Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Vips lustigt i gröna dalen, Der kärestan bor, Der göken månde gala Och svalan bygger bo; Der Lärkan hon sjunger Med sin lilla tunga, Och gräset det gror.” (Arv. III. Det djupt kända sammanhanget med naturen låter skalden med lätthet på den öfverföra föreställningar från andens verld, och derföre griper han liksom slumpvis den ena eller andra bilden ur naturen för att genom den utsäga det outsägliga. Rörande i all sin otymplighet är följande lilla af Nicolovius upptecknade visa: ”Lyster eder trå en dans! Rosor och violer! Roseneträd bär roseneblad. Sådana rosor vilja vi ha, Rosor och violer! Der sitter en ros uti hans hatt, Hade jag den, så vore det godt; Rosor och violer.” Det är rosen i gossens hatt, som kommer flickan att tänka på ängens blommor, och hennes kärlek till dem blir uttrycket för hennes kärlek till gossen; men den stammande känslan har svårt att komma till orda, och så upprepar hon ständigt samma ord, rörer sig på samma sätt inom ständigt samma krets; ty hjertat är så fullt af det ena och samma. Skall bröllop firas, så skall det vara ”om en midsommarsdag, Då alla ljufva lindar i skogen bära blad.” (Arv. III. Och lyckönskningarna lyda: ”Vi önska vårt brudpar så mången god stund, Som linden bär blad och gräs uti lund. Vi önska vårt brudpar så mången god natt, Som himlen är med stjernor kringsatt.” (Arv. III. I likhet med folkvisan älskar ej heller dansleken det jemförande ”liksom,” utan uppställer endast bilden, lemnande åt hvem det lyster att göra tillämpningen. Beskrifningar äro sällsynta, men, der de förekomma, merendels sant poetiska, så i de nyssanförda naturmålningarna. Den älskade beskrifves blott med ett eller med ett par epitheter. Tarfvas någon större åskådlighet, så inskränker sig visan till omnämnande af något enstaka drag; men detta är då så skickligt valdt, att det ensamt är tillräckligt att för fantasien frammana hela bilden. ”Mitt hvitgula hår skall hänga Som röda gullsträngar, När solen skin’ klar.” (Arv. III.
Beträffande ta eije ms lion de;/, linner likväl Kongl. Majit, i hvad angår bergslagerna, der tackjernstillverkningen är med särskilda privilegier gynnad och omhägnad, ej skäl att föreslå någon ytterligare nedsättning i beskattningen än den, som blifvit beviljad genom Kongl. Kungörelsen d. 14 November 1854, så länge dessa privilegier och friheter bibehållas; men för tackjernstillverkningen utom bergslag anser Kongl. Majit deremot, att befrielse från den tryckande ordinarie skatten numera är både af billigheten och på ofvan anförda skäl af behofvet. påkallad. Då samma skatt, med beräkning af den nedsättning, som sednast deruti skott, och af den anmärkta minskningen i sjelfva tillverkningen, kunnat i sin helhet antagas till 37,500 centner och efter 2 Ridr för hvarje centner, uppskattas till 75,000 R:dr Riksmynt, men, enligt Bruks-Societetens obestridda uppgift, omkring hälften af befintliga masugnar ligger utom bergslag och följaktligen skulle frikallas från erläggande af tiondetackjern, bör återstoden deraf nu icke upptagas till mera än 37,500: — Hammarskatten har af Bergs-Kollegium blifvit föreslagen att helt och hållet upphöra. Detta förslag synes Kongl. Majit tara rättfärdigadt icke blott af jernhandteringens vitsordade betryck i allmänhet, utan särskildt af den rubbning, som i stångjernstillverkningens hittills åtnjutna förmåner uppkommit genom tillåtelsen af den 19 sistlidne December till rå-ämnets, eller tackjernets, utförande ur landet. Kongl. Majit vill följaktligen för sin del icke i beräkningen af Statsverkets ordinarie inkomster upptaga något hammarskattsjern, utan föreslår, att stångjernstillvcrkningen, i likhet med annan varuförädling, måtte beskattas endast genom årlig bevillningstaxering; hvarvid Kongl. Majit ej heller anser, att något minimibelopp af behållen vinst för denna, mera än för annan, industri hädanefter borde fastställas. Kongl. Maj-.ls Nåd. Prop. N.o 1, om Statsverket 1836.
Rid dar hus-Utskottet: Kongl. Majrts den 18 dennes, till Herr Grefven och Landtmarskalken aflåtne Nådiga Skrifvelse, angående Riddarhus - Ordningen, med anmodan till Utskottet, att ofördröjeligen uppgöra och till Ridderskapet och Adelli afgifva förslag till en ny Redaction af Riddarhus-Ordningen, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts Högstherörde Nådiga Skrifvelse. 1273 Register öfver Andra Samlingen Q f Bihanget till Riks-Ståndens Protocolt. A. Adlei 'creutz, Grefvinnan, understöd åt. s. 5i3. Adress till Hans Majit Konungen och H. K. H. KronPrinsen; Beslutet rem. till Expediti ons-Utskottet. s. 1271, 1272. Afbetalning å Bailco-Lån, om nedsättning af, hos lvrono-Fogdarne; Motion, rem. till Banco-Utskottet. s. 1155. —^ gärda Bys-rätt, angående; Motion, rem. till Lag-Utskottet, s. 1188. -— kortnings-längdernes ingifvande, om, till Härads-Rätterne; Motion, rem. till Bevilln.- Utskottet. s. 1271. -—rads-och Tionde-Spannmålens uppsägning, om ändring i tid och sätt för; Motioner, rem. till Allm. Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, s. 1189, 1233. betalning med Penningar, om; Motion, rem. till Ekon.-Utskottet, s. 1210. —> —- —■ om förändring af stadganden an - i374 gående erläggande af; Motion* rem. till Ékon.-Utskottet. s. 1220. Afskrifning för Umeå Magazin. s. 61 i.
I hufvudsaklig öfverensstämmelse med dessa allmänna satser, hvilka äro så liberala, som de möjligen kunna vara utan alt helt och hållet rubba de närings-förhållanden, som till stadsboens och landtmannens båtnad i århundraden egt rum, hafva förslag till Handelsoch Handlverks-Ordning samt till Stadga angående de handtverk, hvilka utan burskap få å landet idkas, blifvit af Borgare-Ståndet underj sisiförflutne Riksdag utarbetade och till Kongl. Maj:ts Nådiga pröfning öfverlernnade, och jag skulle tro, att Utskotten, med kännedom örn tillvaron af dessa förslag, bade, utan att behöfva öfvergifva sjelfständigheten i egna åsigter, men med något afseende å Borgare-Ståndets opinion i ettämne, som närmast rör detta Stånd, bort föreslå Rikets Ständer, alt i den underdåniga skrifvel. sen anhålla, det Kongl. Majit, vid utfärdande af allmän näringslag, äfven täcktes taga i öfvervägande hvad Borgare-Ståndet vid de sistförflutna 2ine Riksdagarne anfört. Utgången må nu blifva hvilken som helst, önskar jag lifligt och upprigtig!, att representationen ville med varsamhet och den sorgfälligaste pröfning behandla denna fråga, som är af mera ömtålig och vig - ao Lagsamt Allm. Besv.- och Oecon.-Utsk. Betänkande N:o 33. tig beskaffenhet, än man måhända föreställer sig, helst på densammas besvarande beror, huruvida lifsprincipen för en, som jag tror, icke alldeles likgiltig del af representationen skall stadgas eller fullkomligen undertryckas; väl vetande, att det är lättare, att genom okloka lagar rubba och förstöra samhälls-organismen, än att genom vis lagstiftning ordna och upprätthålla densamma. Slutligen reserverar jag mig emot de oformliga yttranden, som efter det generela utlåtandet meddelas öfver serskilda motioner, hvilka bort anses vara genom samma Utlåtande besvarade. Dessa yttranden hafva och uppkommit utöfver och således emot det fattade beslutet.
Jag är visst ingen försvarare af höga tullar i allmänhet, utan erkänner i det stället gerna, att det vore lyckligast för ett land att kunna umbära icke blott alla tullar utan afven alla skatter, af hvad namn som helst; men så länge staten ej kan undvara inkomster, anser jag att dessa snarare böra genom ett indirekt beskattningssätt förskaffas, enär detta blifver vida mindre kännbart för individen, än påläggandet af direkta skatter. En aktad ledamot af detta hus, Gr. Ugglas, har erkännt att vår ställning i fiuansielt hänseende är f. n. i många fall mindre lycklig, men han anser hjelpen ej vara att finna i tull-lagarnes, utan i kreditlagstiftningens förändrande. Obestridligen liar han så tillvida rätt att kreditlagarne torde i främsta rummet behöfva lörbättras, men det är beklagligen hvarken säkert eller ens troligt att det onda skall ensamt på denna väg kunna fullständigt besegras. Det torde således ej vara skäl, att under förbidande af en tvifvelaktig hjelp, förkasta det säkra medel till vår financiella ställnings förbättrande, som förefinnes i tullsatsernas förhöjande å några fä vissa artiklar. En dylik åtgärd, som, ifall den inskränkes till de af mig föreslagna artiklarne kaffe, socker, tobak och bränvin, icke skäligen kan anses medföra någon skadlig rubbning i affärslörhållanderne, skulle ovilkorligen hafva till följd, antingen minskad import, då en motsvarande summa penningar komme att i landet qvarstadna, eller ock en betydligt ökad statsinkomst, hvarigenom de utländska lånen för Statens jernvägar skulle kunna förminskas, och således i alla händelser en väl behöflig inskränkning i den alltmer öfverhandtagande skuldsättningen vunnes. Gr.
Mått. j Värde. Pensions-Staten för Civile Embetsoch Tjenstemän 23,000: Dito för Deras Enkor och omyndiga Barn 23,000: Penningar. Indelta Räntor. Kronovärdi. Markegång på förslag. I 30.000 23.000 40,800 6,000 7 Dito för Militäre Embetsoch Tjenstemäns samt UnderOfficerares Enkor och Barn i Wadstena Krigsmanshus-Cassa Amiralitets-Kriqsmans-Cassan - 3,890 27 24,992 52 S:r 121,800 3,890 27 7 24,992 52 - Allmänna Iiicli*agntngs*Staten, Pörslags-anslag; derunder ingå Reservations-anslagen: Blesserade öfveroch Under-Officerare 3,000: Indelt på förslag. Oindelt. Summa. Summa Banko. Värde å 6 K:dr Tunnan. Värde förslagsvis å 6 R:dr Tunnan. Mått. Mått. Mått. Värde. &mn<$ angående 0tam^Ia^^a^ ten farnt Ijttmfe, tnfö conteallen ad> u^otben bctaf, h&t tafttagas, ti^^jdtbt i cnftgljet ntcfc be af $tifet& 3tau« ber i btita amne fattare lieflttt» §. 1. 2dlm£nt ©taöganöe.
Friherre kckannerkic-im föreslog det tillas, al han med de öfrige Fullmägtige derom kunde öfverenskomma. Herr von »Ausv/olkk anmärkte, atUtskottets tanka härom i defl Betänkande wore anförd. Herr Grefwe» och Landrmarskalken gjorde?ropokitinn pa §:n enligt Friherre ivlLnnerIieim8 rectEion och nied det af honom nu föreflagne tillägg. Bifölls. 8 §. Friherre ölsnnerbeim föreslog följande reäclÄion deraf: "Fatta Fullmägtige beslut, da icke Adelar af Leras fulla antal ar narwarande, eller aenom fluten votLr^Z, utan at hwar och en lil drmocollel kunnat yttra sin mening, eller hindras nägon ar wid underdämaa kixpeclinonei lil Konungen bifoga sin särskildta mening, derest Längum hemligheter derigenom icke röjas, äge samma answar rum, och förfarcs pa lika sätt i z:d>e §:n stadgadt är; och skall i detza och alla andra fall den, som sig me til kl^tocollLt yttrar, anses hafwa bejakat klmajneteNs beflur. ' BiföllS. 9 §M. Frr - Den 14 Mars. 6iz Friherre klannerlieim föreflog följande Nya leclackion. "Förbryter Fullmäktig sig i något af förut nämnde fall emellan b^vi8ionerne eller da Riksens Stander ej arv tilstädes; anmales och beifras s«- dant af Riksens Ständers ^uLtMV-Ombudsman. Bifölls. Anmältes och infördes pa manligt sätt Herr Hof-^alUrlcren Friherre Wetker8t-?clt, som pa Kongl. Majus magnar aflemnade Hans Majus Swar pa Riksens Ständers underdantga >krifwelse, rörande Landt-Tullarnes afstaffande. Herr Hof-Lantrleien astradde, pa öfligt sätt utbeledsagad.
Lag och Författningar i srägor om förolämpande rillmälen enftillte personer emellan söre - 78 Den i December?. förcskrifwa. Under Rätts Urslag i sädane mät ma ef gä i werksMighcl uran föregången underställning hos Hofr Rätten, sä snart den anklagades anses till dek answar, alt han ej sär böta med penningar, eller han k böter och kostnads ersättning btiswer ädömd ivo R-dr. och derursfwsr. Otterstad eller förbud emot någon skrifts försäljning eller utspridande ma under Domare ej wid sädane enffillte rwisier älägga. Pröswar Domstolen alt mälct bor as publik Actor akäras dä hänffjutes wälet, i hwad det rörer denna äralan, att dermed, sä wäl hwad gumstad, som Rättegången beträffar, sörhälles sinn här frammansörs sagdt är. Warder Bokhandlare eller annor person för försäljning eiler utspridande af tryckra skrifter anklagad, förhälles dermed, som häc oswansöre angående Boktryckare stadgadt är; dock bör i sadan! fall den anklagade tilltalas der han sitt bo och hemwist haswrr, eller ock der förbrytelsen sfkedt, alt esler hwad Hof-Cancclleken, Justitie Caneclleren eller deras Onnmd, hwilka i flike fall det ensamt tillkommer att lakan föra» sinna att det lämpligast ffe kan. I frågor om gumstad böra i sadant fall Konungens Bcfallniugshafwande och wedcrbörande Magistrater owägerligen och wid answar biträda; dock ma ej hos Bokhandlare eller annan försäljare ä någon ffrifl qusrstad begäras, Utan ait genom lewis katt styrkas att ffrisien i trycknings onen bljfwit med quarstad belagd; äswensom nyssnämnde personer icke kunna för innehallek af någon ssrrst med rättegång beswäras» War, Den L December.
Jämför man dennes uppgift af Köpeskillingen 664,531: 12, med det af Vederbörande Fartygen åsatte värde 488,664: 1:2, uppkommer ett öfverskott af 175,867: 10, 10. Hvaremot Utskottet uppgifver vinsten utöfver värdet till 204,673: 27, 3. Dessa olika förhållanden borde väl upplysas och förklaras, dock äro de af en underordnad vigt, enär det väsendtliga misstaget i Utskottets behandling af ämnet ligger uti sammanblandningen af 2:ne serskildta frågor. Den ena omfattar redovisning för ett afslutadt Köp om skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman, beräknadt på en vinst för Statsverket, likväl i ändamål att derföre bygga nya skepp. Den andra frågan är, att utreda den förlust Staten lidit på återgången af den berygtade och Kronans värdighet förnärmande skeppshandeln, hvilken handel icke äger någon gemenskap med den förra, och ännu mindre kunde vinsten på denna bandel vara ämnad att betäcka förlusten af en senare, hvilken enligt SjöFörvaltnin - 94 Den 14 Maji. gens förklaring pag. 65 i Utlåtandet äfven uppgjordes i beräkning på vinst för Staten. Dessa 2:n'e särskildta redogörelser böra, hvar för sig, af Utskottet granskas, och åtskiljde underställas Rikets Ständers pröfning, emedan det för mitt begrepp visar sig tydligt, att en redovisning för en skedd försäljning af våra Krigsskepp, gifvande en vinst åt StatsYerket, nödvändigt måste uppställas enligt verkliga förhållandet, så i anseende till plan, som utförande, och icke tjena som täckmantel för en åtgärd i Statsförvaltningen, hvarvid en stor ansvarighet bör fästas, såväl för den financiella förlust den medfört, sorn ock för det politiska felsteg, hvarigenom Kronans anseende lidit, och för den Grundlags öfverträdelse, som deraf blifvit en följd.
Den i 9 punkten föreslagna grundlagsändring blef af R. o. Ad. antagen. Förslag rör:de ändringssökande uti de arliga mar lie gatt g stux or ne. Regering sfor men. § 75. De årliga markegångstaxorna tjena till efterlefnad, sä vida ej ändring deruti sökes och vinnes, i den ordning R. St. föreskrifva. Hr Lagerhjelm, Pehr: Den förändring, som i denna § har blifvit föreslagen, strider emot den anda, som är rådande i hela Reg.F. och vår grundlag, nemi. att den lagstiftande makten icke må blanda sig i den verkställandes beslut och åtgärder. Då det enligt detta stadgande skulle tillkomma R. St. att föreskrifva i hvilken ordning dessa mål skulle behandlas, så berodde det verkligen på en bevillmsstadga, som förändras från en riksdag till den andra, huru denna rättighet skulle anses. För min del afstyrker jag förslaget. H. Ex. Hr Frih. Gyllenhaal, Lars Herman: Jemte det jag förenar mig med den siste värde talaren och afstyrker förslaget, anhåller jag vördsamt att få meddela en upplysning, som kanske undfallit de fleste af R. o. Ad:s ledamöter, nemi. att vid sista riksdagen förklarade R. o. Ad. såsom sin gemensamma tanke, att detta förslag var onyttigt. Jag förmodar, att R. o. Ad. äfven i dag hyser samma tanke och således afslår denna förändring. Hr von Troil: Lika med Hr Lagerhjelm anser jag visserligen, att den lagstiftande makten ingalunda bör ingripa i de åtgärder, som tillhöra den verkställande, men måhända har den värde talaren icke så noga kommit att eftersinna, hvilken åtgärd här Den 23 September. 409 här är i fråga. Här är icke fråga om något annat än Svenska folkets beskattning. Den förändring, som här föreslås, afser intet annat, än att bringa denna g i öfverensstämmelse med den § af Reg.F., som säger, att Svenska folkets rätt att sig beskatta utöfvas af Svenska folket allena vid allmän riksdag, och det torde väl icke kunna nekas, att det är en besynnerlighet, alt då R.
Orsaken till revolutioner är i allmänhet den, att lagstiftningen icke hållit jemna steg med uplysningen och allmänna tänkesättet. Vill man undvika häftiga skakningar och våldsamma brytningar i samhället, måste man låta lagen jemt utveckla sig. Det är för att förekomma dylika stora brytningar, som jag yrkat bifall lill K. M:s Propos.; och som jag i detta likasom i andra afs:den vill, att man icke skall dröja till dess det heter: »Det är för seni!» Hr Cederschiöld, Rob. Theophron: Det är ett märk värdigt ombyte af roller som försiggått emellan anhängarne af de olika åsigtcrna i denna fråga. De, som förut yrkat på en utsträckning af den religiösa friheten, de motsätta sig nu hvarje åtgärds vidtagande derför. Väl har jag i det enskilda lifvet sett exempel uppå, att då bortskämda barn icke få sin vilja fram helt och hållet, så vilja de icke hafva något. Men att man skulle tillvägagå på detta sätt inom representationen i en så vigtig fråga som denna, hade jag icke föreställt mig, och jag tror icke heller att man häruti handlar, rätt. Man börjar framställa sina skäl, hvarföre man icke vill antaga ett lagförslag, men icke ma den, som afgifvit detta förslag, deraf finna sig stött och säga: »Om jag icke får igenom mitt förslag oförändradt, vill jag icke ingå på något.» Utan man bör väl gå hvarandra till mötes för att komma till det mål, som bäst befrämjar fäderneslandets väl. Man har framställt en mängd skäl för ait bevisa olämpligheten af att hos K. M. uttrycka sina åsigter rörande en af samhällets vigtigaste frågor, och man vill hellre, att R. St:r helt naket skola afslå dep K. Propos. Jag kan icke fatta annat än att det vore med både grannlageohetens och pliglens bud mera öfverensstämmande, om Ständerna, jemte det de afslå K. M:s Propos., tillika upgifva skälen hvarföre så skett, samt uttrycka sin önskan, att ett förnyadt förslag, byggdt på vissa angifne grunder, måtte framställas. En talare har visserligen sagt, att K.
Efter fulländad revisions-förrättning, böra Revisorerna öfver hvad dervid förekommit till Rikets Ständer afgifva utförlig berättelse, som tillika skall innehålla upplysning om Riksgälds-kontorets ställning, samt huruvida något emot detta Verks förvaltning varit att erinra; börande denna berättelse, sedan den blifvit af Revisorerna underskrifven, tillställas Fullmäktige i Riksgäldskontoret, hvilka ofördröjligen låta till trycket befordra och sedermera med allmänna tidningarne utdela densamma, jemte de upplysningar, som af deruti anmärkta förhållanden möjligtvis kunna påkallas; hvarefter berättelsen, med tillhörande bilagor, skall af Fullmäktige till Rikets Ständer öfverlemnas, äfvensom tryckta exemplar deraf Rikets Ständers nästsammanträdande Revisorer tilldelas. § 6. Jemte det hvarje Revisor bestås skjuts efter Två hästar från sitt hemvist till Stockholm samt tillbaka, ega Revisorerna att uppbära traktamenten af Sex Riksdaler Riksmynt om dagen, så väl under sjelfva revisions-förrättningen, som under framoch återresan, efter beräkning af Atta mil för hvarje resedag och med iakttagande alt, derest miltalet icke jemt motsvarar resedagarne, må för öfverskottet, såvida det uppgår till minst en mil, ytterligare beräknas en dags traktamente; kommande hädanefter, likasom hittills, halfva beloppet af dessa traktamenten och resekostnader att af Riksgäldskontoret godtgöras. § 7- Åt den, i och för Riksgälds-verkets revision, af Revisorerna antagna Kanslioch vaktbetjening, ega Revisorerna alt, i mån af arbetets vigt och beskaffenhet, bestämma lämpliga arfvoden, som af Fullmäktige sedermera utanordnas» 17:o. Angående rätta beloppet af den vid sednaste riksdag beviljade anslagssumma för anläggande af ny kommunikationsled genom Jemtlands län emellan Bräcke gästgifvaregård och Norrige. (1858 års Rev. ber. sid. 75; Fullm. ber. sid. 21—.22.)
Men invänder sakert mången:: Det ar allt godt och val, vi inse nog, att Ni har rätt, men hvetrt skola va ' dd rösta pti: Vi kanna ju ej till de respektive kandidaterna:. Harpi s \ .ara vi: I tidningarne uppräknas namnen på alla dem, hvilka äro, i tur att afgå. Många af dem förtjena utan tvifvel 5terval, men säkert kiindc en del ersättas af mera Iäiiip liga personer. Att uppsitta en alldclcs cgcn, sjelfständig lista ar Iivars ocli cns ratt, nicn ledcr \ ~anligcn blott till att ens röster bli sbortkastadcr, d. v. s. förblifva utan iiivcrkaii 11d valets utgfing. &gt;Ian liar derrare att fijrst i tidningariic taga rcda p5 de af dc olika particrnn förorckide kandidaterna genom att läsa hvad som fr3n dc skilda Iiigrcn säges om dcssa, och 115 det sättet söka f5 en s5 vidt niöjligt ar f~illstiindig bild; if clcn i fråga varandc individens cgenskapcr ocli isigter; vidnrc att gcnoin sanital nied pcrsoncr. på Iivars onidönie och karaktar niaii tror sig kunna lita, ytterligare lära känna dc niaii, p3 Iivilka nian anser sig böra rösta. \ ' anligen $ro de personer, soni ifr5gakomnia, allniiint kända, så att det ingalunda möter n5gra oöfverstigliga su3riglieter att Id rcda p5 deras störrc eller mindre lainpligliet för det vigtiga värfvet. Hufvuclsakcn ar, att till stadsfullniaktigc väljas omutligt rcdhrc, iiiisigts / uIle, z~pp&amp;stc, hasta nitiilsknndc III~YII: frinirirnde, sjc~ststrdige, f?
Ekenman Banko-Utskottets Betänkande, Ä:o 24. 59 instämt; hvarförutan hr P, J. Lagergren förklarat, att han hufvudsakligen instämde i samma reservation, dock med undantag af förslaget om 3 procents obligationers utgifvande, hvilket han ansåg för sjelfva idéen om en uppoch afskrifnings-rörelse främmande. Vid 3l:a punkten: Af hr Åkerman F.: “Jag har icke deltagit i Utskottets tillstyrkande att öka de redan existerande Banko-diskont-lånekontoren med ett ytterligare sådant på Gottland. Instämmande i öfrige Utskotts-ledamöters åsigt, att man borde efterkomma de i alla stånd uttalade önskningar, att Öus innevånare måtte beredas nu saknade fördelar i afseende på Iåns erhållande, hade jag trott sådant kunna åstadkommas, lämpligast både för banken och ön, derigenom, att banken emot låg ränta förskjöte ett kapital af 200,000 r:dr bko, såvida ett bolag på ön bildades, för att dermed för egen räkning och risk bedrifva Bankrörelse. Man hade ock då kunnat — att jag så må uttrycka mig — under lugna tider — bestämma vilkoreu och sättet förjj en privatbank-rörelse med Riks-bankens sedlar. Men Utskottets pluralitet, fastän i allmänhet delande den taukan, att Bankens Diskont-utlåning såsom den nu bedrifves, ej är den lämpligaste, har lyssnat till den inom Utskottet gjorde uppgift, att på Gottland ett bolag för ofvannämnde ändamål icke skulle kunna komma till stånd. Jag har icke samma fruktan, öfvertygad derom, att i händelse behofvet och öuskningarne för erhållande af en låne-inrättning på ön, varit i den grad för handen, som i motionerne uppgifves, man val ock kommit till rälta med fullgörande af det föreslagne ofvannämnde vilkoret.