Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Transport 19,600: — 1,171,400 — i Till uppförande vid Ultuna Landtbruks-institut af elt boningshus med lärosalar, laboratorier, rum för elever m. m 109,000: — Bidrag 5t Alnarps Landtbruks-institut, i och för tillbyggnaden å Lomma församlings kyrka 7,500: — 136,100 Summa 1,307,500 C) Lån. Till utförande af nödiga förbättringar ä åkerjorden vid Alnarps Landtbruks-institut, ett räntefritt län å 30,000 STOCKHOLM, TRYCKT IIOS JOH. BECKMAN, 1863. Stats-Utskottefs Utlåtande N:o 100. Ank. till Exp.-Utak. den 0 Maj 1863, kl. 11 f. k. Utlåtande, angående regleringen af utgifter na under Riks-statens Sjunde Hufvudtitel. (U. A.) För denna Hufvudlitel, innefattande anslagen till Finans-departementet, upptager sednast fastställda Riks stat: kontanta penningar 4,242,608 R:dr 40 öre indelta räntor, enligt markegång, förslagsvis beräknade till 25,600 R:dr, samt 967 kubikfot 4 kannor indelt och 113 kubikfot 4 kannor oindelt spanmål, hvars värde, efter 2 R:dr kubikfoten, antagits för den indelta spanmålen till 1,934 R:dr 80 öre och för den oindelta till 226 R:dr 80 öre, utgörande dessa tillgångar tillsammans en summa af 4,270,450 R:dr. I)e förändringar, som i afseende på Sjunde Hufvudtiteln ifrågakommit dels med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Propositioner, dels i följd af enskilde motionei eller inom Utskottet gjorda framställningar, äro här nedan omförmälda, enligt den ordning, hvaruti anslagen finnas i Riks-staten uppförda. Departementets Expedition. l:o.
Jag har gjort min pligt, då jag uttalat mina tankar till Representationen och förnyar min hilliga förundran om en Hofrättsledamot skall stå tillbaka för en rudman. Den förre malte väl vara förtjent af lika, om ej större löneförmåner, än den sednare. Hr Dalman, Wilh. Fredr.: Jag vill blott anhålla att få göra den codicille till Frih. Tersmedens yttrande, att det är temmeligen anmärkningsvärd! att höra en President i Hofrätten hafva mer förtroende lill StatsUtskrs och Representationens, än till Konungens förmåga alt bedomina anslagsbehofvet, då nemi. Hr Presidenten nu fordrat högre tillökning, än K. M. i sin propos. föreslagit. — Detta är vis-' serligen ganska smickrande för StatsUtsk. och Ständerna; men jag tviflar dock, att de deraf låta förleda sig till alltför stor frikostighet. Begärdes på bordet. Frih. Gederström, Anders, uppläste följande: Med anledning af min motion om förändrade stadganden, ang:de correct.inrätlntna och fängelserna i Riket, vågar jag fästa herrarnes uppmärksamhet på ett ämne, som dermed i flera delar äger sammanhang; jag menar den nu gällande 1833 års Legostudga för husbönder och tjenstehjon. Utan alt för närvar, vilja inlåta mig i någon granskning al' denna författning i dess helhet, skall jag blott vidröra de delar deraf, sorn, enligt min tanka, i hög grad bidraga att föröka antalet af lösdrifvare, samt befolka correct.inrättntna. Det är egentligen första och andra art:na i denna K. stadga som jag önskar må förändras. — Uti folsta ai lm bestämmes, hvilka sorn hafva laga försvar, hvilka som böra söka detsamma, och slutligen hvad äfventyr drabbar den, som ej vill eller kan sig detta försvar förskaffa.
Herr Stråle: I anledning af Herr Ribbings yttrande får jag blott fästa uppmärksamhet derpå, att om än stadgades, att vid inteckning i flera fastigheter, summans fördelning på hvarje skulle bestämmas, så uppstod ändå samma förhållande, som det närvarande, i fall någon af dessa fastigheter sedermera styckades på flera händer, och den ene blefve intecknad för ytterligare gäld, men den andra icke, eller alla för högre summor, än deras hela värde. Jag anser det derföre i alla fall vara bäst, att bestämda föreskrifter meddelas, hvarefter fördelningen skall ske, så att ej flera olyckor i detta hänseende inträffa, än de som redan uppkommit. Den 29 December f. in. 3i Herr Ribbing: I fall, då ett enskildt hemman eller en hemmansdel klyfves eller styckas, det ej skulle finnas vara klart af sig sjelf, att den i hela hemmanet eller liemmansdelen förut intecknade summan, i proportion af det styckade hemmanets delars storlek, åtföljer hvardera delen, torde det genom bestämt utsättande i författningen kunna göras otvifvelaktigt. Uppå derefter af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, remitterades Friherre Boijes ofvanberörde motion, jemte de rörande samma ämne afgifne yttranden, till Lagutskottet. Föredrogs å nyo Friherre Boijes j Ludvig , den 12 dennes e. m. på bordet lagde Motion, angående inställelse af Banco-Auctioner i de fall, der efterlefnad af nuvarande 18 och 19 §§. i Kongl. Förordningen den i3 Juli 1818 rörande inteckning i fast egendom, kunde för egaren bereda möjligt lidande, jämte bemälte Friherres den 19 dennes e. m. i samma ämne afgifne yttrande. Herr von Hartmansdorff j August: Upplysningsvis för Ilöglofl. Lagutskottet, till hvilket ifrågavarande motion väl lärer 32 Den 29 December f. m. komma alt remitteras, bör jag nämna, att i de berättelser, som blifvit framlagda till Banco-Utskottets pröfning, förekommer äfven fråga om rättelser i författningarne angående Banco-Auctioner; hvadan ämnet torde böra af bägge Utskotten gemensamt pröfvas.
Ståndet. att Hans Kongl. Maj-t, i Skäne och en del af Smålånd redan widragit anstalter ti saltpetter rillwerkningens Utwivgande under upsigt af tillförordnade Embeksmän, och art Hans Kongl. NS»:r i noder inför, d samtlige Landshösoingars u: deSänig»: Utlåtande, huru.vida dylile rmättningar lunna. waru lämpttlge i öfrige länen. Man kan med »riffhet hoppas att Landshöft di-m,ar som böra i allm.uther hörr d - kunnigaste p-,söner' r. orren, icke md - lala att.^ör-siä sadans Medel, som förkast och sä t r ast befrämja faltpetter tS.'ertner,gen kil! Åtminstone Rikets eger behof. För Den i6 Iulii - Förmin del, kror jag, akt detta ändamål lange sedan hade wunnits om icke hemmansagare ägt ratt ack lösa sig ifrän skyldigheten att lefverera salpetter, och da sädan rätkighet nu mera uphör skall säkerligen icke saknas de, som med allwäre omfatta en handtering af sä lönande natur, hälst om möjeligaste frihet lämnas ät en hwar, art efterhasta förstånd pä sätt honom sörmonligast synes inrätta sin tillwerkning, och omsorger synligen riglas derhän, att nödige uplysningar mä kringspridas om bästa satlet kil! salkpetter - ladors anläggning, samt att skickelige sjudare, wid reqvisition mä wara att tillgå. Kanste skulle premiers »-delande wara af nöden, dock endast ät de förste som åstadkomma någon betydelig tillwerkning hwarföre ^ del af den summa Kronan betalar för saltpetter torde blifwa tillräckelig såsom sond dertill.
Företogs till pröfning Allmänna BesvärsQch Oeconomie Utskottets den 24 sistledne Den 6 Junii e, m, Maji under N'o 100 afgifne, samt den 3 dennes på Bordet lagde Betänkande , angående gjorde förslag till upphäfvande eller ändring af visse stadganden i Kongl. Maj;ts förnyade Hådiga Skolordning af den 16 December 1820 samt till Kongl. UppfostringsComitéens uppi lösning. Herr af Lehnberg, Carl Magnus: anfördo gkrifteligen. (Se Bilagan N:o 4.) Herr Hammarskjöld Lorenzo t Det Högloft. OeconomieUtskottet tyckes hafva behandlat detta ämne mera cavaillerement, än en lag ämnad att inverka på kommande generationers utbildning torde förtjenst. En följd af denna flygtiga åsigt har varit, att Utskottet ej tagit notice om de anmärkningar, som enskilt inom PresteStåndet blifvit gjorde och remitterade till Ståndets eoskilta Utskott. Utskottet borde snarare hafva sökt att få del af desse anmärkningar, än att sysselsätta sig med att frälsa UppfostringsCommiteén och dess product ifrån någon granskning. Det torde likväl blifva svårt, att uppvisa något Lagbud, som i fall en Commiteé förstått att skaffa sig Kongl, sanction, på ett dåligt arbete, hindrar att fritt och öppet säga att det är dåligt; emedlertid advocerar Utskottet allt framgent för SkolOrdningen, dervid underbjelpt af densammas styckning i tvenne afdelningar, den ena kallad Lag, den andra; råd och anvisningar. Om i4© Den 6 Juni i c. m'. den ena Motionairen anmärker ett orimligt stadgande i Lagen, säger Utskottet: att det är närmare förklaradt i rådén och anvisningarne; men anmärker man något mot dessa, yttrar Utskottet, att dessa ej tillhöra dess granskning. Det är således genom Utskottets practik bestyrkt att jag icke hade orätt att yttra den fruktan, att då denna förordning är dels lag, dels icke lag, detta skulle föranleda till slingrande reservationer.
Om vi nemi. kasta en blick på den karta, som sitter här midt emot, samt antaga att i en icke långt aflägsen framtid, äfven om systemet i sin helhet icke blir ut förd t, likväl en jernväg mellan Norrköping och Götheborg blir anlagd, — ett antagande, hvilket har all sannolikhet för sig, enär Norrköping väl kan förtjena och behöfva sin jernvägsföi bindelse med öfriga jernvägssystemet —, så finna vi, att den der lilla biten mellan Katrineholm och Halsberg kommer att befaras af alla personer och varor, sorn gå genom hela Södermanland eller från Norrköping dels öfver Orebro till bergslagen, dels till Götheborg. Mellan dessa orter är redan nu en ganska liflig kommunikation. Derjemte kommer denna väg att begagnas af alla, som fara i motsatt riktning, icke blott från Götheborg utan äfven fran liela Westergöthland,samt jemväl af dem, sorn resa från största delen af Nerike och Westergöthland till Stockholm. — Katrineholms Plalsbergsvägen blir således en liten väg, som kommer att sammanbinda så manga andra vägar, att det sannerligen, efter min öfvertygelse, på sätt jag förut nämnt, icke kommer att gifvas någon del af hela jernbanssystemet, hvilken kommer att blifva så lifligt befaren som den nu ifrågavrde, — ett stycke, hvilket i och för sig sjelft icke eger någon betydelse, men sorn sammanbindningsbana den stora vigt. att jag tror man icke behöfver hysa någon ens den ringaste farhåga för den trafik, som der kommer att ega rum. Vigten häraf är så stor, att jag äfven med afsrde derpå anser man icke bör rubba ett system, som af R. St:r förut blifvit godkändt och till hvilket jag anhåller R. o. Ad. äfven fortfarande måtte gifva sitt bifall. Beträffande slutligen sednare tillägget af StatsUtskrt, så anser jag detsamma icke vara af synnerlig vigt, och vill icke inlåta mig uti några vidlyftiga tvister, huruvida det skall stå qvar i beslutet eller icke.
Det lärer dock icke vara underkastadt något tvifvel, all, under den mångåriga lidföljd,som detta åliggande fortfarit, det varit fördraget och bibehållet, lill följd af den erkända nödvändigheten af denna utväg för communicationer inom landet, som icke genom andra medel kunnat åstadkommas, hvarigenom det äfven öfvergått lill en erkänd skyldighet; men å den andra sidan har man också, i den nion tidsförhållandena framkallat mera granlagenliel i vården 0111 hvars och ens rätt, visat sig allt mera sorgfällig att åt den skjutsande bereda ersättning för hans besvär och freda honom från godtycklig behandling, men ulan ali likväl sälta i fråga sk julsnings-sky ldiglretens upphörande. Man har med rälla betraktat skjutsnings-anslallen såsom en statsangelägenhet och jordbruket har måst öfvertaga den, emedan den icke annorlunda kunnat besörjas, och i så måtto är skjulsnings-besvärel jemfö r ligt med andra hermnans-onera, då del, lika med dem, utgör ett bidrag lill Statens behof. Det är likväl icke taget i beräkning vid hemmanens allmänna skattläggning, och under all ilen lid, då det utgjort föremål för Lagstiftning, synes man aldrig hafva åsyftat, att det borde vara förenadt med någon egentlig uppoffring, eller utgöra någon servitut å jorden, då man förutsatt, att legan borde utgöra ersättning för besvätel och att således sjelfva kostnaden alltid skulle drabba den, som begagnade skjutsen. Det skiljer sig också väsendtligen från andra onera deruti, alt, då dessa äro lill beloppet någoi lunda oföränderligt bestämda och afmatta efter allmänna grunder, som, åtminstone efter förhållandet den tid, då de bestämdes, ansågos för rättvisa och ledande till en jemn fördelning, är deremot skjulsningsbesväret helt och hållet tillfälligt, har alla tider varit och måste vara det, såsom beroende af det för olika lider och orter skiljaktiga behofvel.
Riddarhusordning hade på annat sätt blifvit uppgifne, än endast genom de förändrade §§:nes ordalydelse och den slutföljd, som deraf sjelfmant lemnades alt draga, men då sådant likväl icke skett, hafva VI ansett någon ytterligare utveckling af orsakerne till bifall eller för - 12 Den 12 November f. m. kastande dels utan ändamål, dels genom redan iakttagne former icke påkallad. Den allmänna grund till den åsyftade omarbetningen af 1818 års Riddarhusordning, som i Ridderskapets och Adelns sednare underdåniga skrifvelse af den 21 December i8a3 uppgifves, nemligen, att alla de stadganden, som röra adliga värdigheten och representations-rättigheten, måtte skiljas från de stadgar, hvilka angå Riksdagsmannarättighetens ulöfvande, såsom gemensamma för alla Stånden, och bestämda af Grundlagen, är, med få afvikelser, tilllämplig på nummerföljden af §§:ne i 1818 års Riddarhusordning; och då Ridderskapet och Adeln i ofvanåberopade underdåniga skrifvelse medgifvit, alt de af Oss, under den 18 December 1828, gillade §§. af det nya Förslaget ej i betydlig mån afvika från den gamla redactionen, synes ej eller grund vara till den yttrade farhågan, att delta hopfogande af den gamla RiddarhusOrd. ens bibehållna §§. med de, hvilka blifvit hemtade från det af Ridderskapet och Adeln sednast uppgjorde Förslag, icke skulle kunna uppfylla fordringarne på sammanhang och öfverensstämmelse. Dessutom kunne Yl icke erkänna den grnndsatts, att Vår oinskränkta pröfningsoch stadfästelse-rätt å Ridderskapets och Adelns underdåniga Förslag till ändring i RiddarhusOrdningen bör omfatta Den ia November f. m. i3 det liela af ett Förslag, och icke äfven tunna inskränkas till särskilta delar.
11,832,300 — Ölands dito ... 2,112,120 — Blekinge dito .. 7,431,435 — Jönköpings dito 9,164,385 Kronobergs dito .. 7,819,290 Christianstads dito .. 11,340,675 Malmöhus dito . 19,215,855 Hallands dito .. 6,723,450 . Götheborgs dito .. 9,190,215 — Elfsborgs dito .. 12,901,725 Skaraborgs dito .. 17,924,535 — Nerikes dito .. 8,223,570 Wermelands dito .. 14,155,560 Westmanlands dito 10,588,230 — Kopparbergs dito .. 6,759,855 — Gelleborgs dito .. 4,744,035 — Wester-Norrlands dito . 6,125,805 — Westerbottens dito . 1,469,790 Jemtlands dito .. 1,294,830 Norrbottens dito 1,219,185 — Summa J 233,100,000| 86 Bil. tili Bd.-Utskottets Betänkande, N:o 11. Tariff till Repartilion af Salu-Accis-ersältningen vital Släderne. R:dr RithSlockholm » a • 7,500 Transport io,480 Gölheborg • • 800 Westervik — Första Classen. Ystad 35 Örebro — Gelle • • • 110 Norrköping 300 Fjerde Classen. Andra Classen. Arboga 60 Calmar • 110 Christinehamn . 40 Carlskrona • 400 Halmstad 20 Malmö . 160 Hedermora — Upsala • 340 Helsingborg 65 besterås 190 Hernösand — Vv isby • O • 70 Hudiksvall — Tredje Classeu.
Den 18 November. 117 6:te punkten, med hemställan alt R. o. Ad. måtte godkänna det i 2:dra punkten af 7:de §:n intagna ordet ”bestämmelser”, som af R. o. Ad. blifvit utbytt emot ordet ’föreskrifter”. Gr. Lagerbjelke: I forraelt hänseende är R. o. Ad:s beslut bättre än Utsk:s; i sak är det likgiltigt, hvilket beslut blifver del gällande, hvarföre och då Utsk. tyckes hafva tagit för gifvet, att R. o. Ad. skulle bifalla Utsk:s hemställan, enär ingen voter:s-propos. i frågan blifvit upgjord, äfven jag tager för afgjord!, att R. o. Ad. i denna endast formella fråga gifver efter. I motsatt fall måste Utsk. anmodas att upgöra voter:s-propos. , hvilket torde vara en onödig omgång, hvarföre jag anhåller om bifall till punkten. Hr von Hartmansdorff: Då Gr. Lagerbjelke sjelf erkänt, alt R. o. Ad:s beslut är bättre, än Utsk:s, anser jag oss böra äfven nu följa samma grundsats, som Gr. Lagerbjelke nyss förfäktat, nemi. att vidblifva Ståndets förra beslut. Gr. Lagerbjelke: Jag redogjorde i milt förra yttrande ganska lydligt för skälet, hvarföre jag hemställde, att R. o. Ad. skulle frångå sitt förra beslut i denna fråga, nemi. att, då just detsamma blefve i sak afgjordt genom anlagande af Utsk:s förslag, det vore otjenligt att, blott för en obetydlig förbättring i redaktionen af stadgandet, uppehålla hela frågans afslutande.
Den har väl stigit något efter hvarje indragning af ett nytt lån, men inom kort återtagit samma tendens till fallande, som förut. Oaktadt att så många förut i fäst egendom intecknade inhemska kapitaler, till följd af hypotekslånen, blifvit rörliga, oaktadt den mängd af eriskilta och filialbanker, som uppstått, håller sig räntan hög och de lånesökandes antal är större än någonsin. Skuldsättningen, som förr var inskränkt till de större jordegarne och de egentligt industriella klasserna, har nu gripit så ikring sig, att äfven de mindre jordlotterna blifvit belastade dermed, och hör man alltför ofta klagas öfver, att dessas egare hafva Den 9 Maj f. m. 157 svårt att betala sina räntor, och detta, om ryktet säger sannt, just ifrån landets rikaste och af naturen mest gynnande orter. Dertitll har, utan tvifvel, den ogynnsamma konjunktur för våra hufvudsakligaste exportvaror bidragit, som egentligen fortgått allt sedan 1857 års kris, äfvenså de sednare årens mindre goda skördar, och i sin mån äfven den genom Nordamerikas krig vållade bomullsbristen, men sannt är dock, att man bar skäl befara att, derest ej en förmånligare handelskonjunktur snart inträffar, en svår kris kan inträffa, som denna gång sannolikt kommer att drabba landsbygden vida hårdare än den af år 1857. Sannt är å andra sidan, att statsverkets ställning lyckligtvis ännu är god, och att skatterna hittills ej blott influtit utan svårighet, utan t. o. m. uppgått till vida mera än man på förband beräknat, så att regeringen kunnat möta hvarje af dessednare riksmötena med den hugnesamma underrättelsen, att åtskilliga millioner öfverskottsmedel funnos för att användas till rikets behof. Dessa millioner, vittna de dock om en ökad verklig välmåga hos nationen, om verklig tillväxt i nationens kapitalförmögenhet? Så är, ty värr, ej fallet, då dessa ölverskotter dels uppkommit genom en allljemnt växande bränvinsskatt, högre än någon kunnat beräkna, men hvad vittnar detta om annat än en öfverdrifven njutningslusta, och denna verkar till förstörelse af kapital, ej till skapande deraf.
För att hafva denna säkerhet, skulle nemi. fordras att ny qvarn, efter författnmes ord, icke finge inrättas, om den förorsakade intrång i äldre qvams rätt; men vill någon anlägga en ny qvarn, står det honom öppet, blott han uppgifver mäldelag, som icke innefattas i det, hvilket för annan qvarn blifvit beräknadt; ja, till och med om han blott kan förete intyg af hemmansegarne inom detta sednare, att de önska Den 28 Febrnari t. ta. *99 mala större belopp spannmål, än de förut angifvit sig vilja afverka i den äldre qvarnen. Tillstånd kan då gemenligen icke vägras, och sedan maler han så mycket som helst af den gamla qvarnens mäldetillgång, utan att sådant kan hindras, enär hvar och en får fritt begagna hvilken qvarn som helst. Häraf måste följa, att en qvarnegare slutligen kan komma i den ställning, att han nödgas betala sin ränta, utan att hafva någon inkomst, och derföre tvingas nedlägga sitt verk. Man finner ock ständigt af skattläggningarne å qvarnar, huru mäldebeloppen, som tjena till grund för räntornas bestämmande, nedsättas ofta ända till en fjerdedel af hvad som vid häradsrätts-undersökningarne blifvit antaget, emedan flera qvarnar efter dessa undersökningar ytterligare tillkommit. Gr. Mörner har vidare gjort den anmärkningen, att bland skälen för min motion äfven skulle vara, att beskattningen af qvarnar skedde efter olika grunder. Jag ber Gr. Mörner upplysa mig hvar det står.
Jag utber mig, at genom et exempel närmare wisa den olikhet i följder, som genom et sadanr stadgande kunde inträffa: om nämligen utaf 2:ne i samma brott delaktige, ril dödsstraff dömde, dödsstraffet pä den ena werkställdes, men för den andra mildrades til lifstids-fängelfe eller landsflykt, sa wore i förra fallet agtenskapl skiljt, och kunde i der sednare i laglig ordning uplösas; men i förra händelsen skulle den oskyldiga makan atnöjas med sin lagliga gifto-rätt, hwilken ater i den sednare, pä den brottfliges, möjligtwis sevan benadades och oftast Den 2z Mars. 977 oftast pä z:dje mans bekostnad fick tilökning. Pä detze stal underställer jag ödmjukeligen, om icke del momenr i Betänkandet, som angar gifto-rätt med det mera mä utgä, och dermed enligt LagenS allmänna föreskrift om Gifco-rätt förhällas. Herr ak Klinteberg, VVälbelm. Lika med hwad Herr ölanner8tam yttrar, anser jag ben påföljd som Lagen stadgat ä ägtenskaps-brott, ar nämligen den brottslige skall til den lidande Makan hafma förbrutic witz andel af sin giftorätt och äs» wen morgongafwa, dä den agt rum, icke kunna tillämpas ä den händelse, dä agtenskaps-skillnad i de nu föresiagne händelser mäga warda tillätne. Dä denna påföljd ej ar lampelig i dec fall, acena Makan förwerkar lifwet och ägtenskapS-ffillnad genom döden inträffar, kan densamma per analogiarn ej heller upkomma, dä genom Konungens Nåd dödsstraffet mildras, men den oskyldiga Makan andä will agtenskaps-skillnaden yrka.
För meddelandet af de förra hafva, é ^22 Stats-Utskottets enligt Piäkenskaperna, betydliga qvantiteter finare och vid andra sjukhus dels aldeles icke, dels till högst inskränkt belopp bestudde födoämnen blifvit uppköpte och använde; Och Utskottet tror, att en icke obetydlig besparing i utgift kan tillvägabringas, om utdelningen af sådana Extra portioner underkastas en närmare controll, i hvilket hänseende lämpligast torde vara, att utgiften derför serskilt upptages med verification för hvarje gång af sjukhusläkarens requisitum och intygande om Patienters behof af annan än den i allmänhet bestämda mat-anrättningen, och att dessa requisitiöner jemväl böra inför Directionen anmälas och godkännas. Likaledes bar Utskottet funnit Medicamentskostnaden vid delta sjukhus, jemförd med hvad i allmänhet för Kronans trupper bestås, vara alltför dryg. För år 1826 utgjorde den 6,277 R:dr ig sk.; för år 1827, 6476 R:dr 14 sk. samt lärer för år 1828 uppgå till ett ännu högre belopp. — I GarnizonsSjuhusets Stat upptages anslaget för Medicamenter till 3,600 R:dr, Uvil•ket, i förhållande till Garnizonens styrka, utgör omkring t R:dr för hvarje person. Då härvid tages i betraktande att, vid en del af de Corpser der sjukvården är ställd på passevolance, kostnaden för både skötsel och Medicamenter icke ens uppgår till nämnde belopp, så hyser Utskottet den öfvertygelse, att, med fri sjukvård som här bestås, Medicamentskostnaden för hvarje person af Stockholms Garnizonsstyrka, hvilken kostnad nu uppgår till 2 R:dr B:co, bör, genom iakttagande af nödig sparsamhet, kunna nedsättas lill det Betänkan den, N:o 2i5, 216. 423 i -Staten beräknade belopp, helst efter hvad Utskottet inbemtat, kostnaden för Medicamenter vid Flottans -Stationer, med undantag af den i Stockholm der utgiften äfven är högre, fullt bestrides med 1 R:dr B:co per man.