Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Värdinnan stirrade förvånad på honom, fåfängt ansträngande sin gissningsförmåga för att begripa hans långa tal, och den resande, som insåg omöjligheten att reda sig på egen hand, ropade, småleende åt den villrådiga och förlägna qvinnan, på sin kamrat, som ännu stod qvar vid deras åkdon. — Kom då hit min vän och säg den här charmanta frun hvad vi önska! Den andra närmade sig, med sin kappsäck under armen, och öfversatte på engelska, hvad hans unge reskamrat nyss sagt, och fortfor sedan alltjemt i sin egenskap af tolk, utan att inblanda en enda fras för egen räkning. — Ack ja, min herre! — utropade värdinnan, glad att igenkänna sitt förtjusande modersmål, mycket riktigt uttaladt, om också med en något främmande brytning. — Ni skall få allt hvad ni önskar, men saken är, att mr Cameron kan inte träffas nu genast. — Hvarför det? — Ty han är icke här för ögonblicket. — Hvar är han då? Vid Aukwoodhouse kanhända? — Nej inte precis! Han reste till London för nära en månad sedan. — Till London? Men ni sade ju, att han bodde här? — Ja, det vill säga, han bor verkligen här, ty rummet står för hans räkning, och han har till och med en kappsäck qvar här, ehuru den är nästan alldeles tom, men för närvarande är han icke hemma här. — Fördömdt! Hvilken omväg vi nu gjort! Huru länge sedan var det han reste, sade ni? — Nära en månad, sir, men jag väntar honom tillbaka hvarje dag, ty han sade, när han reste, så här: jag återkommer snart, mrs John, behåll rummet för min räkning, jag kommer icke att vara länge borta. Och derför ser herrn, så anser jag det alldeles, som om han vore här sjelf närvarande. — Men det kan då jag alls inte göra. I alla händelser måste man nu stanna här i natt, — mumlade främlingen förtretad och tog sin kappsäck ur vagnen.
Och hvad är mitt arbete värdt under sådana förhållanden? Intet, rakt intet. Jag går där i skolsalarne och känner mig fången och brottslig på samma gång. Och så längtar jag bort, långt bort, jag vet icke hvart. Huru jag grubblar och tänker, kommer jag till ingen klarhet, utan känner blott, att jag är oduglig, allt under det att min själ med alla sina tankar och intressen irrar omkring i främmande rymder, fåfängt sö- kande ett fäste. » 1 Det var outsägligt gripande att höra denna den upprörda flickans hälft ofrivilliga själsbekännelse. I och för sig är det ju icke något särdeles ovanligt, att ett sinne, som hoppats mycket af lifvet, plötsligt, då dessa förhoppningar grusas, känner alla fästen svika och lifvet blifva utan värde. Men åsynen af denna unga flicka med det specielt finska lynnet, där hon satt på stenhällen vid stranden och med flammande kinder täljde sin själs saga, medan solen långt ned vid horisonten sjönk i blodröda skyar bakom Suinulas höjder — det var en syn, som jag aldrig skall förgäta. » Och så kommer ångesten öfver mig, och jag kastar mig in bland världslifvets förströelser, blott för att slippa vara ensam med mina tankar. Men äfven där finner jag endast själfförakt, tomhet, trötthet. Och så ser jag åter de där glittrande vågorna, som fresta och locka. Oeh samtidigt har jag en förnimmelse af, att lifvet kunde vara lika fullt, som det är tomt, lika rikt, som det nu är fattigt, om jag blott egde förmåga att tränga in i det. Men jag kan inte. » Jag ville afbryta hennes stötvis framvällande ordström, men hon tycktes nu nästan hafva glömt min närvaro. » Efter en sådan Saulsstund kom en gång ett nytt uppslag i mitt öde. Det var én kväll lik denna, som just här nere vid Wesijärvis strand en röst hviskade i mitt öra, att jag var oumbärlig för en annan varelses lycka. Väckt ur mina drömmar, skådade jag upp och såg ett Jag betraktade med oförställd beundran svärpar trofasta ögon kärleksfullt blicka in i mina.
Såsom biträden åt befälet under marcher till och ifrån möten, kunde lämpligast pålitliga beväringssoldater uttagas; hvarföre tillstyrkes: att, bland beväringssoldaterna, ett antal af högst 24 på hvarje bataljon må för visad skicklighet och pålitlighet förordnas till rotmästare, hvilka borde erhålla vice korporals portionsskilling och tilläggas något utmärkelsetecken. Till beredande af utväg för beväringssoldat att under fred vinna befordran till underofficer föreslås: att beväringssoldater, till ett antal af 2 på bataljon, må efter egen an sökning beordras till korporalseller underbefäls-skolor, samt der underhållas af anslagen till beväringsmanskapets vapenöfningar; att beväringssoldat må i samma ordning, som manskap vid stammen, befordras till underofficer; och att från beväringssoldater befordrade underofficerare utan lön må, till ett antal af 4 på hvarje bataljon, under de år de eljest skolat Ijenstgöra såsom beväringssoldater, åtnjuta dagtraktamente under regementets vapenölningar, samt beklädriadsponningar och gratifikation enligt de i 29 § af Kongl. Förordningen den 4 Februari 1862 stadgade grunder; börande dock dagaflöningen utgå från samma anslag, som för det öfriga underbelälet, dä sådan förmån detta tillkommer. Bil. N:o 3 a. till Kongl. Maj:ls Nåd.
Stat och utgifter, ehuru till någon del beroende af den större eller mindre vinst inrättningen lemnar, de senare åren stannat vid 47 >a 48,000 R:dr, föreslår Utskottet, att förslagsvis härtill endast upptages en rund summa af 5o,ooo. — - ; 110,000. — - och åberopas för öfrigt Utskottets i sammanhang härmed afgifne yttrande Litt. E., i anledning af så väl K. M:ts Nådiga Proposition, som af särskilta Motionairer framställd fråga, om Num merLotteriets upphörande. 28:0 Bakoch LotsMedlen påräknas med 5o,ooo. — - Desse medel, å hvilka någon avance icke borde, enl. 1810 års Riksdags-beslut, Staten tillfalla, äro i K:gl. Propositionen föreslagnfe att till Båkars och Fyrars förbättrande och nybyggande anslås och dels i anledning deraf, dels ock i afseende på de i ämnet väckta Motioner, åberopas Utskottets särskilta Utlåtande Litt. F. Betänkande ri. [1^7 Transport 3,806,102: 23. 6. 29:0 Danska Fy rings Medlen upptagas under TitelErsättningar (N:o 3o i Tableauen). 3o:o Ersättningar påräknas till ett belopp af i5,666: 32. <■ hvartill kommer: de förut under särskild InkomstTitel uppförde Danska Fyringsmedlen 3,5oo B:dr Hamb. Banco å 128 sk. cours g,333: 16.- 25,ooo. 31 :o Observations Medlen påräknas med 10,000. — - 32:0 Extra Medel och Uppbörd, hvilka hittills upptagits bland Inkomster som i RiksStaten icke varit påräknade, anser Utskottet, enär de under de senare 6 åren ingått med ett medium af omkring 27,000 R:dr, kunna, såsom Ordinarie Inkomst uppföras till 16,000. hvartill kommer de i Jemtlands , Westerbottens och Norrbottens
Vid ånyo skedd föredragning af Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens Betänkande, N:o 29, i anledning af väckta frågor om förändrade föreskrifter i afseende på skogshushållningen i Riket, blef detta Betänkande af Ståndet bifallet, allenast med följande förändringar: l:o att de på 8 och 9 raderna i Utskottens hemställan å 21 sidan förekommande orden: "i enlighet med dem af jägeri-betjeningen meddelade föreskrifter” utbyttes till dessa ord: ”enligt en gm förhand uppgjord och af vederbörande faststäld skogshushållningsplan, under jägeri-betjeningens tillsynoch 2:o att i Utskottens hemställan å 26 sidan dels orden på första raden "utom bergslag” dels orden på 2 raden "dä han ej är säljares arfvinge” uteslötos. S. D. Föredrogos ånyo Lag-Utskottets nedannämnde Utlåtande och Betänkanden: N:o 50, i anledning af gjorda anmärkningar emot Utskottets Betänkande, N:o 35, öfver väckta motioner om förklaring af hvad 1 Kap. 2 § Missgernings-Balken stadgar, angående gäckeri med Sakramenten, eller stiftande af en lag emot ett olofligt utdelande deraf, bifölls; N:o 51, i anledning af väckte motioner, angående straffet för åverkan. Med ogillande af Utskottets tillstyrkande, beslöt för sin del Preste-ståndet, alt Rikets Ständer må uti underdånig skrifvelse hos Kongl. Maj:t anhålla, det täcktes Kongl. Majit, uti utgående författning, mot skogsåverkan stadga högre ansvars-bestämmelser, än de nu gällande. N:o 52, i anledning af väckt motion om upphörande af borgen såsom för egen skuld, Bifölls ; N:o 53, i anledning af väckt motion angående räntans digifvande, Bifölls ; N:o 54, i anledning af väckt motion, angående verkan af borgen såsom för egen skuld, då borgenären förlorat sin rätt emot gäldenären, Bi fö lis ; N:o 55, i anledning af väckt motion, om löftesmäns rättighet att uppsäga och betala gäld.
Sparre häri lyckats, derpå har man i dag 9ett bevis, då BondeStit bifallit Grins reservation, hvilken nästan uteslutande vädjar till BondeStits känsla och förespeglar bördsrättens bibehållande såsom en patriotisk omvårdnad om detta Stånds bästa. För min del anser jag likväl betecknande att bland BondeStits närvide 70 ledamöter icke mer an 43 delade Gr:ns*åsigt att bördsrätten skulle för dem vara en fördel. Tvertom tror jag det skulle vara lätt att bevisa motsatsen, om man tar i betraktande de många rättegångar angide börd, som allra mest hos allmogon ega rum. Gr. Sparre har i detta hänseende åberopat sin erfarenhet såsom domare. Jag vill visserligen icke bestrida att denna erfarenhet må vara i viss mån omfattande. Den måtte likväl då vara alltför skiljaktig från andra domares erfarenhet, ty jag skulle kunna citera många, som haft en alldeles motsatt erfarenhet eller att bördstvister med ganska få undantag härleda sig ensamt från begäret att chikanera eller preja köparen. Afven jag torde i denna del böra anses ega någon liten erfarenhet såsom sedan 30 år tjenstgörande i Just. RevisionsFlxpedj.n af K. Mia Kansli; men i ingen af de rättegångar om börd, om hvilka jag haft tillfälle der taga kännedom, har jag spårat, att det varit den så mycket omordade kärlek till fädernejorden eller något slag9 politiskt element, som legat till grund för lystnaden att börda» utan tvertom ensamt egoistiska motiver. Den enes erfarenhet torde således kunna gälla mot den andras. Grin har i sitt åberopande af BondeStit, såsom utgörande Sveriges egentliga konservativa element, förmenat, att i andra länder, der magnater finnas, desamma motsvara den konservatism, som representeras af BondeStit här i landet. Jag vill visst icke bestrida att i BondeStit existerar ett mycket konservativt element, men jag betviflar, att Grin skulle vara belåten med att detta element gjorde sig gällande i fråga om andra förbättringar af lag, t. ex. af konkurslagen, kriminal-lagen m. fl., deri den ädle Grin sjelf beträdt framåtskridandets väg. Men så är det, Bär Grin drifver en konservativ sats, då kommer det väl.
Utskottet anser sig således fortfarande föranlåtet Stats-Utskottels Utlåtande j N.-o 3t2. '9 afstyrka ej mindre den sökta eftergiften af ifrågavarande låne-understöd, än den föreslagna förlängningen af de derföre bestämda betalnings-terminer. Stockholm den 7 September 1840. Reservation af Herr Doctor Björkman, som åberopade sin förut emot Betänkandet N:o 22 afgifna reservation. Ank. till Exp. Utsk. den 8 Sept., kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af återremisser å Utskottets Betänkande JV:o jo, angående de staden Borås beviljade byggnads-lån. (Rgs. Afd.) Detta Betänkande, deruti Stats-Utskoltet afstyrkt den af Riksdags-Fullmägtigen för nämnde stad, Herr C. G. Rydin, föreslagna afskrifning af de, till stadens återuppbyggande efter 1822 och 1827 års eldsvådor, meddelade låne-understöd, har blifvit gilladt af Högvörd. Preste-Ståndet och Hederv. Bonde-Ståndet, men deremot återremitteradt af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Vallöf]. Borgare-Ståndet. Under åberopande af de för denna stad förekommande och i det återremitterade Betänkandet anförda förhållanden och omständigheter, hvilkas uppgifna behjei tansvärda beskaffenhet blifvit af flere ledamöter vitsordad, är inom de 2:ne Riks-Stånd, som beviljat dessa återremisser, emot Betänkandet hufvudsakligen erinradt, att, om än Utskottet saknat tillräckliga skäl, att tillstyrka Rikets Ständers bifall lill den äskade afskrifningen af ifrågavarande byggnads-lån, Utskottet dock ej bordt underlåta att, med afseende å den bekymmersamma belägenhet, hvaruti staden nu vore försatt, för Piikets Ständer föreslå en af både billighet och nödvändighet påkallad lindring i de för lånens återbetalande stadgade hårda vilkor, hvilkas oeftergifliga fullgörande vore förenadt med äfventyr för stadens fortfarande bestånd.
ffrån fjärran vester i sorgetåg, ' Vi De ofvan nämnda Anteckningarna af A l - bano meddelades först i Svenska Tidningar 1859, o c h då lästes första gången i tryck det lilla poem, som uppgafs — och sedermera så ofta uppgifvits — vara skaldens allra sista, » nedskrifvet », säger A l b a n o, » dagen före bortgången och tillegnadt den vid sjuksängen vakande, förkrossade m a k a n ». P o e m e t är den allbekanta quatrain ' en: Schöklström. Tegnérs » föremål ». i I e svenska kvinnor, hvilkas minnen förevi£ C | r gats i vår store nationalskalds sånger, finnas nämnda i de kommentarier, hvarmed hans sonson försett den s. k. nationalupplagan af Esaias Tegnérs samlade skrifter. D o c k nämnas ej alla. Albano-Adlersparre omtalar i sitt arbete » A n t e c k n i n g a r om bortgångna s a m t i d a », att en ung flicka under ett besök på Östrabo bad att af skaldens egen hand få mottaga ett exemplar af » Frithiofs saga » jämte några ord, som tillkännagåfve, hvarifrån gåfvan kommit. Tegnér aflägsnade sig några minuter, återkom och lemnade den begärda boken. Däri hade han skrifvit: Sistlidne vinter såldes å offentlig auktion i Stockholm en mängd bref, som tillhört AlbanoAdlersparre. Däribland var ett till författaren af » A n t e c k n i n g a r om bortgångna samtida » stäldt bref från Tegnérs son, prosten Christofier Tegnér.
Hvad denna sednare skrifvelse beträffar, så innehåller den, som R. o. Ad. nyss hört, en framställning derom att man skulle genom öfverenskommelse söka åvägabringa öfverensstämmelse mellan de tre Skandinaviska ländernas mått, mål och vigt, samt mynt, under det att den skrifvelse, som nu är ifråga, i anledning af Banko-Utsk:ts Utlåt., skulle afse öfverensstämmelse med den Preussiska Thalern, i förening med grammvigten. Detta Den 4 Mars f. m. 11 sednare förslag är således något helt annat än det förra, äfven med afseende på myntet, och syftar ej det ringaste på enheten mellan Sveriges, Norigcs och Danmarks myntsystem, utan hlott huruvida det vore skäl för Sverige att antaga en annan myntfot. Vare sig nu att R. St:r bifalla det ena eller andra förslaget. så måste alltid en undersökning i det ena fallet rörande den Skandinaviska öfverensstämmelse!), och i det andra rörande lämpligheten af Hr Björcks förslag komma att ega rum. Jag finnér följaktligen att något uppskof af denna fråga hvarken är nödigt eller nyttigt, — men anser den tillika vara af så underordnad vigt, att jag ej vill motsätta mig det som blifvit föreslaget. Hr Fåhraeus, Olof Immanuel: Jag anser mig böra meddela det Höglofl. Ståndet, att, efter det Allm. Besv.- o. Ekon.-Ufsk:ts Betänk. N:o 71 var i Stånden bordlagdt, fråga hos Talmans-konferensen förekom om uppskjutande af detta ärende, såsom tillika afseende myntet, till företagande i sammanhang med Banko-Utsk:ts nu ifrågav:de Betänk., men efter öfverläggning stannade man i den mening, att dessa tvenne Betänk:n i sjelfva verket icke stodo i så oskiljaktigt sammanhang med hvarandra, att icke de lämpligen kunde hvar för sig behandlas. Denna mening grundades på samma skäl som Frih. Gripenstedt nyss anfört. Den erinran, som här blifvit gjord, om det oegentliga deraf att tvenne skrifvelser till K.
Ridderskapet och Adeln återremitterat Utskottets uti Memorial af den 56 sistlidne Januari afgifna Betänkande, angående den af H err Eberhard Munck af Rosenschöld yrkade befrielse för gifta personer från Bevärings-skyldigheten; hvarvid Anmärkningar blifvit gjorda af Herrar Munck af Rosenschöld och Carl Ulric Nauckhoff, hvilka bägge ansett de pligter, som den gifte mannen har att uppfylla emot maka och harn, böra medföra rättighet för honom till befrielse från Beväringsskyldighet, eller att han, efter Herr Nauckhoff stunka, åtmindstone barde uppflyttas i den 5:te Classen, såsom den der till Fäderneslandets försvar sist uttages; hvaremot Herrar Gref var ne Carl Stellan Mörner, Jacob Melcher Spens och Albrecht von Lantingshausen samt Friherre Thure Drufva och Herr Gustaf af Brinkman på flere anförda skäl ansett Utskottets Betänkande böra bifallas. Utskottet får i anledning häraf förklara, det Utskottet anser sfg icke böra afvika från den antagna och gällande grundsats, att så väl den gifte, som den ogifte bör deltaga i Fäderneslandets försvar, enär hans ålder och krafter sådant medgifva; Och att denna tanka äfven är den hos pluraliteten af derespectiva Besv. och Eken. Vt di. BetSnkanden. 475 RiksStånden allmänt rådande, det bevises dermed, att Högvördige Pre t-Ståndet, Yäl1 o fl. BorgareStåndet och Hedervärda BondeStåndet emhälligtTbifallit Utskottets nu ifrågavarande Memorial. Stockholm den 3 Aprill 1813. Rikets Högloft. Stänclcrs Allmänna Besvärsoch Ekonomi Utskotts Ytterligare Utlåtande om upphörande i vissa fall af Dykeri-och Bergnings-Compagniets befattning med slrandaclt skepp och gods. 1 anledning af de hos Högloft. Ridderskapet och Adeln utaf Herrar Hans Blomstedt och Ingemar August Ankarsparre gjorda anmärkningar viii Riksens Höglofl.
I betraktande af allmänna lagens föreskrift uti 16 kap. 5 § Jorda-balken, jem förd med Kongl, förordningen angående rätter fardag den 22 Oktober 1766, och då, efter mitt förmenande, Kongl, brefvets den 24 Februari 1837 ordalydelse uti 4:de punkten af de för Landshöfdinge-löneregleringen anbefallda iakttagelser ingalunda bör så förstås, att alla de Landshöfdingar, hvilka närmast efterträda de år 1837 den 24 Februari tjenande, skola underkastas en löneförminskning, som ingen af deras efterträdare är ämnad, samt Kongl. Maj:t fast mer, genom nådigt beviljande af dylik ersättning åt flere Landshöfdingar före ifrågavarande tillfälle, förklarat rätta tolkningen af bemälda Kongl, bref, så anser jag den åt Grefve Lewenhaupt tillerkända ersättning grunda sig ej mindre på lagliga, än af billighet påkallade skäl. Denna fråga hade af Revisorerne bort, som jag ock yrkat, helt fristående betraktas och icke i sammanhang med den Konungens Befallningshafvande eller Landshöfdinge-embetet i Hallands län, icke Grefve Lewenhaupt såsom enskild person, rörande, att hafva underlåtit hos Kougl. Kammar-kollegium till utarrendering anmäla ofvannämnda boställslägenheter från midfastan år 1858, emedan denna sednare fråga, såsom utgörande en embetsförseelse, hade tillhört i första hand och långt tidigare öfvervakande embetsmyndighet att handlägga. Hvad slutligen beträffar statsverkets ersättningsanspråk för det Grefve Lewenhaupt innehaft Biskopstorp och Tylen från midfastan år 1858 till samma tid år 1860, eller 2 år längre än med Kongl, brefvet den 25 Juli 1844 varit öfverensstämmande, så synes mig detta ersättningsanspråk icke vara så klart och giltigt, som flertalet af Revisorerne påstå.
Jag har ansett mig skyldig anmäla detta, efter som jag icke reserverat mig mot Utlåtandet, Herr Cederschjöld; Till vederläggning af min yttrade mening, har man påstått, att 5 procents Discontränta vore välgörande till nedsättning af räntan i allmänhet. Men jag utber mig få erinra, att det ändamålet icke vinnes, genom dylika tvångsmedel, eller förr än capitaler hinna samlas till sådant belopp, alt tillgången på lån blir lättare än afsättningen, eller rättare sagt, att summan af de capitaler, som utbjudas till Iåns, öfverstiger summan af dem, som sökas. Man har till mig ställt den fråga, om jag trodde det vara så nyttigt, alt fonderna i Disconlen blefvo obegagnade. Jag får tillsvar derpå förklara, att det skulle vara mig högst angenämt få upplefva den dag, då trängseln blef mindre i alla publika T,ånelnrättningar; emedan det skulle visa, dels att menniskorna sansat sig, och blifvit för - Den 3o November f. m. ståndigare, samt dels alt capitalerna tilltagit, och det enskildla förtroendet tillväxt. Det är åtminstone alldeles ovedersägligt, att i oell med detsamma räntan i Disconten sänkes under den allmänna, måste alia menniskor helst strömma dit; och i samma mån tillgångarne blifva så uppslukade, som de nu äro, att lånen icke kunna utfalla, förr än efter 7 å 8 veckor, har Disconten alldeles förlorat den egenskap den hör hafva, att för tillfället bispringa med lån. Således ser jag i detta sträfvande folden låga räntans bibehållande, endast en bekräftelse på ordspråket: beati possidentes. De, som vunnit den oskattbara lyckan, att komma in i Disconlen, tyckas nemligen icke bekymra sig om dem, som framdeles kunna komma i behof att anlita densamma. Herr RothliebAxel: Jag delar de tänkesätt Herr Tham och Friherre Cederström sökt göra gällande, hvarföre det endast återstår för mig, att begära bifall till hvad Utskottet i denna del tillstyrkt i dess senare Utlåtande. Herr Munck af Rosenschöld_, Eberhard:
Afgår mellan Riksdagarna någon bland kommilterade, välja de öfrige lill det lediga rummel en behörig man. § 71. Hvarje Lagtima Riksdag skall genom fyralioätta valmän, af hvilka hvardera Kammaren inom sig utser tjugofyra, välja Fullmäktige alt, jemlikt särskilda reglementen, Riksbankens och Riksgäldskontorets medel och tillhörigheter förvalta. Desse Full. mäktige skola i hvartdera Verket vara sju; egande Ordföranden afgörande röst, derest i frågor, som hos Fullmäktige komma under omröstning, rösterna för två skiljaktiga meningar utfalla lika. Valen ske medelst slutna sedlar sålunda, alt för hvartdera Verket först utses den, som bland Fullmäktige skall blifva Ordförande, och sedan de öfrige | sex; tillkommande Fullmäktige för hvartdera Verket att sjellve bland sig välja en vice j Ordförande att föra ordet, när hinder för Ordföranden inträffar. | \ § 72. | Ä hvarje Lagtima Riksdag lörordnas Revisorer lill ett antal al loll för hvart är, hvilka till halfva antalet af hvardera Kammaren utses, att enligt Regeringsformen och I särskild instruktion glanska Statsverkets, Riksbankens och Riksgäldskontorets tillstånd, styrelse och förvaltning. Hvarje revision skall omlatla ett års alslutade räkenskaper. Revisionsförrättningen lager årligen sin böljan den 15 Augusti eller, om helgdag dä inträffar, dagen derefter, och skall inom två månaders tid vara fullbordad. i Revisorerne välja sjellve inom sig Ordlörande, hvilken eger afgörande röst, derest, | vid omröstning, rösterna i något läll äro lika. 1 De anmärkningar, som Revisorerne finna sig belögade att i sin berättelse till j Riksdagen framställa, skola, sedan förklaringar deröfver inkommit, al nästföljande Lagtima Riksdag öfverlemnas till vederbörande Utskotts granskning och vidare behandling. ! § 73. Pä samma gång och på lika sätt, som Fullmäktige och Revisorer enligt löre; gående två §§ utses, tillsättas jemväl suppleanter, att, vid inträffande lörlall lör dem, träda i deras ställen, nemligen för Fullmäktige i Riksbanken tre, lör f ullmäktige i Riksgäldskontoret likaledes tre och för hvarje års Revisorer sex. § 74.