Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M:t i Nåder föreslagit Rikets Ständer att besluta, det, såsom hufvud-ränte-persedlar inom Skaraborgs län, måtte bestämmas: spanmål, smör och dagsverken, att bibehållas vid sina nuvarande belopp med blott sådane jemkningar, som vore en följd af i allmänhet stadgade grnnder, och alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, men att denna förenkling af grundräntorna skulle i öfverensstämmelse med i allmänhet stadgade grunder gå uti verkställighet först sedan vederbörande skattdragande uti länet derom i behörig ordning till E. K. M:t ingått med underdånig anhållan. På de skäl Rikets Ständer här ofvan i underdånighet anfört mot bifall till E. K. M:ts Nådiga framställning derom, att ifrågavarande ränte-förenkling tillsvidare icke måtte för Upsala län tillämpas, hafva Rikets Ständer, för sin del, beslutat, att den förenkling af grundräntorna, som för Skaraborgs län kan finnas lämplig, må definitivt bestämmas och således utan invånarnes i länet vidare börande bringas till verkställighet. Beträffande sättet för ränte-förenklingens utförande i detta län hafva Rikets Ständer, i öfverensstämmelse med hvad ofvan blifvit yttradt angående dagsverken, samt för öfrigt med hvad den Nådiga Propositionen innehåller, för sin del beslutat, att, Expeditions-Utskotlets Förslag till underd. Skrifvelse, A’;o {03. 205 l:o. Såsom hufvud-ränte-persedlar för Skaraborgs län bestämmas spanmäl och smör, hvilka bibehållas med blott sådane jemkningar, som kunna blifva en följd af i allmänhet stadgade grunder; 2:o. Alla öfriga nuvarande uti jordeboksoch hemmantalseller ordinarie räntan inbegripne persedlar förvandlas till bestämd penninge-ränta, att, jemte de till penningar förvandlade bråktalen och nuvarande skattetileln penningar, utgå enligt i allmänhet stadgade grunder. Kronobergs Ian.
Då jag på f. m. instämde med motionären i fråga om valet af åtgärder, för att besätta TäxeringsKömiléen på ett sätt, att den kunde upfylla sitt ändamål och beskatta hvarje medborgare i mån af hans inkomster, så tror jag mig hafva tillräckligt tillkännagifva och uttalat mina åsigter om brislfälligheten af det nuvar:de beskattningssättet. Om jag således i alla afseenden delar motionärens åsigt örn bristfälligheterna uti den nuvar:de Bevilln:s-Förordn:n, så kan jag likväl icke instämma deri, att en skattskyldig, för att vinna rättelse uti Taxerings-Komitéens beslut skall åläggas skyldighet, att upvisa sina böcker. Jag delar Utsk:s åsigt i detta hänseende, ty ett sådant medel att bevisa taxeringens oriktighet skulle kunna menligt inverka på den Handlandes kredit. Det är väl en sanning, att en Handlande icke bör fördölja sitt tillstånd, men lill den grad kan man icke begära att lian skall gå öppet tillväga, att han skulle upvisa sina böcker och såmedelst för hela verlden bekantgöra sina affärsförhållanden. Jag kan således i detta afseende icke dela motionärens tanka, och anser mig pligtig att såsom jurist tillkännagifva denna min åsigt. Hr Prytz, Lars Adolf: Jag anser mig skyldig, såsom ledamot af Bevilln.Utsk., att, i anledn. af Hr Hjärnes adress till någon af Ulsk:s ledamöter, med några ord åtminstone besvara Hr Hjärnes yttrande. Jag var icke nårvar:de då Hr Hjärne hade ordet och kan således icke, i afseende på livad han sagt, söka till att afgifva något svar, men i afseende på Hr Hjärnes yttrande kan jag förklara, alt denna, likasom hvarje annan motion, blifvit inom Utsk. ganska allvarligt behandlad. Hr Hjärne tyckes befara, att Utsk. har allt för litet ansträngt den förmåga, som kunde finnas inom Utsk., men jag får försäkra, att Utsk. ganska mycket ansträngt sin förmåga.
Jag antager i detta fall sex månader af det skäl, att 0111 t. o. m. endast två månader örn året medgåfves, så tror jag, att brännvinsbrännarena skulle anstränga sig tillräckligt, för att under denna korta tid tillverka ett alltför öfverflödigt qvantum brännvin, och att de deremot under sex månader ej skulle tillverka mycket mera brännvin, än under ire, men göia det med större fördel för sig sjelfva, och jag tinner således inga tillräckliga skäl vara för handen alt inskränka tiden till tre månader. Skulle R. o. Ad. godkänna denna åsigt och antaga BondeStls beslut, så är frågan derigenom afgjord, utan att någon votering derom i förstärkt Utsk. behöfves. Då emedlertid frågan om formen blifvit väckt, så får jag nu yttra den öfvertygelse, att denna fråga hvarken kan gå till förstärkt StatsUlsk. eller förstärkt Bevilln.Utsk. För att kunna gå tiil förs t ä i k t StatsUtsk borde den vara en bevillningsfråga, hvilket den uppenbarligen icke är. Grundlagen föreskrifver i y3 §:n Riksd.- Ordn., om jag ej missminner mig, att det Utsk., af hvilket frågan blifvit behandlad, skall förstärkas. Nu har frågan blifvit behandlad af sammansatta Bevilln.- och Ekon.Utskotten. Att ingen förstärkning af dessa begge Utsk. bör äga runi, på sådant sätt, att dessa Utsk. kunna behandla saken med B. St:s rätt, synes mig helt enkelt såsom en följd deraf, att en tillökning med sex personer af hvarje Stånd i sådant fall skulle gifva ett Utsk. rättighet alt besluta med R. Sits ratt, då det förut endast ägt rättighet att framställa sin lanke i ämnet. Jag tror således, att endast ett af Utsktn borde förstärkas, men att, om en sådan förstärkning skulle äga rum, det då måtte blifva Ekon.Utsk., som förstärkes, emedan denna fråga ej är af bevillnfsutan helt och hållet af ekonomisk natur och emedan frågan måste behandlas af det Utsk., hvartill densamma, enligt sin natur, hör Jag anhåller emedlertid om Hr Frih. o.
Jag hade icke en aning om, att det snarare fans godt om kopior – till och med dåliga – i stora verlden. Jag var så oskyldig – eller så dum. Man vore icke hälften så lycklig i sin barndom, om man då kände vuxna personers vanmagt och alltings ovaraktighet. Antingen man tryggar sig till dem som stöd, eller blickar upp till dem med bäfvan, är man öfvertygad om deras magt. Hvem har ej som vuxen lett åt detta likt en trollformel begagnade uttryck: »jag skall säga åt far», eller: »jag skall säga åt mor». I barndomen bekymrar man sig föga om religionen och Gud; man behöfver honom icke, allt är hjelpt när man bara »säger till far». När man hunnit till mognare ålder, när man ser icke blott sin egen oförmåga utan hur allt och alla måste böja sig för allherrskaren: tiden, sjukdomen, döden – när vi se hur allt vexlar, försvagas, förstöres – hur intet som menskligt är kan vara af fullkomlig trygghet och varaktighet, då griper oss en känsla af öfvergifvenhet och osäkerhet och då griper oss också behofvet af ett högre, mäktigare, varaktigare väsende. Det är då, när vi se allt menskligt glida undan, som vi behöfva en säkrare grund för hopp och tro än menskliga individer. Den 25 okt. 1882 hade Hör–Hörby-banan öppnats; det var som om denna tilldragelse också öppnat Victoria Benedictsson en ginväg till den yttre verlden, dit hon hade beslutat att gräfva sig fram. Att hon kände det så framgår af grundtonen i det poem, hon egnade tilldragelsen i ortens tidning. Vid Hör–Hörby jernvägens öppnande. Stilla och flärdlöst har bandet knutits fast till det vidsträckta jernvägsnät. Genom den bygd som af fliten brutits samfärdslinien går trygg och rät. Jernfålen frustar och ångan sjuder, svänger i hvirflar mot himlen opp; gälla signalen kring nejden ljuder käck som ett jublande framtidshopp. Väcker väl genljud i månget sinne tänder den slumrande vandringslust. Hemmet dock lefver i troget minne – saknadt och älskadt – på fjerran kust.
Och om jag icke allt för mycket misstager mig, har förhandlingarne vid sistförflutna"riksmöte, synnerligast med hänseende till de påföljder, de i framtiden komma att ega, närmat tidpunkten, då R. Stilkomma att blifva, hvad de nu, de fakto, icke äro —, Svenska folkets representanter. Efter att endast i förbigående hafva vidrört detta ämne, öfvergår jag till Hr Gr. Björnstjernas motion, hvilken jag i allo ogillar. Grefvens yrkande är egentl. tvefaldigt. Hr Gr:n vill, såsom grund för R. o.rAd:s utöfvande af sin representations rätt, införa examen (student-examen) och förmögenhets-census. Hvad examen angår, så skulle detta villkor möjligen haft något skäl för sig, för cirka 100 år tillbaka. Under närvarande tidpunkt har det varit nedslående förnimma, att en ledamot inom detta hus kunnat anse möjligt, att någon, här säte och stämma tagande, riddersman skulle, hvad bildningen angår, vara så qvalificerad, att han icke egde de kunskaper, som studentexamen innefattar. Skulle detta vara fallet, är jag öfvertygad att förhållandet så icke är med någon fattig, till nödig omtanka tvungen adelsman, utan med någon af de rike. Men för dem^öpnar Hr Gr. Björnstjerna riddarhusets dörrar, med stödhaf deras egande vigt på förmögenhetens vågskål. Hvad förmögenhetscensusen i och för sig sjelf angår, finner jag densamma både förhatlig och fördömlig. Hr Gr:n anför, såsom skäl för dess antagande, 382 Den November f. lil. den slags profkarta på olika sätt för valrättens tillgodonjutande, som, eldigt min förmening, till föga fromma i framtiden blifvit tillvägabragt inom ett annat Riksstånd. Sjelfskrifvenlieten inom K. o. Ad. har sitt upliof från våra stamfäders förtjenster, och som sådan kan den åtminstone hafva det goda med sig, som det till efterdöme manande minnet af förfädrens handlingar medför.
Det är derför lätt att inse att det nuvarande antalet lärotimmar, 16 i veckan, är otillräckligt; synnerligast som fruntimmer numera ega rättighet att söka vissa organistplatser och följaktligen måste hafva undervisning äfven på piano; hvartill kommer, att mången obemedlad qvinna erhåller i denna lärdom ett kapital, hvaraf hon, genom lektioners gifvande, kan draga ränta och derigenom hafva en säker bergning. Det är hufvudsakligen för att i Piano-klassen kunna intaga ett större antal fruntimmers-elever, som jag föreslår, en tillökning i denna klass’ lärotider med 10 timmar i veckan, samt en tillökning i lärarens årliga lön, motsvarande den tillökta lärotiden med H:dr 1,000: — Klassen för Blås-instrumenter har sig endast tilldelad 12 undervisningstimmar i veckan. Under klassens femåriga tillvaro har det visat sig, att om ock denna undervisningstid möjligen kunnat vara tillräcklig för utbildandet af de elever, som behöfvas i Akademiens orkester, så blir denna tid allt för otillräcklig, sedan den omständigheten inträffat, och sorn alltid måste inträffa, att personer, som ämna söka plats såsom musikdirektörer vid regementena, önska att vid Akademien genomgå så väl en praktisk som theoretisk kurs i tonkonsten. Elevernas antal i denna klass har sällan varit under 24, men oftast omkring 30, hvadan hvarje elev ej skulle erhållit mera än omkring högst en half timmas undervisning i veckan, ifall Akademien icke vore så lycklig att ega en lärare i denna klass, som kan uppoffra 24 å 30 timmar i veckan för undervisningen, hvartill kommer den omständigheten, att samme lärare eger förmåga att meddela undervisning på alla blåsinstrumenter, hvilket numera är så sällsynt att, då han lemnar sin plats, troligen ingen finnes, som kan efterträda honom, utan torde lärotimmarne komma att fördelas på flere lärare för olika instrumenter. Då man vet att, med undantag af regementena, ingen skola finnes för blåsinstrumenter, och hvad särskilt angår oboe, fagott och valdhorn, Transport R;dr 1,000; — Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862.
mer hvad som är förmånligt för honom än hvad som är sant. När fröken Julie framkastar den förmodan att alla i de lägre klasserna känna trycket ofvanifrån så tungt, så håller Jean med naturligtvis, efter som det är hans afsigt att vinna sympati, men han korrigerar strax sitt yttrande, när han inser det fördelaktiga i att skilja sig från hopen. Utom i det att Jean nu är en stigande, står han öfver fröken Julie i det att han är en man. Könsligt är han aristokraten genom sin manliga styrka, sina finare utvecklade sinnen, och sin förmåga af initiativ. Hans underlägsenhet består mest i den tillfälliga sociala miliö i hvilkenhan lefver och som han troligen kan lägga af med betjentrocken. Slafsinnet yttrar sig i hans vördnad för grefven (stöflarna), och hans religiösa öfvertro; ren af den högre plats dit han sträfvar; och men han vördar grefven mera såsom innehafvadenna vördnad sitter ännu qvar, när han eröfrat dottern i huset och sett hur intigt det sköna skalet var. tror jag icke kan uppstå mellan två själar af så olika halt, och derför låter jag fröken Julies kärlek diktas af henne såsom skyddande eller Något kärleksförhållande i »högre» mening urskuldande; och Jean låter jag förmoda, att en hans kärlek skulle kunna uppstå, under andra hans sociala förhållanden. Jag tänker det är väl XVI med kärleken som med hyacinten, som skall slå rötter i mörkret innan den kan skjuta en stark blomma. Här ränner den upp och går i blom och frö med en gång, och derför dör växten så fort. osjelfständighet, slöhet, förvärfvad framför spistäckmantlar och syndabockar. Hon går till kyrkan för att lätt och vigt på Jesus aflassa sina Kristin slutligen är en qvinlig slaf, full af elden, fullproppad med moral och religion såsom husstölder och intaga en ny laddning skuldlöshet. För öfrigt är hon biperson och derför skizzerad med afsigt såsom jag gjort med presten och läkaren i »Fadern», emedan jag just ville ha allvinsialläkare äro som mest. Och att dessa mina att alldagsmenniskor äro i viss mån abstrakta i utöfvandet af sitt yrke, det vill säga osjelfstän
1809: Riksens Ständer skola wid hwarje Riksdag förordna en för lag-kunskap och utmärkt redlighet känd Man, at, såsom Deras Ombud, efter den Instruction de för honom komma at utfärda, hafwa tilsyn öfwer Lagarnes efterlefnad af Domare och Embetsmän samt at wid wederbörliga Domstolar i laga ordning tiltala dem, som uti sine Embetens utöfning af wäld, mannamon eller annan orsak någon olaglighet begå, eller underlåta at sine Embetspligter behörigen fullgöra. Tre ledamöter av högsta domstolen och en av regeringsrättens lagfarna ledamöter skola tillsammans utgöra Konungens lagråd. Lagrådet tillkommer att avgiva utlåtande över de förslag till stiftande, upphävande, ändring eller förklaring av lagar eller författningar, vilka för sådant ändamål bliva av Konungen överlämnade. Där så prövas nödigt, må Konungen för visst ärende till ledamot av lagrådet ytterligare förordna en för insikt, erfarenhet och redlighet känd person. Denna regeringsform samt rikets övriga grundlagar kunna icke ändras eller upphävas, utan genom Konungens och två riksdagars beslut. Då riksdagen hos Konungen anmält sitt beslut i grundlagsfråga, skall Konungen, därest beslutet innefattar bifall till ett av Honom framlagt förslag, förrän riksdagen åtskilts, låta sålunda beslutad grundlagsändring genom allmän kungörelse utfärda; och skall Konungens beslut härom meddelas riksdagen genom öppet brev, som i vardera kammaren samtidigt uppläses av en statsrådets ledamot, den Konungen därtill förordnat. Antager riksdagen ett inom densamma väckt grundlagsförslag, inhämte Konungen hela statsrådets tankar i ämnet och låte, där Han till förslaget samtycker, det tillkännagiva genom kungörelse och öppet brev inom tid och på sätt nyss sagts. Lagtima Riksdag kan ej utan egen begäran upplösas förr än den varit fyra månader tillsammans, derest icke Konungen, såsom i riksdagsordningen sägs, förordnar om nya val till båda Kamrarne eller den ena af dem, i hvilka fall Riksdagen skall, med bibehållande af sin egenskap utaf lagtima, sammanträda å den tid inom tre månader från det Riksdagen blef upplöst, som Konungen bestämmer, samt må ej vidare af Konungen upplösas förr än efter fyra månader från det senare sammanträdets början.
Friherre Cederström_, Jacobj uppläste följande Utdrag af Protocollet, hållet hos Fullmägtige i Riksens Ständers Banque den 3 Januarii 1818. S. D. Till följe af Riksens Ständers BancoUtskotts under denna dag meddeldte Förord - jDen g Januarii. 549 nande, äger Banquens, uti Götha CanalDirection, deltagande Ombud, AdvocatFiscalen N. R. Kruse, att vid den Bolagsstämma, som med Canal-Bolagets Interessenter blifvit till den n innevarande Månad utsatt, tillfråga Bolaget, huruvida, sedan Götha CanalDiscontVerks Creditiv på Banquen nu mera befinnes till fullo begagnadt, men Verkets Åssignationer derutöfver bland Allmänheten utelöpande, hvilka, i brist af Fond till deras inlösen, utaf Banquen Blifvit afviste; Bolaget nu vore sinnadt, samt sålunda beredt och i tillfälle vidtaga sådana medel och utvägar, hvarmedelst deåDiscontVerkets sida ingångne förbindelser, genom Bolagets försorg, må varda behörigen uppfyllde; och, såsom en följd deraf, Discont-rörelsen återbringas uti sitt förra skick, till begagnande för Bolagets räkning under den octrojerade tiden, enligt de till grund derför, utfärdade Reglementen: med förklarande tillika, att derest Bolaget saknade utväg dertill, sådant borde utan allt uppehåll tillkännagifvas, emedan den vesändtliga rubbning uti de allmänna Låne-anstalterne, som derigenom skulle uppstå, ofelbart komma att inflyta uppå den Reglering, hvilken, i följd af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, om allmänna Penningerörelsen och Myntvärdets upprätthållande, hos Rikets nu församlade Ständer är under öfvervägande: Och skulle Utdrag af Protocollet härom till Banquens Ombud expedieras. År och dag som förr skrifvit står. Efter Befallning Vidim. G. Hullt. C. A. Warberg. 550 Deri g Januarii. Hvarefter Friherre Cederström munteligen yltrade:
Äfven jag delar samma åsigt som den siste värde talaren, och tror att, om betänk, återremitteras, så kommer det åsyftade ändamålet att förfelas. §:n är redan tillstyrkt af 2:ne Riksstånd och blir således om den af R. o. Ad. bifalles, R. St:s beslut; återremitteras §:n , så måste Utsk. inkomma med ett nytt utlåt, i della afseende, och då kunde ändamålet förfelas. Jag tillstyrker bifall. Hr von Hartmansdorff: Jag har till Borgrarne räknat 2:ne Magistratsperson^- emedan sädane af grundlagen dit hänföras, alldenstund 2:ne ledamöter af Stockholms magistral alltid höra såsom R. o. Ad. vet till riksdagsmän af BorgareSt. Jag finner mig således ingalunda vederlagd af Gr. Gyldenstolpe^ anmärka. Skulle det åter förhålla sig så som Hr Aminoff säger, att en återremiss skulle kunna medföra en sämre § än den nu föreslagna, då afstår jag visserligen från milt yrkande men icke derföre att förslaget är riktigt sådant det af Utsk. blifvit upgjordt. Skulle likväl förevar, stadganden vara något bättre än det hittills gällande, och man understundom bör vara nöjd, om man icke alldeles, utan något så när, får det rätta fram, så kan man måhända antaga närvar, förslag emedan det är af dylik approximatif beskaffenhet. Då nu II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. bifölle ifrågavar. § ropades starka ja, blandade med några nej, hvarefter II. Ex. förklarade det han funnit ja öfvervägande. § 120. Underl. Ridd.Sekret, tillkännagaf att Presteoch BondeSbn bifallit denna §. Den 16 Maj. 499 Hr Aminoff: Den erinran jag tillförene gjort om att vissa §§ måtte indelas i mom:r, får jag äfven nu vid denna § förnya. R. o. Ad. biföll ifrågavar. §. § 121. Sedan underl.
Det torde dessutom behjertas att Centralinstitutets Elever sakna all uppmuntran, om ej anslag finnes tili löner för Gymnastiske Lärare vid Gyinnasierne och Skolorne. På dessa grunder vågar jag anhålla om åferremiss af Betänkandet. N:0 7. Herr Lefren, Jöhan Pehr i Mig synes att Herr Lennings, från Utskottets pluralitet afvikande tanka är ganska rigtig. Han föreslår att Riksens Stander i Deit 2 i Maji e. iii. underdånighet skulle begära, att ett nytt Reglemente för Judarne mätte blifva utfärdadfc Och att i detsamma alla sedan nu varande Reglementes datum Utkomne serskildte stadganden rörande Judarties rättigheter och skyll digheter deri borde intagas. Hvar och en lärer finna, att denna grundsats är högst ändamålsenlig och borde gälla för all Lagstiftning. Om den blifvit följd sedan Konung Carl X:s tid, så hade vi nu ej en så ofantlig mängd Osammanhängande spridde Författningar* att föga någon Tjensteman finnes, sorn med visshet kan påstå att han känner de föreskrifter, sorn för dess befattning äro gällande, Bevis derpå att spridda Författningar äfven i förevarande fall förorsakat misstag behöfva Vi ej söka längre än i sjelfva motionen, sorn påkallat Betänkandet, emedan Motionären ej känt den af Utskottet citerade Förordning, sorn berättigar Judarne att begagna Svenskt Tjenstefolk. jag anhåller om återremiss och att des^ Sa mina anmärkningar må, i händelse den med» gifves, få densamma åtfölja» Nto §* Grefve Gyllenborg, Johan Henning: Det har stundom intråffadt att, genom remiss till obehörigt Utkott, mål blifvit hoS Riksens Ständer anmälte i annan egenskap, än de rätteligen bordt framställas, och sådant äf äfven förhållandet med de flere Motioner i'Den 21 Maji e. ih. af Riksdagsman i Hedersvärda BondeStåndeL i afseende på afskaffände af de mängfalldige ArbetsCommenderingar, hvarmed Landet nu besväras.
N:o 147, med anhållan om Preste-Ståndets utlåtande angående Utskottets Betänkande N:o 112, i fråga om uppliäfvande af Kongl. Förordningen den 19 Augusti 1762 m. m. S. D. Då nu ånyo föredrogs Allmänna Besvärsoch Ekonomi-UtskotteCs åen 7 dennes, på bordet lagde Utlåtande N:o lil, i anledning af anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 64, angående Bergs-Collegii upplösning och dess förändring lill en Bergs-Vetenskaps-acaaemi, gillade Ridderskapet och Adeln det yttrande af Utskottet, hvarigenom nämnde Collegii förändring lill en Bergs-Vetenskaps-Academi afstyrkes, men beslöt, alt, i stället för den af Utskottet föreslagna underdåniga önskan till Kongl. Maj:t om Bergs-Collegii upphörande, Rikets Ständer böra uti underdånig skrifvelse lill Kongl. Maj: t anmäla alt: ”Sorn Rikets Ständer förmena, att de ärenden, som nu ”handläggas af Bergs-Collegium, skulle, på ett enklare och mindre kostsamt "sätt, kunna förvaltas, så anhålla Rikets Ständer i underdånighet, att Kongl. ”Majit måtte vid nästa Riksdag aflåta Nådig Proposition om Collegii indrag ning och det sätt, hvarpå de göromål, som hittills ålegat Bergs-Collegium, ”hädanefter böra bestridas;” och skulle de Öfriga respective Riks-Slånden vänligen inbjudas att i detta beslut sig med Ridderskapet och Adeln förena. Från II ö g v ö r d. Preste-Standet. S. D. Föredrogos ånyo Constitutions-Utskottets följande memorial: N:o 51, angående återremiss af Utskottets memorial N:o 33. Lades till handlingarna. N:o 52, med föreslående af ett tillägg i 47 §. Regerings-formen. Antogs, såsom hvilande till grundlagsenlig behandling vid nästa Riksdag, enligt 56 §. Regerings-Formem 792 Fröt.
Om Stats - Lontolret är Igro i Marsbehösde til lliverse ^it^uiller en Summa af'R:d. !25>ooo: utgörande beloppet af Vacauce-medel, svin ickel/ö?-' ^ an Den 2 Mars. gZ än den r Julli inflyta; Om wid samma lid Riksgälds-Lomoirc-t icke agde stående boncl och redan hade begagnat Dimont-rättigheten i Landen, sä skulle 8tgt8'6ontoiret gifwa anwisningar pä ^ af berörde Vacanee-medel. Statens ^reäitorer, wande at Utan nägon valuta wänta pä betalning, skulle säkerligen lika litet som öfrige Rikets Jnwänare finna något wadeligt deruti, at Fordringsägare, i stället för blotta rät» liqheten at aolieitera, agde i sin hand er vocument af fullkomlig säkerhet. Wil man (ehuru det icke warit min tanka) til imitation af England, lata l^anHnen mot dehe in» wisningar, som altiv ffulle wara pä kort tid och aldrig öfwerstiga ec wihr KxcrLclt belopp, lemna Bancosedlar, sa wore risguen deraf ingen, och ekKLwn långt ifrän sa stadelrg, som genom stående Bancolän, hwars äterbetalande ankommer pä lang tid. Jag fragar: om nägon stulle fa walsa, at elvera blifwa betald efter 2, z, 4 a 6 mannder i reelt mynt, som icke i wärde nedfallit, eiler at con. tant njuta pappersmynt, som emot silfwer cliffererar til 20 — ZO PI oLent och deröfwer, hwilketdera alternativet skulle han preferera? Swaret pä denna fraga uplöser, om min plan med dertil hörande, någon gang behöflige, anticrpationer är wädeligare än Sedelstockens ytterliga» re förökande. At til alla kände utgifter tilgängar äro up» ragne, beswarar alt hwad för öfrigt anföres om Sjette Bandet.