Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
RUDOLF (tar emot dem i trappan). Vill du också räcka mig mina tofflor. (Vendla tar dem under sängen och räcker dem.) RUDOLF (kommer upp igen). omflyttningen jag vet inte det är något ruskigt i den det är som om du inte höll af mig mer som om du skulle vända tillbaka till ditt flickOch hvar är min urnyckel? Hör du, den här lif. (Tar henne om lifvet.) Men det gör du väl ändå du håller väl ändå af mig? Lika mycket, som första dagen? 37 VENDLA (omfamnar honom). Å! Älskling. Tusen gånger mer! RUDOLF. Urnyckeln! VENDLA. Se här! (Tar den på nattbordet.) RUDOLF. Men det är kanske bättre låta den ligga. VENDLA. Hvarför det! Då glömmer du den sedan. (Vill ge honom den) RUDOLF. tändstickställaren på nattbordet.) Ser du, när du då är midt i ett samtal med flickorna, ropar jag dig och säger, att jag glömt min urnyckel. Då måste du emellan hur dags tror du, ni går i säng? VENDLA. trötta efter resan. Å, det blir nog snart. Flickorna lära väl vara RUDOLF. ligtvis och pratar till 12 åtminstone. Klockan 12 Vid 10-tiden, kanske. Men så ligger ni naturLåt den ligga, säger jag. (Lägger den tillbaka på komma med den, och så blir det åtminstone en kyss ropar jag på dig och ber dig komma med urnyckeln. Det blir ändå en station på vägen mellan 10 och hur dags stiger ni opp? Inte förrän vid 8-tiden, tänker jag. RUDOLF. behöfver vid 6-tiden, nej, vid 5-tiden. Jag ska ut på jakt. Mina jaktstöflar, ja! VENDLA. så tror flickorna Å, sakta i backarna. RUDOLF. Hvad? VENDLA. begriper du, din dumming, om du har alla dina saker i mitt rum. RUDOLF. Ts!
Stadgan om Folkundervisningen i Riket; !4:o Prosten Cnattingius, om tillägg i Prestvals-förordningen, rörande fullniagter och tiden för justering af vallängden; 15:o Prosten Cnattingius, om åtgärder för Socken-bibliothekers tillvägabringande; 16:o Doktor Björling, angående tillägg till Kongl. Förordningen den 8 Maj 1849, rörande sättet för kungörelsers uppläsande i kyrkorna; 17:o Professor Carlsson, om befrämjande af de litterära kommunikationerna inom Riket; 18:o Lektor Wallman, innehållande ett alternativ till förut framstäldt förslag, rö rande ändringar i Fattigvårds-stadgan; Prot.-Utdrag den 4 Januari 185i. 95 l9:o Doktor Sandberg, om tillvägabringande af en ny och bättre redigerad samling af sådane Kongl. Maj:ts och Embetsvcrkens nu gällande Författningar, hvilka årligen böra från predikstolarna uppläsas. S. D. Till Banko-Utskottet remitterades följande den 30 sistförflutne December bordlagda motioner, nemligen af: l:o Prosten]/?erlin, angående ändringar i reglementeringenjör Kassa-kreditiv-rörelsen; 2:o Kontrakts-prosten Almqvist, om öfverflyttning af Bankens fastighets-iånerörelse till Riksgälds-kontoret, tillika med, i anledning deraf, nu i Ståndet afgifna yttranden; och 3:o Doktor Sandberg, angående den förändring uti Privatbanks-lagstiftningen, att Riks-bankens realisations-förmåga icke må äfventvras. S. D. Till Lag-Utskottet remitterades: i:o Prosten Cnattingii motion, om ändring i föreskrifterna angående stället för den uppenbara kyrkopliklens undergående; och 2:o Doctor Sandbergs motion, om upphäfvande af Kongl. Plakatet den 12 Januari 1726 samt öfriga emot sammankomster för andaktsöfningar uti enskilda hus gifna förbud, jemte i anledning deraf denna dag uti Ståndet afgifne anföranden.
Majds Befallningshafvande instämmer väl i dessa åsigter, men finner sig ej kunna endast med ledning häraf beräkna, hvad af hvarje särskildt sädesslag inom länet årligen förbrukas, helst alla år både till länet införas och härifrån utföras flere slag af spanmål, utan att utrönas kan, huru mycket af den importerade spanmålen i orten qvarstannar eller huru mycket af den här skördade utföres. Uppgifter äro visserligen att tillgå å den spanmål, som kommit till och afgått från städernas och några större hamnar vid Wenern samt passerat Seffle kanal, men berörde uppgifter visa alldeles icke rätta förhållandena med importen och exporten i det hela, emedan inoch utförsel af spanmål försiggår ofta i andra mindre landthamnar, hvarest anteckning icke sker, och någon räkning icke kan hållas, hvarken å den säd, som från Nerike och Westergötland landvägen föres hit till länet, eller å all den spanmål, som härifrån äfven landvägen hemtas till Norge och vestra delen af Dalarne. o A råg och hafre, som äro de sädesslag, hvilka hufvudsakligast i handeln förekomma, hafva priserne varit följande: 185ö års vår: råg 18 R:dr 50 öre å 22 Kalr, hafre 9 å 10 R:dr per tunna — höst: råg 20 å 21 R:dr, hafre 9 å 10 R:dr 50 öre d:o; 1857 års vår: råg 18 ä 21 R:dr, hafre 6 å 8 R:dr per tunna — höst: råg 17 ä 20 R:dr, hafre 7
— Allmogens, angående auctioner m. m., om upphäfvande af stadgandet rörande påskrift derå af vederbörande KronoBetjent. April P. 64, 193, 23i. Julii P. 542. Kuylenstjerna, Eric Magnus, yttranden. Kuylenstjerna, Johan Carl, yttranden. Mars P. 391. April P. 16. Kyrko-och Prestegårdsbyggnad, om skyldigheten att deruti deltaga. Junii P. 6or. Sept. P. 370. Kyrkobyggnader, om lånebiträden till, uti Kumla oell Halsbergs, Tvings, Herrestads och Jemjö Församlingar. Aug. P. 539. Kyrkoböckerne, om insändande tili LandsContoiren och DomCapitlen af utdrag utur, rörande födde och döde. Junii P. 732. Julii P. 116,209. Kyrkohemmans-åboers i Skåne Enkor och Barn, om rättighet för, att företrädesvis erhålla åborätt till sådane hemman. Maji P. 48. Kyrkoherde Boställen, angående byggnads - 199 skyldigheten vid. Junii P. 601. Sept. P. 3o8. Kyrkolag, om uppgörande af förslag tilt en förbättrad. Julii P. 1242. Oct. 2 A. P. 456. Kyrkomusik, om upphäfvande af förbudet emot dess begagnande under Fastlagstiden. Julii P. 543. Kyrkorne, om ändring i föreskrifterne rörande vården och förvaltningen af deras fastigheter och medel, samt granskningen af redogörelserne för. Dec. 2 A. P. 162. Kyrkovaktare-tjenster, om upphörande af anstalten att i officiella Tidningar införa annoncer om lediga. Maji P. 47* Julii P. 54o. Kämnärer och Rådmän, om befrielse för, från allt deltagande i ansvar för försummelse vid Domböckers m. m. insändande till ÖfverRätterne. April P. 62,212,233. Sept. P. 370.
Uti en, inom hedervärda Bonde-ståndet väckt till Stats-utskottet remitterad, motion har riksdagsfullmäktigen från Götheborgs och Bohus län, Lars Rasmusson, andragit, att, oaktadt Kongl, kungörelsen af den 31 Oktober 1829 icke skulle ålägga andra frälsehemman än rå- och rörssamt insockneförändring från extra till ordinarie rotering, hafva dock veckodagshemmanen i Bohus län, som, enligt Kongl, resolutionen den 26 Oktober 1682, egde större förmåner och friheter, än de förre, blifvit, i likhet med de insockne frälsehemman, som finnas i Sveriges gamla provinser och som före den 6 April 1810 abalienerats från de säterier, hvarunder de hört, ålagde ständig rotering; och har motionären, som förmenat alt de privilegier, som för Bohus län äro gällande, horde, så länge de icke i laga ordning blifvit upphäfde, i allo lända till efterföljd, anmärkt omlörmälde förhållande till vederbörlig rättelse, helst motionären icke kunnat undertrycka den tanke, att, då 1810 års riksdagsbeslut, som legat till grund för den tillkomna nya roteringen, föreskrefve det blott sådan jord, som vore underkastad ständig rotering, borde en sådan åsättas, en misstydning af detta stadgande skett, då Bohus läns insockne-, eller som de rätteligen hette: veckodagshemman, de der från begyunel - 16 Slatssamt Allm. Besv.- och Ekon. Utskottens Utlåtande.
Jag har sjelf Ijenat för länge inom armeen, för att jag skulle kunna tillåta mig något sådant. Jag klandrar en åtgärd, som icke har afseende på någonting annat, än rättsgrunderna emellan rotehållaren och soldaten. Jag har icke beskyllt befälet; det tinnes andra än befälet, som äfven här hafva verkat, nemi. de myndigheter, som ansett detta contract olagligt. Om det är mig tillåtet att ingå i närmare specialiteter om grunden för dessa besvär, så var det den, att ett contract casserades, derföre att man enligt indelningsverket af soldalen begärde arbetsskyldigliet, ehuru i conträdet var upplaget, att sä väl befälets befallningar som enskilda omständigheter t. ex. sjukdom m. m. skulle berättiga honom alt icke inställa sig, och ehuru soldalen bibehölls vid alla förmåner, som kunde tillerkännas honom, samt dessutom , sallcs i tillfälle att när han arbetar, förtjena 28 sk. om dagen. Jag frågar, om någon som gör sig en tanka om hvad belåtenhet och obelåtenhet vill säga, kan tveka till hvilkendera cathegorien sådant hörer. Hvad tjena contracter till, om de icke fä gälla, och obilligt måtte icke ett contract kunna anses, som sätter en person i tillfälle att efter nu varande pris förtjena 3 å 4 kpr säd i dagspenning. Icke destomindre har man ogillat ett sådant. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Den siste värde talaren jemförde, i sitt förra yttrande, förhållandet emellan en enskild mans contract med sina tjenare och rotehällarens contract med soldalen, samt kom på det sättet lill de slutsatser, som R. o Ad. hört. Men jemförelsen är oriktig. Den enskilde tjenaren har icke med någon annan att göra, än med den blifvande husbonden, dä deremot-Kronans karl, som man uttrycker sig, är det allmännas tjenare, och det allmänna bör derföre naturligtvis genom befälet bevaka hans rätt. Jag anser derföre författningen vara riklig till sin grund, och finnér icke något skäl till dess upphäfvande.
— En ändring härutinnan, eller befrielse ifrån 7 32 Stati• ZJtsköltets Betank anden! Iefvererings-skyldigheten in natura skulle icke Allenast göra en rubbning i den af Riksens Högled. Ständer vid föregående Riksdagar fastställde Statsreglering, utan ock medföra en betydelig tillökning i Stats-Verkets utgifter, till fyllande hvaraf lämpelige utvägar i Stats-Verkets härvarande belägenhet Saknas. Ojemnhet uti Räntepersedlarnes utgörande, Räntegifvare emellan, har i alla tider inträffat, och skall alltid inträffa, ej blott i Vestmanland, utan öfver hela Riket, då en fullkomlig jämnlikhet öfverallt härutinnan icke kan vinnas eller förenas med de nu gällande och för mer än ett Århundrade tillbaka antagne och af erfarenheten godkände Reskattnings-grunder, samt de då af ganska goda skäl gjorde anslag, antingen till Indelningshafvare eller andre Publiqué Inrättningar, eller ock blifvit Kronan till dess behof och disposition förbehållne.
Dä StatsUtsk:t naturligtvis mäste fästa förtroende vid allt hvad af Öfverintendentsembetet i denna sak blifvit yttradt, och icke heller någon anledning kan vara förhanden till den förmodan, som skulle detta embete i någon mån för mig vara partiskt; så anser jag mig, med åberopande såväl af ofvananförde intyg, som af hvad jag i öfrigt i det föregide ådagalagt, fullt berättigad till det påstående, att af hela det digra, på 25 sidor författade Utlåtit, med sina braskande ordställningar och mot mig rigtade anfall och beskyllningar, ingenting annat återstår än Utsk:ts egen obefogenhet att på sådant sätt gä tillväga. Detta lindrigast sagdt; ty raan bör med skäl kunna fordra, att ett E. Stms Utsk. icke låter falla sig till last ett sådant förbiseende af den konstitutionella formen, att icke säga ett sådant trotsande af grundlagen, som här beklagligen är fallet. Då Utslet ansett det vara tillbörligt och med sin värdighet förenligt att i ett Utlåt, till R, St. äfven intaga ett yttrande, som fällts inom Utsk:t vid denna frågas behandling (sid. 24), »att, »såsom orden lyda, genom det gedigna och storartade byggnadssätt, »hvarföre nationalmuseibyggnaden utmärkte sig, skulle byggnads»chefen, om ock sådant nu ej erkändes, förvärfva sig ett äro»fullt minne hos efterkommande — en åsigt, som Utsk:t hvar»keu vill godkänna eller bestrida;» — så torde det tillåtas mig att här yttra om Utsk:ts hela Utlåt, den tanke, att om det icke bland våra riksdagsannaler kan komma att tillerkännas något utmärktare rum för sans, oväld och värdighet i skrifsätt, så kommer det deremot alltid att framstå såsom ett lysande prof på huru långt man kan gå, när man vill begagna sin oantastlighet inför lagen i att öfverskrida gränserna för sin af densamma utstakade verksamhet.
1 afseende åter på sjelfva formen, så skulle jag vara böjd för att tro, att förhållandet emellan höjden och bottendiametern såsom 1—5 vore fördelaktigast, men jag vet också att många föredraga en panna med proportionen 1: 6 eller 1:7 och det vore då kanske Den i Juli e. fn. 4:>l bättre att bestämma 1:6, så att man får någon begränsning, på grund hvaraf man kan för framtiden bestämma pannornas afverkningsförmäga. Jag skulle icke tro att det innehar någon motsägelse att föreskrifva, att pannan må ega hvad form som helst, dock så, alt, för pannor som hädanefter stämplas, höjden icke får understiga t eller ■jr, hvartill jag nu vill ändra det. af bottnens diameter. Om dä pannerymden tages lill mått för beskaltningen sä utstrykes den lilla mellanmeningen, nemi. ”för pannor, som hädanefter stämplas,” och då har man hunnit det målet att veta huru högt man må beskatta redskapen. Jag kan således icke afstå ifrån min begäran om propos. på bifall lill mitt förslag med förändring af l till J. Hr von Hartmansdorff: Jag bestrider icke på minsta sätt att den proportion, som Frilen uppgifvit emellan pannans höjd och diameter må vara den fördelaktigaste som man känner för ögonblicket. Men det kan ju hända, att man utförer en ännu fördelaktigare än denna. Hvarföre skulle man då hafva bundit sig. Ar denna proportion den fördelaktigaste, sä lära väl icke bränvinsbrännarne underlåta, att sjelfmant antaga henne. I annat fall vore det ett våld på dem, en oförrätt att tvinga dem begagna en redskap, som de icke ansåge vara den för dem fördelaktigaste. Dessutom beror pannans behöriga formerande efter de proportioner, som Frih. Raab vill hafva iakttagna, på kopparslagaren. Bonden förstår icke så noga om grundsattsen verkligen är iakttagen eller icke. Han köper pannan på god tro att hon är riktig. Om hon sedermera vid stämplingen befinnes oriktig och måste omgöras, sä förlorar näringsidkaren. Jag kan således, för min del, ej finna skäl att i detta fall tvinga näringsidkaren och onödigtvis blottställa honom för en förlust.
När vi hade skilts från honom, förklarade mig professorn, att Christen Urhan hela året igenom förde fastlags-regien, ' och att han hade ett abonnement å Café Anglais, där han hvarje dag serverades en fiskoch en grönsaksratt samt en fruktkompott, allt oundgängligen föregånget af enhafresoppa på mjölk med små sockerbröd, hvad i det franska köket kallas en » potage au lait d ’ amandes ». Utbytet af biljetten försiggick utan svårighet, tack vare Meyerbeers kort, hvilket på kontrollören verkade som en * trollformel. Vi erhöllo de bägge numren 95 och 97. Och nu farväl! — sade professorn; om du vill, och for att vara säker på att komma i god tid, så dinera vi tillsammans hos Biffi, hvars fönster ligga utåt operans peri-styl. Låt oss mötas kl. 6 precis. Och två dagar senare slogo sig två claqueurs, en student och en professor, ned hos Biffi, den italienske restaura-tören vid rue Le Pelletier, bägge så gripna af den festliga qväll som väntade dem, ätt det helt visst den gången skulle varit dem omöjligt att skilja en fasan från en nötskrika och en tryffel från en rofva! Däremot Hade professorn varit så mycket angelägnare att skaffa oss ett bord vid ett af fönstren, så att vi kunde iakttaga, hvad som tilldrog sig på gatan. Vi betraktade ömsevis teaterns upplysta façad och barrièrerna framför ingången, hvilka hade svårt att stå emot den växande mängden; vi sågo vexelvis på våra ur och på pendylen i restaurationsrummet, och när den första vagnen stannade framför teatern, reste sig professorn. — Stunden är inne, — sade han. Paris ’ Stora Opera, hvilken efter mordet på hertigen af Berry 1820, hade sett sin sal jämnas med jorden, — det var afsigten att » rena » platsen genom uppförande derstädes af ett chapelle expiatoire, — hade från 1821 fått sig anvisad en provisorisk sal vid rue Lepelletier, hvilken hade bygts så fort som på 1 år och 3 dagars tid.
Innan Banco.Utskottet ser stg i tillständ att ingä uti beswarandet af Hemliga Utskottets i förberördmätto uppgifne fräga, har Banco - Utskottet funnit nödigt och utbeder sig den nädcn, att till grundwal för Veiss yttrande sä följande undcrdänigst framlägga. 1:0 Jemlikt hwad redan af Hemliga Utskottet finnes antagit och hwad i synnerhet äligger Banco-Ut. skottet att ej uraktläta, kan och för nägot slags Banqnens engagement i förenämnde fall icke äga rum, utan full säkerhet derom, att Realisationen af dest re» dan ute »varande eller framdeles till utgifwande sedlar oafbrutit bibchällas. 2:0 Enda grunden för en sädan säkerhet bör sökaS uti bibchällandct af den proportion emellan Ban. quens reela tillgäng och dest utelöpande sedlar, som 1778 och 1786 ärcns Banco - Utskottcr i sädant afseende fast. ställt och hwars pälitelighct sjelfwa erfarenheten stadgat. z:o Mösclighcten för Banquen, att uti Realisa, kioncn af Riksgälds - Sedlarne kunna ingä och densam» ma underhälla, grundar Banco - Utskottet pä det uktryckeliga förbchäll, att Credit - Sedlarne pä en gäng och ej efter hand göres i rörelsen, utan ett faststäldt y. om« 4324 Den zo Oktober. ombykcligk »värde, obrukbare. I annat fall kunna Banqucns Sedlar med dem omöjcligen circulcra i allmänna rörelsen.
Utskottet har förmodat, att då en lätt utväg blifvit beredd för Låntagare i Disconterna att inbetala sina Lån, hvar och en kunde utan svårighet hela LåneSumman anskaffa. Dessutom inträffar, då omsättning begäres, Discont-Directionens rätt att å nyo pröfva Låntagares och Löftesmännens fortfarande säkerhet. Den 30 December. 6JI Jag hemställer vördsamt om icke Proposition till bifall af Betänkandet mä framställas. Grefve Spens, Jacob Melker: Jag kan icke lemna utan anmärkning, tvenne misstag, som jag tyckt mig finna hafva influtit uti de Tal jag nu har afhört. Det har blifvit sagt, att den åtgärd Banco-Utskottet iöresiagit till rättelse uti Banco Fullmägtiges Förordnande, rörande vägrad Licjvide af Discont-skuld med DiscontAssignationer, skulle, då derigenom endast full inbetalning, ej omsättning med sådana Assignationer blefve tillåten, vara lika mycket stridighet med våra Lagar och ExecutionsFörfattningar, som sjelfva den Föreskriften, hvaruti rättelse åsyftades: Jag tror dock, att emellan full inbetalning och omsättning, då blott en del Contant betalas, är den mäikeiiga skillnad, att, då i förra fallet, ingen kan förvägras att qvitta Gäld emot Gäld, kan åter Omsättningen af ingen ovillkorligen fordras, utan beror det af Långifvaren att såsom vilkor för dess beviljande fastställa hvad han anser tjenligt och icke i öfrigt strider emot Författningarne om Penninge-Lån. Jag anser således Discont-Directionerne fullkomligen berättigade, att, antingen af sig sjelfve, eller efter erhållen Föreskrift af Banco-Fullmägtige elier Banco-Utskoitet, såsom på visst sätt Directionernas Huf* vudmän, fastställa såsom vilkor för beviljande af förfallne Låns Omsättning, att Afbetalningen bör ske uti Banco Sedlar, emedan det aldrig kan förvägras dem att i annat fall säga: Det blir ingen omsättning utaf.
Torra, osaltade och obestrukne . 4 Centn. 2 R:dr 50 öre. » saltade eller bestrukne 4 » 2 » — » Våtsaltade och andra slag 4 » 4 » 25 » I fråga åter om beredda Hudar och Skinn eller Lader, så finner jag, särdeles om nu underdånigst föreslagen ytterligare tullnedsättning å rå-ämnet bifalles, anledning icke vara för handen alt från kommitterades förslag tillstyrka någon afvikelse. Det af garfveri-idkarne begärda inskränkande tillägg vid rubriken Sulläder, för hvilken inskränkning något särskildt skäl icke blifvit anfördt, skulle i tillämpningen medföra bestämdt hinder att, emot den för nämnda varuslag afsedd a tullafgift, införa 44 Kongl. Majus Nåd. Prop, JY$ 81. Itumle. Jern. endast det bättre lädret, hvilken införsel åter ur statsekonomisk synpunkt visserligen icke bör förhindras. I ändamål att underlätta inhemska bryggeriernas tillgång på Humle, som icke inom landet frambringades i tillräcklig myckenhet, hafva kommitterade föreslagit nedsättning af införselstullen med ungefär 1 sk. skålpundet eller till 6 öre; men af detta skäl och enär Humle är närmast jemförlig med (lera andra för fyllandet af lefnadsbehofven oundgängliga förnödenheter, för hvilka tullfrihet dels redan blifvit medgifven, dels ock vidare torde beviljas, anser jag mig desto hellre böra hemställa, alt fullkomlig tullfrihet jemväl måtte stadgas för Humle, som användandet i dess ställe af flera til! en del för helsan skadliga surrogater derigenom må kunna med kraftigare framgång motverkas.
Oktober utarrenderade kronotull-mjölqvarnen vid Carl Gustafs stad i Forss socken, Vester-Rekarne härad af Nyköpings Län, helst derigenom skulle beredas tillfälle till faktoriets utvidgning medelst anläggning af ett sliphus för blanka vapen äfvensom plats för flera vigtiga machiner, hvilka kunde ditflyttas vid sådana tillfällen, då, under inträffande större reparationer å faktoriets hjul m. m., faktoriets verksamhet, till förlust för Kronan, annars skulle afbrytas och dess talrika personal för längre eller kortare tid sakna arbete, samt dessutom ej allenast den eldfarlighet afvärjas, som af qvarnens läge invid en af faktoriets stora kolbodar och angränsande öfriga byggnader samt förrådet för närvarande vore att befara, utan äfven flera nu förekommande olägenheter undanrödjas, såsom intrång på faktoriets område af de mäldsökandes hästar och åkdon, för hvilka qvarnlägenheten saknade nödigt utrymme, vägars och broars till och öfver faktori-holmen af trafiken vid qvarnen försvårade underhåll, samt omöjligheten att upprätthålla ordning och snygghet vid läktoriinrättningen så länge en så vidsträckt del ai' holmen som qvarnlägenheten, med ännu ej bestämdt område och boning i faktoriets hus, af annan person innehades; så har GeneralFält-Tygmästare-Embetet, uppå de af Styresmannen sålunda anförda och af bemälda Embete vidare utvecklade skäl, hos Kongl. Majit i underdånighet hemställt, att Carl Gustafs stads kronotull-mjölqvarn, efter arrendetidens utgång, icke måtte å nyo bortarrenderas, utan 16 Kongl. Maj:ls Nåd. Skrifvelse, M 46. i stället till Kronans närliggande gevärsfaktori öfverlemnas, för att så till åbyggnader, sOtri vattenfall för faktoriets bedrifvande nyttiggöras. Uti häröfver afgifvet gemensamt underdånigt utlåtande hafva Krigsoch Kammarkollegierne, ined lemnad upplysning derom, att Statsverkets behålin-a inkomst af ifrågavarande qvarn under den förflutna tiden kunde uppskattas till omkring 1,118
Beträffande serskildt Upsala Domkyrka, så utlofvades väl i Konung Gustaf Jdolfs Försäkran af den 3i Dec. 161 r, att denna kyrka skulla blifva vidmakthållen och njuta domkyrkotunnan i alla kyrkoherberg, men den domkyrkotionde, sorn hon nu uppbär, utgöres af tillsammans 4^4 tunnor från Upsala, Stockholms, Westerås och Gefleborgs Län, samt af 124 tunnor inom Hernösands Stift, från Wester-Norrlands, Westerbottens och Norrbottens Län; hvilka sammanlagda 558 tunnor finnas i räkenskaperne afförda lill Upsala Domkyrkas disposition, undertiteln: kyrkors friheter. och under åberopande, hvad de 124 tunnorna från Hernösands Stift vidkommer, af 4:de punkten af 1675 års Privilegier för Presterskapet; äfvensom under samma titel för Hernösands Kyrka och Synodalhus afföra* i Ångermanlands Södra Fögderi-Räkenskaper 70 tunnor, hvarvid för äldre åren åberopas Kongl. Brefvet den 15 Mars 1648, hvilket gifver anledning till den förmodan, att sistnämnde disposition varit en följd af Hernösands Stifts afsöndring från Erke-Stiftet, hvilken året förut, eller 1647, verkställdes.