Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag förenar mig med Frih. Boye i hufvudsaken, men underställer R. o. Ad., om icke Ståndet skulle finna för godt att instämma i PresteStts redan upplasta beslut. Det innehåller afslag å betänk., med tillstyrkan, det samma rättighet att afsluta contract med skjutsningsskyldiga, hvilken nu är tillagd diiigence-inrättningen emellan Stockholm och Upsala, hädanefter må tillkomma alla diligence-inrättningar. Hr Hjärne: Jag tager mig friheten fästa den siste värde talarens uppmärksamhet derpå, att hvad PresteSt. beslutat icke kan, om vi skola följa ordningen i betänk., komma under pröfning, förrän vi hinna till den frågan, huruvida något understöd skall lemnäs diligencerna. Näst efter det reglementariska förslag, som angår skjutsentreprenader, förekommer i betänk, det tillstyrkande, att R. St. måtte hos K. M. frambära den und. önskan, att, utan afseende på tiden, när en omarbetad gästgifveriordning kan varda utfärdad, den nuvar. måtte erhålla åtskilliga tillägg och förändringar, hvilka upptagas i 3:ne punkter. Först efter dessa punkter förekommer den fråga, hvarå Hr v. Hartmansdorff begärt propos., och för min del skulle jag anse oformligt att afgöra denna punkt i betänk., innan de föregående blifvit afgjorda. Frih. Boye, Ludv.: Jag kan hvarken nu eller framdeles instämma i det beslut, som PresteSt. fattat. Den tillåtelse, Regeringen hittills lemnat till öfverenskommelse!' emellan sk jutsningsskyldiga och diligence-inrättningar, har jag ingenting emot såsom undantag; men om alla diligenceoch forvagnsinrättningar erhÖlle samma rätt, skulle deraf slutligen följa, att hela skjutsinrättningen i Sverige vore ensamt för deras räkning; och jag troi', att äfven de resande, som ej vilja åka i forvagnar, böra åtnjuta någon rätt. Jag kan således icke ingå på PresteStts beslut; men lika med Hr Hjärne anser jag denna fråga ännu vara för tidigt framställd. Dan ty November e. itu Hr Hjärne: Jag begärde ordet, då jag hörde Frih.
Jag var den förste, sorn föreslog något sådant vid förra riksdagen; men deLta är en Den 7 Maj. 343 salt för sig, som icke bör förorsaka uppskof med förevar, frågas afgörande. Vid början af riksdagen uttalades allmänt eller nästan enhälligt inom detta Stånd, att vexlingen borde äga rinn utan afseende på de smärre förändringar och jemnkningar, som i andra hänseenden kunde vara nödiga inom bancoverket. Då visade R. o. Ad. sig vara ifrig vän af silfverulvexlingen. Men .samtidigt härmed förekom en annan vigtig fråga, som stod vid sidan af denna; den discuterades inom samtliga RiksSt. med bitterhet och blef af 2:ne afslagen. Manga trodde sig deruti blott se en förevändning för att motarbeta den stora frågan; men sedan man nu sluppit det skälet, har man fått tillfälle att haka sig fast vid de frågor, som i Utskts föregående betänkt!) äro framställda. Man vet, att åtminstone uti ett Stånd frågan om förändring af myntbestämningsgrunden med mycket bifall blifvit upptagen, ehuru i början af riksdagen ingen der satt den i fråga. Det skulle verka ganska menligt, om icke inom det Stånd, som vid riksdagens början så allmänt uttalade sin tanke till fördel för realisationen, samma opinion äfven nu uttrycktes; man kunde eljest befara, att, när betänk. återkomme, ändrade meningar sökte göra sig gällande. Följaktligen är uttrycket af en opinion icke en ovigtig sak; hvaremot intet giltigt skäl blifvit anfördt för betänkts återremitterande. Hr Bruncrona, Gust. Adolph, uppläste följande: Med anledning af BancoUtskts yttrande, angtde i Finland varande Svenska sedlar och möjligheten af deras utbyte mot silfvermynt, då Banken till utvexling deraf öppnas, tror jag mig böra utveckla min opinion i ämnet, grundad på en närmare kännedom af det landets ceconomiska och financiella ställning, helst jag derigenom torde bidraga till lugnande af en af de farhågor, som för realisationens bestånd förekommit. Det förhållande, hvari jag stått till
Jag har uttryckligen förklarat, att om man skulle se frågan endast från kavalleri-synpunkt, så skulle det icke kunna komma i fråga att låta ett särdeles godt kava)leri-reg:te afsitta och en duglig infanteribataljon sitta upp, då deri nya bataljonen alltid under flere år måste blifva den gamle underlägsen; men skälet till förslaget måste sökas i vår armées organisation. Man måste nemi. lästa afseende deruppå, alt en stor del af vår armée är söndersplittrad i bataljoner, hvilket är till stort melin vid en blifvande mobilisering. Ty om 11. St:r för en sådan händelse icke vilja anslå löner till så mycket befäl att af hvarje bataljon med dess beväring kan bildas 2:ne bataljoner, så nödgas man fortfarande, som nu är förhållandet, af ett reg:te, eller 2:ne bataljoner, med dess beväring, bilda endast 3 bataljoner — och då äro ju dessa enstaka bataljoner ett oting. Skiljde man nu ett reg:te, och toge den ena delen till kavalleri, och den andra till infanteri, så komme man ju att gå i rakt motsatt riktning mot den man borde. Man har klandrat alt förslaget blifvit framlagdi i närv:de stund, — man har sagt, att då den politiska horisonten har så många moln som den för närv:de har, så är tiden icke lämplig för detta förslags utförande. Men jag ber dock få fästa Hrrmes uppmärksamhet på, att detta förslag icke afser det närvarande ögonblicket, utan att det först skulle sättas i verket när hästvakans-kontrakterne gått till ända, d. v. s. 1870. Förslaget är nu endast framlagdt, för att K. M. må kunna komma i tillfälle att uppgöra de organisationsförslag, som komma att erfordras. Ty en lång tid åtgår till planens utförande, väl icke för kavalleriets afsittande, men för infanteriets uppsittande, ty man måste vänta med vakansernes fyllande till dess man får en någorlunda styrka på en gång som hufvudstomme.
Hvar och en dylik inrättning minskar således den nuvar. theaterns inkomst med liela sin recett; och när K. theatern icke kan bära sig med den recett, densamma nu har, huru mycket mindre skulle den icke bära sig, om den deraf måste dela med sig? Jag har hört talas om täflan, och att den skall vara nyttig i allt. Men förhållandet emellan theaterdirectöier ar helt annorlunda, än emellan konstnärer eller författare. Det är cassörerna, som här täfla. De söka blott mertalet; men smaken är icke utbildad hos delta mertal. Theatercassömna arbeta således 8 H. .9 Don 5 Juni f. in. icke för alt höja sig öfver hvarandra, utan såsom minörer. 3.)en segrar, som kan vara grofvast. I Frankrike åtminstone är förhållandet sådant, att j;i grofvare, ju scandalösare piecer, desto mera folk. De, sorn kunna sänka sig djupast i dyn, vinna mest. Så skulle det troligen äfven komma att förhålla sig här. Cassörerna skulle arbeta emot hvarandra och nödgas sänka sig för att vinna. På dessa båda grunder, att nemi., om man i Stockholm införde flera theatrar, man skulle nödgas sluta med dem alla, samt derjemie, att täflan skulle hafva elen följd för konsten, som jag angifvit, tillstyrker jag bifall till Utsk:s betänk. Frih. Boye, Ludv.: Jag begär återremiss af betänk, med afseende å båda punkterna deri. Jag kan icke lika med den siste talaren tro, att blott en theater kan bära sig i Stockholm. Det är svårt att qväfva minnet och erfarenheten. Jag minnes nemi. ganska väl, då här på en gång funno; 4 theatrar och alla goda: stora operan, en Fransysk, en dramatisk och slutligen Stenborgs, som måhända öfverträffade den nuvarande. Man hörde likväl då ingen klagan öfver brist på publik. Jag nekar icke, att det är möjligt, att konsten kan falla; men emot hvad jag sett och öfverTefvat tar jag icke emot någon bevisning.
Återställande bifogade, mig till förklarings afgifvande kommunicerade transsumt af Rikets Ständers Revisorers den 15 Oktober 1860 afgifna underdåniga berättelse om verkställd granskning af stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1858, innehållande af Revisorerne gjorda anmärkningar vid nämnde års räkenskap för Elementar-läroverket i Fahlun, får jag i djupaste ödmjukhet afgifva följande genmäle derå: l:o anmärkes, att räkenskapen för Elementar-läroverket i Fahlun upptager i 1858 års ingående balans Flygarska stipendie-fonden till 34 R:dr 50 öre, hvaremot denna fond i 1857 års utgående balans är antecknad till 22 R:dr 14 sk. 11 r:st, hvilket belopp rätteligen utgör i Riksmynt 33 R:dr 47 öre, hvadan redogöraren bör tillgodoföras 1 R:dr 3 öre. Glad öfver såväl att det anmärkta felet tillskyndat mig och icke fonden någon förlust, som öfver hoppet om att återvinna en på språng stående om ock liten penningesumma, skyndad® jag, efter genomläsningen af denna anmärkning, att i räkenskaps-böckerna efterse huru det anmärkta förhållandet kunnat uppkomma. Till icke ringa förvåning för mig, fann jag i 1857 års räkning öfver Flygarska fonden i utgående balansen upptagne, icke 22 R:dr 14 sk. 11 r:st, utan 22 R:dr 47 sk. 11 r:st, hvilka, reducerade till Riksmynt, utgöra de i 1858 års ingående balans rätteligen uppförda 34 R:dr 50 öre. Då emedlertid denna Revisorernes anmärkning icke kan vara gripen ur luften, måste jag antaga, att i den till Kongl. Kammar-rätten insända afskriften af räkenskapen för 1857 någon miss-skrifning insmugit sig, ehuru det tycks gränsa till det otroliga, att ett så lätt uppdagadt fel kunnat utan anmärkning genomgå skärselden af Collegii Scholastici, Konsistor», Kongl, Kammar-rättens och föregående Fikets Ständers Revisorers sorgfälliga granskning.
M:s godtfinnande öfverlemnas att bestämma, dels om dessa medels användande, dels ock hvilka ämnen, som borde utgöra föremål för föreläsningarne. Jag anhåller, att detta mitt yttrande må såsom amendement få åtfölja motionen till Utsk:t. 502 Den 30 November e. m. Hr Dalman: Jag anhåller, att i främsta rummet få förena mig med Gr. Anckarsvärd i den motion, han här väckt; men om densamma icke skulle vinna åsyftad framgång, anser jag af största vigt, att åtminstone det af Hr Cederschiöld nu framställda amendementet måtte vinna afseende oell föranleda något resultat. Öfverläggningen förklarades fulländad och motionen, jemte yttranderne, remitterades till StataUtsk:t. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 3 e. m. In fidem, O. Brakel. Onsdagen den 30 Nov. 1859. Plenum kl. 6 e. m. Just. 2 prot.-utdrag för förmiddagens plenum. Föredrogs Hr Brakels, Mauritz, d. 26 dennes bordlagde motion, ang:de bildande af en för landtoch sjöförsvaret gemensam s. k. Vapenkomité m. m. Hr af Klint, Erik Magnus: Det förslag, som Hr Brakel, i nu föredragna motion, framställt, är af den vidtomfattande natur, att det varit mig omöjligt, under den korta tid, motionen varit tillgänglig, hinna deraf taga den kännedom, sora den möjl. kan förtjena, med hänseende till dess hufvudgrunder. Utan att derföre nu våga fälla något bestämdt yttrande om Hr Brakels förslag, tror jag likväl, att en permanent, för Arméen och Flottan gemensam Vapekomité — eller hvad namn man behagar gifva en institution, som med vapentillverkningen har befattning, — skulle, rätt och väl genomförd, samt med en verkningskrets inskränkt inom det rimliga, icke hafva oväsendtliga fördelar. Detta förutsagdt, måste jag dock på det bestämdaste protestera emot det sätt, hvarpå motionären tillstyrker K. St:r att vid denna Riksdag tillvägagå.
Åter finnas dessa omtyckta, starka, vackra gångmattor i olika färger till salu ä 65 öre pr meter vid Krontorps gård adr. Vermland, Björneborg. — » — Senaste^ läkareintyg: KRUGS EUTRICHOL, framställd efter gammalt helt och hållet ändamålsenligt komponeradt läkarerecept, är genom hvarje enskild ingrediens och därjämte i sin sammansättning ett förträffligt rekommenderadt medel vid rationel behandling af hufvudet och för att konservera och förbättra hårväxten. Det har många gånger pröfvats af mig och befunnits vara ett kraftigt medel och äfven på grund af sitt behagliga användningssätt mycket prisvärdt. Walschleben bei Erfurt, den 30 dec. Idun Tidningen kostar Byra: Klarabergsgatan 54, en endast 1 krona för qvartalet. tr. Annons pris: 25 öre Redaktör och utgifvare: FRITHIOF HELLBERG. postarvodet inberäknadt. pr petitrad ( Träffas å byrån kl. 10 — 11 Ingen lösnummerförsäljning. t ötaä-n-llta^ a ^ o t duemRa^oCllefc Dt-öjeiD, %Ö / J&amp;$&amp;ftM ', - otD Dinat-ifcaBä-DD ^ Daa. cfå- d t f t j daAmä / t-barnt men do^cj inoc.iv icrie af / ftLD r-öjeic-, Dta / BCocäcttTa / iv öDet * a&amp;xcj. ; Det ä-t, Aotcj, s o m .slx^x-fiev, ocla. Det äxamcti-tad i g S^ötvisao ti-PE cjoDjk BePictcj .. jxn-A en tancj; aj? dtötxe uäxDe ocnD^u-p, ä-nDenOnt a-tt oc-lv Aorn.
Skulder utfärdade Hufvud-förbindelser till Riksgälds-Contöiret återställd; Likasom Contoiret icke heller återfått några af de för Sachsiske Lånet utfärdade Förbindelser eller Hypothek-Handlingar. Hvilket Stats - Utskottet skolat vördsamligen hos Rikets Plöglofl. Ständer anmäla. Stockholm den 23 Junii 1S1&. SiatsUtskottets Betänk anden. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande,i anledning af Kongl. Maj:ts Hädiga Skrifvelse, angående Colonien St. Barthelemy. X1 lil Riksens Ständers Stats - Utskott har Kgl. Majit under den 18 i denna Manad täckts aflala följande: "Protocoll hällit inför Konungen pä Stockholms Slott d. 18 Junii 1818- Närvarande : H. E. Justitia» Stats-Ministern Herr Grefve Gyllenborg. H. E. Stats-Ministern för Utrikes Arenderne, rn. ro. Herr Grefve von Engeström. H. E. Stats - Rådet, in. m. Herr Grefve Fleming. H. E. Stats - Rådet m. m. Herr Friherre Lagerbring. Undertecknad Hof-Cantzler. Stats-Rädet, m. rn. Friherre Cederström. Stats-Rådet, m. m. Herr Grefve Mörner t Undertecknad Hof-Cantzler uppläste ett pä Kongl. Majus Nädiga Befallning uppsatt förslag till en Nådig Skrifvelse till Riksens Stan. ders Stats-Utskott, angående Colonien St. Barthelerny, Sådant det vid detta Protocoll finne» hilagt; och bltsf denna Skrifvelse, på Stats-Rådets Ledamöters underdåniga tillstyrkan» a£ Kongl. Maj:t i Nåder gillad, och skulle, af un - SiatsUtskottets Betänk anden. Riksens Högloft. Ständers Stats - Utskotts Utlåtande,i anledning af Kongl. Maj:ts Hädiga Skrifvelse, angående Colonien St.
Dessa upplysningar, som äro erhållna frän General-tullstyrelsen för några dagar sedan lyda på följande sätt: Gr. Cronhjelm uppläste härvid följande: ”1 anledn. af en und. ansökning utaf Grosshandlanden J. M. Fredsberg om tullfri utförsel under vissa år af brunsten, upplystes af vederbörande embetsmyndigheler, hvilkas utlåtande infordrades, att tillgången på brunsten, som för flere mer eller mindre vigtiga industriella behof mäste användas, inom landel på de sednare åren betydligen minskats, och att, enligt från sakkunnige personer inhemlad uppgift, brunsten numera skulle utgöra eli af de förnämsta beredningsämneu vid förädlingen af det inhemska jernet lill likhet med tiel, som från de s. k. Danuemoravcrkeu lemnäs; pä 14 Den 2 April f. m. grund hvaraf K. M. under d. 25 Juli 1843 afslog berörde ansökning. Brunsten begagnas i öfrigt vid glasoch lerkärlstillverkningen. Utförselstullen på brunsten utgör för närvar. 2 sk. 6 rst. Skfå, som tillstyrkes att fortfarande bibehållas.” Härefter tilläde Gr. Cronhjelm: På grund af dessa upplysningar, och då brunsten äfven inora landet behöfves för att förädla vårt jern, och jemväl vid glasoch lerkärls-lillverkningen, hvilka derigenom sättas i tillfälle alt täfla med de bästa sorler, så synes mig skäl vara, att förblifva vid den export-tull, som II. o. Ad. förut beslutat. Hr Rosenblad: Det är nu mera än 6 eller 7 år sedan jag hade mig bekanta de påståenden, som lyckligtvis visat sig ogrundade, ang:de den möjlighet, som Gr. Cronhjelm meddelat skulle förefinnas, att med brunsten förbättra ett sämre jern till likhet med Dannemorajernet.
Därför, när vi ej hafva något bättre att föreslå eller gifva i stället för det vi vägra, borde vi låta förbudet eller afslaget beledsagas af en allvarlig pröfning. Och stanna vi vid denna pröfning i ovisshet, hvarför ej rådgöra med andra föräldrar? Detta var den tanke, som ledde mig vid framställandet af min fråga. Då samma fråga säkert är före i hundratals hem, kunde den ju både intressera och förtjäna meningsbyte i hemmens tidning. När man ser, huru ganska förståndiga föräldrar redan låta sina 1 1 — 1 2 åringar få salongsgevär och 14-åringar dnbbelbössor, är frågan helt säkert ej löst med ett Alexandershugg, såsom P. G. H — g tyckes anse utan torde nog tåla vid en liten diskussion. Ellen Bergström. * Några öfverblifna exemplar finnas ännu att tillgå å Iduns expedition af BARNGARDEROBEfl för innevarande år. Mot insändande af 2 k r. i postanvisning erhållas alla de under året utkomna numren, äfvensom de återstående till årets slut. Iduns Expedition. IDUN 378 Från Iduns läsekrets. E n rojalist. Föremålet för min betraktelse är idealet af en ung man. Friskhyad och välväxt, med klara blå ögon, som frimodigt blicka ut i världen. Dessutom hvarken röker han, dricker eller svär och lägger sig i mycket ordentlig tid om kvällarna. Visserligen var det en tid han mycket anlitade flaskan; det låter ju rysligt nedsättande, men som förmildrande omständighet må nämnas, att det var med napp på och mjölk uti. Många dagar ha svunnit sen dess. Nu studerar han språk med ungdomens hela intresse och ifver, men än så länge endast det svenska och det är ju vackert så, ty han är endast två år. Det första däraf han lärde sig var » mamma », det andra » pappa », det tredje » kungen », men sedan dess har han lärt sig mycket, mycket mera. Både » tronprinsen » och » tronprinsessan », » pins Tal » och » pins Schen » och » pins Benandott » med mera, men mest älskar han tala om knng » Ostaj » och — förlåt — » tant Fia ». Han är så där familjär, den gossen. Alla hans tankar röra sig omkring » tunnen ».
S Den 12 Ovtober» iFt > §. 8- Kunna de, som wäldsamheter begä, gripas, eller wäldet eljest med magt afstyras, utan att fredlrge och icke ohörsamme mennistor skadas; gifwer dä ej Anföraren för de till hands wa. rande troupper genast ordres, och gör ej all. warligt försök ätt, pä sätt sig bör, afstyra 0. ordningen; warde han wid behörig Domstol fälld att, jemte ersättning för den skada, som timål, tillika, efter tillfället och försummelsens Mer eller mindre swära beskaffenhet, antingen mista stensten, degraderas eller sitta i fängelse pä längre eller kortare std. Men begäs sädan försummelse inom Konungens Borg, ellet dep Riks-Ständen äro tillsammans, eller wid de af Konungen anbefallde högtidliga procesiioner, el» ler har nägon gröf ogerning stedt, eller menni, sto lif blifwit spilt, hwrlket af Domaren pröf. was halma kunnat förekommas, om Befälhaff waren sin plikt behörigen iakttagitZ miste denne liswet. Den af Manskap eller Underbefäl, som Härwid ej fullgör sin skyldighet, enligt ordres, straffes efter hwäd i 5. §. 2. Cap. Krigs Arti. vm wägrad eller underläten lydnad i fredstid stadgadt är; men timar owäsendet inom Kon. Ungens Borg eller der Riksens Ständer äro samlade, eller wid sädane procesiioner, som för» mäldt är, warde den ohörsamme arquebuserad. Synes harwid Myteri och uppror bland trouppen a färde wara, mä, nät styndesam be. straffning är nödig, högste Befälhafwaren an» de - 1ZL Den 12 October. befalla Ständ. Rätt, dä endast med de bland Mai skåpet brottslige, förfares säsom om myteri i fält uti 14. Cap. 9. §- Krigs Art. stadgas. Mitzbrukar trouppenS
Och han tog dem af deras händer, och utkastade det med en grafstickel, och gjorde en gjuten kalf. Och de sade: Desse äro dine gudar, Israel, som dig utur Egypti land fört hafva. Då Aaron såg det, byggde han ett altare för honom, och lät utropa, och säga: I morgon är Herrans högtid. Och de stodo om morgonen bittida upp, och offrade bränneoffer, och båro fram tackoffer. Sedan satte sig folket till att äta och dricka, och stodo upp till att leka. Då sade Herren till Mose: Gack, stig ned; ty ditt folk, som du utur Egypti land fört hafver, hafver förderfvat det. De äro snarliga trädde ifrå de vägar, som jag dem budit hafver. De hafva gjort sig en gjuten kalf; och hafva tillbedit honom, och offrat honom och sagt: Desse äro dina gudar, Israel, som dig hafva fört utur Egypti land. Och Herren sade till Mose: Jag ser, att det är ett hårdnackadt folk. Och nu låt mig, att min vrede förgrymmar sig öfver dem, och uppfräter dem, så vill jag göra dig till ett stort folk. Men Mose bad allvarliga inför Herran sin Gud, och sade: Ack! Herre, hvi vill din vrede förgrymma sig öfver ditt folk, det du med stora magt och väldiga hand utur Egypti land fört hafver? Hvi skulle de Egyptier tala, och säga: Han hafver fört dem ut till deras ofärd, på det han skulle dräpa dem i bergomen, och utskrapa dem af jordene? Vänd dig ifrå dine vredes grymhet, och var nådelig öfver dins folks ondsko. Tänk uppå dina tjenare Abraham, Isaac och Israel, hvilkom du vid dig sjelf svorit hafver, och sagt dem: Jag skall föröka edra säd, såsom stjernorna i himlenom; och allt det landet, der jag om talat hafver, vill jag gifva edro säd, och de skola besitta det evinnerliga. Så ångrade då Herren det onda, som han hotade att göra sino folke.
Jag har intet hem! » » Visserligen, om du betraktar oss som främlingar! » » Verlden skulle snart bevisa mig, att jag måste det. D u är intet barn längre, Margaretha. » Hennes ögon fylldes af tårar. » Och ej längre värd att bli fördragen och älskad. Det är mycket hårdt att vara stor. Jag förlorade allt dermed, far, dig! » » Mig! Mig förlorar du aldrig, Margaretha; jag lofvade det, när jag bar dig på min arm och blef din gudfar. Just derför att jag inte glömt det, följer jag er ej nu. Låt oss förblifva vänner! » Han fattade hennes hand. Men hon drog, innan han kunde hindra det, hans hand häftigt upp till sina läppar. » Hvad är det för dumheter, Margaretha, » brast han ut och ryckte den lös ifrån henne. » Dumheter, » snyftade hon, » då vill jag inte bli förståndig. Förstår du då ej, att jag inte kan fara, gudfar Klas? Att jag tillhör dig, från mitt första andedrag. Har inte min far lagt min hand i diD, för att du skall hålla den qvar. Älskar du mig då inte det minsta mer? » Han blef blek som döden. » Jag inte älska dig! Väck inte sällhetstankar, Margaretha, till hvilka jag ej har någon rätt — jag sade det redan en gång och har bittert nog erfarit det. » » Du icke rätt till lycka, den bäste, den oegennyttigaste af alla menniskor! » » Skulle jag köpa den med ditt friska, unga, löftesrika lif — jag toge den icke. » » Och läte oss båda försmägta dervid. D u skall snart finna det, då jag är borta, » snyftade hon. » V i två skola finna det, vi skola ängslas, ängslas som i de hårda år, då du gällde för död; om du åter dör för mig, dör äfven jag. » » Margaretha, » ropade han och öppnade sina armar. » Nej, vi skola lefva! Jag vill tänka, att din fader sänder dig, och vår förlorade kärlek står åter upp i dig. » Från Iduns läsekrets. Om svampförgiftning.