Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Den fria forskningen var slut och ljusastaken på kyrkans altare var åter såsom före den store Konungens tid — presterne. — Vetenskaperne Stodo åter stilla, och det lilla som fanns, var instufvadt inom presternes skäppa. Vetenskaper, som gingo för nära presternes s. k. ”renlärighet” såsom astronomi och naturkunnighet, ”blefvo Den 3 De ceni lier. 50 under denna tid obekanta i Sverige och ansedda för trolleri. När Stjernhjelm förevisade några fysiska experimenter förklarades lian för en trollkarl och (märk!) mäste aflägga ny trosbekännelse” (Sv. St.). Man ansågs här utaf presterne och deras parti för en gudlös menniska för det man vågade bekänna att jorden går omkring solen och icke efter de gamle liedningarnes mening, tvärtom; och detta sedan Galliléi hade blifvit bannlyst af Påfven i Rom för det han lagt i dagen sina forskningar, hämtade ur det menskliga vetandets djup. Dylika lärosatser kunde naturligen icke af presterne tålas, emedan de stodo i strid emot deras ensidiga och skråmässiga upfattning af den Heliga Skrift, såväl som emot den, på några framstående personer inom deras ”kast”, af presterne grundade förmånsrätten att vara vetenskapernas representanter i verlden. ”Då vetenskaperne genom Cartesius, Newton och Liebnitz satte Europas vetenskapliga verld i rörelse, synes Sverige ej ens hafva vetat om denna företeelse, än mindre deltagit deri” (Sv. St.). Sådana blifva resultaterne i ett land, som icke har samvetsfrihet, ty der sorterar allt och alla, medvetet eller ej, mer och mindre under ”prestväldet”.
Jag anhåller, att vid 16 §. angående borgens ställande för Chartce-Sigillatce-uppbörd få förklara, det jag, för min del, skulle önska, att det stadgande, som hittills ägt rum, 1 afseende på den Chartas-Sigillatas-uppbörd Domare hafva om händer, måtte få fortfara, att nemligen inventering skall ske 2 gånger, och icke 4 gänger, om året, såsom Utskottet föreslagit. Jag gör det hufvudsakligen på de grunder, som Herr af Geyerstam i sin reservation anfört. Felet 48 Den 3 Julii. här i Sverige är vanligen, att man försummar de controller, som finnas stadgade, och att man, då missbruk uppkomma, häldre än att efterse och bestraffa försummelsen, fördubblar controllerne, hvarigenom de ännu mindre blifva iagttagne. I stället för att hålla sig vid de 2 inventeringarno, genom hvilkas verkställighet missbruken ganska väl kunde förekommas, har mai nu föreslagit 4- De torde blifva ogjorde, och då är det bättre att hafva 2:ne, som sättas i verket, än 4» sorn blott stå på papperet. Den punkt frågan rörer är den sista i BevillningsUtskottets sednare Utlåtande, och lyder sålunda: Ordinarie Domare_, som ej för de dem lemnade chartor ställa borgen j afgifva redogörelse för uppbörden tillika med de influtna medlen fyra gånger om året, eller inom den i5 Januarii j i5 April, i5 Julii och i5 October; ägande Vår Befallningshafvande, att hos Ordinarie Domare j som ej ställt borgen j anställa inventering, när så lämpligt prof vas. Herr af Geyerstams reservation är af följande innehåll: ”Äfven får jag reservera mig emot ett an”nat Utskottets beslut, hvarigenom det blif’’vit föreskrifvet, att inventering af det hos ”Domare befinteliga stämplade papper skulle ”hållas 4 gänger om året, derföre att jag ”icke anser det behöfligt, emedan Staten vis - Den 3 Julli. 49 ”visserligen icke torde fått vidkännas någon ”förlust på det af vederbörande
Vidkommande serskildt motionärens hemställan, dels angående underrättelse för utländning om Bevillnings-Förordningens omförmälde stadgande och dels om biläggande vid Landsboken af uppgift å den bevillning af ifrågavarande beskaffenhet, vederbörande uppbördsman emottagit, har Utskottet, som icke funnit nödigt, att nämde underrättelse varder på främmande språk meddelad, men i öfrigt instämmer i motionärens förslag, ansett sig böra, i hufvudsaklig öfverensstämmelse dermed, tillstyrka, det Rikets Ständer måtte hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att Kongl. Majtts Befallningshafvande och andre myndigheter, som ega att i deras namn pass för resande utfärda, måtte åläggas icke allenast att, vid fullgörande af dem redan meddelad allmän föreskrift att tillställa utländsk handlande tryckt underrättelse om hvad honom här i landet åligger iakttaga, i denna underrättelse jemväl låta intaga hvad Bevillnings-Stadgan förmår om utländningars beskattning, utan äfven att vid Landsboken bilägga uppgift å den bevillning af ifrågavarande beskaffenhet, som vid passets utfärdande visats hafva blifvit erlagd. Då Veterinärläkare icke finnas uti Bevillnings-Förordningen upptagne, har Utskottet, som ansett dem kunna beskattas efter enahanda grund, som Medicinae Doktorer, dock att minimi-afgiften betydligen nedsättes, i sådant afseende ansett en ny rubrik, sådan förslaget utvisar, böra uti nu ifrågavarande § intagas. 8 15. Enär stundom fall torde kunna inträffa, i afseende å hvilka någon grund för afgiftens beräknande icke finnes bestämdt föreskrifven, har Utskottet ansett denna § böra erhålla ett sådant tillägg, som förslaget utvisar. § 16. Som 35 § 2 mom. serskildt föreskrifver, huru bevillning af aktie-bolag skall utgöras, har Utskottet ansett böra vid ifrågavarande § uttryckas, Bevillning»'
R:dr få anväudas för kartearbeteua i Norrbottens län; 3:o) till fortsättande af storskiftesoch afvittrings-färrältningurne i rikets norra län, för år 1867, Niotiosju tusen R:dr utöfver det å Riks-staten till skiften och afvittringar uppförda anslag af 63,000 R:dr; 4:o) för betäckande af den skuld till enskilde, som blifvit vid Alnarps tandtbruks-instilut dels redan åsamkad, dels förutsatt under förlidet år till midfastan 1866 vidare uppkomma, ett belopp för en gång af Femtio tusen R:dr; 5;o) Femtio tusen R:dr att under år 1867 från Riksgälds-kontoret utgå utaf det anslag å 100,000 R:dr, som Rikets Ständer beviljat till uppförande vid Alnarps tandtbruks-instilul af nya ekonomibyggnader, hufvudsakligen efter den af institutets Styrelse framlagda plan; 6:o) till utdelande vid landlbruksmöten af högre prisbelöningar för husdjur, redskap och maskinerier samt ladugårdsprodukter, sädesslag och andra jordbruksalster, Sex tusen R:dr; 7:o) till årliga täjlingsmöten med gödboskap, smör, ost, fask och kött i städerna Stockholm, Göteborg och Malmö, för såvidt hushålls-sällskaperna distriktvis förena sig om sammanskott af medel till dessa utställningar, för år 1867, Tre tusen R:dr; 16 Ståts-Utskottets Memorial N:o 135.
Upplästes följande; Utdrag ^ Den iz September. 325 Utdrag af Protocollet hältet hos Rikets Högloflkge StändcrS Banco - Utskott ben 4 Sept. I8O9. S. O. Till följe af de Rcspcctive Ständens under den is, 24 och 29 sistl. Augusti till BancoUtskottet mcddclte Remitz, atl, i anledning af Herr BiskopenS och Commendeurens, Friherre I^ucivig öclörners, under den is Augusti i Högwördlge PresteStändet gjorda anmälan, rörande en i B-rnco-Utskottel framställd Proposition till votering, sig om sa» kenS fbrhällande yttra, samt af de i detta mäl framställde Propositioner lemna de Rcspcctive Ständer» del, ansäg Högloft. Banco-Utskotket sig, till fullständig upplysning i det ena och andra, böra till de Rcspcctive Ständer» härhos wkrdsamllgcn bfwerlemna Banco-Utskottets Protocoll, bäde för den 14 ststl. Augusti och för denna dag, ofwanbcrörde ärnne angäcllde. Är sch dag som för skrifwit stär. Efter befallning erl. kstelsinAius. Transumt af Protocollet hället i RiketHögloft, Ständers Banco - Utskott den 14 Augusti 1329. Högloft. Ridberskapct och Adeln hade under d. L6 och 27 sistl. Juli» till Banco - Utskottet remitte, rat twänne till Protocollet afgifna yttranden: det ena af Ryttmästaren Herr Grefwe ^xel kstumilton, erch bet andra af Majoren Herr Friherre ^acob Le> äerström. Den 1Z September. Herr Grefwe Amilton hade anfört följande: (Se Andra Bandet sidan 129). Herr Friherre Österströms Dictamen till Högloff. Ridderskapcts och AdclnS Protocoll war af följan, de innehöll:
På grund häraf hemställer Utskottet vördsamligen, att Rikets Ständer måtte i så måtto bifalla de väckta motionerna, ehvad de angå internationel näringsfrihet. att Rikets Ständer uti underdånig skrifvelse till Kongl. Majit anhålla, att Kongl. Maj:t täcktes vidtaga sådana åtgärder, att, jemte det Svensk man tillätes att vistas och bosätta sig i Norge, och Norsk man i Sverige, enahanda ömsesidig frihet tillerkännes de begge rikenas undersåter i afseende på rättigheten att i det ena eller andra riket idka handel och annat näring syrke ; och att Rikets Ständer likaledes i underdånighet anhålla att, sedan en sådan näringsfrihet blifvit ordnad i förhållande till Norge, Kongl. Majit täcktes taga i öfvervägande, i hvad mån likartade bestämmelser emellan Sverige och Danmark kunna vara lämpliga, samt i detta ämne söka tillvägabringa den öfverenskommelse, som för de begge grannfolken pröfvas fördelaktig. Hvad nu vidare angår behörigheten att föra fartyg, derom ofvannämnda Kongl. Förordning den 1 Mars 1841 innehåller, att Svenskt fartyg ej må ”med sjömansrulla förses, derest icke befälhafvaren och styrmannen derå äro Svenske undersåter," och Kongl. Förordningen den 7
Domstolens göromål handläggas på tvänne divisioner i stället för, såsom hittills, endast påen, då deremot den anmärka ta långsamheten uti ärendenas afgörande så väl hos öfverbom underrätterna, utan tillökning uti domstols-ledarnöternes eller divisionernes antal, måhända torde kunna afhjelpas genom någon ändamålsenlig förändring uti domstolarnas arbetssätt; så får jag, såsom medel tili undanrödjande af den ifrågavar. olägenheten, som medför ett skadligt inflytande, så val på parters rätt, som på lagskipningens jemna och orubbade gång, vördsammast föreslå; 1:0 att R. St. täcktes anslå ett lämpligt årligt arfvode åt Högsta Domstolens ledamöter, mot det att de åtaga sig, att åtminstone två tredjedelar af året arbeta på tvänne divisioner, intill dess alla balance-målen, med hvilka den ena divisionen borde uteslutande sysselsätta sig, blifvit slutligen afgjorda; 2:0 att bestämda tider föreskrifvas såsom de längsta, inom hvilka lottning bör äga rum, berättelse utfärdas, samt förhör anställas uti de till Just.-revisions-expeditionen samt Hofoch rådstufvurätterna inkomna mål; 3;o att likaledes bestämda tider, beräknade från den dag, då målen såsom utagerade till domstolens afgörande öfverlämnäs eller kunna till slutlig pröfning företagas, varda utsatta, inom hvilka det skall åligga domstolarna att, så vida laga hinder deremot icke möter, meddela sina domslut, hvilka af häradsoch lagmansrätter alltid böra afkunnas vid samma ting, då saken blifvit utagerad; samt 4:o att stadgas måtte, det förteckningar öfver alla oafgjorda eller oexpedierada mål på bestämda tider böra insändas, ifrån Just.-revisions-expeditionen och alla öfverrälter till R.
Deremot förtjenar det å andra sidan desto mera att beaktas huru rent negativt d: r af Wirsén fattat sin uppgift, då han för en sådan mer eller mindre partiskt uppmuntrande kritik, som han offentliggör, skrifver minst tio med den enda uppgiften att nedsätta allt, som visar ringaste tecken till att gå i mera moderna idéers tjenst. Den akademiska kritik, till hvars snart sagdt enastående vapendragare d: r af Wirsén gjort sig, har ovedersägligen sin stora betydelse för en viss sida af den öfvergångs-tid, hvars mera karakteristiska företeelser vi här sökt påvisa. Den är lika som de gamla auktoritetstraditionernas sista dödskamp i vår konstlära, och d: r af Wirsén torde iså fall också kunna kallas dessa traditioners sista kämpe. Ingen skall då heller kunna förneka, att han ju icke strider både ihärdigt och energiskt. Men tiden går ändå sin gång, och redan innan hr af Wirsén börjat det förtviflade härnadståg, på hvilket han nu är stadd, hade vår allmänhet hunnit att blifva utledsen på den blodfattiga efterklangsliteratur, som, svagt representerad äfven den, under de två senaste årtiondenas afmatt-ningstid utgjorde vår enda andliga föda här i landet. Detta förklarar mer än tillräckligt den begärlighet, hvarmed samma allmänhet nu mottager allt hvad den uppspirande nya riktningen i vår literatur hinner att alstra. Det förklarar i främsta rummet en så oerhörd tilldragelse på vår bokmarknad som den, när August Strindbergs “ Röda Rtimmet “ för tre år sedan på knapt mer än sex månaders tid slutsåldes i fyra upplagor. Det förklarar också det mer än välvilliga öfverseende, hvarmed man nu så gerna mottager äfven sådana försök i den nya riktningen, hvilkas förtjenster en framtid kanske icke skall lemna lika oomtvistade. Men man hade alldeles för länge längtat bort ifrån de gamla innehållslösa formerna, för att man icke nu skulle med glädje helsa allt nytt, som i någon mån vill försöka att slå in på en annan väg. Och man har gjort rätt häri, ty enskilda svagheter eller matta efterbildningar kunna dock icke tillintetgöra betydelsen af det stora helas framåtskridande.
Riksdag beviljat anslag till löneförbättring för Elemeutar-Lärovei ken; likväl och som djeknepenningarne, hvilka, enligt Kongl. Majrts förnyade Nådiga Skolordning af den 16 December 1830, aldra Sect., Cap. 3,t, mom. 2, redan tillförene voro påräknade, dels till lägre Skollärares på Stat anslagne lön, dels lill fattige lärjungars tmdeistöd, af Rikets Ständer vid samma Riksdag blifvit ansedde såsom beböflige för deias bestämda ändamål, och, i följd deraf, borde, på lika sätt som förut utgå; så och med afseende derå, att flere af Statsverkets inkomsttitlar, enligt de af Utskottet under innevarande Riksdag afgifne förslag till deras beräkning, skulle komma alt upphöra eller med minskad t belopp till Statsverket ingå, och Statens behof, i Utskottets tanka, icke medgifva ersättning af allmänna medel för den brist i Undervisningsverkens tillgångar, sorn genom djeknepenningarnes anskaffande skulle uppkomma; anser Utskottet, lörbiifvande vid dess förra yttrande i ämnet, sig icke kunna tillstyrka djeknepenningarnes upphörande. Stockholm den 2 Julii 1834- Stav-Utskottets Ut?. Atikotn till Exp.-TJtsk. den 4 Julii* Utlåtandej angående sökt lindning, i skatten f ör de Thorshälla stad upplåtna hemmanen Säbj och Söderby. (I. A.) Herr J. II. Ekstrand har, ull ett. lill Borgare-Ståndet ingilVet samt till Stats-Ulskotlet remitleradt Memorial, yrkat, alt Thorshälla stad måtte, etter vilkoren vid första öfverlåtelse!! af de staden upplåtne Kronohemmaneu
— 3 Officerare för den techniska detaljen vid Styrelsens Byrå, af Kaptenseller Subalternsgrad: 1 ä 500: — 1 å 450: — 1 å 400: 1,350: 1 Vaktmästare 250: 5 Distrikt-Chefer med Majors värdighet å 500 2,500: 5 Officerare till deras biträde, såsom ofvan nämndt är, af Kaptenseller Subaltern-grad å 300 .. 1,500: Summa B:ko R:dr 12,900: börande dessa, såsom verkställare af undersökningar åt korporationer eller menigheter, vid tillfällen, då icke Statsbidrag blifvit för arbetsplaners upprättande beviljade, ega alt af korporationer eller menigheter åtnjuta reseoch traklaments-ersättning, enligt rese-reglementet. Detta årliga utgifts-belopp är 3,133 r:dr 16 sk. högre än Vägoch Vattenbyggnads-Styrelsens nuvarande statssumma, men öfyerskjuter med endast 333 r:dr 16 sk. det belopp af 12,566 r:dr 32 sk., hvartill, äfven utan bildandet af ifrågavarande korps, aflöningsstaten för nämnde Styrelse, i anseende till utvidgade göromål, behöfver ökas, på sätt Kongl. Maj:t i Dess nådiga proposition till nästlidne riksdag jemväl föreslagit. — Tager man i betraktande, huru oändligen mycket, som, i bredd med industriens progressiva utveckling, ännu återstår till förbättring af kommunikalionerne inom landet, är det under flera mansåldrar icke att förmoda, att Vägoch Vattenbyggnads-arbeten, här mera än i andra länder, kunna undvara biträde af skicklige Ingeniörer till det föga betydliga antal, här ofvan uppgifvits; och då derjemte för ändamålets vinnande obestridligen är af stor vigt, att de ynglingar, som med mödosamma studier och betydliga kostnader bildat sig för yrket, må kunna se sin framtida utkomst inom korpsen tryggad, vore det synnerligen önskvärd!, att den ofvannämnde erforderliga aflöningssumman, 12,900 r:dr, blefve uppförd på ordinarie stat.
Detta synes ännu mera af den i Utlåtandet uppgjorde calcul, enligt hvilken de 17 Län, inom hvilka Eketrädet anses äga växtlighet och trefnad, innehålla a6,o3i Mantal Kronoskatte, för hvars disposition äfven öfver Ekeskogen, skulle erläggas, å 24 sk. för hvarje hemman, tillsammaustague i3,oi5 R:dr 24 sk. I öfrigt får jag angående frilösningen anmärka, att det synes obilligt, att alla hemman i ett och samma Län skola erlägga lösen, för det Länet i allmänhet har växtlighet för Ekeskog, fastän flera hemman, ja Härader derinom kunna finnas, som icke haft eller kunna få någon Ek. Så är förhållandet i det Härad jag bebor eller Örebro Härad, af Örebro Län. Deremot har jag ingenting att invända emot BispMotala Kungsgårds öfverlemnande åt Styrelsen i ändamål som Utskotten föreslagit, på det Styrelsen måtte komma i öfvertygelse om de enorma kostnader utöfver calculen, som komma att erfordras. Det må förlåtas, om jag har misstroende till calculer uppgjorda af Styrelsen, enär vi ännu aldrig sett någon sådan, hvilken icke slagit fel på ioo:de procent. Då resultatet af denna plantering likväl ej skall visa sig förr än om 200 år, tycker jag, att man gerna kan till kostnadens besparande fördröja det i 20 år till; och hemställer der28 H. i3 ig4 Den i5 Junii e. in. före, att Utskotten ville, med uppmärksamhet härå, föreslå, att BispMotala Kungsgård öfverlemnas till Styrelsens disposition på 20 års tid, och att anslaget pu desse åren fördelas; hvarefter Rikets Ständer blifva i tillfälle att se, om företaget bär sig, och om ej Styrelsen dessförinnan funnit, att calculen icke slår in. All anvisning på RiksgäldsContoret afstyrker jag dock på det högsta, emedan jag aldrig medgifver något, som har minsta skymt af Stats-lånesystem. Då må medlen häldre uttagas genom bevillning, om de vanliga Statsbidragen icke förslå. Jag anhåller om återremiss, och att dessa anmärkningar måtte få åtfölja.
Ståndet anser de föreslagna föiändringaine i 56 och 8i Regerings-Formen, såsom hvaiken ändamålsenliga eller nyttiga, ej kuni.a antagas, och att Ståndet anser 8i § Regerings-Foi men böra omai belas, i öfveiensstämmelse med 56 § af samma gi undlag, så att, äfven derest ett vid en Riksdag af Const it tillo* s Utskottet fr; m lag dt g i undlagsäi drings-förslag, varder endast åfelt Riks-Siåml lill hvilande antaget, det lik val bör kom ma under omröstning hos Föistäi k t Coust i lut iönsUtskott.’* Bonde-Ståndet har föiklarat, "att Ståndet fann den af Utskottet föreslagna änoiingen icke antaglig, utan deremot såsom sin gemensamma tanka »nloe Herr ff arns, Memoi ialei bifogade, leservation, med anmodan i öfiiet till Utskottet att ställa 8t § Regenngs-Foimen i öfverensstämmelse med 56 § i samma Grundlag.” Intetdera af Riks-Ståi den har således förklarat sjelfva hufvudfrågan «m beredande af nödig fullständighet och enbet i löieskrifterma, angående sättet för gi tind lagsfi ågoi s behandling, böra förfalla; men de resp. Stånden hafva, i afseende på detaljerna af detta äiende, yttrat mer eller mindre skiljaktiga åsigttr. Constitulions-Utskoltet åligger följaktligen, enligt a mt un. Constitutions-Utskellets Utlåtande, N:o i-3. 3 56 § Regerings-Formen, *’att samtliga Riks Ståndens tankar till ett helt utlåtande i möjligaste måtto sammanjemka.'’
Till närmare utredning af detta förhållande har Seraphimer-OrdensGillet anfort: alt Lazaretten från början aldrig haft någon rättighet till understöd af Hospitalsfonden; att Kongl. Maj:t den 10 October 1765 uttryckligen stadgat, det Lazaretten skulle anläggas och underhållas på Länens egen bekostnad, men då Lazarett sedermera blefvo på högst få ställen inrättade och Hospitalsfonden hade nog betydliga tillgångar för att kunna dermed understödja Lazaretten, så stadgades, genom Kongl. Jnstruclionen den 28 April 1791, alt bidrag till dem borde från samma fond årligen lemnäs, hvilket jemväl skett, så länge det varit möjligt, och under hvilken tid Seraphimer-Ordens-Gillet, till Lazareltens byggande och underhåll, gjort så betydliga utbetalningar, att de, jemlikt en redan år 1828 Rikets Ständer meddelad uppgift, utgjort från och med år 1808 till och med 18a5 öfver 3a8,ooo R:dr, hvarigenom Hospitalsfondens capital under tiden minskats med omkring i3o,ooo R:dr samma mynt; alt , sedan Hospitalen i flere Län blifvit, till följd af Rikets Ständers yttrade önskan och Kongl. Maj:ts Nådiga Befallning, indragne och Central-Hospilal på andra ställen inrättade, kan med öfverskott s-m edel å Hospitals-fonden icke förstås den behåU - Kongl. Maiur Nådiga Proposition N:o 5. 9 behållning, som vid ett eller annat Hospital serskildt uppkommer utan öfverskottet i det hela, sedan samtlige Hospitalen erhållit deras förnödenheter; att detta beräkningssätt vore desto billigare, som Hospitalens inkomster, med undantag af några mindre betydliga enskilde donationer, hvilka ej i något
Port-Stina ar berättelsen om ett kvinnoöde, ett af de ringa och obemärkta visserligen, men ej darföre blottadt p % sympatiska, intresseviickande drag. Man f %r följa Stinas enkla lefnadsöden fr %n det hon, den lilla 15- %riga portvaktarflickan, visserligen utan egentlig bitterhet, men med en ganskaförklarlig känsla af afund, anställer jämförelser mellan sitt på glädje och nöjen så fattiga lif och de rika barns, tillsaininsi,ns med - livilka hon lekt och vuxit upp. Blifven fullvuxen bryter Stina sig själf en bana, ej en mer lysande och präktig an den, som erbjudes %t ett biträde i en frisdrsalong, men .likväl tillräcklig att ge henne en mer sjalfständig ställning gent emot den brutala och fordrande fostermodern. De frestelser ocli faror, för hvilka vår hufvudstads unga arbeterskor äro utsatta, äro med lätt hand vid.rörda. Ofver hufvud taget är det med tämligen latta och svafvande kontiirer förf. tecknar shväl händelsernas utveckling som sina karakterei .. &amp; Ian spårar liäri. debutantens famlande och osäkerhet, brister som, vi hoppas det, eo ökad erfarenhet ocli mognad skola afhjälpa. Mycket sannt ocli naturligt synes oss det moment i Stinas lif htergifvet, där hon hänger sig åt den oskyldiga drömmen att f&amp; bli Den fin fru,. BIen hennes på ganska lös grund byggda förhoppningar, * * att sonen i hiiset, bai * ndoinsviiiiiien Q t to, skall Iierii föia: i lieiiiit? soiii brud, gå naturligtvis i kvaf, ocli dels ifvern att för varldeii dölja siri bittra missräkning, dels önskan att nf&amp; sitt eget; &gt;, drifrcr heniie att gifta sig med den tarfiige, ehuru hederlige arbetskaslen.
Denna fordran borde, likmätigt Kongl, brefvet den 31 Juli 1845, fortfarande balanseras; och hafva Revisorerne härom utaf en från Herr Statsministern för utrikes ärendena, den 25 sistlidne Oktober, erhållen skrifvelse inhemtaf, att, sedan Kongl. Maj:ts Chargé d’affaires i Spanien, sednast år 1849, till Kongl. Spanska regeringen ingifvit officiel not i ämnet, bemälte Statsminister begärt och erhållit Kongl. Maj:ts nådiga tillstånd att förse Dess Chargé d’affaires i Madrid med ytterligare instruktioner och anbefalla honom att åter till nyssnämnda regering afgifva f örnyad framställning om detta ärende, äfvensom uppmana honom till användande af sina bästa bemödanden, för att bringa saken till ett önskadt slut. §. 2. Under titel: skrifmaterialier och expenser samt ved och ljus för Krigskollegium in. fl. verk, hvartill Rikets Ständer å stat anvisat ett bestämdt anslag af 4,500 R:dr, har Kongl. Statskontoret, af löpande årets anslag, anordnat till Kongl. Krigskollegium: år 1S48. år fl$4t). ljuspenningar' — Således liar förberörde anslag, ehuru afsedt jemväl för andra embetsverk, blifvit, ensamt för Kongl. Krigskollegii behof, utafKongl. Statskontoret öfverskridetmed236 R:dr 47 sk., för det förra och 234 R:dr 13 sk., för det sednare året, oberäknad! hvad derifrån blifvit till Öfverståthållare-embetet anordnadt, för upphandling af ved åt bemälte Kongl. Kollegium. Utaf förenämnde, till Kongl. Krigskollegium anordnade, summor äro Ijuspenningarne af Kongl. Kollegium utbetalda med de från Kongl. Statskontoret lefvererade belopp. Deremot hafva de af Kongl.