Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Närmast den dörr, hvarifrån sultanen skulle komma och som gick ut från ena sidan af den stora byggnaden samt tycktes vara senare tillbyggd, stod på ömse sidor en rad af unga män, hvilka tycktes utgöra någon sorts pagecorps eller lifvakt, enkelt klädda i blåa surtouter och röda mössor, beväpnade blott med dragna sablar. Längre ned i rad med dessa stod militär, först musiken, sedan soldaterna i en rad ända ner till andra porten af moskégården, som går ut åt stora torget. Emellan dessa båda rader fördes sultanens och de förnämsta embetsmännens hästar omkring i en krets. De voro vackra och smidiga, ej så stora och klumpiga som de Tyska, utan små och vid första påseendet utan någonting annat utmärkt än deras rede, sadel och schabrak, som voro rikt broderade med guld. Isynnerhet var sultanens egen häst vacker, alldeles hvit med guldstickadt schabrak och stigböglar af guld. På hufvudtrappan upp till moskén stod en stor skara folk, på den ena blott män, på den andra qvinnor, hvilka gåfvo en högst egen anblick med sina hvita slöjor öfver ansigtet. Vi hade något mer än en half timma haft tid att betrakta denna brokiga samling, då slutligen sultanens häst fördes upp i den enkom derföre uppförda förstugan, och en ceremonimästare uppställde den närmast derintill befintliga lifvakten man mot man, samt högsta militärpaschan kom och ordnade soldaterna. Kort derpå utkom sultanen ridande på sin hingst emellan de nu ordnade raderna, hvarvid musiken spelade upp en marsch, men för öfrigt just ingen ceremoni visades. Det samlade folket gaf ej något tecken, intet hurra eller annan vördnadsbetygelse. Sultanen, ensam af alla till häst, red långsamt fram steg för steg, följd i lika långsam marsch af militären och folket till fots. Sedan gick tåget på samma sätt genom de förnämsta gator till seraljen. Här var äfven på ömse sidor militär uppställd och på några ställen äfven musikcorpser, som stämde upp då sultanen nalkades. Men som gatorna, ehuru troligen de förnämsta i staden, voro smala, var trängseln stor.
Om hela den mot öster utskjutande delen af norra stambanan alltifrån Stockholm öfver Upsala till Sala också skulle förstöras af en fiende, hade sådant ringa inflytelse på våra norra militäroperationer och trupptransporter, så framt samma bana erliölle den föreslagna utgreningen mot vester, på hvilken förbindelserna norrut alltid kunde underhållas. — Samtlige de af Öfverste Ericson föreslagna jernvägarne utgjorde en sammanräknad längd af 153| mil, och deras utförande beräknades kosta 115,700,000 Ridr r:mt. Öfverste Ericsons förrberörde betänkande afgafs den 18 November 1856, och Rjtsdaunder den 28 samma månad och år aflät Kongl. Maj:t sin proposition till Rikets då församlade Ständer angående utförandet af de större jernvägsanläggningar inom riket, hvilka borde af allmänna medel bekostas. Efter att hafva erinrat om Ständernas beslut vid föregående riksdag, redogör Kongl. Maj:t för jernvägskommittéens förslag till ordnande af det Svenska jernvägssystemet, äfvensom för hvad Öfverste Ericson, i strid med samma system, i sådant afseende anmärkt och föreslagit. I hufvudsaklig öfverensstämmelse med hvad kommittéen yttrat, uppställer Kongl. Maj:t derefter de grunder, på hvilka det system för anläggning af statens jernbanor hvilade, hvilket Kongl. Majit sålunda öfverlemnade till Rikets Ständers pröfning. I fråga om den linie, som under benämning af vestra stambanan skulle sammanbinda Stockholm med Göteborg, föreslår Kongl. Majit, 4 26 att denna bana skulle läggas söder om Mälaren, på sätt Öfverste Ericson uppgifvit. Den nordvestra stambanan ansåg Kongl. Maj:t böra utgå från någon punkt på vestra stambanan mellan Porla och Hjulö i vestra Nerike, samt, i den rigtping som efter noggrannare undersökningar funnes fördelaktigast, såsom kommittéen föreslagit, dragas öfver Kristinehamn, Karlstad och Arvika till riksgränsen. Den för södra stambanan af kommittéen föreslagna sträckning mellan Falköping och Malmö, med bibana till Jönköping, fann Kongl. Majit ändamålsenlig och således böra antagas. Kongl.
Och Herren skall vara Konung öfver dem på Zions berg, ifrå nu och i evighet. Och du torn Eder, ett dottrenes Zions fäste, din gyldene ros skall komma, ditt förra herradöme, dottrenes Jerusalems rike. Hvarföre håller du dig då intill andra vänner, lika som du icke skulle fä denna Konungen; eller lika som intet vorde af denna rådgifvarenom, efter värken är dig så uppåkommen, lika som ene i barnsnöd? Kära, lid dock sådana värk, och stanka, du dotter Zion, lika som en i barnsnöd: ty du måste visserliga utu staden, och bo på markene, och komma till Babel; men du skall åter dädan hulpen varda; der skall Herren förlossa dig ifrå dina fiendar. Ty månge Hedningar skola ju församla sig emot dig, och säga: Han är tillspillogjord; vi vilje se våra lust uppå Zion. Men de veta intet Herrans tankar, och märka intet hans rådslag, att han hafver hemtat dem tillhopa, såsom kärfvar uti ladona. Derföre statt upp, och tröska, du dotter Zion; ty jag vill göra dig jernhorn och kopparklor, och du skall sönderkrossa mycken folk; så skall jag tillspillogifva deras gods Herranom, och deras håfvor honom som råder öfver hela verldena. Men nu, du krigerska, rusta dig; ty man skall belägga oss, och slå Israels domare uppå kindbenet med ris. Och du BethLehem Ephrata, som liten äst ibland de tusende i Juda; utaf dig skall mig den komma som i Israel en Herre vara skall; hvilkens utgång varit hafver af begynnelsen, och af evighet. Han låter plåga dem, allt intill den tiden, att hon, som föda skall, födt hafver. Så skola då de hans igenlefde bröder igen, komma till Israels barn. Men han skall träda fram och regera uti Herrans kraft, och uti sins Herras Guds Namns härlighet, och de skola bo säkert; ty han skall på den samma tiden varda härlig, så vidt som verlden är.
— N:o 174. i anledning af väckta motioner om dels tulloch bränvinsmed (lere bevillnings-medels ingående till RiksgäldsContorel och dels allmänna bevillningens inlevererande lill StalsContoret. — N:o 175. i anledning af väckt motion om förbättring af lotsväsendet. V. B. 79. A. 157. — N:o 176. angående inlösen af åtskilliga först efter prescriptionstidens slut i Riksgälds-Conloret företedda Riksgäldssedlar. V. B. 79. A. 157. — N:o 177. i fråga om äskat statsanslag för iständsättande af de publika byggnaderna ä ön S:t Barthelemy, äfvensom till förhöjning i aflöningsstaten för derstädes anställde tjenstemän. V. B. 138. A. 158. VI. E. 72. A. 106. — N:o 178. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse, rörande ersättning till handelsoch sjöfarts-fonden för förskjutna medel till slafvarnes friköpande å S:t Barthelemy. V. B. 138. A. 158. V. E. 73. — N:o 179, i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse, angående upplåtelse af en förra Skogvaktare-bostället Fridened Brogården tillhörande jordrymd lill plats för skolhus åt Frideneds församling inom Skaraborgs Län. V. B. 139. A. 159. VI. E. 73. — N:o 180. i fråga om det Rotehållarne vid Westerbottens för detta Regemente tillerkända understöds utgående för åren 1845 och 1846. V. B. 139. A. 159. — N:o 181, i anledning af sökt understöd för Enkeoch PupillCassan vid Riksgälds-Contoret. V. B. 139. A. 159. — N:o 182. angående inteckningssäkerheten för Regements-skrifvaren vid Kronobergs Regemente, Kaptenen G. F.
N:o 423, i anledning af erhållen återremiss a Utskottets Betänkande, N:o 386, angående Åkerbo Härads dagsverksskyldighet under Kungsöhrs Kungsgård: Med ogillande af Betänkandet, Nio 3 §6, orli Utlåtandet, N:o 453, beslöt Ståndet, att frågan, angående Åkerbo Härads dagsverksskyldighet undef Kungsöhrs Kungsgård, skall algö ras på enahanda sätt med det, hvarpå Rikets Ständer redan afgjort frågan Om Snefringe Härads dagsverksskyldighet Under Strömsholms Kungsgård t N:o 424, angående Gratificationer St Riksgälds-Contoirets Tjenstemän för befattningen vid utdelningen af och redovisningen tor Riksdagskostnads-medlen, emottagningen och utdelningen till Prasnumeranter af samt redovisningen för Riks-Ståndens PrötoColl vid innevarande Riksdag, äfvensom Herrar Ftillinägtiges hemställan om afskrifning af möjligen uppkommande defecter i dessa tryckta Handlingar, bifölls; N:o 427, öfver Herr É. Rosenbladt inom Högloflige Ridderskapet och Adeln väckta och till Utskottet remitterade motion, att Majoren Friherre C, lif. Gripenstjerna måtte från och med innevarande 1830 års början å RiksgäldsContoirets Stat erhålla en pension af 200 Rdr B:o, bifölls; S. D. Föredrogs Stats-Ucskottets Memorial, Pro t.
Hos Utskottet liar Anders Pehrsson i Holmerud, uli ingifven skrift, förmält, att, sedan han i Juli månad 1846 vid en köpeskillings-liqvid bekommit, bland andra kontanta penningar, följande 3:ne Hikets Ständers Banks sedlar å 500 r:dr hvardera, nemligen: en-, försedd med IS:o 17,577, Litt. T. en, „ „ „ 25,111, Litt. L. af år 1837, en, „ „ „ 26,662, Litt. M. af samma år, samt Anders Pehrsson derefter förvexla! 2:ne af dessa sedlar, hade, vid en natten emellan deri 29 och 30 Augusti förstnämnde år i hans bostad inträffad eldsvåda, för honom uppbrunnit, jemte annat, omkring 1,500 r:dr i kontånia medel och deribland den tredje af ofvanberörde sedlar å 500 r:dr, som Anders Pehrsson ännu egt i siri vård, och för hvilken sedel lian nu anhållit, att, emot ställd borgen, af Banken undfå ersättning. Af Banko-utskottets protokoll vid sislförflutna riksdag inhemtas, att Anders Pehrsson hos Utskottet då gjort enahanda ansökning, under uppgift, alt, elter hvad lian erinrade sig, deri förlorade sedeln varit utfärdad år 1837 samt försedd med ordnings-nummern 26,662 •ch serie-bokstafven ål, men att Utskottet, enär Anders Pehrsson hvarken visat, det vederbörlig undersökning, angående ifrågavarande eldsvåda, blifvit förrättad, eller i öfrigt styrkt riktigheten af sina uppgifter, ansett sig, i sakens då varande outredda skick, icke ku mia å berörde ansökning fästa afseende.
Rdr till det belopp af 7,500 Rdr, som till denna för 24 frilärlingar alsedda skola varit anslaget, sålunda framdeles skulle kunna vinnas tillgång till två nya, för det vanliga antalet af tolf frilärlingar beräknade lägre iandtbruksskolor, Akademien i underdånighet hemställde, att nådig framställning måtte till Rikets Ständer aflåtas äfven om beviljande af ett sådant tillskott, för att genom den sålunda åstadkomna summan af 8,000 Rdr bereda tillfälle ej mindre att anvisa ett vanligt anslag, eller Bil. N:o 5 till Kongl. Maj:ls Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. 29 •4,000 Rdr, till en landtbruksskola i Skaraborgs län, i stället för den vid Degeberg, än ock att med ett lika stort anslag förse antingen en dylik vanlig landtbruksskola inom någon af de orter, som Kongl. Majit kunde finna vara deraf företrädesvis i behof, eller ock en skola med särskildt fästadt afseende å bildandet af dikningsförmän och ängsvattnare, skicklige att biträda vid utförandet af de arbeten, för hvilka planer af statens landtbruks-ingeniörer uppgöras, men som, i saknad af sådant biträde, ofta ej komma lill verkställighet; till ytterligare stöd för hvilket sist nämnde alternativ Akademien anfört, att anordnandet af en lägre landtbruksskola med hufvudsakligt syfte alt, såsom i Preussen och flera andra länder befunnits högst ändamålsenligt, utbilda och sprida sådana, länge saknade och väl beböfliga biträden, skulle väsendtligen bidraga till jordbrukets raskare framsteg inom de orter, der ifrågavarande grundförbältringar påginge eller vore afsedde att utföras. 5:o angående Mejeri-elevers undervisning.
Vid pröfning af denna nådiga proposition, äfvensom af en i sammanhang dermed bos Rikets Ständer gjord framställning, att ifrågavarande företag måtte så väl med lån af allmänna medel som äfven med statsanslag understödjas, har hos Rikets Ständer i betraktande, förekommit att, ehuru en jernväg emellan städerne Nora och Örebro kommer att i första band befrämja ortens intressen, med dessa likväl förbinda sig stora fördelar af mera omfattande beskaffenhet, hvilka staten icke kan lemna å sido, utan att underkänna viglen och betydelsen för det allmänna deraf att en af landets bufvudnäringar tillväxer och förkofras; hvadan och då ett så stort företag som det nu ifrågaställa, icke, enligt hvad upplyst blifvit, låter sig verkställas utan att staten med direkt anslag understödjande mellankommer, Rikets Ständer funnit skäligt att, derest ett bolag varder bildadt för 174 Expeditions-Utskottets Förslag till und. Skrifvelse, N.-o 95. anläggning af en jernväg emellan städerna Orebro och Nora, bevilja detta bolag dels ett anslag af sjuttiofem tusen (75,000) Riksdaler utan återbetalnings-skyldighet, dels ett lån af etthundrafemtio tusen (150,000) R:dr, emot följande vil kor, nemligen: a) att till E. K. M:ts nådiga pröfning och fastställelse arbetsplan skall i underdånighet ingifvas, upptagande tiden både när företaget skall börjas och när det kan anses böra blifva fullbordadt; b) alt det för anläggningen af ofvannämnda jernväg bildade bolag genom kontrakt förbinder sig att, enligt fastställd plan och under styrelsens för allmänna vägoch vattenbyggnader inseende, inom föreskrifven tid, utföra och fullborda denna jernvägs-anläggning samt tillskjuta de medel, hvilka utöfver statens dertill beviljade bidrag kunna för arbetets vederbörliga verkställande erfordras; c) att för detta kontrakts fullgörande eller de lyftade statsmedlens återbä rande, i händelse arbetet icke varder på stadgadt sätt utfördt, ställes af E. K. M:t godkänd säkerhet; d) alt bolaget, genom sin direktion, ej allenast afgifver en till
Då nu å nyo föredrogs BevillningsUtskotlets dan 7 dennes under N:p i5 afgif - V 358 Den 3o Mars e. m. ne, och den 26 derpåfÖljde e. m. på bordet lagde, Betänkande, angående Stämplade pappers-afgiften, begärde Herr Hjerta, Gustaf', och Herr Printzenskjöld, Carl, att detsamma ytterligare måtte få hvila på bordet. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefve?i och Landt Mar skalken förklarade, att, enligt 49 §■ Riksdagsordningen, detta Betänkande komme att tills vidare hvila på bordet. Företogs till pröfning LagUtskottets den 17 nästlidne Januarii under N:o 3o afgifne, och den 16 dennes e. m. på bordet lagde, Betänkande, öfver vackt motion om en La^, sorn stadgar ett efter förbrytelsens beskaffenhet lämpadt urbota straff för den, sorn falskeligen å sig bekänner missgerning, äfven af mindre svår art, än att den dödsstraff förtjenar. Friherre Sprengtporten], Jacob Wilhelm: Det ämne, som innefattas i detta Betänkande, kunde visserligen anses såsom främmande för mig, hvilken ej är Jurist; men jag finnér deruti utvecklad en så alldeles ny lagstiftnings-princip, att den har måst fästa min uppmärksamhet. Utskottet har föreslagit, att en person, som diktat på sig ett brott, skulle först underrättas om det straff, som åtföljer ett sådant pådiktande; och att, om det sedan befinnes, Den 3o Mars e. m. att uppgiften är falsk, skall han straffas just för det, att Iian är oskyldig. Det går väl an att stifta en sådan Lag, och äfven att ådömma ansvaret, men att låta en person undergå straff för ett brott, som han ej begått, skulle jag anse för omöjligt. Visserligen behöfves något correctif emot det missbruk man velat hämma; men jag tror ej, att Lagutskottet träffat det rätta. Af dessa anledningar anhåller jag om återremiss. Grefve Posse, Erikj uppläste följande:
Som både fortifikationsoch arbetsbefälhafvarne hafva behof af särskilda personer, icke allenast till uppassning i deras tjensterum, utan ändå iner under arbetstiderna, i och för meddelanden till underlydande befäl, arbetsställen och verkstäder m. m., så mäste behofvet fyllas af den tillgängliga arbetspersonalen; men då ett soldatdagsverke kostar minst 32 sk. och en vanlig fri arbetare 20 till 24 sk banko, samt ofvannämnde tjenstgöring kan bestridas af mindre arbetsföre personer, har Chefen för Ingeniörcorpsen ansett det vara med riktig hushållning öfverensstämmande, att kraftiga arbetare icke dragas från de göromål, der de behöfvas, och derför redan år 1S45 anbefallt, att, till bestridande af ofvannämnde kontors-vaktoch ordonnanstjenstgöring hos fortifikationsoch arbetsbefälhafvarne på Carlsten, skola användas passande ynglingar eller gossar, med nedsatt dagspenning af 16 sk. banko för den ena och 10 sk. 8 r:st för den andra. Som den, i följd häraf, utgående aflöning i grunden icke är annat än vanlig dagsverkspenning, ehuru den i följd af sin särskilda beskaffenhet alförts under rubriken arfvode, har den i förslag och stater icke blifvit mer specificerad än annan dagsverksaflöning. Likväl skall dess uppförande deri för framtiden iakttagas, såsom ledande till besparing äfven i anmärkningsväg. §• 14. Alla till betydligare byggnadsoch reparationsarbeten i Christianstad behöfliga materialier hafva blifvit, på auktion till anskaffning i föreskrifven ordning utbjudna, — men då dervid antagliga anbud icke erhållits, eller i följd af qvantiteternas obetydlighet anbud uteblifvit, måste de motsvarande ämnena upphandlas under hand till de lägsta pris, som i orten kunnat betingas, hvarvid varans duglighet och antaglighet kan och ovillkorligen blir före köpet pröfvad och godkänd, hvilket gör den för leveransers mottagande föreskrifna besigtning obehöflig.
Provinsen inrättade diskontrörelsen befordrade visserligen enskiftenas fortgång, men bidrog äfvenledes till egendomarnes än ytterligare försäljning och sönderstyckning, i följd af flera låntagares obestånd, härrörande dels från lättheten alt göra lån, hvilken så få med varsamhet begagna, dels genom så tryckande vilkor, mot hvilka lånen beviljades, att dennyskiftade och nyodlade jordens afkastning ej stod i förhållande till de vid lånerätten fästade drjga af betalningsoch ränte-vilkoren. Härigenom påbörjade den första egentliga försäljnings-, klyfningsoch stycknings-perioden. Fastighets-priserna voro äfven till dylika operationer inbjudande och lockande, ty de stego i samma förhållande, som nya diskont-lån Ökte betalningstillgångar. Kautions-sy slemet, lättsinnigt användt, grundläde auktions-systemet, samt ett synnerligast inom allmogen förut okändt vingleri, så väl i egendomshandel, som i penninge-affärer, hvarpå följde än flera jordbrukares obestånd, styckningar och klyfningar i så tilltagande mått, att hemman snart förvandlades till backstugor och förut besutne åboer tili backstuguhjon. Här återfinnes en af de orsaker, som vållat, att det allmänna välståndet inom Länet ej hunnit ännu sljga i samma förhållande som folkmängd och jordens större och rikare afkastning. Yisserligen finnes ännu en del af den gamla kärnstam qvar, som i forntids - 9 tids skick bevarat sin ärfda och uppodlade jord ostyckad åt sig och sina efterkommande, och som, med redbar hushållning och väl ordnade arbetskrafter, stadgar sitt sjelfbestånd och sin besutenhet på en med sann och allvarlig kärlek omfattad fast förmögenhet. Inom denna stam har välståndet visserligen stigit, i bredd med jordbrukets förkofran, och framgår alltjemnt isamma rigtning. Men på denna stam inympar sig en annan, som, dels under namn af hemmansegare och jordegare utan hemmantal, dels som torpare, så kalladt statfolk, backstugusittare och inhyseshjon, årligen så förökar sig att dess mängd måste fästa uppmärksamhet och förtjenar ett allvarligt begrundande.
Läroverks-stadga vidtaga nödiga förbättringar och förändringar, i den mån erfarenheten dertill kan gifva anledning, finner Utskottet sig böra vördsamligen hemställa, 22 Allmänna Besvärsoch Ekonom iUIs k olle Is Betänkande N.-o 416. att motionärernes yrkanden, så vidt de afse ändring af läse-ordnin gen eller omarbetande af densamma genom utsedde kominitterade, för närvarande icke måtte till någon åtgärd föranleda. 2:o. a) Hvad derefter angår Herr Rydins yrkande om den ändring af 35 §, att äfven vid lägre läroverk med två- till fem-årig skolkors, lärokursen i öfversta klassen må, med läroverks-kollegii och Ephori medgifvande, vara två-årig, så finnér Utskottet motionärens syftemål kunna vinnas med bibehållande af nämnde § i oförändradi skick, enär Stadgan icke innehåller någon föreskrift, som lägger hinder i vägen för lärjunge att qvarsitta i en klass under två år, hvadan Utskottet afstyrker den föreslagna ändringen af 35 §. 2:o. b) Den ändring uti 39 §., som af Herr Wahlström blifvit föreslagen, eller att stadgas må, det lärjunge ej må skiljas från läroverket för qvarsittande i klass förr än han i en klass tillbragt tre år, synes Utskottet icke heller vara af behofvet påkallad, enär det är lärjunge öppet att, sedan han af nyssnämnde orsak lian läroverket afgått, derstädes åter vinna inträde, när han, efter vunnen utveckling af själslörmögenhelerna, finner sig kunna med mera fördel begagna undervisningen derstädes; Och anser Utskottet sig derföre jemväl böra tillstyrka, att 39 § bibehålies i olörändradl skick.
I afseende på gillet - utdelningen , har Utskottet icke eller kunnat godkänna Motionairens förslag, dels emedan det förefaller ganska svårt, om icke omöjligt, att behörigen vaka öfver ordningen vid anteckningen på en Öppen lista, dels med hänseende dertill att låta en hvar Riddarhusets Ledamot komma i tillfälle, att deltaga i dispositionen af Billetterne till de personer, som hvar och en för sig Önskar lemna inträde. Efter jemnfÖrelse af flere utvägar i detta hänseende, har Utskottet funnit det vara lämpligast, att en Hillet till - t io8 Den i5 Januarii. delas hvarje Bänkmansafdclning, att med utdelandet deraf förfara, såsom densamma finnér för godt, antingen genom att låta billetten circulera bland alla afdelningens medlemmar, eller att dispositionen deraf uppdrages åt en eller flera af (lern. — I denna mening eller på det flera personer måtte kunna både disponera och begagna dessa billetter, haren kort tid för deras gällande egenskap bordt fastställas. •— Återstoden af Billet-antalet har Utskottet trott böra öfverlemnastill Landtmarskalkens disposition, och gälla för så lång tid Landlmarskalken bestämmer, på det Ridderskapets och Adelns Ordförande, efter sitt godtfinnande, måtte kunna sätta de andra Ståndens Ledamöter, Tidningsutgif - Den i5 Januarii. vare med flere i tillfälle, att få bevista Ridderskapets och Adelns öfverläggningar. 7 §■ Pä Inträdes - billetterne sättes utom Numrorna följande ord: såsom vilkor för begagnande af denna Billet åligger Innehafvaren, att ställa sig till noggrann efterrättelse de föreskrifter j som finnas anslagne vid uppgången till Riddarhus-salen. 8 §. Under varande plenum åligger de främmande pä Läktaren placerade personer,att iakttaga tystnad, och icke visa sig med betäckta hufviulen. Allt uttryck af bifall eller klander är på det strängaste förbudet. Den, som deremot bryter, är skyldig att ge - I IO Den i5 Januarii. nast afträda.
Emellertid är denna sjukdom i sin fulla utveckling allt för gräslig, att icke hvarje menniskovän, som med egna ögon sett den, känner sig manad, alt göra hvad göras kan för att, dels söka mota eller häfva den i sin första början, hvilket, enligt erfarne läkares försök och omdöme, icke är alldeles omöjligt, dels ock att bereda en för yttre bekymmer tryggad fristad för dem, som blifvit så angripne alt arbetsförmågan upphört och tillika äro i saknad af anlörvandter, som kunna och vilja vårda dem under afvaktan af ett slut på deras ömkansvärda lif. I Brödrariket Norrige funnos, enligt dess ofliciela statestik, Vid 1860 årsslut, 2,068 spetelske sjuke, hvaraf 557 vårdades i dertill af Staten bekostade hospitaler, och utom att vilja påslå det, Norriges förhållande bör verka till efterföljd härstädes, har jag upplysningsvis velat anföra detta med det hopp, alt Sveriges Rikets Ständer icke heller vilja förneka sin hjelp åt de lika olyckliga härstädes medelst anslag af medel till uppbyggande af ett Ijenligl hus, dess fullständiga inredning med inventarier samt till föda, skötsel, och läkarevård åt de sjuke. Den anslagssumma, som för detta ändamål erfordras, kan visserligen icke på förhand bestämdt beräknas, men, enligt ett af förenämnde Doktor Hedenström afgilvet förslag, skulle för uppbyggande af ifrågavarande hus, dess inredning och inventarier erfordras en summa af 20,000 R:dr och för det årliga underhållet, jemte vård och läkare-arfvode 6,000 R:dr, allt Riksmynt; och då man torde kunna antaga att denna sjukvårdsanstalt blir anlagd i närheten af en Provincial-läkare-station och af sådan läkare kunde vårdas samt att patienternas antal icke blir så stort i lörsta början, så synes det som årliga underhålls—anslaget kan tåla vid att nedsättas till hälften för nu ingående statsregleringsperiod.