Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Men en förmon för vissa, grundad på inskränkning i concurence, står likväl tillsammans med de liberala grundsatser, som nu yrkas, och genom hvilkas kloka tillämpning endast nationens trefnad och välstånd skal! beredas. Från den framställde grundsatsen afviker Utskottet, då det förklarar sig icke kunna ti 11> styrka, att Torpare skola få bränna, och, såsom skäl för denna afvikelse, anförer den förmodan, att Torpare sällan producera mera spannemål, än de sjeifve behöfva, och att deras jordbruk, mindre än hemmansbiukarens, skulie vara i behof af det understöd vid utfordringen, som bränvinsbränningen lemnar. Utskottet erkänner likväl, att Torp finnas, som äga större åkerbruk , än hemmansdelar; och dä detta icke kan bestridas, lärer det vara o rätt, Den a5 funt'i é. m» fratt* att i afseende pä Torpare ensamt vilja tillämpa en serskild princip, att nemligen rättigheten att br-änna bränvin, skulle grundas pi öfverskott af spannemål, en princip, sorn inskränker den förut antagna, och som, allmänt, tillämpad, skulle utesluta en mängd hemmansbrukare från rättigheten att bränna. Lika origtig synes mig den meningen vara, att en Torpare mindre skulle behöfva dranken till hjelp vid utfordringen, då det är naturligt, att den, som af en mindre jordrymd skall hämta sitt upphälle , måste använda större delen af sin jord till sädesproduetion, och således skall mera vara i behof af annat födoämne för sine kreatur, än hö- och halmfodret. Utskottet tillstyrker den inskränkning t rättigheten för Städemes innevånare att brantt* bränvin, att sådan rättighet endast skulle få utöfvas för den jord, som tillhör dem med fri dispositionsrätt. Då Utskottet förut upplyst, att icke ali den jord, Städerne innehafva, är dem med vilkor donerad , och att af den vilkorligt donerade jorden, endast 2:ne Kappeland af hvarje tunneland äro bestämd* till odling af Lin, Hampa m. m-, synes denna in~ skräkniog vara så obetydelig , att den knappt
Äfven vid de två seduaste riksdagarne hafva förslag varit väckta i syftemål att genom lagstadgaudeu nödga tjenstehjon all för sin framtid göra besparingar; och har Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet vid 1853 och 1854 års riksmöte, i anledning af sådan motion, yttrat den förhoppning alt, i en framtid, om sparbanker och isynnerhet ränteförsäkrings-anstalter blefve allmännare inom rikets provinser inrättade och försedde med garantier för deruti insatte medel och för fortgången af deras verksamhet, några stadgar möjligtvis kunde föreskrifva.?, egnadc att åt det framställda förslaget bereda verkställighet; hvaremot Utskottet, under dåvarande förhållanden, funnit så stora svårigheter möta vid tillämpningen af förslaget att desamma syntes Utskottet oöfvervinnerliga, hvarföre Utskottet, då dessutom allmänna meningen om sådana åtgärders nödvändighet och fulla öfverensstämmelse med vigtiga rättsgrundsatser ej vore tillräckligen utbildad, afstyrkt all åtgärd i anledning af då väckta motioner. Det ändamål, hvilket sålunda vid så väl förutgångna riksmöten som vid denna riksdag framkallat motioner, nemligen omsorgen om den tjenande klassens framtid och förebyggandet af hchofvet utaf fattigförsörjning, är onekligen ett af de vigligaste bland dem som kunna göras till föremål för Rikets Ständers uppmärksamhet; och derest, genom de af motionärerne föreslagna bestämmelser, nämnde vigtiga samhällsklass kunde allmänneligen väckas till omtanka för sin framtid, eller densamma genom husböndernes försorg tryggades, vore visserligen en af samhällets mest bekymmersamma frågor derigenom löst. Utskottet betviflar likväl att, äfven om dessa bestämmelser ej uti sig innebure eli obilligt och betungande förmynderskap öfver en hel samhällsklass, som visserligen inom sig hyser mången lättsinnig och blott för dagen lefvande, men jemväl mången hvilken uti sparsamhet och ordentlighet kunde med exempel föregå medlemmar inom andra samhällsklasser, ändamålet ändock skulle genom dessa bestämmelser vinnas. En i Allm. Hest'.- och Kkon.-Utsk:s Betänkande \:o 68 tr En i sparbank insait penning kan fä dagar derefter äter uttagas och innebar således inte! betryggande mot slöseri.
Saltffåm-, ZokkIq*, i $rc>d Claier: Sörgd dagen SInDra D:o (Sladblåfaue, i §em Plager: Sörga Slagen 21nbrd D:o £rebje b:o . Sjetne b:o S^ttite D:o Jnfpectowu, ^actouer, Cagorei-, SoE^Uaw od) Stafwa!*, lifa meb bern i 27 §. tTIaemagare, 23yggmåflare og) ^ammaifmeösnmgare, meb gere anbra arbetöföregctnbdrc raib Q5ruf od) $5ergroetf, i $re Sldéfer: Sörga Slagen Q5:co $:dc 5; — 2lnbra b:o /f 3; _ £rebje b:o 2; — fcTIjålnare, fe Qwarnar. iTI«ge^©weiiner Q3:co9v:bt 1: 16. 53:co 3v:br 8 // ff n n 4^ HTaftare wiD gabrtfer od) öfriga inrättningar, i $em Claier: görfta Oafjen . 21 növ a D:o £reDje D:o gjerDe D:o §emte D:o (Befaller wtD Dejja werf; fe ©efäflcr i ftäDerne.
I fråga om den af K. M:t för RevisionsSecreterarne i Nåder föreslagne löneförhöjning har Utskottet, med erkännande äfven af deras behof af förbättrade lönevilkor, i det förhållande deras Embetsbefattningar genom ökade göromål blifvit mera besvärlige och sysselsättande, funnit dem, icke mera än andre, böra vara i saknad af den anständiga utkomst, som ovillkorligen är nödig för en oberoende och från andre bigöromål uteslutande Embctsutöfning. Utskottet bar dock trott, att desse Föredragande befattningar icke kunna anses innefatta lika mycken Betänkan (leri, N:o 128. 5g Vigt och ansvarsfullhet nu, sorn de innebtno deri tid de utöfvades inför Riksens Råd; enär desse lill endel utgjordes af Män* sorn väl förut beklädt högre Administrativa och Militaire platser, men åtminstone icke alla innehaft juridiska Sysslor eller Embeten; hvaremot Högste Domstolens Ledamöter skola alla vara lagkunnige män, hvilka fullgjort hvad Förfättningarne föreskrifva dem, som uti DomareEmbeten må nyttjas, samt i sådane värf ådagalagt insigt, erfarenhet och redlighet. Och har, med anledning häraf, Utskottet funnit sig böra tillstyrka t att lönen för RevisionsSecreterarne varder förhöjd ifrån dess nu varande belopp för hvar och en 1260. med endast Contant. 340. — eller till sammanlaggdt. ipoo. jemte förut under lönen begripne 120 T:r Spannmål, (tillökningen härigenom blir, i händelse af bifall till Utskottets förslag, 33,ooo R:dr.) 5:o K. M:t har gifvit R. St:r tillkä nna, att IlofRätternes ständigt tillväxande göromål påkalla oundgängligen så Väl en tillökning uti antalet af Ledamöter och Betjening, sorn en förbättring af Embetsoch Tjenstemännens lone-vilkor. Af handlingar, som K, M:t låtit till Utskottet Öfverlemna, inhämtas t
I denna punkt innehåller väl det Nådiga förslaget, att Spannmålen först borde hembjudas Räntegifvarne till lösen med tö sk. under markegångspriset; men då Spannmålen en gång af dem blifvit till leverering in natura uppsagd, anse Utskotten ett sådant ytterligare hembjudande mindre lämpligt och utan ändamål; äfvensom att prisets nedsättande, under hvad rnarkegångerr bestämmer, i intet f<ill bör medgifva»; - 33 Statttamt Oec.-ZJti?i. Uti, Nio n5. 3:0 att Upplagsoch Utgifts-Magazin må bibehållas i Stockholm, Carlscrona, Christianstad, Malmö, Visby och Götheborg, äfvensom att Upplags-Magazinen tills vidare må bibehållas å de ställen jemväl inuti landet, der Kongl, Majit kan finna så dane behöflige; men att, i den nion den nu föreslagna förändrade förvaltning vinner stadga, och någon längre tids erfarenhet visat, att Magazinshus på ett eller annat ställe icke äro behöflige, sådana lägenheter måtte, i öfverensstämmelse med de i Stats-Utskot1* tets Betänkande, N:o 30G, framställda allmänna grunder för dispositionen af Magazins-Inrättningens öfverflödige byggnader, användas; dock ined förbehåll, att någon förändring af de vanliga levereringsorterna för den hästvacance-afgift, som, enligt Contract med Kronan, utgöres, icke må, genom Upplags-Magazinens indragning, förvållas. I den händelse, att in natura levererad räntesäd icke kan på föreslaget sätt föryttras, utan till en tid måste förvaras, men Kronan icke på stället eger något Magazin, bör erforderligt upplagsrum då för tillfallet emot hyra anskaffas. Utskotten tro sig böra bestämdt tillstyrka bibehållandet af Magazin i de först omnämnde Städerne, dels för att tjena till Upplagsställen, i händelse af rustningar, och dels för att icke förorsaka svårigheter i afseende på Garnizonernas och Fångars förseende med bröd. Skulle likväl anskaffningen af denna nödvändighets - Statttamt Oao.-Utsfc. Uti.
Rref den 11 Januari 1814, anbefallt Landtbruks-akademien att utarbeta och afgifva förslag, huru de berättelser borde vara författade, som Konungens Befallningshafvande hvart 5:te år borde afgifva rörande Länens tillstånd, aflät denna Akademi ett underdånigt betänkande af den 11 Oktober 1820, hvaruti Akademien, öfverlemnande underd. förslag till nödige funna förändringar och tillägg uti ofvannämnde bérättelser, tillika förmälde sig anse, att femårs-berättelserna icke kunde inrättas så, att genom dem allena en fullständig statistik öfver Riket vore att förvänta, att en stor del nödiga upplysningar funnos spridda hos andra verk och auktoriteter, samt att Kongl. Majits Nådiga afsigt att erhålla en länge saknad kännedom om detta till natur och alster så omvexlande land således icke skulle vinnas, utan så framt alla de statistiska materialier, som nu finnas undangömda i en mängd arkiver, blefve samlade och samfäldt begagnade. Akademien föreslog derföre att en person måtte utses, som efter en för ändamålet passande plan fördelade de ämnen, hvarom upplysning erfordras, emellan de grenar af administrationen, hvartill de, efter noga granskning, funnes höra, och som, i mån af erhållne uppgifter, samlade och ordnade dessa till ett gemensamt helt, med sådane sammanställningar och jemförelser, hvartill anledning kunde sig förete. — Härefter emottog Akademien ett Nådigt Rref af den 17 April 1821, hvaruti Kongl. Majit, i afseende på nyssnämnde förslag, anbefallde Akademien att inkomma med yttrande rörande planen för ett sådant arbete; men som denna plan dervid blef inskränkt till utarbetandet af en Statistik öfver Riket i dess närvarande tillstånd, d. v. s. till ett specielt arbete öfver en viss tidpunkt, icke till en fortsatt statistisk verksamhet, insåg man snart otillräckligheten af en sådan åtgärd; och så väl särskilda ledamöter af kommittéen för Embetsverkens reglering, som Landtbruks-akademiens statistiska afdelning (den sednare uti utlåtande af den 27
Bifölls. 3:dje punkten, St. vid blifvande revisioner före nästa riksdag. Lades till handlingarne. 4:de punkten, ang:de utseende af R. o. Ad:s samt Presteoch BondeSt:ns revisorer och suppleanter för granskning af Bancodiscontverkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riksdiscontens utredning för 1846 och följande arén intill nästa riksdag. Frih. Palmstjerna: Det synes såsom det icke hade varit BancoUtsk. bekant, att R. 0. Ad. genom 5 § af Ridd.Direct:s instruction uppdragit åt denna Direclion att mellan riksdagarne utse dessa Revisorer. Då likväl så är händelsen, och R. o. Ad. således redan i detla afseende faltat sitt beslut, hemställer jag huruvida denna punkt kan erhålla någon annan åtgärd än att läggas till handlingarne, och att BancoUtsk. på sin höjd genom prot.utdr. erhåller underrättelse om den ordning, R. 0. Ad. i detta afseende en gång för alla stadgat. II. Ex. Hr Gr. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad., enär Ridd.Direct., enligt för densamma utfärdad instruclion, fått sig uppdraget att emellan riksdagarne hvarje år välja 2:ne af R. 0. Ad. till Revisorer uti Bancodiscontverket, äfvensom en revisor och en suppl ant vid hvartdera af lånecontoren i Götheborg och Malmö, funne Utsk:s i 4 punkten gjorda framställning icke påkalla någon R. o. Adis åtgärd. Ropades ja. Företogs till pröfning LagUtskis d. 18 och 30 sisth Jan. på bordet lagda betänk. Nio 62, i anledn. af väckt motion, angide gemensam lag för inrikes och utrikes vexlar. Efter uppläsning af Utskts yttrande, ronde dels grunderne för Den 1 Fel)mari f. ra. 7 lagstiftningen i delta ämnet samt angelägenheten deraf att det fortfarande medgifves K.
Ståndet befarar att sådant trassel skall upkomma, som Gr. Lagerbjelke förmodat, så finnes ett sätt att undvika det, nemi. att lägga BankoUtsk:s Betänk. på bordet, hvarom jag anhåller. Häruti instämde Gr. Gyldenstolpe, Ant. G a hr. Gr. Lagerbjelke: Jag anhåller, att PresteSt:s inbjudning måtte få hvila på bordet. Gr. Taube, Henning Edv., instämde i denna begäran, hvarefter Hr Gr. o. Landtm, förklarade, att ifrågavar:de Mern. och prot.-utdr. komme att ytterligare hvila på bordet. Föredrogs och bifölls StatsUtsk:s den 28 dennes på bordet lagda Mern. N:o 371, ang:de den under innevande Riksdag verkställda Statsreglering och den för bestridande af Riksg:s-kontorets utgifter erforderliga allm. bevillning. Föredrogs StatsUtsk:s den 28 dennes på bordet lagda Utlåt. N:o 373, i anledn. af erhållne återremisser å Betänk. N:o 341, ang:de vissa bestämmelser i afseende å beslutad inlösen för allmänna medel af enkel bränvinsbränningsredskap. Frih. Raab, Adam Christian: Jag föreställer mig, alt detta, så väl som öfriga Betänkm, i allmänhet komma att bifallas, och alt således en prostest af en ledamot icke kan leda till något resultat. Jag ber likväl att få förklara, att jag icke för min del kan finna någon rättvisa i Ulsk:s resonnement derutinnan, att då Ständerna icke lofvat redskapsegare att åtnjuta ränta å den belöpande lösen för försåld redskap, och då, genom den stadgade öfverbelalningen af 10 proc. utöfver kopparvärdet, alla billiga anspråk från deras sida ansetts upfyllda, skulle det vara Ständerna värdigt att framflytta liden för liqviden så långt som möjligt. Jag kan icke finna annat än man härigenom de facto återtagit en del af ett förut gifvet löfte.
Att tvister, rörande Jura Patronatus i Skäne, Halland, Blekinge och Bohus Län, omnämnde i i;sta och 3:dje Titlarne, fä, likasom sådana stridigheter i deri öfriga delen af Riket, omedelbart af Hof-Rätt upptagas. 2:0 Att ändring i syner å Landshöfdinge-Residenser, hvilka förrättas af LagmansRätt, må sökas i Hof Rätt och ej, såsom hittills, i Kammar-Collegium. 3:0 Att frågor, som vid Syner å Kungsgårdar, Boställen och Residenser kunna uppkomma, rörande anslag af allmänna medel till Nybyggnad eller förbättring af Hus, som Kronan består, icke må af Damstolarne af - 57 göras, utan, såsom hittills, Förvaltnings-Verkens pröfning underställas. 4:0 Att tvister, rörande klyfning af Kronohemman få fullföljas på samma sätt, som rörande lika beskaffade mål i afseende på Skattehemman nu stadgadt är eller framdeles Stadgas kan. 5:0 Att, då tvister vid Domstol göras anhängige om föeträde till nyttjande rätten af sådane Kronans lägenheter, som i tredje titeln äro uppräknade, vederbörande FörvaltningsVerk derom Lör underrätias, på det Kronans eiler det Allmännas rätt må blifva bevakad , i händelse den på tvistens utgång kunde bero. 6:0 Att, intill dess en allmän Domstolar, nes Reglering af Konung och Ständer kan beslutas, eller annorlunda stadgas, Bergs-Un» der-Rätter, Gränseoch Sjö-TuUs-Rätter och Ordningsmanna Räften i Eskilstuna Fristad må upptaga och afgöra dit nu hörande och i i;sta och 2;dra puneterne af 5:te Titeln uppräknade rättsfrågor, men derifrån till Vederbörande Hof-Rätt fullföljas: och lära enskiftesmål på samma sätt som förOt böra handläggas, så vida ej, efter Riksens Höglofl Ständers vid förra Riksdagen anmäldte underdåniga önskan, Egodelnings-Rätter kunna komma att inrättas. 7:0
Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. gen tvenne röster i Högsta Domstolen. Jemlikt 19 § tillhör det Högsta Domstolen alt gifva lagförklaringar, och Konungen har icke i dessa frågor rätt till veto. Således är Högsta Domstolen i detta hänseende iklädd en myndighet utöfver Konungens och utöfver den, som Grundlagen tillerkänner Rikets Ständer. Kongl. Maj:t har fästat Rikets Ständers uppmärksamhet på nödvändigheten att ändra dessa stadganden, genom nådiga propositioner vid Riksdagarne år 1823, 1829 och 1840. De tvenne förra propositionerna hafva icke blifvit antagna. Den sednaste hvilar till afgörande vid nästa riksdag. Nationen finnér sig således ännu fortfarande i samma ställning, som hittills, till följd af ordställningen i denna §, som tillägger Högsta Domstolen en uteslutande rätt att meddela lagförklaring, en rättighet, som Rikets Ständer icke ä?a utan Konungens sanktion. Emedlertid och oaktadt de fel och miss O o tag, som kunna ägt runi vid Grundlagens redigerande, vill Kongl. Majit likväl, nu såsom alltid, gifva exempel af aktning för denna lags helgd.” Efter dessa förhandlingar i ämnet, utfärdades Kongl. Maj:ts, under Dess SekYet expedierade, Bref lill Svea HofRätt af den 29 Oktober 1842, hvilket äfven finnes i Författningssamlingen för samma år under N:o 39 infördt; varande uti detta Kongl. Bref den förklaring öfver förrberörde Kongl.
Jag mäste bestrida en sådan olaglighet och under åberopande af 34 § Riksd.Ordn., som stadgar att hvarje mål, utan hvilket Utsk. det än blifvit behaudladt, skall likväl vid afgörandet hos R. St. undfå en sådan handläggning, sora sjelfva sakens beskaffenhet påkallar, mäste jag bestrida Utsk. befogenhet, att på sätt, som skett, förfara, och jag yrkar på grund deraf ogillande af detta förfarande, och att voterings-proposm såsom grundlagsvidrig, måtte läggas till handlingarna. Hr Gunther, Claes Ephr.: Jag har tillförene icke haft tillfälle, att yttra mig öfver det ämne, hvars formela behandling nu utgör föremål för R. o. Ad:s öfverläggning, och jag anser det äfven mindre lämpligt, att vid detta tillfälle ingå i någon utveckling af mina tankar, ronde sjelfva saken. I fall R. St. komma att fatta något hufvudsakligt beslut i ämnet, blir jag i allt fall underkastad pligten, att tillkännagifva mina åsigter derom, när frågan återkommer till K. M. och blir föremål för pröfning i Dess conseil. Min afsigt är således icke, att nu ingå i någon discusion om sjelfva saken, och jag har velat nämna delta, på det ingen, då jag tager Den 23 September f. m. 303 mig friheten yttra några ord i afseende på det formela, må tro mig dervid vara hänförd af förkärlek för sjelfva hufvudfrågans framgång, under det jag, endast är ledd af min öfvertygelse om det rättsénliga och af min önskan, att R. St. mätte i denna sak komma til! ett slut, som icke sönderbryter riksdagens gång, och gör frågans afgörande på hvad sätt som helst omöjligt. Med yttersta uppmärksamhet har jag genomläst de vid förevande betänk, fogade reservationer, men får förklara, att jag, med erkännande af allt det tänkvärda, som i vissa delar dessa reservationer innehålla, likväl icke kunnat komma till samina resultat som reservanterne, då de förmena att icke någon af de frågor betänkulet innehåller skulle vara af beskaffenhet att tillhöra förstärkt StatsUtsk.
Memorial, om understöd tili odlingar och Nybyggen i Norra orterne; af Herr Haganders^ angående inrättande af en Bureait till samlande af Statistiska Upplysningar örn Fäderneslandet; af Herr Montans-, om inkvartering oi h underhåll för tågande Troupper; af Herr P. U. Huldbergs, otti förändrad reglering med Hospitals-inråttningarrve i Riket, jemte flere Ledamöters jdtranden i samma åttine; af Herr J. lillbergs, om anläggande af en Fyrbåk på Holmöns Norra udde vid inloppet till 'Qvarketi, af Pierr H. Bjuhrs * om medel och åtgärder* i afseende på den föreslagne nya Bergslagen i Norrbottens af Pierr G. Beckmans i, om Post inrättningen i Frycksände Socken i Wermland; af Herrar M. Lindströms* H. V. Eckhoffs och A. P. Göranssons Memorial om anläggande af en Fyrbåk på Björnklippan ^ samt af Herr A. J, Hiesleiters, orri åtgärder till Svenska KlådesPkibrikernes upphjelpande. Beiällnings Utfkottet i Af Herr C. Huldts Memorial; örn ändring Ridd. 0. A(U Prv!. IV. Band. 4 ju 64- Dan 27 Maji J. m. i Bevillningen för SkeppsRedare; af Herr Lindqvists, angående frihet från Bevillning och KronoSkatter för Staden Borås, i anseende till liden brandskada; af Herr Ekelunds , om enahanda befrielse för de brandskadade i Norrköping; af Herr M. Bagges, om upphörande af GrårtseTull-bevakningen emot Norrige, tillika med flere Ledamöters yttranden i detta ämne; af Herr C. F. Lundmans, om inskränkning i M igistraternes befattning med handräckningar eiler ock Portofrihet för deras EmbetsBref i alla handräcknings-mål, jemte de yttranden flere Ledamöter i samma åmne afgifvit; af Herr C. Beckmans om ändring i grunderne för Stångjerns och ManufacturVerks ägares beskattande; af Herr J.
Utskotten om den nedsättning eller minskning i de til försiagets werkstallande såsom nödige upgifne kostnader, sym HögloftUtskottens Betänkande innehäller, dä jag föreställt mig, ar en ladan åtgärd icke synes mig blifwa förenlig med förslagets ^verkställighet, eller ändamälet derigenom winnes. Hwad Högloft. Utskotten anförr om de pä tcksöicinLl. Staren redan bestädde medel, om ;o Ltipenelier wid Rikets Vlluver8iteter för sädane ynglingar, som ämna at blifwa Präster, för ar tillika mhämra nödige insigter til Läkare-Werrenstapens ucöfwande, samr til inrättande af el och LamiLans-Sjukhus eller lbg^arett, dermed instämmer ^ag lil alla delar. Men at den ril fria meclicamenter för fattige och behöfwande sjuke föresiagne Tumm-» af 5000 N:d, mätte nedsättas til Zooc» R:d., kan jag icke tilstyrka, da jag för min del nogsamt inser, det ock framtiden stall besanna, ar Ven för behofwet blifwer aldeles otjlräckelig. Jag velar med Högloft Utskotten den öfwertygelse, at Statens närwarande belägenhet fordrar all möjlig hushållning och inskränkning i utgifrerne, men jag tror, Den 29 Mars. e. m. ' 137* tror, at ivid et sa wigtigt föremäl, som det i fräga warande, man mindre borde fasta sig wid besparing af nagra Tusende Riksdaler, an wid det stora och nyttiga som asyftas: mennistolifs bewarande til Statens tjenst. Högloft. Utstomns Betänkande uptager icke det til en Veterinaire - Inrättning föreflagne understöd af ZOOO N.d, För min del tror jag en sadan Inrättning wara högst nödig Det är icke okändt, hwad förödelse Bostaps-sjukdomar wid flere tilfällen astadkommir.
Men sakförhållandet förändrar sig icke därigenom: böndernas jordlotter koncentrera sig ändå i de rike forsam-lingsmedlemmarnes händer.just derför, att de hvarken p&amp; grund af fruktbarhetsförhållanden eller klimatet utgiort någon retelse för adeln; just derfbr har hår, med få undantag, ioke bildat sig några adelsgods. Det fins innu domäner i östern, men dessa äro alldeles otillräckliga att kunna undanrödja böndernas elände i landet. Men i de centrala guvernementen, d. v. a. just der de agrariska frågorna tc sig mest brännande, utgöra sådana domäner knappt V20 bela området och äro dessutom till största delen beväxta med skog, så att deras uppodlande i dessa för öfrigt skoglösa trakter är otänkbart. S&amp;lunda återstår för frfigans lösning endast utvandring från centrum till rikets vidsträoktare områden. Tiotusentals ryska bönder började redan på 1860talet öfverflylta till statsoch basch-kirläuderna1 i de nfimska och orenburgska guvernementen, och när jorden därstädes på 1870-talet fråntogs dem af tjenstemännen, riktade sig hufvudströmmen af de emigrerande bondemassorna mot det sydliga Sibirien bortåt Altai. Jag vill icke inlåta mig p&amp; en vidlyftig beskrifning öfver de för en Europé ofattliga lidanden, som dessa olyokliga utstå under vägen; hunger, köld och sjukdom åstadkomma en otrolig dödlighet. Efter långa pröfnin-gtr oeh många försakelser, hvilka endast den förnöjsamme ryske bonden kan vara i stånd att bära, bosätter sig en stor del af emigranterna på de nya platserna. Men de tiotusental, som hv&amp;rje år utvandra till » de nya länderna », äro en bråkdel mot de tio milliontals bönder som hungra i Ryssland. Utvandringen fordrar medel och är förenad med stor risk. I synnerhet utvandra det mellersta Rysslands bönder, hvilka i den ekonomiska kampen för tillvaron duka under, och söka i utvandringen räddning från pauperismen.