Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Rike: den enda, som utan afseende pä födelse-ort eller härkomst, upptager i sitt sköte Enkan och den faderlösa: den enda, derifrån alla Landsorter den blygsamma fattigdomm kan finna en tillflykt efter härda mistöden och trösta sig öfwer saknaden af förra dagars wälständ: den enda, som, öfwergifwcn at alt annat biständ, ännu tror sig wara trygg af ett ärofullt namn och gamla tillfredsställande minnen. Tillät, att denna wördnadswärda lemning af Sweriges högtwördade Drottningar, ma genom Eders Kongl. Majus ädelmod upprättas utur sitt förfall och bibehällas för en tillkommande tid i sin ursprungliga »välgörande kraft: tillät, akt de fattigas förböner och walsignelser frän denna deras trygLade fristad, ma blanda Eders Kongl. Masitö namn med nZs Den 6 Julli. med de afgängna Wälgörarinnors och pä sitt fakt wittna, huru Eders Kongl. Maj:t icke blott skapar Sin tids sällhet, utan ock upplifwar be förfiurnas» Directionen hoppas altsa winna bifall till betz underdåniga ansökning: och skulle än, mot all förmodan Eders Kongl. Maju aga wigtigare orsaker att den förwägra eller uppskjuta, sa wägar ändock Directionen, med förtröstan till Eders Kongl. Masts wishet och Nåd, innesiuta merberörbe FattighusInrättning Uti Eders Kongl. Majus synnerliga Faderliga ätanka, hwilken icke lärer sakna utwagar och medel alt upprätthålla och beskydda hwad Dess Höga Förfäder grundlagdt. Directionen anhäver underdanigst att fa i Eders Kongl. Majus Nåd wara innesluten, och framhärdar med djupaste undersatliga wördnad, trohet och nit Stormägtigste Allernädigste Kouung Eders Kongl. Majus uuberd. tkoplikugste tjenare och undersåtare, trolle Wa c trimester. OllstLk /^sxlunst.
Brefvet den 4 Maj 1850, i nåder stadgadt, alt aflöningen tili poliskammarens embetsoch tjenstemän samt till polisoch nattbevakningspersonalen, äfvensom pensionerna till befälet vid f. d. nattbevaknings-korpsen skulle redovisas pä samma sätt, som för aflöningar åt embetsoch tjenstemän i allmänhet vore öfiigt, nemligen att vederbörandes qvittenser dera, i behörig ordning meddelade, för redovisningen aiisågos lillly llestgörande; att de till belöningar för upptäckter af brott samt för uppsigt å misstänkte personer bestämde 5,000 R:dr tingo till högst en fjerdedel i sender utqvitteras af Polismästaren och af honom vid förefallande behof utbetalas, hvarefter neli sedan Öfverståthållare!! om utbetalningarnes beskaffenhet och ändamål erhållit upplysning och samma utbetalningar godkänt, dessa medel, utan vidare specifikation, i räkenskaperna affördes, med anteckning: »till af Öfverståthållare!! kändt behof;» att de öfriga anslagen, som lill bestämda aflöningar icke voro beräknade, fingo till sina särskilda ändamål efter vederbörlig föreskrift utbetalas och redovisas af poliskammarens Registrator; samt att då räkenskaperna för hvarje år inom viss tid, som af Öfverståthållare!! bestämdes, blifvit af Registratorn afslutade, desamme, med dertill hörande verifikationer, skulle öfverlämnäs till Stadsrevisor!!, att, till utrönande huruvida dessa räkenskaper blifvit i behörig ordning förde och afslutade, undergå granskning, hvilken Stadsrevisor!! borde hafva verkställt inom sex veckor från den dag, han räkenskaperna emotlagit, hvarefter han desamma, jemte skriftligt utlåtande deröfver, återställde till Öfverstålhållare-Embetet, Som, i händelse anmärkningar dervid förekommo, så väl i anledning deraf, som i öfrigt, vidloge de åtgärder, hvilka kunde erfordras. Uti Öfverståthållare-Embetets underdåniga skrifvelse den 19 November 1852 finnes framställd en kort underrättelse om sättet för fullgörandet af deri polispersonalen åliggande dagoch nattbevakningen.
Collegium ansett det af Comiterade uppgjorda Förslag, om en förbättrad farleds öppnande på den midt emellan I.uleå och Calix elfvar belägne Råneå Elf, såsom säkrast ledande till ändamålet och medförande minsta kostnad. Efter öppnandet af denna farled skulle malmen föras ifrån Geltivareberg till norra ändan af Sjön Radenjaur, derifrån på båt till södra stranden af samma sjö, och vidare dels på jernväg, dels ock genom båtfart efter Råneå Elf till det på 6? mils afstånd från Gellivare belägna Koskiwaara,’ hvarifrån malmen af hytte-egarne sjelfve, och med biträde af Allmogen i den redan mera bebodda delen af Landet, kunde afföra.s till Xmleå, Calix och Råneå Socknar, uti hvilka en bättre skogsväxt vidtager och ofvannämnda Masugnar redan äro anlagde, I senare hänseendet eller Landets befolkning, så mycket mera af behofvet påkallad, som, enligt den af Comiterade gjorda beräkning, icke större qvantum än 8000 Skepp. Malm med nu varande tillgång af arbetare och dragare skulle kunna till. Koskiwaara nedföras, har Kongl, Collegium ansett de kraftigaste anstalter böra vidtagas. Och har Kongl.] Collegium, i anledning deraf, i underdånighet tillstyrkt, att Statsbidragen borde i ett sammanhang användas till anläggning af vägar, lastplatser, båtleders öppnande och nyhemmans au Stats* och Bevilbi.-Utsk, Uti, N’o 97.’ upptagande emellan Gellivare, Radenjaur, samt längst efter den del af Raneå Elf, som för båtfarten kommer att begagnas.
Bildiotheket förut beviljade anslag till inköp af böcker må ökas med den af Kongl. Maj:t begärda summa 3,000 R:dr. 4:o Clericie-Slaien. a) För Contracts-Prosten öfver Ångermanlands Norra Contract har, enär lian, genom Kongl. Brefvet den 14 Augusti 1843, förklarats berättigad att från ock med 1838 och framgent för de nya pastoraten Mo, Björna och Gideå undfå en prostetunna för hvarje pastorat, af Kongl. Maj:t blifvit hegardt ett anslag af 3 tunnor spanmål, att utgå af Kronans behållna tionde i orten; till hvilken framställning, såsom grundad på ett redan lagligen pröfvadt förhållande, Utskottet tillstyrker bifall. Ii) För bildande af ett serskildt pastorat af Loos Capell-lag i Färila socken af Norra Helsingland, har Kongl. Maj:t äskat en årlig summa, motsvarande 30 tunnor spanmål, till fyllnad i Pastors aflöning, och 4 turmor åt klockaren, att efter årlig markegång utgå, intill dess församlingen, genom utvidgadt jordbruk och nybyggens inträdande i skatt, blifver i tillfälle att desse utgifter sjelf bestrida, samt fem tunnor spanmål till vinsäd jemte en prostetunna.
Utskottets förslag, i första punkten, hade af Ridderskapet och Adeln samt Preste» och Bonde-Stånden blifvit lernnadt utan anmärkning och således godkändt enligt 56 §. Regerings-Formen. Borgare-Ståndet hade förklarat, att ordalydelsen ogillas och bör förtydligas. Sedan Utskottet likväl sedermera, uti Memorialet N:o 58, uppgifvit den af Utskottet afsedda redactionen, förmodade Ridderskapet och Adeln, att Vallöf]. Borgare-Ståndet torde låta sin anmärkning förfalla, i hvilket fäll, såsom ett till nästa Riksdag förberedt Grundlags-ändrings-förslag, skulle komma att hvila följande förändrade redaction af ingressen till Tryekfrihets-Förordningen: "Vi efterskrifne — i berörde Grundlags 86 §., att med tryckfrihet förstas hvarje Svensk mans rättighet att, utan några af den offentliga magten i förväg lagda hinder, utgifva skrifter, alt sedermera endast inför laglig domstol kunna tilltalas för deras innehåll och att icke i annat fall kunna derföre straffas, än om detta innehåll strider emot tydlig. Lag, gifven att bevara allmänt lugn, utan att återhålla allmän upplysning; altså och med hänsigt ”&c. —■ • Hvad åter angick andra punkten af Utskottets förslag; så hade Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet förklarat, att Indragningsmagten må upphöra, och Prestesäm!; Borgare-Stånden lemna t förslaget utan anmärkning och således godkänt detsamma, enligt 56 §. Rcgerings-Formen. Förslaget i 2 punkten var således i alla f\ Stånden godkändt, i följd hvaraf, såsom ett till nästa Riksdag förberedt grundlagsändrings-förslag skulle komma att hvila: "att 8 morn. i 4 §• eller stadgandet om Indragningsmagten skall upphäfvas och uteslutas.”
På militie-boställs-kassans bekostnad hafva karaktershusen med dertill hörande källare vid 22 militie-boställen blifvit under revisions-året iståndsätta för ett sammanräknadt belopp af 9,089 R:dr 26 öre, hvarjemte, i öfverensstämmelse med föreskriften i Kongl, brefvet den 14 September 1858, kontrakt under förlidet år afslutats om uppförande af nytt karaktershus af trä å kompanichefs-bostället Forss vid Helsinge regemente mot en summa af 4,300 R:dr R:mt. Från nämnda kassa hafva dessutom åt 115 löntagare, hvilka saknat karaktershus å innehafvande boställen, utbetalts inqvarteringspenningar till ett sammanräknadt belopp af 12,736 R:dr samma mynt. — 87 § 6. Krigsarkiv-fonden, bildad på grund af Kongl, brefvet den 9 Mars 1806, och deraf räntan disponeras af Topografiska korpsen, förvaltas af Krigs—kollegii aflöningsafdelning under militie-boställs-kassan, uti hvilken kassas räkenskaper densamma ock finnes för revisions-året upptagen med ett oförändradt belopp af 2,475 R:dr R:mt. § 7. Invalidlius-fondens räkenskaper förete jemväl för nu ifrågavarande år det gynnsamma förhållande, att, fondens tillgångar ökats med 32,335 R:dr 26 öre. De från Invalid-inrättningen å Ulriksdal afflyttade invalider, hvilka vid 1858 års början utgjorde 15 personer, hafva under årets lopp minskats med genom döden af~ gångne 2 f. d. soldater, hvadan antalet understödstagare från invalidhus-fonden vid revisions-årets slut var följande: 5 f. d. S:a 13 personer.
Jag lemnar derföre till Fäderneslandets häfder, och till Ridberskapet och AdelnS Protocoller, Hwilka allt sedan 1627 för alla Riksdagar finnas k Ridberskapet och Adelns Archiv förvarade, att upplysa om och bestyrka den märkeliga inflytelse delta Ständ i äldre tider, mera än nägonsin i de nyare, hast pä Riksens Ständers öfverläggning»? i förekommande Riks, 4548 Den 18 Gctober. Rikshlishällliings trender. Jag will blott omnämns nägra fä händelser, soM höra till nyare tider och ännu öro i friskt winne, och hirem har n-äl kunnat gkömina 1789 ärS-Riksdag ? Ridderskap^ och Adeln afslog dä Säkerhets-Akten. War det Ridderstapct och 2tdelns-Famillc»angelägenhetcr, eller war det ej Fok« keti rätklgheter Isidderstapct och Adeln i egenstap af Folkets representanter derigenom wille törswara? Flera Ledamöter af detta Ständ, hw lk s tänkesätt ej in» stämde med dc rädandes, blckwo i häkte inmante. War det individurrS eller Samfunds rättigheter som wäldfördes med deras personliga frihet? Wi äge innom wärl samfund en man, Rikets Herre, Grefwe L. äVacstr-r-iestar, hwars nama och gerningar häfderne stola lett tacksamt ett odödeligt minne fbrwara till este, werldens beundran och wbrdnad. War det wäl af en kall omtanke för fjärmare Slägtingar af dest ätt, eller st,st haldre ef den warmaste könsta för Fäderneslandet, af en försträckande ilning, ett förutseende af det härda öde, som förestod Swea Land och Folk, hwilkct han ock uppliswat, sorn denna man uppmanades art förfäkta ert fbrwilladt folks rättigheter. Afsäjclscn frän Adelskap wid iFOO ärs
Till slut anholls i bevekande ordalag, att huset prista onsdag m&amp;tte lfita Women ' s Suffrage Bill ej blott behandlas i komitbn, utan Bfven g&amp; igenom i tredje liisningen. Efter en tamligen bullrande disknssion ofver petitionens inneh i d beslots, att ingen vikt skulle fiistas darvid. Foljande dag, onsdagen den 7 juli, sammmtriidde parlamentet kl. 12. Women ' s SufErage Bill hade blifvit stiilld den f j e d e i ordningen af de frhgor, som denna dag skulle behandlas i komitkn. Den forsta af de tre foregdende frdgorns var den om wskgdd mot utbredande af ohyra &gt;). Denna B stoi-politiska D friga upptog lange och. i hog grad l~usets intresse. En parlainentsledamot, bekant for sin afvoghet mot kvinnans rilstritt, talade om ohyrnn i ire lrvarts timine, och flere andra talare lyclcades Bfven att draga ut pB tiden, sB att, dB huset iltslrildes klockan half sex, endast de tvii forsta fr8gorila inedhunnits. Som alla de foljande onsdagarne voro afsedda for regeringsforslagen, hade alltsB rnotstdndwrne till Woman ' s Suffrage Bill lyckats att for i Br nndanskjuta frBgan. Deras forfaiingss~itt lmr dock framIrallat ssb skarpt klander, att det Br att hogpas, att detta lBngt ifsin att slrada den goda saken, bidragit att befranlja densaminas framg h g under niista parlainentssession.
Jag i en villsam verld ut ur ditt sköte går. Den andra, att hans Mor då ännu lefde: ty hon skildras der såsom gråtande vid en dödsbädd, på hvilken hans Morfader låg redo att uppgifva sin anda. I kraft häraf berigtigar Franzén den vanliga och af Lidners Enka bekräftade uppgift, att han blifvit moderlös redan vid fjorton års ålder. Men – af den förra bland de nämnda omständigheterna följer, att poemet, om än kanske författadt vid en afresa till Akademien, åtminstone ej kan vara det vid den första. Det måste, tvärtom, hafva uppkommit ungefär liktidigt med utgifvandet af hans Exercitii-Dissertation de novissimis per Europam revolutionibus earumque caussis, eller med det framför densamma år 1774 tryckta tillegnans-qväde, der den unge skalden likaledes förklarar sig sjuttonårig: Redan tidens dystra gömma Sjutton år begrafvit har (m. m.) Denna tillegnan åter, med öfverskrift ”till mina Huldaste Föräldrar”, är rigtad till – hans Styfföräldrar; i följd hvaraf hans Mor der omnämnes såsom både afliden och ersatt: Det skall Hennes minne lifva, Hvilken öfver solen for, – Då jag får mitt offer gifva Åt en lika ömsint Mor; Hjertats känslor dertill drifva. Vill man nu hjelpa sig antingen med det antagande, att poemet till Mormodren är skrifvet i en annans namn, eller med det, att den Mor, som der förekommer, är Styfmodren (hvilket dock tonen af det hela gör otroligt): så invecklas man likafullt genom Dedicationen i en ny svårighet. Var den dedicerande – såsom han ju sjelf förtäljer – år 1774 redan sjutton år gammal: huru kan 1759 då vara hans födelseår? Tydligt synes detta böra förändras till 1757. Sådan tyckes ock vara Palmblads mening292. Men jemväl denna utväg förnekas oss; – genom en annan uppgift, hvars sagesman äfvenledes är Lidner sjelf.
Ombud upptagna utländska lån utgjorde föremål för Revisorernes granskning, och Kongl. Maj:t ansett, att en närmare kännedom om alla de omständigheter, som med lånets upptagande varit förenade, icke allenast måste vara af allmänt intresse, utan äfven vore nödvändig för att med någon tillförlitlig - 15 het kunna bedöma det sätt, hvarpå denna angelägenhet utförts, hade Kongl. Majit i Nåder medgifvit, att så väl den för bemälde låne-ombud utfärdade Instruktion, som deras fullständiga berättelse rörande låneunderhandlingens gång och ett transumt af Statsrådsprotokollet öfver Finans-ärenden för den 9 Februari nästlidne år, innefattande de skäl, hvarpå Kongl. Maj:ts beslut i ämnet sig grundat, finge Revisorerne meddelas. De sålunda, på Kongl. Maj :ts Nådiga befallning, öfverlemnade handlingarne hafva Revisorerne ansett sig höra här intaga, så lydande : l:o KONGL. MAJ:TS Nådiga Instruktion för Kommerse-Rådet i Dess och Rikets Kommerse-Kollegium Th. Willerding och Protokolls-Sekreteraren, Grosshandlaren, Riddaren af Kongl. Maj:ts Wasa-Ordon C. G. Cervin under det dem nådigst anförtrodda uppdrag att å utrikes ort, för Svenska Statens räkning, upptaga ett lån eller kreditiv; Gifven Stockholms Slott den 31 December 1857. Sedan Rikets nu församlade Ständer, med anledning af Kongl. Maj tis' i ämnet aflåtna nådiga Proposition, beslutit att, för beredande af en tillfällig förökning i förlags-kapitalet för handel och näringar, ett lån eller kreditiv, till belopp motsvarande 3 millioner Riksdaler Silfver, skall å utrikes ort skyndsamt upptagas, och i underdånig skrifvelse, hvilken härhos är i afskrift bilagd, anhållit, att Kongl. Majit mätte täckas, under den form, som för ändamålet kan finnas mest lämplig, och på de vilkor, som kunna betingas, för Svenska statens räkning upptaga ifrågavarande lån eller kreditiv, hvilket hör vara till fullo liqvideradt sednastinom slutet af år 1860, och Kongl.
Hos Consistorium Academicum i Lund har dess ordförande i sin egenskap af Universitetets Rektor, under den 18 Dec. 1852 anmält, att en der i staden från början af nästförutgångna Mars månad utkommande tidning, benämd Fäderneslandet, allt mera antagit karaktären af ett skandalblad, och ej allenast tillåtit sig de mest kränkande angrepp på enskilda personers goda namn och rykte, med de smutsigaste smädelser vågat intränga på familje lifvets fredlysta område och sårat de heligaste känslor, utan äfven icke skytt att med en dittills oerhörd fräckhet emot det för hvarje laglydig och rättänkande medborgare högsta och käraste rikta smädelser af så nedrig och upprörande beskaffenhet, ,att all rättskänsla och sedlighet ryggade tillbaka till och med för deras blotta upprepande;' att Rektors-embetet likväl af uppgifna anledningar, och ehuru upphofsmannen till dessa skamlösa tilltag vore en medlem af Akademien, Filosofia Magistern Nils Rudolph Munck af Rosenschöld, icke ansett sig tillkomma att, utan kunskap om hela vidden af deras osedliga art, eller derom skodd anmälan, eller annan ledning än ett gängse rykte, härutinnan undersöka, utan städse förmodat, att derest förhållandet varit det ofvan angifna, Herr Justitiä-Statsministerns ombud icke skolat underlåta att detsamma till laga beifran af allmänna åklagaremakten befordra; att sådant emellertid förmodades icke hafva skett; hvarföre ock då den allmänna förargelsen öfver berörde tidnings alltjemt fortsatta utfall då mera erhållit en målsman samt föranledt de vid Universitetet studerande Nationerna att genom sina Kuratorer skriftligen uttala sitt ogillande och flertalet bland dem hos Rektors-embetet ansöka om åtgärd för att, på grund af ofvannämnde förhållande, för alltid från Akademien utesluta bemälte Magister Munck af Rosenschöld, Rektorsembetet vid öfvervägande af sakens beskaffenhet och det af Nationernas pluralitet framställda yrkande, hvilket Rektorsembetet icke tilltrott sig att afgöra, ansett nödigt hänskjuta saken till Consistorii pröfning och bedömande. 1 .anledning af denna anmälan och sedan uti Consistorii protokoll blifvit antecknade de studerande'
Maji till Herrar Fuilmägtige aflåten skrifvelse, deraf upplyses, att, sedan Kongl. Maj:t uti Nådigt Bref af den 6 October 1794, för ordnat, att betalning för af Hof-Rådet Eckerdt levereradt Ekvirke skulle meddelas Eckerdts Rätts innehafvare, Grosshandlaren Carl Fredric Fabritius med io,6o5 R:d. 38 sk. Hamburger Banco, så borde Obligationen derå på viss betalningstid af Stor-AmiralsÄmbetet utfärdas; hvarefter under den 3i derpåföljande October Stor-Amirals-Ämbetet utfärdade 4 st. Obligationer till Fabritius , med 4 pvoCents ränta, beräknad från den 16 förutgångne September, hvaraf N:o 1, stor 3ooo R:d. Hamburger Hamburger Banco; Och då desse 4 stObligationer den \\ November 1794 ftf Fabritius i Kongl. Stats-Contoiret presenterades, beslöt Kongl. Stats-Contoiret, att N:o 1, hvilken är densamma sorn nu är i fråga, skulle såsom förfallen, genast inlösas , och de öfrige till betalning på utfäste tider behörigen accepteras; tili följd hvaraf Betiinkanden. 9 livar Hi’ också anordning samma dag till betali. ;|g af Ivo i, till Fabritius utfärdades 'och valuta, 3ooo R:d. i Capital jemte i månads 28 dagars ränta* 19 R:dr 16 sk. med tilihopd*t3ou) -d. 16 sk. Hamburger Banco, i^vexlar hollon tillställas; hvilket belopp tillika afskrefs mgl. Örlogs Flottans Skuldfordrin s-‘: efter tg£ sk. Cours och 22 proCenis agio med 3,798 R:d. 33 sk. 6 rist. RiksgäldsSedlar, äfvensom Stor-Amirals-Ämbetet uti Bref samma dag underrättades om denna utbetalning med begäran, att sådant i Flottans Räkenskaper behörigen iakttaga.
Rätt mycket är förändradt, se’n vi tjente Tillsammans under ljusets fana. DANIEL HJORT. Hoppas Ni med ert tal mig vinna för er sak, Ni tager miste. LAUR. PAULINUS. Hvilken sällsam tanke! Dertill er ställning alltför ringa är. Blott som en gammal vän jag talte här. Tredje Scenen. De Förre. ARVID STÅLARM. JOHAN FLEMING. OLOF KLAESSON. DANIEL HJORT(för sig). Nu skall det börja. Jag ej mäktar höra, Min egen tanke vill mig sjelf förföra. (Af.) STÅLARM. Varen helsade! Från hertigen J kommen. Vi äro icke vana från det hållet Att höra något godt; dess mer tack skyldig Jag eder blir, om nu det fallet är. ERIK BRAHE. På Svearikes vägnar komma vi Och helsa dig med frid och vänskap, Stålarm! Den vilda strid, som broder emot broder Och hat mot hat och död mot död har ställt, Ej längre för en sjelfvisk konungs skull Vårt folk, vår fosterjord förstöra skall. Du minns hur Sigismund, så snart han kronan På pannan tryckt och tagit hyllningseden, Det land, som var hans fäders jord, uppfyllde Med polska knektars vilda öfvermod Och jesuiters stämplingar och list, Och sökte så vår kyrkas rena tro Och svenska folkets frihet undergräfva. Nu slagen af vårt svärd, till Polen flyktad, På allmän riksdag hela Sveriges folk Skiljt honom från vanhelgad kungamakt, Och såsom föreståndare af riket Gett styrelsen åt hertig Karl; lägg derför Ditt vapen, Arvid Stålarm, ned, det du Förrädiskt nu mot fosterlandet för, Och skilj ej Finland mer, med fruktlöst motstånd, Från glädjen af en dyrt beseglad fred. STÅLARM. Jag känner ingen annan fred än den, Som sätter landets rätte konung åter I frid uppå sin thron. Mig Sigismund Har utnämnt till krigsöfverste i Finland, Jag skall mitt vapen lägga ner, när han Mig så befaller – ej då hertigen Befaller det, ty annorlunda skall Det fridens altar byggas, der jag tager Utaf mitt svärd, än som ett trappsteg för Riksföreståndar’n upp till Sveriges thron. LAUR.
Säkert är , som Herr Lagman Mannerstam uti sitt särskilta Votum det ock närmare utvecklat, att denna förlust för Banken betydligen ersättes af den lättare utväg härigenom för Calde, JI58 Statsoch Banko-Utskottens Betänkande». c närerne uppkommer, att erhäila Discont-Papper, till liqviderande af sine skulder. Desse skulle, det oaktadt, troligen icke annorlunda än successive inga, sa att den i förra utredningsplanen påräknade räntevinst å Diseont-Dånen, i det närmaste lika komme alt äga runi, i hvilket fall förlusten genom detta liqvi.’ dationssätt icke ökades. Men, äfven om ett hastigare inbetalande af Discont • skulder klefve följden häraf, beviste sådant blott att Dänetransactionerne med större fart öfvergått till de enskilte, och mellan dem uppgöras; då de a’lmänna deremot kunde med större frihet regleras, och blifva tillräckligare för nya Dån-beDöfvande. Räntans liqviderande till den 1 öctober 1817 har Högloil. Beredningen i allmänhet Sintagit, hvarföre detta ämne här förbigås. För Götha Canal-Disconts Obligationer, har jag från början tillstyrkt ränta, emedan jag ansett massan lemna tillgång dertill. Fast häldre skulle sålunda med denna Diseonts papper gäld mot gäld till fullo böra qvittas; och äfven om detta senare antages, men Höglo!]. Utskotten i öfrigt förblifva vid deras förra tanka, att ingen lanta under tiden bör beräknas, skulle derigenom likväl den medelväg beredas, som, med någon större förmån å de gäldbundnes sida, tillika förenade tillfället för fordringsägarne att förbyta desse fordringsbevis, till enskiltes räntebärande skuldsedlar, ' Fordringsägarne, med denna utväg till användandet, böra anse förlusten af räntan, innan ett sådant användande kan äga rum, såsom en Statsoch Eanko-Utskottens Betänkanden.