Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Derefter fördelas Ridderskapets och Adelns öfrige medlemmar på de å ömse sidor i Riddarhus-Salen återstående Bänkar, af hvilka alla de på ena sidan betecknas med udda och de på den andra med jemna nummer. Sedermera uppslås en lista vid hvarje Bänk, hvarpå de Riksdagsmäns namn uppföras, som derå erhålla sina platser; åliggandes Riddarhus-Fiscalén att öfver verkställigheten häraf noga hand hålla. Herr von Heijne: Jag är förekommen i livad jag ville säga utaf Grefve Cronhjelm och Herr von Hartmansdorff. Jag gör mig ej det begrepp, att Grefvar och Baroner tillhöra ett annat partie, ån Adelsmännen, emedan jag är öfvertygad derom, att alfa på hvad plats som hälst äro vältänkande patrioter ; och af sådan anledning kan jag ej eller finna, att Herr Berghmans Förslag om Den g November. 3a5 högra och vänstra sidan kan förorsaka någon menlig följd. Herr von Hohenhausen: Jag har ej sagt, att den högra och vänstra sidan skulle uppkomma genom Herr Berghmans Förslag ; men att det kunde inträffa genom det Förslag' Grefve Cronhjelm framställt, om det insattes i ordningsstadgan, emedan det i slikt fall kunde på förmiddagen beslutas , och på eftermiddagen sättas i verkställighet, Hvad Grefve Cronhjelm anfört om det intellectuella och materiella, vill jag ej närmare undersöka, emedan vi å ömse sidor kunna vara trygge, att hvad vi framfört blifver af Ridderskapet och Adeln efter förtjenst pröfva dt; men då detta ärende rörer hvarje enskild man af Ridderskapet och Adeln, tror jag, att, enär så få Ledamöter af Ståndet nu äro tillstädes, det samma hör hvila till en annan dag: dock, i händelse icke någon mera det yrkar, afstår jag från min anhållan, under tillfredsställelse, att jag ansett att skyldigheten fordrat en sådan framställning. Herr Berghman:
Ester, behörigt ösMerwagande häraf och dä Ridderffapct och Adeln ansett nödigt, det matte Ulffylderna pa hiktils wänligk satt innan reslilarionen utgöras, har Ridderffapet och Adeln lil hmad Hemliga Uistoktet salunda förestagit, icke kunnat lemna sst bifall. Til hwad Utskottet widare föreslagit om godtgörande as Lanva^ - CommisfLriLteks irakade Gäld, kil et belopp as zoo,oOo R:dr., saint sältet til utgörande af den Summa, som til denna EaldS betalande erfordras; fann Högloft. NldbcrsVapel och Adeln sig böra sst bifall lemna. Beträffande fluteliqen hwad Hemliga Utskottet korände 8e sa kallade Koppar-Polletterna hemställt, änsäg Ridderskapet och Adeln för sin del nyttigast wara§ 6t »44» ak desamma mä utginvas inkildcsi den kilörnade realisgnanLli är wcrkställd, hwarester de småningom indragas böra, och manligt ffrvjemynk af Riksens Slän» ders tt-mcju? urgifwas; Om hwilkct ålit de ö riga Ii-:. sp-Ltiva Stäk!den, genom Utdrag af keococestle, flulle wänligen uilderrärras. lckc lagra. Den S. D. Etter behörigt öfwcrwägande af en dm sg. sisiiidlia Maji wäckt och nu ä nyo nptagen finga, huruwida det kundx anses tlikomma Fullmagliga i Lavcooch Riksgälds-Werke» ar lemna uröfningen af sinn Fullmägtigskap för ac hemula Riksdag j st«rdnade Högloflig?
Inställer sig ingen ägare dertill inom natt och år, forsaIjes godset på offentlig auction ofta på 7 å 8 mils afstånd från det ställe, hvarest varan är förvarad, och således oftast utan att de personer, som funnit varan eller de sorn känna värdet deraf, hafva någon kännedom om tiden för försäljningen deraf, hvilket gör, att, ehuru den kan vara af betydande värde , den likvisst vid de flesta tillfällen försäljes för så lågt pris, att de kostnader, som tullkammaren för varan redan bestridt, icke blifva ersatta, hvarför så väl Kronan, som den hvilken tillvaratagit godset, derför icke får någon behållning. Att så tillgår, bevisas bäst genom här bifogade uppgift å Kronans behållning å strandvraksgods-medel , enl. Tullverkets hufvudböcker från och med år 1834 till och med i838: Uppgift å Kronan behållna strandvraks-medel enligt Tullverkets hufvudböcker för nedanstående år År i834 . r:dr b:co /4,g65: 28. 5, „ Slockholm och K. General-Tullstyrelsens Kamraarconlor den 2 Mars 1840. c. f. J. M. 11 o 11 e r t z. Fiskare och kustboer, som ganska val känna de förhållanden, som jag här uppgifvit, finna således större beräkning uti, att, så ofta som möjligt är, icke uppgifva hvarken för kronoeller tullbetjening de af dem funna strandvraken, utan behålla och använda dem antingen till eget behof, eller afyttra dem för godt köp till andra personer, som deraf kunna draga fördel, utan att någon åklagaremakt blir j tillfälle att derå göra laglig åtalan. Såsom exempel huru dermed som oftast tillgår, får jag nämna huru dermed tillgick år 1838, då flera tusen lispund talg inflöto i skärgården på fleja mils kuststräcka. Af denna talg blef visserligen ganska mycket genom kronooch tullbeljeningens försorg magazineradt, men största delen deraf af flera ö- och strandboer undanhållen och i tysthet försåld.
Sedan Eder Kongl. Majt täckts i nåder bevilja, att till nämnde reparations utförande stadskassans besparingar finge användas, tog arbetet sin början år 4852 och afslutades år '1854 för en sammanräknad kostnad af 8,694 R:dr 23 sk. 40 r:st. Banko. Under åren 4852 och 4853 blefvo de norr och öster om stadskyrkan belägne gator, sorn förena Jerntorget med en större till hamntorg inköpt plats, betydligt utvidgade och stensatte samt med trottoirer försedde. Kostnaden härför, jemte inköp af större och mindre tomt-andelar till hamntorg och gatureglering, uppgick till 6,248 R.dr 4 sk. 6 r:st. Banko. Den uti sista berättelsen omförmälda begrafningsplats, straxt invid staden, är numera fullständigt ordnad och af en mängd planteringar förskönad. Till följd af Rikets Ständers vid sednast hållne riksmöte staden beviljade låneoch statsbidrag, börjades redan hösttiden år 4854 uppmuddring af farleden i Arboga ä, hvilket arbete sedermera fortsatts och ännu pågår. Enligt hvad i 2 § är anfördt utgör folkmängden 2,308 personer, och folknummerns tillökning under sistförflutne fern år 223 personer. Denna förökning Svarar således emot 4Of procent af folkmängden år 4 850. Hvad sedligheten beträffar har stadens Magistrat ansett, att densamma på ett bekymmersamt sätt aftagit, och till bestyrkande af ett sådant förhållande åberopat jemförelse emellan saköres-längderna för ifrågavarande och förutgående qvinqvennium. De gröfre brottens antal har väl i allmänhet icke funnits förökadt, men deremot har antalet af fylleribrott, könsförbrytelser och slagsmål visat sig vara i ständig tillväxt, äfvensom fattigvårds-utgifterna, år efter annat, blifvit i staden förökade. Orsakerne härtill har Magistraten velat söka uti allt för stor mildhet dels i författningar emot dryckenskap, lättja och liderlighet samt angående fattigvård och försvarslöshet, dels ock uti dessa författningars tillämpning.
Derefter lärer målet blifvit anmäldt hos Kongl. Maj:t och sedermera öfverlemnadt till Justitiekansleren, som i skrifvelse till Domkapitlet i Strengnäs öfversände Tybecks skrifter, »på det att Domkapitlet måtte i anledning deraf vidtaga de åtgärder, som med lag och kyrkoordning instämde.» Domkapitlet vidtog den åtgärd att inkalla Tybeck och med honom anställa förhör rörande de ämnen, som i de åtalade skrifterna vidrördes. Tybeck vidhöll sina i nämnda skrifter uttalade åsigter. Omedelbart derpå, utan förutgången varning eller föreläggande af betänketid, dömde Domkapitlet Tybeck, genom utslag den 15 April 1818, prestembete och åtföljande rättigheter förlustig. Utslaget understäldes Kongl. Maj:ts nådiga revision och förordnande, med åberopande af den 24 S i Kongl. Förordningen om rättegångar i Domkapitlen, den 11 Februari 1087, hvilken §. icke nämner ett ord om slik underställning. Tybeck anförde jemväl underdåniga besvär. Högsta Domstolen meddelade utlåtande den 23 Juli 1818 och tillstyrkte fastställelse af Domkapitlets utslag. Den 30 i samma månad anmäldes och afgjordes saken i Statsrådet, utan att nåd var sökt. R. St, Just.-Ombudsmans Embets-Berättelse till 1862 års Riksdag. 14 i 06 undanröjde Kyrkoherden Hallins under tiden inträffade död verkställigheten af det öfver honora fälda utslaget. Denna tillfällighet kunde dock endast på sin höjd upphäfva Domkapitlets ersättningsskyldighet, derigenom att den förebygde någon egentlig skada. Ansvarigheten, för hvad som redan var gjordt, qvarstod icke destomindre. Under fortsatt undersökning af ämnet kom jag dock mer och mer till den öfvertygelse, att, huru mycket än vore att anmärka emot Domkapitlets förfarande och synnerligast emot det försvar för samma förfarande, hvilket innefattas i dess här ofvan granskade utlåtande, åtskilligt likväl återstod att önska i den hithörande lagstiftningens fullständighet och tydlighet.
Commando-mål, hvarmed förstås sådana, som Koi Oförändrad, nungen, i egenskap af Högste Befälhafvare öfver Krigsmakten till lands och sjös, omedelbarligen besörjer, må Konungen, då Han Sjelf förer Riks-styrelsen, afgöra i närvaro af den bland Krigs-Deparlementens Chefer, lili hvars Departement ärendet hörer. Honom åligge, vid ansvar, att, då dessa mål beredas, sin mening yttra öfver de företag, Konungen besluter, samt att, då hans mening icke med Konungens beslut öfverensstämmer, föra sina yttrade betänkligheter och råd till ett protokoll, hvars riktighet Konungen medelst Sin höga påskrift besanne. Finner nämnde Embetsman dessa förelag vara af en vådlig rigtning el - b C onstitulions-Utskottets Memorial, JU 2. Oförändrad. Oföraudrad,’ Oförändrad. Oförändrad. Oförändrad. ler omfattning, eller grundade på ovissa eller otillräckliga medel att dem utföra, tillstyrke lian jemväl, att Konungen ville kalla, till ett Krigs-Råd deröfver, Tvänne eller flere af tle närvarande högre militära Embetsman; Konungen dock obetaget, att å denna tillstyrkan och, der den bilalles, å Krigs-Rådels lill protokoll anförda tankar göra det afseende, Honom godt synes. § 16. Konungen bör rätt och sanning styrka och befordra, vrångvisa och orätt hindra och förbjuda, ingen förderfva eiler förderfva låta, lill lif, ära, personlig frihet och välfärd, utan han lagligen förvunnen och dömd är, och ingen afhända eller afhända låta något gods, löst eller fast, utan ransakning och dom, i den ordning, Sveriges Lag och laga Stadgar föreskrifva; ingens fred i dess hus störa eller störa låta; ingen från ort till annan förvisa; ingens samvete tvinga eller tvinga låta, utan skydda hvar och en vid en fri utöfning af sin Religion, så vidt han derigenom icke störer samhällets lugn eller allmän förargelse åstadkommer. Konungen läte en hvar blifva dömd af den Domstol, hvarunder han rätteligen hörer och lyder. § 17. Konungens
Att från utländska marknaden aflägsna de särkilda Hypotheks-föreningarnes obligationer så för* som möjligt, skulle vara af en särdeles helsosam inverkan, och att förebygga det särskilda kommuner må, i stöd af Kongl, oktrojer, hvar för sig i utlandet • såsom lånesökande, vore endast en enkel konseqvens af den åsigt, som, i Hypotheks-föreningarne, af Statsmagterna redan blifvit godkänd och r 476 Motioner hos Ridderskapet och Adeln 1862. Marknaden för de Svenska fondpapperen har hitintills varit alltför inskränkt. Detta har sin orsak, bland annat, dels deruti att ett af de rikaste länder, till följd af fordna transaktioner, kan anses stängdt för Svenska kreditpapperen; dels uti obekantskap med vårt aflägsna land, dess financiela ställning samt dess, under sednare åren, betydliga framskridande i jordbruk och näringar. Flera utvägar synas erbjuda sig att göra utlandet något närmare bekant med de Svenska förhållandena. Det vore t. ex. icke otänkbart, att de vid våra beskickningar anställda personer kunde hafva någon tid öfrig att dertill bidraga. Det är emellertid uppenbart att ofvannntydde, med flera omständigheter, som menligt inverka i afseende på kursen af de Svenska fondpapperen, kunna, om icke undanrödjas, åtminstone till sin betydelse i väsendtlig mån förmildras. Jag tager mig derföre friheten föreslå, alt vederbörande Utskott må erhålla uppdrag att, i sammanhang med frågan om ett nytt jernvägslån, taga under öfvervägande och föreslå hvilka åtgärder böra och kunna vidtagas för alt i utlandet befordra Svenska Statens kredit och höja priset å kurserande Svenska obligationer.
Första alternativet bifölls endast med deri ändring, att sådane metall-effecter, hvilka behof* ya inom hus förvaras, böra vara brandförsäkradei Tjugandeförsta Punetén» ”Odlings-RåneFonden bör från dess nuva* ”rande belopp förminskas till 300,000 R:dr Banco; ”i följd hvaraf hälften af den hädanefter infly* ”tande årliga Gapital-afbetalningen bör till andra ”ändamål användas, till dess att fonden icke ut* *’gör mera än’berörde belopp» men den andra half: Den 16 September f. m. ”ten utgår i enahanda låneväg, dock efter förän* ?,drade grunder, hvilka särskildt komma att be* ”stammas, till befrämjande (och understöd för så» ”dane större odlingsföretag, hvilka öfverstiga den ”enskilta förmågan, samt förde kostnader till ut"'flyttningar, hvilka vid enskiftes och storskiftes ''förrättningar pröfvas nödvändige.5? Tjugondetredje Puncten \ ”De Capitalafbetalningar, hvilka från och med ''nästa års början, ingå å Bankens särskilde, emot ”fastighetspant utlånte, fonder böra till ny utplåning emot pant af fastigheter på landet utgif’’vas; kommande den högsta summa, som en ''Låntagare må undfå, att uti det reglamentari» 5,ska bestämmas.55 Tjugondefjerde Puncten | ’ A dessa nya fastighetslån kommer, såsom 'ränta och capital-afbetalning, att årligen erläggas, ”efter hvarje Låntagares egit godtfinnande, antingen Två procent i silfver, eller ock Sex procent *’Bancosedlar, hvilka Bancosedlar af BancoFull* ”mägtige sedermera komma att användas till upp» ”köp af silfver.5? Ut supra. Herr Montgommerie, Gustaf’ anförde skrif-, teligen: (Se Bilagan Nm i.) Herr vOn Törne, Michäel: Jag skulle icke förra gången hafva besvarat Herr Montgommeries Den 16 September f. ml anmärkningar, om de icke angått ämnen; hvilka jag ansett mig skyldig att närmare utreda.
Af Kommers-kollegium och General-Tullstyrelsen är uti deras ofta omförmälda utlåtande härom i underdånighet anfördt och hemstäldt: att de tullsatser, som utförselstarifen för vissa slag af trädvaror innehölle, hade sin grund i en statsekonomisk princip eller syftet att söka hämma sköflingen af ungskog. Olika meningar hade i sednare tid låtit sig förnimma om denna tullbeskattnings nytta 62 Bevillning*-Ulskotlels Belänkande N-.o S. eller behöflighet från sådan synpunkt, och det vissa syntes vara att den icke vore af nöden i sådana länder, der en rationel skogshushållning blifvit allmänneligen införd. Då emellertid embetsverken ansett sig nu icke böra ingå i pröfning af denna principfråga, hade man likväl trott det vara af vigt att tarifens bestämmelser så redigerades, att en konseqvent tillämpning blefve möjlig. Under åren 1861 och 1862 hade såsom betydliga föremål för export förekommit så kallade grufstolpar, för hvilka, såsom i tarifen ej specielt nämnda, exportörerne påyrkat tullfrihet, och som jemväl, efter det frågorna i besvärsväg dragits under Kongl. Maj:ts nådiga pröfning, med anledning af tarifens nuvarande ordalydelse blifvit dels hänförda till en lägre tullsats efter varans ringare värde, dels från tull befriade. Det syntes ock böra medgifvas, att berörde stolpar, såsom i allmänhet varande af ringare dimensioner än »telegrafstolpar1; och »sparrar», med hvilka General-Tullstyrelsen vid tullbehandlingen ansett dem böra jemföras, icke utan svårighet kunde draga den tull, som för sistnämnde effekter finnes stadgad. Men då för de ifrågavarande nya exportvarorna vanligen användas ännu yngre träd än som begagnas till spiror, telegrafstolpar och sparrar, hade Kollegium och Tullstyrelsen, under förutsättning af den ofvan anförda stats-ekonomiska grundsatsens vidhållande, funnit sig böra uppställa trädvaruartiklar i tarifen så, att de blefve vid utförsel underkastade en efter öfrige tullsatser för likartade varor lämpad afgift.
Många svårigheter förefunnos i tekniskt hänseende, särskildt i scherzot med dess flageolettsats, men de öfvervunnos i allmänhet väl af de K. Kom så Brahms ' oförlikneliga pianokvintett, op. 34, f-moll, ett af den moderna kammarmusikens allra förnämsta verk. Här kom publiken genast i stämning, och med andlös spänning följdes den ena satsen efter den andra. Kvintetten, i hvilken hr Stenhammar med vanlig säkerhet och finess utförde pianostämman, erhöll i sin helhet ett alldeles briljant utförande och väckte formlig hänförelse. Föga mindre lifligt var bifallet efter Haydns klangsköna och glädtiga stråkkvartett, n:r 5, d-dur, som afslutade den lyckade soarén och i sin mån bidrog att göra densamma till en god början på det nya verksamhetsåret. Musikoch Bellmansafton gifves i dag fredag i Vetenskapsakademiens hörsal af hr Sven Scholander, och mera behöfver ej sägas, för att publiken skall till sista plats hörsamma den populäre sångarens inbjudning, helst som både det gamla och det nya som bjudes är af godt slag. Filharmoniska sällskapet har börjat sitt nya arbetsår med ledsamheter af flere slag. Den förra styrelsen har af gått, och svårt tyckes vara att erhålla en ny. Och hr Hedenblad, som vid valet till dirigent för året lyckades erhålla majoritet, har nu ställt sin plats till sällskapets förfogande. Vi hoppas emellertid för sällskapets egen skull och för musiklifvet i vår hufvudstad, i hvilket Filharmoniska sällskapet ju dock gjort en god insats, att verksamheten måtte kunna fortgå i ' ostördt lugn. Vi undra ock, om ej nu tiden vore inne att gifva hr Andreas Hallen, sällskapets stiftare, välförtjänt upprättelse genom att utse honom till dirigent. Han är dock en alltför framstående kapacitet, för att sällskapet skulle anse sig hafva råd att undvara honom. Det vore nog den rätta lösningen. — é- Statshemligheten. E Bagatell af Petrus Hedberg. n god fe måtte hafva stått vid baron Carl Edvin von Waldheims vagga, ty allt hvad högst skattas i lifvet: förnäm börd och rikedom samt längre fram i tiden höga ämbeten och utmärkelser hade fallit på hans lott.
Om också det direkta understöd, som af utevarande örlogsfartyg hittills kunnat lemnäs handelsfartyg, uppskattadt i penningar icke skulle uppgå till något 43 betydligare belopp, så torde dock ett förändradt förhållande kunna antagas inträffa i den mån de utevarande örlogsfartygens antal blifver större och deras befälhafvare i vidsträcktare grad än hitintills få sig ålagdt att lemna handelsfartyg det biträde, som kan åstadkommas, vare sig i arbetsstyrka, effekter, läkarevård och dylikt, eller genom bemedling af uppkomna tvister, hvarvid af en Konsul, ofta fremmande för svenska förhållanden och äfven för svenska språket, ej kan väntas något kraftigare bistånd. Också anser Komitén ett ännu vigtigare ändamål, än att kunna lemna ett mer eller mindre direkt understöd, hvilket dock alltid bör i sin mån befrämja ett önskvärdt närmare samband mellan handelsintresset och sjövapnet, kunna vinnas genom de besök våra örlogsfartyg göra å de ställen, der svenske Konsuler äro anställde. Mångå af dessa orter äro så aflägsna, att någon omedelbar kontroll öfver sättet, hvarpå konsulatbefattningarne skötas, svårligen kan utöfvas annorlunda än medelst der inträffande örlogsfartyg. Vigten af en sådan kontroll har ock redan blifvit erkänd genom den föreskrift, som från Statsministern för Utrikes Ärendena varit meddelad hvarje på längre expedition utgående fartygschef, att om konsulats-befattningarnes skötande och det anseende Konsulerne personligen åtnjuta, lemna rapport. En sådan föreskrift skulle ock fullständigare än hittills kunna fullgöras, om fartygschef berättigades att å hvarje vigtigare handelsplats uppehålla sig tillräckligen länge, för att hinna göra sig bekant med dervarande handelsm. fl. förhållanden.
Nils-Uttermans-Räggla. Mi mor bor i Åvävvlaland bål i väst, min far bor i bärga där nol, ja har inte släkta i trakta härnäst, ja ä sôm en gäst, den jänta ja liker sôm bäst bor västa för måne å östa för sol. Min gamle fejol ä min häst, sôm för mä dit östa för sol, te Åvävvlaland bål i väst å langt nol i nolerste nol. Rot-Johan. Ja minns Rot-Johan. Han va rothjon i Klaknäs å flött iffrå den en gårn te den anner hel åre rundt — på dä vis att han va längst ti på di stor gålan å minner ti på di små. På sômma ställ va’n bar i fjortan dar å inga stans kunn en säj att han va hem när säj. För dä mäst feck’en bo i den varst vråa di kunn let ôpp ôt’en — för han va för uttäck å lorti te var iblann fôlk. Näggu ja ha sett en skröplier skrôtt. Han va en litten skack å vinn kär, sne i ryggen å kroki i bena. Hôvv hans va vre på sne, näsa va lang å bre, yga titt i fyrskaft å unnerkäften va stor å firkanti. Arman hang langt ner ôm knäa å näfvan va sôm ett par stallskôfler. En knnn int säj just att’en va mö lik e männisch — han va mer lik en tocken där gammel snevren granstôbb mä môs på. Å te själa va’n fell int så fali mer langt kommen än en gammel veli varg, sôm int mer dôger nô te. En vesst int hva en skull tänk ôm’en, når en först gangen såg’en komm gånass ätter landsvägen. En kunn mäst töck att dä va gamle Skrömt sjôl. Lapp hang ve lapp på’n ätter ryggen å bena — han knek å vre sä vindt ve hvart steg han tog.
— Anslaget för farsoters och smittosam ma sjukdomars botande, 9,000 Rdr, befinnes äfven hafva varit för behofvet otillräckligt. Räkenskaperne (ör — 53 — Carolinska Medico-Kirurgiska Institutet oell Veterinär-Inrättningen i Stockholm äro jemväl granskade af Revisoreine, som dervid icke haft något att an märka. Revisorerne hafva besökt Carolinska Institutet, Ilvars samlingar, i anseende till pågående reparationer å byggnaderna, voro på en trängre lokal uppställda. Räkningen från den 23 Mars 1838 till samma tid 183Q är i Ko gl. Kammar-Rätten granskad med anmärkningar; men den, på lika sätt upprättade, for åren iS3g—1840 liar ännu ej i bemälte Verk undergått revision. Balans från föregående äret: Veterinär-Inrättning* 11 i Skara. B else t. år 5888. år 188». Credit. Utgift: Aflöning Stipendier, Reparationer och Diverse S:r Balans till påföljande året: Summa i6,i6cj:32. — 14,557:26. 1. — 54 — Denna Veterinär-Inrättning är sli flad af Professoren P. Hernqvist, som dertill skänkt fastigheten och kontanta penningar, hvarefter Staten bidrog med 4>o°° daler silfvermynt, i ett för allt, samt ett årligt anslag af480 daler, hvilket likväl åren 1809 och 1810 indrogs. Enligt hvad Revisorerne inhämtat, har Kongl. Majrt den 3 Maj 1822 för nämde Inrättning, af <yde Hufvudtitelns medel, anvisat 7,883 Rdr 16 sk. för inköp af åtskilliga tomter och beteshagar, att utgå när tillgången så medgaf, hvaremedlertid 6 pr,oe. ränta å nämde summa borde af samina Hufvudtitel godtgöras. De aflemnade Räkenskapeme innefatta ej den ringaste uppgift om Inrättningens förvaltning och de resultater, deraf följt, utan blott redovisning för influtna intresseoch arrendemedel samt för kontanta utgifter till löner in. m.