Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För min del anser jag det ligga en stor grundsats uti det handlingssätt, att icke på detta sätt vidröra äganderätten, utan tvertom på allt sätt söka förhindra antagandet af ett så beskaffadt prejudicat, som det i frå - Den 1 Mars f. m. 425 ifrågasatta, hvars farlighet visserligen icke minskats genom den behandling detta ärende undergått. Jag yrkar afslag å SlalsUtsk:s betänk, och anhåller om propos. på instämmande med PresteSt. Gr. Cronhjelm, Polycarpus Erik: Mig vill det synas, som skulle de flesta af de talare, som uppstått under denna vidlyftiga discussion, i så måtto missförstått syftningen af StalsUtsk:S betänk., som de tyckts laga för gifvet, att StatsUtsk:s förslag nödvändigt innefattade eli slitande af tvisten emellan åboerna och kyrkan. Det skulle visserligen varit för R. o. Ad. mera tillfredsställande om någon af SlatsUtsk;s ledamöter uppträdt för att närmare utveckla syftningen af detta betänk.; men då så icke skett, anhåller jag att med några ord få fästa uppmärksamheten på det ändamål, som jag för min del anser StatsUtsk:s utlåt, åsyfta. Jag tillhör visserligen icke deras antal, som önska, alt på urgammal häfd grundad besittningsrätt må onödigt förkastas; ännu mindre alt innehafvarne af sådan egendom skulle åläggas alt sjelfva bevisa sin åtkomst dertill, då det naturligtvis är mera öfverensstämmande med billighet och rättvisa, alt hvar och en, som anser sig äga rättighet till ett hemman, ålägges sådant bevisa. Men ingen må eller förtänka honom, om han, genom undersökning af alla tillgängliga handlingar, söker skaffa sig en öfvertygelse, på grund hvaraf han sedermera antingen kärar eller icke. Nu är här icke ifrågasatt någonting annat, än att Konungen, såsom Kronans högste målsman, mätte låta anställa en undersökning, för att komma till en öfvertygelse huruvida en laglig åtgärd bör vidtagas eller icke. Man påstår, att ämnet redan skulle vara af D:r Stenhammar tillräckligen undersökt.
Riksdag kunna för statens jernvägs-byggnader varda beviljade, måtte anvisa en summa af Femhundratusen R:dr R:mt, för att, efter nästkommande års ingång, i mån af behof, från Riksgälds-kontoret utgå till Kongl. Maj:ts Nådiga disposition och fördelning för fortsättningen och fullföljandet af arbetena på vestra och södra stambanorna, enligt de för dem redan fastställda riktningar, eller för den förra banan genom Skaraborgs län emot Götha kanal och för den sednare genom Malmöhus län emot Finja-sjön. Stockholm den 16 December 1856. Ank. (ill Exp.-Utsk. d. 16 Dec. 18SS, kl. 12 m. Memorial i anledning af dterremiss d det angående godtgörande af Herr Landtmarskalkens och Herrar Talmans ökade riksdagskostnader ajgijna Memorial N:o 9. (Rgs-Afd.) 1 anseende till de inom Bondeståndet framställda anmärkningar emot det Memorial, Stats-utskoltel, rörande ofvanornförmäida kostnaders godtgörande af allmänna medel afgifvit, har samma Memorial blifvit af nämnde Riksstånd till Utskottet återrernitteradt; men som denna fråga, enligt Utskottet tillhandakomma protokolls-utdrag, 4 Stais-Utskottets Memorial M 17. genom sagde Memorials bifallande af de öfriga 3:ne Slånden, är af Rikets Ständer afgjord, sä kan, jemlikt Riksdags-ordningens 73 §, Bondeståndets beslutade återremiss icke föranleda någon Rikets Ständers vidare åtgärd. Stockholm den 16 STOCKHOLM, TRYCKT HOS JOIL BECKMAN, 1836. Stals-Uls/eoltets Ullålande N:o 18. 1 ftT:o f§. Ank. till Exp.-Ulsk. den 19 Dcc. 1856, kl. lo f. ra. Ullå/ande, i anledning af lii hets S/unders år 1855 för samlade Revisorers berättelse, angående samma år verkställd granskning aj' Stu IsFe r hets samt andra af allmänna medel bestående Jonders tillstånd, styrelse och förvaltning undet åren 1852 och 1853.
Borgare-Ståndet ankommet och den 30 sisth September bordlagdt Utdrag af dess Protocoll för den 26 i sistnämnde månad (N:o 358), med inbjudning till Med-Stånden att deltaga i det beslut, sorn förstnämnde Riks-Slånd, med ogillande af Siats-Utskottets Betänkande N:o 150 och Utlåtande N:o3l4, fattat, alt nemligen Wenersborgs stads vid detta års slut varande skuld till staten må betalas med sex procent å det primitiva capitalet årligen, af hvilka sex procent, fyra procent må utgöra ränta, och återstoden afräknas på capitalet. Ståndet fann för godt att antaga denna inbjudning. 67a Prot. XJtdr. d. j Oct. 1840. Den 7 Oct. 1840. f. ro. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeli*. S. D. Remitterades till Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomiutskotten ett denna dag afgifvet anförande af Herr Edenhjelm, Gillisj i anledning] af Utskottens återremitterade Betänkande N:o 30, i anledning af väckt fråga om understöd af statsmedel lill upphjelpande af fisket i BohusLäns skärgård. Från H ö g v ö r d. Preste-Ståndet. S. D. Föredrogos ånyo och i ett sammanhang ej mindre Banco-Utskotlets Betänkande N:o 44, med förslag till ny aflönings-stat för BancoVerkets embetsoch tjenstemän, konst-idkare samt vaktbeljening, än utlåtandet N:o 79, i anledning af de inom 3:ne Riks-Stånd gjorda anmärkningar vid Utskottets Betänkande N:o 44, med förslag lill ny aflönings-stat för BancoVerkels embetsoch tjenstemän, konslidkare samt vaktbeljening.
C.heferne för E. K. M:s Tulloch Poststyrelser hafva, den förre i lön 5,000 och i taffelpenningar 1.000 R:dr samt den sednare i lön 3,333 R:dr 16 sk. och i taffelpenningar 666 R:dr 32 sk., så att, om hvarderas boställe upskattas lill 500 R:dr, den förres inkomster af tjensten upgå till 6,500 och den senares lill 4,500 R:dr, eller samma summa, som i nåder lärer bestås Chefen för E. K. M:s Styrelse öfver Fängelserne i Riket; men om Chefens för Landtmäteriet och justeringsverket boställsrum äfven upskattas till 500 R:dr, så upgår hans löneinkomst likväl icke till mera än 2,500 R:dr (eller, enl. hvad längre ned synes, Sekret:s i Kongl. Postverket inkomster), deribland inga taffelpenningar, fast, enl. Statskalendern, honora underlydande tjenstemän äro flera än de andra Chefernes och, ehuru likasom deras, hufvudsakligen boende i landsorterne, dock ofta besöka hufvudstaden, då det är af stor vigt för Chefen att begagna tillfälle för att dels lära känna sina underlydande, dels erhålla detaljerade underrättelser om hvarjehanda, Landtmäteriet och justeringsverket rörande ämnen. Med hänsigt härtill och då, såsom kändt är, jag oaflåtligen använder min tid i tjensten samt, hvad min företrädare icke gjorde, personligen deltager i ärendernes utarbetande, utom hvilket de numera ej skulle kunna medhinnas, med mindre Ijenstemännens i Verket antal ökades, vågar jag i djupaste underd:het anhålla, att OfverDirekt. vid Landtmäteriet må i nåder bestås 500 R:dr i taffelpenningar samt hans lön ökas med 50 proc. eller till 3,000 R:dr.
Detta kan visserligen hända, i anledning af Protocollernes läsning; men om påföljden då är lika för personen, så är den dock icke densamma för saken, som då vanligen redan är afgjord; en omständighet, »om nu torde vara det, som fredar personen* Den 27 Januarii, 41 emedan ett anfall på honom verkar icke nu på öfver läggningen af saken. Sinness; yrkan att med liknöjdhet ansa det offentliga tadlet; och modet, att, till förmon för sin ö v rtygelse, trotsa smädelse», samt akta för ingen ting den injurie-process, hvari det vöre rljåiit att söka upprättelsen; äro egenskaper, lycklige att äga, och äro, då de utgå från en god känsla, dygder att värdera ; men kunna de väl af aila väntas? — eller kunna de väl alltid fordras? Nej, visserligen icke. Hvem inser då icke, inom möjligheterne af anstaltens påföljd det obehagligaste af alla inflytanden, till förtryck. på våra meningar. Eller, vill man att vi , för att icke inse detta, skola påen gång glömma, både den förebråelse man länge gjort vår Tryckfrihetslag, att hafva gifvit mera lättnad åt anfallet, ån åt försvaret; och äfven den bittra ofördragsamhet emot andras meningar, som dessa skriftställare för dagen så ofta ådalägga.
Da nu Häradsskrifvarne härigenom icke allenast fått sig tillagdt dubbelt arfvode för Mantals - Den 2 2 Juli. 2103 tals-skrifningen , emot det som förut besiådts Mantals Commissarieme den tid, då sådana härtill voro särskildt forordnade, utan ock verkligen af de egentliga Mantals-penningarna redan njuta dubbelt mer, ari för dem nu blifvit hegardt; så kan Stats-Utskotfet icke tillstyrka någon ytterligare tillökning deri af Stats-Verkets medel. Beträffande Jläradsskrifvarnes anhållan, att få njuta den förhöjda Mantalsskrifnings-Provisionen för 1813 års Mantalsskrifning; så emedan Kongl. Majit uti Nådigt Bref af den 29 Sept. 1813 uttryckeligen förordnat, att den beviljade tillökningen icke skulle beräknas för 1813 års, utan för den år 1813 skedde 1814 års Mantalsskrifning; ty finnér Stats-Utskottet nu icke någon anledning att uti detta för samtliga Mantalsoch Skattskrifvare i hela Biket gällande Kongl. Maj;ts Nådiga Förordnande tillstyrka någon ändring. Att Häradsskrifvarne måtte få uppbära 6olde penningen af den , enligt 1 Art. uti BevillningsFörordningen , utgående Capitations-afgiften , finnér Bevillnings-Utskottet så mycket mindre skäl att tillstyrka, som Utskottet uti dess afgifna Betänkande, rörande den Allmänna Bevillningen, redan föreslagit en viss procent af hela den Taxerade Bevillnings-Uppbörden, att användas till uppmuntran och belöning så väl för Häradsskrifvarne, sorn öfriga Tjenstemän, livilke med Mäntalsskrifningsoch Taxerings-förrättningarna hafva befattning , och hvarigenom Häradsskrifvarne komma att åtnjuta all den förbättring i sina vilkor, som dem af Bevillnings medlen skäligen kan tilläggas. Detta Den as Juli. Detta allt underställes Riksens Högloft. Ständers eget ompröfvande vördsammeligen. Stockholm den 19 Juli 1815.
Jemte detta hufvudförslag och ”med afseende på de möjliga svårigheter ”eller oförutsedda hinder, som kunde komma att verka fördröjande på verkställigheten af detsamma”," framställ de kommitterade ett interimsingalunda ett ”alternativt”, förslag, enligt; hvilket kommitterade ansågo medicinska undervisningen, ”så godt sig göra "låter, om ock ofullkomligt, genom att förena de tre befintliga medicinska läroverken ”till enig och^ordnad samverkan”, kunna provisoriskt ordnas för tillfället och intilldess kommitterades förutnämnda hufvudförslag, hvilket kommitterade framställt ”såsom otvif”velaktigt det enda rätta, hvarigenom medicinska undervisningen i vårt land på ett fullt ”ändamålsenligt -sätt kan ordnas”, blefve till verkställighet befordradt. Kongl. Sundhetskollegium, hörd öfver kommitterades Betänkande afstyrkte hufvudförslaget, samt yttrade, efter en utförlig kritik af interimsförslaget, såsom sin öfvertygelse ”att det vore bättre att förkasta hela förslaget och lemna alla de befintliga läroanstalternas organisation och verksamhet hufvudsakligen oförändrad, med bibehållande ”af den samverkan, som redan dem emellan eger rum genom den, fakulteternas aluroner ”ålagda tjenstgöringsskyldighet vid de med Carolinska Institutet förenade kliniker, på ”ett lämpligare sätt än hittills bestämma läroverkens inbördes förhållande och rättigheter, samt ordna Härokurser och pröfniugar så, att de i möjlig mån må blifva pä en ”gång fullständigare och enklare.” I sådant afseende föreslog derföre Kongl. Sundhetskollegium i underdånighet ”följande grunder för den medicinska undervisningens ordnande:” ”1:0. Samtliga nu befintliga undervisningsanstalter för läkare bibehållas vid hufvudsakligen enahanda organisation som hittills, med den tillökning i lärarekrafter, som ”Kongl. Maj:t, efter sig företeende omständigheter, vid den ena eller andra bland dem ”pröfvar nödig”; ”2:0. Carolinska Institutet, som benämnes ”Medicinska fakulteten i Stockholm”, "ställes under det för båda Universiteten gemensamma Kanslersembetets öfverstyrelse, 164 Motioner i B or gare-Ståndet 1862.
Föredraganderne voro icke ledamöter af Statsrådet utom för de ärenden de föredrogo, I liela Regeringen i sin helhet hade de icke rådgifvarerält. Statssecreterarne voro en half dag föredragande och Statsråden voro icke alls föredragande. Här är det depal t.chefer, som äro i fråga* och de äro icke samma personer, icke samma embetsman* 90111 de exlra-Statsråd, till hvilkas antagande 1809 års Consl.- Utsk. yttrade sitt nfstyrkande. I afseende å nyttjande af ordet ”tjenstledighet,” kan jag icke instämma i Hr von Ilai tinansdorffs sednaste förslag, deruti han ville hafva ordet hindrad. Det skulle kanske blifva ett alltför allmänt stadgande för alt kunna antagas, om man utsatte: om någon depart. chef är hindrad. Deremot anser jag nödvändigt att jemte laga förfall kommer att stå beviljad tjenstledighet, ty om också nuvar. Const.Utsk. skulle anse en af Konungen beviljad tjenstledighet, hvars nödvändighet af Hr von Hartmansdorff är framställd, vara inbegripet under laga förfall, så hindrar det icke, alt ett fram tida ensidigt Const.Utsk. skulle kunna tyda saken så, att det icke vore laga förfall att hafva af Konungen erhållit tjenstledighet, emedan del hade berott af en sjelf att begära den, samt på denna tydning kunde grundas så väl Riksrätts actioner som andra åtgärder; och då sådant kan förekommas, tror jag det Vara en skyldighet att gora det. Hvad deremot frågan örn departementets styrelse angår, så tror jag visserligen att det vore mindre vådligt att låta uttrycket qvarstå, ty det kan icke hafva afseende på annat än att styra departementet d. v. s. expeditionen. Saken kan således vara mindre vådlig, men i alla fäll kati denna rättelse icke heller skada, och jag har i detta hänseende ingenting emot att bifalla Hr von Ilartmansdorlfs förslag, Gr. Anckarsvärd:
Rådgifvares tillträde och deltagande i öfverlägga ningarne inom alla Riks-Stånden, under nuvarande fyrdelning af representationen, synes mig ganska problematisk, men olägenhelerne deraf falla genast i ögonen. Så snart ett vigtigt ämne i något Stånd förekommer till öfverläggning och afgörande, är del till; befarandes, att försök icke uteblifva, som inverka på frågans, afgörande; och om man rådfråga!’ erfarenheten, torde åtskilligt deraf vara att, inhemta från det Riks-Stånd , der de nu hafva säte och stämma. Vill i man inrymma dem detta tillträde så sorn.enrättig~ h.etj så bör, man. äfven ålägga, dem såsom en skyldighet att på kallelse infinna sig hos hvarje Riks-Stånd, ,sorn det äskar, och meddela de upplysningar, .sorn begäras, samt* svara på de frågor, Ståndet har af nöden att* till dem framställa., Ty annars kunde hända, att desse höge ledamöter ej oftare bevistade Ståndens, plena, .än då vissa ömtåliga frågor skulle afgöras, eller nya, Statsanslag genomdrifvas; och härigenom stärkes ingalunda förtroendet, utan snarare misstroendet emellan de båda Statsmagterne. Jag afstyrker derföre, detta , förslag, så länge vår Representation bibehålies i sin , nuvarande form, och anser tiden då först vara inne till Konungens Rådgifvares deltagande i Representationens öfverläggningar och beslut, när desse ■ hållas och fattas uti en gemensam kammare.” EricNorberg och > Anders • Jonsson förenade sig med i Hans Jansson.: Grefve Spens och Herr Brinck, som vid ifrågavarande besluts fattande icke, varit tillstädes, . instämde äfven uti Häns Janssons reservation ; , dock utan att på förhand vilja yttra sig om , hvad, .sorn kan blifva rådligt eller icke rådligt, om och;, när Svenska Representationen blir sammanförd på en, kammare. Cönstitiitions-Ut slottets Memorial, N.-o J6. 5'j Af Jacob Kihlblom: ”Emot den föreslagna förändringen af 411 §• JRiks dågs-Ordningen, som Höglofl.
Utskottet anför väl ett mindre lärjunge-antal såsom skäl för sitt beslut, men om äfven ett undantag, med afseende härå, må göras för det nya läroverket i Norrland, eller Umeå, kan det dock ingalunda gälla i afseende på läroverket i Fahlun, hvilket, beläget i en folkrik landsort, redan har 150 lärjungar och efter all sannolikhet, när de högre klasserna tillkommit, skall få 180 till 190. Att med ett så stort antal lärjungar undervisningen icke kan tillbörligen bestridas af det föreslagna antalet lärare, visar sig genast, vid en jemförelse mellan antalet undervisningstimmar och utsträckningen af den undervisning, det antagna antalet lärare kan lemna, och är i sjelfva verket äfven af Utskottet genom andra tillstyrkanden erkändt.» Häruti instämde Herr Bildt och Biskop Annerstedt af Prosten Tellbom: «Jag anser att vid läroverket i Fahlun, med afseende på lärjungarnes antal och på ortens folklikhet böra anställas en Rektor, tre Lektorer och åtta Adjunkter, eller samma antal lärare, som Utskottet föreslagit för läroverken i Carlskrona och i Malmö. Lärjungarnes antal är i Fahlun något större än i Carlskrona och något mindre än i Malmö.» Uti denna reservation instämde Herr Falhem. angående läroverket i Wenersborg: af Anders Eriksson från Elfsborgs län, hvilken yrkade, att antalet lärare skulle ökas med 2. Herr Henschen anmälte sig icke hafva deltagit i den votering, som uti denna fråga hos Utskottet egt rum. angående läroverket i Piteå: af Matts Pehrsson från Stockholms län: »Emot Stats-Utskoltels ifrågavarande utlåtande, i hvad det rörer Utskottets tillstyrkande, att det högre elementar-läroverk för Norrbottens län, som af Kongl. Majit blifvit föreslaget, skall förläggas i Piteå, får jag anmäla min reservation, till grund för hvilken jag åberopar nedannämnde skäl: Som bekant är, uppstod fråga om inrättande af ett fullständigt läroverk för Horrlotten genom innevånarnes derom redan år 1846 afgifna underdåniga petition.
Läns invånare att till kneckie-stugors uppförande taga timmer å Kronoparkerne Råda-åsar och Ledsjömo, m. fl. S. D. Lades tili handlingarne Gonstilutions-Utskoltets dels den 6, dels den 14 dennes på bordet lagde Memorialéi : K;o ioi, till Borgare-Ståndet, i anledning af Ståndets yttrande, rörande Constitutions-Utskottets Memorial Atris 83 och 84; N:o 104, angående förloppet af voteringar inom Förstärkta Conslitutions-Ulskotlel. S. D. Då nu ånyo föredrogs Consiitutions-Ulskottets den 6 dennes på bordet lagde Memorial Ntö 102, med förslag till voterings-propositioner i Förstärkt Corisiitulions-Utskott tor sammanjemnkning af Riks-Ståndens skilj igtiga meningar, rörande de uti Constitutions-Utskotlels Memorial Arris 5() och 82 föreslagna Grundlags-ändringar, blefvo de i Memorialet AT:o 102 föreslagne voterings-propositioner af Ridderskapet och Adeln godkände. Si D. Tjd förnyad föredragning af Constitulions-Utskottets den 14 dennes på bordet lagde Memorial, 1N:oio3, med Utlåtande, rörande Kongl. Maj;ts Nådiga Proposition om ändring i Riks-Actens 7 fanmRidderskapet celi Adeln för godt att för dess del antaga Kongl.
Den enda §:n i våra grundlagar, sorn kan komma i fråga alt här tillämpas, är 49 78 Den 7 Juni. §:n Riksd.Ordn., sora säger huru ea väckt fråga remitteras bör. Der står äfven, att hvar och en fråga af annan beskaffenhet må kunna genast afgöras, och således kan denna motion möjligen förfalla, hvaremot jag ej skall söka sätta mig; men skulle propos. blifva, att motionen hör med ogillande afslås eller förkastas, så nödgas jag i det fallet begära votering. Jag får då reservera mig emot beslutet och tillägga, att jag icke förmodat, alt denna motion skulle så behandlas af en pluralitet, hvars åtgärder vid denna riksdag visat så mycket af den konungskhet, hvarför Gr. Lewenhaupt blef ett offer. Måhända hade min motion vunnit R. o. Ad:s bifall, i händelse jag föreslagit, att Hr von Hartmansdorff skulle porträtteras såsom vice Landtmarskalk, och han kunde visserligen hafva förtjent det; men jag har icke velat göra en sådan framställning, emedan Ståndet förmodligen då skulle hafva kommit i villrådighet hvarest ett sådant porträtt bort placeras. H. Ex. Hr Gr. Brahe: Jag får endast svara på Hr Hjertås anmärkning, alt det af mig åsyftade ändamål, i min tanke, ej kan vinnas på annat sätt, än att R. o. Ad. ger tillkänna sitt ogillande af, och helt och hållet afskiljer den fråga, som Hr Munck af Rosenschöld framställt, ifrån den om vår nuvarande Landtnäs porträtts förfärdigande, hvarom R. o. Ad. redan beslutat. Denna sednare fråga är redan afgjord, men R. o. Ad. har icke gifvit tillkänna, att R. o. Ad. ogillar den framställning, som af Hr Munck af Rosenschöld blifvit gjord.
ett kort ögonblick, det de begagnade m e d » Nämn mig en vrå, dit förtalet ej når, » älskandes vanliga fyndighet: deklamerade inom sig lilla Anna, och så » Julia! » hviskade Nils Oskar och tillade beundrade hon af hjärtans lust allt hvad frågande: » min Julia? » hon såg, hvilket är dens företräde, som sett » G o d natt, Romeo — min R o m e o! » svalitet eller intet i världen. Maskeradscenen, Capvdetska » palatset » (närmast likt en gamrade lilla A n n a än saktare. Så gick pormal trädgårdspaviljong på landet), balkongen ten u p p och, efter ett formelt afsked, momed sin repstege, den hemlighetsfulla muster Betta och lilla A n n a in, medan Nils ren i fonden, allt syntes henne härligt, — och Oskar stod utanför m e d hatten i hand och först och sist de älskande. Under fäkthjärtat i brand, fast besluten att kämpa ningen mellan Romeo och Tybald uppgaf till blods för henne, soni han skulle älska hon ett halfkväfdt rop, det kunde hon ej intill döden. hjälpa, och vid anblicken af Julia i grafkoret grät hon högt. Ja, det var något m e d den » komedien, » för att tala i moster Bettas stil, något som man aldrig kunde glömma, lefde man än, tills håret blefve hvitt som snö och kinderna bleka som liljor. Och nu skulle man gå. Det hela var slut, oåterkalleligen slut. Ridån hade gått ned för allra sista gången; de intressanta liken hade stigit u p p och bugat sig för publiken; salongen började utrymmas, o c h den ena efter den andra af de osande lamporna släcktes.
Sådant kunde måhända ske utan afsigt, men säkerligen Liefve Kongl. Majlis Befallningshafvande i alla fall misstänkt. Och d-et är icke nog att förekom-^ ma, det icke väld må kunna utö/vas, man må%te och, söka förebygga, au cj Embetsman kun.- 66 Deri i September /, m. na misstänkas derföre. Jag tillstyrker på grund häraf bifall till betänkandet. Friherre Cederftröm: Det lärer förmodeligen icke kunna komma i fråga, att ålägga Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, att skaffa Ombud i Concurstvister. Här är blott fråga , att genom Promotorial från den ene Befallningshafvanden till den andre iörhjelpa fordringsägare, då deras fordran är ostridig, till deras rätt af en gäldenär, som är uti ett annat Län bosatt. Blir ett sådant utsökningsmål af tvistig beskaffenhet, förvises det till laga Domstol, då Borgenären sjelf får skaffa sig Ombud; endast i speciella fall öfverlemnar Konungens Befallningshafvande det samma till utförande åt någon af de publika Actorer, som inom Länet äro till finnandes. Det är omöjligt att föreställa sig det någon Kongl. Maj:ts Befallningshafvande skulle kunna öfverlemna utförandet af gäldenärens och borgenärens talan åt en och samma person, hälst Promotorialet icke kan vara meddelat för mera än utkräfvandet af Borgenärs fordran. Således om den händelsen skulle förete sig, att ett skuldfordringsmål gjordes anhängigt emot den, som redan sjelf begärt utsökning å motparten , lärer väl icke någon Konungens Befallningshafvande kunna förgäta, att gäld lagligen med gäld qvittas, och således icke kunna förordna samma persoa till Ombud för båda parferne. Den egenteliga frågan här är, huruvida man bör skilja Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ifrån deras rättighet och pligt, att genom Promotorial be Den I September f m. 61 fordra utsökningsmål.