Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Deremot har, efter hvad Revisorerne inhämtat, Ba 11 co - Co m m i ssa ii e b Toran, som nu mera blifvit på Pensionsstat förflyttad, såsom tillgång till det crsättniijgs-belopp, han ansetts skyldig erlägga, uppgifvit en fordran af 23 af 4*8 R:dr 4* sk. 4 r:st., utgörande den honom tillkommande andel uti de böter hvartill Götha Canal-Bolags samt Malmö f. d. Discont, för öfverassignering, under loppet af October månad 1817, äro vordne fällde; men, sedan upplyst blifvit, att utur Discont-Verkens egne tillgångar någon betalning för nämnde bötesandel icke vore att påräkna, hafva Banco-Fullmägtige, jemte det de ansett, sig böra hos Rikets näst sammankommande Ständers Banco-Ulskott hemställa, det Banco-Commissarien Toran måtte få, af Banken, berörde bötesandel, 4*8 R:dr 4* sk. 4 *”st., sig till godo beräkna, medgifvit alt bemälde Banco-Commissarie, intill dess Banco-Ulskottet öfver denna hemställan sig yttrat, må njuta anstånd med gäldande af så stort belopp utaf den honom ådömde ersätlnings-summan, som motsvarar hans oftauämnde bötesandel.
Borgare-stundet har bifallit,.men öfriga Stånden, under vidblifvande al gällande taxa, ogillat Utskottets förslag, att sammanföra ”gula” och ”hvila vaxljus” samt ”spermaceti-ljus” under rubriken ”alla andra slag” och derå bestämma införselsafgiflen till 15 sk. skålpundet. Om Borgare-ståndet icke vill frånträda sitt beslut härutinnan, och med öfriga Stånden sig förena, lärer följande omröstning deraf föranledas: 217:o. Den, sorn, i öfverensstämmelse med hvad 3 Stand beslutat, anser nu gällande taxabestämmelser böra bibehållas för gula vaxljus, 16 sk., hvita vaxljus och spermaceti-ljus, 20 sk. samt alla andra slag, 20 sk:s inlörselstull per skålpund, röstar Ju den, del ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, komma nämnda specificerade slag ljus att sammanföras under rubriken alla andra slag, och införselstullen derå alt nedsättas lill 15 sk. skålpundet. Utskottets förslag, alt nedsätta införselstullen å ”liiderarbeten, ej specificerade, lackerade”, från 24 till 20 sk. skålpundet, och å ”lök, alla slag, ej Bih. till R. St. Prat. 1847 & 184%; 5 Sami 1 A fel. i5 haft. ■-* Laderarbeten, ej specificerade, lackerade. Lök, alia släp, ej spe' cificerade. Mait. 34 Bevillnings-lltskoltets Memorial, Avo 23. specificerade”, från 10 till 6 sk. per skålpund, hafva vunnit bifall endast af Borgare-ståndet; hvaremot de öfriga Stånden vidblifvit gällande tullsatser å nämnde artiklar. För det fall, att Borgare-ständet icke skulle vilja frånträda sina härutinnan skiljaktiga beslut, föranleda dessa följande omröstningar: 218:o.
Derföre, när man icke sällan ser exempel derpå, att tjenstemän med fasta löner i mer eller mindre mån eftersätta sina skyldigheter, emedan deras löneinkomster äro alldeles oberoende af deras nit och arbetsamhet, erfar man deremot högst sällan annat än att just dessa sistnämn da egenskaper finnas, der de äro oundgängliga, så framt tjenstemannen skall kunna bereda sig en anständig bergning; och för denna orsaks skull hafva också fordna lagstiftare alltid varit angelägna att så ordna Jöneförmånerne för de tjenstemän, hvilkas göromål icke kunnat så noga af Staten kontrolleras, att i samma mån dessa tjenstemän fullgjort sina åligganden och noggrannt vårdat Statens rätt och bästa, i samma mån hafva de äfven Den 7 Januari. 17 äfven sjelfve haft ökade inkomster. Så förhåller sig äfven med magasinsförvaltare. Gifver man dem ökade löner men beröfvar dem de fördelar de hittills haft, och hvilka för dem innefattat en kraftig upmaning att noggrannt vårda de dom anförtrodda förråder, skal] följden deraf otvifvelaktig! blifva, att Staten kommer ait göta högst betydliga förluster. Då således den föreslagna förändringen icke medför någon fördel för Staten, anhåller jag om återremiss af denna punkt i Betänk, under bestämdt förklarande, att jag ingalunda vill tillerkänna magasinsupbördsmän någon rätt till öfverskott, upkoinna på det sätt, hvarpå Stats-Utsk. i förovartde Utlåt, anfört exempel. utan endast till afskrifningsproc:n, hvilken Staten en gång tillagt dem och således äfven bör låta dem bibehålla. Hr Ribbing: Då jag förenat mig med den siste talaren i begäran om återremiss. kan jag deremot icke godkänna hans upfattning af öfrige talares yttranden, sorn skulle de hafva för afsigt att beröfva upbördsmän afskrifningsproc. Derom har Stats-Utsk. icke talat. Tvertom har det sagt, att när upbördsman erhåller denna proc., får derutöfver icke något fordras.
Jag säger att publicitet icke behöfs, sedan realisationen år verk, Ställd; och jag säger att realisationen har gått och går, utan att Allmänheten, eller de som äga att derom besluta, veta det, Den går ge, norn de grymma ålgården som vidtogos vid sista Riksdag, utan att i det hela tagit något ti!E fredsstållande resultat, eller någon större säkerhet för framtiden derigenom bereddes. Men realisationen går på ett annat sätt, nemligen genom sedlarnes förstöring i sina ägares händer, genom slitning, brand och sjöskador. Man har uträknat att Engelska Banken genom denna tillfälliga förstöring, har en årlig beneflce af en åttondedels procent af den nte - D<n r löpande sedelmassan. Herrarne täcktes ihågkomma, att ända till in på go.-talet minsta v a! euren af Engelska Banconoter var 5 Pd. Stelling, det vill säga emellan öp å 60 R;dr af våra BaneoRiksdalrar. Under den tid som utvexlingen af klingande mynt var inhiberad, utgjorde 1 Pd. Sterb noten minsta valenren. Hos oss funnos på 1750 och lyöoitalet, sedlar, motsvarande vårdet af två tredjedels lod silfver, och nu äga vi sedlar som icke åro värde mera än 3 sk. i silfver. Jag skulle tro att förstöringen hår, torde öfverstiga en åttondedels procent. Jag har försökt att beräkna den. Det vore för vidlöftigt att hår uppgöra caiculen; men resultatet deraf år när den i omlopp varande sedelstocken fördelas jernt på den tid al 80 år som sedelmynt cärculerat, att sedelrörelsecapitalet per medium motsvarat värdet af 20 millioner, af våra R:dr Banco transportsedlar. Efter den erfarenhet som man i England åger, skulle vår Bank på sedelförstöringen ägt en årlig benefice aföo.ooo R:dr, hvilket på 80 år skulle göra en summa af 4 millioner. ]VDn må då med skäl kunna fråga om ej realisation går och länge har gått.
Stånden äfven skola antaga den, och om Ridderskapet och Adeln önskar att få till verklig efterrättelse faststäldt, hvad Ståndet beslutat, så är det aldeles nödvändigt, att inbjudningen genast afgår, ty i annat fall är allt hopp derom förloradt. I öfrigt, och då jag tyckt mig höra, att Ridderskapets och Adelns, från de öfrige Ståndens, skiljaktiga beslut om 5:te punkten, angående räntornes nedsättande i Landtränterierne icke var uti den föreslagna inbjudningen omnämnd, får jag hos Herr Grefven och LandlMarskalken anhålla, att inbjudningen måtte utsträckas till alla de beslut Ridderskapet och Adeln rörande utlåningen fattat olika med hvad Utskottet föreslagit. Friherre Sprengtporten: Till svar å hvad Herr von Hartmansdorff anfört, ber 11 Den 8 Mars f. m. jag få erinra, att om ett Stånd antager inbjudningen och de öfrige icke, så uppstår en skiljaktighet, som fordrar ytterligare åtgärd af Utskottet, hvarigenom saken ovilkorligen fördröjes. Hans Excellence Herr Grefven och Landt Marskalken hemstälde, om 11 idde rskapet och Adeln behagade besluta de föreslagne inbjudningarne rörande Ridderskapets och Adelns i afseende på i:sta och 5:te punkterne fattade beslut. Ropades starka Ja, jemte några Nej. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att som, efter hvad Hans Excellence tyckt sig finna, Ja öfverröstat Nej, propositionen ansågs hafva blifvit af Ridderskapet och Adeln bifallen. Justerades 16 protocollsutdrag, innehållande Ridderskapets och Adelns i plenum den 5 dennes eftermiddagen fattade beslut» Justerades ett ProtocollsUtdrag för denne dag, innehållande Ridderskapets och Adelns i afseende å StatsUtskottets Utlåtande N:o fattade beslut.
Seglation, inskränkning i landtmäas frihet dertill , , , , , r , , , , , S — 95 4-6 b. 1 40 b. J 40 a. 4 40 b. i 40 Svar på återremiss , , , , , , , , 8 — 156 8 a. a. | 41 a. a. V’ 41 a. a. 4 41 a. a. 4 41 Seglations-Ordningen, se Tull-Författningarna. Selander, Adjunct; se Indragnings-Staten 6. Hufvudtitel Åttonde. V 40 a. i 49 b V 40 å. V 40 Svar på återremiss , , , , , , , , — 4 2 100 18 a. V 41 a. a. ji 40 a. a. i 41 a. 40 Seminarii-Föreståndare, arfvoden för; se Hufvudtitel Tionde. Seraphimer-Ordens-Gillet, se Anmälan 46» » » )> om talrikheten af dess tjenstemannapersonal; se Anmälan 2Q7. Silfversparre, Major; se Anmälan 52. Silfvertionde, Myntar elon och Slagskatt , se Stats-Verket, dess inkomster, ordinarie, sid 3. Siljans och Barkens Canal, se Aaslag för en gäng, g). Sillén af, Stats-Commissarie , om gratification för biträde åt Stats-Utskottet , , , , , —- 4 1 520 2 b. V 41 b. V 41 b. V* 41 b. V 41 Sikfors särne, upprensning af detn ; se anslag för en gäng, g). Sinnessjuke, anslag till Inrättningen för , vid 4 110 10 a. i 40 Fridhem , , , , , , . > 1 b y 40 b. V 40 b. V 40 Svar på återremiss , , , r , , , , 4 1 209 7 a. a.
Begagnande det initiativ, som gällande grundlagar har lagt i dess hand, inkom Const.Utsk. till RiksSt:n med ett förslag till förändring i Svenska folkets närvar, representationssätt. T vissa delai' af det afgifna förslaget, att fyrdelningen och likaså s j e I fs k r i f v e n h e t e n skulle upphöra, samt att åt de hittills orepresenterade en plats inom representationen skulle varda inrvrod, deri instämde samtliga RiksSt;n. Vid andia delar deremot gjordes flera högst väsendtliga anmärkntr. Den hufvudsakligaste bland dessa angick visserligen valsättet, i afseende på hvilket R. o. Ad., och jemte detta Stånd både Prester och Borgare förklarade, att valrättens utöfning borde ske ståndseller classvis, och icke, såsom Const.Utsk. det föreslog och BondeSt. det antog, med tillämpning af grundsatsen om samfällda val. Men andra också ganska maktpåliggande anmärkn:r gjordes på samma gång: om valbarhetens begränsning så väl inom stånd som inom valkrets; om en högre åldersoch en lägre fastighetscensus, såsom grund för valrätt; om representationens fördelning på tvänne kamrar, i stället för den föreslagna enkammaren; och ännu flera. Dessa de särskildta Ståndens mer eller mindre emot hvarandra stridiga gemensamma tankar ålåg det Const.Utsk. att, grundlagens tydliga föreskrift likmätigt, till ett helt utlåt, i möjligaste måtto sammanjemka, och om oförenliga skiljaktigheter förefunnos, skulle de samtidigt till RiksStlns behandlande anmälas. Detta försummade Const.Utsk., såsom dess segrande majoritet det uppgaf, på den grund att de båda principerna om samfällda val och om ståndsval ansågos vara båda tvänne så skarpa motsatser, att de fullkomligt uteslöto hvarandra, och tillika tvänne så bestämda hufvudsatser, att de under sig ordnade nästan alla |64 Den ig A p r i I f. m. andra i representationsförändringsförslaget innehållna prinei per.
I anledning af återremiss . — 8 — 135 — a. a. 21 Okt. a. a. 18 Okt. a. a. 21 Okt. a. a. 21 Okt. Kungsbacka Hamnbyggnads-bolag, b. 8 Apr. om nytt lån åt — 4 1 78 — b. 8 April å. 8 Apr. b. 11 April Svar på återremiss — 4 1 153 — a. a. 21 Juni a. a. 29 Juni a. a. 21 Juni a. a. 16 Juni Kungsgårdars förvaltning, berät1 telse om, se berättelse. — 32 ' — & W w CD 9 1-i S crq g 2» rr w ^ CO P g >■ fn cd 3 e o cd g: ££ X1 j» Riks-Ståndens Beslut. 3 p-i 3. CD 3 Sj pT Cg K. o CD Sr1 2 f? ct5 7* Ef 3' cnj 3. ^ 5 ö B pj Pj co CD u cd . a o CD • Cfq W co b" Ridd. o. .PresteBorgareBonden7<T siT Adeln. Ståndet. Ståndet. Ståndet. ~n7<7 ’§ Kungörelser, anslående af förteckning å sådana på kyrkodörren — 8 32 b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. b. 8 Febr. Kyrkoh et jente, se Orgelnist. Kyrkobyggnader, ang. medels anvisande till lån för — 4 1 75 b. 8 April å. 8 April b. 11 April b. 8 April Svar på återremiss — 4 1 154 a. a. 21 Juni a. a. 29 Juni a. a. 21 Juni a. a. 16 Juni Kyrkohemman i Halland, angående dispositionsoch jordäganderätts vinnande till dem — 4 1 130 b. 10 Juni b. 10 Juni b. 10 Juni 14 Juni Svar på återremiss — 4 1 222 a. a. 11 Aug. a. a. 9 Aug. a. a. 11 Aug. 1. b. 11 Aug.
Skrif v. N:o 275- skrifvaren eger tillsyn, dock med det undantag, som i 7 §. omnämnes. i3:o De Exemplar af HyresContract i Städerne, som Husegare innehafva, skrifvas på eller beläggas med Slämpladt Papper i förhållande till den betingade hyrans belopp, vid den i i3 §. utstakade påföljd; och vare Husegaren skyldig Contractet vid Mantalsskrifningen uppvisa, §. ii. Allmän tillsyn d Författningens efterlefnad. 1:0 Fiscaler, Krono-Åklagare och ChartasSigillatas-Ombudsmän skola vaka öfver denna Författnings efterlefnad, och brott deremot lagligen åtala. 2:0 Dervid ega de att njuta Vårt Nådiga hägn och beskydd till godo, samt skyndsam och kraftig handräckning hos Domare och öfriga Embetsman; och 3:o Finnas dessa Betjente ej fullgöra sina pligter, läte Vårt JustiticeCancellersEmbete med dem efter Lag och omständigheter förfara. §. 12. Domstol i mål; rörande Stämplade Pappersafgiften. Öfverträdelse af denna Författning profves och afdömes i den Rätt eller i det Embetsverk, der försnillningen eller förseelsen gjord eller Exp. Utsk. Förslag till und. Skrifv. A7.-o 275. i43 upptäckt är; men eger Verket eller Embetsmannen ingen Domsrätt, förvises målet till HäradsRätt å Landet, och i Städer till Kämnerseller RådstufvuRätt, der KämnersRätt ej finnes. Konungens Befallningshafvande och Consistorierne äro äfven behörige att döma öfver de förbrytelser, som emot denna Författning hos dem förekomma. Felar den, som sjelf Domare är, i hvad honom i sådan egenskap åligger, hörer målet till den ÖfverDomstol, under hvilken han lyder. Vill någon tilltala Chartse Sigillatae-Försäljningsmän för af dem begångna fel i och för denna befattning, anmäle sådant tillika hos den Myndighet, som har Försäljningsmannen förordnat.
Den i Alarin. 47 ”Svenska Folket är, sedan urminnes tider, tryckt ”af tunga bördor: fattigdomen är trög och lik”giltig, oell motser just derföre med ett passift ”begär all förändring, såsom en ljusnad på sin ”horizont.” Vidare heter det: ”och man måste ”med billighet, i detta tillstånd finna ursprun”get till den revolution, hvartill 1809 års politiska olycksställning blef medel, mera än den ”var ensam orsak.” Men ännu mer heter det: ”Månne det icke nu skulle vara en feg, en ”brottslig uraktlåtenhet, att fördölja liuru Sven”ska Folket på långt när icke, genom sista förändringen uti dess samhällsskick, vunnit den ”minsta lättnad eller förbättring i sin ställning?” Ytterligare: ”Och månne man inför samtid och ”efterverld kan ansvara för de följder, som kun”na beredas igenom en längre tystnad härutinnan?” Ännu heter det: ”Det synes vara ”billigt, örn Svenska Folkets Representanter en ”gång med allvar börja höja sin röst, för att ”för samhället fordra åtnjutandet af ett lyckli”gare tillstånd, långt före detta genom ett ba”ilndr ansvar dt tålamod förtjent.” Sist heter det: ”Det förhatliga af en förfluten olyckstid ”förglömmes snart, om den ej efterträdes af en ”bättre, och den Styrelse, sorn ifrån Folket ”icke undanrödjer lidandet, förblandas snart ”med dem som skapat det.” Jag vill ej framtränga i hela djupet af tankans möjlighet. Det ryser inom mig, om jag bär skulle uttrycka den. Men lika bestämdt, lika uppriktigt yttrar jag, att, om genom advokatorisk spitsfundighet dessa uttryck kunna tydas som likgiltiga, skall raan dock, med en enkel slutkonst, i dem finna en 48 Deri 1 Martii, saminanförning af 1809 års orsaker och gilladé händelser, med ett annat oss närmare tidehvarf; hvilken är grufligare, än att jag skulle kunna säga mera.
Hvad åter sjelfva frågan angår, synes den hufvudsakligen bero på upplösningen af det problem, huru man skall förena grundsatsen af Högsta Homaremagtens oberoende med den Samhällets fordran, att icke samma, magt skall utgöra en alldeles ocontrollerad och oförlättrelig del af Lagslcipningen. Om en man, som vid dess tillsättande ansetts värdig sin plats, sedermera icke skulle blifva det; om sjelfva säkerheten om besittningen skulle verka mera svaghet för frestelserna; om ändteligen ett fortsatt nekande att emottaga tjenstledighet skulle åt ålderdomsbräckligheterna gifva ett hufvudsakligt inflytande; om, under en sådan ställning, ingen utväg gåfves att skilja en eller flera sådana personer från deras befattning, skulle icke då en sådan Corps utgöra likasom en Status in Statu, och hvad blefve väl följden af en sådan sjelfständighet hos Embetsmän, som icke vore ansvariga för annat än uppenbara grofva förseelser? Man torde svara, att Konungen borde i sådant fall hafva rättighet entlediga dem. Jag vill icke neka, att det är mera tillfredställande att blifva dömd af sin Konung än sina likar, men jag frågar, hvad blifver i det fallet Domaremagtens oberoende? Huru i sådan händelse förekomma att icke den dömmande Magten blefve, i fall af missbruk, endast organ af den verkställande? Och vore väl alltid Domaren derföre säkrare om ett opartiskt bedömmände? Hvem svarar för, att icke en lömsk förtalare kunde i tysthet hos Regenten förklena 622 Riksdagen 1812. dess tänkesätt, när den icke kunde angripa dess gerningar, ock huru, i fall en sådan vunne förtroende, kunna förvara sig? Lagar åter göras icke blott för goda menniskor och förträffeliga Regenter, men för de elaka, för dem, som svaghet eller egenvilja skulle förleda till afvägar.
Den 27 Juni 1885 öfyerraskade Aftonbladet sina läsare med den sensationella nyheten, att kolossala försnillningar af brän-vin upptäckts vid vissa sm&amp;ländska brännerier. Af notisen framgick för den ej allt för uppmärksamme läsaren, att förtjensten att hafva gjort denna vigtiga upptäckt tillkom chefen för kontrolloch justeringsbyrån kanslirådet L. A. Forssman. Och var detta det » Sesam öppna dig *, som för kanslirådet Forssman slog upp på vid gafvel dörrarne till maktens och ärans tempel. Då jag sedan sett, huru hr Forsman skickligt förstått att begagna sig af den en gång väl anlagda reklamen, huru han lyfts fr&amp;n pinne till pinne på lyckans stege, huru han synts blott behöfva sträcka ut handen efter statsrådsfullmakten, som bagrade deruppe på stegens spets — då har jag alltid gjort mig den frågan, om ej ändå Värendsbygden kan vara stolt öfver Att med sina söners välstånd som insats hafva fått köpa denna lysande karrier. Och då jag fick höra den uppseendeväckande nyheten om revolverskottet i Norstedt® k a palatset på kungahögtidsdagen, hvil-ket skott stäckte höghetsdrömmarna, då undrade jag, om ej detta skott skulle genljuda med en egendomlig klang nere i Värend. Ur Dagvu Krönika. 7Som en Nemesis har den vissheten städse förföljt vederbö rande, att försnillningar i alla tider egt och måste bafva egt rum vid flere eller iärre brännerier, ty de hafva icke kunn&amp;t vara okunniga om det absolut otillfredställande i samtliga de tillämpade kontrollsystemen. Denna visshet fick den siste inne-hafvaren af chefskapet för kontrollverket i arf af sin företrädare, och den tycktes icke hafva tryckt honom särdeles hårdt — ända till den dag, då han fann, att han ej borde nöja sig med en byråchefs lugna men icke alltför mycket bemärkta ställning. Det var då han genom dugliga medhjelpare lät på grund af åter gjord anmälan anställa de undersökningar, som ledde till de sorglustiga s. k. bränvinsmålen i Småland.
Saa er da ogsaa 7mn gaaet bort, - Kkedsen bliver mindre og mindre af de rigt begavede Kvinder, der i Begyndelseii af Syttizlmeiie tog det kraftige Tag for Vzekkelseii af adel Skjmhedsaus og national I d r a t paa det kvindelige Hamdarbejdes Omrnade i Sverige. Men det er inere end » En af Kredsen&gt;, som vi savne i hende - det er selve Laaset i Kjoeden, selve Kjernekraften, den kunstneriske Kjernelcraft i Bevoegelsen, som med H m a Winge har forladt os. Vistnok havde huu allerede forlndt os, f m Dsden for dtid bermede os hende. - Sygdommen, den ubmharlige, havde voldsomt og under heftig Modstand fra den kraftige Vilje og den lynklare Intelligens revet hende Pensleii, Blynnten og Naaleii ud af Haanden og sagt sit strenge: 8Hertil - .og ikke lavnger D; men der var dog - saa forunderlig seig er Menneskehjertets Tro paa, nt vore Veje ogsan mae voere Guds Veje - der var dog dtid et Haab, saalrenge der var Liv; nu er det slukket, og derfor skal vi ydrnygt tnlrke; thi dermed er hendes Lidelses Boeger tsmt og Befrielsens Time slagen.
Men jag vill återkomma till frågan om bostad för depart. cheferne. Hvilken olägenhet har man väl nu försport deraf, att statssecreterarne icke bo der expeditionerne eller bureauernes runi äro? Aldrig har åtminstone jag förmärkt någon sådan under snart 45 års tjenstetid i hufvudstaden. Den som vill tala vid en föredragande, kan likaså väl göra det, om han bor i ett enskildt hus, som om han bor i ett Kronan tillhörigt, eller i ett af henne byrdt. Men säkert är, att det skulle medföra ganska dryga utgifter för statsverket, om depart.cheferne skulle bestås rum af Kronan; ty beständiga förändringar och reparationer vore den säkra följden, och den sparsamhet vid sådana förändringar och reparationer kommer väl sist i fråga, hvilken den enskilde kan iakttaga. I följd af hvad jag nu anfört, tillstyrker jag vördsamt, att de arne Statsministrarnes löner förblifva vid hvad de nu äro; dock så, att, enär Just.Statsministers-embetet nu mera, sedan denne Minister icke blifver ordför. i Högsta Domstolen och således får en mera inskränkt verkningskrets, lönen för detta embete, vid nuvar. innehafvarens afgång, nedsättes till lika belopp med de öfrige Statsrådens, för hvilka alla, utan afseende på om de äro depart.chefer eller icke, lika lön bör äga rum, emedan en depart chef, som genom mycket arbete fått en försvagad arbetsförmåga, då kan lemna föredragningen åt en verksammare och bibehållas i Conseljen såsom rådslående Statsråd. Härvid får jag tillägga: Sällan äro partiella lönetillöknirigar på sitt rälta ställe. Aflöningsverket för Statens embetsoch tjenstemän bör stå i ett riktigt förhållande; deri bör vara ett sysleme, så att somlige icke äro blottställde för nöd, och andre deremot simma i öfverflöd.
5 Kr igs-hofrätten, Justitie-kanslers-embetet och Konungens Högste Domstol fått i ämnet sig yttra, öfverlemnats till handläggning af en den 23 Jan. 1846 i nåder tillförordnad kommitté för krigslagarnes omarbetning samt att uti en vid sist hällne riksdag afgifven motion hemställts, att Rikets Ständer skulle till Kongl. Majrt i underdånighet frambära deras und. önskan, att prygelstralfet mätte afskalfas, men att denna motion blifvit af Lag-samt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten, uti Betänkandet N:o 17, som af tre Riksstånd bifallits, afstyrkt, på den grund, att omförmakle kommitté, derest prygelstraffet funnes utan skada för krigsdisciplinen kunna afskaffas, förmodats icke underlåta att uti afgifvande förslag till ny krigslag härutinnan tillvägabringa nödig förändring och alt, vid sådant förhållande, den af motionären föreslagne åtgärd icke ansetts lämplig. Då Utskotten dela de åsigter, som sålunda af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskotten vid sislhållne riksdag blifvit yttrade, och Utskotten jemväl anse det höra anlagas, att frågan om andra extrajudiciela bestraffningars lämplighet och behöflighet jemväl kommer att af nämnde kommitté tagas under öfvervägande, få Utskotten vördsamligen tillstyrka, att omförmälde motioner icke må lill någon Rikets Ständers åtgärd föranleda. Stockholm den 19 Augusti 1851. Reservation: af herr Winge. Ank. till Exp. Ulsk. d. 19 Aug. 1851, kl. 10 f. nr. Utlåtande, i anledning af väckt motion om upphäfvande af Kongl. Resolutionen den 13 November 1747, angående förbud för vissa socknar inom Dalarne att till annan än Stora Kopparbergs Bergslag afyttra timmer. Uti ett till Hederv.