Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Molnen deruppe länka icke sjelfva sin kosa, böljorna dansa icke af egen lust på den stormiga sjön; de drifvas af en yttre makt, af den blinda nödvändighetens. Och från denna lag skulle af allt skapadt endast menniskan vara befriad! Det är en villa. Ödet hvars nät omspinner hela skapelsen, förer äfven henne i ledband; hjernans fibrer äro de tyglar, hvarmed det osynligt styrer menniskoanden. Likasom hvarje brant, hvarje remna i dessa klippor, hvilkas splittring synes så nyckfull och oberäknad, varit ovilkorliga följder af fordna strider mellan naturkrafterna, så äro menniskornas tankar, beslut och handlingar, så fria de synas, endast verkningar af den blinda nödvändigheten. Hvem är derför skuldfri, och hvem är brottslig? Hvad är godt och hvad är ondt? Stjernorna förutsäga, hvad vi skola blifva, naturen bestämmer det. Vi äro verktyg i Ödets hand, ingenting annat. Våra känslor och begär äro dess häfstänger. Vi äro otillräkneliga för våra handlingar, och enhvar skall på domens dag kunna svara: se, jag blef det, hvartill du gjorde mig; är jag brottslig, så är skulden icke min, utan din ... I detta ögonblick afbröt Drake sin monolog och lyssnade åter. Han tyckte sig förnimma menniskoröster, svagt genomträngande elementernas vilda symfoni. Han red mot det håll, hvarifrån de hördes, och stannade snart utanför en vid vägen belägen koja, genom hvars fönster ett svagt ljus skimrade. Derinifrån ljöd en sång i långa, högtidliga toner. Det var den aftonpsalm, med hvilken kojans innevånare firade sin andakt, innan de gingo till hvila. Drake hörde följande ord, sjungna af åldriga och späda röster: Se, dagen är all, dess dejliga sken Har slocknat, och skuggorna falla, Den siste skall komma; om snar eller sen, Så väntar dock döden oss alla. O, må vi beställa i tid om vårt hus, Förrn dödsklockan öfver oss skallar, Och Herren till domen oss kallar. Tryggt hvilar enhvar, som bygger sin tro
Jag 57Z hemställer fördenskull, om ej det, hwad jag nu haft äran anföra, malte fa tagas i öfwcrwagande och sickf. wa rsslissrioosn upskjutas til en för Riker förmånligare tidepunkt, an just denna, dä Lander warit hemsökt och blifwit ukblottadt genom smara misswaxt är, handeln i twäng och näringarna aflynande, samt Folket j allmänhet oförmöget ot »kgöra dessa dryga skatter, innan de hunnit at 'något repa sig efter alla de swärigherer, de genomgått. Näppeligen har nansin Swenska Folket med mera glädje, större tilförsikt nalkats Konunga Throiken än wid detta Riksmöte, dä de kallades af en mild Konung at rädda kk kärt Fosterland: En Konung, hwars stora egenskaper, som äw wida öfwer mit leck, gjort Swerigcs hopp, Europas beundran. Men skulle da Förspnen i wrede blott misär oss detta, utan at wi mä skörda frukt häraf? Är ej ar befara, det de bästa medel til Rikets räddning icke äro wid handen gifna, och de, som tilsiyrkt Konungen at understödja ek krojcÄ, hwarigenom tusende oskyldige göras olyckclige, hwad answar hafwa de icke, da i en framtid denna milda Konungs hjerta skall ömma wid kännedomen af de manga trogna undersåtare, som blifwit bragce ril tiggarestafwen genom detta säkerligen misslyckande kinancc-krcheLk? Hwilken Redelig Swensk upeldaS ej af nit at ga Konungens LandsFaderliga assigter til mores, at rädda Riket och Medborgare; men hwemr hjerta blöder icke, dä man srr mätt och steg tagas, som skola bliswa frugilösa, ej befordra ändamälet, men bereda tufende-tals memuskorS undergång? Herr von Stockenström, Salomon, upläste följande Ödmjukaste Memorial! Fran detta Rum får jag en glad och tilsredsställemde anledning ak fritt och otwunget frambära ril
Fredrik kallade detta leende i sitt sinne för djefvulskt. «Vi talade just om die Wahlverwandtschaften,» – sade Magnus med en besynnerlig tonvigt, som förmådde Lina att, glömmande sig, nyfiket se upp på honom, ehuru hon fann blott en mild, faderlig blick och hörde tonen sänkas, då han fortfor: «Den boken är visst ett stycke skön konst; men en äkta man såsom kärlekshjelte måste alltid blifva en äkta vräkling. Det fordras antingen mycken obekantskap med hvad en man är, eller också en synnerlig anledning att bemantla hans omanlighet, då man företager sig att låta honom såsom gift älska en annan än sin hustru och likväl vill göra honom till en ädel själ, ett manligt ideal.» Lina satt nu åter så blek, som hade all den blod, hvilken nyss syntes sakna utrymme för sina våldsamt häfna böljor, plötsligt frusit tillsamman i hjertats innersta. Fredrik, som med ögonen oroligt följde denna förvandling, vågade icke ett ord derom eller ett ord till svar på hvad Magnus sagt. Endast farbrodern, ehuru han af dennes ovanliga häftighet märkte till någon förstämning, upptog frågan. Men tillfällen finnas, då en förening slutes utan parternes fria samtycke, och då ingendera af dem kan svara för en möjlig böjelse i framtiden. «Ja, det gifs sådana fall; men den man, som lånar sig åt dessa förbindelser, visar en omanlig uselhet, och då han sedan öfverlemnar sig åt en annan böjelse, lägger han endast en ny svaghet till den förra. Det må dock gå, om han har mod att gå till botten med saken, ehuru hårdt det än är, att för hans svaghets skull åtminstone en qvinna måste uppoffras; ty en förskjuten vill gerna ingen bra karl belasta sig med, om ej hennes f. d. man varit en komplett skurk. Men hvad skall man säga om dem, som endast jaga efter en lek, hvilken smickrar deras fåfänga, obekymrade om de offer de göra. Hederlige män äro då i jemförelse med dem de, som köpa sin laglösa glädje på torgen. Desse föra pesten in i sin egen familj, men de skona åtminstone andras.
Just derföre att denna omöjlighet för Taxerings-komitéen finnes, har Bevilln.Utsk., så vidt jag förstår, öfverflytta! denna skyldighet lill Pröfnings-komitéen, genom ett tillägg till 112 §:n der det heter: ”För alt granska taxeringarna å näring, rörelse och löneinkomst och alt bestämma egendomars värden i ett rättvist förhållande både till Statens kraf och medborgares anspråk på jemlik beskattning.” Jag tror att deri återfinnas de föreskrifter, som man skulle kunna önska, men endast öfverflyttade till vida lämpligare auktoritet än Taxerings-komitéen, hvarföre jag anhåller om bifall till denna §. Gr. af Ugglas: Jag instämmer med Gr. Lagerbjelke, men icke endast derföre att det varit komiléen omöjligt alt göra den jemförelse, som förut varit stadgad, utan äfven emedan just på grund af ordalagen i nuvar. författning, Taxerings-komitéerna kunnat anse sig ega rättighet all nedsätta hemmansvärdena så, att de endsst skulle upgå lill minimibeloppet af tariffen. Det står visserligen icke fullt bestämdt uttryckt, men det står dock, att komiléerna ega att göra den nedsättning samma tariff medgifver. Man vet, och det har här blifvit framställdt, huru olika taxeringsvärdena äro i de olika länen, en olägenhet, som jag lika med Hr Frih. von Kraemer, önskade få afhjelpt. Jag tror likväl icke att här är stället att diskutera den frågan, det blir när minimi-tariffen förekommer, och jag får fästa upmärksamheten på, alt om äfven en sådan skrifvelse skulle till K. M. ingå, det likväl blir nödvändigt att här bibehålla den föreskrift som finnes, emedan Konungens propos. i detta liänsende icke kan inkomma förr än nästa riksdag, och den tariff, som vi f. n. hafva, intilldess måste vara gällande. Sålunda blefve detta det rättesnöre hvarefter Pröfnings-komitéerna, som Utsk. föreslagit, egde att upgöra sina beräkningar.
Allt beror säledes pä ett tillbörligt handycstwande af hwad häri stadgadt är, och blott anmälandet af en underdånig önstan derom skulle göra tillfyllest. Härefter ropades att fåken redan wore afgjord. Herr Grefwe» och LandkMarfkalken företog derefter ett af Herr , klsgnus, den r December pä Bordel lagdt Memorial, innehällande irenne särskildta methoder att öka den wäpnade styrkan till det belopp Rikets tillgängar kunna medgifwa och detz Wärn kräfwa. Herr Grefwe» och LandrMarfkalke» förmäldte att dä de rwä första sätten wore förbundne med en Allmän Nalional, Bewärmg, kunde de nu mera icke kill pröfning upptagas. Hwad äter det tredje sättet becröffade, att genom lemnade Vaconte Rotar i den Indelta Armeen winna tillgäng till uppfattande c.f ett större antal Wärfwade Soldater, trodde Herr Greswen och LandkMarffalken akt den ffmr.a borde till Stats-Ukstottrt remitteras. Herr Den n Januarit. 276 Herr Koröcnstolps hemställde om delta Diekamen icke snarare borde remitteras till Allmänna Beswärsoch Oeconomie-Utskottet Herr von Idstedt, Ltias, uppläste till Protokollet följande:
Uppå derefter framställd propos., blef Utsk:s förslug, med iakttagande af ofvannämnda rättelse af ordet Statsverket till Postverket, af 11. o. Ad. godkänd. Fortsattes pröfningeu af Bevilln.Utsk:s utlåt. N:o 3o, i anledn. af gjorda anmärkntr vid betank. N:o 21 ang:de tullbevillningen. Flere ledamöter yrkade, att utförseln måtte blifva fri fiun tull, hvilket äfven af R. o. Ad. bifölls. I öfvigt bifölls Utsk:s förslag. Träd var or: Alla, ej specificerade, iner eller mindre arbetade, derunder inbegripna ej specificerade Snickareoch Sva rfvare-ar beten, med eller utan betsning, målning eller lackering. Emot detta förslag yrkades, dels att införselslullen, såsom hittills, måtte bestämmas till 33^- proc. af värdet, dels att åtminstone svarfvare-arbeten måtte från de öfriga afskiljas och med nämnda tull beläggas. A en annan sida yrkades bifall till Utsk:s förslag. Uppå derefter framställd propos. blef Utsk:s förslag af Pr. o. Ad. bifallet. Tvål. Utskottets förslag bifölls. Tågvirke, nytt. Emot Utsk:s förslag yrkades bibehållande af det i i835 års taxa stadgade förbud emot införseln; hvilket åter officia ledamöter bestreds. H. R. o. Ad. biföll Ulsk:s förslag. Tågvirke, sådant, hvarmed Svenska fartyg varit nödsakade att, i stället för bevisligen förloradt, sig å utrikes ort förse, då samma tågvirke vid hemkomsten finnes ohrn k ad t. Sedan R. o. Ad. bestämt tullen för nytt tågvirke lill alldeles enahanda belopp, sorn för denna artikel blifvit föreslagen, fann Ståndet, på derom af en ledamot gjord hemställan, den nu föredragna rubriken böra ur tulltaxan försvinna. Ull.
Hvarförutan liar blifvit yrkadt, än alt alla Städer, utom Hufvudstaden, Skulle befrias från ifrågavarande afgift, och än att Stockholm skulle erhålla någon lämplig nedsättning; och derjemte hafva några Talare ansett, ätt bestämmas Rorde till huru stor del Salu-Accisen af hvardera utaf ofvannämnde rörelser skulle utgå, så att, i samma mon till en Stad får fritt införas och försäljas någondera af Artiklarne kött, bröd eller dricka, en motsvarande lindring i Salu-Accisen kunde få åtnjutas. Detta allt har Utskottet tagit i öfvervä Bih. tillRihs-St.Prot. 1828 och 182g, 5 Sami, i Ajd. 3 Band, \:sta Haft. 2 to Bevilln.-Vtsliottets Utlåtande, N:o 56. gamle, ocl) får, i anledning deraf, först upplysa: att Salu-Accisen, på sätt i Bevillningsutskottets Betänkande af den a6 Julli 1023 utredes, varit en från den IJusbehofs-Accis, som åtföljtLandt-TuIls-afgiften, alldeles skiljaktig beskattning, ocb således icke ingått i beräkning af den fyllnads-afgift, som Rikets Jlögloflige Ständer år iSio ålogo sig, i stället för den upphäfna Landt-Tuilen; att denna algifts utgörande af Slagtare, Bryggare ocb Bagare, der sådant eger rum, är en enskild anstalt ocb öfverenskommelse emellan åtskillige Städers Invånare, hvarföre ock denna afgift, på sätt upplyst blifvit, i flera Släder ulgöres antingen af Stads Cassan eller efter annan fördelning; samt att således den omständigheten, att i flera Städer nämnde Näringsidkare icke skola finnas eller hafva tillräcklig utkomst, synes mindre böra inverka på frågans bedömande. Då dessutom sjelfva hufvudsaken, eller att Salu-Accis fortfarande skulle utgå„ redan var af Rikets lJÖgloflige
Verket å Dynan 986,396: 79. Häraf har Chefen för Ingeniör-korpsen i underdånighet föreslagit följande belopp, att utgå under nästa statsregleringsperiod, beräknad till 3 år, med årligen: för Carlsborg: Fästningsbyggnad Rdr 600,000: — Förrådsbyggnad » 900,000: — för Stockholms skärgård: Waxholms fästning Rdr 270,000: — Skansen vid Oxdjupet » 480,000 — för Carlskrona: Stora inloppet: Verket å tfynan Rdr 480,000: — » » försänkningar » 300,000: — Vestra Hästholmen » 168,000: — » » försänkningar ... » 72,000: — Summa Rdr 3,240,000: — I betraktande af hvad så väl Landtförsvars-komitén, som Chefen för Inge niör-korpsen yttrat och upplyst angående Carlsborgs fästning, samt med fästad uppmärksamhet å vigten deraf, att denna central-fästning, der arméens hufvudsakligaste förråder böra vara förlagda, må utan allt för lång tidsutdrägt komma i det skick, att den uppfyller ändamålet med anläggningen, anser jag åtgärder böra vidtagas för möjliggörande af större skyndsamhet med byggnaden, hvarigenom besparing på det hela skulle beredas i byggnadskostnaderna. Jag hemställer således att för denna fästningsbyggnad mätte hos Rikets Ständer begäras för år 1867 ett anslag af Rdr 200,000: — samt för förrådsbyggnader derstädes för samma år ett anslag af » 300,000: — Hvad härefter angår befästningarne i Stockholms skärgård finner jag i första rummet inloppet vid Waxholm så snart som möjligt böra betryggas; och då, mot sednare tiders artilleri, det fordras starkare skyddsmurar, än dem Wax Transport 800,000: —• 116 Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ts Nåd.
Följagtligen, och då jag anser, att alla en gång gifne föreskrifter, hvilka ega gemenskap med tryckningen af Bihanget, måste följas af Expeditions-Utskottet, så länge icke antingen hela tryckningen förklaras böra upphöra eller föreskrifterne blifvit genom nytt Rikets Ständers Beslut ändrade; är det destohellre min tanka, att Utskottet omederbarligen kunnat och bordt antaga någon person, som nu genast öppnade prenumerationen å Bihanget, i enlighet med de grunder, som i merberörde Memorial N:o 422, ((under litt. d(), äro föreskrifne, som jag i motsatt åsigt skulle hafva kommit till den slutsats att ingen tryckning alls bordt af Utskottet vidtagas, utan att prteliminariter till Rikets Ständers ompröfvande först hafva underställt allt hvad, som i det vidlyftiga Memorialet var föreskrifvet. Vid justeringen af beslutet har den ytterligare upplysning väl blifvit Utskottet meddelad, att Expeditions-Utskottet vid sista Riksdag, enligt Memorialet N:o 3o, verkligen gjort hemställan till Rikets Ständer örn förevarande ärende. Oaktadt denna upplysning, vidhåller jag likväl min ofvan uttalade mening, alt Utskottet har fullgiltig grund och anledning att utan hemställan med ärendet förfara.” N:o 4. Memorialj angående beviljande af ett tredje Vaktmästare-biträde. Sedan Rikets Högloflige Ständers Expeditions-Utskolt funnit behof påkalla antagandet af en tredje Vaktmästare, på sätt jemväl vid sistförflulna 6 Expcrlitlons-Ut skottets Memorial, N.o 5. Riksmöte egt rum, får Utskottet, med anmälan härom, anhålla, det Riket» Ständer behagade ett i och för nämnde Vaktmästare-biträde nödigt arfvode bevilja. Stockholm den 7 Mars 1840. Memorial till Högloft. Ridderskapet och Adeln, i anledning af dess återremiss å Utskottets Memorial IS:o 3. I anledning af Höglofl.
Maj:t täcktes, för beredande af tillfälle åt landtmannen att draga fördel af de kemiska sanningar, som stå i sammanhang med hans yrke, i Nåder tillåta: Kongl. Maj-.ls Prop. om Slalsvverk. i!iSO. a) Antagandet af en agrikultur-kemist, hvilken det borde åligga, att enligt bestämd taxa göra ett visst antal kemiskt analytiska bestämmelser, för hvilkas anställande han sjelf tillhandahölle de erforderliga apparaterne och förnödenheterna; att någon viss tid af året vara disponibel till sådana resor inom landet, under hvilka han, emot särskild reseoch dagtraktaments-ersättning, tillhandaginge de landtmän, hvilka hans biträde äskat, med sådana råd och praktiska undersökningar, som till deras utförande vore beroende af kemiska kunskaper; att afgifva yttrande öfver sådana ämnen, hvartill han af Akademien eiler andra publika auktoriteter blifvit uppmanad; att årligen inkomma med berättelse öfver sin verksamhet, särdeles i sådana delar deraf, som afsett allmännare gagn; samt slutligen att redogöra för de vigtigaste uti kemisk-agronomisk riktning så väl inomsom utomlands gjorda upptäckter, hvarigenom han, då berättelsen borde tili trycket befordras, ej allenast skulle nyttigt inverka för kunskapers spridande, och således befrämja landtbrukets rationella bedrifvande, utan äfven derigenom sjelf tillhållas att éj lägga dagens stora frågor å sido; b) Inrättandet af en ny profession, hvilken skulle afse, ej allenast att vid universitetet bibringa ungdomen undervisning i de delar af kemi och fysiologi, som stå i sammanhang med landtbruket och dess binäringar, och således underlätta utbildandet af lärare för landtbruksskolorna i riket, utan ock fylla det stora behof, som den rena medicinen finner sig hafva af kemiens biträde, för att komma organismens inre feuomener på spåren, och derföre äfven praktiskt handlägga kemiens användande åt farmaci, pathologi, therapi och fysiologi.
Men för att lugna Elins samvete sade han dock flera gånger: – Du kan tro mig, Elin! Du vet ju att jag aldrig än lög, du kan riktigt vara öfvertygad att Lena gjort mig mycket för när, tusen gånger mer än jag gör henne, med det att jag håller utaf dig, och att vårt syndaregister väl aldrig kan bli så svårt som hennes. – Ja, Gud det gifve! – suckade Elin, men sjelfva sucken var ej af de tyngsta. Kärleken hade jemnat allt, och hon motsåg till och med framtiden ej så mörk som i början af deras samtal. Hon skulle – så kommo de båda älskande öfverens – göra än ett försök att med flit och arbete, tålighet och villighet blidka Lena, men hjelpte icke detta, så skulle hon skaffa sig tjenst, icke för långt borta, så att hon då och då kunde få se och språka med Gunnar. Så beslöto de, likasom att framför Lena, Gunnars moder och Abraham aldrig låtsa om att de voro så goda vänner som de verkligen voro, utan behålla denna lilla kära hemlighet alldeles för sig sjelfva. – Men nu få vi väl gå opp, min käre gode Gunnar – sade Elin, hvilken lika mycket som Gunnar njutit af dessa stunders behag, men som ändå först besinnade, att de möjligen kunde taga någon tid med sig. Gunnar kastade nu, för första gången på denna afton, en blick till sin högt älskade Luna, som denna gången blott suttit och lyst på tvänne älskande, utan att de ens bemärkt henne, och som just derför, småstött och förnärmad, ilat sin bana öfver ljusblått fäste, långt fortare än vanligt – såsom Gunnar tyckte åtminstone – ty nu var hon just färdig att säga: «God natt – sof godt!» – Hvad i Guds namn! – sade Gunnar, blickande förtretad opp till detta nattliga bloss som så mången annan älskare besjöng. – Hvad tar den dumme månen sig till! Jag tror sannerligen att han skenat i qväll, för nu flänger han utaf der bakom berget redan, och då ska’ klockan vara slagen nio. Nej det är rakt omöjligt, det står aldrig till. – Åh jo men! – sade Elin småleende – det är nog rätt, och månen vet nog bättre hvad han gör än vi.
4:o £De ©omftolar, till f)ix»i(fa t&ftenlkapäförorb, 3ftorgongåfn>o*bref, förorDnanDen om fiDebCommijjer elke Dplift, £eftamenten od) Söouptetfningar ingiftoaS/ anfroate för Denna författning^ noga iakttagande i Dejje Delar, ocb infovDre, enär ftflnämnDe FjanDlingar förfeglaDe inlemna^, Q3en>iö, unDertecfnaDt af f örrättningö^ ocb <2BärDeringömännen, att famma t>anDlingar rneD ftäntplaDt papper till behörigt belopp förfeDDe äro. 5:o för cbartering af fullmakter, £ranöport>3eefolutioner, Öppna SBrcf på affFeD, ©reftoe», frif)erre« ocb 2tDete*bref m. m., på fått Denna författning i broarje fall förefkeifmer, anfroare, voiD Jlongl. Skaftö €anjli Dege banDlingar contraftgneraö. 6:0 ^prfobcrDen i förfamlingen, eller Den banö tjenffc föreftåt, anfroare Derför, att flämplaDt papper till förejTrifroet belopp npttjaé till De fullmakter ocb flllbre antagningöbetoiö, forn genom ^cotocoll&utDrag eller på annat fatt till Äprfobetjeningen utfärDaö, innan De ttHträDa fpjjlorna. 7;o ©e, forn erbåHa ©octorögraDen inom ^b^logi(!a, iuriDijfa ocb Sfte#
5:te punkten, ang:de folkskole»/giftens ti/lgodonjutande af den församling, der den skaltskyldige med hustru och barn är boende, eller i hvars husförhörsböcker han finnes kyrkoskrifven ; och 6:te punkten, iimehållande hemställan, att de af Utsk:n tillstyrkta beslut, derest de af II. St. bifallas, mätte öfverlemnas till K. M. med und. anhållan, att i de delar, verkställighet erfordras, nödiga föreskrifter mätte af K. M. utfärdas. R. o. Ad. biföll hvad Ulsk. i dessa punkter tillstyrkt och hemställt. Föredrogos och biföllos Statsoch Bevilln:sUtsk:ns nedannämnde d. 24 dennes på bordet lagde utlåta): N:o 17, i anledn. af väckte motioner om afgifter till fat tigvården , N:o 18? i anledn. af vackt fråga om förändring i vissa delar af föreskrifterne för utgörande af mantalspenningarne, samt folkskoleoch fattigförsörjnings-äfgifterne, N:o 19, ang:de väckt fråga om restitution af för högt erlagd bevillning för qvarnar och sågverk; N:o 20, ang:de väckt fråga om utsträckt portofrihet för kontraktprostarnes skrifvelser i embetsärendcn. Föredrogs, men lades, bå begäran af Gr:ne Lagerbjelke, Gust., och Taube, Henning Edvard, ånyo på bordet Allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 24 dennes första gången bordlagda betänk. N:o 91 i anledn. af väckte förslag, ronde folkundervisningen i riket. Föredrogs ånyo Ridd.Utskis d. 17 och 20 dennes på bordet lagda mern.
Den som till god man väljes vare pligtig att minst fyra år uppdraget förrätta, såvida han ej, enligt Rättens bepröfvande, af ålderdom, trägen tjenst eller annat laga förfall hindrad är. Då god man vald är, varde det, efter Rättens eller domarens anmälan, af Konungens Befallningshafvande inom länet allmänneligen kungjordt. f 3. Rätten i stad och domare å landet hålle, i enlighet med lörmynderskaps protokollen, särskild längd öfver förmynderskap, utvisande de omyndigas födelseår samt förinyndarnes namn och hemvist. Af denna längd skall Rätten i stad för hvarje Ijerdedels är samt domaren å landet för hvarje Ting gifva ordföranden för gode männen del. f 4. Vid de årliga husförhören skall äfven presterskapet till namn och ålder särskildt anteckna de i husförhörsboken upptagne omyndige samt efterforska och i anteckningen införa förinyndarnes namn och hemvist. Denna anteckning insändes ofördröjligen till Rätten i stad eller domaren å landet, att af dem öfverlemnas till gode männens ordförande. Finnas i denna anteckning upptagna förmynderskap, som lyda under annan Under-rätts vårdnad, gore Rätten eller domaren, till gode männens efterrättelse, anmärkning derom och gifve ari de förmynderskap hos den Rätt, hvarunder de lyda, för att komma till dervarande gode mäns kännedom. 5 5. Förmyndare skall, för livart är, afsluta räkning öfver allt det han har om händer, med uppgift ä den säkerhet, hvaremot den omyndiges reda penningar utsatte äro: och ingifve före Januari månads slut följande är den räkning, jemte styrkt afskrift af de fordringsbevis. hvaremot penningarne äro utsatte, till ordföranden lör de gode män, som blifvit valde att hafva tillsyn ä förmynderskapet. § 6. Ordförande för gode män skall, med ledning af erhållna utdrag ur förmyn derskapslängden och anteckning ur husförhörsboken, årligen upprätta förteckning öfver de i staden eller häradet befintlige förmynderskap samt deruti anteckna, när förmyndareräkning aflemnats och huruvida densamma fötanledt anmärkning eller ej.