Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vill man således förekomma dylika underslef, inses det ganska lätt, att nederlagsrätten ej bön blifva alltför vidt utsträckt. — Frih. Boye har i afseende på principfrågan, om systemet bör grundas på förbud eller Den 18 October. iG5 skyddstull, hvilken sednare äfven kan blifva prohibitiv, ehuru ej medförande samma olägenheter som förbudet", sagt, alt jag rådfrågat handlande, om hvilket system som vore det rätta. Detta har jag icke yttrat, ehuru jag medgifver, att mycken sakkännedom derifrån kan hemtas; jag har blott sagt, att jag samtalat med handlande, som i allmänhet ansetts bedrifva det olofliga yrket, för att lära känna sältet, huru det hedrifves, samt att jag dervid äfven fått ganska uppriktiga svar. Den auctoritet, som Frih. Boye för öfrigt citerat, vill jag visserligen icke jäfva; den har anspråk på min aktning och tacksamhet. Men då fråga är om åsigter, måste det vara hvars oell ens rättighet att hafva sin egen opinion; och äfven med erkännande af den ifrågavar. embetsrnannens utmärkta nit och skicklighet, får jag bekänna, att jag i detta ämne icke kan godkänna hans principer. Vi hafva sett, att våra fabriker i de sednare årén mycket förkofrat sig, och deribland särdeles klädesfabrikerna, som man trott sig skydda genom förbud.
Jag anhåller derföre ånyo om bifall till Utsk:ts förslag. Hr C a rl hei m-Gy Ilen skjöld: Det var mig ganska ovän tadt att erfara af den föreg:de diskussionen att detta hems verksamhet anses hafva föga gagnat. Just för att förekomma ett sådant omdöme har dels årsberättelsen varit i tidningarne införd och dels tryckningen af årsberättelsen fortskyndats, på det att Utsk:t mätte kunna få taga kännedom om hemmets verksamhet och resultaterua deraf. Hr Skogman, Carl Johan Alfred: Det är fullkomligt öfverensstämmande med verkliga förhållandet att revisionsberättelsen ang:de Magdalena-hemmet blifvit förelagd Utsk:t, och på mig gjorde den vid genomläsningen deraf ett särdeles godt intryck. En annan fråga är, huruvida detta hem bör anses såsom en Statens institution. Ser man saken från denna synpunkt, upstå sådane betänkligheter som af den näst den siste värde talaren anförts, nemligen att hvarje kommun, som anser sig i behof af någon in rättning för ett välgörande ändamål, kan tro sig berättigad att, på samma grunder som i denna motion anföras, erhålla bidrag. Jag får således anhålla att Utsk:ts Betänk, måtte bifallas. Hr Nordenfelt. Enar: Då jag för min del icke kan inse vådan af att gifva det begärda anslaget till Magdaiena-hemmets utvidgande, skulle jag för min del vilja bifalla motionen. Här är icke fråga om att af inrättningen göra en statsinstitution, utan endast att med en ringa summa bereda hjelp åt en redan befintlig inrättning, som vitsordats såsom särdeles gagnelig och till sina resultater tillfredsställande. Men då jag anser att ifrågav:de summa icke bör lemnäs utan alla vilkor för dess användande, får jag yrka .ålerremiss, på det att Utsk:t må taga saken i närmare öfvervägande och derjemte föreslå, huru medlen skola användas. Hr Bildt: Jag har endast begärt ordet, med atiledn. af Hr Nordenfelts yrkande om återremiss, på det att Utsk:t måtte taga närmare reda på frågan.
5 Förklaring till det förbud mot tryckta assignationer och ansvar om de utfärdas skall inbegripa graverade assignationer från enskilda till enskilda personer. Åtal skall inte äga rum mot de enskilda, men alla i omlopp varande assignationer bör inlösas inom åtta månader. 6 Förklaring över försäkringsoch haveristadgan. När ett skepp av våda gått på grund så att resan måste avbrytas tills skeppet åter är iståndsatt, bör omkostnaderna för skeppets bringande av grundet och förande till skeppsvarvet samt lastens lossande och åter intagande jämte de s k nödhamns omkostnaderna räknas som gemensamt haveri, medan skadans botande som enskilt. Därför utesluts orden " utan att laddningen tarvar lossas ". 7 Lysning efter förrymd maka skall inte av domare beviljas, utan att prästerskapet och andra som kan ha upplysningar har hörts, så att säkerhet erhållits, att den tilltalade verkligen förlupit sin maka och domaren känner orsaken till hans frånvaro. § 32 Förändring eller tolkning av Giftermålsbalken. Vill man eller kvinna, om hon är änka, göra förord före äktenskapet skall det upprättas med två vittnen innan vigseln. Förordet får endast gälla giftorätt. Äktenskapsförord skall ingivas till rätten på den ort där de bor och rätten för in det i protokollet Änkling eller änka får inte ingå nytt äktenskap förrän avvittring lagligen är skedd. De skall för prästen som förrättar vigseln visa att kvarlåtenskapen är upptecknad och boet delat. Det ankommer inte på prästen att forska i delningens laglighet eller förhindra vigseln även om tvist uppstått angående delningen, om änklingen eller änkan ställer godkänd borgen för vad som omtvistas. Förändring av Byggninga-Balken. Sedan allmänna Brandstods försäkringsverket blivit inrättat är det tillåtet att flytta försäkringen från enskilda föreningar i socknen eller häradet till den Allmänna. Där ingår inte lösöre. Men ersättning för säd, foder och boskap som behövs för gårdens bruk. Denna rättighet och samtidigt skyldigheten att lämna hjälp till andra brandskadade skall bibehållas. Det är den försäkrades skyldighet att lämna upplysningar vid tinget att han ingått i Allmänna Brandförsäkringsverket. Skulle han inte uppfylla sina åtaganden där, kan han inte begära ersättning från det tidigare Brandstodsbolaget eller ingå där på nytt utan deltagarnas bifall. Ändringar i Handels-Balken.
Skola vi tala, så skola ieke våra ord komma soro från en kacklande kalkon, utan från det fordna, starka, Svenska Lejonet, sorn med spänd ram står färdigt att slå. Många ledamöter tillkännagåfvo bifall härtill. Hr Tersmeden, Per Reinhold: Nära ett halft århun drade är nu förgånget, sedan Sverige sist kallades att deltaga i den stora nämnd, som då hade att besluta öfver de Europeiska folkens öden. Det var nemi. d. 1 Nov. 1814 som Wienerkongressen för sådant ändamål sammanträdde; således jemnt 3 dagar innan Noriges förening med Sverige genom Konungens sanktion kom till stånd; hvarföre ock frågan nu endast kan röra sistnämnde Rike. Den kongressens skaplynne är allmänt bekant, äfvensom de derpå närmast följande. Det gällde då, som vi veta, ett landskifte i den mest kolossala skala, en utredning af det Europeiska boets tillgångar efter den stora Napoleonska konkursen. Folkens öfningar kommo då icke det ringaste i betraktande vid fördelningen af den folkstock, som ansågs böra belöpa sig på hvarje särskild makt; individerna benämndes likasom med en egen slags bitter ironi själar, och det hela var ock i sjelfva verket ingenting annat än en stor själförsäljning. På sednare tider har man börjat betrakta sakerna — det vill här säga menniskorna — ur en något förändrad synpunkt. Kongresserna ha uphört att vara ett slags förnäma egodelningsrätter, att ej säga kreatursmarknader. Man har såväl vid detta slags sammanträden — t. ex. på den kongress, som bestämde om Greklands, om Belgiens och nu senast om de s. k. fursteudömenas öden — sora ock under mellantiderna funnit sig föranlåten att lyssna till eti förut inom kabinetterna sällan om någonsin beaktad stämma, folkopinionens nemi.; och denna har t. o. m. på Stormakternas rådslag börjat utöfva ett visst inflytande. I England, der hvarje regering kan sägas stå eller falla med den folkvilja, hvaraf den framkallats, har detta naturligtvis vanligen varit fallet, och berörde inflytande har der städse gjort sig gällande.
Utskottet erkänner visserligen Molionairens om förmälde förslag vara till principen fullkomligen rigtigt, i fråga om enskilde personer, hvilka, jemväl, efter Utskottets öfvertygelse, sannolikt skulle kunna draga ej obetydlig vinst af så beskaffade curs-speculationer, sora-dem Motionairen ansett BancoStyrelsen böra ega rätt att ingå; men Utskottet tror förhållandet vara annorlunda med en .Stats-Bank , som eger till hufvudföremål, att förse Landet med mynt samt upprätthålla detta mynts värde, och är ställd under publiciteten. Nämnde hufvudföremål kunde ej anses vunnet eller befrämjadt medelst den föreslagne vexelhandeln, derigenom elfectivt mynt lika litet till Landet indroges, som det komme att derifrån utföras, och då, till följd af Bankens publicitet, det vöre af en hvar kändt, om och när behof för Banken inträffade att köpa vexlar, till betäckande af den skuld, i hvilken Banken, genom skedd vexel-försäljning, blifvit försatt, skulle derigenom den, som för tillfället egde tillgång till vexlar, uppmuntras alt i möjligaste måtto höja priset på dera, hvarmedelst cursen säkerligen stegrades, och således Baneo-Styreisens åtgärder, i afseende på den föreslagna vexelhandeln, lätteligen motverkades och ledde just till motsatsen af hvad Banco-Styrelsen åsyftat dermed befrämja.
Utskottet fastställt läng”sta låntiden till 4 månader, utan omsätt”ning: hvaremot, efter min tanka, 6 månaders utlånings-tid, utan omsättning, ”kunde tillåtas , och vore behöflig i vårt ”land, der varor ofta försäljas på denna ”betalnings-tid, der penninge-rörelsen och ”varu-afsättningen ännu röner så många ”svårigheter, så vidt, att icke fördelen af ”den nya Disconten skall stanna förnämligast inom Stockholm.” Hvarmed Hr Contracts-Prosten Pettersson, Petter Andersson från Hallands Län, Olof Olsson från Wermland, Anders Andersson från West - 126 Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande N-o 83. manland och Anders Ericsson från örebro Län sig förenat. Ånkotn till Exp.-Utsk. d. 28 Oct. lS2g. Bancooch Lag-Utskottens Utlåtande , i anledning af de hos Häglof. Ridderskapet och Adeln samt Vallöf. Borgare - Ståndet gjorda anmärkningar vid Banco-Utskottets Memorial N:o 1g, i följd af 182,*] års Revisions Berättelse-, rörande ändring uti 3 Art. 2 ,§\ 2 Mom. af det Reglemente för Odlings - Lån j som , g en om Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse den 20 Januarii 1824, blifvit till allmän efterrättelse Utfärdadt.
— N:o 147* nlfid förslag till taxa å expeditionslösen i Rikets Ständers Bank samt dertill hörande discontverk och lånecontor. XX. B 371. XXI. A. 20. XXV. U. 2g. A. 81. E. 294. — N:o 148. öfver en af Hr Biskop Agardh väckt motion, angående användande af en fjerdedel utaf Bankens framdeles årligen blifvande räntevinst till allmänna arbeten. XX. B. 648. XXI. 42. XXIII. A. 97. — N:o 149- med underrättelse om RiksStåndens fattade beslut, i anledning af Utskottets betänkande N:o 97 och utlåtande N:o i3o. XX. B. 648. XXI. 42- XXIII. — N:o i5o. i anledning af vackt fråga om förstärkning af fonden för belåning af fast egendom i Rikets Ständers Bank. XX. B. 648. XXL 65, XXIII. A. 108. — N:o i5i. i anledning af väckt fråga om upphäfvande af föreskriften i 228 §:n af nu gällande bankoreglemente, angående förkortande i visst fall af lånetiden vid omsättning af från Bankodisconten erhållet lån. XX. B. 648. XXL A. 68. — N:o iÖ2. med hemställan om afskrifning af obetald arrendeafgift för den till Malmö Lånecontors hus hörande gårdsjord. XX. B. 648. XXL A. 68.
Jemte de af samtliga Riks-slånden Slals-Ulskollet meddelade remisser å denna nådiga proposition, har Utskottet äfven fått emottaga dels från Bonde-slåndel åtskilliga inom bemälde Riks-slånd i ämnet afgifna yttranden, dem Uiskottet jemväl vid ärendeis behandling tagit i behörigt öfvervägande, och dels från Borgare-ståndet en af Herr Heljestrand, N. väckt motion om upplåtelse lill Eskilstuna stad af en del utaf Eskilstuna kungsladugårds egor jemte annan lill staden angränsande kronojord, hvilken fråga Utskottet förehafl i sammanhang med högstberörda nådiga framställning. Uti denna motion omfönnäles hurusom Eskilstuna slads innevånare af den liilämnade kanal-ledningen från nämnde stad tili Mälaren, till hvilken Rikets Ständer lemna! statsbidrag, väntade sig stora fördelar för slädens handel och industri. Men dessa fördelar skulle dock fördröjas i sin utveckling, om man icke i lid och med uppmärksamhet. aktade på hvad som borde göras lili deras befrämjande; hvarföre stadens innevånare, som ansell anläggandet af en hamn böra utgöra förslå föremålet för deras om tanka, uppdragit ål motionären all hos Rikets Ständer framställa deras önskan alt för sådant ändamål erhålla tvänne lili hamn-anläggning särdeles lämpliga plaiser, belägna å kronans mark, en på hvardera sidan om Eskilstuna-ån.
Ar 1847 framlades af dåvar:de Chefen för Sjöförsvarsj Depar(:tet ett förslag till flottans organisation, som icke öfverens' stämde med de åsigler jag i detta fall hyser, men man hör dock göra dess uphofsman den rättvisan alt erkänna att han öppet uttalade de åsigter han hyste och ärligt upgaf, ej mindre den derpå bygdå plan, än äfven de kostnader verkställigheten deraf skulle välla. Jag anser dock att den hufvudsakliga anmärkn., som deremot kunde göras, var den som emot alla dylika förslag kan .göras, nemi. att kostnaden var för stor emot landets förmåga. Detta förslag var öppet och ärligt framställdt, men kostnaden var så stor, att man förfärades för den, och resultatet blef, att detsamma afslogs. En sednare administration framlade äfven ett förslag, som åtminstone meningen var att göra sanningsenligt. Der hgde man ansett sig böra inskränka sig lill att göra detsamma, så vidt möjligt, öfverensstämmande med de tillgångar, sora förefunnos. Men äfven delta förslag rönte icke den framgång, som man skulle hafva önskat detsamma. Det synes verkligen derföre thyvärr vara fallet, om man får anse SlalsUtsk:s förslag uttala R. Stms åsigter, att del icke är det rälta sättet att komma till målet, att uttala hela sanningen af hvad man afser och framlägga det i ordentlig plan, utan att det är bättre ali hälla sig lill ofullständiga beräkningar och endast uti en enda punkt tala sanning, nemi. deruti att raan anser planer icke vara nödige eller nyttige. Jag anser det högst beklagligt om sådant skulle blifva förhållandet. Jag kan icke neka att i anledn. af hvad jag nu haft äran yttra, tvifvelsmål lätt borde kunna upsla, icke allenast huruvida de penningar, sorn på detta sätt användas på Sveriges sjöförsvar, äro på lämpligaste sätt använde, utan äfven om odugligheten af det sjöförsvar vi ega. Alt öfver en viss grad klandra Regeringens åtgöranden vid sältet för användandet af de stridskrafter vi äga, tillkommer mig visserligen icke, men det torde tillåtas mig att fästa upmärksamheten derpå alt ett land, med hvilket vi skulle kunna jemföra oss, nemi.
Hvaremot Herr Wester strand i 2:ne serskilda Memorial sökt vederlägga hvad, angående Gårdfarihandelns skadliga följder, blifvit anfördt, och dervid serskildt till besvarande upptagit hvad Herr Prosten Grevillius, uti dess ofvan åberopade anförande, yttrat, att nemligen uti Ulricehamns Handlande Borgerskaps sätt att antaga och försvara Handels-drängar borde sökas förnämsta orsaken till de allmänna klagomålen öfver Gårdfari-handelns missbrukade utöfning. Inom Hedervärda Bonde-Ståndet hafva, i anledning af skedd communication utaf Herrar Ålunds, Iliesleiters, Levtons Lagsamt Allm. Besv. o. Oec. Utsk. Bet. IY:o 27. 7 med fleres här ofvan anmärkte Motioner, under en utförlig discussion, flere Ståndets Ledamöter sig yttrat och jemväl framställt stridiga meningar. Då det blefve för vidlyftigt att redogöra för innehållet af alla de serskilde Talares anföranden, hvilka till Lagaarat Allmänna Besvärsoch Oeconomie-Utskottens handläggning blifvit öfverlemnade, torde det anses tillfyllest att endast framlägga följande hufvud-resultat af den hällne discussionen. För Gårdf ar i-handelns bibehållande i dess nuvarande skick, hafva, på anförde skäl, sig yttrat, Anders Danielsson och Anders Håkansson från Elfsborgs Lön; Nils Månsson från Malmöhus Län; Börje Börjesson och Petter Andersson från Halland; Casper Wijkman från Upsala Län, hvilken likväl yrkat inskränkning uti den Ulricehamn beviljade handels-frihet; Anders Nilsson från Malmöhus Län; Eric Pålsson från Elfsborgs Län; Anders Andersson och Jacob Petter Andersson från Östergöthland; Lars Larsson från Skaraborgs Län; Anders Ericsson från Örebro Län; vice Talmannen Jon Jonsson, under yrkande, att den handelsfrihet Borås Stad åtnjuter må inskränkas; Eric Svensson från Bohus Län; Anders Andersson från Skaraborgs Län 5 Bengt Nilsson från Öre - g Lagsaint Allm. Besv. o. Occ. Utsk. Bet.
Till första classen höra de, som med behörigt tillstånd, —märk behörigt tillstånd,— idka fria konster, studier, handel, fubriksrörelse, handtverk, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, eller jordeller bergsbruk, antingen såsom ägare, arrendator eller brukare, och slutligen de som bevisligen af föräldrar, anhörige eller andra personer underhållas, eller enligt församlingens i sockenstämma yttrade omdöme äro kände, såsom de der, antingen genom egna medel eller genom arbete eller annan loflig sysselsättning, ärligen sig försörja, eller af allmän barmhertighels-anstalt vård och understöd njuta. — Till den andra classen — eller de som böra skaffa sig försvar — höra alla de öfriga, och som ej äro i någon Den i5 Februari e. m. af ofvanuppräknade cathegorier. Vid denna art. förekommer, blund annat, den otydlighet, att behörigt tillstånd föreskrifves såsom nödvändigt för den som vill idka fria konster, studier, handel, sjöfart eller annat lagligt näringsfång, jordbruk o. s. v., och derigenom vara frikänd från skyldigheten alt skaffa sig laga försvar. Nu ar min tanka, att enligt Reg.F. ingen kan förvägras att idka fria konster, studier, &c. om han dertill har förmåga och medel, samt att således intet tillstånd dertill behöfves. Ej heller vet jag hvilken auctoritet, som skulle tilltro sig att vägra eller bifalla en dylik , hvarje fri menniska medfödd rättighet. Detta tillägg bidrager således blott att göra denna i sig sjelf nog obestämda art. ännu otydligare. Uti andra artikeln bestämmes hvem som är behörig att vara husbonde, och tjenstehjon försvara. Hvem skulle likväl tro, att just alla de i föregående art. uppräknade, hvilka sjelfva ej behöfva försvar och som tjenslehjons arbete behöfva, detsamma lönar och dess tjenst begagnar, samt om dess underhåll drager försorg, äro berättigade all tjenstehjon försvara. Jemför man nu dessa begge art., så skall man finna, a! t antingen ganska få, äro berättigade att vara husbönder och lemna försvar, eller ock nästan alla, mecLåtininstone högst få undantag; ty antingen är det blott de, som äro i K.
Riksdags-Ordningen bestämmer villkoret för det återlemnande till Stånden af motioner, hvilka Utskotten anse sig icke tillhöra, hvadan följer, att endast i detta senare fall, ett Utskott kan till Stånden öfverlåta att bestämma målets behandling; reserverar jag mig emot Stats-Utskottes genom votering utrönta beslut att icke till besvarande upptaga Herr Grefve MSrners ifrågavarande motion.” Härmed förenade sig Herrar Friherrar Oxenstjerna och Leyonliufvud, Herr af Harmens, Herr Biskop Hedrén, Prostarne Stenhammar och Hallbeck samt Herr Helsingius, N:o 2 5 3. Ank. tili Exp, Utsk. den 25 Juli, kl. 2 e. m. Memorial, i anledning af Herr Dalmans, TV. F, motion om beviljan de af ett anslag åt Sjömanna-Sällskapet till befordrande af de med Sällskapet af sedda ändamål. (U. A.) Sedan Stats-Utskoltet, medelst Utlåtande N:o 116, som trenne Riks-Stånd bifallit, afstyrkt Herr Dalmans, TVF., motion, angående subscription af Rikets Ständer för bildandet af en uppfostrings-anstalt för fattige sjömäns söner, har Herr Dalman, vid föredragning af detta Utlåtande, hos Ridderskapet och Adeln väckt en till Utskottet äfvenledes remitterad motion, deruti han, under förmodan, att Utskottet, såsom skäl för afslag å den först väckte motionen, fästat sig vid motionens, forn», begärt, att Rikets Ständer måtte åt Sjömanna-Säliskapet bevilja ett anslag för en gång af 4,000 R;dr Banco, att användas på det sätt, som Sällskapet kunde finna ledande till det ändamål, för hvilket detta Sällskap var inrättadt.
Sprengtportens åsigt, som jag anser vara den enda rätta, den enda rättvisa, emedan It. o. Ad. icke ingått i hufvudsaklig pröfning af frågan, som är denna: Böra bangårdarne i Stockholm anläggas så, att de kunna i en framtid förenas, eller icke? Och då lt. o Ad. vägrat att bevilja medel för bangårdarnes anläggning, blifver äfven en gifven följd deraf, att R. o. Ad. icke behöfver ingå i någon pröfning af frågan om rätta läget för dessa bangårdar. Det torde icke finnas någon fråga, som i både tekniskt och industrielt hänseende är så invecklad som den nu förev:de, och likväl tilltror man sig att, utan någon närmare pröfning af de båda förslagens, nemi. Ofverste Ericsons och JernvägsKomiténs, ömsesidiga fördelar och olägenheter, afslå det förra! Ar det nu så lätt att säga hvilketdera förslaget som är bäst? JernvägsKomitén har till bangårdsplats å söder föreslagit Barnängen, och för att få banan ned till Saltsjön har Gr. von Rosen den ena gången föreslagit, att en bibana skulle ledas öfver hustaken vid Stadsgården, och en annan gång, att denna bana skulle gå bredvid husen. Samma Komité har till bangårdsplats å Norrmalm förordat en trakt nära Humlegården, derifrån en bana skulle gå ned till Nybrohamnen. Ofverste Ericson har föreslagit, att en mindre stationsgård skulle anläggas vid Fateburs-sjön, derifrån banan genom en under Södermalm sprängd tunnel och på en bank öfver Mälaren skulle föras först till mynningen af Riddarholms-kanalen, derifrån spår skulle dragas till Itiddarholmshamnen och öfver Kornhamn till Skeppsbron, och vidare, att banan skulle ledas längs Riddarholmskanalen och öfver Norrström till trakten vid Clara sjö, derifrån spår skulle ledas till Kungsholmen. 228 Den 12 Juni e. m. Mot Ericsonska förslaget, hvars ändamålsenlighet och företräde för trafiken ej kan bestridas, anmärkes hufvudsakligen, att det ej kan utföras, enär de derför erforderliga bankerna, vattenbyggnaderna, ej kunna med tillräcklig soliditet upföras. Mot detta omdöme lägger jag i vågskålen de vattenbyggnader Ofverste Ericson utfört.
Den ingår och mindre i Uppbördsmännens bestyr, utan uppgöres till det mesta genom lovider mellan räntegifvare oell räntetagare, hvilka sjelfve sätta tångarne, öfver hvilka vigliga förrättningar besvär sällan eller aldri g anföras; åtminstone icke från orten, men väl af Kamtxiar-Collegii AdvO' hat-Fiskal, någon gång, å Kronans vägnar. De flere författningar, som utkommit till förmån för räntegifvare och till förekommande af hårdhänd ta ränletagares stundom obilliga kraf, synas hafva uppfyllt sitt ändamål. De fordna tvisterna örn ränteoch tionde-sädens, räntedagsverhens och räntepersedlarnes utgörande in natura, forslande eller lösande, hafva blifvit mera sällsamma. Det händer ock, nu mera än förr, att äfven räntegifvare begagna rättigheten att uppsäga och leverera räntorna, | Särdeles spannemålen, in natura. Bevillningen3 som alltid och ovillkorligt skall utgå i penningar, är, fastän mycket mindre än grundskatten, dock svårare att inkassera. Man tycker den icke vara fullt väldfri, ty också den drabbar egentligen jorden. Embetsoch Tjenstemännens Löner hafva ock deraf sia dryga del. Deremot anses den alltför litet träffa den rörliga förmögenheten i liderna, öfverflödet och luxeu. — Det är sannt, att det beror af taxerhigarna att förfara efter pligt och samvete, utan afseende på de skalt*hyldiges uppgifter; men desse, ehuru mycket de ock må strida mot Unionen, kunna dock aldrig kontrolleras, om icke genom ed, sorn, enuru olämplig den månde anses. Lagen dock använder att framtvinga *ahningen i de minst vigtiga fall.
Skrifvelse N:o 84. utplantering gratis utdela alla träd och buskar, hvilkas försäljning ej för underhållskostnaden erfordrades, och alt vid trädskolan lenina folkskolelärare-elever tillfälle alt vinna nödig insigt i grundcrne för träds oell buskars plantering och skötsel,[samt E. K. M:t derjemte i Nåder förordnat, att företagets utförande skulle ställas under öfverinseende och kontroll af Landlbraks-Akademiens Förvallnings-koinmilté; så har, enligt hvad E. K. M:t behagat medelst Nådig Proposition af den 27 förlidne Mars Rikets Ständer tillkännagifva, bemälda Hushållnings-sällskap lill E. K.