Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts Befallningshafvande i Stora Kopparbergs län, att, på sätt menigheterna i Lima och Orsa socknar, der storskiftesförrättningarna för närvarande pågå, anhållit samt en af erfarne landtmätare inom länet tillsatt komité jemväl tillstyrkt, nuvarande antalet storskifteslandtmätare icke måtte förminskas, utan storskiftesarbetena fortfarande med all kraft bedrifvas: att styresmannens och landtmätarnes årsarfvoden måtte skäligen ökas, enligt af Kongl. Maj :ts Befallningshafvande framstäldt förslag, att ersättning för öfverarbete måtte landtmätarne tillgodokomma med högst 500 R:dr till dem hvar; och ätt yngre landtmätare efter åtta års tjenstgöring måtte kunna tilldelas lika arfvode som äldre landtmätare ; Kongl. Majds Befallningshafvande i Jemtlands län, att någon förändring till belopp eller fördelning af nuvarande anslaget till afvittringen inom länet icke syntes vara af omständigheterna påkallad; Kongl. Majds Befallningshafvande i Wester-Norrlands län, inom hvilket län, fastän arfvoden varit anvisade åt sex afvittringslandtmätare, afvittringsarbetena blifvit bestridda af allenast fem landtmätare, att de i länet återstående afvittringsgöromålen kunde, utan tillökning af landtmäteripersonalen, under nästa till tre år beräknade statsregleringsperioden afslutas; att styresmannens och landtmätarnes arfvoden måtte vinna erforderlig förhöjning, och föredraganden få sig tillagdt ett bidrag till skrifvarebiträde; Kongl. Majds Befallningshafvande i Westerbottens län, dels i anledning af en utaf samtlige afvittringslandtmätarne i länet hos Kongl. Maj:t gjord underdånig framställning om arfvodenas förhöjande för såväl styresmannen som dem, äfvensom tillökning i reseersättningsbeloppet, — att landtmäteripersonalens löneförmåner så höjas, att landtmätarnes ekonomiska ställning betryggas, om de vid Kongl. Majlis Nåd. Proposition M 60.
Till följd häraf måste äfven Sjöför svaret så ordnas, att det förmår åt hufvudförsvaret räcka det kraftigaste biträde; och den åsigt har lika ofta blifvit upprepad, sorn den städse bibehåller sin vigt, att de lokala förhållanden, hvilka vår skärgård i detta afseende företer, ålägga oss att fästa en synnerlig uppmärksamhet på del försvar af särskild beskaffenhet, som derför erfordras och hvilket, just i följd af denna skärgårds egna natur, särdeles lämpar sig för våra krafter att till en behofvet någorlunda motsvarande styrka kunna upprätthålla Utan tvifvel måste medgifvas, att af sednare tiders erfarenhetsrön den slutsats äfven är att draga, att oj obetydliga förändringar förestå jemväl i den för de grundare farvattnens försvar afsedda materielen; men ingalunda torde det derföre ännu få tagas för afgjordt, att konstruktioner, som härvid med fördel blifvit annorstädes begagnade, äfven för våra skärgårdar med deras många egendomliga förhållanden skola finnas vara de ändamålsenligaste och mest ekonomiska. Hvad man dock i delta afseende redan nu torde kunna med visshet antaga är: att 6 Bil. N:o 4 lill Kongl. Majus Nåd. Prop. N:o 1, om Statsverket 1862. mindre och grundgående fartyg fortfarande, såsom hittills, blifva för ett krig i vår skärgård nödvändiga; att detta krig, i följd af de förändrade förhållanden, som ångkraftens användande framkallat, samt skärgårdens stora utsträckning, företrädesvis kommer att antaga naturen af positionskrig; att förutnämnde slags fartyg, vid den fördelning af styrkan, som af krigets natur föranledes, äfvensom vid den placering af densamma på hvarje ställe, som blir nödig för åstadkommande af största verkan, blifva tjenligare, än om många kanoner sammanföras på en större fartygskropp, samt att den större säkerhet mot skottskada, som det mindre fartyget erbjuder både genom sin relativt ringa storlek och de former, som åt detsamma kunna gifvas, jemte deraf förorsakade svårighet att kunna träffas, till ej ringa grad måste förminska behofvet af den tjocka och dyra jernbeklädnaden, hvarigenom dessutom deplacementet betydligt ökas.
Sta - Co>ist!tutions-\Ji skottets Memorial N:o 2j». tens belastande med ersättnings-pretentioner, grundlagda i sjelfva Contractet; att, då Herr General-Amiralen ålegat, såsom Chef för Flottan och författare till Contractet, att vidtaga dessa nödiga controllér» hans, vid slutliga utvecklingen, synbara försummelse skäligen påkallat lagligt åtal; att den uppdagade olikheten emellan hägge Contracten, genom uteslutandet i köparens exemplar af orden: ”i och för fartygens utrustande, ” lem nate utan ansvars påföljd; att de tvistiga frågorna om köparens ersättnings-anspråk hänskjutits till ett slags Compromiss, hvilket Motionairen anser hafva varit mindre förenligt med stadgade former, och så mycket olämpligare, som målet dymedelst saknat den vid Domstolar i allmänhet ovägerliga publicitet; att, ändtligen, lilla Creditivet, emot dess bestämmelse, blifvit, till ett belopp af 211,000 R:dr användt att betäcka en del af de genom oförsigtiga handels-speculationer uppkomna förluster; samt 6:0 Ridderskapets och Adelns Remiss, af den 21 Maji, på Grefve Claés Fredric Horns anmärknings-anledning mot de StatsRådets Ledamöter, som år 1825 voro Konungens Rådgifvare, — anledning hemtad derifrån att ingen instruction utfärdats för den Constitutions-JJt skottets Memorial. Kia 39, 9 Embetsman åt hvilken uppdragits ett så vigtig t värf, som det att försälja fjerdedelen af Rikets Flotta; att de på Skeppet Tapperheten och Fregatten af Chapman förhyrda besättningar, förnämligast bestående af Svenska Sjömän, icke vid antagningen underrättats om det öde, som ämnades dem långt från Fäderneslandet, samt att Kronans anseende, i förening med Nationens ära och sjelfständighet, förnärmats och Statens tillgångar förskingrats genom en illa beräknad politik och olämpliga handelsföretag med Kronans effecler.
(Rgs AM.) Sedan Stats—Utskottet till Riks-Stånden aflemnat sina Utlåtanden, angående regleringen af Riks-Statens samtliga utgifts-titlar, får Utskottet, jemlikt Riksdagsordningens 24:de §, nu afgifva yttrande i fråga om den vedergällning, som af Statsmedlen skall utgå och i sammanhang med Statsregleringen af Rikets Ständer bestämmas för Riks-Ståndens och Utskottens Sekreterare samt den under Riksdagen biträdande betjening inom Ståndens Kanslier och hos Rikets Ständers Utskott; i hvilket afseende Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän, medelst skrifvelse af den 3:dje innevarande månad, till Stats-Utskotlet aflemnat ett af dem uppgjordt förslag till bestämmande a,f arfvodeseller traktaments-beloppet för hvar och en af bemälde Sekreterare och öfrige under nu pågående Riksdag vid Riks-Ståndens och Utskottens Kanslier tjenstgörande personer samt till fastställande af tiden lör denna aflönings beräknande, äfvensom till de för öfrigt erforderlige stadganden rörande härmed gemenskap egande frågor. Då någon framställning om förändring uti ifrågavarande arfvodens och traktamentens, sedan längre tid tillbaka bibehållna, belopp ej under denna Riksdag förekommit, anser sig Utskottet desto mindre ega anledning att någon sådan förändring, vare sig till förhöjning eller förminskning, deruti föreslå, som Herr Landtmarskalken och Herrar Talmän tillstyrkt, att desamma måtte få utgå med enahanda belopp, hvartill de vid flere föregående Riksdagar varit af Rikets Ständer bestämdå. Beträffande åter antalet af den hos hvarje Riks-Stånd och Utskott nu anställde Kansli-personal, äfvensom den tid, då den antagits och inträdt i tjenstöring samt från hvilken densammas aflöning ansetts böra beräknas, har Statstskottet härå erhållit vederbörligen styrkta uppgifter; varande, i fråga om de ansli-biträden Utskotten antagit' utöfver det i Riksdags-Ordningen bestämda antal, nili. lill It.
Ständer måtte dels »uttala en bestämd förkastelsedom öfver de uti Justitie-statsministerns ofvannämnde plan föreslagna stadsoch häradshäkten; dels uttrycka den underdåniga önskan, att inga så beskaffade fängelser må uppföras förr än frågan huruvida landet bör indelas i stora eller små fängelsedistrikter blifvit definitivt afgjord, så att uppförandet af cellfängelserne må tillvägabringas efter ett för alla dessa häkten gemensamt system; dels ock besluta, att hvad af de vid 1840 års riksdag för stadsoch häradsfängelsers uppförande beviljade anslag ännu finnes odisponeradt, till belopp af omkring 173.000 Rdr banko, jemte det af Kongl. Maj:t vid denna riksdag äskade anslag af 400.000 Rdr samma mynt, emedlertid må få användas till uppförande af eell^länsr fungelser.
Sedermera har Utskottet, uti sitt, angående stämpelpappers-afgiften den 24 i samma månad afgifna, Betänkande N:o 22, erinrat, huruledes enligt 3:dje momentet af 4:de § i nu gällande Stämpelpappers-förordning, det vore stadgadt, dels att fideikommiss-bref och andra dylika förordnanden skola förses med stämpelpapper till frdels procent af den bortgifna egendomens värde, dels att testamenten vid första uppvisandet inför Domstol väl icke behöfva förses med högre stämpel, än 20 öre; men att, då testamentet vunnit laga kraft eller genom dom blifvit st ad fästad t, borde, såsom ett vilkor för begagnandet, stämpelafgift beräknas och utgöras efter behållna värdet af det bortgifna, enligt bouppteckning, såvida värdet uppginge till 450 R:dr, nemligen: l:o för egendom med full eganderätt till J:dels procent; och 2:o för egendom, son» ej vore med eganderätt, utan endast med njttjande rätt öfverlåten, j:dels procent af dess värde; och borde, om stämpel-afgiften icke genast kontant deponerades på enahanda sätt, som i afseende på beviilningens erläggande för testamenten stadgas i Kongl. Kungörelsen den 11 December 1811, borgen för stämpel-afgiften ställas och bevis derom vid testamentets bevakande företes. Efter att vidare hafva redogjort för de föreskrifter, som enligt nyssnämnda Kongl. Kungörelse iiro gällande i afseende på kontrollen å bevillningen af testamente, gåfva, arf och fideikommiss, erinrade Utskottet, att, då otnförmälda Kongl.
Nådiga framställning om uppförande å ordinarie stat af det under föregående riksdagar Kongl. Serafimer-ordens-lasarettet beviljade extra anslag af 4,500 R:dr B:ko eiler 6,750 R:dr Runt i ersättning *<"•• förloradt bidrag af Finska tolagsmedlen, får Utskottet, med afseende å de lill stöd härför i den Nådiga Propositionen andragna skäl, tillstyrka, att berörda Nådiga framställning må af Rikets Ständer bifallas. Vidkommande dernäst de i ofvannämnda motioner väckta förslag om ökadt statsbidrag till lasarettets underhåll, får Utskottet, jemte upplysning, att, utom nyssnämnda ersättning för Finska tolagen, 4,500 R:dr, lasarettet för närvarande al Statsverket åtnjuter å Riks-staten upptagne dels 5,000 R:dr, i stället för de till lasaretts-fonden anslagne 3 rst. för hvarje skålpund frän utrikes ort inkommande tobak, dels 500 R:dr tili ersättning för öfverlåtelse!) af dess lotteri-privilegium, eller tillsammans 10,000 R:dr, aiit R:ko, anföra, att, då af räkenskapen fullständigt är ådagalagdt, att denna summa, i förening med de inkomster lasarettet dessutom haft att påräkna, varit otillräcklig för bestridande af nödiga utgifter vid denna sjukvårds-anstalt, hvilken mer och mer anlitas, Utskottet anser en tillökning i Stats-anslaget lika mycket af behof som billighet påkallad. Då emellertid Utskottet icke är i tillfälle att pröfva hvad för ändamålet verkligen erfordras, har Utskottet, helst Stats-verkets tillgångar tagas i anspråk för så många vigtiga behof, funnit sig böra endast i så måtto tillstyrka Rikets Ständers bifall till motionärernes begäran, att ett Ståls-Utskottets Utlåtande N:o 148. 95 ytterligare årligt understöd af 9,000 R:dr må Serafimer-ordenslasarettet beviljas ^ att detta belopp må sammanföras med lasarettets nuvarande anslag 15,000
Då äfvenledes vid denna Riksdag serskildta klubbar för Riks-Ståndens Ledamöter äro inrättade och kostnaderna för desamma, med inskränkning till här ofvan uppgifna föremål, torde nu, likasom under de 2:ne sednast förflutna Riksdagarne, böra af allmänna medel ersättas, så får Utskottet tillstyrka, att följande utgifter för Riks-Ståndens klubbar under nuvarande Riksmöte må, på sätt för öfriga Riksdagskostnaders bestridande är föreskrifvel, godtgöras af Riksgälds-Contoret, nemligen: kostnaderna för klubbrummens med tillhörande möblers hyrande, för eldningen och lyshållningen samt uppassningen, äfvensom för anskaffandet af tidningar. Och får Utskottet härjemte, i afseende på dessa kostnaders verifificerande, hemställa, att räkningarne å desamma måtte, för deras liqviderande af Riksgälds-Contoret, varda af Herr Landtmarskalken eller vederbörande Talmän till rigtigheten godkända. Stockholm den 3:dje September 1844. Ank. till Exp. Utsk. d. 4 Sept. 1844, kl. 10 f. nu Memorial. Det är anledning till anmärkning emot föredragande Stats-Rådet och Chefen för Finance-Departementet, hvarom remiss begäres till Constitutions-Utskottet, inför hvilket anledningarne uppgifvas skola. Stockholm den 3 September 1844. \ 4 Stats-Utskottets Memorial, N:ris 1 j o. IG. Ank. till Exp. Utsk. den 4 Sept. 1844, kl. 10 f. m. Memorial. Från Ridderskapet och Adeln har Stats-Utskottet erhållit remiss A Herr Klingstedts, G. F, motion, om insättning i Rikets Ständers Bank af det silfver, enskilde personer anse sig kunna umbära, till bildande af fond för en ny sedelstock af räntebärande obligationer, samt om indragning af Privat-Bankerne, när deras octroy går till ända; men som dessa frågor icke inverka på Stats-Verkets inkomster eller utgifter, får Utskottet, med stöd af 44 § 3 mom.
Då nu ånyo förediogs Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskoltens den 22 dennes på bordet lagde Utlåtande N:o 78, i anledning af erhållen återremiss å Utskottens Betänkande N;o 58, angående väckta motioner om förändring i Författningarne, rörande mått, mål och vigt, blef Betänkandet N:o 58, af Riddeiskapet och Adeln bifallet. S. D, Ånyo föredrogs och bifölls Bevilln:ngs-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottens den 22 dennes på bordet lagde Betänkande N:o 20, i anledning af Riksdag^fullmägtigen Fredr, von Zweigbergks motion om ytterligare förändringar i nu gällande Seglations-ord11 ing. S. D. Föredrogos ånyo och bföllos Stats-Utskottefs dels den 22, dels den 26 dennes på bordet lagde Utlåtanden; N:o 528, i anledning af Herr Kjellbergs motion om belöning för den, som med el t fullständigt moliveradt och lill sina hufyudgrunder antagligt Representalions-förslag till Rikets näst sammanträdande Ständer inkommer; N:o 529, i anledning af väckta motioner, angående Stats-anslag för fattigvården i de Rikets släder, hvarest garnzoner finnas förlagda; N;o 538, angående ifrågaställd restitution af de sedan år 1819, af rotehallarne vid Uplands Regemente erlagda klädpenuingar; Prot Utdr. den 2 g Maj 18z| i. 487 N;o 531, angående väckl motion, att ;if det till Skollärares aflöning fastställda anslag jemväl måtte kunna lemnäs bidrag lill skol-byggnader.
Ila lägre värde för en lunna spanmål icke af de nu tjenande soldalerne vid kontraktens upprättande med rotarne kunnat lagas i beräkning, samt förhållandet med soldalerne vid Södermanlands Regemente i della fall alltså hufvudsakligen är likartad! med korporalernes vid indelta arméen, hafva Rikets Ständer ansell billigheten jemväl fordra, att alla nu tjenande soldater vid Södermanlands Regemente, så länge de i tjenst qvarblifva, komma i åtnjutande af samma förman i afseende å beräknings-sällel lor den deni hittills anvisade tiondespanmål, sorn koi | o .derne vid indelta arméen; men på det att enkelhet oell reda i Kronans räkenskaper för framtiden mä vinnas, bör denna förmån tillkomma endast de Expeditiuns-Utskottels Förslag lil! andrid. Skrifvelse N:o 111. 543 soldater, som blifsit antagne intill deri dag E. K. M:ls Nådiga beslut härom varder meddeladt, enär de, sorn derefter antagas, med kännedom derom alt en sådan förmån dem ej tillkomme, vid upprättandet af konlrakier med role-bällarne kunna taga sådant i beräkning; lill följd hvaraf Rikets Ständer medgifvil, att äfven de soldater vid Södermanlands Regemente, som liro eller blifva antagna intill den tid E. K .Vlds Nådiga beslut i ämnet kommer att kungöras, må, så länge de i tjenst qvarblifva oell under de vilkor, som i öfrigt för korporalerne vid indelta arméen nu blifvit bestämda, erhålla lösen för deras så kallade kneckte-lunnor efter års-markegång jemte ersättning för forsel-lön.
Dä jag nu deremot trodde mig äga ratt, att fordra del sä wäl min förra Gemäl såsom och urina nuwarande barn ej willa begagna deras lagliga arfsrätt uppä den återstående enskilt» egendom som jag kill mitt uppehåll kunnat bewara! bestär denna egendom i medel, rätteligen tillhörig swensta Statsverket, sa har den tillkommit genom ert undandragande fran staten: war den af honom enskilt förwärfmad före hans assätlelse, sä war hanS upgist till dem, som förrättade hans sa kallade boupteckning, ej enlig med förhållandet. Pä ehwad sätt man betrackkar saken, kan jag således ej finna något stäl till förändring i hwad Riksens Ständer redan före detta derom beflurat. friherre Ltaol von blolllioin, Loritta vig st: Jag kan aldrig förmoda att Konung 6uliak ^äolptt blef stiljd frän swensta thronen, genom enstilt hat och bitterhet lill desi person; detta utomordenteliga och wäldsamma steghade af ett sädant stal, aldrig kunna finna nägon ursägt det war twärt om ett undwikeligt twäng, dä ingen annan utwag syntes möjelig att rädda riket frän undergängen; han stiljdes derföre frän sitt Konungsliga kall, men aldrig har han blifwit ansedd såsom brottsling, han bibehölls säsom fängen wid sin Konungsliga wärdighet, han förklarades berättigad till åtnjutande af det hägn lagen lemnar hwarje swens? man. 4ZZ Den Z Augusti. man. Han försäkrades om bibehållandet af sin lagliga egendom, dock betogs honom den rättigheten akt med sig ur riker sörg denna egendom, sadan han till förekommande as framtida oroligheler, mäste detsamma för altis öfwergifmaz häraf tog jqg mig anledning wid 1809 ärs
Ty i detsamma reste Randers sig upp och gick fram till docenten Hegardt, med hvilken Grane hörde, att han började ett samtal om en filosofisk broschyr, som i dagarna utkommit. Hegardt fann den väl rationalistisk. Randers tyckte att det vore för mycket sagdt, undrade, om man ej snarare borde beteckna den som realistisk. Ty det vetenskapliga språkbruket ... Grane hörde ej mer, ty han blef i det samma tilltalad af professorskan Ranke, som kom emot honom med sin vanliga stormande vänlighet och ryckte honom bort i ett hörn. – Jag ser, att herrarna gå in till min man, för att få ett glas punsch, började hon. Och herr Grane skall genast få göra dem sällskap. Men jag har en sak, som jag först så gärna ville tala med hr Grane om. Sitt ned, så prata vi bättre. Hon drog honom ned på en stol, satte sig själf tätt intill på en annan och fortfor i hviskande ton: – Det är en mycket alvarsam sak, som det är fråga om. Ack herr Grane, vi veta ju alla, att lifvet inte är, som det borde vara ... att unga män icke alltid ... hm lefva så, som man skulle kunna önska ... när man ser saken från en vetenskaplig social synpunkt ... och att också ur samma synpunkt det fins ... hm kvinnor, som låna sig till att för pengar ... ja, herr Grane förstår nog, hvad jag menar. – Fru Ranke får visst lof att förklara sig litet tydligare. – Ja, herr Grane har visst hört talats om, att vi stadens damer bildat en sedlighetsförening. Grane mumlade ett tyst samtycke. – Ja, herr Grane. Det var sannerligen inte för tidigt. Och skulle inte vi kvinnor intressera oss för denna sak? Är det icke hvarje kvinnas ovilkorliga pligt att i denna sak göra, hvad göras kan, både för de arma kvinnors skull, som mången gång skulle kunna räddas, om hjälpen komme i tid, och äfven för alla dessa beklagansvärda unga män, hvilka tillfället till synd lockar in på förderfvets stråt? Professorskan använde gärna trots sin anstrykning af fritänkeri bibliska uttryck, när hon blef ifrig, och det gälde att försvara en sak. Grane såg orolig ut.
I samma syftning fortsattes systemet ända till 1840-talet, under hvilken tid mångfaldiga traktater och förbund till Englands fördel stiftades. Sedan England gjort sig Portugal förbundet genom en allians emot Spanien, ingick England 1703 en traktat med Portugal, enligt hvilken detta land skulle mot en tull af 23 proc. af varuvärdet öppna sina hamnar för Englands fabriksalster. England förstod att till hälften angifva det verkliga värdet på sina produkter och öfversvämmade dermed landel, så att inom kort Portugals fabriksindustri, hvilken var högt uppdrifven under förbudssystemet, helt och hållet utdog. Dessutom bortförde de Engelska köpmännen i utbyte från Portugal en stor mängd af guld, silfver och diamanter, så att föga af dessa redbarheter återstod för landets innevånare. Ett motstycke till denna traktat var den med Spanien 1713, hvarigenom England fick tillträde till de Spanska kolonierna och tillskansade sig derigenom en oerhörd vinst. På 1840-talet började liberalare idéer göra sig gällande i England, men jag skall visa att det var nödvändigheten, som dref dertill. Sedan England, såsom nämndt är, behandlat nästan alla nationer, med hvilka det stod i affärer, uppstod hos dessa en känsla, att icke helt och hållet duka under, och de började försöka att sjelfva tillverka de fabrikater, de behöfde. Sålunda uppstod en täflan med England, som då, för att. kunna nedsätta priset på sina varor, nedsatte tullen på lifsförnödenheter, hvarigenom arbetarnes lelnadskostnad minskades. Nödvändigheten bief en dygd. 1846 genomdref Manchesterskolan en lag härom; och sedan den tiden hafva Engelsmännen kallat sig »frihandlare.» De bibehålla likväl ännu skydd för egna näringar och produkter genom höga tullar. Jag kan nu öfvergå till ett annat land, som äfven kallar sig winhandlare,» Frankrike. Det har liksom England skyddat sig genom förbud eller snarare genom höga skyddstullar. Grunden till och rigtningen af Frankrikes handelspolitik lades fiir 200 år sedan af Colbert, som år 1667 utfärdade en akt, liknande den af Cromwell år 1664 utfärdade navigationsakten för England.
Dock som Riksgäids-Contoret för närvarande befunne sig i den fördelaktiga ställning, att Contoret, ulan men för fullgörandet af detsamma åliggande utbetalningar, kunde af egna disponibla tillgångar utgifva den vid innevarande års början äskade andel af berörde lån, så och till besparing af en, vid sådant förhållande, obehöflig ränteutgift, hafva Fullmägtige, med afseende jemväl å Rikets Ständers då föreslående sammankomst, funnit någon serskild upplåning, i och för ifrågavarande lånebiträde, åtminstone till en början, icke böra ega rum. Med anmälan härom, hafva Fullmägtige hos Stats-Utskottet anhållit om föreskrift, huruvida, under Riksgälds-Conlorets nuvarande ställning, något lån för omförmälde ändamål bör genom Contoret af allmänheten upptagas, eller om detta Verks egna tillgångar få fortfarande dertill användas. Enär, enligt hvad Fullmägtige uppgifvit och Utskottet jemväl kan vitsorda, den numera verkställda utbetalningen af största delen utaf det, lill Fyroch Båk-inrättningarnes upphjelpande, bevil jade lån icke förorsakar någon olägenhet i afseende på Riksgälds-Conlorets förmåga att bestrida redan anvisade utgifter, och då den, vid sistförflutna Riksdag, under olika förhållanden, föreskrifna serskilda upplåning för nyssberörde behof icke för närvarande är af omständigheterna påkalla!: så och under förutsättning, att, i allt fall, det lill Riksgälds-Conlorets godtgörande anslagna belopp oförryckt Stats-Utskoltets Utlåtande, N.o So♦ 7 iommer delta Verk tillgodo i den ordning, Fullmägtige, såsom vilkor för medlens utbetalande, föreskiifvit, anser Ulskottet sig böra vördsamt tillstyrka, att Rikets Ständer, med godkännande af Fullmägtiges i detta hänseende redan vidtagna åtgärd, måtte förklara, det något serskildt lån till anskaffande af de för ofvan omförmälda ändamål erforderliga medel icke behöfver genom Riksgälds-Conloret upptagas. Stockholm den 6 April i84o. Ank. till Exp. Utsk. den 7 April, kl. 5 e. m.