Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Sjukvården i staden skotes af en Stadsläkare och en Stadskirurg, hvarjemte Pioviuciai-läkaren lör Gestrikland samt för närvarande Begements-läkareu vid Helsinge Kongl, regemente här äro boende, och finnes härstädes för de sjukes vårdande eli för Gelle stad och provinsen Gestrikland gemensamt lasarett, vid hvilket Stadskirurgen är såsom läkare anställd. 20 Fattigvården i staden ombesörjes med utmärkt nit af en direktion, bestående af stadens Pastor och Borgmästare, Stadsläkaren och Stadskirurgen samt medlemmar af stadens Societeter och föreningar. Genom i stadens distrikter tillsatte uppsyningsman erhåller Direktionen säker kännedom om de nödlidande samt dessas större eller mindre behof af understöd. lill allmänna fattigvården åtgå årligen omkring 13,000 R:dr banko, förutom de bidrag, som hemtas ifrån följande bär i staden befintlige välgörenhetsanstalter, nemligen: en Barnhusinrättning, som för närvarande äger en fond af omkring 25,000 R:dr banko, hvaraf under sistlidet år 85 barn njutit underhåll; elt Enkehus; en enkehusoch en sjömanshuskassa, samt en af musikamatörer samlad kassa för pauvres honteux, äfvensom en för välgörande ändamål stiftad ordens-inrättning. I staden finnes slutligen en år 1824- inrättad sparbank, hvars fonder, som vid 1847 års slut utgjorde 78,400 R:dr 18 sk. 8 rst., under de sistförflulne tre åren ökats med 28,647 R:dr 2 sk., så att de vid slutet af sistlidet år, enligt den öfver bankens förvaltning afgifne berättelse, uppgingo till 107,047 R:dr 20 sk. 8 rst. allt banko. Söderhamns stad, belägen i södra Helsingland emellan Söderala och Norrala socknar, ägde vid 1850 års slut en folkmängd af 811 mankön och 880 qvinkön, eller tillsammans 1,691, hvaraf 1,099 mantalsskrifne och 592 skattfrie.
Derjemte, oell dä Likets 8tänder ansägo, att någon fullständig reglering al smidesrätten leire mell framgång kunde verkställas, 8ä villa ej, i sainmanbang dermed, en jemnare fördelning af smides-skatten tillika bereddes, 8amt att lie vill vissa Verk, för en del af smidet, utun tillräcklig eontroll,. utgående bögst betungande reeognitions-afgikterne akskaflädes, fä8talle Likets 8tänliei' Kongl. lVIaj:ts Kärliga rippmärksambet clerä, att likasom, ä ena 8illan, någon minskning i Kionans nuvarancie intrader pä det liela af jernbandtei ingen leire genom lien fria 8mit1e8rätten8 införancle borde uppsta, clet, ä lien amira, iclre vore Likets 8tändeis af8igt att älägga tillverlrarne nägon eller ölracl beskattning i annor väg eller proportion, än som vore oskil jagtig frän ett ökadt smidesbelopp till erlrällancie at kribet inom verkstaden, oell bvarak liet ki ivilliga ätagandet vore lrvarje stängjernstillverkare öppet iemnallt; oell anliöllo Likets 8tänrler, att bvad af Kongl. Naj:t pä desse grunller blekve röranole beskattningen i käller föreslrrifvet, matte, utan binller för rless tillämpning umler tiden, Likets derefter sammanträclanrle 8tänller till pröfning föreläggas. 8ollan Kongl. I>Iaj:t, med bifall till b varl
Vldr. d. 3 Dec, rS^S. 151 •13:0 Lars Larssons och Anders Johansson Ti rismans Memorial, om afskaffande af så kallade Hjelpe-Dagsverken; 33:0 Eric Anderssons från Vesterås Län Memorial, om medel mot stegrade anspråk på löner hos Tjenstefolk; 34:0 Gustaf Larssons från Stockholms Län Memorial, angående arbetsföra personers skattskrifning hos besuttne hemmansegare, utan att hos dem arbeta eller hafva deras hemvist; 35:0 Eric Ericssons från Stockholms Län Motion, angående Tjenstehjons uppstudsighet och olydnad emot husbönder, 16:0 Nils Insulins från Stockholms Län Memorial, om afskaffande af Dykerioch Bergnings-Compagniet, eller förändring af dess stadgar; 37:0 Per Perssons från Calmare Län Memorial, om rättighet för Landtmannen att i Ståderne försälja färskt kött i så litet parti som helst; 18:0 Anders Anderssons från Upsala Län Memorial, angående rättighet för Nämnde - Se, i Proj, XJtilr. d S—ro Dec. isis', män, alt, vid publike förrättningar, få be, räkna skjuts och tractameme efter ReseReglementet, Spto Anden Anderssons frän Östergöthlands Län Memorial, om rättighet för Skalifogdar att uppbåda till skallgång efter rofdjur, utan Jägeri-Betjeningens ordres. Den 10 December iSs8- FrånHögvördigePreste-St^ndet. S> D. Upplästes i ett sammanhang så väl Biskoppen m, nt. Doctor Fa.xes, som Herr Montgommeries, Fabian, från Högloft. Ridderskapet och Adeln med Preste-Ståndet communicerade Motion, angående förändradt sätt för Kungörelsers publicerande i Kyrkorne; och blefvo dessa Motioner, i hvilka Ståndet enhälligt instämde, till Lag-Utskottet remitterade, S, D.
Sålunda får jag i underdånighet föreslå, att det åt infanteriet och jägarne anslagna beväringsmanskap, som under den med stamtrupperna gemensamma vapenöfningen kommer att med dem införlifvas, må beklädas och utredas till alla delar lika med dessa trupper; hvaremot kavalleriets och artilleriets beväringsmanskap, som endast excercerar till fosts, och således icke kan på samma sätt med stamtruppen förenas, kan umbära den lifmunderingen tillhörande hufvudbonad, men i öfrigt bör beklädas och utredas lika med stammen, med undantag af hästmunderings-persedlar. Bil. N:0 1 till Kongl. Maj.ts Prop. i84l> Haft. 1. 5 34 I öfverensstämmelse med dessa grunder, har jag låtit upprätta uträkning å kostnaden för beväringsmanskapets beklädnad, remtyg, tross och utredning, så väl hvad beträffar den Järsta uppsättningen j som den årliga underhållskostnaden. Jemlikt samma uträkning kan första uppsättningen af de för beväringsmanskapet erforderliga persedlar verkställas med ett kontant anslag: för armeen af R:dr 130,200: „ flottan af omkring 20,300; 150500: — dock under vilkor, att nödiga reqvisita till beklädnadspersedlar, jemte remtyg, utrednings och tältlagstross-effekter, kunna kostnadsfritt tagas från det för krigsbehof bildade reserv-förrådet. Denna utväg anser jag mig böra företrädesvis i underdånighet föreslå, så väl till underlättande af en högst nödig omsättning af de i förrådet sedan år 1830 upplagda dyrbara materialier, som ock till undvikande af en allt för betydlig utgift, på en gång, hvilken utgift, för anskaffning af reqvisita till beklädnad for hela antalet 14,525 beväringsskyldiga skulle uppgå lill omkring 800,000 R:dr. Reserv-förrådet eger för närvarande reqvisita till beklädnad och utredning för en styrka af 15,500 man.
Det är nu första gången, som denna stad framträder och begär något bidrag, och jag hemställer, huruvida icke billigheten kan påkalla, att ett samhälle, som gjort sådana upoffringar och beredt Staten dylika inkomster, bör komma i åtanke vid detta tillfälle. En skolhusbyggnad skulle vara af stor vigt, icke allenast för stadens innevånare. utan äfven för den kringliggande traktens befolkning. Jag anhåller således örn återremiss af punkten, i hvad den rörer anslag till skolhus i Oscarshamn. Hr Printzencreutz, Bernh. Wilh.: Jag är hufvudsak ligen förekommen af Frih. Skjöldebrand och ber blott att få med honom instämma, äfvensom fästa upmärksamheten derpå att af det ganska knapphändiga sätt, hvarpå Utsk:t behandlat denna punkt, möjligen kan synas som något kostnadsförslag icke skulle finnas, men så är dock icke förhållandet, ty ett sådant finnes verkligen uprättadt och är af Öfverintendentsembetet granskadt, så att icke heller i den delen tillförlitlig grund för bedömande af det ifrågav:de anslagets behöflighet och lämplighet numera saknas. Hr Bildt: Som Utsk:t, beträffande anslaget till Oscarshamns skolhusbyggnad, haft sig bekant att nämnde samhälle ingått till K. M. med underd. anhållan, att K. M. måtte aflåta Nåd. Propos. i ämnet; men denna fråga ännu icke måtte hafva vunnit den beredning, som K. M. för densamma funnit nödig, har Utsk:t icke ansett sig f. n. böra berörde anslag tillstyrka. Man bör icke heller förbise vådan utaf, att på enskild motion, hvilken likväl icke, hvad kostnadsförslag, ritning m. m. vidkommer, undergått all den granskning, som vederbör, bifalla ett anslag, hvarom man icke en gång vet, huruvida det skall blifva för ändamålet tillräckligt eller icke. — Dä i öfrigt detta Höglofl.
Den åtgärd sorn s låneväg blifvit vidtagen att låta låntagare förskott vis »'betala bevillningen lör det låntagne capitalet och den vid räntans liqviderande sig till godo beräkna, var så väl uttänkt al Capitalisten, att han derigenom undandrog sig ail betalning till Staten försina capitaler, hvarmed rden betryckte låntagaren så11 des betungades. 1 den trackt af Östergöthland som jag bor, känner jag ej mera än tvenne, båda af vårtstånd, och den ena nu medlem af vårt Riddarhus, hvars noggranna iagttagande af Bevillningsförordningens föreskrift, alltid på det strängaste och aktningsvärdaste sätt observerasj och fragtansvärdt äro de på andra orter lika tunnsådde. Må derföre efter min tanka aila sådane liqvider upphöra långi fvare och låntagare emellan och hvar be.j tala för sig. Det svaras kanske att då kommer, man ej åt capitalisten med sin ej synbara förmögenhet. Jag tror dock att det vore möjligt, så vida han ej later sina cäpitaler ligga ofrugtbara i bureauen, och då bör han slippa att betala. Blir tillgång på allmänna låneutvägar mot nedsatt ränta; sa torde speculationerca på andras obestånd ej blifva så Bil. till Ricld. o. Ad. Pr. i Band, 4° 626 Den 21 Februarii. lönande, och möjligtvis capitalisten föranlåtasj om ej att låna på billigare vilkor än hittils, åtminstone i handel eller manufacturier af alla slag göra sina capitaler fruktbärande och i detta fall blir Statens vinst gifven och rörelsen mera liflig än hittills. Jag vågar ock yttra en önskan till öfverflödets hämmande, ej en förbjuden införsel, som alltid har lurendrägerier i följe med sig, utan ett förbud att förbruka allt hvad nu förut till införsel varit förbjudit, hvaremot fri införsel kunde kanske lemnäs på ailt ting, emot en mer eller mindre hög tull efter varans umbärlighet, och strängt straff, som utan nåd och barmhertighet öfvergick tullförsnillaren och den tullbetjent som beträddes att genom efterlåtenhet på hvad sätt som hälst hafva till tullförsnillning medverkat.
Vid Öfvervägande häraf, liar Stats-Utskottet icke kunnat godkänna den af sökanderne yttrade åsigt, att ofvanberörde Pensionsanslag skulle vara en deras gemensamma tillhörighet, och oförminskadt tillfalla den slutligen efterlefvande, enär sådant dels vore stridande emot uttryckliga innehållet af Rikets Ständers vid 1823 års Riksdag härom fattade beslut, enligt hvilkeL 100 R:dr Banco skulle, för hvardera af Stats-Com - Stats-Utskottets Utlåtande N.-o 8g. missarren Widegrens efterlemnade 3:ne döttrar, å Indragnings-Stat uppföras, dels ock skulle utgöra ett prarjudieat för alla andra med sådane extra pensionsanslag begåfvade personer, att, under lika förhållanden, begära enahanda förmon. Då likväl de skäl, som föra nied t Rikets år 1823 församlade Ständer, att för aflidne Stals-Commissarien Widegrens 3:ne oförsörjda döttrar anslå omnämnde serskilda pensionsunderstöd, för de 2Mie återstående ännu fortfara och ytterligare dertill kommer, att dessa, såsom äldre och, enligt ansökningen vidfogadt betyg, egande en vacklande helsa, med allt större svårighet kunna förskaffa sig nödtorftig bergning, anser Stats-Utskottet sig häraf ega skälig anledning tillstyrka, att pensionsunderstödet för de arne oförsörjda döttrarne efter aflidne Stats-Commissarien Widegren, Charlotta och Margaretha Widegren, må för hvardera höjas ifrån 100 R:dr till 133 R:dr i G sk. Banco årligen, att ifrån och medi 4:de qvartalet i832, då 3:dje systerns pensionsandel upphörde, utgå; dock med uttryckligt förbehåll, att, då ettdera af dessa pensionsanslag blifver ledigt, detsamma icke kommer att tillfalla den qvarvarande oförsörjda systern, titan skall 4tili Stats-Verket indragas^ 12:0 Sedan i sammanhang med Norrbottens
När 1834—35 årens Ständer för sin del beslöto att de, under dåvarande kansli-styrelsens disposition ställde, Ecklesiastikverket i Lappmarken tillhörige, hemmansräntor och andra inkomster skulle till statsverket indragas, och mot kontant förslagsanslag utbytas, voro i detta beslut för ingen del afsedde de 174 tunnor spanmål, som af ålder utgått till åtskillige pastorer i Lappmarken, äfvensom till skolmästaren och fri-eleverna vid Lycksele skola (se Riksens Ständers för sistnämnde riksdag underdåniga skrifvelse i Exped.-utskoltets mern. N:o 177, och samma riksdags Stats-utskotts memorialer N:ris 88 och 221); hvilket förhållande dessutom ovedersägligen styrkes af Kongl. Maj:ts, med anledning af Ständernas omförmalda underd. skrifvelse, under den 28 November 1835 utfärdade nådiga bref, hvaruti, rörande ifrågavarande spanmålsbelopps fortsatta utgående in natura, stadgas “ ali de af Lappmarks Ecklesiastikverks tillgångar ål visse pastorer och skollärrare med flere, såsom aflöning, af ålder anslagne 174 tunnor spanmål, nemli“gen i Westerbottens lån 54 1/2 tunnor, i Jemtlands län 40 och från Arnäs “kyrkoherberge i Westernorrlands län 79 1/2 tunnor, hvilka oafbrutet varit in“nehafvarne in natura försäkrade,'böra, på hittills vanligt sätt, utgå, och af sam“ma läns styrelser, sorn hittills, rcdovisas“.
Jag får således varmt förorda förslaget; men i afseende på formen, hemställer jag likväl, då det är kändt att Statsoch Ekon.-Utskm arbeta gemensamt och då någon formvidrighet tycks innehållas i Hr Lilljehööks förklarande, sådant det nu blifvit upställdt, om icke Frih. von Otter skulle med fullföljande af Hr Lilljehööks motion och då det förut blifvit hemställdt det Ekon.- Utsk., om det finner saken nyttig, skull# föreslå R. Skr att hos K. M. anhålla om medel från Handelsoch Sjöfartsfonden, — vilja tillägga att i händelse Ekon.Utsk. kunde gilla syftningen af den gjorda framställningen, det borde sammanträda med StatsUtsk. för att gemensamt yttra sig om frågans antagande i sin helhet. Motionen borde då följaktligen remitteras till Statsoch Ekon.Utslcn. Hr Lilljehöök, Berthild: Äfven jag får varmt förorda det af motionären afgifne förslag, och önskar att det Utsk., som kommer att behandla detsamma, må deråt egna den upmärksamhet, det förtjenar. Jag vill icke uppehålla R. och Ad:s tid med att citera en 3 eller 4 ex. från den tid af förlidne sommar, då jag hade den nåden att föra befälet öfver ett af Kronans fartyg i Medelhafvet. Det var 4 serskilda gånger, som jag hade tillfälle att hos Konsulerna biträda dit ankomne Kaptener, och vid detta tillfälle gjorde jag det äfven möjligt för ett fartyg att kunna gä från Medelhafvet hem till Sverige. Det löpte nemi. in i Medelhafvet ett fartyg som hade mistat sin styrman. Nu finnes det vanligen icke ombord på kofferdi-fartyg mer än en navigatör. Befälhafvaren kom derföre ombord till mig med gråten i halsen och begärde att jag skulle lemna honom ett biträde, som förstod navigation, emedan ingen af hans besättning förstod sig derpå och han sjelf omöjligen kunde uthärda att vaka dag och natt, för att hafva tillsyn f>22 Den 8 December. Öfver kursen.
Under dessa dagar fick lilla Elsa vara inne hos grannarne, som turade om att hafva tillsyn och omvårdnad om den lilla snälla och tysta flickan. De voro hjälpsamma och välvilliga människor, som togo sig an den lilla olyckliga och sökte glädja och uppmuntra henne hvad de kunde. Det var öfverenskommet mellan mig och flickans mor, att hon skulle säga mig till de dagar hon gick ut i arbete, på det jag skulle kunna se till Elsa och hjälpa hennes vårdare att glädja och muntra den lilla, som längtade efter modern och tyckte att det dröjde så länge, innan » mamma kom hem ». Men huru god vår vilja än var, och huru vi än längtade efter att kunna bringa henne någon verksam hjälp, en sådan, som åtminstone för några dagar och nätter befriade henne från de tärande näringsbekymren i stället för att, som nu skedde, bara lätta litet på dem, så ställde dock vår brist på makt och penningar oöfverkomliga hinder därför. Så hade det gått år efter år i tung dyster enformighet. Sällan såg man ett leende på den djupt betryckta moderns ansikte. Det var en klar, vacker juniafton, — jag skall aldrig, aldrig glömma hvad jag då fick bevittna. Jag satt mig vid fönstret, som jag alltid brukade, för att passa på moderns hemkomst och vid första anblicken af henne långt nere i gatan kunna glädja den lilla med utropet: » nu kommer mamma! » Men hvarför kom ej i dag det där vanliga glädjeropet öfver mina läppar, då jag fick se moderns klädning skymta fram där nere vid gathörnet? Det var förvåningen, undran, som gjorde mig stum. Hvad hade händt? I stället för den tunga och släpande gången och den prägel af trötthet och tryck, som alltid hvilade öfver henne, tycktes nu en stormande kraft drifva henne framåt och hela hennes ansikte, hela hennet varelse strålade af glädje. Innan jag hunnit hämta mig från min öfverraskning, hade modern kommit in i rummet och skyndat fram till sin lilla flicka, hvilken hon under jublande: » Gud vare tack och lof, Gud vare tack och lof, » tog i sina armar.
Förhöjning i anslaget till Hans Kongl. Höghet Hertigen af Dalarne för åren 1864, 1865 och 1866 Till inköp af en Brädhandlanden A. G. Enblom tillhörig egendom å Kungsholmen „ uppförande af ett vagnshus vid Haga lustslott Anslag, beviljade att utgå år 1866. Summa (Inder Andra Hufvudtiteln: Godtgörelse för jord, som blifvit exproprierad från bostället Lindhof i Botkyrka socken . Till uppförande af en ny arkivbyggnad för Göta Hofrätt och ombyggande af den Hofrättshusets tomt omgifvande kaj Till anställande af skjutförsök. anskaffande af refflade kanoner och spetsproj ektiler, ammunitionsvagi inredning, riktinstrumenter m. m. fält-artilleriet dito af ammunitionsvagnar för dito . dito af 4 st. fältsmedjor, sjukoch medicinalvagnar, reservlavetter, trossoch expeditionsvagnar samt fourage vagnar, tillhopa dito af ridoch anspanns-persedlar för dito dito af ett positionsoch belägringsartilleri om 15 refflade tackjernskanoner med tillbehör, lavetter, föreställare och spetsprojektiler dito af 7,000 st. infanterigevär dito af en tjenlig modell för såväl infanteriets, som kavalleriets skjutvapen, med tändnålsantändning, samt till nödiga försöks anställande med sådana vapen fortsättande af Carlsborgs fästnings byggnad förstärkande af Waxholms fästningsmurar | en skansanläggning vid Oxdjupet.
IV. B. 36, 114. A. 138. — angående t. f. RiddarhusSecreteraren, Notarien A. Muncks ansökning lill. VI. B. 284. A. 616. RiddarhusUlskotlels berättelse om innehållet af tvänne i Riddarhusets så kallade hemliga hvalf befintliga kistor. IV. B. 235. A. 341. RiddarhusUlskotlels Memorialer: angående tryckningen af Ridderskapets och Adelns protocoll vid innevarande riksdag. I. B. 67. A. 130. — med öfverlemnande af ett memorial från RiddarhusDirectionen angående Majoren M. Königsfelts afsägelse af ledamotsplatsen i Direclionen för Malmö lånecontor. I. B. 274. A. 333. — i anledning af Herr Aminolfs, Johan Fredrik, motion, om val af suppleanter för Ridderskapet och Adeln uti Rikets Ständers Utskott. I. B. 472, 603. II. L 273. III. A. 179. — angående tillsättandet af RiddarhusSecreteraresysslan. —• i anledning af väckt motion om förhöjning af Riddar husKa - ( 12Ö ) mercrarens lön. II. B. 471. Å. 514, 518. lil. 94. U. 387. IV. A. 39. RiddarhusUtskottels memorialer: i anledning af väckt motion om upprättande af en förteckning å de personer, hvilka, enligt genealogiernes föranledande, utöfva hufvudmannarält för de å Riddarhuset introducerade ätter. II. B. 472. A. 518. — i anledning af RiddarhusDireclionens gjorda anmälan om Ordförandens i Direclionen Hans Excellens Herr Grefve Magnus Brahes limade död. II. B. 345. A. 507. — med svar på återrcmissen i frågan om val af suppleanter (ill Rikets Ständers Utskott. III.
Äungdrelfe ben 20 Banuarii 1824,. tilt allman efter*» rattelfev utfarbabe Bnjrruction, QlBi funnit imf a forånbringar od) tillagg/ för Ijmäb’ SBanctffrepifton ferfTilöt angår, mara af beffofmet påfallabe, (jafioe‘SBi/ meb jafttaganbe beraf, ferfPilbt upprattat eti fdrnpab 3;n jfr notion för Svifefd ©tånberd Slebiforer öfraer 53'ancomerfet, oeff benfamma, uti fFrif# melfe af ben. 13 mnemaranbe månab, till Äongl, 9)ta/;t dfmerlemnat, meb imberbånig on^ådart, att tcnfnmma må, tid toeberböranbe^ ^ftervdtfelfe, warbo genom Btåbig fungorelfe utfårbab, §■ 7- Enligt bert af £>g antagne kräfning af (éotatftoerfetS mfortiffer, uppgå begå, för år 1830, till ett belopp-af tidfammané Q3anco CK;bt 7,285/000: . fjwartid ytterligare femmer, från eif) meb året 1831, ben., tid utgaenbe of 35rånn>m$* odj ^ulbbemillningen, anroi^ fo.be <£m>aban 35onco 3t:bt 7,409,000 utgör ben gumma, Vårtid ©taten6 oda intraber, meb unbantag blott of 2ltliuånna öevmtfmngen, fe* 1-83-1 od) folfanbc åren inttd nafta fKif^bag, beråfnab blifmit. 3 fammanbang meb uppgotanbet of benna berafning pafma 3£i fattat ■folfanbc befinn 1:0.
Två Ledamöter pröfvade skäligt att fastställa Hofrättens och Underrätternes sammanstämmande dornar. I Riksdagsbeslutet den 2 Maj 1810, innehåller den åberopade 29 §, det hemmansåboarne bade anhållit att sjelfve, mot vissa vilkor, få dessa gods inlösa, hvartill Rikets Ständer tillstyrkt nådigt bifall, jemte beviljande af särskilda friheter, enär förpantningens återinlösande blifvit verkställd. Men allt hvad som i förevarande fråga kunnat hämtas från det anförda stället, lärer väl vara, att ordet förpantning der nyttjas om den i fråga varande af Drottning Christina gjorda öfverlåtelsen; och så vida rätta beska Renheten af den så kallade förpantningen härvid icke varit föremål för pröfning; kan säkerligen ej heller blotta benämningen såsom bevisande åberopas. Underrätter och Hofrätt hade orätt förfarit deruti, att de åter till pröfning upptagit en sak, uti hvilken dom var, som vunnit laga kraft. Samma fel begicks genom frågans upptagande hos Kongl Maj:t. Men bade den kunnat rätteligen upptagas; bade annat beslut bordt falla, än ett enkelt kasserande af domstolarnes förfaringssätt; så hade väl domen bordt annorlunda utfalla, än som skedde. Allt hvad sålunda i rättegångsväg förelupit rörande Trippiska förpantningseller rätteligen köpegodsen, sträcker sig endast till dem, som ligga inom Himble härad Till alla de öfriga hafva Adrian Tripps arfvingar ännu icke, mig veterligen, förlorat något af den rätt, som genom 1653 års köpebref dem tillerkändes. De hafva deremot vunnit en förbättring i denna rätt, genom befrielse från återlösningsvilkoret. Större delen af de i fråga varande köpegodsen tillhörer dock icke nu mera Tripps arfvingar, enligt hvad jag skall med bevis styrka; utan det är till största delen helt andra personer, .sorn det hädanefter kommer att angå, antingen egenskapen af köp eller af förpantning skall tilläggas den omtvistade föryttringen.
Arfvodeen, om ändring af 20-—25 §§:ne i Kongl. Majits förnyade Nådiga Taxa på sådane för Landtmäteri-förrättningar. II. 23. R. 28. lil. B. 217, 389, 462. A. 464. — förhöjda för Hof-Rätternas adjungerade Ledamöter. II. 358. III. 77. -— angående särskilda sådane för utbetalningen af riksdagskostnaderne samt granskning af de å dessa kostnader afgifna räkningar och requisilioner. lil. B. 216. A. 388. — för Stads-Kornmissarien Kock. Se Kock. — för Karaereraren i Stals-Utskottet. XIII. B. 333. A. 372. — för 2:ne Stats-Utskottet biträdande tjenstemän. XV. B. 232. A. 235. Arkiv för Riksdagshandlingar och Förfatlnings-Samlingar, om fortfarande anslag för det inom Rikets Ständers hus inrättade. Se Stats-Utskottets Utlåtande N:o 304. Arméen, anslagssummor för. Se Hufvud-Titlar, Riks-Statens, anslagen under 3:dje. — nytt (jenstgörings-reglemente för, angående. Se Krigsartiklar. -— angående förfatlnings-samling rörande dess styrelse m. m. Se Förfaltnings-Samliug. -— om anslag till beredande af tillfälle för Officerare af Arméen att ingå i utländsk krigstjenst. Se Anslag. Arméens Pensions-Kassa, om erforderligt Statsbidrag till upprätthållande af den denna kassa åliggande pensionering. VI. 644. VII. R. 3. XII. B. 34. A. 119. XIII. Borgare-Ståndets inbjudning i sistnämnde fråga. XIV. 19, 39. A. 44. Arrendator, af Strömsholms kungsladugård. Ansökning af honom om eftergift af halfva spanmålsarrendet för år 1852. I. 48. R. ( 21 ) 125.