Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Silverstolpe meddelat till winnande af nödige förbättringar i Rikets Upfostrings-werk fastat den upmärksamhet, som ämnets wigt samt den grundliga kännedom hwarrned det bliswit afhandladt förtjenar; Ock dä Riksens Stär, hcr, sedan wärdén om den Allmänna Upfostran blifwit till wcrkställandc magtcn odeladt Lfwerlemnad, hysa den rmdkrdaniga Lfwertygelse, att Eders Kongl. Maj:t ät denna styrelsegrcn ! Räder lcmnar all den nplysta omsorg som stall underhälla närwarande ock bereda kommande siägtcrs förstånds - och kunskaps - odling , Patriotism' ock sedlighet, anse Riksens Ständer sig böra till Eders Kongl. Maj:ts Nä iga pröfning härhoS öfwerlcmna berörde förflag med derwid gjorde anmärkningar, med underdänig anhällan, det täcktes Eders Kongl. Magt genom kunnige och erfarne män läta undersöka Läro-werkens närwarande tillstän", pä det deste inrättningar mätte erhälla ett efter tidens uplysning mera lämpadt stick. Riksens Ständer framhärda, etc. Stormägtlgste AllerNädigste Konung! Sedan Bonde - Ständct wid denna Riksdag begärt, att Enstistes och Storstiftes Författningarne mätte ofwerses och lämpas efter bchofwcn och omständigheterne pä olika Orter samt Enfliftcs Fvrfa.tningarne, till förekommande af widare olägenheter deraf, emedlertid till deras kraft och werkan inställas, hafwa Riksens Ständer, wid bfimrwägai de häraf wäl funnit att Enstiftcs förrättningar lika med alla siora företag i början pä sine ställen mött någon swärighkt och fordrat medel, som endast L framtiden kunna ersättas; men dä Författningarne i detta ämne bjuda, att wiste gode män walde af Iordagarm: sjelf» e
Silfvertnalm bar dels i några förut ödelagda, dels i nya grufvor inom Vester-Bergslagen blifvit under nu ifrågavarande år bruten, men några byggnader för densammas tillgodogörande hafva ännu icke blifvit uppförda. Vid Löfås grufva har sedan år 1848 ingen silfvertillverkning ägt rum, ehuru någon mindre brytning af malm dock verkställts. Tabellerna utvisa antalet af de i Länet befintlige kopparverk, masugnar, jernbruk och manufakturier. För den utvidgade tillverkning af bergsprodukter, hvilken sålunda ägt rum, kunna omkring 380,000 stigar kol anses årligen hafva åtgått; och den personal, som vid bergshandteringen haft sin egentliga sysselsättning, kan beräknas till något mera än 7,000. 14 Länets bergsrörelse under åren 1848 med 1850 kan anses hafva i me - deltal årligen lemnat följande tillverkningar till nedanstående värden: 98§ dukater a 5 R:dr 32 sk 557: 40. 11. 4,005 silfver Specie Riksdaler ä 2 R:dr 32 sk 10,680: 5,591 skeppund 1 lispund 1 mark koppar, garad samt till en del valsad eller smidd vid Avesta, efter medium af priset i Stockholm under ifrågavarande tre ar, då transport och öfriga omkostnader ersättas af det högre manu faktureringsvärdet å 127 R:dr 711,063: 32. — 82 skeppund marker bly å 30 R:dr 2,460: 33. 7. 642 d:o 19 lispund 15 marker grön vitriol å 14 R:dr 16 sk. 9,216: 7. 5. 3 d:o 8 lispund 2 marker Salzburger vitriol ä 73 R:dr 248: 27 2. 1,569 tunnor rödfärg Om de fabriker, bruk och näringar, hvilka icke tillhöra bergsrörelsen, in - nehålla tabellerne upplysning, så i afseende på antal, som beskaffenhet.
Hans arbetare ville ej, hans arbetare lade sig att sofva på dikeskanten. Niccola satte sig upp på en åsna och drog ned till Catania för att fråga sin herre om råd. På vägen mötte han två män med bössor på axeln. »Hvart skall du rida, Niccola?» Innan Niccola hunnit säga många ord, togo de hans åsna vid betslet och vände henne. »Du får ej rida till markisen, Niccola.» — »Får jag ej?» — »Nej, du skall rida hem.» Det bar af framåt vägen. Niccola satt och skälfde på sin åsna. Då de voro framme vid gården, sade männen: »Visa oss nu till åkern!» Och de gingo ut till arbetarna. — »Arbeta, era lymlar! Markisen har betalt sin afgift till Falco Falcone. Ni kunna strejka annorstädes, men ej här.» Den åkern blef mejad som ingen annan. Falco stod vid ena sidan af åkern och Biagio vid den andra. Det går undan med skörden, då man har sådana rättare. Då man kommer ihåg detta, minskas ej förskräckelsen. Falco är ordhållig, säger man. Han skall göra hvad han hotat göra. Ingen har varit röfvarhöfding så länge som Falco. Alla de andra ryktbara hjältarna äro fallna eller fångade. Han ensam håller sig med otrolig lycka och konst kvar vid lifvet och yrket. Så småningom har han dragit till sig hela sin släkt. Hans svågrar och systersöner äro alla med honom. De flesta hafva blifvit satta på galererna. Ingen af dem frågar efter om han lider i fängelset. Han frågar endast om Falco är nöjd med honom. I tidningarna står ofta att läsa om Falcos bragder. Man vet, att engelsmännen sticka en tiolire-sedel i handen på föraren, om han visar dem fram till Falcos stenbrott. Man vet, att karabiniererna ej mer skjuta på honom, därför att han är den siste store röfvaren. Han är så litet rädd att bli fångad, att han ofta vandrar till Messina och Palermo. Han har till och med gått öfver sundet och varit i Italien.
SeraphimerOrdens-Gillet upprättade Formulaire till Räkning vid N. N. Lazarett. Vid Debet i Balancen från föregående året, saknas helt och hållet: Innestående odisponerade Contanta medel, i Landt-Ränteriet, dito hos Sysslomannen, dito af Tre-skillings-afgiften hos Krouofogdarne, i Städerne; Restantier hos de Skattskyldige* När summan af denna Balance utföres, bör äfven tilläggas: ”oberäknadt fastighet, Inventarier, Ved och Medicamenter.*’ Uti årets inkomster: anmärkes, att Titeln: Ersatt underhåll bör förändras till Underhålls-ersättning eller Eegosängsafgijt; på det de förluster måtte undvikas, sorn, i följd af en ännu större tvetydighet uti det förra Formulairet drabbat Iiazaretterne, på sätt af sednaste revision af räkenskaper för Mariestads Läns-Lazarett är visadt. i I stället för Lefvereringar skrifves: Ars-anslag af Allmänna Hospitalsoch Barnhus-fonden. Otn Kongl. Seraphimer-Ordens-Gillet sjelf bestrider någon kostnad eller utgift, som t. ex. 568 TJnåerdåniga Skrif velter! Brandförsäkrings-afgiften å Lazarelts-byggriaderxie i orterne, så bör afven särskildt i Debet upptagas: ”Kongl. Seraphimer-Ordens-Giilet utbe talt för detta Lazarett.” T id Credit • « . under Årskostnaden böra ej Reparationer och Inventariers upphandling upptagas bland de öfrig® utgifter; men desse Titlar jemte Brandförsäkring sättas efteråt, sedan alla egentliga Lazaretts-kostnader först upptagits och sammanräknade utförts till särskild partie-summa. Vid balance till nästföljande år, observeras detsamma som vid ingående balancen.
Den egenkeliga Konungens proposilion, hwarj han upger Statens behof och föresiär hwad Ständcrne dertill böra bewilja, ankom deremot ej förr än den ii Julli; och dct är ifrän denna sednares. aflcmnande till Riksens Ständer eller deras Stats-Utskott, som Regeringsformen fbrestrifwcr, att Riksdagens början skall beräknas. Härefter ätskiljdes Riddcrskapet och Adeln kl, 8 om aftonen. Lillvsrstolps. 2Z3 Den ii September. Mändagen den l i September. plenum klockan 12 förmiddagen. Föredrogs följande Kongl. Majits Näbiga Proposition till Riksens Stander, angäende afgifterna för frankeringen af Utrikes ärende bref. Giswen Stockholms Slott ben 6 September rzvy. Hos Kongl. Majit har de§ öfwer-Post.
St:s godkännande öfverlemnas;” skolande detta yttrande, som godkändes, genom prot.utdr. motionären meddelas, med det dervid af samtlige Borgareoch BondeSt:ns i Utsk. fungerande ledamöter fästade tillägg, att det af Hr Akerman ingifne representationsförslag icke af dem kunnat gillas, emedan det, utom för fastighetsägare, i sjelfva verket är grundadt på sländsval. Ex protocollo Karl Kullberg. O Detta af Utsk. till Hr Akerman afgifna yttrande, står, som jag hoppas att samtlige Ståndets ledamöter lära finna, i en bestämd strid mot 84 § i grundlagen, som icke talar om några särskilda meningar i Utsk. för sädaue svars afgifvande, utan helt simpelt om Utsk:s yttrande och motiverne för dess bedömmande. Utsk. skall yttra sig öfver ingifna förslager, efter verkställd granskning af desamma, men alldeles icke visa förkärlek för sitt eget foster och sålunda tillintetgöra den pröfning af ett ingifvet förslag, som kunnat gifva företräde deråt framför Utsk:s eget. Detta förslag må nu publicitetelen taga under armarna och använda på sätt nyttigast finnes för framtiden. Sjelfva uppställningen af detta prot.utdr. företer äfven egenheter, som icke bör förbigås, nemi. att på framställning af ordföranden om skyldigheten alt lemna Hr Akerman ett svar, och i stället att inom Utsk. öfverlägga om hvad svaras borde och skälen dertill, framträder secreteraren i Utsk. som författare af ett svar, hvilket godkännes, och det var således seereteraren, som för dagen varo ledande ledamoten inom Const.Utsk.! Jag anser för min del Hr Akerman, på grund af det svar han ifrån Const.Utsk. bort erhålla, sådant jag detsamma nu uppläst, icke hafva varit berättigad alt i R. o. Ad:s plenum uppträda med försök att ånyo väcka den af Utsk. underkända frågan, ehuru han visserligen här uteslutit ifrån sin framställning sjelfva förslaget, men grunderna dertill har han framställt som ett förslag till R. o. Ad:s gemensamma tanka.n
Som hon kom gående stenläggningen, ibland hördes rop till och vägen som lopp öfver den vida vågiga slätmed in i den lilla trädgården. Det var en ten, med den smala och fina skepnaden sida som häcken var stängsel för, på de klädd i ljust, med slättens grönska som Juvelerare K. A N D E R 1 JakolDStorg1. S O N Ringar, Broscher, Armband, Kedjearmband, B r e f besvaras Kedjor, Nålar, omgående I bakgrund till det askfärgade, burriga håret och ett uttryck af lugn och sorglös tankfullbet öfver dragen, gaf hon bilden af en liljekonvalje. Åtminstone tyckte han så, målaren, som hittat dit på sitt strof tåg genom bygden, där han letade upp stämningar och ämnen. Hon intog honom med en stilla makt. Den skära kinden var så finhylt; vanast var hon, när hon log, då kröpo de blå ögonen ihop och vidgades stora med ens med små gropar ikring och lyste och strålade med en glans, som gaf aningen o m djup af glädje i sinnet. Det var som om hon burit på något oändeligen fagert då, något af god och glad morgonsol; när han sett henne så en gång, ville han göra allt för att när hon steg in i sitt oåtkomliga lugn igen få ögonen att lysa så där stora än en gång. Icke att han tänkte på kärlek. Det låg så fjärran från honom, då dagarna skredo hän under arbetsid och konstnärsvärf, men hon var ofta i hans tankar och han kände sig dragen till henne: blommor tjuste honom stads. Så stannade han kvar och målade. Langa soliga sommardagar, när luften dallrade het öfver slätten och solröken dunklade skogen ' vid synranden och säden brådmognade. Den lilla herrgården med sin trädgård och sina skuggande mörka träd dåsade, men icke i ro, där pågick arbetet oförtrutet, fast han och Tordis knappt visste det. De talades vid mycket, inte allvar just, skämtord för det mesta, han ville ju jämt se henne skratta, se den djupnande blicken då, och samtalen gledo som på bomullsbäddar, allt var artigt och fint och gladt öch smått, inga stora ting, inga djup och inga höjder, alldeles som nejden ikring dem.
Vidkommande tulltaxe-underrättelserne biföllos de af Utskottet föreslagna förändringarne i 4 och 12 §§, 4 mom, af 13 S, 15 §, utom i fråga om tullrestitutionen för dels packväf af lin, hvars nu stadgade belopp bibehölls, och dels socker, hvarom bebeslutet uppskjöts tills tullafgifterna å denna artikel blifvit bestämda, äfvensom 19, 22, 24 och 26 §§ samt lades Utskottets yttranden rörande 23 S och Herr Rosenblads förslag, angående inrättande af transito-upplag, till handlingarne. För öfrigt blefvo af Utskottets, i frågan om de serskilda kontroll-föreskrifter, som vid införselsförbudens upphäfvande må finnas erforderliga, pag. 68 förekommande yttranden, de 2: ne första bi fallne, och det 3:dje lagdt till handling arne; samt fann Ridderskapet och Adeln för godt att för de artiklar hvarå inoch utförsels-förbud blifvit af Ridderskapet och Bih. till R. St. Adeln bibehållne, antaga eventuella tullsal,ser, till enahanda belopp, som vid sista riksdag bestämdes för den händelse att förbuden skulle af Kongl. Majit upphäfvas. Den 4 Juni. Från Hiigv. Preste-Ständet. S. D. Föredrogs ånyo och bifölls Lag-UtslioHets betänkande: N:o 2(5, i anledning af väckt fråga om inrättande af serskilda domstolar för behandling af brottmål rörande häktade personer.
Då skulle stapelstäderna höras, huruvida de ville medgifva fri bosättningsrätt åt Mosaiske trosbekännarne eller ej. Anlagom vidare alt någon stad motsatte sig det. Skulle då icke K. M., sedan Han'en gång godkänt förslaget, hafva bundit händerna på Sig? Skulle Han icke vara förhindrad, i händelse någon enskild bland Mosaiske trosbekännarne hos K. M. anhölle om tillåtelse att få bosätta sig i en sådan stad, finna Sig moraliskt förhindrad att lemna bifall härtill? Jag hemställer dä, huru lämpligt det vore, att hos Regeringsmakten göra en framställning, som i sjelfva verket afsåge, att den godvilligt skulle medgifva en inskränkning i sin grundlagsenliga makt och verksamhet. Jag hade för min del önskat, att åtminstone så mycket mätte medgifvas, att de Mosaiske trosbekännarne, som redan erhållit, eller framdeles er holle Svensk medborgarrätt, kunde undfå frihet att bosätta sig i hvilken stad som helst, utan serskild ansökning. Men om denna mening skulle möta motstånd, så yrkar jag åtminstone, att det förbehåll, som Utsk. föreslagit i.sitt utlåt., att nemi. stapelstäderna skulle medgifva en sådan inflyttning, måtte utgå, så att den skrifvelse, som föreslås, endast må afse att i de stapelstäder, hvarest K. M. kunde finna det lämpligt, i Sverige infödde eller naluraliserade Mosaiske trosbekännarne måtte erhålla rättighet att sig bosätta utan föregången serskild ansökan. lin föreg:de talare har i sitt yttrande intagit ett förslag, som afser ändring af grundlagen. Jag vill endast fästa R. o. Ad:s upmärksamhel på, att här icke torde vara rätta stället alt ingå i pröfning eller afgörande af den frågan. Jag anhåller om ålerremiss, på det att hvad jag nu anfört måtte tagas i betraktande i sammanhang med pröfningeu af de serskilda yttranden, som redan blifvit och troligen än vidare komma att afgifvas i delta ämne. Hr Edenhjelm, Gillis:
Ständer måtte bevilja ett årligt anslag af 3,000 R:dr R:mt, att ställas till Kongl Sundhets-kollegii disposition, för att utdelas till pensioner åt ålderstigna och nödställda barnmorskor och till lämpliga belöningar åt sådana barnmorskor, hvilka gjort sig särdeles förtjenta af samhällets erkänsla, samt slutligen, om tillgångar dertill funnes, till aflöning åt barnmorskor i sådana församlingar, som äro så fattiga, att de icke sjelfva kunde aflöna dem. Ehuru Utskottet icke kan förneka att, såsom motionären äfven anfört, de i landsorten anställda barnmorskors framtid är föga betryggad, samt att en ändamålsenligt ordnad pensions-inrättning eller af staten för vissa fall lemnadt understöd skulle i sin mån bidraga att afhjelpa detta förhållande, har dock Utskottet, enär staten redan, genom bekostandet af barnmorskornas bildning för deras kall, uppfyllt hvad densamma hufvudsakligen kan åligga, och det är kommunernas ovilkorliga skyldighet, att sjelfva bekosta barnmorskornas aflöning, samt, i följd deraf, äfven alt, viii deras ålderdom och oförmåga att sig sjelfva försörja, förse dem med det för deras lefnndsbehof nödvändiga uppehälle, ansett sig. med derjemte fästadt afseende å denna frågas outredda skick böra å motionen afstyrka bifall. 48:0.
Höghet KronPrinsen skulle i det fall, hvarom nu är fråga, sitta i Regeringen och der Den 19 Martti. liga 2:ne röster, utan att någon för framtiden gållande förändring i Regeringsformen blifvit ifrågaställd. Constitutions-Utskottets utlåtande häröfver är icke af den beskaffenhet, att någon proposition derå lärer kunna göras och en återremiss till Constitufions-Utskottet torde, på sätt en Ledamot i delta Utskott i dag yttrat, troligen icke föranleda till något nytt resultat, serdeles sedan 2:ne Stånd redan bifallit Kongl, Maj:ts Nådiga skrifvelse. Jag hemställer derföre till Herr Grefvert och LandtMarskalken samt Högloflige Ridder-, skåpet och Adeln om i det skick saken nu kommit, någon lämpeligare utväg finnes att afgöra denna frågan, än att proposition göres till bifall å samma skrifvelse. Grefve von Schwerin: Jag skulle icke åter hafva anhållit om oi’det, om jag ej hade hört förundran deröfver yttras, att någon i anledning af hvad man kallar en löreslagen mesure , och den man tror hafva bordt af känslan besvaras, kan äga och yttra betänkligheter,' kan se vådor för Constitutionens helgd. Jag har velat undvika att yttra mig öfver den Kongl. Propositionen eller öfver sjelfva saken. Men då andra det gjort, så må också jag få yttra min känsla. Den finnér motbjudande, att se Hans Kongl. Höghet KronPrinsen ställd i collegiala förhållandenj Ben 19 Murtii, den finner motbjudande att se minnet återlifvadt af Konung Adolph Fredrics Rådkammare. Jag har ej velat bestrida saken, efter den blifvit yrkad, men jag har ta diet behandlingssättet. Jag har yrkat återremiss blott för att få det korrta yttrande af ConstitutionsUtskottet, att Utskottet tillstyrker Riddersképet och Adeln att bifalla Kongl. Maj:ts Nådiga proposition. Jag har yrkat återremiss, blott på det att RegeringsFormeris 56 §. icke måtte förlora sin helgd. Den är tydlig och klar.
5:o 01’olanbc att fäbait Sicluittmng påföraä od) uppBäraö i ben ort, ber aflafhititgeit ocf) loinftcn utbelaS, fanit berefter i toantig orbning rcboiuifao; liten fioab Beträffar 3torf’()cfut, infättcS benna btrecte i 3vifdgätbo II Ocuiillning af £ cstant euten, ©ufuiov, £ i be i -Commiss ev, virf oel) £ tint). §• ^6- l:o yyör Seftautente, ©aftöa ocf) ft-tbctsgcuimijj af (öo ocf) fa fl cgeitboin, capital od) forbringar, ffatt, bä bet gtfna uppgår i toärbe tilt Srclptnbrabe 9t:br S3:co od) beröfioer, S3?iui(tntitg crtäggaS meb Ser för tjunbrabet; från Bioilfeit afgift t i Ilo ät BefriaS mala od) fpplbcutäit i rätt tipps od) nebftiganbc tcb, fpffott od) beraö affomtiitgar famt Sittmanna ltubenoioitiiigÖ SSetutltningäsgrörorbtttug 1851. 47 '2:o Slrftutngar t fjermare leb, ätt of tu au fagbt är, Betafa (tfa 83etmf(utttg af bet SfccjtamentSs eller ©åftuostuärbc, font öftuerfitgcr beraö egen arföbcl, fa tutba bet öftuerfttganbc Beloppet uppgår till S£tef)uitbrabe Sltfäbalcr 23auco. 5:o Sefiamente eller ©åftua af årlig ränta eller affomft, utan egaubc
Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till enskild person af en komministersbostället Hof Dahlbogård i Kronobergs län tillhörig del i den så kallade Spetsamossen; JM 49, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af Bih. till R. St. Prut. 1862 & 1863. 9 Sami. 35 274 Prot.-Uldrag den 14 Mars 1863. komministersbostället Svensbohl i Rudskoga socken emot sergeantsbostället Höjdebråten i Nysunds socken; Ni 50, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående befrielse för Fält-k amereraren ro. ra. Ph. A. Ahrells enka, Albertina Heimberger, från utgifvande af observationsprocent och anmärkningsmedel, hvilka blifvit hennes man i lifstiden till gäldande ådömde; Ni 51, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående eftergift till förmån för enkan Märtha Nilsdotter Tulpan, af Kronans rätt lill qvarlåtenskapen efter hennes syster, enkan Anna Nilsdotter i Makrismåla;"’ Ni 52, i anledning af Kongl. Maj:ls nådiga Proposition, angående utbyte af jord mellan Kronan och Malmö stad; •Ni 55, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående upplåtande under ständig besittningsrätt af en jordrymd vid Kungsöhrs norra kungsladugård; Ni 54, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående försäljning till skatte af den under Elfsborgs kungsladugård lydande lägenheten Klintens bana. Ni 55, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter Andrietta Lundborg; Ni 56, angående eftergift af Kronans rätt till dana-arf efter enkan Anna Christina Löfgren; Ni 57, angående utarbetande af förslag till en ny lag rörande vattenrätten; Ni 58, angående åtgärders vidtagande till beredande af tillfälle för qvinna att erhålla anställning i för henne passande befattning i det allmännas tjenst; och Ni 59, i fråga om ändring i Kongl.
Bitinknnden. behöfvande en hjelpsam hand, utan att såra granlagenheten å någondera sidan * samt vid inträffande Concourser tillfälle öppnas för möjligheten, att föryttra Gäldenärs Egendom till högre värde än genom Executiv försäljning, och såmedelst förekomma Så val den Gäldbundnes * som dess Creditorers allt för stora förlust. Sedan Lagutskottet anmodat Allmänna Besvärs och Ekonomiutskottet, att deltaga i det Utlåtande* SOm i dessa ämnen skolat afgifvas* hafva Utskotten till gemensam, pröfning företagit ej mindre hvad den Kongl. Propositionen med de dervid fogade Protoeoller innehållerän äfven hvad i öfrigt* på sätt ofvan är nämndt* härutinnan blifvit till LagUtskottet remitteradt. Tvenne frågor framställa sig härvid till besvarande, nemligen* bör det föreslagne försäljningssättet af fast Egendom godkännas? och hvilka stadgandell böra i och för ett sådant försäljningssätt vidtagas? I förra hänseendet har såsom bevekande skäl för Lagens antagande blifvit anfördt* den lättare utväg till afyttrairde af fast Egendom, soin derigenom skulle yppas, och hvilken under nu varande penninge-förhållgndetl vore af bebofvet påkallad. Utskotten kunna icke dela denna åsigt af saken.
1 ' Till stöd härför hafva motionärerne hufvudsakligen beropat sig derpå, att sedan uti den allmänna kriminal-lagstiftningen de fysiskt affliktiva straffen blifvit hufvudsakligen på grund af deras för menniskovärdet kränkande beskaffenhet, alldeles borttagne, det syntes alltför inkonseqvent att bibehålla dylika straff för den klass, hos hvilken en stark hederskänsla funnes och borde underhållas. Likasom i allmänhet ett folks lagar erkändes vara en säker mätare sf samma folks kultur, så angåfves äfven en armées moraliska ståndpunkt säkrare, än af något annat, genom dess krigslagar. I den mån krigareståndet representerade det ridderliga elementet hos folket, borde äfven dess lagar grunda sig på förutsättningar af sådan natur, och de för nämnde stånd gällande BiV till B. St. Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 11. special-lagar åtminstone icke i något afseende stå efter de allmänna lagarne, utan snarare framför dem. I annat fall stöde äfven folket öfver eller framför arméen, och dä det alltså icke vore någon ära uti att tillhöra den sednare, skulle all lockelse att inträda under dess fanor vara förbi. Det läge nemligen i naturen hos hvarje redbar man att vilja höja sig i sin samhällsställning och icke att sänka sig. Men vid den jemförelse, man anställde mellan den olika ställning man intoge, färe och efter inträdet i arméen, skulle det falla i ögonen, att man i den sednare kategorien vore underkastad en behandling, den der icke mera vederfors ens dem, som begått de nesligaste brott. Sådant kunde icke annat än framkalla och underhålla den föreställningen, att gemenskapen vid arméen aktas ringare, än menniskor i allmänhet, en föreställning, som väckte till lif minnet af de tider, dä till krigshärarne användes samhällets drägg.