Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Grundläggning Kallmur, 470 k:fmr å 50: — lagofve rgångar: 18 Landsvägs-öfvergångar å 450: — 140 mindre Våg-omläggn in q ar Stängsel, 78,867 famnar jernväg å 2: å 50: — å 150: — Summa kostnad för arbeten, som bero af terrängen Öfverbyggnad för 473,200 fot: Skenor, 473,200 sträckfot, å 25 # St. st. vigt pr löpande fot, 59,150 Sm St. st. vigt å 30: — Skarfjern m. m., 596 Séä, å 60 R:dr pr mil Tvärstockar, 157,733 st ä 1: 50 Nedläggning af skenor och tvärstockor, å pr mil 15,000: — Summa För stationer tilläggas 10 proc. härå Summa kostnad för vägens öfverbyggnad Kxiirapriationer: - Inköp och flyttning af hus och byggnader Summa S t a t i o n e r: 6 af 3:dje klass å 40,000 9 af 4:de klass å 20,000 Vakthus, å 12,000 R:dr pr mil Summa Transport-äiiateriel, Maskiner, Telegrafer för 13 mil 5,200 fot, å 60,000 R:dr pr mil Summa För Ingeniör-arfvoden, provisionela byggnader, oförutsedda händelser m. m., tilläggas 15 proc. af denna summa R:dr 8,350 22,125 6,550 13,500 4,850 12,850 4,500 11,800 5,600 15,300 9,200 23,500 8,100 21,000 3,000 Total-summa Riksmynt R:dr| Utgör 692,071 R:dr 9 öre pr mil.
Nej, men man förstör gamla, så att det behöfs nya! PER. Lefve revolutionen! ARVID. Och nu till verket! (Ridån faller.) _________ ANNO FYRTIÅTTA Tredje Akten. På källaren Dufvan. och venstra sidan. Disk i fonden; fönstersmygar till höger och venster; dörr på högra PER och ARVID vid ett bord till höger drickande toddy ; osynliga för dem som senare sätta sig på venstra sidan. Kyparen vid disken. PER. Allting gick efter beräkningen? ARVID. Utmärkt! Lundqvists föredrag väckte mycken munterhet i cirkeln, och refereras i qväll i tidningen. (Till kyparen.) Har aftontidningen kommit? KYPAREN. Inte än! ARVID. Nå! vidare står att läsa om Gubbens Reformbankett och motion med diverse hån! Nu gå de båda fåren och njuta af sin inbillade berömdhet. LUNDQVIST. DE FÖRRE. LUNDQVIST (söndagsklädd och något påstruken). Får man lof att slå sig ner? - ARVID. ANNO FYRTIÅTTA Nej, se Lundqvist! Så fin hån är, och ledig så här dags på da'n! LUNDQVIST. Ledig? Ja nu är jag ledig; jag har flyttat! ARVID. Har du flyttat? Hvad sa' gubben? LUNDQVIST. Han vet inte af det ännu! ARVID. Jaså, man flyttar på det viset nu för tiden! LUNDQVIST. "Frihet är men'skans första rättighet" hade du sjelf skrifvit! Hvad behaga herrarne dricka? ARVID. Toddy! LUNDQVIST. Nej, det är för simpelt! En liten bål, kypare. ARVID (till Per). Han är läraktig! (Högt.) Nå Lundqvist, tycker du inte det är herrligt att vara fri? Du har aldrig sutit på en källare så här dags på da'n förr! LUNDQVIST. framsatt). O, jag känner att jag börjar ett nytt lif. (Bålen är ARVID (ironiskt). Jag tror dig, Lundqvist! LUNDQVIST Skål för friheten!
Proposition N:o 76. blefve erforderlig, derest icke oregelbundenheter skulle uppstå, hvilka störande komme att inverka på den nya församlingens ordnande, samt att, enär afvittring påginge inom Öfver-Kalix socken samt förestode i Öfver-Torneå och Pajala socknar, rätta tiden vore inne att till ett helt förena berörda församlingsdelar och för desamma bestämma gemensamma gränser genom dessa delars utbrytning från de omgifvande socknarne; och hade Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i anledning häraf i underdånighet hemställt, att hela Korpilombola kapellförsamling måtte läggas under Öfver-Torneå tingslag och Torneå fögderi, och att, enär kapellförsamlingen utgjorde minst 8 qvadratmil och de derinom befintliga byar och hemman voro belägna 5 till 8 mil från Öfver-Torneå kyrka, Kongl. Maj:t måtte förordna, att Korpilombola församling skulle utgöra ett särskildt länsmansdistrikt, helst en Länsman icke medhunne att utöfva sina tjensteåligganden icke blott inom Öfver-Torneå och den derunder lydande Hietaniemi annexförsamling, utan äfven i Korpilombola, eller inom ett distrikt, öfverstigande 30 qvadratmil, med en folkmängd af mer än 5,000 personer, och hvarest betydliga odlingsbara marker vore att tillgå, hvilka först genom den under byggnad varande, Korpilombola genomlöpande landsvägen mellan Öfver-Torneå och Pajala blefve åtkomliga, hvaraf åter kunde afttagas, att, så snart de påbörjade afvittringarne hunne afslutas, denna trakt skulle vinna betydlig förkofran i odling och tillvext i folkmängd, äfvensom att, i händelse af bifall härtill, erforderligt löneanslag för den nya länsmansbeställningen måtte beredas.
Men iil ven om någon gradation i varningssätlet ägde runi, såsom Ulsktn åsyftat, vore likväl öfvergången derifrån till den i 5 mom. föreslagna ansvarsbestämmelsen alltför skarp. Enligt 5 mom. skulle nemi., sedan de i 4 morn. föreskrilna varningarna för sig gått utan att medföra åsyftad verkan, barnen skiljas från föräldrarna och öfverlemnas till vård åt enskilda personer samt kostnaden för barnens underhåll och undervisning hos deras föräldrar eller målsmän utmätas. Detta är alltför bardt. Mig synes, då varning varit fruktlös, närmaste påföljden desto hellre böra blifva ett lämpligt vite, sorn uti den af mig på f. m. åberopade nåd. resolutionen på presterskapets besvär af den 22 October 1723 finnes stadgad en plikt af 1 mark silfvermynt, att användas till fattiga barns undervisning, för den sorn, efter 2:ne gånger erhållen varning, af tredsko eller utan laga ursägt eftersätter sin skyldighet att bålla sina barn till undervisning. Jag bör icke tro, att Utsk:n kunnat vara okunniga om detta stadgande. Då det finnes, anser jag det äfven böra användas, såsom i min tanke ganska lämpligt och verkande till ändamålet; ty om föräldrar komma att vidkännas vilen för underlåtenhet alt hålla barnen till skolgång, läia de, utan tvifvel, snart rälta sig. Jag tillstyrker derföre att följande redaction måtte antagas: ”Föräldrar eller målsmän, som tredskas att efterkomma skolstyrelsens föreskrifter ang:de barnens skolgång, skola varnas af skolstyrelsen, och, der det icke hjelper, åläggas vilen af kyrkorådet eller den sockennämnd, som kan varda inrättad.” Hr von Rosen:
Collegium ansett nyttjande och dispositionsrätten för Kronan vara af enskildes pretentioner så ifrågaställd, att först en praescriptionstid borde utsättas, innom hvilken hvar och en ägde att utföra sin rätt, hvarefter Kronans återstående disponible skogstrakter icke böra till den mäst bjudande försäljas, men torde däremot kunna efter skeende skattläggning upplåtas emot bestämd årlig afgift likväl Kronan sjelf förbehållet, att af Skogome b'g ögna hvad till Flottornas och andra beha] erfordras, samt att i dessa afseenden nödiga Skogstrakter och Parker alltid under Kronans igo orubbadt bibehållas. Kongl. Sjö förvaltningen afstyrker försäljningen, emedan den i sjelfva verket ej kan bidraga till det allmänneliga gagn man trott sig vinna; såsom motskäl anser Sjöförvaltningen gälla, att det alltid skall vara underkastade många svårigheter att bestämma vidden af den 9m 13 9a4mib»r *, **>. mark, »om kunde komma att tilldelas i ersätt-* ning åt Betesinnehafvare, emot det antal krea* tur svarande, som de genom fri vallgång förut kunnat underhålla äfvensom att för öfrigt det i Svenska klimatet synes vara mycket magtpåliggande, att vårda de återstående qvar, lefvorne af Kronoskogarne, samt att desamma, jämte träd för Flottorne m. m. visserligen vore af mycken betydenhet för Häraders och Socknars enskildta behof, för allmänna byggnader, såsom broar m. m. Kongl. KammarCollegium% sorn tillstyrker att Kronoparkerne endast böra rätt vårdas, afstyr. ker, att då skogarne utgöra ett hufvudsakligt vilkor för Invånarnes trefnad, Landsoch HåradsAllmänningar må till skatte försäljas, och hemställer, att de må under Kronans disposition, Bärnt under Länens och Häradernes nyttjande rätt förblifva. a i • « • Kongl. Bergscollegium har icke ansett Linsoch Härads Allmänningar kunna komma under namn af disponible skogar, då nyttjande rätten till dem, vare sig i giund af urgammal häfd. bemmansskattläggningen, erhållne Kongl.
hvarjemte det lätt kunde inträffa, att, om fästningen ej vore nog stark, någon af de mägtigare krigförande Europeiska Slaterne satte sig i besittning deraf, då densamma blefve för Sverige, hvad Gibraltar är för Spanien; varande på grund haraf yrkadt, att hela det af Kongl. Majit för begge de serskilda föremålen äskade anslag mätte beviljas, att utgå icke på 3, utan på 5 år, eller intill nästa Riksdag. Af Bonde-Ståndet bar denna punkt blifvit återremitterad, på grund af anmärkningar, rörande serskildta anslaget för Marstrands och Carlstens fästning, hvilken ansågs vara af ingen nytta, då densamma hvarken kunde skydda kusten mot landstigning, eller göra fiendens örlogsfartyg någon skada, så framt de, enligt hvad man kunde antaga, holle sig utom skotthåll för dess kanoner, men deremot, en gång möjligen i fiendens våld, blef en farlig stödjepunkt för dess anfallsplaner mot det inre af landet. I anledning först af den gjorda invändningen, alt de for dels Carlstens fästning och Marstrands hamn-försvar samt dels befästnings-arbeten vid inloppet till Carlskrona tillstyrkte anslag icke mätte gemensamt ställas till Kongl. Maj.ts disposition, på den grund, att de begge serskilda föremålen tillhöra tvänne olika Stats-Departements föredragning, får Utskottet anföra: att, då Kongl. Majlis Nådiga Proposition, sorn serskildt upptager ifrågasatte anslag för försvars-verket till lands och sjös, till det förra hänfört begge dessa befästningsarbeten, och då begge föremålen jemväl stå under ledning af Chefen för Ingenieur-Corpsen, jemte det förvaltningen af medlen besörjes af Kongl.
Så svårt man haft i forna tider och delvis ännu har att glömma kätteri och affall, så lätt har man att förlåta förnekandet af den sanna läran, när detta förnekande fått en åtminstone i viss mån laglig sanktion. Emellertid — judeförföljelserna i äldre tider gåfvo sig dock ett slags sken af att grundas på religiösa motiver.412 YTTERLIGARE I JUDEFRÅGAN. Den af författaren efter vår tanke alltför knapphändigt afhandlade antisemitiska riktningen i våra dagar har fullständigt bortkastat masken. Striden framstår nu tydligen som ett raskrig. Denna skilnad får i hvarje fall ej förbises. Ändtligen synes oss författaren i hela sin framställning, möjligen ledd af sin motvilja mot den ortodoxa kristendomen, vara väl partisk för judarne. Han synes glömma, att äfven här den sanningen bekräftar sig: » Det är ej ens fel att två gräla. » Att allt det hat, som under årtusenden (vi tänka här äfven på tiden före Jerusalems fall) drabbat judarne, skulle vara alldeles oförtjänt, vore en historisk vidunderlighet. Äfven judarne hafva haft och hafva sina stora fel, och däri ligger nog till god del anledningen till hatet och förföljelserna. Först deras starka tendens till isolering J). Snikenhot är visst ej ett särskildt utmärkande drag hös juden, snarare tvärtom efter hvad hans ofta storartade nit för välgörenhet och mæcenatisk verksamhet visa, men han har fått det ryktet om sig, därföre att han är hänsynslös — efter regeln — och därföre, att denna hänsynslöshet i följd af det yrke, hvartill han länge varit hänvisad, företrädesvis yttrat sig på det ekonomiska området2). Ännu ett ord. Författaren säger, att de blandade äktenskapen undvikas och att deras olämplighet erkännes. Hvad det första angår, så hafva vi i vår föregående artikel genom statistiska fakta sökt tvärtom visa deras stigande frekvens, åtminstone i vårt land, hvilken stigning inom några få generationer måste hafva med sig, att de nu här bosatta judiska släkterna spårlöst försvinna. Hvad deras » erkända » olämplighet angår, så får den stå för författarens räkning. Apo-steriori och med utgångspunkt från enskilda fall kunna vi naturligtvis ej diskutera frågan utan att träda den personliga grannlagenheten allt för nära.
Skjutslega» är sä läg, at ingen transporterings method för Kronan warit lättare än den med durk marcher. Jnqwarterings-afgiften sä obetydlig, at en troupp under march icke kostat Kronan z-del i underhäll mot hwad den kostat sedan den framkommit. Hwad under dä at Kronan widtagit den lindrigaste transportmethoden, och at Kronan häldre lätit trupperne marchera än ligga stilla. Lätom ost dä förekorm ma mistbruket dermed, at Kronostjutslegan äfwensom inqwarterings-afgiften ökes til sitt rätta wärde, sä stola deste nu sä känbare onsra äterkomma Den 15 Iunii. 77Z Återkomma til hwad de fordom warit. — En möjlighet at utgöra. — I öfrigt äberopar jag hwad Herr liZerbjelin för nägre dagar sedan anfärdt, och har Lil undvikande af widlöftighet ej welat repetera desi sä grundligt anförde skäl. Friherre cklric conrLä, upläste et DiclLMen til protocollm sä lydande: Uti Hederwärda Bonde-Ständets ankomne jämnkningsfrägor om privilegier färjagnuden äran ä min sida förklara följande: Hwad är nu denna begäran annat än Grundränta, Soldat, Hällffjuts med mera pä Säterier? Det är at gifwa ifrän sig det jag eller Förfäder förwärfwat — eller det jag i god tro pä en almä» säkerhet köpt — det är ju icke privilegier at fä bchälla det jag lagligen kunnat förskaffa mig. Ridderssapet och Adeln har lemnat alt hwad som kan lemnäs; De bafwa ju ätagit sig lika stor Bevillning pä Säterier som pä Skattegärdar, Mantalspeningar m. m. Jag frägar dä hwad äterstär för at icke uti alt likna det Hederwärda Bonde-Ständet? Intet, nej intet mer än en enda sak, som är at Ridderskapets och Adelns personliga Bevillning är flera gänger större än det Hederwärda Bonde-Ständets.
Här må jemväl nämnas, att Bemedlings-Commissionen tillika innehar Capital, hvaraf ränta uppbäres; men delta utgöres dels af serskildte, under Bemedlings-Commissionens förvaltning ställde, testaments-medel för bestämda ändamål, dels af medel, som Borgerskapet tid efter annan tillskjutit, och hvaraf räntan i allmänhet till pensioner åt behöfvande af denna Glass disponeras. Desse medel tjena äfven till Fond, hvaraf tages fyllnad till de gifne behofvens bekostande, då för året brist inträffar uti den intaxerade eller influtna Contributions-summan, emot den uti Gravationslista beräknade; äfvensom oförutsedde utgifter stundom blifvit af nämnde medel besörjde. Till Börs-j Brooch Hamnby ggnads-Fonden > som är ställd under förvaltning af Comiterade, hvilke, på sätt i Öfver-Ståthållare-JEmbetets nästföregående Femårs-Berättelse omförmäles, besörja byggnader, skiljda ifrån dem, som tillhöra Drätsel-Gommissionens befattning, men hvartill, efter hvad förut är nämndt, numera tillkommit bestyret med södra Slussverkets ombyggnad hafva, enligt Comiterades räkenskaper, följande inkomster imgått„ nemligen:. / 115 Tolagsmedel ... Borgerskapets bidrag, årligen inta xeradt i sammanhang med den ordinarie Contributionen, och be räknadt till l/4 deraf, efter Bor gerskapets Äldstes fattade beslu Hyresmedel för rum i Börshuset Bemedlings-Commissionens tillskot Sublevationsoch Amortissements medel ifrån Stadens, under Drät sel-Commissionens förvaltning ställda Cassa "Öfver-Ståtnållarens Inqyarterings penningar Ifrån Bemedlings-Commissionen å terbetaldt lån Lån upptagne emot Comiterades obligationer R:dr 32 sk.: och att då väl detta qvartal hvart och ett af de följande åren blifvit guldet, men enahanda återstod vid slutet af hvarje af de följande åren funnits obetald, enär, utan afseende på återstoden vid i834| års slut, endast 16,666
Dykande neli uppfiskande unptaga och bärga föro.lyckade fartyg och gods; men för omkring ett århundrade tillhaka hlef första grunden lagd till den vidsträcktare bärguingsrätt sorn för närvarande ejer rum» 3 ta t »-Utskottets Bctitnlanden. 44? Det vnr vid denna lid, rom arne or~ ■denlcSige Bolag, under naimi af IN orra oell SödfJt Dykerioch. Bärgiii.ngs-Compåeniernc, inrättades ock af Regeringen nied Privilegier på visse år lorsägos, (ill hedvil va lide af Dykerioch Bergii inys-Verket. Sedan desse Privilegier tid efter annan blifvit förnyade, och sednast linder den (irla Pebruarii »770 förlängde på 00 års tid, från 1770 års början, fann Kongl' Maj:t elen 10 Junii iSot för godt besluta, att efter sistnämnde Octroys upphörande, begge Compagnierre skulle sammanslås till eli enda, bestående af Nio Lotlegare dem Kongl. Majrt förbehöll sig alt särskildt utse, och för hvilket Compagnie ny Qclrqy beviljades på af) år från i8o3 års början. För detta Compagnie lät Kongl. Majrt derefter den 22 December 1802 utfärda dess Nådiga Reglemente, hvilket med de få ändringar och tillägg, som sedermera tillkommit innefattar de itu gälhinna fireskrilterne om Dykerioch BärgningsCompagniets rättigheter och skyldigheter. Ulan att ingå i en fullständig detail af de Särskildt» stadgande!), som delta Reglemente och öfrige i ämnet utkomue Författningar innehålla, må här endast nämnas: Att Dykeri-Iurällninge», som förvaltas utaf eu af Lollegarue utsedd Direcliou 443 Stat s-U t s k o t -t e t s Bcliinkanden. neli i orlcrne ombesörjes af en eller flere Dvkeri-Comiliissarier itiota hvarje SjoTulls -Kammates.
Den som ej åtnöjes med Fullmägtiges beslut i befordringsmål, vare berättigad att hos nästblifvande Banco-Utskott eller revision af Bancoverket deröfver sig besvära. Skolande vid talans förlust, ett sådant missnöje hos Fullmägtige anmälas inom 14 dagar efter det beslutet blifvit vederbörande delgifvet samt besvären till Fullmägtiges expedition inlemnas, i förra fallet sist å den dag, Rikets Ständers sammankomst inträffar, och i sednare fallet, eller vid Banco-Revision sist (14) dagar före Rikets Ständers Revisorers sammanträdande, allt före klockan Tolf (12) å dagen. Men är den oräknad. Banco-Ulskottets Memorial, N:o 62. H 14: o. Mom. i. Du sådant för göromålens säkra och skyndsamma gång finnes oundgängligen nödigt, kunna Fulimägtige på Bankens pensions-stat förflytta en tjensteman, som af ohjelpligt sjukdomstillstånd elier afgjord oförmögenhet är förhindrad alt vidare gagna Verket, oaktadt han sig ej om afsked anmält, samt i sådaue fall anordna hela lönen såsom pension, ehvad de föreskrifne lefnadsoch tjensteåren äro uppnådde eller icke. Mom. 2; (oförändradt.) l5:o. Mom. 1. Blifver någon Tjensteman af sjukdom hindrad, alt sin syssla förrätta, och göromålens behöriga gång fordra att föranstalta om vicariat, ege Under-Styrelsen, att lill sysslans bestridande förordna den person, sorn Under-Styrelsen pröfvar dertill skicklig och hvilken frivilligt sig åtager, att emot det arfvode, som för tjenstgöringen bestås, den förrätta. Skulle ej någon finnas benägen till ett så beskaffadt frivilligt åtagande, vare utan beräkning af transportsökande, den äldste oanvände, och för sysslan skicklige bland competente sökande till den samma, i händelse den ledig vore, förbunden, att, emot sin förut innehafvande aflöning, vicariatet emottaga.
Ridderskapet celi Adeln väckt, till Stats-Utskottet remitterad, motion, har Herr Friherre Hermelin Carl> föreslagit, att den spanmål, som Kongl. Slats-Contoiret upphandlar för det allmännas behof, bör betalas, icke ovilkorligen efter rymd eller tunne-beräkning, utan fastheldre efter vigt , såsom mera utvisande sädens rätta värde; förmodande motionären, att, genom detta förslags bringande i verkställighet, Stats-Verket och det allmänna skulle tillskyndas fördel, och en redbarare spanmålshandel i allmänhet tillvägabringas. Efter det Stats-Utskottet sammanträdt med Ekonomi-Utskottet, förfrågans gemensamma behandling , hafva ULskotlen tagit densamma i öfvervägande ; men som spanmålens värde icke ensamt heror af viglen, utan, såvida spanmålen icke är skadad, säkrast torde kunna beräknas efter vägning och mätning gemensamt, på sätt som hittills med uppbörd och redovisning af Statens spanmåls-inkoraster varit iagltaget; så hemställa -Utskotten , att ifrågavarande motion malte förfalla. Stockholm den 21 September 1840. Ank. till Exp. Utsk. d. 22 September, kl. 1 e. m. Utlåtande} i anledning af väckt fråga om en lika beskattning å Ull jord inom Riket> m. m. Till Utskottens gemensamma handläggning har blifvit remitterad en af Riksdags-fullmägtigcn Lars Larsson från Örebro Län hos Hedervärda Bonde • Bih. till R. St.
Jag kan således icke, lika med den välde ledamot, som nyss yttrat sig, anse det vara en envishet hos Hr von Hartmansdorff, att han vidblifver sin me - Den 29 April f. 111, 397 ning; men jag uther mig få fasta Hr von Hartmansdorffs uppmärksamhet derpå, att.frågan är högst likgilltig, och på denna grund hemställer jag till honom, om han icke skulle vilja afstå från voteringen. Hr Lagerhjelm: Jag her äfven att få förena mig uti den siste värde talarens begäran till Hr von Hartmansdorff, det han ville afstå från voteringen. Frih. Boye, Fredr.: Äfven jag tager mig friheten uppmana Hr von Hartmansdorff att afstå från voter:n. Jag måste likväl uppriktigt bekänna, att han har fullkomligt rätt. Jag är af den öfvertygelse, nt' både 8S §:n Riksd.Ordn. och 109 §:n Reg.Ftn ganska tydligt föreskrifva, alt R. St. icke kunna eller böra begära mera än en månads förlängning, men ingenstädes i grundlagen dr bestämdt, huru de skola ställa sina oid eller hvilken phraseologi, man dervid bör nyttja. Jag vet icke hvad ondi det ligger deruti, att R. St., sedan de anhållit om en månads prolongation, göra det tillägg, att R. St. dervid icke kunna dölja för JÄ. M., det de vissei ligen anse denna månad otillräcklig för afslutandet af deras arbeten. Delta innebär icke någon direct begäran om liksdagens förlängning utöfver den i grundlagen mcdgifna tid, och jag hemställer derföre lill Hr von Hartmansdorff, att han ville afstå från den af honom begärda votering. Hr von Hartmansdorff: De yttranden, som nu sednast blifvit fällda, att jag har rätt, konna ej annat än styrka mig uti min mening; men om Ståndet, i stället för att tala 0111 min envishet, hade genast företagit votertn, så hade nu hälften af första uppropet varit gånget. Frih. Boye, Ludv.: Del är blott för Gr.
St. hade vid förra riksdagen anslagit lill Emm-äns upprensning ett lån af 35,000 r:dr och ett direct anslag af 10,000 r:dr. Den af Lieutenant Olivecrona uppgjorda arbetsplan utvisade, att arbetet skulle komma alt kosta 55,015 r:dr. Della tyckes vara ett ganska vackert bidrag af Staten; att nu vilja det Staten skall lemna hela denna summa som en present till de särskilda jordägarne, det tror jag är nästan långt gånget. Alt Slaten skall vara förläggare för enskilda intressen och enskilda företag, är efter min tanke mindre lämpligt; men att hon skall rent af bekosta dem, pä det att de enskilde allena deraf skola draga vinsten, del anser jag ej kunna ur någon synpunkt försvaras. Man bar sagt, att om icke Staten lemuade detta understöd, sä skulle arbetet icke blifva utaf. Skulle då Staten vara angelägnare om arbetets verkställande, än delägarne sjelfve? Äro icke delägarne intresserade af att arbetet, som icke tillskyndar Slaten någon vinst, men dem alla fördelar, fullbordas, då får jag säga, det jag tycker, alt desse delägare icke förtjena Statens understöd. Vilja de icke visa så mycket nit för saken, att de sammanjemka sina enskilda intressen, utan dessa alla hafva full framgång, men endast Statens uppoffras, då tror jag att sädaue delägare gjort sig ovärdige af Statens understöd. Alt Slaten går dem till handa, så vidt möjligt är, om lillgångarlie sådant medgifva, del är godt och väl, men derföre att enskilda delägare sins emellan regeras af en sådan egennytta, att de ej kunna sammanjemka sig, utan att Staten skall stå till hands för alt bereda öfverensstämmelse i deras åsigler, det kan jag icke godkä nna. Jag skulle tro, att denna punkt borde till StatslJtsk. återremitteras, på det all Utsk. mätte kunna föreslå de förändrade sladganden, som skulle kunna underlätta länets beviljande eller arbetets fortgående, utan all derföre hell ocii hållet efterskänka Statens räll lill godtgörelse för sitt förlag.