Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
»Innan jag gifte mig med dig, hade jag verkligen inte tid till sådant, och jag hade väl anledning att tvifla på, att det skulle glädja dig, om jag strax efter vårt giftermål hade kommit och presenterat för dig två okynniga pojkar att uppfostra.» »Det skall jag gerna åtaga mig», sade Nina ifrigt. Hon tänkte nu endast på det orätta i att låta två stackars barn växa upp i sådana förhållanden. »Låt mig få dem», bad hon. »Du skall få se, att jag skall vara så god emot dem, och dessutom behöfver jag verkligen något mer att fylla mitt lif med än att gå här och se, att alla våra fina möbler äro lika fina hvar dag.» »Nej», svarade hennes man och gick ännu fortare fram och tillbaka. »Jag vill inte höra talas om det. Jag vet hvad det skulle medföra, en beständig strid och kif mellan oss och modern. Du känner henne inte. Hon är som en tigrinna, när man vill röra vid hennes rättigheter, och hon skulle aldrig lemna gossarne ifrån sig. De äro ju sjelfva grundorsaken till hennes rättighet öfver mig. — Genom dem får hon hvad hon vill ha, — och tro mig, det är inte alltid så litet. Att lemna dem ifrån sig skulle ju vara det samma som att ha förlorat spelet.» »Men om du en gång för alla bestämmer en viss summa pengar åt henne, en summa, som gör henne nöjd», invände Nina. »Det skulle inte alls vara det samma», svarade han. »Du förstår endast litet hur sådana fruntimmer kunna begagna sig af den makt de ha öfver en, och för resten, om hon också ginge in derpå, skulle det inte hindra henne i att bittida och sent komma och plåga oss angående barnen; tala om sina moderskänslor, om den onaturliga behandling man låtit henne lida och så vidare. Så skulle man till att processa och göra stor skandal — nej, tack! — »och för resten», tillade han efter en stunds tystnad, »för resten kan jag inte tåla ungarna.» »Dina egna barn!» utbrast Nina. »Ja, än se’n!» sade han och slog med handen. »Men också hennes barn, den simpla, afskyvärda menniskan.
Utskottet får, i anledning häraf, anföra, att som frågan om verkan och giltigheten af de i motionen om förmälda Kongl. Bref befinnes vara af den enskilda beskaffenhet, att den icke lämpligen torde kunna utgöra föremål för Rikets Ständers pröfning, samt det är vederbörande öppet att hos Kongl. Majit göra den underdåniga framställning i ämnet, hvartill fog må förefinnas, Utskottet anser sig böra hemställa, att någon åtgärd i anledning af motionen éj inä af Rikets Ständer vidtagas. Stockholm den 29 September 1857. Ank. till Exp.-Ulsk. den 29 Sept. 1857, kl. 2 e. m. Betänkande, i anledning af väckt motion om utsträckt fraktningsrätl öfver Kalmar sund Jör personer, boende emellan färjeplatserna Röhälla och Fröbygårda på Olands vestra kust. Uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Riksdagsfullmäktige!! E. J. Rudberg från Kalmar län anmärkt, att Kongl. Majlis Befallningshafvande i samma län den 6 Juli 1821 stadgat eli vite af 10 R:dr B:ko för den, som, boende mellan färjeplatserna Röhälla 6 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 115. och Fröbygårda, öfverförde till Kalmar andra, än sig sjelf, sitt husfolk och en eller annan af sina grannar jemte egna kreatur och varor, hvilket vite blifvit genom Kongl. Majlis nådiga resolution den 13 Juli 1824 i nåder faststäldt. I fråga om varutransport hade detta stadgande tillämpats så, att vitet ålagts särskildt för hvarje gång någon förbrutit sig, i följd hvaraf åtskilliga personer blifvit dömde alt böta ganska betydliga belopp eller att vid bristande tillgång aftjena böterne med fängelse. De emellan nämnde färjeplatser boende personer hade jemväi genom berörde vitesförbud hindrats att komma i åtnjutande af den uti Kongl.
Ridderskapet och Adeln till Utskottet remitterade Memorial, om öfverseende och förbättring af författningarne o;n Postverket, så 60 Fröt. Utdrag den 12 Februarii 18*8.' vidt de angå förbrytelser och straff i mål,' som röra Post väsendet, utan återlemnat det remitterade Memorialet till Högloft. Ridderskapet och Adeln; och beslöt Ståndet, att berörde Memorial skulle remitteras till Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottet. S. D. Vidare föredrogs Lag-Utskottets, sedan den 6 i denna månad på bordet hvilande, Memorial, N:o 39, hvaruti, sedan Lag-Utskottet, af ankomne Protocolls-Utdrag, in hern t a t, att Borgareoch Bonde-Stånden gillat Utskottets Utlåtande, N Prol. Utdrog den la Fthrunrii i83g. 61 S. D. Upplästes Kongl. Majit» Nådiga Skrifvelse , hvarigenom Kongl. Majit 1 Nåder bifallit, det Riksdagen må varda förlängd till den 17 instundande Mars; Och beslöts, att Expeditions-Utskottet skulle medelst Protocolls-Utdrag härom erhålla underrättelse. S. D. Föredrogs Stats-Utskottets, den 5 1 denna Månad afgifne, Memorial, Nio 57, af innehåll, att: det är anledning till anmärkning mot Föredraganden för Krigs.Ärendena, hvarom Remiss begäres till ConstitutionsUtskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola; Och beslöt Ståndet Remiss häraf till Constitutions-Utskottet. S. D. Biföllos Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottets Utlåtanden : « Nio 48, i anledning af väckt fråga, om befrielse för Skärgårds-hernmansegare för Kronoskjutsens utgörande. Nio 50, i anledning af väckt fråga om en allmän och kostnadsfri rättighet till fiske i de stora Fjärdarne af yttre Skären på Kronans vatten, m, m.
Ndr 54,436 39 — Den 22 November. »247 Till Allmänna Indragnings ' Staten äro flyttade: Capitaine Lieutcnanten Grefwe Koten . 666 — i6 Lkf-Drabanter a 82 Rdr hwardera . i/Zl2 , MM . - PrinsesiornaS Stater. 1809 ars Stat »mager: För Prinsehan Loxbia 'lVillielminL 1/246 32 — Prinfestan Amalia Ataria LkarlottL 1,066 32 — Prinsestan Lecilia . 573 16 —. Rdr 2,886 32 — Härutaf kommer dels genast, dels med detta Zr att indragas och besparas följande: Lön för Kammar Frun voevel, som blifwit gift 250 — D:o för Pigorne, Städerskan och Twätterska» till biträde hos Prinsehorna imalia och Lecilia . 160 Waktmästaren Läkaren hos Prinsessan Loxlria, ^Villielmina har njutit Transp. 1,626 32 — 1248 Den 22 November. Transp. 1,626 Z2 no Rdr i Lön; men sedan hans tjenstgöring nphörr, har han blifwik upsörd kill wänlig WaktmästarcLön 60 Rdr pä Allmänna Indragnings - Skaten, hwadan stillnade» här upföreS lill Indragning med delta ärS stut 52 Rdr 1,676 Z2 . Pa Allmänna Indragnings-Staren haswa blif» wik flyktade: Kammar-Frun knak hoS Prinscstan Lopkia ^Vilkelmina 250 D:o k-aurin hos Prinseffan imalia 250 §):o Lallancjar hos d:o d.o 250 .
Den g o Juli. 5 procent blifvit ansedde såsom mindsta afkastning af fast egendom, en afgift derutaf a 5 procent äfven skulle utgå. 1S10 års General-sammandrag utvisar väl, att Berednings-Comitéerna antagit inkomsten af egendom och rörelse vara 30,004,588 R:dr, samt derpå med tillämpning af författningen beräknat en afgift af 958,614 R:dr, men då Taxerings-Cornitéerna nedsatt denna afgift till 681,297 R:dr,så följer deraf att hela inkomsten blott gjort 21,324,574 R:dr, ty hade inkomsten varit säkert gifven { så hade afgiften icke kunnat nedsättas. Om nu till denna sistnämde summa lägges 3,968,895 R:dr, som utgjort JEmbetsoch Tjenstemäns inkomst, så visar sig en sammantagen årlig inkomst af 25,293,469 R:dr. Då man å 21,324,574 R Hvartill lägges afgift för Embete och Tjenst, sådan den i 18X0 års sammandrag Utmärkes , och som torde vaxa den högsta nu kunde å läggas 88,864: 28. In då R:dr 1,156,093: 14. 6. blefve den högsta summa som efter detta systeme troligen kunde erhållas, och således en brist i Herr Stallmästaren* påräknade 1,700,000 R;dr uppkomna af nära 550,000 R:dr. Dessa uppgifter underkastar jag den nogast® - * De?i 20 Juli. 1837 ste granskning och atager mig bevisa deras riktighet , men förmodar att ej å nyo blifva besvarad med blott tomma och myndiga ord. Efter uppläsande hvaraf Herr Öfversteg anhöll, att förrberörde hans anmärkningar måtte till Respectiva Stånden afgå; hvilket Utskottet i så måtto biföll, som desamma framdeles med Utskottets afgifvande svar å Riks-Ståndens anmärkningar emot Bevillnings-projectet skulle åtfölja. Ut supra.
För att derförinnan hafva uti minnet återkalladt hvad lmfvudsakligast i detta afseende blifvit vidgjordt inom vårt kära fädernesland efter utfärdandet af förenämne K. Förordn: af d. 30 Juni 1838, genom hvilken initiativet till Jude-emancipationen här i landet blifvit taget, — anser jag mig härvid böra åberopa den af Mosaiske Trosbekännarne i Sverige, genom deras föreståndare, är 1847 till K. M. i underdånighet afgifna petition (Bilagan N:o 3) uti hvilken bevisen för emancipationens behörighet finnas till hufvudsaklig del nedlagda; äfvensom jag, för dessas styckande, tillåter mig hänvisa till de af Auktoriteterne öfver petitionen i nåder infordrade utl:n. Medelst nu framlagde och åberopade handlingar, skulle Judeemancipations-frågan kunna anses vara i kyrkligt och socialt hänseende fullt utvecklad; äfversom nära nog fullständigt vederlagda de häremot gjorda inkast; men då sakens vigt fordrar både grundlig undersökning och pröfning, helst å ena sidan den hos oss ännu icke fullt tillintetgjorda mot Judarne rådande fördomen, — som i sjelfva sin betydelse innebär begreppet om orättvisa, å den andra sidan en mot emancipationen fiendtlig öfvertygelse, ärlig, och derföre aktningsvärd, icke lära underlåta att söka upställa ytterligare 142 Den 23 December. motskäl; så nödgas äfven jag, å min sida, anföra de bevis och stöd för motionen, hvilka mina reflektioner öfver frågan framkallat. Det svåraste vid behandlingen och utredandet af denna fråga (Jude-emancipationen), är onekligen att kunna skilja det rent kyrkliga ifrån det politiska elementet. De stå hvarandra visserligen nära, böra dock icke sammanblandas. Statskyrkans bestånd torde förutsättas såsom en oförkränklig grundsats bos hvar och en christen inom ett christligt samhälle, lian må i öfrigt vara, eller icke vara, vän af religionsoch samvets-frihet.
— Då denna summa med 1,925,903: 27, 5. understiger sammanräknade beloppet af alla Riksgäldskontorets bär ofvan uppgifna utgifter under nu ifrågavarande tiderymd R:dr 9,547,569: 46, 5. så skulle följaktligen för betäckandet af skillnaden mellan Riksgäldskontorets inkomster och utgifter erfordras omkring 1,926,000 R:dr; men som åtskilliga, under innevarande Riksdag, Riksgäldskontoret ålagda utbetalningar äro vilkorliga och endast skola verkställas, så vida och i den mon de för anslagens eller lånens utbekommande stadgade vilkor och förbehåll varda uppfyllda, torde med säkerhet kunna förutses och antagas, att icke alla dessa anslag och lån komma att till hela sitt här förut beräknade belopp utbetalas före 1850 års utgång; vid hvilket förhållande Stats-utskottet anser en bevillningssumma af 1,850,000 R:dr vara fullt tillräcklig för att fylla bristen i Riksgäldskontorets inkomster och tillgångar under åren 1848, 1849 och 1850, helst bland detta verks inkomster icke blifvit beräknade de för undsättningar i missväxtår anvisade och influtna, men härtill icke disponerade medel, som, enligt Utskottets i Utlåtandet JVs 214 gjorda och af Rikets Ständer bifallna framställning, komma att till Riksgäldskontoret öfverlemnas, emot skyldighet för detta Verk att ett motsvarande belopp Kongl. Maj:t, för dermed afsedda ändamål, tillhandahålla.
Anlagens nära skyldskap med de Creutziska är obestridlig: men, ytligare bildad än Creutz, var han (såsom det tyckes) i den antika vitterheten endast flygtigt bevandrad, helt och hållet af fransyska författare uppnärd, med den tyska litteraturen alldeles obekant145, och kännande de öfriga ny-europeiska blott ofullständigt; desto fogsammare i allo efter sin Konungs smak, som egentligen fullbordade hans uppfostran, blef han någonting både mindre och mera, än Camillas Sångare. I allmänhet skulle vårt omdöme öfver Oxenstjernas poesi kunna uttryckas ungefär så: han är en skald, mindre kraftig och djup, än mild och öm; behagfull, men äfven behaglysten och gerna ståtande; ofta qvick, oftare sentimental (stundom intill trånmatthet) och halfmelankoliskt glädtig; lysande, ett slags briljanterad Creutz, med yppigare färgor, men (merändels) vekare ton och undulerande contourer; mera målare, än uppfinnare; mera colorist, än tecknare; i plan-anläggning underlägsen både Creutz och Gyllenborg; mindre innerlig än den förre, mindre manligt allvarlig än den sednare, men öfverträffande den ene i glans, den andre i böjlighet, värma och klang, bägge i prakt; rikare på känslor och bildspel, än på tankar och fasta former; i tankarnas art oftare genomskinlig, blänkande, fin, uddig, än originell, hög och dristig; i sin känslostämning vidt och eldigt omfamnande, mera sällan genomträngande; mäktigare i den yttre Naturens skildring, än i den inres; dock ägande toner äfven för denna, när (hvilket ofta sker) hans diktning blir ännu skönare genom det subjectiva framträdandet af skaldens person, än genom föremålens egen skönhet. Det är toner, som då klinga omedelbart fram ur hans vackra hjerta, – särdeles när han anslår ömhetens, saknadens och längtningens strängar; de ljuda då så skärt och röra så huldt, att man blott hos Lidner, Kellgren och Franzén träffar liknande.
Då han åter såg ned i sin tallrik, började jag granska det ställe han hedrade med sin närvaro; vördnadsfullt betraktade jag efter hvartannat hyllan, där rökpiporna stodo uppställda, öltappmingsapparaten och den väldiga skaldehatten, som var upphängd på en gammal sparbössa. De målare, som brukade besöka Brasserie de V Avenir, hade dekorerat väggarna med karrikatyrer och utkast, som talade om uppror och mord. Midt i detta museum nedlät sig Albert Merlin till att förklara för mig sina sociala, artistiska och religiösa teorier. Jag satt och hörde på med en beundran, blandad med förskräckelse, ty med några vältaliga fraser hade han nyss dekreterat den romersk-katolska religionens undergång, — då dörren till skänkrumet öppnades, och en ung kvinna, en vacker, tämligen välklädd brunett, inträdde. Hon gick och satte sig vid skaldens sida, och sade helt högt: » Gif mig hundra sous till hyrvagnen. Jag skall till Valentins med Henriette. » Skalden log åt det bortskämda barnets poc 324 1895 1DUN kände begäran; då han icke hade denna ringa summa på sig, lånade han — icke utan en viss svårighet — af värden, och i det han lämnade pengarue till sin dam, presenterade han henne för oss på följande sätt: » Rosette i Contes d ' estoc! » ungefär som Lamartine skulle kunna ha sagt: » Elvira i Les Méditations. » Vi hälsade på hvarandra. Den unga kvinnan hade redan rest sig för att gå, då hon drog fram ur sin ficka ett bref, som hon lämnade Albert Merlin. » Se där! » sade hon till honom. » Jag fann detta därhemma. » Därpå skyndade hon ut, lämnande efter sig en lätt doft af godtköpsparfym. » Tillåter n i? » sade skalden, i det han bröt brefvet, hvarur han drog fram två sedlar. Vi gjorde ingen invändning. Han genomögnade det hastigt, smålog och räckte mig därpå brefvet. » Läs detta, » sade han. » Det är från min lilla syster. och säg sen, om man inte skrifver nätt därnere i landsorten. » Och jag läste följande skrifvelse: Auray den 1 december. Min käre Albert!
Låt henne undergå de reningar, som kroppsligt stödja själens ansträngning att befria sig från jordiska tankar och blifva emottaglig för himmelska! Och sedan detta skett, så led Hermione till den heliga trefoten och låt henne en natt förblifva i templet! Hermione, som uppmärksamt lyssnat till Apollonprestens och hennes faders samtal, sade nu: – Vördnadsvärde man, uppfyll min faders önskan! Apollonpresten besinnade sig ett ögonblick och svarade derefter: – Om det är din afsigt, Athenare, att din dotter sjelf skall vara på en gång den frågande, den ingifvelsen emottagande och den ingifvelsens mening uppfattande, så är mitt embete här öfverflödigt, och jag bryter ej mot kejsarens befallning, om jag för er, liksom för hvarje skådelysten besökare, öppnar tempeldörren. Du sjelf, Krysanteus, må leda din dotter till trefoten. För det orakel, som du vill tillfråga, är det likgiltigt hvem som förrättar en sådan handling. Och hvad reningarne angår, så må din dotter, om hon vill följa de föreskrifna bruken, bada i källan Kassotis, tillbringa en dag med fasta och betraktelser, samt, när hon kommit till trefoten, dricka en skål af Kastalias vatten. Min tjenarinna skall undervisa och biträda henne i dessa förberedelser. Men under tiden skolen J vara mina gäster. Jag har ej under långa månader skådat ett främmande ansigte: jag lefver här som i en verld för mig och bidar döden i skuggan af mitt tempel. Men desto kärare är mig åsynen af en man, som du, och en jungfru, sådan som din dotter. Följen mig! Jag vill helsa er välkomna öfver min tröskel. Den gamle Herakleon räckte Hermione handen och förde sina gäster till ett rum, beläget i en byggnad nära templet. Hans ålderstigna tjenarinna, den enda menniska, som delade hans enslighet, bäddade hvilosoffor åt Krysanteus och Hermione, tvättade deras fötter och dukade dem ett bord med bröd, mjölk, frukt och drufvor. Hon glömde ej heller att af friska blommor fläta kransar, hvarmed gästerna till den enkla måltiden skulle smycka sig.
Efter härmed slutad öfverläggning, framställdes först propos. på bifall till den förev:de §:n, hvartill svarades nej, och sedermera propos. på återremiss deraf, som med ja besvarades. § 11 anmältes vara oförändrad. Den 4 Juli f. m. 315 § 12. Utsk:ts första hemställan. Hr Ribbing: Utsk:t liar framlagt gästgifvarnes privilegier att sälja bränvin ända sedan 1664, för att komma till det resultat, att det vore ett ingrepp i egar.derätten alt fråntaga dem detta privilegium. Sjunde §:ri i 1766 års förklaring ang:de gästgifvarskjuts in. m. visar dock, att det icke var någon skyldighet för gästgifvare att sälja bränvin, och att rättigheten att sälja bränvin upphörde, när de slutade med gästgifverirörelse. Utsk:t har jemväl hänvisat till sednare tiders författningar och åberopat, att gästgifvarne, enligt dem, egde rättighet att utminutera bränvin, hvarför Utsk:t hemställt, att dessa personer skulle fortfarande få bibehålla en rättighet, som blifvit deni tillerkänd i gammal Svensk lag och hvari de äfven blifvit stadfästade genom nyare förordningar. Slutligen liar dock bland skälen, som Utslct anfört, influtit ett, som tycks upphäfva allt hvad (Jtskrt sagt i det föregide. Utsk:t säger nemi., att det vunnit den upplysning, att för hvarje, år allt flera gästgifvare afsäga sig siri utskänkningsrättighet. Ar detta förhållandet, så tyckes de icke sätta stort värde på denna rättighet, och jag hemställer då, om det icke vore skäl alt helt och hållet borttaga den. Jag vet visserligen, att denna rättighet kan annulleras genom den följande §:n och att den 26:te §m stadgar, att man kan fråntaga en person denna rättighet, men jag anser, alt man gerna kan borttaga den helt och hållet från alla gästgifvare på landet, ty vid de ställen, derden är qvar, förekomma alltid stora oordningar, icke allenast på sjelfva gästgifvaregården, utan äfven i trakten deromkring.
Hon talade dock icke till dem utan trädde stilla in i tämplet, där hon stannade i bön en stund, hvarefter hon vände tillbaka hem; ty hon tänkte, att Torsten och hans följeslagare redan voro där före henne. Men där fanns icke en människa. Denna händelse begrundade hon mycket. Och först nästa dag fick hon veta, att de värkligen drunknat. En annan berättelse, där de döda varsla om de efterlefvandes död, är denna. På gården Lysefjord å Grönlands västbygd dog arbetsfogden, en allt annat än vänsäll man, och sedan dröjde det ej länge, förrän den ene efter den andre afled eller insjuknade. En afton gick en af de sjuka kvinnorna ut, följd af en annan kvinna där i huset; men i det de vände sig om mot dörren, gaf den förra ett skri från sig. »Nu ha vi varit oförsiktiga», sade den andra; »stå icke stilla; du fryser; låt oss skynda oss in, det fortaste vi kunna!» »Detta är lättare sagdt än gjordt», svarade hon, »ty jag ser alla de döda stå där framför dörren, och jag ser både din egen husbonde Torsten och mig själf med i flocken. Det är tungt att se sådant.» En stund därefter sade hon: »Låt oss nu gå in; nu ser jag hvarken flocken eller Torsten eller mig själf mer!» Innan morgonen var hon död, och nästa afton såg den nämde Torsten, som äfven låg sjuk, henne resa sig upp — hon ville hän i bädden till honom, men hon häjdades af en tillkallad man, som höll sin yxa för hennes bröst. Samma kväll dog också Torsten. Personer kunde äfven gå igen för att uppfylla en plikt, som de lefvande försummat, medan å andra sidan mången blef gengångare för sin egen pliktförgätenhets skull. En märklig berättelse, hvari dessa båda fall förekomma, finnes i Örbyggarnes saga. Den är äfven värdefull därför, att den omtalar det sätt, hvarpå man fördref spökandet. Den handlar om de s. k. Frodå-undren. Torgunna, en rik kvinna från Söderöarna4, »en hög och fyllig kvinna med svarta ögonbryn, små ögon och rikt, brunt hår», bodde hos bonden Torodd på gården Frodå på Island.
JAKOBSTORG KÖP ALLTID RADIATORSMÖR! D o k t o r O. W i d e, De som sätta värde på T P P * Drottninggatan 29 A. Specialité: Konstnärligt utförda porträtt i koleller Pigmenttryck. erhållas, om man efter grofsysslor alltid tvättar sig med Lagfermans K r a f t - S k u r - P u l v e r, som löddrar som den finaste tvål och är mycket billigt. Säljes hos alla specerister i riket. Ende tillverkare: Kraft-TvålFabriken, Jönköping. Östersund. från 15 Okt. Upplysningar och prospekt erhållas genom På grund af ombytt affärsA Fotograf, Hvita händer Gustaf W s i éns Bokhandel, Kurs i Sjukgymnastik och Massage verksamhet finnes en mångal ig, väl upparbetad sybehörsoch hvitvaruaffär att öfvertaga på förmånliga villkor. Reflekterande torde hänvända sig till Barometerns tryckeri i Kalmar. 85435) N F " Å BORG. börjar ny lärokurs den 1 nästk. okt. Prospekt gratis. PROFESSOR G. A. ULLMAN, Stockholm, Biblioteksgatan 11. Sjukgymnastik och Massage Andersson. Liktornslösningsmedel. a Sv. Panoptikon Stockholm. - * Största sevärdhet.-k~WS S a n o med märket pilen. Hvad är då Sano? Sano är ett nytt af läkare uppfunnet antiseptiskt medel, som efter grundlig företagen praktisk pröfning visat jsig vara af synnerligen högt värde dels såsom munvatten för sin friska behagliga smak och stora förmåga att döda i munhålan befintliga bakterier, dels ock för en hel del andra åkommor såsom hudsjukdomar, vid sårbehandling, till förekommande af smitta och blodförgiftning m. m. Några droppar Sano utspädt i vatten är tillräckligt att göra munnen ren, hindra blodförgiftning, rengöra sår m. m. Sano bör användas af alla som vilja hålla sin mun ren, erhålla en behaglig andedräkt, skydda sig för tandvärk o. s. v. Sano finnes i flaskor om 100 gram. Pris pr flaska 1: 25. Undertecknad är ensam partiförsäljare för Skandinavien och Finland. Återförsäljare antagas på alla platser. Hög rabatt Uddevalla i juli 1899. Dagny
St, Prof, rgig — tSsg, g:de Samt, a:dra Höft. 43 33fi Prof. Vtdr, d, t» Deeigsg, Räntans utgörande i Vermland, som ocK framställda anmärkningar emot förslaget* att den del af berörde Ränta, som under namn af Tingsgästnings penningar erlägges, skulle till Stats-Verket inga. 15:0 Herr af Forssells, Carl, den 15 dennes ei m. på bordet lagda Motion, angående Beparatipn ä General-Landtmäteri-Contorets hus. 16:0 Herr Klingstedts, Gustaf Fredrik, den i5 dennes e. m. på bordet lagda Motion, att lön på Stat till ett belopp af 250 R:dr Banco måtte anslås fö'r en Lands -Fiscal i hvarje Län. 17:0 Herr von Hartmansdorffs, August, den 15 dennes e. m. pä bordet lagda Motion, ©m anskaffande af tjenlige och tillräcklige rum för Riks-Archivet; jemte Herr von Schulzenheim!, David, rörande sarn^ ma ämne denna dag afgifne yttrande: Statssamt Banco Utskotten : 1:0 Herr Ihams, Wollrath, den 15 dennes f. m. på bordet lagda Motion, innefattan^ de vissa hufvudgrunder i afseende på et? blifvande Finance.Reglering. 2:0 Herr Gripenst»dts, Jacob, dan i5 den»! PratUtdr. d. sf Dac. issi. 33<j lies e. rn. på bordet lagda Memorial, om inrättande af en tillräcklig Lånefond för Landtman. StaisBancosamt Allmänna ht sv är s°ch Oeconomi« - Utsk°tleri : Herr Rotliliebs, Axel, den i5 dennes e. m. på bordet lagda Motion, angående Iåns meddelande å Spannmål.