Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag begriper inte dina underliga meningar, Anton; och är sannerligen mycket missnöjd och ledsen på er allesammans, både för er orättvisa emot Arnman, och för er motvilja till min Götheborgsresa, hvaråt jag så mycket gladt mig. Men säg mig, Anton, ... hvad är det för en lycka du talar om Anton. Att frälsa dig från Jaktlöjtnanten, vet jag Du känner inte, du, ... hvilket rysligt vidunder skulle uppsluka oss alla, om du trädde i brudstol med honom. Men du gör ju inte det! (smekande hennes händer och kinder. Du lyder ju mig Du, Ella, kan inte göra något mindre, för det jag uppoffrar min salighet för dig. Gabriella. Tyst, min stackars Anton, tyst! plåga dig inte med såd’na grubblerier. Anton. Jag, ser du, jag lider mer, än du fattar och begriper. Ack, Ella! om du kände alla de strider, jag haft för din skull, så ville du visst göra något för mig igen. Men mina tårar, mina suckar, mina böner, de räknas blott af min fader och min moder, de blå böljorna. Gabriella. Snälla Anton jag blir så ängslig om du talar så der. Inte vill jag att du skall lida för min skull jag håller ju så hjertligt af dig, när du är god och förnuftig men nu gör du mig bara bedröfvad. Anton. Gråt inte, Ella tårar har jag nog sjelf. Jag tycker inte om tårar; – annars borde jag gråta natt och dag men jag sjunger i stället, jag: (han sjunger med klagande röst) ”Jag är väl ingen riddare, fast eder synes så; jag är den stackars Necken i böljor de blå, i forsar och stridande strömmar! Min boning den ståndar allt under en bro, der ingen kan gånga, ej heller kan ro, och ingen kan få hus öfver natten.” Gabriella. Sjung inte den visan, kära Anton det låter ju så sorgligt, som du sjelf vore den klagande Necken. Anton (med hemlighetsfull min). Ja, ... ser du, ... jag har väl aldrig ännu sagt det för någon, men som du alltid är snäll och lyder mig, så skall du få veta, att jag utrönt, huru jag blef bortbytt vid min födelse.
Utskottets beslut emot silfverplantsars utvexling från Banken, och instämmer uti Herr Kongl. Secreteraren Stuarts i stället uppgifna förslag till stadgande." Antom till Exp.-Utsk. den 16 April. Memorial, med öfverlemnande af Förslag till återstående reglamentariska föreskrifter angående Bankens belåning af atti er oell publika papper. Sedan Utskottet, uti Betänkande N:o 80, till Rikets Höglofl. Ständer afverlemnat fett på Rikets Ständers beslut vid innevarande Riksdag grundadt förslag till reglementarisk! stadgande, motsvarande i83o års Banco-Reglexnentes 4 Art. 5 Afdeln. §. i4> i hvilket förslag uppräknas de serskilda Adier och publika papper, för hvilka belånings-rätt i Banken blifvit rnedgifven, samt Rikets Höglofl. Ständer numera, genom bifall till Utskottets i Memorial N:o io5 gjorde hemställan, funnit för godt tillåta, att Bankens egne Obligationer, härrörande från dess före år i83o gjorde upplåningar, må, hädanefter som hittills, i Låne-Banken belånas, har Utskottet till slutlig granskning företagit återstående i i83o års Banco-Reglemente upptagna föreskrifter, angående Bankens belåning af actier och publika papper; hvarvid Utskottet funnit: 1:0 att, lill följd af Rikets Höglofl. Ständers, i öfverensstämmelse med a3 punkten i Banco-Ulskottets Utlåtande N:o 16, gjorda förklarande, att belåning af actier och publika papper ej allenast må få fortfara, utan äfven i mon af tillgång kunna utsträckas, §. i3 i ofvanberörde 4 Art. 5 Afd. pag. 135 bör erhålla följande lydelse:
Förhållandet bör pröfvas; och en dylik pröfning kan lämpligen icke tillkomma någon annan än communal-styrelsen, som i detta fall blir skol-directioneu gemensamt med pastor i församlingen. Hvad skollagen beträffar, så har inom Utsk:n en ganska liflig debatt föregått rör:de skolmästarens rätt att aga eleverna. Jag erkänner, att jag i början var af den tanke, att han icke borde äga rätt dertill; men då mina motståndare ägde skollärare-erfarenhet, och dessutom voro personer, som icke ägde skäl att misstänkas för begär efter onödig eller orättvis maktutöfning, så nödgades jag afstå från min första åsigt, synnerligast som mitt omdöme endast grundar sig på erfarenheten af min egen skoltid, frun hvilken jag påminner mig, att agan rätt väl behöfdes. Min önskan hade varit, att aga icke skulle få äga rum utan föregtde anmälan för pastor; men en genast på förseelsen gällande näpst ansågs mera gagnelig, än en formlig undersökning, der bevis och undanflykter kunde försvåra verkställigheten af hvad som i början lätt kunnat ske. Att föräldrarne icke må klaga directe hos skolmästaren utan höra vända sig till skol-directionen, ansågo Utskrn nödvändigt till undvikande af tvist emellan folkläraren oell föräldrarna. De sistnämndes vård kan vara lika obillig som skolmästarens. Jag tror, att förhållandet emellan skolläraren och föräldrarna bör vara sådant, att de äga en auetoritet, till hvilken de kunna vända sig, och som äger afgöra, huruledes i sådana fall, då skiljaktiga åsigter uppstått, å ena eller andra sidan förhållas hör. Den anmärkn:n alt consistorium bör fastställa alla skolordningarna till vinnande af likhet inom stiftet, anser jag ganska riktig; ty det kan icke vara rätt alt låta det bero på socknens skön att uppgöra skolordningen, huru den behagar. — Hr von Hartmansdorff har ansett onödigt, att årliga berättelser afgifvas af skol-directionen. Jag medgifver, att detaljerade berättelser icke kunna behöfvas; men hvad man i militär—stil kallar rapporter, torde lämpligen böra äga rum, och detaljerade berättelser endast hvart femte år ifrågakomma.
Jag tror, att det är hvarje Ledamots skyldighet, att icke vara borta utan laga förfall. Derföre anser jag Utskottets Memorial äfven i detta fall grundadt, och anhåller om proposition till bifall derå. Herr Cederfchjöld: Såsom jag fattat discusionen, är det ett missförstånd emellan Friherre Cederström och Herr Hjerta. Den sednare har trott, det Friherren menat, att Suppleanterne skulle få deltaga uti öfverläggningarne, när Ordinarie Ledamot vore frånvarande, äfven utan laga förfall. Detta har Utskottet äfven ansett olämpligt. Men som jag fattade Friherre Cederströms yttrande ville han blott att det skulle stå Supplianterne öppet att öfvervara Utskottets öfverläggningar såsom åhörare. Det haner jag ganska Den 2o Octoher f. m, 207 oslcyIdigt, nyttigt och önskansvärdt; och jag hade ej trott, att den föreslagne redactionen derföre skulle lägga något hinder, emedan ordet inträda vore detsamma, som att med sin röjt deltagai Men om Ridderskapet och Adeln skulle anse den föreslagne Redactionen af §ln förmena Suppleanteme, att vara närvarande, så tror jag att det förtydligande vore nyttigt som Friherre Cederström yrkat. Herr von Heijne, Georg’. Om meningen med det tillägg Friherre Cederström yrkat, ej innefattar annat än tillträde för Suppleanter, såsom åhörare, så tror jag, att det är ej blott rättvist, utan äfven nyttigt; men skulle det innefatta rätt för dem att, om en Ledamot är frånvarande utan förfall, inträda uti voteringsrätt, så anser jag, att det bör förekommas. Att de eljest fingo vara närvarande, vore så mycket mera nyttigt, som, om en Ledamot finge förfall eller permission , hvilken jag anser lika med laga förfall, den Suppleant, som inträdde, genast hade kännedom af affairerne. Således vill jag visserligen icke bestrida Friherre Cederströms tillägg, men så att Suppleanten ej kari kallas till votering , om ej den frånvarande Ledamoten har sådant förfall, som jag omtalat.
Antithesen är då rigtig: det gifves emot ”skäl och lag” ej annat alternatif än ”godtycke"’. Jemkningen vore här ett sådant. Lagen känner icke detta jemkande i tvistemål. Den förutsätter dock möjligheten af en sådan skiljaktighet, att ”stridighet varder, hvilket för de ”flestas mening hållas kan”, och säger, att ”då hör ock deröfver omröstas”. Men denna omröstning är hvarken mer eller mindre, än ett nödvändigt korrektif för den händelsen, att ledamöter skulle missförstå lagens föreskrift om röstberäkningen, i hvilken händelse ingen annan utväg gifves, än pluraliteten, för att söka afhjelpa missförståndet. Att denna utväg är någon ting helt annat, än att förändra sjelfva rösterna, ”jemnka dem till hvarannan”, kan troligen icke sättas i fråga. Om ämnet härmed är utredt, i afseende på tvistemål; så måste frågan vidare blifva, huruvida något särskildt för brottmål behöfver föreskrifvas. — Här måste inrymmas den grundsats, hvilken hittills i svenska lagen står med fulla bokstäfver utskrifvet! och äfven i lagförslaget, åtminstone i vissa delar deraf, hyllas, fastän icke utsagd, den rättvisa och menskliga grundsatsen för brottmålslagskipningen: domaren äger heldre fria än fälla. Den äger tillämpning så väl i bevisningen, som i beräkningen af domares röster; och då den nu först förekommer; kan jag ej undertrycka den frågan, om det är rätt, att den icke skall i lagboken finnas utskrifven. Jag vet, att den icke är en lag, endast ett lagens motif; men skall den derföre nödvändigt uteslutas? Är den vetenskapliga konseqventsen så ofördragsam, att den stöter sig på inflickandet af en så kort sentents, äfven om den är så helig och så betydelsefull? Den är ju ett ordspråk i svenska folkets mun. Vore det icke skada, örn detta ordspråk glömdes derföre, att det ej mer träffades i lagen, sorn skall vara en ”bok för folket”?
Öfver den unge prästens och Pompilias ord sväfvar kärleken så som våren sväfvar öfver jorden en solig senvinterdag, endast förnimbar genom luftens obeskrifliga renhet och klarhet – en vår ännu utan färg eller form eller ton, meddelande sig endast åt de känsligaste sinnen och ingifvande endast outsägliga känslor. Pompilia är Ringens skönt skimrande opal, Bokens, med ett änglahufvud sirade, knäppe! Icke Shakespeare, icke Goethe, icke Turgenjeff – de diktare, hvilka djupast sett och säkrast gestaltat det ideala kvinnoväsendet – ha öfverträffat Brownings teckning af detta barn, som vaknat till kvinna genom kärleksaningen och moderskänslan. Med en hand, varsam som rörde den en darrande fjärilsvinge, har diktarn omfattat denna jungfrumoders själ, en af sig själf osedd själ, hvars dagghvita klarhet bländar till tårar, då den uppenbarar sig som den högsta oskulds majestät, den renaste naivitets enkelhet och den djupaste ömhets styrka. Intet diktarintuitionens djup räcker till att frammana en sådan varelse: det kräfves äfven ett oändligt djup af ömhet, det djup, som Brownings enskilda historia uppenbarat. Medan Browning arbetade med detta sitt största verk vistades han en tid på franska kusten vid Loires utflöde, hvarunder han i minnet genomlefde de dagar, då han med sin hustru såg samma flod, när de begåfvo sig till sin lyckas land. Minnet af lyckan kom sorgen att brista ut i den underbara åkallan med hvilken han ställer sitt verk i hennes hägn: O lyric Love, half-angel and half-bird And all a wonder and a wild desire, – Boldest of hearts that ever braved the sun, Took sanctuary within the holier blue, And sang a kindred soul out to his face, – Yet human at the red-ripe of the heart – When the first summons from the darkling earth Reached thee amid thy chambers, blanched their blue, And bared them of the glory – to drop down, To toil for man, to suffer or to die, –
Frih. Tersmeden har sagt, att han erkände grundsatsen, men att om den skulle följas, fruktade han att det skulle blifva ingenting utaf med hela canalen : för detta skäl, och hufvudsakligast för detta skäl, har jag icke velat inskränka grundsatsen längre än jag gjort, men då hoppas jag också, att så väl Frih:n som alla andra måste finna, alt ett tillägg till villkoren i denna anda icke är orimligt, nemi. att efter 5 år, sedan canalen blifvit färdig, det skall stå Staten fritt att tillösa sig hela cänalverket för en summa af 3oo,ooo r:dr, om Staten så vill. Jag får tillika hänvisa derpå, att det är egentligen derföre, sorn jag yrkar nedsältningeri ifrån i5,ooo till 10,000 r:dr i den af bolaget beräknade inkomsten afcanalen, på det att bolaget måtte inse fördelen utaf att få ett capital motsvarande 10,000 ridrs ränta, i stället för en ränta, endast uppgående till 10,000 r:dr. Gr. Anckarsvärd har sagt, att då man söker åstadkomma räntenedsättning, motarbetar man detta syftemål genom att tillåta bolag på sina ägande stora Capilaler draga en så dryg ränta, som 5 proc. D etta är ganska riktigt, och just detta har jag beräknat för den händelse, som visserligen icke kan inträffa förrän om 10 år eller derefter, att då möjligtvis Sländerne och 'Regeringen erkände den grundsats jag yttrat, och som Frih. Tersmeden sjelf ansett vara den rätta, om den kunde verkställas. Godkännes den ej då, så är den helt visst felaktig, och då behåller bolaget sin canal och inkomsterna af densamma, men det vore ett sätt att få denna princip tagen i begrundande, om Ständerne förbehålla sig ett sådant villkor. Jag anhåller alltså hos Hr Frih. o. Landtm., attnär vi en gång komma till propos., vi måtte erhålla den i följande ordning: 1:0 bifall till anslag i likhet med PresteStts beslut i af - 3o4 D e n it\
Transport 447,346: 4* 3- hus-Cassan för Lastoch Arm* penningarne frän Pommern 3>000 — Arfvode ät Läraren vid Sk eppsh olm s Församlingens Schola 120: — Vedoch Ljus - penningar för Fästningsoch Garnizons-orter, i ersättning för Tullvedsuppbörden 2,000: — Till fyllnad i den frän Åttonde HufvudTituln öfverförde återstod af Rese - och Tractamentspenningarne nemi. för Militaire Embetsoch Tjenstemäns resor och förrättningar - 2,000: 1783 Transport 434,466: 4. 3. £*7^4 Stats-Utskotuis Betänicnden. Till Lifmonderings bestående It Indeldte Infanteriet, förslags v, s 95,000: — Till FörsvarsVerket i ali - mänhet, de förut till ConvojComrnissariatet ingående medel af Tulluppbördgn - 66,6 6 6 32. — Dessutom äro från Åttonde Hufvud Tituln hitförde följande belopp, som aga gemenskap med Militaire behof och utgifter, nemligen: Spanmals - upphandling och Bagerikostna derne 55j00o; Anslaget till |Ved och Ljus, 616,132: 36. Transport för Fästningsoch Garnizonsorterne Till Skrifmaterialier och Expenser samt Ved och Ljus för Kgl. KrigsCollegium m.fl. Militaire Verk V ärfningsoch Recapitulations-penningar Durchmarche - kostnader Reseoch tractaments - penningar - Till CassernByggnad för Kongl. Andra Gardes - Regementet - Det förut anslagne beloppet till Nybyggnad af ett Garnizonssjuk. hus 55,000: (fr.6,132: 12,000: — 10,000: — 1,000: 3 »,000: 8,000: — —- 15,000: 20,000: — 151,000:
Finlands enskilda exportörer och trassenlerna derstädes hafva behöfl eli ställe, der de kunde få sina vexlar försålde med mera fördel ; icke nog dermed, en särskild anledning alf alimentera vexelhandel!! har äfven uppstått för Finland, derigenom att, sedan är 1810, Byska Regeringen tillåtit Finland att få på försök införa ett ganska liberalt handelssystem samt emot låga lullafgifler emottaga hvarjehanda varor, som i Ryssland äro förbjudna, med ett ord, det har verkligen etablerat sig en stark imporlhandel med Europeiska industrialsler, pä Helsingfors, der äfven Ryssar frän del inre af Ryssland förskaffat sig sina behof, under det Rysslands alla gränser för öfrigt nästan hafva varit hermetiskt lilIsltillie O O för sådana alster. Genom nyssnämnde beslut af Ryska Regeringen blef således Helsingfors en afsättningsort, och importvarorne spriddes derifrån till det inre af Ryssland, och delta har, om jag icke bedrager mig, efter det första experimentet, alltsedan fortfarit. En hvar, som är litel bekant med vexclrörelsen, finner lätt, all härigenom uppkommit en ny alimeulalion för vcxclhandeln, nemi. genom erhållet tillfälle alt draga vexlar pä Hyska orter för lemnade varor. Ingenting likt dessa förhållanden kan sägas existera här i Sverige. Vära vexellrassenler här i Stockholm tror jag icke 306 Den 13 November f. m, ofia c nio Haga vcxcllillgångarnc fran de mindre sliidcrne och hjelpa sådana trassenter med alt förmånligt försälja deras tratlor. Varulillverkarne i Sverige hafva i hiigst obetydlig måtto försökt — måhända något i Götheborg och annorstädes på vestra kusten — alt sjelfvc exportera sine varor; ulan expor ten bär i landet går förnämligast genom köpmannen på hvarje särskildt ort. Att under sädane förhållanden, då vexelhandel i Sverige är mera afskild hvar för sin ort, börja något af hvad som hörer lill en större generel vexelhandel, är verkligen ett så stort experiment, alt åtminstone jag icke vågar på förhand bedomina dess resultaler.
— Och igenom en sådan Inrättning varder ej någon i Samhället förorättad, utan alle vederbörandes rätt och. förmån förvarad, enär vissa Lagar och Reglementariska Stadganden under denna åsigt utfärdas och efterlefvasj hvilket ingalunda kan sägas om de hittills gällande ExecutionsLagar och ridtagne Lagutskottets Betänkande. 8$ 1338 L*gUtskotiets fittånkanhn. Executiva åtgärder. —• Lag med sedermera tillkomne förfa tini ngar och förklaringar om köp och laga fång samt börd undergå derigenom icke den ringaste förändring, ty som den nu föreslagne handel om fast Egendom alldrig varit förbuden, bar den onekeligen förut varit tacite ansedd såsom ett lagligt modus acqvirendi, ehuru sådant hvarken, såsom icke då inventeradt, blifvit särskildt omnämndt, eljer behöft annorlunda specificeras, än under den generella benämning i 1 Gap. 1 §. Jorda. Balken af köp och skifte eller byle, huruledes man behagar detsamma anse; och den enda Lagtilläggning eller förklaring, sorn i detta fall varder nödig blifver bestämmandet, huruledes Bördeskillingen skall beräknas, att Bördercianneiis rätt icke må förnärmas eller emot lag betungas, såsom oek uti det Lagförslag som åtföljt den Kongl. Propositionen blifvit projecteradt; det öfriga angår det reglementariska. *—. Man har väl ock invändt att underså kallade Speltiden, skulle egendomen al dess innehafvare missvårdas. — Att spelsättet skulle föranleda till sysslolöshet bland lycksökare; och till den flärd och öfverdrifna vinningslystnad, att till exempel egaren fixerar spel eller insättnings-sumjnan till 5o procent utöfver Egendomens lätta värde.
Skall domen anser skönast af alla och kunde kallas han då också bestämma allt för dig i minsta en krona, men denna krona hade fallit af; henne detalj? » hade i stället förlänats det eviga lifvets krona. Karin satt med sänkt hufvud och svarade ej. Ty » detta är evinnerligt lif att känna dig, sannan » Du tycker kanske, » fortsatte Ebba efter nå- (jud, och den du sändt hafver, Jesus Kristus. » gra minuter, » att jag är ogrannlaga, som talar Bland de talrika kransarna märktes en från på detta sätt, men jag har tänkt så mycket på Wallinska skolan med en studentmössa i miniaer den sista tiden. Jag ville så gärna se Fredtyr, fäst i en mindre bukett å ena bandet, och rik — se er båda lyckliga! » Hon reste sig haå det andra inskriften: » Herren gaf och Herren stigt och rörde med eldgafflen i " glöden. Så börtog, välsignadt vare Herrans namn! » &gt;Från sörjade hon tala igen, men det var något dämpadt jande kamrater » var ock en praktfull krans sänd, i rösten: » Ser du, Fredrik och jag ha — ha och så många af dem, som vistas i staden, följde alltid varir goda vänner, och ofta har jag undrat, den afhdna till grafven med sorgflor knutet kring hur den kvinna skulle vara, som han valde till sina mössor. hustru. » » Du tänkte ändock aldrig, att det skulle bli En kvinnokonferens eller exaktare uttryckt en sådan liten obetydliga stackare som jag, » en » konferens för det kristliga och filantropiska sade Karin med ett småleende. kvinnoarbetet » hölls i förra veckan i Versailles » Om vi nu skola kalla dig för en ' obetydlig och var besökt af 300 kvinnor. Konferensen stackare ', det lämnar jag därhän, men jag eröppnades med ett tal af ordföranden, fröken Sara känner att jag ej hade tänkt mig henne sådan Monod, hvarpå fru W. Monod höll ett förträffligt som du är, och jag tror nästan jag önskar att föredrag öfver modersplikterna och fru Abbadie du hade varit annorlunda. Du är så mild, vek d ' Arrast öfver den nyligen aflidna amerikanska och ödmjukt beundrande, och Fredrik är alltför nykterhetsaposteln fröken Frances Willard.
Jag vill icke motsätta mig återremiss och instämmer fullkomligen deruti, att det vore mera riktigt, att den förändringen vidtogs, som nu blifvit ifrågaställd; men jag hemställer blott, om en sådan ändring är tillåten, då skrifvelsen redan passerat de öfriga Stånden. Utsk. skall visserligen taga anmärknln till efterrättelse. Underl. R i d d. Secr e t. anmälde, att förslaget N:o 54 väl blifvit af R. o. Ad. godkändt den 5 dennes, men att PresteSt. återremitterat detsamma, hvarföre det icke ännu blifvit Borgareoch BondeSltn meddeladt. Frih, Cederström: Emellan utsk.betänktn och R. St:s Den 29 Augusti f. m. St:s expeditioner är i allmänhet den skilnad, atl de sednare i och för justering öfverlemnas frun det ena Ståndet till det andra, dervid nödiga ansedda rättelser göras lili de särskildta Stånden, och att, derest Stånden icke kunna öfverenskomma om jemkningarnn, Exped.Utsk. kommer att förstärkas för att deröfver besluta; men återremiss lill Exped. Ulsk., för atl på grund af anmnrkntr ändra en expedition, är en nyhet, som blott medför vidlyftighet oell möjligen bereder missbruk; ty expeditionen kan icke på en gang i alla fyia Stånden föredragas, ulan skall först hos R. o. Ad. justeras och derifrån till de öfriga Stånden i stadgad ordning öfverlemnas. Jag förnyar min anhållan, att motivet måtte utlagas ur den und. skrifvelsen och densamma slutas på sätt jag föreslagit. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o Ad. behagade godkänna Förslaget N:o 64 till Und. skrifvelse till K. M. Ropades nej. Uppå derefter framställd propös. beslöt R. o, Ad., att, med frånträdande af sitt åt förslaget j\:o 54 under den 5 dennes lemnade godkännande, nu gilla förslaget Nto 64, med ilen förändring att orden ”och ehuru R.
Ej må mom. 1, 2 och 3 så tydas, att rösträtt för egendom eller yrke tillägges Kronan, Riksf örsamlingen, Städer, Socknar, andra Menigheter, Stiftelser eller Actie-bolag; ej eller morn, 1 så, att rösträtt enligt detsamma af någon, som från embete, tjenst eller lön kan, utan egen ansökning eller ransakning och dom, skiljas, får beräknas för embetet eller tjensten åtföljande hus, tomt, jord, bergsbruk eller annan lägenhet. Iironobetjente må hvarken för tjenst eller för thy åtföljande hus, tomt, jord, bergsbruk eller annan lägenhet rösträtt beräkna. § 3. Rösträtt, som beräknas efter värde af hus, tomt, jord, bergsbruk eller annan lägenhet, åtnjutes å den ort, der det hus eller bergsbruk, eller den tomt, jord eller lägenhet finnes; rösträtt, som beräknas efter inkomst af yrke, der idkaren yrket drifver; och rösträtt efter 1 § moni. 4 Aler 5, der innehafvarén för sin person är skattskrif ven. Nu står någon å flera orter i f örhållanden, som enligt 1 och 2 medföra rösträtt, då må han å den ort, der sådana förhållanden medföra största rätt, eller åtminstone lika stor, som å någon annan, utöfva rösträtt för dem alla; och vare de då ansedde sä, som vore de alla för handen, der han, i öfverensstämmelse med hvad nu är sagdt, vill rösträtt utöf va. Ej må rösträtt af någon utöfvas på en gång efter 1 morn. 4 och 5; ej eller på mer än ett ställe för samma Riksdag. Ej eller må någon vid ett val beräkna 5 Jlera röster än sex; ej heller för Urtima Riksdag rösta på annat ställe, än der han för nästföregående lagtima Riksdag rätteligen varit i röstlängd upptagen. § 4. Valrätt får icke utöfvas af den, som a) står under förmyndare; eller b) sedan hans egendom till borgenärers förnöjande afträdd och beslut 0111 offentlig stämnings utfärdande fattadt är, icke gitter lagligen visa, att han frän sin vid egendoms-afträdelsen varande skuld är fri; eller c) för nesligt brott på sådana skäl misstänkes, att