Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
”Jag vet inte,” svarade jag och sänkte rösten i skygghet, ”om hans eget lif vet jag ingenting.” ”Men du har väl det förtroende till hans takt, att han aldrig skulle föra dig in i sitt ungkarlshem, om han äfven brukade taga emot ett helt annat slags damer der?” Misstanken syntes mig så låg. Jag tog icke ett ögonblicks betänketid. ”Åh, det kunde aldrig komma i fråga. Det är jag så öfvertygad om, så säker på. Då skulle han aldrig ha bedt mig komma!” Jag hade talat så afgörande och raskt, nästan med indignation. Men så stannade jag plötsligt. Det klack till inom mig. Det slog mig, att hvad jag sagt endast var ett uttryck af öfverspändt sjelfbedrägeri. Det var som om en ofantlig tyngd fallit ned öfver mig. ”Om det varit två oförvitliga unge män, då hade det ingenting vidare gjort, om du besökt dem. Men i Stockholm håller man verkligen så noga reda på hvarandra, att det skulle vålla dig mer obehag än du kan tänka dig, om det fans den ringaste möjlighet för att husfolket – der de unge herrarne bo – kunde förblanda dig med dessa damer.” Jag teg. Det var så mörkt att hon icke kunde se mitt ansigte. Jag satt vid fönstret. Derute glimmade gaslyktorna i långa rader, medan de elektriska lamporna strålade med sitt stora blåaktiga sken, som ensamma briljanter i kedjan. Det var som om jag fått ett slag i ansigtet och dignat ned dervid; icke af slaget, men af skammen. Jag förblandad med en af dessa damer! Hon hade rätt. Jag hade aldrig tänkt mig det förut. Jag hade nog tänkt att han gick ut till dem, – besökte dem. Detta andra hade aldrig fallit mig in. Jag förstår icke hur jag kunnat vara så naiv. – Hvarför skulle de icke kunna komma hem till honom? De komma ju hem till andra. Det vet jag. – Hvad skäl har jag att tro honom om så mycken finkänslighet? – Jag var ursinnig öfver mig sjelf. Hvarför skall dessa trasor af idealism hänga vid mig? Hvarför skall jag ännu tro på detta som är fint och vackert och ädelt – hvarför skall jag tro på det i hemlighet?
I händelse det här framställda förslag att en del af lånet bör upptagas inom landet, skulle vinna afseende hos Rikets Ständer, anser jag dock för min del icke böra stadgas såsom vilkor, att obligationernas inlösen skall ske efter utloltning, ulan jemväl uppköp kunna ega rum, på sätt förut skett, när nemligen Herrar Fullmägtige i Riksgälds-kontoret kunde finna sådant fördelagtigt.” Stats-Utslcottets Betänkande N:o 89. 55 Af Herr A. W. Björck: ”Viii sistlidne riksdag synles Rikets Ständer hafva kommit till insigt derom, att genom den utländska skuldsättningen landets ekonomiska och financiela ställning kan åfventyras. Åtminstone erkändes det, på sätt 228 § i Reglementet för Rikets Ständers Riksgälds-kontor visar, att en fördelaktigare inflytelse på de ekonomiska förhållandena skulle vara att vänta af ett ändamålsenligt ordnadt och fortsatt inrikes statslåne-system; och föreskrifter lemnades i syfte alt tillvägabringa ett sådant. Della skulle hafva till ändamål, till och med i främsta rummet, alt småningom förvandla den utländska statsskulden lill inhemsk och vidare att anskaffa medel för utförande af mera omfattande produktiva arbetsförelag. I afseende på denna upplåning lemnades i öfrigt stadganden, rörande summan, hvar till lånet Unge uppgå, samt om uppsägningsrätten, räntan, obligationernas valörer, liqviderna af räntor och amorleringsbeloppen, samt om sättet för amorteringen. Ett dylikt lån till det högst medgifna beloppet har ock upptagits i följd af dessa föreskrifter; och del förekommer icke den ringaste anledning att antaga, alt denna låne-operation medfört någon olägenhet. I stället alt föreslå Rikets Ständer att fullfölja den beträdda vägen och alt i verkligheten fortsätta det påbörjade inhemska statslånesystemet har Stats—Utskoltet framställt ett förslag, som, ehuru välment det må vara, dock förbiser den väsendtliga skilnad, som finnes emellan den utländska och inhemska skuldsättningen. Likasom dessa transaktioner till sina verkningar äro högst olika, så förefinnes ock emellan dem en betydlig skiljaktighet med hänsigt till de vilkor, som för hvarldera af dem höra anses såsom ledande.
Hvilken Voteringsproposition af Ridderskapet och Adeln godkändes samt anslogs, Hans Excellence Herr Grefven och LancltMarskalken aflemnade Klubban till Grefve Brahe, Magnus, samt bortgick. Voteringen börjades klockan 3 eftermiddagen, och befunnos, efter voteringens slut, sedan en voteringssedel blifvit undantagen och förseglad samt de öfrige voteringssedlarne blifvit öppnade, rösterne hafva utfallit, sorn'följer: Den 8 Mars f. in. 45 Ja — 27. Nej — 87. I följd hvaraf, och sedan det öfver voteringen serskildt förde protocoll blifvit uppläst, Herr Grefven och Ordföranden förklarade, alt Ridderskapet och Adeln således fattat det i Nej-propositionen upptagne beslut. Höglofl. Ridderskapet och Adeln utskiljdes kl. tre qvart lill l\ eftermiddagen. In fidem protocolli, O. J. Lagerheim. Måndagen den 8 Mars i83o. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Herr Crusenstolpe j Magnus Jacob: För att, så vidt på mig ankommer, bespara tiden de återstående få dagarne af riksdagen, och fortskynda till ett önskadt slut i den vigtiga fråga, som denna förmiddag sysslosatt Höglofl. Ridderskapet och Adeln, tager jag mig friheten föreslå, att Ståndet täcktes inbjuda Respective MedStånden att förena sig uti samma beslut, Ridderskapet och Adeln fattat i afseende på StatsUtskottets Memorial N:o 4i6, angående rätta förståndet af Rikets 46 Den 8 Mars e. m. Ständers mening om det årliga utomordentliga anslaget af 70,000 R:dr till FörsvarsVerkets Materiella behof. Genom denna utväg kunde måhända jemkningsförslag och votering i Förstärkt Statsutskott kunna undvikas, hvilket annars Lief följden deraf, att åtminstone tre RiksStånd, nemligen Ridderskapet och Adeln, Presteoch BorgareStånden för närvarande stadnat hvar för sig uti olika beslut rörande StatsUtskottets ifrågavarande hemställan. Herr Hjerta, Gustaf:
Jag skall icke yttra mig i afseende på mer än en omständighet. Jag tyckte mig nemi. finna, det en ledamot trodde, att jag gåfve företräde åt läroanstalterna på Barnängen, framför våra allmänna skolor. Sådan har min mening aldrig varit. Tvärtom anser jag dea allmänna skolan, hvarest barnen i fädernebuset eller i andras luis åtnjuta föräldravård och hafva ett hem mellan skolgången, vara bättre inrättad än de läroanstalter, hvarest skolan tillika är en casein. Men denna jemnförelse hörer egentligen icke hit, utan jag vill endast göra denna anmärkning för att icke framdeles beskyllas för hvad jag icke sagt eller menat. Gr. Cronhjelm: Jag skall söka vara kort i mitt svar, ehuru åtskilliga anmärkningar uppfordrat mig att afgifva ett sådant. För det första vill jag hänvisa till betänk., som ** visar, att icke någon enda prest reserverat sig deremot, ' och hvaraf det vill synas, att lekmän kunna drifva de crassasle dogmerna. Jag kan icke hysa samma öfvertygelse, som Hr v. Hohenhausen, att Judarna icke kunna amalgameras med andra nationer; men jag tror, att de icke nu kunna det med oss, så länge onaturliga lagar hindra dem derifrån. Det är dessa, jag önskar måtte uppbäfvas. Sedan man tillåtit detta folk att få inträde i vårt land och blifva medlemmar deraf, bör man äfven medgifva det den frihet, som öfriga medborgare åtnjuta. Hr v. Hartmarsdorff har sagt, att man ej bör öfverlemna åt barnens urskillning att välja hvilken religion de vilja antaga, emedan lian icke tilltrott dem nog skarpsinnighet för ett sådant val. Jag tror, att Hr v. Hartmansdorff högeligen misstagit sig, om han anser religionskäuslan bero på skarpsinne. Jag skulle förmoda, att det rena barnahjertat lätt skulle afgöra den saken, blott det hade tillhjelp afen vanlig upplysning. Hr v. Hartmansdorff har anfört, att i andra länder finnas särskilda lärare 6 H. 52 4i» Den 10 Maj f. m. för de olika religionerna.
I sammanhang härmed, och då Rikets Ständer tro sig ega grundade skäl till den förmodan, att båtsmans-beklädnaden skulle på eli för både rolen och båtsmannen fördelagtigare sätt kunna ordnas, så att den närmare öfverensslåmde med det allmännas fordringar, få Rikets Ständer slutligen i underdånighet anhålla, det E. K. M. täcktes anbefalla en undersökning, för att utröna, huruvida icke, utan rotarnes ytterligare betungande, en ändamålsenligare beklädnad för båtsmännen skulle kunna införas, och låta ett härpå grundad l förslag Rikets nästkommande Ständer i Nåder förelägga. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm deu 13 Februari 1841. Expedilions-Utskottets Forslag till und. Skrifvelse, N.o 22 g. N:o 229. Uppläst och godkändt hos Ridd. och Adeln den 10 Febr. i84f. Preste-Ståndet den 10 Borgare-Ståndet den 10 Bonde-Ståndet den i3 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, i fråga om Navigations«• skolors inrättande. (Statssamt Allm. Besv. och Ekon. Utsk. Bet.
Och om begreppet om ära derjemte erhåller en sådan modification, att den erhålles såsom en skänk af konungamakten, så är hela systemet härstädes icke lätt alt attackera; men om också dylika grundsatser stå qvar hos en och annan af nutidens män, torde det likväl vara rätt, så ofta man får tillfälle dertill, att yttra sin opinion huru man anser förhållandet böra vara. Af dessa skäl, och under det jag conformera!- mig med Frih. Hamilton i afseende på detaljerna, anhåller jag att Const.Utskrs förslag må blifva hvilanda till nästa riksdag. Hr Tersmeden, Carl Reinhold: Jag förenar mig med de talare, som yttrat sig för bifall till betänk., emedan jag anser karakters-fuilmakter skadliga i moraliskt hänseende, derföre att de gifva en hyllning åt Härden och yttre företräden, samt bereda fåfänga, hvarigenom slutligen nationens allvar och redbarhet måhända undergräfvas. Jag kan icke neka, att de sednare 10 a 3o åren gifvit betänkliga exempel i detta afseende. Det händer äfven, att man genom en karaktersfullmakt öfversmeta!- odugligheten och gifver den en hyllning, hvaraf exemplet är ganska skadligt för den uppväxande generationen. Jag anhåller derföre om bifall till betänkandet. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag anhåller alt få till prot. antecknadt, att jag tillstyrker bifall till Consl.Utsk:s förslag, hvars nytta Frih. Hamilton och andre talare så fullständigt deducerat, altför mig endast återstår att fästa uppmärksamheten derpå, att då Gr. Horn emot förslaget velat finna ett inkast uti Konungens rätt alt utdela hoftitlar, hvarigenom i allt fall det nu stadgade förbudet skulle eluderas, detta inkast endast och allenast kan gälla R. o. Ad., emedan K. M. till hofsysslor endast utnämner ledamöter af detta Stånd. Det är således egentligen de öfriga Ståndens lätt till titlar vi nu afgöra, och då dessa Stånd antagit förslaget lill grundlagsenlig behandling vid nästa riksdag, tolde R. o. Ad. saklöst kunna biträda deras mening, ulan äfventyr af uppoffring för egen del. Gr. Horn:
Protocolls-Utdragl *S Från Vällofl. Borgare-Ståndet den i3 Mars 1823. S. D. Upplästes Expeditions-Utskottets förslag till Riksens Ständers den 11 dennes beslut-' na underdåniga Adresse till H. M. Konungen tuch H. K. H. Kronprinsen; hvilket förslag med de deruti af Höglofl. Ridderskapet och Adeln samt Hederv. Bonde-Ståndet fgjorda ändringar och tillägg gillades, Fran Hedervärda Bonde-Ståndet den 12 Mars 1823. S. D. Godkändes Expeditions - Utskottets förslag till Riksens Ständers underdåniga Adresse till HM. Konungen samt H. K. H. Kronprinsen, angående de till visse landsorter sände afskyvärde skrifvelser, m. m., dock med den rättelse, Höglofl. Ridderskapet och Adeln i dag beslutat och å förslaget finnes tecknad, samt med den tillsats, att näst efter orden: "förvärfvät nya anspråk på vår tacksamhet”, införes följande: och Hvars älskaile Son, Fäderneslandets hopp, har sa utmärkt rätt till Nationens innerliga kärlek och tillgifvenhet. Protocolls-Utdrag den 17 Mars 1823. Från Ilögvord. Preste-Ståndet. S. D. Företedde Herr Arke-Biskoppen och Talmannen en af H. E. Hof-Cantzleren m. m. Herr Grefve G. af Wetterstedt till honom af - 86 Kongl. Maj.-ts Svar. lemnad Svensk öfversättning af Kongl. M:ts Svar till Riksens Ständers Stora Deputation den 15 innevarande manad, i anledning af de brottsliga skrifvelser, som till flere Eäns-Styrelser blifvit afskickade; och beslöts, det skulle ExpeditionsXJtskottet anmodas besörja, att detta Nådiga svar blifver i Bihanget infördt, näst efter Riksens Ständers underdåniga Adresse i ämnet. Afskrift. Kongl.
En värd talare före mig har ådagalagt, alt sådant visserligen icke vore alt påtänka, så länge de stora makterne erkänna, att denna tull stödjer sig på folkrätts-grunder. Det kan likväl icke glömmas, att Sverige verkligen haft tullfrihet, och att således från vår sida ganska’’ kraftiga invändningar emot nuvar. förhållande kunna göras. Det är derpå jag tror, att Ekon Etsk. bör fästa hufvudsakligt afseende, du det till R. St. inkommer med förnyadt betänk. Härvid ber jag dock alt de värde ledamöter af Ekon.Utsk., som yttrat farhågor för elt kraftigt språk i denna fråga, då de trott, att opinionen skulle samtidigt vilja desarmera Riket genom indragning af dess krigsmakt — jag ber, säger jag, att de värde ledamöterne mätte, långt ifrån att dela en sådan opinion, söka tillvägabringa en alldeles motsatt, och dervid väl skilja emellan att minska stridskrafterna och att göra nödiga reö rga nisa t io ner, hvarigenom jag tror, alt dessa krafter kunna betydligt ökas. Vid detta tillfälle torde det dock icke vara ur vägen att erinra, huru nödvändigt det är för Sverige, att icke blotta dess sjöförsvar och att opinionerna derom må rätta sig efter det riktiga förhållandet; ty det är väl kändt, att Danmark utgör en sjöstat, som väl kan mäta sig med Sverige, och illa vore det, om Danskarne kunde öfverträffa oss, i hvilket fall de kraftiga reclamationerna snart kunde mötas med ett språk, som det vore Svenska nationen mindre värdigt alt fördraga. Ga Den 3 Juni c. m. Frih. Raab: Jag uppträder för alt rättfärdiga mig från en beskyllning, sorn en talare gjort mig, att jag skulle yrkat, att Ekon.Utsk. såsom villkor för dess betänk., hvari jag icke deltagit, uppställt, att ökade anslag för 3:dje oell 4-de liufvudtitlarna må lemnäs. Det bar jag ingalunda sagt; men jag bar sagt, att, samtidigt med denna motion, bade Ekon.-
Magazinsbeloppet bor utgöra 100,000 T:r; fördelas på Stockholm, Vannäs, Christianstad, Gefle, Hernösand eller i Jemtland, Vesterås, (för Dalarnes Nödbehof) Detta belopp förenas med Kronans afradsoch Tionde-Spannemåls. räntor j förvaltas af Stats-Contoiret, dock så att Spannemål till värdet af ■§ million, inbegripes i lilla Creditivet, hvars disposition sker under de vilkor, sorn för detta Creditivs lyftande äro eller blifva stadgade, (utomordenteliga behof o. s. v.) Dessa Kronoförråds användande måste påkallas af verkligt behof, och Magazinerne derefter återställas till sine förutvarande, efter Localen bestämde, belopp för att kunna ånyo användas. —- Hvad sorn härvid kan brista beror på Ständerne att afskrifva, äfvensom till hvad belopp, som sådane förluster må kunna bäras. 4 §• District -Magazin' (som absorbera eller substituera Socken-JVlagazinerne) existera för en Folkmängd af t. ex. i ä i| million i Svea ci-xliv Statsoch Banco-Utskottens Utlåtanden. Rike, Småland m. m. De böra Innehålla Tunna på person (d. v. s. ~ af Brödbehofvet) Inrättandet af dessa Magazin, som åsyfta att bibehålla efter goda år något af Spannemåls-öfverskottet till annan tid, då brist uppkommer, sker så; Hemmansegare ingå fritt och otvunget; för sine Hemman, utan att bero på något allmänt deltagande.. Den omtänksamme skali vilja, den Fattige skall kunna, för sin hemmansdel häruti ingå; båda tryggas och gagnas. Districtet, en större Socken eller Härad, med en Folkmängd af 4,500 å 9,000 Personer, erhåller, efter beräkningen af J Tma på personen, 3 R:dr B:co per Tunna till inköp af Span nemals-beloppet.
Utskottet har aldrig sett Grefve Horns Motion, utan Utskottet har fått ett ProtocollsUtdrag af innehåll, att Ridderskapet och Adeln funnit för godt anmoda RiddarliusUtskottet att, i anledning af en af Grefve Horn väckt Motion, inhämta en förklaring af RiddarhusDirectionen, och samma förklaring till Ridderskapet -och Adeln ingifva. Denna befallning har Utskottet efterkommit, och öfverlemna! förklaringen, utan att sig i saken yttra. Dermed är saken nu så till vida slutad, att Utskottet fullständigt upfyllt föreskriften i ProtocollsUtdraget, och det vore åtminstone en ovanlig form, att återremittera till ett Utskott ett mål, hvarom detta Utskott aldrig haft att sig yttra. Herr Printzensköld förenade sig med Herr Riben. Grefve Horn: Den förnyade upplysning jag nu erhållit, föranleder mig att begära remiss af milt första Memorial, tiI9 H. 20 3o6 Den 12 Januari!. lika med de yttranden, som i anledning deraf blifvit afgifne. Herr Cederschjölds Pehr Gustaf: Då här blifvit under discussionen omnämdt Originalet till RiddarhusOrdningen, anser jag för min skyldighet lemna den upplysning, alt detta Original, af Konungen understa ifvit, verkligen finnes bland IlofCancellersExpedilionens handlingar inbundet, liggande hos ConstitutionsUtskoltet. Jag får blott hemställa, om ej för framtiden vore lämpligt hos Kongl. Maj:t anhålla att, när en ny Riddarhusordning utfärdas, Originalet malte få afgå till Riddarhuset och der förvaras.
Jag ser ej något annat medel dertill, än att nu bifalla detta Utlåtande, och att sedan, vid nästa Riksdag, då Revisorerne granskat 62 H. ‘ 7 9S Den i5 Februarii f. m. Serapliimer-Gillets räkenskaper, söka göra det allmännas rättigheter gällande emot Gillet. Jag vågar derföre tillstyrka bifall å Utskottens Utlåtande, och tror, att genom den expedienten åtminstone vi få rättelse nästa Riksdag i en sak, som är oriktig. Om räkenskaperne få blandas, och Curbusäfgiften får understödja SerapbimerGillet, får också Curhus-afgiften ökas vid hvarje Riksdag. Jag tillstyrker alltså Ridderskapet och Adeln att, på samma sätt som de öfrige Stånden, bifalla Utlåtandet. Herr af Billbergh, Johan Pehr: Het bar visserligen blifvit sagdt, att de öfrige Stånden skulle hafva fattat sådana beslut, som gjorde det likgiltigt i hvad beslut Ridderskapet och Adeln stannar, men då jag önskar att Ridderskapet och Adeln måtte fatta ett rättsenligt beslut, samt vara conseqvent i handling och i ämnets bedömmande, anhåller jag att få fästa uppmärksamheten på dess egenteliga natur. Här är fråga om LänsLazaretternes bestånd eller förfall. I Konungens Nådiga Proposition är bevisadt, att det finnes många Lazarettet’, hvilka ej äga tillräckliga inkomster för sitt bestånd. Det är äfven citeradt ett Kongl. Bref, grundadt på Rikets Ständers beslut åf 1765, att Lazaretterne skola ensamt underhållas af Länens innevånare. När dessa nu äro skyldige att underhålla Lazaretten, och det är bevisadt, att det är brist, hem - Den i5 Fe b raar i i f. m. 99 Ställer jag, om det är lämpligt alt grunda Lazaret'tens bestånd på den tillfälligheten, om öfverskott existera. Skillnaden emellan hvad Utskotten och jag föreslagit består deruti, att Utskotten säga, det deputerade endast få använda öfverskotten till Lazaretterne, hvaremot jag yrkar, att deputerade må pröfva huru mycket de sjelfve vilja anslå.
Stockholms arbetande Polk-classer, eller de, som af ifrågavarande understöd egenteligen böra kunna komma i åtnjutande, befinna sig, efter Utskottens tanka, vid vida bättre belägenhet än deras likar både i Rikets öfrige Städer och i synnerhet på Landet, emedan i Hufvudstaden den arbetsföre altid äger tillgång på arbete och förtjenst. Hans daglön bestamtneä gemenligen af priset på Underhålls-artiklar; Och 1 en ort, Som har beständig tillförsel från nästan alla Rikets Provincer och äfver; utrikes ifrån, gifve* det för Arbetaren i alla afseenden en lättare utväg till förskaffande af ett nödtorftigt uppehälle än annorstädes. I)e fattige af Huf - ag55 Staisoch Besvärs-Utskottens Bettini andert'. ställning om utvägar att bibehålla det grofva brödet vid ett nedsatt pris i Hufvudataden; finna Utskotten sig likväl icke kunna tillstyrka denna undsättnings-åtgärd, som dessutom ingalunda vore förenlig med Magazins-Inrättningens åligganden och i öfrigt skulle medföra en årlig betydlig förlust, hvilken ej kunde betäckas, utan ytterligare tillökning i Landets redan nog dryga beskattning. — Hvilket,alt vördsamt underställes Rikets Höglofli Ständers pröfning. Stockholm den 23 Junii 1818. FGrstcirkta Siats-Utskottets Memorial angående frågan om förhöjning i Postverkets Intrader. I anledning af Bevillnings-Utskottets i Memorial den 30 sistledne Maj gjorde anmälan, hafva samtlige Riks-Standen under den 2 och 3 i denne månad, till Deras Förstärkta Stats-Utskotts afgörande öfverlemnat frågan, angående 25 procents förhöjning i Post-taxan för den in. re Brefvexlingen, hvilken förhöjning Trenne afi Stånden bifallit, men Högvördige Präste* Ståndet ogillat och ansett den derigenom påräknade inkomst för Stats Verket böra i stäket sölcas genom förhöjd afgift för Consumtionen af Bränvin och Tobak, och hvarvid bemälte
Ridderskapets och, Adelns tillstånd, att få i ett sammanhang serskildt till trycket befordra allt hvad i ofvannämnda ämne inom Högloft. Ridderskapet och Adeln, blifvit yttrat. Lade-s på bordet grefve Kalling, Pehr, anförde skrifteligeiu Dm 15 December, 329 Då Svea Rikes Ständer nu utaf Hans Kongl. Majit äro kallade till detta Riksmöte, för att öfverlägga otrriiotemedel emot den våda, hvaruti Rikets Fenninge-verk sig nu befinner, och att deruti för alla Rikets Innebyggare befästa en säkerhet lör framtiden , åligger visserligen hyar och en, att i möjligaste måtto till ett så godt ändamål söka att bidraga j De t är ej nog dermed, att vårt Penninge-verk kommit i högsta oreda, hvarigenom hela Provincer råkat i största nöd och förlägenhet, så att detta onda bör genom de kraftigaste åtgärder skyndsamt afhjelpasj men detta är för närvarande icke mitt ämne. En annan sak , af en ganska stor vigt, torde kan hända behöfva fästa Riksens Standers uppmärksamhet vid denna deras Sammankomst. Det är emot Monopolier och för en allmän Näringsfrihet, lika för alla Glassér Medborgare på Landet, men i synnerhet för Allmogen, jag nu vågar höja min röst. Något hvar af Höglofl. Ridderskapets och Adelns värda Ledamöter hafva sig bekant, huru de mästa af vå'a Näringar och Handtverkerier till Allmänhetens stora förderf, äro fästade vid Mqjpopoher och Skråtvång; endast Spannmålshandeln och KlädesFabrjquers anläggande äro frie genom en vis Regerings kloka Författningar. Gamla tiders. Handlingar intyga med ali Historisk visshet om Svenska Ir.nebygares meia allmänna välmåga i forntiden. Svenska Folket, ehuru fritt det än synes vara, kan ändå ej bära namn af ett rättskaffens fritt Folk.
Maj:t skall låta ”nödige befallningar lill vederbörande Embetsverk, i hvad dem rörer, i Nåder utfärda. ” Efter ett så bestämdt förklarande synes det som Rikets Ständer borde förekomma, att samma strid ånyo må uppkomma genom en af Kongl. Maj:t ytterligare vägrad sanction å Instructionen, hvilken vägran äfven nu skulle kunna inträffa , då StatsUtskottet ej i allo antagit Kongl. Majrts förslag. Jag hemställer således, att till förekommande af all ytterligare strid, förslaget må återremitteras, och att, på det Ständerne ej må ännu en gång utsätta sig för en vägrad sanction, StatsUtskottet må frångå de ide'er till Instruclion det framställt, samt inskränka föreskriften till 68 §. Riksdagsordningen. Herr Ribbing: Då hvad Herr Grefve r>7 h. '' i3* Den i5 Ja nu ari i f. m. Löwenhielm sist yttrat, torde vara i färskt minne, hänvisar jag dem af Ridderskapet och Adeln, hvilka åstunda alt närmare granska förhållandet, till i8a5 och 1827 årens RevisionsBerättelser. Af dem skall man finna, att anmärkningar blifvit gjorde i det afseende jag omtalat, och att de äfven af Kongl. Majit blifvit godkände. Jag har blott anfört denna sak, såsom exempel, huru Staten kan gå miste om sin rätt för det Revisorerne ej kunna följa förvaltningen så nära inpå tiden som möjligt. De ifrågavarande medlen skulle gå till RiksgäldsContoiret, fastän i omväg genom StatsContoiret. Räntan under tiden utgör förlusten. Jag vill ej uppehålla mig vid hvad Herr Tham yttrat, att Revisorerne såsom enskilte personer skulle hafva större rättigheter, än såsom autoritet. I den §. af Tryckfrihetslagen, som handlar om rättigheten att få se allmänna Verks handlingar, står ej omtaladt hvarken personer eller autorileter, utan der står, att en hvar skall äga denna rätt, och jag vet ej, huru ett Collegium tillexempel skulle kunna hindras att få sådane upplysningar, om de af detsamma begärdes.