Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emellertid tilltog stigningen och blef slutligen ytterst brant. Hästarna klättra med möda upp genom snön, som döljer den smala stigen. Därvaseh eller klipporten är en lång, smal passage om 20 fots bredd, somx 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. upptages af den frusna Terek-floden, på hvars glatta is vi redo. I de högre regionerna finnes intet bränsle, och vi måste därför medföra ett litet förråd däraf. På grund af snön och den skarpa dagern måste man ständigt bära snöglasögon. Kirgiserna skydda sina ögon därigenom, att de sota näsan och trakten omkring ögonen, samt så mycket som möjligt ha blicken fästad på hästens man. Nära kammen finner man en mängd skallar och skeletter af människor och hästar. Kirgiserna berätta, att de härstamma från karavaner, som under kalla vintrar vågat sig upp i passet och där öfverfallits af buraner eller snöstormar. Dylika inträffa här rätt ofta på vintern, och en karavan, som på själfva kammen råkar ut därför, är säkert tillspillo-gifven. En storartad utsikt, ett virrvar ^f kolossala bergskedjor, som torna upp sig den ena bortom den andra och likna ett stelnadt haf med gigantiska vågor, öppnar sig mot öster, då man uppnått Terek Davans kulminationspunkt, hvars höjd uppgår till 3,920 m. eller 13,090 fot. (• Den 8 december uppnådde jag gränsen mellan Ryssland och Kina. Här ligger den lilla ryska gränsfästningen Irkeschtam med 25 kosacker och en kommendant af kaptens rang. Mot vester uppenbarar sig ett praktfullt panorama. Det är Alai-dalen med sina snöhöljda kedjor och toppar. Strax bortom fästningen passerar man gränsen, som utmärkes af ett litet stenkummel med en trälapp. På dess vestra sida stå några ord på ryska, på den östra några kinesiska skriftecken. Vid Irkeschtam bo Joaschkirgiserna, som på det ryska området hafva 40 och på det kinesiska 500 tält. På vägen till Kaschgar färdas man sedan i närheten af Kisil-ßu^s eller öfre Tarims dal.
St. skulle bevilja ettökadt anslag för Flottan af 12,000 B:dr årh, i det bestämda ändamål, att K. M. derigenom må sättas i tillfälle att, under den Den 3 Mari f. m. tid anslaget utgår, öfvertaga Motala mechaniska verkstad för flottans räkning och låta tillverka de machinerier m. m, d., sorn för sjöförsvaret fordras. Man har flera gånger, såväl i tidningar som eljest, framkastat det förslag, att sjöförsvaret hufvudsakligen skulle grundas på dessa slags fartyg. Den tanke, jag härom redan för flera år sedan hyste, har jag ännu icke haft skäl att förändra. Jag trodde då och jag tror ännu, att deras redan bevista förmåga till andra fartygs framskaffande och till befordrande af lättaste communicationssätt är af största vigt; men jag är öfvertygad, att tillämpningen i stort och i krig, såsom krigsfartyg, ännu klafver erfarenhetens bekräftelse. Jag har ytterligare kommit till den öfvertygelse, att med den construction, vetenskapen hittills förmått gifva de bästa ångmachiner, ångfartygen icke kunna blifva egentliga krigseller slagfartyg, för att i sådan egenskap utgöra ett lands sjöförsvar. Skälen härtill äro många; bland andra, att machineriet med dess pannor taga allt för mycket rum, nära {■ af fartygets votum; att derigenom föga blir öfrigt lill inrymmande af besättning, provisioner, bränsle och förråd af alla slag för tillräcklig tid; att som ett ångfartygs construction måste vara beräknad på högsta möjliga fart, är deraf en följd, att dess kropp i vattnet inskränkes till minsta möjliga djupgående, hvadan dess pannor och machineri till största delen äro belägna öfver vattenytan och således utsatta för fiendtliga skott, hvaraf ett enda, å dessa ömtåliga ställen, är tillräckligt att göra fartyget alldeles obrukbart. I en kommande framtid torde väl vetenskapernas framskridande undanrödja alla dessa olägenheter; men ännu har icke detta inträffat, och det vill derföre synas mig alltför tidigt att antaga ett sjöförsvars-system, som måhända icke blir verkställbart vid utförandet. Häremot kan visserligen invändas: Nationer hafva redan armerade ångfartyg.
Afgiftsoch köstnads-beloppet, som belastar Fredrikshallssockret, införd! till Götheborg, utom de i räkningen här ofvan ej upplagua posterna, nemligen vissa speditionskostnader i Fredrikshall och försäljningsprovision i Götheborg m. m., utgör således 2 sk. 10 r:st b:ko. Dermed bör jemföras de afgifter och kostnader, som för Götheborgs raffinadörer belasta råämnet, för hvilket Fredrikshald raffinaderi till den : 1 Juli 1854 åtnjuter tullfrihet.: För sådant ändamål bifogas här: . u Bevillning*-Ulskollets Memoria!, N.o 7$. Kalkyl N:o 5. öfter af gifter och kostnader, som för Götheborgs raffinadörer belasta del uti ett ® toppsocker ingående qvantum råsocker. Tullafgift å 1 % råsocker sk. b:ko 3: — afgift till handelsoch sjö farts-fonden, 10 proc. , „ 0: 3/^—3: 3T‘e derifrån afgår: trans-atlantisk tullindring till 1852 års slut (och effektivt en god del af år 1853) med 25 proc. från Brasilien). , . ^ H-r^—^ v o \i medeltal 29^ proc. 33-t proc. från Ostindien) härefter tillkomma: tolag 2 sk. pr 100 % • * » »0: 0,^ vågpenningar » * 0:
119 der varda stadgade, i afsende pä granskningen och approbationen af Bankens småsedlar, mätte gälla och tillämpas vid granskningen af Riksgälds-Contoirets smärre Credit-sedlar; N:o -J5&, angäende löneförhöjning för Cancellisten vid Herrar Fullmägtiges vid Riksgälds-Contoirets Expedition; N:o 3 fl 9, angäende tiden för nästa Revision af Stats-, Bancooch Riksgälds-Verkens Räkenskaper och förvaltning5 N:o 364, i anledning af erhållen återremiss å Betänkandet, N.o 256, angående jemkning i grunderne förr Recognitionsskogars skattläggning; N:o 365, i anledning af erhållen återremiss af Betänkandet, Nto 257, rörande väckt fråga om ekattemanna-rätt till alla å Recogmtions-skogar, i följd af 1811 års Kongl, Författning, utbrutne Hemman och Lägenheter; N:o 366, i anledning om väckt fråga om ändring i vissa delar af föreskrifterne, rörande Krono-leverancer och besigtningar derå; och N:o 36», i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Remiss uppå f. d. vice Krono-Fog - J20 Prot. Utdrag den 85 Januarii 1830, den Mi Dahlgrens underdåniga ansökning om eftergift af honom till betalning ådömde Balance-medeb S. D. Föredrogs och IadeS till Handlik garne Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 370, i anledning af erhållen Slerremiss å Betänkandet, N:o 278, i frågan om upphörande af Nyeds Sockens Bergslagsfrihet, Den £5 Januarii 1830. Från Högloflige Ridderskapet och Adeln. S. D.
Men för den händelsen kan jag berätta, att här i Anoka är lika godt om tjära och fjäder som i Mills. Och om det inte hjälper, så häktar jag dig för förskingring af kollekten vid bibelförklaringen. Gudbevars, nog kan du stanna i Anoka, om du har lust. Men pastor Lahti hade inte lust. När nattåget kom, var han på stationen och köpte en biljett för återstoden af kollekten, till Ishpeming i Michigan. Och där uppvaktade han redaktören för den finska tidningen, och berättade, att han sett sig om bland landsmännen i Minnesota för att möjligen börja en skola och sätta upp en tidning i något settlement där. Men han hade inte kunnat trifvas ihop med det råbarkade följet. Minnesota var ännu inte rätta platsen för en bildad karl. Huru Pekka fick förlåtelse för hästen. Ställningen var bekymmersam, det var visst och sant och tydligt och klart både för Matti Ilola och Pekka Tarvanen, där de sutto på hvar sin säck med resgods midt i solbaddet utanför järnvägsstationen. De hade anländt dit med tåget österifrån för ungefär en timme sedan, och då hade konduktören utan synnerliga omständigheter fört ut säckarna samt med en hel mängd ord, hvaraf de inte förstodo ett enda, och några få åtbörder, dem de i stället uppfattat så mycket bättre, antydt, att de själfva skulle göra sina reseeffekter sällskap. Det hade de också gjort, men hvad de vidare skulle taga sig till, visste de inte, ty från stationen ledde hvarken väg eller stig öfver den grågula solförbrända slätten, och stationsagenten hade bara stirrat på dem, då de på ren och tydlig finska frågat, hvad det alt egentligen hade att betyda. Att där var något i vägen med biljetterna kunde de förstå, men hvad det var, kunde ingendera af dem utgrunda, ehuru de nu i en timmes tid funderat så svetten stod dem i pannan. De visste bara, att det såg högst bekymmersamt ut. Biljetterna hade Isokylä Antti, som redan några år varit i Amerika, skickat åt dem, och han borde nog haft reda på sig.
Öberäknadt denna tillökning i våglängden, äro jemväl terrängförhållanderne gynsammare för den direkt på Sala gående rigtningen, än för den i krok öfver Upsala gående, i det att å den sednare lutningarne af en på 100 öfverstiga enahanda lutning på den förra linien under längd af 33,000 fot. En följd häraf är, att kostnaden för vägen öfver Upsala med nära 200,000 rdr öfverstiger kostnaden för vägen rakt på Sala, äfven om i sammanhang dermed hygges en föreningsbana från Örsundsbro till Upsala, hvaremot, derest anläggningen af denna, såsom andra bibanor, öfverlemnades åt den enskilda företagsamheten, upstod en besparing för Staten af 1,800,000 rdr. Men äfven, undantagande deraf, att Staten sjelf skulle bygga vägen mellan Örsundsbro och Upsala, visar sig det ofördelaktiga i terrängen för banan öfver Upsala deraf, att, ehuru på detta sätt Staten komme att bygga 1 mil 4,700 fot längre jernväg än om vägen ginge öfver Upsala, kostnaden blefve 200,000 rdr mindre. Då Komitéen, till bemötande häraf, invänder, att deremot underhållskostnaden för 1 mils jernväg, som öfverstiger räntan på berörde 200,000 rdr, derigenom inbespares, så förutsätter detta ett så olycksaligt förhållande, att trafiken på denna mils väg i den bördigaste delen af Upland icke ens skulle lemna det ringaste bidrag till underhållskostnaden, en förutsättning i sanning så dyster, att om den, det Gud förbjude! vore riktig, den skulle afskräcka från alla jernvägsanläggningar. Konsequent fullföljd, skulle denna sats. leda dertill, att det vore en lycka ju mindre jernväg funnes i landet, då man deremot skulle tro, att det vore en förmån om, särdeles i hufvudstadens granskap, den bördigaste trakt genomskures af jernväg.
Ve öfrige Ständen åtfölja. Stockholm den 2g Nowrmber 1829. tt. kjar. Enligheten med Originalet intygar: I. tt. peterzon. ' Uplästes ekt af Herr ^kmnerStam, lscrksn, itp gistvik Memorial, sä lydande: Wördsanit Memorial! Wtt Jordbruket mi wart, likasom i de fleste lander är och bör wara hufwudkällan för National wälmåga, är en sanning lika ostridig som den, att wi ännu äga oberäkneliga tillfällen för nyodlingar och förbättringar « jord, som hittills legat aldeles »fruktbor eller warit ilka Eött; och da man nied skäl beklagar, att wi ärv andra länders innebyggare uuderlägSr. e i detta fall, ma wl likwäl med tilifredsställelse pä« minna ost, au genom ett klokt begagnande af Vesta Den Li December. I27s tillfällen, w?>r churu till gränsorne minstkade Stat kan bnugaS kill en höjd af inre wälmåga och styrka, som hittills knappast warit päränkr. Mt cn utwidgad bandel lifwar och ökar rärele fen inom landet är otwifwelagkigt och art Mamrfacmrer sch Fabriker ars för alla Lauder nyttiga, kan icke eller bestridas; men att genom allmänna upmuntrmgar och understöd samt genom trvängS-lagar uphjelpa dest» bi näringar, och akt deremot lämna hufwnd-iiäringttr eller jordbruket utan upmumran och biträden, tryckt af en mängd förbudsoch andra twängSckagar, kan icke wara nyttigt för »agot Land: Och ty wärr! har debra felaktiga oeconomijka fystemc, under en läng tid hos ost warit radande, om annars man kan säga att »agot systeme blifwit följdc uti wära Författningar.
Kan icke bestämdt utrönas, hvilken som har ett sådant bifall, så får deröfver voteras; men icke får den ena undertrycka den andras mening utan votering. Hr von Hartmansdorff: Jag är förekommen af Gr. Lagerbjelke och afstår. Jag vill endast erinra derom att den 3:dje propos. är den att bifalla betänk, med uteslutande af flängan om boställena. Hr Printzensköld': Visserligen går det an att, pä sätt Gr. Lagerbjelke hemställt, votera om hvad som skall blifva kontra-propos. ; men jag hade sannerligen trott alt då de herrar, som velat antaga betänk, med förändringar, icke få sin mening i ringaste mån undertryckt derigenom, att en återremiss beviljas, emedan dessa meningar, sedan återremissen blifvit besvarad kunna göras gällande, så skulle man nu, till vinnande af tidsbesparing, heldre velat ställa kontra-propos. på afslag och ja-propos. på återremiss. Hr Mannerskantz, Carl Axel: Jag anhåller blott att Frih. Stjernsledts förslag må blifva upläst, innan propos, derå göres. Frih. Stjernstedt: Jag anhåller att få upläsa det tillägg som jag velat göra. Det lyder sålunda, ”att R. o. Ad. samt hvart och ett af de öfriga RiksSt:n må för sin del medgifva, det åliggandet att deltaga i fjerdingsmans-bestyret må utsträckas till all hittills derifrån befriad jord, såsom säterier, rå och rörs samt insockne frälsehemman; kungsoch kungs-ladugårdar, gästgifverier, akademie-hemman, boställen, skattlagda och bebyggda lägenheter, m. fl. äfvensom till fabriker och andra verk, hvilkas innehafvare ega rösträtt på sockenstämma ; dock under vilkor, att vissa med bestämd aflöning försedde fjerdingsman skola för socknarne eller distrikten antagas, samt att denna aflöning skall från samtlige ofvannämnda hemman, lägenheter och verk utgå efter samma grunder som för rättighet att deltaga uti sockenstämmas öfverläggningar och beslut, enl. K.
Men derefter framställde Ridd.Utsk. nödvändigheten af ett bestämdt stadgande, hvarigenom utfästades, att Ridd.secret.- tjensten icke finge innehafvas tillika med någon statens tjenst. Någonting personligt häruti kan jag åtminstone icke uppsöka. Frih. Boye: Jag vill blott erinra derom, att jemte föreskriften om Ridd.tjenstemännens rättighet till pension kan äfven åberopas exempel på tillämpningen af ett sådant förhållande. Det linnes nemi. en f. d. Ridd.fiscal, som sedan 1817 varit i åtnjutande af ^:del af lönen såsom pension. Påståendet, att ridd.secret.-lönen är sådan, alt man i och för sin bergnings skull skulle nödsakas äga eller söka annan tjenst, kan lätt bevisas vara fullkomligt grundlöst. 300 Den 18 Augusti. Det finnes säkerligen icke någon majors eller öfverste-lieutentsbeställning, sorn inbringar mer, och jag tror, att t. o. m. flera öfverstar måste räkna sina inkomster till mindre. De ordinarie inkomsterna, som åtfölja tjernsten, kunna dessutom ökas genom municipala förtroenden. Ridd.secret. kan blifva ledamot t. ex. i Arme'ens Pensionscassa, Brandförsäkringsverket &c. Med ett ord, från hvad sida man ser saken står dock alltid fast, att det är billigt, rättvist och conseqvent, att R. o. Ad. vidblifver sitt vid 1023 års riksdag tagna beslut^ Hr Dalman, Wilh. Fredr.: I afseende å hvad sorn blifvit anfördt derom, att Ridd.secret.-befattningen icke skulle lemna sin innehafvare tillräcklig sysselsättning emellan riksdagarna, får jag fästa uppmärksamheten vid ett ganska rikhaltigt och för den omförmälda befattningen närbeläget föremål för secretrs verksamhet, det nemi. att utarbeta det sednaste seklets riksdagshistoria. Sådant torde t. o. in. böra såsom ett åliggande ingå i Ridd.secret:s göromål; och utan tvifvel vore derigenom mera bildning att inhemta, än från bestridandet af t. ex. en militärtjenst.
Om det är denna undersökning, som Hr von Hartmansdorff finner vara så litet på sitt ställe, så påslår jag deremot att ingen oformlighet deruti ligger; ty missminner jag mig icke alltför mycket, så har, i frågan om en friare kolhandel för allmogen, K. M., på enskilde motionärers anhållan, i nåder tillåtit att undersökningar öfver hela Riket i detta hänseende må ske, hvaraf utrönas skulle, huruvida de gamla privilegierne Jade hinder i vägen för en fri kolhandel, på det att Konungen sedermera må sättas i tillfälle att begagna sin rätt och följa sin uttalade grundsats att kolhandeln bör vara fri, emedan denna näring ej mera än andra bör hindras i sin verksamhet. Jag tror således icke att StatsUtsk. i denna fråga på något sätt förgripit sig. Hvad sjelfva saken angår, hafva framställningar blifvit gjorda, dels af SlulsUtsk:s ledamöter, Den a4 April f. m. dels ock nf Gr. Frölich, livilka tydligt utreda frågan, och mig återstår således ingenting annat än att anhålla om propos. till bifall å ifrågavar. betänkande. Frih. Hamilton, II11 g o, förenade sig med Frih. Leijonhufvud. Frih. Boye: Sedan en värd ledamot, Gr. Frölich, yttrat den tanken att hos K. M. skulle sökas att genom Dess Justitie-cancellersembete åtal skulle vid domstol emot bolaget anställas, finner jag icke underligt att Hr von Hartmansdorff bestrider det. Begge desse ledamöter må icke illa upptaga, att jag icke kan godkänna deras åsigter. Då det är gifvet attingen domstol kan upptaga frågan örn privilegier så länge dessa existera, så frågar jag •— hvartill skall Justilie-cancellersembetets åtgärd tjena? Jo! att blifva bortvisad från domstolen och till ingenting annat. Jag vill hålla mig till Utsk:s betänkande. Jag kan icke finna att någons rättighet är förnärmad, emedan Utsk. icke begärt annat än en undersökning. Hvarom?
Jag vågar hoppas, att delta lagverk till nästa riksdag måtte vara så förbered t, att Representationen då må kunna företaga detsamma till afgörande; men jag skulle icke för min del anse det vara rikligt att behandla det så i klump, som en värd ledamot nyss föreslagit Om denna § antoges, och under Lommande riksdag lagverket öfverlemnades till Ständerna, och de vid slutet af 8:de månaden ej fulländat deras behandling af detsamma; så skulle det, som blifvit åtgjord t dervid, icke tjena till något, och på samma sätt kunde det äfven gå den derpå följande riksdagen och allt framgent. En värd ledamot har sökt häfva denna betänklighet genom att säga, att den grundlag, vi i dag stifta, kan upphäfvas vid nästa riksdag; men detta är ett något för lättsinnigt sätt att stifta grundlagar. Grundlagar stiftas icke för dagen, utan för kommande tider; och hvartill skulle det tjena att stifta denna grundlag för att blott gälla vid denna riksdag? Frågan kan visserligen vara Iikgilllig för denna riskdag, men är deremot af sådan vigt för kommande tider, att jag anser mig böra försöka hvarje lagligt medel för att förhindra förslagets antagande. Gr. Spens; Hr von Troil har riktigt anmärkt, att förslaget innehåller tvänne delar, och just detta torde vara vederläggningen för den lättsinnighet, med hvilken han ansett mig hafva hehandlat frågan. Omdömet derom beror Vrelt och hållet på, om man anser den förra delen eller den sednare vara den vigtigaste. För min del anser jag den förra delen eller den, som förbjuder upplösningen af en riksdag inom 4 månader j då det är afgjordt, att den icke kan, med förmån för fäderneslandet, skiljas, så vigtig och så nyttig, alt jag derföre önskar antagandet af detta förslag. Den andra delen erkänner jag kanske vara oriktigt redigerad ; men jag vädjar till eder erfarenhet, som varit närvar, vid föregående riksdagar, om man ej brukat den taktik, att draga ut på liden med riksdagarnas afslutande, för att drifva igenom de planer man önskat, — och om ej de flesta föregående riksdagar hade varit slutade inom 8 månader, om sådant icke hade hindrat. D e n 26 Mars c. m. ä<>3 Gr. Horn:
Så val det öfverskott, hvilket kan uppkomma å den med skolafgifterna afsedda stats-tillgång, som ock besparingarne å elemenlar-lärovetkens anslag, hvilket har reservations-anslags egenskap, må användas till understöd vid nödiga hyggnads-företag, lill allönande af dupplikanter, till löneförhöjning för lärare i naturvetenskaperna, musik, gymnastik och teckning, till arbetsbiträde, till resekostnader, hvilka i och för läroverkens reglerande uti landsorten kunna erfordras, äfvensom till öfriga för den nya organisationens verkställande nödiga utgifter. 7:o Den i öfvergångs-staten för åtskilliga löner skeende tillökning bör anses såsom bestämdt belopp, hvilket icke liöjes eiler nedsättes, om äfven, genom markegångseller andra förhållanden, den ganda lönen skulle undergå förändring. Anhållande Rikets Ständer underdånigst, att, vid en ny reglering af elementar-läroverken, en sådan förändring i deras styrelse måtte i nåder vidtagas, att sakkunnige personer, äfven utom ecclesiastik-ståndet, deruti må kunna intagas. b) För inrättandet af en normal-skola till bildande af lärarinnor för fruntimmers-undervisningen har E. K. M. äskat ett serskildt årlig) anslag af 3,000 r.dr.
Hvad således först angår den för Riddarhus-Sekreteraren tillstyrkta löneförhöjning, så enär samma tjensteman för närvarande, på sätt Riddarhus-Direktionen uppgifvit, kan från Riddarhuset i ordinarie inkomster påräkna ett belopp af 2,4 35 R:dr 60 öre R:mt, utom ett boställe af 10 rum jemte uthus, hvarför en lägre årlig hyra ån 1,000 R:dr s. m. icke torde kunna antagas, samt dessutom af introduktions-afgifter har en sportel, som under de tre sistförflutna åren utgjort 675 R:dr, eller efter år 225 R:dr, i följd hvaraf RiddarhusSekreterarens löne-förmåner uppgått till R:dr R:mt 3,660 och följaktligen till högre summa än som åtnjutes af med honom jemförliga Sekreterare i Rikets Kollegier och Protokolls-Sekreterare i Kongl. Majits Kansli, för hvilka lönen utgör endast 3,500 R:dr årligen, anser Utskottet, under i öfrigt för handen varande omständigheten, sig sakna anledning att för det närvarande tillstyrka någon förhöjning eller förändring i de åt Riddarhus-Sekreteraren anslagna löne-förmåner. Beträffande dernäst frågan om förbättring af Riddarhus-Fiskalens löne-förmåner, hvilka för närvarande i ett för allt utgå med 1,207 R:dr finner Utskottet, att då hans tjenste-åligganden lämpligast torde kunna jemföras med Ombudsmanna-tjensterna vid andra publika kassor, t. ex. Civil-Statens pensions-inrättning, der OmbudsmannenB arfvode utgör 1,60 0 R:dr årligen, Utskottet eger giltig anledning tillstyrka, att enligt Direktionens förslag, Riddarhus-Fiskalens från Riddarlius-kastan utgående ordinarie lön må förhöjas med 200 R:dr, så att den kommer att utgöra 800 R:dr R:mt årligen.
och conjuncturen i öfrigt för det närvarande otjenlig, hvadan Sveriges näringar skulle qväfvas genom tillförsel af andra länders öfverproduction ; e) att öfvergången till det friare systemet syntes alltför brådstörtad; /) att verldsmarknaden för närvarande öfverflödar af slöjdalster, reciprocitet hos andra nationer ej blifvit beredd och husslöjderna skulle komma att gå under; g-) att, under närvarande critiska tillstånd i commercielt hänseende, det vore vådligt att lossa på alla band, utan borde förbudens afskaffande ske med mycken varsamhet och efter pröfning för hvarje serskild artikel, men ej efter en generel, abstract och 8 Bevillnings-Utskottets Utlåtandej N:o 30. allmänt gällande grundsats; h) att tiden för införandet af ett friare handelssystem ej vore inne förr, än en allmän fred nationerna emellan inträffade; i) att genom förbudets borttagande skulle man komma att skatta till den utländska fabrikanten och förstöra våra egna näringar; k) att, om än förbudsskyddet icke allt framgent borde i Tull-Taxan upptagas, det dock torde, för några få artiklar, böra bibehållas intill nästa Riksdag, då ställningen inom andra länder kunde hafva förändrats; samt /) att utförsels-förbud borde för tackjern och malm fortfarande ega rum, enär fara eljest vore, att Sveriges stångjernstillverkning undergräfdes och ginge förlorad; — inom Borgare-Stånclet: att, om förbuden afskalfades, utlänningen derigenom skulle tillerkännas fördelar, som den Svenske medborgaren ej egde; att förbudens bibehållande vore bättre, än att afskaffa dem på sådane vilkor, som de föreslagna af vissa års uppskof och inskränkning tili vissa städer af införsels-rättigheten; hvarjemte yrkats, dels att alla i 1830 års Tull-Taxa förekommande förbud, dels endast de i 1835 års Taxa befintlige och dels att väl några, men icke alla, i sistnämnde taxa varande förbudsbestämmelser borde bibehållas; —samt inom Bonde-Ståndet: att, innan reciprocitet med andra länder blifvit utverkad för våra naturoch manufactur-producter, tiden för förbudens borttagande icke kunde anses vara inne; — att icke blott fabrikernas, fabriksarbetarnes och jordbrukar nes, utan äfven hela landets gemensamma intressen fordrade införsels-för budens bibehållande, serdeles emot en del väfnader och bränvin; samt att det vore opolitiskt, att, sedan man en längre tid hugnat fabrikerna med förbudsskyddet, penningeförsträckningar m. m., nu på en gång borttaga detta skydd.