Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Hvad de öfriga Aflöningarne angår, så äro de redan afgjorde genom 3:ne Stånds beslut; men jag skulle hemställa om icke lämpeligt vore, att nu en gång för alla bestämma de Arfvoden och Tractamenten, som för hvarje serskild befattning i Riks-Ståndens och Utskottens Cancelliet vid kommande Riksdagar må bestås i ty skola dessa Aflöningar ökas vid hvarje Riksdag blifva de slutligen alltför betydlige. För öfrigt instämmer jag uti hvad Herr Påhlman härom förut yttrat. Herr Pahlman, Otto Fredric• I afseende å Riddarbus-Fiscalens Riksdags-Arfvode, har jag icke något emot instämmande i Bonöe-Stån - Den iS April, 15 dets beslut, helst Riddarhus-Cassan kan behöfva denna besparing;* men hvad Sfer. angår frågan att nu bestämma Aflöningar för kommande Riksdagar, så anser jag, då Riksdagsordningen i den af mig åberopade §. innehåller, att en efter Arbetet vid hvarje Riksdag lämpad vedergällning skall tilldelas, något visst härutinnan ej kunna nu föreskrifvas; och kan således någon minskning för framtiden, i min tanka, icke vinnas , utan genom exempel. I alla fall är hvad Stats-Utskottet föreslagit för hvar och en grad ganska genereust. Herr Grefven och Landt Marskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln behagade till alla delar gilla Herr LandtMarskalkens samt Herrar Talemäns den 4 sistledne Februarii upprättade Förslag till Arfvoden och Tractamenten. Ropades Ja och Nej, Hvarefter Herr Grefven och LandtMarskalken gjorde Proposition till bifall af Stats-Utskottets ifrågavarande Betänkande , hvilken Proposition med Ja besvarades. Anmältes och emottogs Herr Hof Cancelleren m. m. Friherre af Wetterstedt hvilken å Kongl. MajrtS höga vägnar aflemnade dess Nadina Skrifvelse till Riksens Ständer, angående Tullgarns Kungsgårds framtida användande.
Att hofbetjeningen der helsade mig med den djupaste vördnad, och att de förnämare, som hittills ej blifvit mig varse, beställsamt trängde sig omkring mig, följer af sig sjelft; men min verldskännedom var den tiden så ringa, att jag ej insåg orsaken dertill. Min far hade hela tiden stått utanföre, nyfiken och lurande. Knapt kunde han styra sin otålighet, tills vi kommit i en enslig grotta. Likväl var jag långt ifrån att gifva honom ett oinskränkt förtroende: drömmen förteg jag alldeles; deremot talte jag, dock med utelemnande af allt öfverspändt, vidlöftigt om konungens stora och herrliga föresatser i hänsigt till sitt lands väl; förtäljde honom huru mycket Schahen, intagen af ett visst tycke, som han fann mig äga med hans mest älskade förlorade broder, dervid räknade på mitt biträde; samt bad honom, att då vår beherrskare med en ädel handling ville stämpla redan denna dag, på hvilken detta beslut hos honom mognat, för mig uppgifva någon sådan, som vore af en rigtigt storartad och riksgagnelig beskaffenhet. Det är lätt att gissa, med hvilken förtjusning den äregirige mannen öfverlemnade sig åt de ljusa utsigter, som öppnade sig för hans son och honom sjelf. Eftertänksamt hörde han de nya förbättrings-förslagen, hvilka dock för ingen del behagade honom. Hvilka griller! ropade han. Hvarför har en konung sina embetsmän, om ej för att sköta och styra riket? och hvad är hans egen bestämmelse, om ej att njuta lifvet utan bekymmer? Dock hoppas jag att dessa blott äro ögonblickliga infall, hvaraf aldrig blir något af. Men huru har han så hastigt kommit derpå? – Jag inlät mig ej i någon förklaring: utan vände samtalet på den goda gerning, som var mig ålagd att föreslå. – För en furste öfver vårt land finnes så mångfaldiga utvägar att göra godt, att man endast kan stanna i förlägenhet om valet. Här har du tio välgörande inrättningar, som lätt kunna verkställas; bland hvilka du kan låta Schahen sjelf välja ...
Maj:ls nedannämilde denna dag ankomne Nådiga Proposilioner till Rikets Ständer: l:o, angående förhöjning af årliga anslagen af allmänna medel till folkundervisningens befrämjande; 2:o, angående ^Hofstals-pensioner'ingen efter Högstsalig Konung Carl XIV Johan; 3:o, angående pension för f. d. Slals-Rådet Grubbe; 4:o, angående pension för f. d. Justiliae-Slats-minislern m. m. Törnebladlis efterlemnade enka; samt 5:ö, angående pension å Allmänna Indragnings-Stalen för aflidne Slals-Rådet Grefve Hårds enka. S. D. Vid föredragning af Bevillnings-Ulskottets den 11 dennes på bordet lagda memorial, N:o 7, angående återlemnande al Hans Pehrssons Prot.-Utdrag, den i.f September 1844- 159 från Gefleborgs Län inom Heder v. Bonde-Ståndet väckta motion om ändring uti Kongl. Kungörelsen af den 18 Februari 1843, rörande nedsättning af den till högre belopp, än ett skeppund för lnmdradet, bestämda hammarskatt af stångoch ämnes-jerustillverkniugen, ansåg Ridderskapet och Adelil ifrågavarande motion tillhöra Stats-UIskoltets upptagande. S. D. Remitterades till Revillnings-Ulskoltet Kongl. Majlis denna dag ankomna Nådiga Skrifvelse tili Rikets Ständer, 1 fråga om ytterligare controll-föreskrifler för betryggande af stämplade pappers-afgiflens behöriga erläggande. S. D. Remitterades till Lag-Utskottet Kongl. Majlis denna dag ankomne Nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående borgenärs rätt ali, efter anstäldt ulmälnings-försök, anlända bysätlning.
Drängedagsverken, hvilkas utgörande innehar en för jordbruket tryckande tjenstbarhet, eller hö och halm, sorn vid de fleste Hemman icke utan afsaknad kan umbäras, eller skogsproducter, hvilkas forsslande faller sig alltför kostsamt, blifvit bibehållne,utan desse persedlar förvandlade dels i Spannemål, dels i Ladugårdsproducter , jemväl afsett åtski 1 lige andre hufvudsaklige omständigheter, hvaribland må anföras, att vid HemmansRäntornes omsättning någon skillnad icke blifvit gjord emellan Jordeboksoch HemmansRäntorne, utan dessa Räntors håde Kronovärdi och förvandlingsbelopp sammanräknats efter hvarje orts olika undervisning och gällande författningar; att den sålunda till sitt rätta belopp bestämda gamla HemmansRäntan blifvit uträknad efter medel-Markegångspriset icke allenast under det i K.
Maj:t öfverlemna! den underdåniga skrifvelse, hvari Ofver-Direktörens vid Myntoch Kontrollverken ifrågavarande framställning finnes intagen, har, i anledning deraf, förklarat sig anse det af Ofver-Direktören föreslagna sednare alternativet eller den önskade summans beviljande såsom räntefritt lån från Rikets Ständers Bank, vara den lämpligaste utvägen för ändamålets vinnande, helst utgifvandet af nämnde summa vore för Banken af ringa eller ingen betydenhet. Med anledning af hvad sålunda förekommit och då bebofvet af förbättrade anstalter vid Myntverket är oundgängligt, så vida detta verk skall kunna behörigen uppfylla de betydligt ökade anspråk på utmyntning af såväl silfver sorn koppar, hvilka af Rikets Ständers Bank blifvit framställda, vill Kongl, Maj:t nu i Nåder föreslå Rikets Ständer, att, för beredande af tillgång till bestridandet af ofvanomförmälda, för Myntverkets försättande i elt förbätlradt skick erforderliga utgifter, må af de under Rikets Ständers Banks förvaltning stående medel beviljas nämnde verk Kongl. Mayts Nåd. Prop. M 101. 7 ett räntefritt lån af Femtiotusen (SO,000) Riksdaler Riksmynt, att, i mån af behof, utgå under innevarande och nästkommande år, samt med återbetalnings—skyldighet i den mån Myntverkets disponibla tillgångar komma att öfverstiga 60,000 R:dr nämnde mynt. De till ärendet hörande handlingar komma att tillställas det Utskott, till hvars behandling frågan varder af Rikets Ständer öfverlemnad; och Kongl. Maj:t förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. OSCAR. J. A. Gripenstedt. Utdrag af Protokollet öfver Finans-Ärenden, hållet inför Hans Maj:t Konungen i Siats-Rådet å Stockholms Slott den 23 Maj 1857. Närvarande:
Ätwen borde här funnits bestämdt hwilka Personer i . Landsorterne öga akt med uppstgtcn af hwad som.frän Trycket utgifweS hafwa befattning, t. ex. wista Lärare wid Gymnaster och Skolor; Min ringa Juridiska kunskap tillätcr mig icke att ingä uti granskning af det föreslagna Rättcgängs. sältet, men jag tror att det i allmänhet äger mycken fullkomlighet, ehuru en och annan anmärkning skulle kunna göras emot wista punkter, äfwcn som emot de föreslagne bestraffnings - sätten och böter. Det Utskott, som har sig uppdragit granskningen och utarbetandet af Rikets Grundlagar, lärer icke undcrläta, att med den urskillning och noggranhct ämnets wigt fordrar samt den skyndsamhet, som är sä nödwändig, utarbeta och till Riksens Ständer inkomma med ett egit förslag till i fräga warande Grundlag, dä det nu insände project samt de derwid gjorda eller blifwande anmärkningar torde kunna tjena till ledning för dest mödosamma arbete, och dä bör man förmoda att ändamälet med denna Lag skall till stna gagncliga wcrkningar säkert uppfyllas. Emedlertid torde, den förcbräelse kunna mig göras: Upphäf diei icke tili Domare öfwer andras arbete, innan du sjelf kan åstadkomma ett fullkomligare; men jag swarar,Det är hwarje Medborgares pligt att pä den platö han jnnehafrver söka att gagna; och detta har warit min afsigt, e) den att utmärka mig som Criticus. 4176 Den 12 Octsber. Herr »kLeijsrltsm, solum kstmclrlcz hade inlemnat ett bictaiuen, hwilkct upplästes sä lydande: I anledning af det af Högloft.
E L S A (med näsduken för ögonen). Hvad har du för rättighet att stå här och skymfa mig? ERIK. Det var du som slog in på det brännbara ämnet, inte jag. E L S A. Nåja, det var jag. Och efter det en gång är gjordt, så låt mig fortsätta. För du må tänka hur uselt du vill om mig, jag är dig i alla fall så innerligt tacksam för hvad som varit, att jag skall ha igen din goda tanke. Den har jag rättighet till, fast det tror du inte. ERIK. Jag har åtminstone svårt för det. ELSA. Jag skulle bra gärna vilja veta, hvad du egentligen vill förebrå mig. Att jag höll af dig som en ärlig väninna. ERIK. Det förebrår jag dig minst af allt. För det gjorde du aldrig. ELSA. Om jag nu på min heder säger dig att det var så, tror du då, att jag står och ljuger för dig mot bättre vetande? r ERIK. Nej för all del. Hvad tror du då? ERIK. Att du ljuger för dig själf. Du har en lycklig talang i den vägen. och det är till en viss grad din ursäkt. ELSA. Hur menar du nu? ERIK. Uttrycker jag mig inte tillräckligt tydligt. Jag menar, att du har en särskild talang att beundra din egen uppriktighet, just när du är som minst uppriktig. ELSA. Du generar dig inte. E R I K. Låt mig ännu en gång påpeka, att du frågar och jag svarar. För min del kan samtalet vara slut när som helst. E L S A. Ånej! Den som sagt a får säga b. Och det skall verkligen intressera mig att se, hur långt du kan gå i din orättvisa. Vore det ogrannlaga att be dig om några exempel på min s. k. talang att beundra min egen uppriktighet. ERIK. Du skail få så många exempel du behöfver. Först och främst, när du förlofvade dig för två år sedan, så lyckades du intala dig själf, att du var förälskad i konsuln. ELSA. Intala? ERIK. Ja, hur skall jag annars kalla det. Du var nästan rörd öfver dig själf, som af oegennyttig kärlek uppoffrade en kanske lysande artistbana för att ägna dig helt ät den du höll kär. ELSA.
Jag skall gerna lemna min befattning till dem, som anses mera skicklige eller förtjente af mera förtroende än jag. Redan år i8.i5 ansåg jag mig pligtig att sätta mina constituenter i tillfälle att dömma öfver mitt handlingssätt. Det är bekant, att jag då nedlade min befattning i 11 Den 26 Mars f. m. CanalDirectionen, men blef å nyo invald. Jag borde i så fatta omständigheter ej bäfva eller träda tillbaka. För öfrigt då man talatom missräkningar, harman äfven sagt, att Directionen ej följt gifne föreskrifter. De casus, då delta inträffat, äro i sjelfva verket få; men Bolagsreglorne tillägga Directionen, emedan ej alla erforderliga föreskrifter vid ettså omfattande företag kunde föreses, rättighet att ändra de föreskrefne åtgärder ne efter omständigheterne, och sjelf vidtaga de mest passande. Resultatet tror jag ock skall visa, att Directionen förtjent detta förtroende. Jag kommer i anledning häraf närmare en omständighet, som särskildt varit föremål för klander, nemligen anläggandet af mechaniska verkstaden vid Motala. Jag får härvid hänvisa Ridderskapet och Adeln till Bolagets privilegier, som uttryckligen bestämma, att om en egen verkstad erfordrades för Canalens behof, skulle en sådan få anläggas, dervid Bolaget, utom begagnande af vanliga rättigheter, ägde att laga rudimaterier hvar som helst, jemte flere andra fördelar, som finnas upptagne i 7 §. af privilegierne, om jag ej minnes orätt. Man fann snart, att en Engelsk verkstad var nödvändig; ty om man ville tänka på att få Canalen utförd på ett varaktigt sätt, kunde det endast ske med verktyg, som voro förfärdigade på en för behofvet afpassad verk - Den a6 M ars f. ra. stad. Så t. ex. måste en muddring företagas i utloppen af alla sjöar, genom hvilka Canalen går. Detta kunde endast ske genom ett mudderverk med ångmachin, som måste vara kraftfullt, men blef genom sin complikerade beskaffenhet ofta bristfälligt. Flere hufvudsakliga piecer hade redan sprungit, och samma förhållande kunde förutses med flere andra. Denna enda omständighet gjorde verkstaden nödvändig.
Det skulle visserligen för Revisorerne varit tillfredsställande, om de, i hvar-r je detaille kunnat utreda förhållandet i hela sin vidd; men jag vågar hemställa till hvar pch en ibland Eder mine Herrar, om det ligger inom möjlighetens gräns, att inom den korta tiderymd, af 90 dagar, hinna, med den Utveckling sorn af Friherre Anckarsvärd äskas genomgå följande vidt omfattande verk, nemligen; Statsverkets, Bankens, RiksgäldsContpirets, Assistanoens, FilialDisconternes, Mägazinslnrättningens, Halloch ManufacturDisconternes Strömrer.sningsComitéens, ChartaeSigillatac, Allmänna MedelsFörvaltnings och SaltpetterCommitterades alla räkenskaper och administrationsgrunder. Enligt anmärkarens tanka borde Revisor rerne lemnat Rikets Ständer underrättelse, huruvida MagazinsDirectionen till bevakande af Verkets fördel och det allmännas derunder beroende rätt, gjort behörige föreställningar vid de liqvidationssätt, som varit anbefaldte. Enär Birectionen ännu saknar någon instruction sorn, dertill berättigar, lärer det väl svårligen vara. 778 Den 24 Februarii, förenligt med rigtiga styrelseprinciper, att ett verk, som är under Kongl. Majit egen höga styrelse, skulle äga, att hos Konungen göra framställningar emot Dess i StatsRådet fattade beslut och i sådane förhållanden hafva Revisorerne icke kunnat anse något anmärkningsvärdt, att de förmodade framställningarne ute. blifvit Revisorerne hafva yttrat det Directionen vitsordat nyttan och fördelen af inköpet utaf Eldqvarnen, men Herr Friherren anser, att då en Ledamot varit af annan tanka, sådant bordt till Rikets Ständer anmälas. Det är pl ural itetens tanka, hvilken uigör Directionens, och ornen Ledamot i frågan, varit af en mer eller mindre skiljaktig mening, har jag förmodat att en så ringa omständighet icke för Rikets Ständer skulle vara af någon synnerlig nytta att känna, eller förtjena att anmärkas, såsom en uragtlåtenhet af Revisorerne.
Vidkommande åter linien mellan vestra stambanan och Christinehamn, så lårer icke kunna nekas den stora vigten deraf, att vestra stambanan ju förr desto heldre såttes i beröring med sjön Wenern. Om denna linie under de närmaste åren endast skulle till en del bearbetas, kunde någon synnerlig afkastning af de derpå nedlagda kostnader icke vara att förvänta; hvaremot, om banan ända till Christinehamn under instundande statsregleringsperiod fullbordas, med visshet torde kunna antagas, att på denna bana, hvilken komme att genomlöpa orter, som för sin industriel affärsverksamhet åro bland de mest framstående, skulle uppkomma icke blott en stor personal-trafik, utan ock en betydande transport af såväl bergsoch skogs-produkter, som spanmål, helst, på sått Jernvågs-komitéen uti sitt betänkande anmärkt, ”Christinehamn genom sina flere redan färdiga förbindelser med bergslagerna fortfarande måste blifva en betydande omsåttningsort för varor.” Vid nu antydda förhållanden får Utskottet hemställa: 16:o. att Rikets Ständer måtte, för nordvestra stambanans framdragande från lämplig punkt på vestra stambanan i trakten af Porla öfver Degerforss till Christinehamn, bevilja den härtill erforderliga kostnadssumma, utgörande, efter afdrag för det till expropriationer beräknade belopp, 153,900 R:dr, i rundt tal Fem millioner Trehundrasjutiofyra Tusen (5,374,000) Riksdaler. Då Kongl. Maj:t, under åberopande af den omständigheten, att stridiga åsigter inom Wermland uttalat sig, angående ändamålsenligheten af den för nordvestra stambanan utstakade sträckning från Christinehamn till det inre af provinsen, ansett stambanans rigtning från dess utgångspunkt å vestra stambanan icke böra fastställas längre, ån till nämnde stad, får Utskottet, som anser någon särskild framställning hos Kongl. Maj:t i fråga om rättighet för vissa delegerade från provinsen Wermland, att i fråga om tjenligaste sträckningen af ifrågavarande bandel lemna upplysningar, icke behöfva ega rum, föreslå, 17:o. att Rikets Ständer måtte i underdånighet anhålla, det Kongl.
Dottren satte berättelserna tillbaka i skåpet, tog nyckeln ur och började se efter vissna blad på sina blommor. Efter fem minuter bröt modren tystnaden. »Får jag låna boken en stund», sade hon, »jag skulle ändå ha lust att se hvad det är deri, som du tror att jag inte skulle tycka om.» EN STUDIE. En studie. Han var en förskräcklig demokrat, den goda notarien, d. v. s. i teorien; i praktiken hade han just icke visat, om han dugde till något alls. På hans finhyade ansigte syntes icke spår af solbränna, mustascherna voro småtäcka och ögonen af djupaste brunt. Han var klemig som en drifhusplanta och såg ännu ömtåligare ut vid sidan af de hurtiga landtflickor, i hvars sällskap han vandrade framåt vägen. De tre fotgängarne voro inbegripna i ett muntert samspråk och tycktes oaktadt de yttre olikheterna stämma förträffligt öfverens. Notarien hade begifvit sig ut på bygden för att »studera naturen» – som han sade – och den fans här så oförfalskadt skånsk: böljande sädesfält och blommande klöfver, hvilken luktade så sött att man tyckte sig känna smaken på läpparne. Det var egentligen den ena af flickorna som förde ordet för båda, och notarien hade kommit in på sitt älsklingskapitel: sina politiska funderingar. »Jag tror icke att ni skall finna mycket utbyte här ute», sade den unga flickan. »Jo, sjelfva folket är just den friska källa, hvarur vår förkonstlade tid har att ösa», sade han med entusiasm. Hon skrattade. »Jag ville just se hur ni skulle taga er fram bland våra bönder», sade hon, »det är min öfvertygelse att man skall hafva vuxit upp ibland dem för att rätt förstå deras skaplynne.» »Ah sådana menniskors natur är mindre komplicerad än vår och icke så svår att förstå.» »Men man känner sig tillbakastött af den råa ytan», sade hon allvarligt. »Man hör att ni icke känner mig», invände notarien, »ty ingenting som är sant stöter mig tillbaka.»
Att äfven andre värde Ledamöter då delade Herr Friherrens tankar står ännu att inhämta af Ridderskapets och Adelns Protocoller för samma dag, hvaruti Herr Hjerta, Gustaf, förenar sig med Herr Friherren angående nyttan och nödvändigheten af ett sd kalladt Centralförsvar; och gjorde det, sorn orden föl lo : så mycket hellre och med så mycken mera öfvertygelse, som Carl Johans idde i detta fall synes för hvarje Svensk i de murar, som höja sig på Wanäs." Den 8 December e. m. ug Herr Friherren tyckes vänta, enligt hvad å sidan 7 yttrats, att om de årliga anslagen efter i4 års fred, icke förmått åtminstone underhålla Förråderne, vore det fara värdi, att antingen misshushållning ägt rum eller att systemet är felaktigt. Jag vill icke tro någotdera; orsaken igenfinnes på helt annan väg, nemligen derifrån, att Rikets Höglofl. Ständer icke ansett sig kunna bevilja de anslag, som Kongl. Maj:t under sednaste i3 år till sådant ändamål begärt, hvaraf följden blifvit, att uppå de af Kongl. KrigsCollegium från 1815 till 1827 inlemnade reqvisitionsförslager för underhållandet och ökandet af Fästningsoch UtredningsFörråderne afkortats, i anseende till 3:dje HufvudTitelns öfrige betydlige och nödvändige utgifter, icke mindre än en sammanräknad summa af 2,515,206 R:dr 38 sk. 7 rst., och med så betydlig minskning uti påräknade eller begärde tillgångar, lärer det väl icke förefalla underligt alt förråderne icke kunnat förökas.
Magistratspersoners förordnande till uppmätning och stämpling af Branvinsredskap, dito. — angående Kungsgården Tullgarns öfverlemnande till Hans Kongl. Höghet Kronprinsen Oscar, 536. — angående Häradsskrifvaren Rydströms pension, dito. — angående nedläggning af Löfås Silfververk, dito. — angående sökt gratification och löneförhöjning för Kamereraren Mullern, dito.— rörande Lagmannen J. G. Norlins underdåniga ansökning om lönersättning, dito. — i anledning af Justi lias - Ombudsmans EmbelsBerättelser, dito. — angående Domfört antal Ledamöter i Kämnersoch RådstufvuRätter, dito. — rörande antalet af Nämdemän vid MilitiaeBoställs syner, dito. — angående Caneellie-afgiften vid Ansökningsoch BesvärsSkrifter i enskildta mål, dito. — rörande betalningen till Inqvarterings-gifvare för 64 underhäll till tågande Troupper, dito. — angående skyldigheten att fortskaffa Bref och Ordres inom Regementerne, 537. — rörande upphäfvande af förbudet mot bruk och nyttjande af öfverflödigt Silfver, dito. — angående PostContoirs inrättande i alla Rikets Län, dito. — angående ändring i Krono-Brefbäringen, dito. -— angående upplifvande af förbudet emot vissa Marknaders början dagen före eller efter någon Söneller Helgedag, dito. — angående Riksdagens förlängande på en månad, dito. Expeditioner till Konungen, Riksens Ständers.
De hafva sagt, att den ej är grundlagsenlig, utan stridande mot tryckfrihetslagen; och Gr. v. Fersen har uppläst ett långt stycke ur Tryckfr.lorordn., der det står, bland annat, att Constit.Utsk:s prot., rör:de Statsrådet, icke kunna till tryckning fordras. Der slöt den värde talaren läsningen, hvilken jag ber alt få fortsätta med de derefter följande orden: "eller utan veder bör andes tillstånd utbekom mas.” Jag har ej begärt, alt den må fordras, utan att R. o. Ad. måtte begära eller gifva tillkänna sin önskan, alt Constit.Utsk. ville utlemna dem till tryckning. Om någon ville vara så casuistisk, att han gjorde skillnad emellan att utbekomma handlingarna och att trycka dem; så vill jag i afseende på en sådan distinction endast uppläsa några ord af den följande meningen: ”Utgifva? sådana ”handlingar af trycket, utan vederbörandes tillstånd, straf"fes utgifvaren etc." Således få de utgifvas med vederbörandes tillstånd. Min mening har aldrig varit annan, än att det skulle ske med Utsk:s begifvande. Jag skulle blott önska, att Utsk. blefve satt på detta prof. Gr. Posse: Jag är ledsen att behöfva ytterligare förlänga denna öfverläggning. Men då Gr. Cronhjelm tillkännagifva, att hans syfte endast varit att linna stridighet emellan Frih. Cederströms och mina åsigter, får jag förklara, att han derföre icke hade behöft göra sig så mycket besvär; ty om jag i förmiddags hade hört Frih. Cederströms yttrande, hade jag visserligen yttrat mig deremot. Frih. Cederströms ifråga var. åsigt är diametraliter motsatt mina yttranden; tvärtom öfverensstämmer Hr Frih:s tanke mera med den Gr. Cronhjelm på förmiddagen yttrade, och då är tillfredsställelsen på min sida att finna dessa Hrr vara i strid.