har sin grund i ädelsinnade, enskildte Medborgares välgörenhet, och njuter blott ett litet underhålls-bidrag af Staden. Staden har ock en Småbarns-Skola, der omkring 5o barn från 2 till 6 års ålder, vissa timmar dagligen, njuta en för dem passande — 31 — vård och handledning. Sjukvården ombesörjes af en Stads-Physicus, sora Staden lönar. Borgerskapet underhåller arne sjuksängar i Academiens Nosocomium, består Stadens fattige fria läkemedel och har ett serskildt
Dess Re», fallningshafvande i berörde tvänne Län, ali af de Roteskyldige, vid med dem utsättande ytterligare sammankomster* begära ett cathegoriskt svar, lill antagande eller förkastande af eiv, i \ådant afseende, å nyo framställd Nådig Eroposition, vid slutet hvaraf E. K. M. täcktes, till vederhörand» s underdåniga efterrättelse, förklara: “att de (Rotehållare), sorn i ständiga Kneckte“hA11 et ingå, icke kunna få påökning i Ordinarie “Röteringen utöfver den Extra, som de nu utgö“ra, men väl komma att tillgodonjuta sin pro“pörlionerliga minskning (af en femtedel) i för* “hållande till det nedsatta numerta!et“; samt: *‘alt “de Härader, som icke inom den för Samnjali“trädet i Läne-Residencen utsatta tid insändt “sina Fullmägtige för att svar afgifva, borde än“ses, såsom hade de E. K. M:ts Nådiga Proposition “lill alla delar antagit”; att, sedan Landshöfdingarne i Christianstads och Malmöhus Län, under den 27 April och Exp. Ulslt. Forsing til.1 unci. Skrifn. N:o 378. 171 den 26 Maji i8i3, till E. K. M. i underdånighet iuberätlat, att i förstnämnde Län endast 34 hela Rotar, och inom Malmöhus Län blott 3:ne Possessionater, begärt att vid extra Röteringen få förblifva, men alla öfriga Rotehållare, dels genom afgifna förklaranden, dels ock genom uteblifvande från de utlysta Sammankoinsterne, den Nådiga Propositionen i underdånighet antagit, E. K. M., genom Nådigt Bref, den 26 April 18»4» täcktes utse och förordna nu mera aflidne t. f. Öfver-Stålhållaren, Landshöfdingen m. m. D. Edelcreutz till Ordförande i den Commission, sorn inom
Herr Grefven och Ordföranden anförde: »Då å ena sidan det icke lärer kunna vägras någon Ledamot att uppgifva de protocoll, han anser vigtiga att känna, lärer det å den andra tillkomma Utskottet att pröfva, huruvida det uti en sådan önskan instämmer, emedan protocollen requireras icke på någon enskildts, men på Utskottets vägnar. För min del torde jag få hemställa till Utskottets pröfning, huruvida det nu uppgifne protocoll bör anses innefatta en sådan allmänt känd händelse, hvaröfver Utskottet kan uti någon pröfning ingå, och hvarförutan jag icke tror något ändamål med protocollets infordrande vara att förvänta. Saken rörer helt enkelt, huru en trouppe blifvit ifrån en ort af riket till en annan beordrad, och jag anser det för en styrandes så ovilkorliga rättighet att derom förordna, att jag ej tror, att Riksens Ständers Utskott bör ingå i pröfning deraf. Skulle det exempel statueras, att Riksens Ständer ingingo i pröfning af en sådan detalj, underkastad ögonblickets behof och kanhända ofta sådane omständigheter, öfver hvilka dels icke protocoll hålles, dels icke något säkert omdöme efteråt, utan öfversigt af det hela i planen, kan uppfattas, lemnar jag derhän, huru en befälhafvare skulle kunna åtaga sig en sådan befattning, eller Regeringen finna sig i sina åtgärder obehindrad. Jag kan för min del icke annat än finna vådligt, antingen för Den 13 Augusti 1810 17 Constitutionens framtida bestånd eller för det allmänna bästa och kanhända för båda, om Constitutions-Utskottet skulle gifva sig anseende att vilja blanda sig i sådane ämnen, och jag får derföre för min del till protocollet i anseende härtill reservera mig. Det blir sedermera min skyldighet att öfver ämnet inhämta Utskottets samfäldta tanka.» Herr Törneblad erinrade, att hans begäran ingalunda kunnat vara rigtad eller hafva för afsigt, att Utskottet skulle komma att göra någon anmärkning vid Konungens beslut eller åtgärder, utan endast att enligt grundlagens meddelade rättighet controllera Konungens Rådgifvares uppförande.
Att någon inhemsk modell icke förefanns, är icke bolagets skuld; nu fin - Den i Juli e. di - nes den att efter behag antaga eller icke. Det ar ganska sannt att dä voro 4^0 actier tecknade och 20 proc. blott erlagda. Nu äro 60 proc. insatta; och vid dessa förhållanden stannar det visst icke ; men allt detta — jag upprepar det — är bolagets ensak. Jag tror mig nu hafva besvarat allt hvad emot tillgången med förelaget öppet anförts En historisk på bifogade officiella documenter grundad vederläggning finnes i de af bolaget på trycket utgifna och utdelta upplysningar rörande Trollhätte canals och slussverks ombyggnad. De mystiska insimulationerna af vissa insändare i dagbladen undfalla all annan vederläggning, än uppmaning att de behaga ”sjunga ut.” Blifve mig bevist, att orätta vägar vandrats, och icke längre än till nästa börs skall jag äga actier. Men jag befarar icke sådan bevisning. Jag slutar med uttrycket af den smärta jag röner vid att i ena örat hafva det idkeliga ropet på framsteg — i hvilket jag hjertligen deltager — och i andra örat lika ständigt rop emot medlen till dessa framsteg. Frih. Boye, Ludvig, uppläste följande: Jag uppträder ingalunda för att försvara alla de tilldragelser, som äro i förevar, betänk, framställda , och i mitt egentliga ändamål ingår icke heller det försvar, som Konungens för detta eller ännu varande rådgifvare äga att sjelfve fullgöra; men, om i den undersökning jag går att anställa, ang:de betänk:s öfverensstämmelse med de grundlagsbud, som gifva, men också begränsa både Const.Utsk:s tillständighet och R. St:s makt; om i den bevisning, som betänk, erbjuder, ang:de Utsk:s sätt att gå tillväga i utöfningen af sitt kall, såsom referent inför nationen; om i allt detta ligger en motsägelse till betänk:s syftning, så utgör dock icke, hvarken undersökningen eller bevisningens upptagande någonting annat, än ett oväldigt uppfyllande af den ovillkorliga pligt, som tillhör Representationen i dess kall af domare.
(Rgs-Afd.) Sedan Stats-Ulskottet, medelst redan afgifvet Memorial M 523, underställt Rikets Ständer förslag till de §§ i reglementet för Riksgäldskontoret, deruti erforderliga stadganden angående sådana, vid förflutna riksdagar beviljade, anslagsoch lånesummor, som fortfarande skola i föreskrifven ordning för dermed afsedda föremål tillhandahållas, så får Utskottet nu öfverlemna sitt förslag till reglementariska stadganden rörande de urjder innevarande riksdag beviljade och å samma verk anvisade statsutgifter, dervid Utskottet, i afseende på de föreslagna reglements-paragrafernas nummerordning, anser sig böra erinra, att de nummer, under hvilka dess* §§ nu äro upptagna, före reglementets utfärdande, komma att förändras, derest några ytterligare, till nu ifrågavarande afdelning af reglementet hänförliga, utbetalningar dessförinnan skulle varda Riksgäldskontoret ålagda. 81 <§, angående utbetalningen af nu beviljade, å Riksstaten icke uppförda anslag, svarar mot och är hufvudsakligen lika lydande med 69 <§ af 1845 års reglemente. 82 §, angående godlgörandet af H. K. H. Kronprinsens bosättningskostnadér, inne håller Rikets Ständers beslut enligt Usta punkten af Förstärkta Stats-Utskottets Memorial J\° 289. 83 §, angående anslaget till länsfängelse-byggnader, innefattar Rikets Ständers be slut genom bifallandet af Stats-Utskottets härom i Utlåtandet JV° 160 gjorda framställning. 84 §, angående de för landtförsvaret beviljade serskilda anslag, grundar sig på de beslut, Rikets Ständer fattat i anledning al Stats-Utskottets Utlåtanden N:ris 161 och 224. 85 § angående anslagen till lindring af rustoch roteringsbesväret inom Jemtland samt inlösandet af dagsverksskyldigheten till Gustafs och Carlbergs kopparBill. lill R.
Blifver det förra allt för spänstiga uttrycket, som omkring 1830-talet banade sig väg in uti Förordningen, hädanefter tillämpadt på enahanda sätt som då för tiden, så skall, med nu föreslagna låga bevillnings-procent, bevillnings-summan ifrån hela Svenska jordbruket, för år 1858 utgörande endast 408,000 R:dr, lätt kunna falla ned till 122,000 R:dr i rundt tal, ehuru den, jemförelsevis utan fulla skäl så länge och häftigt öfverklagade så kallade ringa bevillningen af städerna, för berörde år likväl 5 (i Bevillnings-Ulskoltets Betänkande M 20. lör hus, tomter och stadsjord utgörande 213,000 R:dr eller mera än hälften af hela Svenska jordbrukets bevillning, icke kan sjunka lägre än till 106,000 R:dr. Reservanten tilläter sig att för begge de uppgifne lagrummen förorda införandet af det sednare uttrycket: på grund af köpeskillingen» 8:o af Herr Prosten Sondén: »Vid uppställningen af § 2 toide m d skäl kunna anmärkas att ett undantag influtit i det allmänna stadgandets text, paragiafens första punkt, och de öfriga i den näst sista punkten. Reda och tydlighet skulle befrämjas om alla undantagen sammanfördes och ställdes sist i paragrafen. I sak har jag intet att anmärka mot pluralitetens inom Utskottet muntligen uttalade mening, hvilken bland Statens, kommuners och fromma stiftelsers bygg nadcr räknade äfven lärohus, sjukhus, tingshus m. fl. — nemligen så vidt de icke lemna någon inkomst. Jag betvifla,' dock ali denna mening är i undantags-stadgandet så tydligt uttryckt, att ej på många ställen tvist uppstår om t. ex. de hus, som begagnas till lärosalar. Staten torde icke kunna vidkännas en dylik byggnad, hvilken af Akademiernas eller byggnadskassör medel bekostas; kommunen ännu mindre. Tvetydigt kan det ock blifva om ett tingslag, hvilket eger och ansvarar för sitt tingshus, må anses för en kommun eller icke.
Det skulle han nog aldrig kunna öfvervinna, aldrig glömma. Han, som var så ömtålig, så pinad för hvarje småsak, om något t ex. gått sönder i duetterna, hur skulle han ej bli om han finge ett afslag. Nej, hon ville taga med sig ett uteslutande behagligt minne af de många vackra musikstunderna. Hur skulle hon bära sig åt för att hindra honom? Hon tänkte efter, under det hon långsamt klädde af sig. Bäst vore det, om hon kunde ge återbud till de återstående tvenne sammanspelningstimmarne. Men det var ogörligt — tänk, hvad moster Hanna skulle fråga och undra och han själf sedan! Nej, men hon behöfde ej vara ensam med honom. I öfvermorgon skulle de spela igen, sedan endast en gång till, innan hennes afresa om måndag. Hon skulle ha Laura inne under det de spelade, det var bra, att hon måste hålla sig från skolan till följd af påssjukan. Det gick inte an att anförtro sig till moster Hanna, hon skulle ej förstå henne, hon var så intagen af Säfve, liksom morbror Lars och alla andra med för resten. Och dessutom pinade det alltid Edith, när någon fick veta, att hon gifvit den eller den ett afslag. »Herre Gud, hvad väntade hon egentligen på, hvad fordrade hon då, hvem vore då god nog åt henne, hon hade så stora pretentioner», ljöd det ständigt. Nej, hon trodde inte, att hon hade större pretentioner än andra, men nog tyckte hon, att hon borde älska den hon gaf sitt »ja», åtminstone skulle hon inte ha aversion mot honom. Sådant trassel och obehag, så mycket bättre, om det aldrig händt, det var så lugnt och bra som det var. Nej slog klockan tre — då fick hon minsann skynda sig och släcka ljuset! På onsdag vid ett-tiden skulle Säfve komma, de hade hela vintern spelat duetter onsdagar och fredagar från ett till tre. Edith stod och bläddrade i nothögen, som låg på en af stolarne vid flygeln, då borgmästarinnan kom i dörren och ropade: — Laura, är du där? — Ja! ljöd en frisk barnröst och Lauras ljusa hufvud, ombundet med en hvit duk, tittade fram mellan flygelns elefantben. — Hvad gör du? — Jag ordnar Ediths noter.
» Lilla sessan » är en dam i det må nu vara fråga om att plöja i åkerns lifvets fulla sommar, men ansigtet var allvarmull eller på den lägre tjenstemannabanans samt och drömmande. Må hända genomilade stenbundna allmänning. Hvad flickor beträfäfven henne minnen från barndomens rosiga far, hvad kan vara mera afvigvändt än att dagar, minnen från de yra lekarne i Ulrikslåta dem pinas ut med lexläsning och musiklektioner för att blifva lärarinnor, äfven då dals park och på Brunnsvikens klara vågor. de sakna läslust, musikalisk begåfning m. m. — er. d., men visa afgjord riktning för vården af ett hems intressen, vare sig att detta " blir ett eget eller andras. Gif de framstående anlaNågra ord om barnens gen uppmuntran och stöd, hvarthän än de bäst ' kunna bryta sig väg till framgång, uppfostran. och skänk med samma kärlek uppmuntran åt den minst begåfvade, ihågkommande skalA f Inga Sehenfelt. dens ord: Hedersamt omnämd vid Iduns fjerde pristäfiing. roppens helsa är första vilkoret för en sund utveckling af vår naturs krafter, och dessa böra få en harmonisk utveckling, på det att de alla må komma till sin rätt och blifva ett fullständigt helt. Men redan i vaggan utsås måuget frö till sjukdom, då barnet blir ett offer för okunnighetens misstag och i följd af dessa sjukligt och klent för all sin tid; fastän den späda plantan ej fordrar mer än att få växa upp i enlighet med naturens enkla lagar: naturlig näring (modersmjölken), snygghet, frisk luft, en moders ömhet. Menniskan behöfver för att rätt kunna fylla sin bestämmelse all den helsa och kraft naturen ernat henne, under hvilka samhällsförhållanden hon än kommer, såsom rik eller fattig. » Fyller du din plats, så är den ärofull, hur ringa den än aktas. » Isynnerhet mödrarne åligger det att studera sina barns naturanlag, dels emedan fadern är mera än modern sysselsatt utom hemmet, dels emedan han vanligen saknar qvinnans tålamod och finare instinkt.
Den laneoch kreditiv-rörelse, som är omförmäld i andra och tredje Afdelningarne, bedrifves omedelbart af Banken, utom hvad angår belåningen i Götheborg af jern, koppar m. fl. vågförda effekter samt tackjern, hvilken verkställes af dervarande Låne-kontor. Uppoch afskrifnings-rörelsen samt diskont-rörelsen åter, hvarom fjerde och femte Afdelningarne handla, ombesörjes af Banko-diskont-verket i Stockholm samt Ldne-kontoren i Götheborg. Malmö och Wisby. Under §§ 139—143 äro i början af andra Afdelningen upptagna vissa allmänna bestämmelser, med afseende å Bankens Låneoch Kreditiv-rörelse. Af dessa §§ innehåller § 159: ”Rikets Ständers Bank utlånar penningar och meddelar kreditiver på sätt här nedan säges; dock åligger det Fullmäktige, att, då de finna sådant för Bankens säkerhet nödigt, vidtaga de i 114 § anvisade utvägar för låneoch kreditiv-rörelsens förminskning och indragning”; och § 145: ”Det i allmänna lagen intagna förbud mot beräkning af ränta på ränta, iakttages äfven i afseende på Bankens fordringar”. Då Banko-reglementet för hvarje särskild rörelsegren upptager de speciela föreskrifter, som i afseende derå skola tjena till efterrättelse, och Fullmäktiges åligganden i fråga om låneoch kreditiv-rörelsens förminskning och indragning jemväl äro på särskildt ställe i reglementet (§ 114) uttryckligen bestämda, samt beräkning af ränta på ränta å Bankens fordringar icke vidare eger runi. hvadan ett åberopande i Banko-reglementet af allmänna lagens förbud deremot synes vara öfverflödigt, hemställer Utskottet, Banko-Utskottets Betänkande N:o 37. 5 4:o. att §§ 139 odi 143 måtte ur Banko-reglementet få uteslutas. Den 140 § lyder sålunda: ”For hvarje gren af den laneoch kreditivrörelse, som bedrifves genom Banken oell Diskonterna, bestämmes en viss fond.