Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ilos Vällofliga Borgare-Ståndet har Herr Pehr Staaff uti ingifvet memorial yrkat den förändring i omförmälda lagstiftning »att bördsrätten till åboskap å kronohemman och kronolägenheter måtte helt och hållet upphöra», eller, om detta förslag icke bilölles, »att kronohemman finge användas till betalning af åbos skuld och att, om sådant hemman såldes, barn eller annan arfvinge, som förklarades berättigad att öfvertaga hemmanet, skulle vara skyldig att, innan hemmanet tillträddes, hos Konungens Befallningshafvande dels nedsätta köpeskillingen, med rättighet för köparen att densamma lyfta, sedan han, i händelse sådant yrkades, inför domstol edeligen sannat, att han på god tro så tingat och betalt, som köpebrefvet innehölle, dels ställa vederhäftig borgen för den ersättning, hvartill köparen kunde för nedlagd nödig och nyttig förbättring berättigas.» Detta memorial, hvaraf motionären begärt remiss till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet, har dock blifvit till Lag-Utskottet remitteradt och den 24 innevarande månad hit ankommit; men Utskottet har funnit det väckta förslaget, hvilket afser hushållningen med Kronans jord och berör frågor, som ej utgöra föremål för domstolarnes pröfning, utan i administrativ väg handläggas och afgöras, icke vara att hänföra till den lagstiftning, hvarmed Utskottet eger att sig befatta. I enlighet med Lag-Utskottets Utlåtande N:o 11. denna åsigt har Utskottet ock, genom sitt Utlåtande N:o 5, till vederbörligt Riksstånd återlemnat en annan i samma ämne väckt och till Lag-Utskottet hänvisad motion, hvilken, enligt hit ankomna protokolls-utdrag, sedermera af Ridderskapet och Adeln samt Presteoch Borgare-Stånden förklarats tillhöra annat Utskotts handläggning; Och eger Utskottet derföre så mycket större skäl att Herr Staaffs omförmälda memorial till Vällodiga Borgare-Ståndet återlemna; hvilket för samtlige Riks-Stånden vördsamt tillkännagifves. Stockholm den 27 December 1839. Stockholm, tryckt hos Sam.
Tillika «vet allmänheten, att en enda grad beröm uti vanlig «prosa är svarande emot två i vältalighet, fyra i «poesi och åtminstone åtta i odestyl. Då först är «smickret ett dödligt gift, när det låter sig anses för «allmänhetens röst; och deri lyckas långt mindre det «lof, som ljuder från skaldens trumpet, än det som «hviskas hvar timma och stund från hofmäns, mini«strars och embetsmäns läppar.« 80 Det sällskapslif, hvarom hittills varit fråga, gällde endast vistelsen i Stockholm. Lustslotten, dit konungen medförde ett urval af sina flera umgängeskretsar, erbödo en ny omvexling. Under hofvets närvaro på Drottningholm hölls der snart sagdt öppen taffel. En mängd personer från hufvudstaden var, dels för tillfället, dels en gång för alla befalld dit; och de som inställde sig obudne kunde, om de stodo i förhållande till någon, som var hemmastadd vid hofvet, påräkna att finna plats vid något af de många borden (de kungligas eget oberäknadt): hofmarskalkstaffeln, kavaljerstaffeln, o. s. v. ända ned till hofmästarens, hvilken också hade sex till åtta kuverter för sin räkning, och der man ej åt minst läckert. I sina förtroliga kretsar var Gustaf III sjelf fri och tillät sin omgifning de största friheter i upptåg och yttranden, endast de voro qvicka; men så snart frågan blef om etikett, ve! den, som öfverträdde de stränga reglorna, mot hvilka han också sjelf aldrig försyndade sig. De dagar, då de kungliga personerna gåfvo, som det då brukades, offentlig aftonspisning, ägde vanligen förut en större cirkel rum. Vid ett bord spelade drottningen quadrille med embetsmän af minst generals rang. De gåfvo, stående, korten till sina medspelare, och under en djup bugning hvarje gång för drottningen. När hennes ordning kom att gifva, skedde det af vakthafvande kammarherren, som för sådant ändamål under hela spelet stod bakom hennes stol och äfven besörjde liqviden vid spelets slut, å drottningens vägnar.
Men äfven detta ypperliga bud har, i sjelfva verket, en mindre positif än negatif halt; väl är deri en blandning af bådadera, men den sistnämnda har öfvervigten. Just den allmänna öfvervigten af en negativitet, hvilken man stämplade med namnet ”Smak”, utgör kännemärket på den vittra granskning, som tillhörde den fransyska vitterhets-skolan af Ludvig XIV:s och Ludvig XV:s tidehvarf. Man får här icke strax taga termen ”negativitet” i ond bemärkelse. Det Negativa bestod här, upprinneligen, blott i oförmåga att inse det Positiva. Visserligen bragtes det omsider genom slik oförmåga derhän, att bemöta detta med verkliga fiendtligheter. Men i sig sjelft var det endast uppmärksamhetens och anspråkens hufvudsakliga fästande vid stilistisk och prosodisk technik, med nästan inga begrepp om egentliga väsendet af skönhet, konst, diktning och diktningsförmåga; eller med inga andra begrepp om det inre af deras rhetoriskt uppfattade utanverk, än sådana otydliga och förvirrade, som t. ex. föreställningen om den af Aristoteles anbefallda Natur-imitationen. Bekant är, huru denna föreställning snart fann, att icke all Natur, utan endast den vackra, borde imiteras; och huru den intrasslade sig dymedelst i en irrgång, hvarur den kom blott genom antagandet, att det i Naturen vackra längesedan vore, för alla tider, påhittadt af vissa antika (särdeles vissa romerska) författare, – hvilka således vore den äkta, den imitations-värda Naturens egentliga och enda repräsentanter. Det, som borde imiteras, blef, i följd häraf, egentligen – de; hvarvid för ny-europeisk vitterhet och konst föga annat syntes återstå att tillgöra, än att lämpa imitationen efter den nyare förnäma sällskapsverldens fordringar. Rättesnöret, måttstocken sökte och satte man då alltså – ganska följdrigtigt – i det, som inom kretsen af de parisiska och paris-artade societeterna kunde finnas passande, oanstötligt, njutbart, allmängiltigt.
I alla andra mig kända Länders Criminal-Lagstiftning är förhållandet enahanda, så att dessa höga personer anses vara, och höra vara lika heliga och fredade. Stadgandet i 5 Cap. i § MissgerningsBalken quarstår i alla fall för tal och handskrift_, så att den, som lasteligen talar eller skrifver om Drottningen eller Thronföljaren, straffas lika med den, som lasteligen talar eller skrifver om Konungen. Hvarföre då 35o Den 3i Januarii e. ra. göra skillnad emellan dem, som i tryck allmängöra lasteliga yttranden emot den ena eller den andra af nyssbemäldta höga personer. Den andra olikheten ligger uti gradationen i straffbestämmelserne. — Jag gör fullkomligen rättvisa åt den billighetsprincip, som legat till grund för förslaget i denna del; och vore nu fråga om att ändra 5 Gap. i § MissgerningsBalken, skulle jag, utan minsta betänklighet, tillstyrka, att i denna §, efter stadgandet om Lifsstraff, tillädes orden yeller straffas med fängelse ä yfästning, på längre eller kortare tid, alt ”efter förbrytelsens beskaffenhetMen så länge denna i § skall quarstå oförändrad, och så länge den skall tillämpas på lastligt tal och lastlig handskrift; kan jag omöjeligen instämma deri, att ett, om än lastligt, dock ofta af obetänksamhet och förhastande yttradt ord, hörbart af få; att en handskrift, vanligast adresserad till en enda., skall straffas strängare, än en, åtminstone med besinningom än icke med beräkning, af trycket utgifven skrift, läsbar för hela allmänheten. Genom den af Utskottet föreslagna olikheten emellan Konungen samt Drottningen och Thron föl jaren, äfvensom genom den facultativa straff-gradationen, kunna i tillämpningen flere besynnerliga anomalier uppslå. En person till exempel, som hade i tryck Den 31 J a 11 u a r i i e. m. yttrat sig lasteligen om Konungen, lunde, allt efter
Den första åtgärden skulle, enligt förslaget, blifva, att landshöfdingen pålyste en villkorlig entreprenad-auetion, d. v. s. alt lian förbehöll sig att pröfva anbudens antaglighet och bestämma hvad som fordras för entreprenadens fullgörande vid den station som är i fråga, såsom t. ex. huru länge entreprenören får låta den resande vänta, innan han blir forlskalFad, alt de resande, som hafi a förbud, genast böra få hästar, och huru många hästar skola finnas på stationen m. m.; och om någon åtager sig entreprenaden för den föreslagna skjutslegan af 24 sk. b:co milen, så äger landshöfdingen genast rätt att derom afsluta contract, men der ej någon finnes, som vill åtaga sig skjutsen för den bestämda skjutslegan, der skall landshöfdingen sammankalla alla de skjutsskyldige, och säga för huru stor skjutslega entreprenören vill öfvertaga skjutsen, och tillfråga dem om de derpå vilja ingå. Om då två tredjedelar eller hälften går in derpå, så inrättas intreprenad för dem, och de öfrige komma att sjelfve bestrida sin skjuts; men del trassel, som Hr von Hartmansdorff befarat, uppkommer ej; ty för deti gästgifva - 4JS Den ij( November c. ni. re. sorn åtagit sig entreprenaden, det må vara med liela skjutlaget eller -|;delar eller hälften deraf, skall den högre skjutslega!! utgå, och densammas belopp kan antingen införas i gästgifvareboken eller utsättas på gästgifvaretaflan. Sedermera är det entreprenörens sak att tillse det iian erhåller riktig betalning. Äro hästarne hans egna, så skall han hafva 24 sk. b:co milen ■— ifall skjutslegan för honom blifvit bestämd till detta belopp — för hvarje häst; men om häst,irne tillhöra den skjutsskyldige, så erhåller han blott 16 sk. broo för hästen, och entreprenören behåller de återstående 8 sk. Den resande betalar i alla fall 24 sk. för hvarje häst, antingen den tillhör entreprenören eller en skjutsskyldig. Med detta förslag har Utsk. åsyftat alt tvinga jordbrukaren att afkasta sig delta onus.
Jag har, för min del, icke någonting emot om de ensamhetsfängelser, som finnas i länshäktena varda begagnade för att pröfva del nya bestraffuingssättet t. ex., blott de, på sätt Hr Giinlher anlydt, icke varda bestämda till beslraffningsfängelser, med ett ord, om frågan alt stadga ett nytt bestraffningssätt skiljes derifrån. I sådan händelse skulle ordalagen kunna blifva följande: ”1 anledn. af K. M:s nåd. skrifvelse d. 9 Nov. sisth år, ronde anslag till nya fängelser, ville R. o. Ad., pä det ali redan påbörjade länshäkten måtte blifva fullbordade, samt de delar af riket, som ännu icke erhållit sådana af syftesenlig beskaffenhet, mätte blifva dermed, i mån af lillgångarne försedde etc.” Frih. Cederström, Claes Rudolf: Derest det H. SlalsUtsk. hade mindre fast föresatt sig, alt vidhålla sin i del först attåtne, men på grund af deremot uttalade armärku:r, återremitterade betänk., en gång gjorda framställning, så föreställer jag mig att skäl till en förändring derutinnan icke skulle hafva saknats i de anföranden, som inom RiksSt:n, vid berörde återremiss, förekommo. Mångfaldiga anledn:r skulle visserligen redan derur kunnat hemtas, lill frångående af ett förslag, som sålunda befunnits behöfva åtskillig förbättring, innan det kunde godkännas. Om Utsk. hade behagat fästa sig dervid, att inom RiksSl:n flera röster höjt sig i den gemensamma syftning, att icke vilja, det ordalagen skulle vara så ställda, att man genom ett bifall lill Utsk:s utlåt, med detsamma afgåfve en förklaring om sin öfverty - Den 22 Maj. 85 geise ronde angelägenheten af nya straffsystemets befordrande till en snar verkställighet; derest Utsk. hade velat lemna någon uppmärksamhet åt det gemensamma i detta och andra förklaranden, och för den händelsen att Utsk. äfven hade godtfunnit lyssna till de i alla de tre
Vid granskningen af dessa räkenskaper, har någon annan anmärkning icke förekommit, än att, bland utgifterna för år 1850, 20 Rdr upptagas såsom utbetalda för 4 tunnor potates, efter 4 Rdr per tunna, hvarigenom, derest ej förhållandet grundar sig på skriffel, en obehörig utgift af 4 Rdr blifvit. Kongl, lustslotten påförd; hvilket Revisorerne ansett sig böra anmäla, emedan vid räkenskapernas granskning i Kongl. Kammar-rätten någon anmärkning härvid icke skett. — 115 — Maija Kongl, lustslott. Dess räkenskaper äro i Kongl. Kammar-rätten för båda revisionsåren granskade utan anmärkning. De utvisa: Debet. Uppbörd: Statsanslag .. Passevolansmedel för Norska hästjägarnes kaserns oell stalls underhallande Arrendemedel Hyresmedel m. m. Frän Haga trädgard .. Lefverering från Ulriksdals slottskassa S:r Balans till päföljande året: Balans frän föregående äret: Utgifter: Revisorerne hafva icke funnit något vid dessa räkenskap er att erinra. Maga lustpark. Räkenskaperna för år 1850 äro i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, men de för år 1851 hafva ännu icke underg ått revision derstädes. Inkomster och utgifter redovisas sålunda: Debet. är l§SO. år I§51. Uppbörd: Credit. Balans från föregående året: Utgifter: Lefverering till slottskassan 116: 9. 4. Vid dessa räkenskaper har någon anmärkning å Rikets Ständers Revisorers sida icke förekommit. Gripsholms Kongl lustslott. Räkenskaperna, som äro för båda åren i Kongl. Kammar-rätten granskade utan anmärkning, utvisa: IfelJet. år iSgjl, år ISSI. Balans från föregående året: Uppbörd: Balans från föregående äret: Utgifter: — För inköp af materiali er och inventarier 340: 38. — 499: 10. Vid räkenskaperna hafva Revisorerne icke funnit något att erinra. Ulriksdals Kongl, slolt. Räkenskaperna för båda revisionsåren äro granskade i Kongl. Kammar-rätten utan anmärkning och utvisa:
Se så, nu bor du här: bjud min hustru armen, så gå vi ut och spatsera. (Vännen bjuder sonhustrun armen något förlägen.) Jag tror ni darrar på armen! Han darrar du, Knut! Se så bra ni går i par! Men han darrar verkligen! Stanna hemma, om du fryser! Om ni tillåter, så ber jag få sitta här och läsa tidningarna. Så hjärtans gärna, och jag skall skicka in Adèle att hålla er sällskap! Vi gå bara ut och handla lite, Knut och jag. (Vinkar utåt) Kom hit, Adèle, så skall du få något! Sjunde scenen. DE FÖRRA. ADÈLE. Vill ni hålla mig sällskap, fröken, medan makarna gå ut och handla? VÄNNEN. SONHUSTRUN. VÄNNEN. SONEN. SONHUSTRUN. SONEN. 76 KUSINEN. VÄNNEN. (Sonen och sonhustrun gå.) VÄNNEN (ser efter att de äro ensamma). Sällskap? Är ni mörkrädd då? Ja, mycket! Jag vill icke lämna tillfället obegagnadt att tala ett förtroligt ord med er såsom släkting i huset! Får jag det? Var så god! KUSINEN. VÄNNEN. Ni vet hur mycket jag håller af dessa unga människor... Ni ler, och jag vet hvad ni menar. Det är sant att fru Kerstin i sin egenskap af ung kvinna utöfvar en dragning därjämte, men jag försäkrar er, att jag därvidlag håller mina känslor så i tygeln, att jag endast ett ögonblick fruktat deras fria lopp. Att ni är smått betagen i Kerstin, förvånar mig inte med den kännedom jag äger om hennes förmåga att fängsla, men att ni finner Knuts sällskap så tilldragande, förstår jag ej. Han är ju en obetydlig man, er så långt underlägsen både i talang och erfarenheter ... Ett fullkomligt barn, menar ni; men det är just i detta jag finner hvila efter en hel vinters umgänge med resonnörer... VÄNNEN. KUSINEN. 77 KUSINEN. Att leka med barn är en hvila, som kan trötta, men ni tröttnar aldrig på Knut. Hur kommer det? Jag har icke tänkt öfver det, men ni tycks ha tänkt öfver det. Hvad tror ni?
Maj gående skyldighet att deltaga i — 7 2 8 — b. 23 Maj Kyrkobyggnad, om Stångjernsbruks befriande från skyldighet att b. 30 Juni b. 30 Juni b. 30 Juni deltaga i — 7 2 16 — b. 30 Juni Kyrkobyggnader, om anslag af allmänna medel, i stället lör kollekt och stamboksinsamlingar, b. 2 Okt. b. 8 Okt. g. 2 Okt. till understöd för — 4 1 192 — b. 8 Okt. Kyrkobyggnadslån, se Markaryds församling. » se Knäreds dito. » se Ullervads dito. Maj 69 68 » angående rätta förståndet af Preste-ståndets beslut om förslaget till — 10 2 5 22 Febr. a. a. 16 Maj Kyrhohcmmanen i Halland, om åtgärder för att bereda åboerne dispositionsoch besitta. 5 Okt. b. 8 Okt. ningsrätt till de s. k — 4 2 34 — b. 15 Okt. b. 5 Okt. 183 25 Kyrkoherdar nes embetsbref, om upphörande af klockares skyldighet att fortskaffa, se Klockare. Kyrkokassorne i Skåne och Halland, om statsanslag för åtskillige utgifter, hittills bestridda af — 4 1 14 — b. 28 Dec. b. 28 Dec. b. 28 Dec. g. 28 Dec. Kyrkoposten, om ändring i sättet b. 30 Maj g. 16
Att i förteckningarne äfven upptogos personer, som blifvit under framtiden ställde för brott af uppgifven beskaffenhet, äfvensom att bland dessa brott upptogos åtskilliga, på hvilka icke borde följa enskild skrift innan den Heliga Nattvarden finge åtnjutas, kunde vara nödigt, på det presterskapet måtte kunna meddela upplysning derom i utfärdande prestbevis; Och ansåg motionären det derföre böra heta, att förteckningarne skulle upptaga »för hvarje sakfälld eller under framtiden ställd person, den församling, hvartill han hörer, det eller de brott, hvarför han blifvit sakfälld eller under framtiden ställd samt dagen, då utslag meddelats.» Enligt 4:de morn. skulle Häradshöfdingarne direkte hos Konungens Befallningshafvande anmäla när mål af ifrågavarande beskaffenhet icke förekommit. Men då Häradshöfding skulle till Kronofogden i orten sända förteckning på sakfällde och under framtiden ställde, så vore det ock olämpligt att Häradshöfdings anmälan att ingen blifvit sakfälld eller under . Bih. till II. St. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande M 28. framtiden ställd ginge annan väg än genom Kronofogden, hvilken eljest vore ur stånd att tillse när han hade att från Häradshöfding vänta förteckning eller icke.
Det är en väl bevittnad sanning, att så länge intet tvång var lagdt på Utländningars handel och sjöfart till Sverige, så inkommo flere slags främmande penningar i Rike;, å hvilka, jemförelsevis emot Svenska myntet, en Tariff var utsatt, och kunde Resande af Mäklare betje-; nas med förvexling af präglade utländska Myntsorter j men sedan utrikes handeln blifvit inskränkt och mer förvandlad till en commissionsfeandel, dependerande af utländska Köpmäns gifna Ordres, så har allt utländskt Mynt hos oss blifvit osynligt, och den merendels före!;» Den 21 Maji. 93 ia Tullen blifvit med en för Sverige oftast desavantageuse Vexel liqviderad. Dä till följe af ProductPlacatet, Utländingar icke heller fin» go hitföra andra varor, än egna producter, så försvårades för dem hitfärden , genom en både vid inoch utlastningen kostsam och onyttig barlast. Det är då icke under, att directe handeln med Utländningar skulle minskas och att all afsättning af Landets egna Producter måste ske genom inhemska ombud. Då ock andra handlande Riken, i repressalier emot vårså kallade activa handel, ålagt Svenska rårör en hög ingående Tull, så blef vinsten för Svenska tillverkaren så mycket ringare. Hvad nu isynnerhet afkomsten af våra vidlyftiga Skogar beträffar, så har en högag, tid Ledamot, som tillika är den förste känna»; ren af Rikets handelsinteresse, uppdagadt visat, att hvarken enskilt man eller Publicum, till Exportens förökning samt dermed förenade Penningeverkets förbättring, kan af Trädvaru* handeln draga någon märkelig vinst, så länge utförseln deraf icke blir lika tiiåten med utländska, som med inhemska Fartyg, och icke heller högre utgående Tull kräfves af utländsk, än infödd man, och hvilken sednare afgift nu skall vara för främmande i jemförelse triplerad. Jag instämmer således till fullo uti Välbemälte Ledamots afgifna Yttrande. Grefvé de la Gardie, Jacob :
Grefve Gyllenborg. XLVIII. 42. -— angående af åtskillige Tjenstemän vid LandtStaten i Westerbotten, Skåne och Westmanland sökt tillökning i deras löningsförmåner. XLVIII. 42- <— angående AfvittringsVerket inom Luleå Lappmark, m. m. XLVIII. 43. *— i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om anslag för UndervisningsVerken i Riket. XLVIII. 181. XLIX. A. 97. L. 10. LVIII. B. 56. LXIII. A. 174. — angående ett beviljadt serskildt anslag för den nya Elementareller ProfSkolan i Stockholm. XLVIII. 181. •— angående f. d. Allmänna Magazinslnrättningens förvaltning och utredning. XLVIII. 181. — angående bestridda utgifter och beviljade afskrifningar på öfverskotteii å StatsVerkels inkomster. XLIX. 25. i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss å Dess Befallningshafvandes i Westmanlands Län underdåniga hemställan om afskrifning af ett LandtRänteriets förskott till Curhusanstalterne derstädes. XLIX. a5. 189 Expeditioner till Konungen, Rikets Ständers, om ändring eller förtydligande af 6 Cap. 2 oell följande §§ ConcursLagen. XLIX. a5. — angående ändring af 3 § i 3o Cap. RättegångsBalken. XLIX. a5. — angående beviljad belöning till Ekenmarkska Slägten för af densamma införda förbättringar i Yäfnadskonsten. XLIX. 25. — angående sättet för Författningars allma ngörande samt deras fullständiga och ordentliga utdelning till Domare och Embetsverk. XLIX. 25. — angående föreslagne förändringar i afseende å Skjutsväsendet. XLIX. 26.
Enär, enligt hvad sålunda blifvit upplyst och vitsordadt, det föreslagna ombyggnadsoch reparations-arbetet kan, utan äfventyr eller hinder för flygelbyggnadens begagnande, uppskjutas utöfver liden för nästkommande lagtima Riksdag, anser Utskottet sig böra hemställa, huruvida icke den af Fullmägtige väckte fråga om denna ombyggnads och reparations verkställande må, vid sådant förhållande, lör närvarande förfalla. Stockholm den 24 November 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 26 November, kl. 12 midd. Utlåtande, angående Kongl. Stats-Contoirets befrielse från vidare' befattning med det staden Wexiö beviljade byggnads-lån. (dfgs. Afd.), Uti Kongl. Stats-Contoirets, före innevarande Riksdags början till KonglMaj:t i underdånighet afgifna och jemte Dess Nådiga Proposition, angående Stals-Verkets tillstånd och behof, till Stats-Utskottet öfverlemnade berättelse om nyssnämnde Verks ställning ro. m. förekommer, i afseende på det, enligt Kongl. Brefvet den 6 April i838, till staden Wexiös återuppbyggande beviljade lån af 100,000 R:dr, alt, sedan detta låns hela belopp blifvit, genom lyftning af en deremot svarande andel utaf mindre Creditivet, från Rikets Ständers Riksgälds-Contoir uttaget samt, för att lill Byggnads-Coroitéen, i mon af behof, utbetalas, öfversändt till Kongl. Majrts Befallningshafvande i Kronobergs
BorgareStåndet , hafva ogillat dea ifrågasatte förändringen i Minimi-summan, såsom orättvis och saknande giltiga skäl, samt föreslagit bibehållande af den i nu gällande Bevillnings-Föifattning bestämda gräns för löntagares Bevillningsfrihet, eller 200 R:dr; hvaremot meningarne inom Högvördige Preste-Ståndet varit så vida delade, att någre Talare äfven yttrat nyss anförda åsigter, men de fleste deremot ansett nedsättning i detta fall lämplig, då många löntagare, som borde och kunde erlägga Bevillning, likväl alldeles undgå sådant, derigenom att de beräkna och uppgifva sina löne-inkomster till mindre än 200 Rid*-; i anledning hvaraf man såsom ett medelbelopp tillstyrkt, att endast löne-inkomster linder 100 R:dr borde vara fritagna från beräkning till Bevillning. Olika tankar hafva äfven inom Utskottet egt rum, och då i allmänhet den mening gjort sig gällande, att det till 5o R:dr bestämda minimi-belopp vore för lågt och mindre lämpligt, har, genom votering, blifvit beslutadt hvad Utskottet härmed vördsamast föreslår, att Bevillning för löne-inkamster bör taga sin början när des~ sa uppgå till julla 100 R:dr B:o; och bar Utskottet grundat denna hemställan derpå, 44 Bevillning-Utskottets Utlåtande N.-o 18. att, i Utskottets tanka, största delen af lön-, tagare, som hafva en bestämd och uppgifven löne-inkomst emellan 100 och 200 R:dr, utan olägenhet kan och hör utgöra en min-a dre afgift till Staten, med lika billighet, som den med högre löneförmoner forsed-, de mäste erlägga förhöjd bevillning. Sjunde Grunden.