Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För ofvanbemälda kanslioch vaktbetjening utgår aflöningen under innevarande år med de belopp, som i hittills gällande reglementes 187 § finnas uppgifna, och från nästkommande års början med följande årliga belopp, nemligen: för Sekreteraren med Tre tusen fem hundra R:dr, » en Kanslist, som tillika har skyldighet att ombesörja Registratorsgöromålen, med Tvä tusen R:dr, » en Kanslist, med Ett tusen R:dr, samt » Vaktmästaren med Sex hundra R:dr; börande Sekreteraren hos Justitie-Ombudsmannen utan särskild ersättning jemväl bestrida de göromål, som tillhöra sekreterare-befattningen hos Tryckfrihets-komitéen. Derest Justitie-Ombudsmannens Sekreterare förut innehar tjenst pä rikets stat, skola, vid uppbärandet af ofvanberörda aflöning, samma vilkor och förbehåll iakttagas, som äro stadgade i afseende på utbetalningen af Justitie-Ombudsmans-lönen vid enahanda fäll. § 185. Till kostnader för Justitie-ombudsmannens embetsresor bör Riksgälds-kontoret, uppå hans reqvisition och emot derför inom hvarje års utgång afgifvande redogörelse, förskottsvis utbetala en summa af två tusen R:dr. Skulle dessa kostnader, under ett eller annat år, öfverstiga den dertill sålunda anslagna summa, må till det öfverskjutande kostnadsbeloppets godtgörande användas hvad utaf enahanda anslag för de sedan innevarande riksdags början förflutna år möjligen kan vara obegagnadt. För upphandlingen af skrifmate^alier och för andra expenser vid Justitieombudsmannens och Tryckfrihets-komitéens Expedition bör ett årligt belopp af Femhundra R:dr, emot behörig redogörelse, förskottsvis af Riksgälds-kontorets medel utanordnas.
Nu kräfver visserligen både den förhöjda bränvins tillverknings-skatten och det dermed främst afsedda ändamål — hämmandet af den omåttliga förbrukningen utaf spritdrycker förmedelst dessas fördyrande — att tullafgiften å utländska spritdrycker förhöjes utöfver hvad gällande taxa bestämmer; men för dessa kraf får den antydda faran af tullafgifters öfverdrift icke lemnäs ur sigle. Det fördyrande af spritdrycker, som genom skatt å försäljningen deraf kan beredas, kommer att träffa de utländska, lika med de inhemska. Vid sisllidne riksdag, derförinnan de till införsel tillåtna slagen bränvin och sprit voro indelade i: ”af till och med 12 graders styrka” med 32 sk., och ”deröfver” med 1 R:dr införsels-tull per kanna, hvarvid dock tull-lindringar ända till 33al procent i vissa fall voro medgifna, frångicks denna på gradtalet grundade indelning, emedan densamma hade i Bevillnings-Utskottets Memorial,'N:o 30, 3 tillämpningen visat sig medföra flera uppgifna svårigheter. Det var ock naturligt, att då skilnaden i afgifter rned ett visst gradtal på en gång utgjorde icke mindre än 50 procent, gränsen emellan det lägre och det högre gradtalet ofta skulle blifva omtvistad, och eftergifter i strid mot det bestämda stadgandet icke sällan ifrågakomma. Men om statsinkomsten på detta sätt minskades, så skulle den nu varande, utan åtskillnad för olika gradtal stadgade tullsatsen, leda till icke mindre förlust för statskassan derigenom, att införseln mer och mer komme att omfatta spritdrycker af de högsta gradtal, som ega vida högre värde än de svagare, i förhållande till qvantiteten för tullafgiftens beräknande. För att bringa tullafgiften i rättvist förhållande till varu-värdet, synes det alltså blifva nödvändigt, att åter taga gradtalet till grund för afgifts-bestämmelserna, likväl med iakttagande deraf, att dessa lämpas efter det med hvarje grad stigande varuvärdet. I Danmark har man i detta hänseende gått så långt, att hvarje *:dels grad utöfver ett visst minimum föranleder en stigande tullafgift. Delta kan dock icke annat än onödigt försvåra tullbehandlingen.
2;o, Dessa invisningar måga ej utfärdas för mindre fordripgar, än att ^:del utgör lo R:dr; utan lära mindre summor kunna contant betalas ; och skola invisningarne, förr än de utlemnas, annoteras uti Riksgälds Contoiret, samt af Riksens Högloft. Ständers Fullmägtiga derstädes accepteras till inlösen inom loppet af tre år , med renta från deras dato, hvilken, enär åtskilliga af Krigs-Comitéen utgifne fordrings-bevis skola utfästa 6 procent, synes böra, i likhet dermed, äfven för de öfriga bestämmas till 6 procent, sorn af Riksgälds Contoiret årligen utbetalas, och hvartill Fond finnes upptagen uti den nu ingående förnyade uppgiften öfver Stats* och Riksgälds-Verkens behof, 3:0 T)en 2 o Juli. X915 3:0 Då, för destomera, säkerhet, berörde tid gf tre år fördelia lies, för inlösningen af dessa Obligationer, men Kongl. Majit i Nåder torde finna sig i tillfälle, att, inom denna tid, låta indraga och tillställa Riksgälds-Contoiret mer eller mindre utaf (len i Nåder anyista tillgång för denna liqvid , så böra Riksens Ständers Fuilxnägtige i Riksgälds-Contoiret gifvas den föreskrift, att, så snart medel af omformaIte tillgång inbekommas, till det belopp, att en sjettedel af skuldernas primitiva summa fullt kan betalas, , utfärda Kungörelse i allmänna Tidningarna, med tillkännagifvapde deraf, samt den eller de klasser af Obligationerna! sorn till Capital och renta då kunna infrias, och hvartill dag tillika bör utsättas, med föreskrift derjemte, att rentan endast löper och godtgöres till dep dagen, för de Obligationer, sorn da kunna inlösas. Och ehuru säker anledning är, att den af Kongl. Majtt i Nåder till dessa skulders godtgörande öfverlåtna summa icke länge skall uteblifva , torde dock Riksens fdöglofl. Ständer finna sig böra i underdånighet anhålla, det täck es Kongl.
Den 17 October e. m. Hr Westfelt, Nils: Äfven jag ber att få instämma lili den af Frih. Cederström nu afgifna reservation. Frih. Ridderstolpe, Fredr.: Hindrad afen särskild session i Strömsholms canalbolag, kom jag icke upp förr än så seni, att det betänk., hvaremot nu reservationer blifvit afgifna, var afgjordt. Jag får derföre nu uti dem förena mig. Upplästes följande af Hr Rudebeck, Edvard Ulrik, inlemnade mern.: Det plats, som suppleant i R. St:s BancoUtsk., hvartill jag af R. o. Ad:s Hrr Electorer, blifvit kallad, nödgas jag härmedelst afsäga mig; dertill föranledd af trägna tjenstegöromål. Efter uppläsningen häraf, anmodadeH. Ex. Hr Gr. o. L an d t m. Hrr Electorer, att i deras nästa sammanträde utse nya suppleanter i Bancosamt Allm. Besv.- o. Ekon.Ulskm efter Hrrme Rudebeck och Sandels. Ad. åtskildes kl. 9 om aftonen. In fidem protocolli, silbert Munck. Särskildt Protocoll, Thorsilagen ilen 17 October 1844, e. in. Då nu skulle till pröfning företagas Ridd.Ulsk:s d. 18 och 26 sisth Sept. pä bordet lagda mera., ang:de tillsättning af Ridd.- secret.tjensten, och t. f. Ridd.secret., Notarien Munck, såsom sökande till samma tjenst var jäfvig att, vid öfverläggningen om ilott ämne, proh föra, samt derföre aflrädt, öfverlogs, pä H. Ex. Hr Gr. o. Landtm:s befallning, prolocollsföringen af undertecknad Riddarhus-notarie, hvarefter, och sedan Utsk:s förberörde mern. blifvit uppläst, Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik, anmälde sig och yttrade:
S D. Föredrogs utdrag, M 427, af Hedervärda Bonde-Ståndets protokoll den 15 dennes, innehållande dels bemälda Riks-Stånds beslut vid pröfning al Sammansatta Bankooch Lag-Utskottets Betänkande, JV2 5, i anledning af motioner angående förändring af Lagens stadgande om ränta, dels inbjudning till de öfriga Riks-Stånden att i samma beslut sig förena. Inbjudningen afslogs och lades protokolls-utdraget till handlingarne. Den 18 och 10 September. Från Vallo fl. Borgare-Ståndet. S. D. Föredrogs ånyo Lag-Utskottets Utlåtande, M 55, i anledning af gjorda anmärkningar samt Riks-Ståndens skiljaktiga beslut vid förehafvande af Utskottets Betänkande JVe 55, innefattande yttrande öfver dels Kongl. Maj:ts nådiga Proposition med förslag till ny Strafflag, dels ock enskilda motioner rörande brottmålslagstiftningen. De i detta utlåtande förekommande framställningar, hvilka icke röra BorgareStåndet, lades till handlingarne; hvaremot Ståndet biföll Utskottets i öfrigt gjorda hemställanden utom hvad angår nedannämnda delar af Utskottets förslag till Strafflag, hvarutinnan beslöts på sätt sorn följer: Prot.-Utdrag den 19 September 1863. 603 5 Kapitlet 18 §■ Godkändes enligt Utlåtandet M 55 med utbyte af ordet »deras» på sista raden mot ordets doms; och blefvo de öfriga Riks-Stånden vänligen inbjudna att i detta beslut sig förena. 10 Kapitlet 1 §, 1 mom. och 3 §. Godkändes med slutmeningarnas förändring till denna lydelse, i 1 § 1 morn.: »dock må, der omständigheterna äro synnerligen mildrande, straffet till fängelse i sex månader nedsättas», och i 3 §: »dock må, der omständigheterna i dessa fall äro synnerligen mildrande, straffet till två månaders fängelse nedsättas». 16 Kapitlet 13 §.
St:r, enär kostnaderne utgjorde en allmän Statsutgift , med denna egenskap närmast öfverensstämmande, att den specielle utbetalningen af hvarje Tractamente och Utgiftspost, i likhet med alla andra af Statsmedlen bestridde aflöningar, omedelbarligen besörjdes af StatsContoret, hvars åtgärd sådant egentligen tillhör - Betan kanden. <de, och hvilket Embetsverk bäst vore i tillfälle, att, såsom tillförene med ordning och noggrannhet skedt, i ett sammanhang med förvaltningen och redovisningen af StatsVerkets tillgångar i både Svenskt och Utländskt mynt, hafva befattningen dermed; hvarföre ock R. St:r hos K. M:t i underd:het anhöllo, det K. M:t i Nåder täcktes sålunda, enligt den, före år 1816, vanliga ordning, disponera och låta utbetala ifrågavarande StatsAnslag. I anledning häraf är, såsom Revisorerne år 1827 upplyst, genom Skrifvelse till StatsContoret den 26 November 1823, af K. M:t i Nåder tillkännagifvit, att K. M:t funnit lämpligt till framdeles Nådig pröfning uppskjuta R. St:rs berörde underd. anhållan. Då likväl allt hitintills någon åtgärd icke blifvit af K. M:t i Nåder anbefalld, afseende verkställighet af hvad R. St:r i ofvanberörde måtto önskat, tillstyrker Utskottet: att en förnyad underd. framställning till K. M:t af R. St:r göres, om Nådigt bifall dertill, att speciella utbetalningen af den till MinisterStatens Aflöning anslagne Summa hädanefter af StatsContoret omedelbarligen verkställes, på sätt, som före år 1816 tillgick. §. 12. Beträffande de af Revisorerne år 1827 gjorde anmälanden angående: 1:0 Den, i ersättning för Svenska Statens Fordrin~ gar i Finlandj Riket tilljlutne Summa. (R. J5. 1827 p. 34—220.) 262 Stats-Utskottets 2:0 äng-de försäljningen af Kronan tillhörige
Stadsboerna sågo i de grusade städerna endast få af de fordna inbyggarena, hvilka under några de sednaste lugnare åren börjat bjuda till att återtaga någon verksamhet, landtfolket fann ej mera sina hemman. Tegarna voro förvandlade till vildmark, och af stugorna kunde knappt mera urskiljas ens de brända stenhopar, som utvisade hvar eldstäderna förr stått. Der härjningen ej så strängt gått fram, hade andra åbor satt sig ned, och de suto qvar i en besittning, hvarifrån det ej var lätt att fördrifva dem. Men äfven resande af annan art kommo från Sverige öfver till Finland. Efter ett tio till femtonårigt afbrott voro alla landets publika verk, från Universitetet till hvarje liten domstol, upplösta. Allt skulle ordnas, allt skapas, och af regeringen utsändes män, som egde dess förtroende, för att vidtaga de till en början nödigaste anordningar. Bland dessa var Carl Lejonankar. Som han var en nitisk anhängare af hattpartiet, hade af detta blifvit arbetadt på hans användande i Finland, emedan man hoppades att af denna massa utan form, ja nästan utan lif, kunna bilda en bördig jordmån för det frö, man ville utså till en blifvande skörd i partiets anda. På Hattanpää byggdes med ifver ett nytt hus på den gamla grundvalen. Med mycken förundran och förnöjelse sågo de byggande en dag den gamle trädgårdsmästaren komma vandrande långs vägen. Lika seg och lika knuten till sitt utseende, som förr, syntes han, som om tiden alls icke kunnat rå på honom. Med helsningar och frågor samlades nu alla omkring honom, men gubben redde af dem helt kort och sade endast: „nå, de tusan dj-ne släpade ju mig till Ryssland, och här är jag nu, hvad är det att gapa på.“ Derpå begaf sig gubben gerad i trädgården, der han snart började stöka och ställa, stundom skakande på hufvudet åt all den oordning, han der tyckte sig finna. Han hade väl kanske ej så orätt i att anse sig hafva varit saknad i trädgården, då vid den folkbrist, som rådde, ofta de angelägnaste göromål måste stå tillbaka, och sålunda än mer hvad som hörde till prydlighet. Innan kort var den gamle i sitt element.
Jag tror, att då man har ett i proportion mot folkmängden litet rörelse-capital, är det just rigtigt att omsätta detta capital på mångfaldigt sätt, och göra det så rörligt som möjligt, så länge man ej skadar det verkliga myn - Den 2 December f. m. 9 tels credit. Jag förenar mig således med Herr Hjerta i den anhållan, att Ridderskapet och Adeln måtte besluta, att BancoFullmägtige berättigas upptaga lån mot högst 2 procent att betala h vistaj eller efter högst i månads uppsägning, samt att, i händelse penningar på detta sätt ej skulle erhållas, eller det annars skulle finnas behöfligt, lån jemväl må upptagas mot högst 4 procents ränta och 6 månaders uppsägning. Hvad angår frågan om namnet på de bevis öfver insalta penningar, som Banken skall utfärda, så ber jag att få påminna, att Götha-Canal-Discont på sin tid gjorde sina upplåningar så väl mot Obligationer, som uppå Afskrifnings-räkning, och att ingen fara deraf förspordes. Jag kan således ej finna någon våda deruti, att nu jemväl lill BancoFullmägtige öfverlemna, att använda både Obligationer och Afskrifnings-räkning, allt efter omständigheterne; och, med detta tillägg, anhåller jag om proposition å Herr Hjertås förslag. Ty att fastställa blott ett sätt för upplåningen med en enda sorts ränta och med en viss bestämd uppsägningstid, anser jag vara ganska orätt, helst vi ännu äro utan all erfarenhet i afseende å detta slag af låne-rörelse. Friherre Cederström: Det må vara Friherre Boye förbehållit, alt förtyda hvad jag yttrat; han lärer likväl icke dermed kunna öfvertyga Ridderskapet och Adeln, dag Den i December f. m. har aldrig påstått, att olika vilkor skulle stadgas för olika personer; jag har endast sagt, alt upplåningen borde ske antingen på Af skrifnings-r åkning , eller mot Obligationer ä vista, och om Friherren behagat fasta uppmärksamhet vid ordet eller^ hade han icke bordt kunna misstaga sig om min mening.
Majit utsedde personer, samt rese bidrag åt industri-idkare och arbetare, alltså med en saramanlagd summa af Ridr 159,384: 18. dels ock för det belopp, som, enligt framdeles ingående redovisning, kan styrkas hafva blifvit utbetaldt för utställningen af landtbruks-alster och redskap i Hamburg. Kongl. Maj:ts Nåd. De ärendet rörande handlingar skola vederbörligt Utskott tillhandahållas och Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och Ynnest städse välbevågen. Datum ut supra. CARL. G. Lagerstråle. Utdrag af Protokollet öfver Civil-Ärenden, hållet inför Hans Magit Konungen i Stals-It ådel å Stockholms Slott den 7 Augusti 1863. Närvarande: Hans Excellens Justitie-Stalsministern, Herr Friherre De Geer, Hans Excellens Statsministern för Utrikes Ärendena, Herr Grefve Manderström, Statsråden: Lagerstråle, Bredberg, Thulstrup, Reuterskiöld och Carlson. Slutligen uppläste Departeinents-chefen, Statsrådet Lagerstråle, till justering, följande, i öfverensstämmelse med Kongl. Maj:ts, uppå Stats-Rådets enhälliga tillstyrkande, förut fattade nådiga beslut uppsatta förslag till nådiga Propositioner till Rikets Ständer: 1:0. 2:o. angående anvisande af anslag till betäckande af kostnaderna för Sveriges deltagande dels i 1862 års allmänna industrioch konst-exposition i London, dels 16 Kongl. Maj:ts Nåd. 6ck i den för landtbruks-alster och redskap innevarande sommar anordnade internationela utställning i Hamburg. Enligt Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande behagade Kongl. Majit dessa förslag i nåder gilla, samt befallde att, i enlighet dermed, Propositioner af den lydelse bilagorna Litt. B. & C. till detta Protokoll utvisa, skulle till Rikets Ständer aflåtas. Ex protocollo Axel Hegardt. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1863. Kongl. Maj-.ts Nåd.
Cronhjelms, Otto Aug., motion om löneersätttaing för Capitainerne Sjöbohm och Tilosius; 2:0 Gr. Cronhjelms, Otto Attg., motion om förändrad organisation af Tullverket; 3:o Hr Dahlfelts, Carl Ludv., motion om anslag till stipendier för skickliga lönlösa lärare vid Rikets Academier; BevillningsUtskottel: 1:0 Hr Hjertås, Lars, motion om ändringar i nu gällande Tulltaxa; 2:0 Hr af Robsahms, Carl Reinh., motion om upphörande af stämpelafgiften på tidningar; Lagutskottet: Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion om ändring i nu gällande författningar, rörande bysättning; Allm. Besv.- och O e c o n.-U t s k o t te t: 1:0 Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion om underd. anhållan hos K. M., att vederbörande Embetsverk må anbefallas att skyndsamligen handlägga de af R. St. vid sista Riksdag väckta önskningsmål; 2:0 Gr. Cronhjelms, Otto Aug., motion, att Prestman, som är antagen till lärare vid Lancasterskola, må fortfarande tillgodonjuta enkel tjenstårsberäkning; 3:o Hr af Robsahms, Carl Reinh., motion om ändringar i 1782 Ars Jude-reglemente. Hr Bruncrona, Gust. Adolph, uppläste följande: Saknande några önskade upplysningar, var jag urståndsatt att vid föredragningen och remissen af Hr Landsh. von Kraemers motion, om uppmuntran afrÖk-rior, vidfoga några ord, hvartill någon erfarenhet och närmare kännedom af det ämnet torde göra mig befogad. Jag har varit landthushållare i Finland många år och är det i Sverige. 1 det förstnämnde landet använde jag, lika med alla andra jordbrukare, rökrior, och händelsen har gjort, att på den fastighet, jag förvärfvat på Svensk botten, äfven Finsk ria var anlagd. Jag är således i stånd att intyga verkligheten af alla de fördelar, man yttrat tillhöra sädestorkning i sådan ria.
Är han ej sjelf tillstädes; Sigge eden af inför nästa Domstol i orien, inom den tid, som Lagman f öreskrifvetf ’,.kommer att alldeles utgå. XVIII. Gap, * §• Första punkten af denna §. skall lyda sålunda: Är någor sak genom vad kommen till Hof-Rätt, och g ifver sig en annor först der an: finnes hans talan sådan, sorn i 1 §. sägs; gånge dermed, sorn der föreskrifves. XIX. C A P. Denna §. är sålunda ändrad: Reser någor bort, då hans sak för rätta är, utan han häfver Domarens löf dertill, eller laga full magt i g ställt, och Rätten det kungjort'; bote i Under-Rätt fem daler, i Hof Rätt tio daler, och. gånge ej dess mindre dom i saken. Fg-U: sko tuts Bet, N\o 8 a-, XX. C ap, A f. Ambra: punkten af denna■ §, ändras sålunda: Gora de det ej; bote sä svaranden sorn käranden ,■ i Under-Rätt' tio daler, i Hof-Rätt tjugu decter. XXI. Ga p. 4- §• [Denna §. ändras-till följande lydelse: Häfver man Under-Rätts dom för sig, mere tappar i Hoj-Rätten, .då bär kostnaden å båda sidor emot hvarannan qvittas, der Domaren ej finnér de omständigheter i något mål vara , att ende* ra ändå rättegångskostnad gälda bör. Är o i saken åtskilliga käromål, och vinna eller tappa parterne deri ömsom, då stånde ock hvar sin kostnad. XXII. C AP.. r. f)e två forsta punkterna i denna §. erhålla följande lydelse: 1 Hof-Rätt skall någor af Rättens Ledamöter, i lagvadda eller der instämda saker, skrijtlig berättelse om deras sammanhang tapp sätta, innan de till dom företagas. 1 Under-Rätt måge parterne det ej äska, der Rätten ej sjelf finnér, att sakens vigt eller vidlyftighet det fordrar. s. §.
Efter öfvervägande häraf och enär Bäckström, enligt hvad, genom de till Utskottet ingifne handlingar, blifvit styrkt, med sju minderåriga barn, befinner sig, vid framskriden ålder, till följe af kroppsligt lidande, urståndsatt att sitt yrke behörigen bedrifva, har Ut - Banko-Utskottets Utlåtande, A':o 32. 5 sköttel, såsom med Diskontvérkets fördel förenligt., och i öfverensstämmelse med hvad Diskont-dir<*ktionen tillstyrkt, ansett sig böra hemställa, att, så vida det stvrkes, att Repslagaren J. Bäckströms öfrige borgenärer åtnöjt sig med 30 procent för Sina fastställda fordringar och 30 procent af Diskontverkets i Bäckströms konkurs bevakade kapitalfordran till Verket inbetalas, inom 3:ne månader efter af beslutet erhållen del, återstående kapital-beloppet, jemte öfverräritan, får afskrifvas. Stockholm den 14 April 1S51. Ank, till Éxp.-Utsk. d. 15 April 1851, kl. 1 e. m. Utlåtande, i anledning af förre hemmans-egaren G. F. T/iomssonS ansökning om eftergift af öfrerränta å ett diskont-lån. i anledning af en utaf förre Hemmansegaren G. F. Thomsson till Utskottet ingifven ansökning om eftergift af Öfverränta å ett af numera aflidne Kyrkoherden C. N. Ljunggren hos Bankodiskontverket upptaget, till kapitalet fullt betaldt lån, stort 1,500 riksdaler banko, har Direktionen öfver nämnde Verk, hvars yttrande olver ansökningen blifvit infordradt, uti afgifvet Utlåtande, meddelat följande upplysningar! Sedan å ifrågavarands lån, som upptagits den 23 November 1843, mot borgen af Hemmansegarne G. F. Thomsson och L.
Ma j:ts Nådiga Bref af den 20 Januarii och 14 Maji 1802, anvisade qvantitet af Statsverkets ränlekoppar; så har Öfverstyrelsen för Myntverket, efter förrättad reduetion af vigter och penningevärden, uti skrifvelse under den 16 nästlidne September underdånigst anmält, att ett skeppund koppar, Svensk stäpelstads-vigt, i nedanuppräknade Länder, för närvarande, utmyntas till följande, uti runda tal utförde, belopp nemligen: i Norrige till 320 R:dr i Danmark till 38o R:dr i England till 35o R:dr i Preussen till 345 R:dr i Holland och Nederländerna lill . , 355 R:dr i Lombardiet och Österrike till 38o R:dr samt alt i Frankrike myntfoten är bestämd till 320 R:dr; Bill. lill R. St. Prat. 6 Sami. 1 Af A. 1 $:te Häftet. 2 Banco-Utskottcts Betankande N.o 7. ehuru ingen kopparmyntning i detta land skall skett, sedan Konung Ludvig XYI:s lid, hvarföre ock bristen på kopparmynt derstädes vore ganska kännbar; och har Öfverstyrelsen för Myntverket derjemte, till följd af den erhållna Nådiga befallningen, underdånigt yttrande och förslag i ämnet afgifvit. Hvad i sådant afseende anfördt blifvit bär Kongl.
Men härtill svarade han helt kort: ’Jag behöfver ingenting! Farväl, Larsson!’” Rosa hade haft styrka att afhöra Larssons släpande berättelse, och för att kunna skaffa den arme ynglingen, hvars sorg hon lätt begrep, någon hjelp i sitt svåra, ensamma läge, hade hon äfven styrka att gå in och, ehuru något blek och skakad af en lindrig frossa, – ty till smärtan och oron kom den oförsigtigheten att så länge hafva stått ute på den kalla trappan, omsvept endast af en lätt shawl, – med fullkomlig fattning meddela sin mor det bedröfliga resultatet af Larssons sändning. ”Herre, min Gud, sådant elände!” utbrast kommerserådinnan, och baretten vaggade upp och ned. ”Hvem i Herrans namn skall taga sig af den stackars menniskan, om icke jag gör det? Han umgås i så få hus, och, Gudnås, i nödens stund blir kretsen ännu trängre; men, Gud vare lof, vi hafva aldrig tänkt på det sättet. Rosa, hör hvad jag säger, kära du, och stå ej så liknöjd och blicka på julgranen, när frågan är om en medmenniskas nöd. Larsson, säger jag, skall genast gå tillbaka och medtaga ett par ljus. Är der kallt i det lilla kyffet, får han elda der, och i alla händelser är bäst, att han låter kökspojken draga dit någon ved på en kälke. Kanske den stackars Mannerstedt icke har något att låta värma åt sig med. Karin, kära du, får också gå dit och taga med sig thé-tillbehör, hvilket hon skall förmå honom att dricka. Och bed hushållerskan skicka dit en tallrik risgröt och litet kall fogel; lutfisk är icke värdt med, när han är sjuk. Men litet rhenskt vin i en flaska kan Larsson få med sig; det gör honom godt. Se så, kära Rosa, glöm nu icke någonting. Larsson, ljus, ved, Karin, godt, varmt thé, hushållerskan, risgröten, fogeln och vinet. Har du nu hela anordningen i hufvudet, mitt barn, så gå genast och verkställ den.” ”Straxt, bästa mamma,” svarade