Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Majit icke kunde häruti medgifva någon jemkning, som i allt fall skulle lända gamla rusthållsindelningen till förlust i samma mån den tjente räntegifvarne till fördel, utan borde hvad i afseende å dessa räntor IG Stats-Utskottets Utlåtande, N:o 272. redan finnes föreskrifvet lända lill behörig efterrättelse. Då emellertid, till följd af den räntegifvarne förunnade rättighet att söka nedsättning i den vid skaltläggningstiden åsalta räntan, en mängd hemmansegare derom vändt sig till Kongl. Maj:ts Befallningshafvande i länet; samt innan dessa frågor blifvit afgjorda en rustningskostnaden efter markegång motsvarande vakansafgift blifvit de till ordinarie indelnings utgörande upptagne hemmanen, vid debiteringen af 1841 års kronoutskylder, efterräkningsvis för sex år från och med 1835, påförd och af Kongl. Maj:ts Befallningshafvande till uttagande fastställd, hade Kongl. Maj:t, i anledning af häröfver anförda underdåniga besvär och tillika gjord ärhällan om befrielse från eller lindring i den retroaktivt beräknade afgiften, genom nådigt Bref den 23 Juli 1842 förklarat, vidkommande yrkad befrielse från berörde vakansafgift, så vidt den icke blifvit inom den för kraf af kronoutskylder bestämda tid af tre år affordrad, att frågan härom borde serskilt i laga ordning utföras, samt hvad anginge klagandernas anhållan, att den vakansafgift, som skulle utgöras, icke måtte på en gång hos de skattskyldige uttagas, utan få utgå på det sätt, att ett års resterande afgift efterräkningsvis kunde, jemte det löpande årets, få erläggas, att Kongl. Majit funnit godt förunna samtlige de skattskyldige en sådan lindring, med vilkor likväl att deras under egandeeller bisittningsrätt innehafvande jord blefve för resterne i ansvar; hvarefter Kammarrätten, uppå derom från Kongl. Majits Befallningshafvande i länet fullföljd talan, genom utslag den 19
Men antager man utländska skulden till en half million, blifver förhållandet emellan fonden och sedelstocken såsom 2 till 5. Man mäste således beräkna ej mindre det belopp, som rörelsen inom landet medtager, än hvad som kan utgå för en möjlig underbalance i handeln, samt härefter jenarika den proportion, som bör bibehållas; hvarförutan jag anser Bancofullmägtige böra äga rättighet och åliggande att begagna Den 5 Maj f. m. gynnande conjuncturer för att förstärka fonden äfven utöfver den bestämda proportionen, samt att under motsatta förhållanden vidtaga de tjenligaste åtgärder för alt återbringa metalliska cassan till det belopp, att någon farhåga för dess totala utvexlande ej må uppstå. Gr. Horn: Jag instämmer i den ledamots af BancoUtsk. åsigt, som först väckte vår uppmärksamhet på vådan af att åt en bancostyrelse, så ordnad, som vår enligt grundlagarna mäste vara, lemna en generel instruction, och anser till följd deraf äfven, att en summa bör fixeras, hvarunder silfret icke må uttagas, ehuru jag tror den af Utsk. föreslagna proportionen icke vara den lämpligaste. Proportionell som 2 till 5 finner jag nemi. vara för hög. Jag skulle derföre hellre vilja antaga proportionen af i till 4, om jag icke ansåg Hr Cederschjölds förslag vara bäst, nemi. att Bestämma en viss silfverqvantitet, hvarunder fonden icke får minskas, utan att den skall förstärkas, när den faller under ett sådant minimum. I afseende på första punkten, nemi. ott depositioner och utelöpande sedlar böra inberäknas uti Bankens förfallna skulder, såsom utgörande sedelstocken, har jag tyckt mig finna en motsägelse deruti, att BaneoUtsk. i första rummet velat föreslå en sedelindragning och i sednare rummet, i frågan om depositlagen, ansett för en vinst att kunna få låna utan ränta. Denna åsigt kunde leda derhän, att det så mycket öfverklagade strypsystemet kunde få framgång.
Hvad förstnämnde omständighet beträffar, hafva Utskotten likväl ansett iakttagandet deraf, desto mera öfverflödigt, som enär, enligt HandtverksOrdningen, Gesäller, sä väl som Handtverks-Lärlingar, komma att ställas under Tjenstehjon8*Stadgan och ikläda sig de förbindelser, Tjenstehjon i allmänhet äro underkastade, den otvungna följden häraf måste vara, att deras Mästare emot dem böra iakttaga de skyldigheter, som eftsr Tjenstehjons-Stadgan Husbönder tillkomma; men i afseende åter pä senare frågan hafva Utskotten, med fästad uppmärksamhet jämväl derå, att öfverskriften å 4:de Artikeln synes föranleda ett bestämmande om HandelsBetjenters förhållande emot sine FörmäD, funnit sig böra gilla SCO Lagutskottets Bet dukandet!. den härpå syftande anmärkning, samt före ela derföre att under en särskild §. med oidningsnumret 3, må ii föras ett sålunda redigeradt stadgande: I lika måtto tillhör det Handels Heijer.-, ter eller de, sorn i tjenst å handel liro anm tagne j att emot sine För nian iakttaga höflighet och anständighet med hörsamhet efterkomma deras befallningar j samt t alla ina göromål visa flit och ordentlighet.. Femte Artikeln. I, §, Då Utskotten ansett sig icke ega skäl att tillstyrka någon förändring i fältet »ill burskaps sökande å handel, hvarvid Het förhållande, som förut egt rum, blifvit föreslaget till iakttagande, hafva Utskotten blott för att bringa slutet af denna §. till likstämmighet med 2 Art. a §. i denna Författning, bort föreslå en sådan ny redaction af sista meningen, hvarigenom den skulle komma att få följande lydelse; De personer af Qvinnokönet sorn endast vilja idka handel med samma köns tillverkningar tillkännagifva sådant hos Magistraten j samt erhålie genast dess tillstånd dertill j så vida något sådant hindersorn i 2 Art. 2. §. omnAmnes j derföre icke möter: anmäle och denna sin föresats hos HandelsSocieteten vid dess nästa sammankomst.
Brännvinsbränningen; blef förstnämnde utlåtande af Ridderskapet och Adeln gilladt. S. D. Föredrogos å nyo och biföllos föl? jande från nedannämnde Utskott inkomne, samt den 15 och 20 dennes på.bordet lagde Utlåtan-i den, nemligen: 1:0 från Lagutskottet af den 16 sistlidna December, angående Riksens Ständers JustitiseOvnbudsmans EmbetsBerättelser för den sedan sista Riksmöte förflutne tid; 2:0 från Stats-Utskottet af den 17 dennesf i anledning af Kongl. Majds Nådiga Proposition om uppförande af en Minnesvård öfver Svea Rikes utkorade KronPrins, Cari, Auguts!» p| Qvidinge Hed i Skåne; 3:0 fran Prat. Utdrag d. 24 Jan. 1818 3:0 från SratsTJtskotlet af den 17 dennes,_ i anledning af Kongl. Majus Nådiga Proposition, om eftergift af en Statens fordran i afledne Landshöfdingen von Ecbstedts Sterbhus; hvarom de öfrige Respect. RiksStånden skulle vänligen underrättas. S. D. Vid förnyad föredragning af StåtsUtskottets den 17 dennes aflåtne, samt den 20 i samma Månad på bordet lagde Utlåtande, i anledning af gjorda anmärkningar yid Utskottets den 24 sistlidne December afgifnn Betänkande, om Restitution af aflidne RegeringsRådet vört Schevens arfvingars fordran, blef samma Utlåtande af Höglofl Ridderskapet och Adeln afslaget» Fran Hogv. PrestStåndet. S. D. Uti nu uppläst ProtocollsUtdrag af d. ao, dennes tillkännagifves, att Vällofl.
N:o 9ö, i anledning af väckta frågor, att endast värfvad trupp må coniin enderas till Garnizons-tjenst och bevakning vid Corrections-ini ät'ningar, äfvensom alt, då Indeldt Cavallen eller .Infanteri beordras att utgöra arbetscommenderingar, slitnings ersättning måtte derföre Rust00I1 Rotehållare till g odokomma. Bifölls. N:o 97, i anledning af ålerremiss å Betänkandet N:o 32, öfver väckt fråga örn Smålands Hussar-Regementes alsittning, emot erläggande af hästvncans-afgift. Borgare-Ståndet, som bifallit Betänkandet N:o 32, godkände nu den rrdactions-förändring, som är föreslagen i Utfålandet J\:i 97, hvilket i öfrigt lades till handlingarne. N:o 98, i anledning af väckt motion om nedsättning af tross-passe vola nsafgiften. Bifölls. och N:o 100, i anledning af återremiss å Utskottens Betänkande JS':o 6, om Lärare-seminariers inrättande, 111. m. Lades till handlingarne. Prot. Vtdr. d. g Jan• 184*• 5 S. D. Föredrogs ånyo och återremillerades Statssamt Allmänna Besvärs och Ekonomi-Utskottens Utlåtande N:o 99, i anledning af sacki fråga 0111 upphörande af eller nedsättning uti afgiften till Wadstena Krigsmanshussauit Amiralilels-krigsmans-cassorna vid köp af rusthåll eller båts ma ns-ro tehem man.
Första Brigaden formeras af Z Bataljoner Uplands och ? Bataljoner Södermanl. Regemente. BaraljonsLhefer af Uplands och Södermanlands Regemente. i a Bataljon kommenderas af Öfwerste-Lvjtnanlen wtd Uplands Regemente. 2-a Bataljon kommenderas af l:a Majoren wid dito z:e Bataljon kommenderas af 2:a Majoren wid dito. 4.e Bataljon kommenderas af OfwersteLöjtnanten ivid Södermanlands Regemente 5:e Bataljon kommenderas af ira Majoren wtd dito. 6:e Bataljon kommenderas af 2.a Majoren wid Lilo. Attdr^ Brigaden kommenderas af en BrtgadGenerak, med Öfwerste indelning wid Westmanlands Regemente. BrigadSraben formeras af en BrtgadAdjutanr med RegementsOwartermastare-lön wid Li-Regementeks Euratzierer. En BrigadLäknrc, med Regem. Läkare-lön. En Mänsterskrlfware, med dito lön inom Brigaden Andra Brinaden formeras af z Bataljoner Westmanlands Regemente, 2 Bataljoner Lrf-Re ge - 6z6 Den io Janttarli. gementtts Grenadierer och WargeringsBataljon af LtfRegementets Kavalleri. BaraljonsChefer af Westmanlands Regemente: ira Bataljon kommenderas af ÖfwersteLöjtn. tvid Westmanlands Regemente. 2:a Bataljon kommenderas af i:a Majoren tvid dito. z.e Bataljon kommenderas af 2:a Majoren wid Viro. Af LisR«gemenlels Grenadierer: 4^e Bataljon kommenderas af SecondChefrn ivid LifRegemenlets Grenadierer. 5:e Bataljon kommend. af Majoren wid dito. 6:e Bataljon kommenderas af BkigadAdjut. wid LifRegementet. knorra Divisionen kommenderas af en DivisionsGeNeral, med Öfwerste-indelnlngen wld Dal-Regementet.
Vigtigare, emedan vi deraf lära oss känna huru Thorilds Samhällslära utbildade sig under fortsatt åskådande af det stora, omsider i sann dager sedda revolutions-dårspelet, är hans philosophiskt-politiska verk ”Rätt, eller alla Samhällens eviga Lag” (1794); hvilket han likväl, tyvärr, – och kanske till någon del i följd af flyttningen till Greifswald, – lemnade ofullbordadt, sedan (genom Philipsons försorg) tre hälten deraf utkommit. En uppfriskande episod från dessa strängare undersökningar är den mera poetiskt hållna och ofta lekande, men på känsla och tanka jemnlikt rika skriften ”Harmonien, eller allmän plan för en upplyst och äkta Kärleks-Förening” (1794). Med rätta säger (i företalet) författaren sjelf om ”denna lilla bok, som skrefs först på engelska och i London”, att den ”är något vida mer, än ett philosophiskt skämt”. I tre capitel, af hvilka det första har till öfverskrift ”Kärlek”, det andra ”Förvillelse” och det tredje ”Harmoni”, skildrar och utreder han der Kärlekens väsende, dess betydelse såsom kärlek mellan Man och Qvinna, och den äkta Köns-kärlekens fulländade uppenbarelse i ett sannt Äktenskap. Sjelf betecknar han, mot slutet, hufvudinnehållet med dessa ord: ”i första capitlet är visadt, att Kärleken är sjelfva Lifvets lif, och den enda äkta ljuflighet på jorden; i andra, att likväl, så stor dess sällhet är, så stor är ock den förvillelse af tycke och passion, som i Kärlek lätt kan hända 106; i tredje, att icke likhet, utan, endast en sann harmoni, kan göra Kärlekens lycksalighet”. Grundtanken – ”Lifvet lefver blott i Kärlek (Life lives in Love), och Kärleken i Nöje, och Nöjet i Harmoni” – är rent Swedenborgsk; äfvensom dess närmaste allmänna tillämpning på Könens ömsesidiga urförhållanden m. m. Också nämnes här (liksom så mångenstädes hos Thorild) Swedenborg med loford.
Ibland allmänna anstalter till sedlighetens och ordningens bibehållande i Hufvudstaden omförmältes uti den förra Femårs-Berättelsen, utom de vanliga Domstolarne samt Ecclesiastike Auctoritelerna och Kyrko-Råden, serskildt Polis-kammaren med dess betjening, samt, i sednare hänseendet, edler för ordningens bibehållande, jemte Garnisonen, äfven Stadens MilitaireCompagnie och Brandvakts-Corps. Utom trenne Stads-Fisealer, som å Stadens Stat uppbära löner, utgörande, enligt af serskilde Comiterade den r5 September 1887 i underdånighet föreslagen och genom Eders Kongl. Maj:ts Bref den 28 Februari i838 i Nåder fastställd Aflönings-Stat, för den förste 600 R:dr, och för hvar och en af de tvenno öfrige 5oo R:dr, allt Banco, oberäknade Ljuspenningar, Skrif-materialier, Tidnings-prasnumerations-medel, anslag till ved m. m., bestod Polis-betjeningen vid r 83y års slut af Tolf Gevaldiger 59 och 5i Uppsyningsman, försedde hvardera, de förre med i5o R:dr och de sednare med 100 R:dr B:co årlig lön, jemte laga andel uti alla, i följd af deras åtal ådömde böter. Den anmärkning är uti sista Femårs-Berättelsen redan gjord, att berörde löner voro allt för ringa, och att det derföre visat sig svårt att erhålla skicklige och pålitlige personer till nämnde besvärliga och obehagliga befattningar.
L.P. sade naturligtvis ingenting och vi upptogo ett nytt samtalsämne, men så kom det för mig hur feg jag var – hur fallen för hemlighetsmakeri – samt hur lätt mitt handlingssätt kunde misstydas. Jag tog raskt upp boken och lemnade honom den.129 Vid ”lunchen” läste han mina tvenne aforismer, hvilka jag skrifvit på en papperslapp. ”Det första är sant, jag vet icke hur det är med det andra,” sade han. ”Bäst att icke veta,” svarade jag sotto voce.130 ”Om meningen skulle vara den, om man söker att dölja den för andra, då tror jag icke att .” ”Nej, för sig sjelf, menar jag egentligen.” Åter en lögn! ty jag hade verkligen menat när man söker att dölja den för andra. Men han har rätt, man har alls ingen skyldighet att visa sitt elände för andra. Tvärtom man gör klokast i att hålla det för sig sjelf eller inom gränserna af den strängaste intimitet. Jag har verkligen rättighet att göra det. Ack, att det icke funnes ögon skarpa nog att läsa mina tankar! Det förefaller mig ibland som om jag vore alldeles genomskinlig, men endast då jag är lumpen. Det tog i dörren, men den var riglad. Efter en stund hörde jag åter hastiga, välkända steg och han kom in med en damborste i handen.131 ”Kan någon säga mig hvad denhär skall ligga i mitt rum för?” ”Souvenir.” ”Det är något jag skulle passa på att säga V.” Det ”klack” till i mig, jag trodde det var något fiasko jag gjort och som han ville bereda mig på, jag stirrade häpet, han fortfor i sin snabba ton: ”Jag är så rysligt rädd att R. skall bära sig dumt åt och V. får hjelpa mig .” Der kom H. och han gick in i salongen. Jag var lugnare men min nyfikenhet vaknade, hvad var det? Någonting om pojkarne och R? H. gick och han kom fram till sängen. ”Jag skall tentera på tisdag, R. har händelsevis fått reda icke på dagen, men att det skall vara snart och jag fruktar att han kommer att tala om det; jag ville derföre bedja V. afleda uppmärksamheten.” ”Efter bästa förmåga.”
Statssamt Allmänna Besvärsoch FkonomlZJtskottens N. o 299, rörande förändring i Indelta Hegementernes beklädnadssätt. N:o 302, i anledning af Herr Manck af Rosenskölds anförande om vidtagande af medel till välmågas införande. 654 Prof. TJtdr. d. 16 Juni 1818-’ Nm 303, angående anbud af Höganäs Stenkohls» Verks öfvertagande af Staten. N:o 300, rörande Afradsoch Krono Spanneftiå; lens utgörande. Stais-Uiskottets Isto 305, angående Kronoskogarnes användande» N:o 306, angående en förbättrad hushållning med Ekeskogarne. Allmänna Besvärsoch Ekonomi-XJtskottets: N:o 142, angående en ny Bergslags Inrättning uti Norrbottens Län samt Lappmarken, äfvensom rörande de på andre orter försuttne Bergsmans-Privilegier* Borgare-Ståndet, som förblefvia sitt förr fattade beslut, lät äfven bero vid Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ut-skottets förnyade Utlåtande N:o 141 i frågan om en friare handel med Svenska Skogsprodukter. Constiturions-Utskottets förslag till ändring och tillägg i 14 och ig §§. af Riksdags-Ordningen, angående Representationsfrågan, antogs såsom ett Riksens Ständers Utlåtande att vid nästa Riksdag till afgörande förekomma. S> D. Borgare-Ståndet, som redan den 11 Junii, i anledning af Stats-Utskottets meddelta Utlåtande (N:o 285) öfver gjorde anmärkningar vid Betänkandet angående Skånska Roteringen, förklarat sig förblifva vid dess i ämnet förut fattade beslut; fann nu ingenting vidare vara att i denna fråga tillgöra 1 anledning äf Hedervärda Bonde-Ståndets den 8 Junii ineddelte och nu uppläste Protokolls-Utdrag. Prot. Uldr. <1* 16 Junti 1818» 655 S. D. Föredrogs ett från Högv. PresteStåndet meddeldt Protokolls-Utdrag för den 5 dennes, deruti det Högv.
Hvad åter angår den senare omständigheten, eller att förfrågan må göras, då beskrifven Lag på brottet saknas; så finna vä! Rikets Ständer, att förbrytaren i sådant fall ingalunda bör blifva strafflös, men anse deremot straffets bestämmande icke påkalla någon utomordentlig åtgärd, enär det alltid i en sådan händelse, som den ifrågavarande, bör vara Domarens åliggande, att, efter hemtad analogi från Lagens stadganden, för de mest likartade förhållanden, utsätta ansvaret, hvilken pröfning ofelbart tillkommer Domaren redan i första instantien; hvadan något skäl icke synes vara för handen dertill, att Öfver-Domstol, i dit inkommande mål, skall hafva serskild anvisning, att för sitt domslut inhemta föreskrift från högsta och sista instantien, hvarigenom i sjelfva verket en instantie går för parten förlorad. På dessa grunder hafva Rikets Ständer ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, att, hvad ^'.åe punkten i Kongl. Brefvet den 22 Mars l8o3 innehåller derom, alt, ”när skäl förekomma, att straffet utöfver Lagen skärpa, äfvensom när på gerningen ej någon beskrifven Lag finnes, Öfver-Domaren må slika mål hos E. K. M. i underd. referera och Dess Nådiga yttrande afvakta,” måtte förklaras hafva upphört att vara gällande. Rikets Ständer framhärda &c. Stockholm den 22 December 1834- 436 Expeduions-UtskottetsFörslag lill und. Skrifvelser N-ris 2S0 och 2S1. N:o 25o. Uppläst och godkänd hos Ridd. och Adeln den 20 Dec. 183. Presle-Ståndet den 22 Borgare-Ståndet den 22 Bonde-Ståndet den 22 Rikets Ständers underdåniga Skrifvelse, om censur d de stycken, hvilka pä enskilda Theatrar uppföras, (Allm. Be sv, och Oecon.-Utsk. N:ris 60, 104, 131 & i36.) S. A. K.
På liknande sätt som helsan lider men af den brist på sömn barnbalerna framkalla, så förderfvas den ock af det öfverflöd på olämplig mat och dryck, som där bjudes. Fint får det lof att vara åt småherrskapet, eljes gillas det ej, och därför anordnas allt på ungefär liknande sätt som hos de fullvuxna. Mellan danserna serveras mandelmjölk, lemonad o. dyl., men hvad värre är, ofta äfven glace åt de upphettade, oförståndiga ungdomarne. Och sedan kommer supén i den sena kvällstimmen med smörgåsbord och fågel, med efterrätt (glace) och vin. I sanning en lämplig diet för barnamagen. Med dessa våra anmärkningar vilja vi dock ej beröfva barnen nöjet att tid efter annan roa sig bland jämnåriga, utan önska blott väcka tanken på en reform i anordnandet af barnbjudningarna. Vi skulle då allra först vilja betona, att man ej bjude allt för många barn på en gång och på förhand tillsäge om, att alla komma enkelt klädda samt utan handskar. Vidare bör man ej tillåta något slags tituleramde eller högtidlig presentation. Det är en skara barn, som skall leka och dansa, och detta sker bäst utan titlar och krus. Ej heller får hela kvällen upptagas af dans som hos de fullvuxna, utan man bör anordna ringlekar, sittlekar oeh dyl., så att tillställningen ej förlorar sin barnsliga karaktär. Om barnen komma vid femtiden, böra de få sin kvällsvard senast kl. Va 8 och då ej bjudas på annat än påbredda smörgåsar och mjölk samt, för att gifva det hela en festlig prägel, någon enkel, lättsmält efterrätt. Före kvällsvarden kan man ju gifva dem några lättare förfriskningar, men intet sprithaltigt, hårdsmält eller iskallt. Senare än kl. 9 bör en sådan barnbjudning ej sluta; anser man tiden vara otillräcklig, så kan man hellre börja tidigare. Föräldrar, som vilja sina barns väl, och det vilja ju alla, böra aldrig ställa till några barnbaler och ej heller tillåta sina barn at besöka sådana, utan låta dem i stället då och då bjuda hem sina vänner i all enkelhet, som ofvan skildrats.
men vi tro dock att man mäste taga en annan vigtig faktor med i beräkningen, framställningen, det vill här säga framställningens entusiasm. Sällan hafva väl sångare och sångerskor varit så intagna och hänförda af sina uppgifter, som då vårvintern 1874 » Lohen-grin » gick af stapeln på vår kungliga sångscen med Amoldson, Arlberg och Fredrika Stenhammar i hufvudpartierna. Alla tre dessa förträffliga konstnärer satte en ära i att uppbjuda alla sina krafter till ett värdigt framförande af det af dem högt skattade tonverket. De hade satt sig i sinnet att operan skulle göra lycka, de inlade känsla och öfvertygelse i sina prestationer, med ett ord — de favoriserade sina roler — och slutet blef, som bekant, att allmänheten favoriserade operan. Sedan dess har det stora arbetet genomgått åtskilliga skeden på opera-scenen, alltid dock med Oscar Arnoldson som titelpartiets hänförande och hänförde tolk. Utmärkta framställningarsåsom Franz Betz ’ Telramund och Lilli Lehmanns Elsa hafva gått hand i hand med — ja, nomina sunt odiosa. Så mycket kan dock sägas att har det varit någon omständighet, som knnnat verka komprometterande för operan, så är väl den att söka i det sorgliga öde, som hemsökt Ortruds rol, denna den kanske mest fatala af alla samtliga. Vi minnas den tid då k. teaterstyrelsen syntes hysa en lika utpreglad som ofattlig aversion för att engagera en altsångerska, en altsångerska med både röst och sångkonst. Ja, hellre än man gjorde detta, tog man sin tillflykt till de mest äfventyrliga mått och steg. Och så hände det en vacker dag att Ortrads demoniska skräckparti sans façon uppdrogs åt den glada och leende framställarinnan af så många näpna flicksnärtor och hurtiga tjufpojkar — åt fru Charlotte Strandberg! Jo, så skall det gå till! » Beklagansvärda Ortrad! » tänkte vi återigen i våras, då eu » Lohengrin » - notis öfverraskade verlden med den nya rolfördelning, som vidtagits till årets repris. » Stackars menniska, olyckliga demon, du har då en riktigt diabolisk otur uppe vid Gustaf Adolfs torg! »
Utsk. har äfven trott, att han med sin kännedom om Borgarne och deras omständigheter, just skulle vara den rätte mannen att granska upgifterna inom Taxerings-komitén, och detta har varit anledn:n till förslaget. Hr Flach: Det är just derföre, alt jag anser en Magistratsperson i städerna vara till sina intressen helt och hållet beroende af Borgerskapet, som jag har yrkat afslag. Man säger alt en Rådman, som kommer in uti Taxerings-komitéen, skulle till följd af sin egenskap af lönetagare höja bevillmn för handlande och öfriga näringsidkare i staden. Låtom oss för ett ögonblick antaga att han så gjorde under några år och blcf inom det samhälle, han tillhörde, renommerad för att söka höja Borgerskapets skatter, så skulle jag vilja se huruvida, i händelse han ville söka Borgmästare-tjensten i samma stad, han skulle lyckas att få några röster dertill. Då nu Hr Gr. o. Landtm, fästade Hr Flaclis upmärksamliét derpå, att Utsk:s ifrågavande förslag omfattade hela 90:de §:n. och att således det afslag, Hr Flach yrkat, skulle afse hela 90:de §:n, hvilket dock icke torde hafva varit meningen, yttrade Hr Flach: I sådant fall och då det är svårt att påstående fot göra en redactionsförändring, så förenar jag mig med dem som yrka återremiss. Propos. lill bifall å Utsk:s ifrågavande förslag blef härefter framställd och besvarad med blandade Ja och Nej; hvarpå Hr Gr. o. Landtm, hemställde om R. o. Ad. ansåge de gjorde anmärkmne föranleda till återremiss, samt sedan svaren härvid utfallit med starka Ja jemte åtskilliga Nej, förklarade att han ansåg Ja hafva varit öfvervägande. Fortsättningen af förevar:de ärendes pröfning upskjöls till eftermiddagens plenum; och H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. J 3 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 390 Den 27 Maj e. in. Lördagen den 27 Maj 1854. Plenum kl. 6 e. m.