Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Man har i sednare sekler sett de aliraorättmätigaste försök af staten att beröfva enskilda män deras fordringar hos densamma; och jag skulle tro, att den nuvar. tiden ej borde utmärka sig för dylika försök och således ej borde stadga ifrågavar. inskränkning i enskilda fordringsägares rätt hos staten. StatsUtsk. har nemi. tillstyrkt: ”att R. St. hos K. M. i underd. anhålla, att enahanda prescriptionstid, som redan finnes bestämd för anmälan af fordran hos statsverket, måtte för utjagandet af medel, hvilka blifvit utaf Statscont. anordnare, i nåder stadgas, på sådant sätt, att uraktlåtandet att "inom året efter det, hvarunder anordning är utfärdad, för ”densamma uttaga assignation, ovilkorligen har till påföljd, ”att all fråga om betalningen af de outtagna medlen derefter förfaller.” Mångfaldiga casus kunna vara för handen, då den enskilde mannen icke rår för sådant. Han kan hafva anmält sig att utbekomma sina penningar, blifva sjuk och falla ifrån, och då kan hans sterbhus väl känna hans fordran, utan att veta, att den blifver af noll och intet värde, om den ej inom en viss dag bevakas. Då betänk, återremitterades, gjorde jag äfvensom Frih. Cederström anmärkningar deremot, och StatsUtsk. har i sitt sednare utlåt, sagt, att dess förslag vore i öfverensstämmelse med prescriptionsförfattningen af d. 8 Sept. 1824. Jag erkänner öppet, att jag ej känner denna prescriptionsförfattning; men det förefaller mig besynnerligt, att R. St. skulle hos Konungen göra anhållan om en prescription, som genom en föregående författning skall redan vara stadfästad, och är en sådan prescriptionstid icke fastställd, vill jag motsätta mig, att den må blifva stadgad.
Om landsväg [år på ens Juhl bekostnad förkortas och förkortningen allena komma den till godo, vid allmän vägdelning, som densamma verkställt, samt om rättighet till byte bör vara -'ägalotts ägar ne öp* go6 Ees v. ock Ekon» Utsk. Betänkanden» Till svar å dessa anmärkningar får Utskottet förklara hufvudsakiiga meningen af dess Betänkande vara: att, som för hvarje vägalottsägare vore öppet, att hos Kongl. Majrts Befallningshafvande anmäla sin ansökning om rätt till vägs förkortande, eller utbytning, och snär Kongl. Maj:ts Befallningshafvande, så framt icke på Lag grundade hinder dervid möta, ej kunna vägra en sådan ansökning; så fann Utskottet, att något vidare stadgande derom vore öfverflödigt. Detta Utlåtande har Utskottet hvarken funnit anledning, aller nu mera för sig tillständig! att ändra, sedan detsamma af 5ne RiksStånd blifvit bifallet; hvilket Utskottet får härigenom vördsamt anmäla. Stockholm den 15 Maj Riksens Högloft. Ständers Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskotts förnyade Utlåtande, öfver yrkad jemkning i Transport-skyldigheten af Tiondeoch AfradsSpannemål. ProtocollsUtdrag, den 2dra sistlidne Mars, återremitterat Allmänna Besvärsoph Ekonomiutskottets Betänkande, rörande yrkad jemkning i Transport-skyldighetan af Tionde* och AfradsSpannenjålen, vid hvilket Herr Bo Oxehufvud anmärkt, att detta ämne 1818. N:r 120. öglofl. Ridderskapet och Adeln har uti Besv. och Ekon. Utsn. Betdnkanden. Qoj t borde handläggas i sammanhang med de till Statsoch Ekonomiutskotten i lika målj remitterade och derstädes under beredning varande Memorialer; hvarjemte Herr Oxehufvud anfört flera skäl till stöd för den väckta Motionen; uti hvilka Herr Munck af Rosenschöld, Eberhard, äfven instämt.
Jag föreställer mig att meningen vid föregående riksdag måtte hafva varit, alt det nu föredragna förslaget skulle stå i sammanhang med det, som R. o. Ad. i sista plenum förkastade, hvilket innefattade en utsträckning från 4 till 6 månader af tiden, som Ständerne ägde rätt att vara tillsammans. Sedan detta blifvit förkastadt, så måste jag afstyrka antagande af detta, hvilket skulle leda till en ytterligare inskränkning i den för riksdags fortgång bestämda tid, och derföre yrkar jag afslag. Hr von Hartmansdorff, Au g.: En riksdags längd skulle, efter det beslut som redan är fattadt, icke blifva större än tillförene, och således ordinarie 3 månader, i stället för att det förkastade förslaget innehöll ordinarie 6 månader. Del nya förevar, förslaget åsyftar motionstidens inskränkning så, att han skulle beräknas från riksdagens öppnande på rikssalen, i stället för att räknas från den dag, då Konungen meddelade sin nåd. propos. om statsverkets tillstånd och behof. — Om den kortare tiden, som i det nya förslaget åsyftas, varit ansedd tillräcklig för en riksdag, hvilken ordinarie skulle räcka i 6 månader; så måtte den föreslagna motionstiden äfven vara tillräcklig för en riksdag, som ordinarie räcker i 3 månader. Jag kan derföre icke annat än tillstyrka, att R. o. Ad. måtte bifalla förevar, förslag. Vi hafva i allmänhet hort klagas öfver för rbånga motioner, som komma till Utsktn och borttaga deras tid på obetydligheter. I händelse motionstiden vore kortare, är det troligt att blott de vigtigare framkomrne. Sådant synes mig icke vara skadligt, utan snarare gagneligt. Riksdagsmännen torde då, vid ankomsten till riksdagsorten, hafva sina egna motioner färdiga och ej emottaga så många af andra. 5aS Den a8 Mars f. m, Frih. Gederström, Jacob, begärde att få veta hvad beslut de öfriga RiksSt:n fattat, rör:de denna punkt. Undert. Ridd.Secret. tillkännagaf, att förslaget i aotde punkten Litt. A blifvit af Borgareoch BondeSttn afslaget, oell att PresteStts beslut, rörtde så väl denna, som efterföljande punkter, icke vore kändt. Frih. Cederström:
hvarunder oväsendet i Kyrkbrinken före Herr Öfverståthållarens ankomst fortfarit, Herr Öfverståthållaren tilltrodde sig att med bevisning ådagalägga, att detsamma varade föga öfver en half tima; att anledningen dertill, att den lt. St. Just. Ombudsm. St. Just. Omhudsm. Emb.-Berättelse för år 184-9. militäriska handräckning, som vid tillfället varit af behofvet påkallad, icke skyndsamare kommit till stället, ej vore att söka uti Herr Öfverståthållarens anordningar eller tillgöranden, utan hade sin grund deruti, att hos Kommendantsbefälet uppstått betänkligheter att lemna det militäriska biträde, som af Stadsfiskalerna, Advokatfiskalen J. G. Fredholm och Vice Häradshöfdingen F. A. de Berg, hvar efter annan, äskats; att hvad beträffade min anmärkning, i afseende å Herr Öfverståthållarens underlåtenhet att, åtminstone efter oroligheternes utbrott i Kyrkbrinken, uppbåda tillräcklig militärstyrka till förebyggande af deras vidare utbredande, Herr Öfverståthållare!! icke haft anledning förmoda, hvad jag ansett honom bordt hafva förutsett, att fensterinslagniugar skulle om natten komma att fortsättas å Norrmalm hos de personer, som sedermera blifvit föremål för våldet, helst Herr Öfverståthållaren hela den tid, han i fråga varande afton varit i beröriug med folkmassorna och hört deras rop och fordringar, icke kunnat förmärka någon yttrad ovilja emot någon enda af de personer, emot hvilka våld sedermera blifvit rigtadt, ett förhållande, det Herr Öfverståthållaren trodde kunna vitsordas af Chefen för fjerde militärdistriktet Herr General-löjtnanten och Kommendören med Stora Korset af Kongl. Svärdsorden J. P.
Den tid kommer måhända då Ståndsprincipen förfaller och åsigterna derom sammansmälta, då ett mera rationelt förhållande än nu kan här göra sig gällande och medlet dertill ligger i främsta rummet deri, det uttalade jag redan för 10 år sedan, att Ständerne någonsin få råkas inom fyra väggar, att icke vara skiljde på hvar sitt rum, icke längre misstänka hvarandra utan utbyta de insigter, de kunskaper och den erfarenhet i förekommande ämnen, Den 27 Maj e. m. 253 sorn det ena Ståndet kan meia specielt äga i ett, ett annat i andra ämnen. Den skillnad i rummel, sora mellan representationens medlemmar eger rum, är det olyckligaste i vårt nuvarande tillstånd och jag kan ej neka att jag hellsat förslaget om ändring häruti, med glädje, för den orsaken, och dernäst som Adelsman, ty det gläder mig att den majorité, som finnes inom detta Stånd, och som funnits här alltsedan 1840, nu änteligen tagit steget ut, så långt som med denna majorité är förenligt, för att inlösa det ord som gafs, att R. o. Ad. icke har något emot, tvertom är beredd att upoffra sin dyrbaraste rättighet, — sjelfskrifvenheten, om dermed fäderneslandets väl kan vinnas. Detta om hafva visserligen R. o. Ad:s vedersakare glömt bort, eller låtsa de ej mer det komma ihåg, — detta om uttalades likväl då. Det var visserligen icke absolut fäsladt vid Ståndsval, men det var dock dervid det vilkor fästad!, att, om Adeln skulle göra en så betydlig och för en hvar så smärtsam upoffring på fäderneslandets altare, så skulle ock fäderneslandets väl och lugn dermed vinnas. Nu har majoriteten inom detta Stånd allvarligt och ärligt velat sträfva till det målet; Coust.Utsk. har framlagt ett förslag, som innehåller högst betydliga fördelar för det allmänna, om också icke allt hvad man på andra sidan önskat.
Men sedan denna utförsels-tull å stångjernet alldeles upphört och tullfri införsel af utländskt tackjern jemväl blifvit tillstyrkt, är det väl höjden af oförsynthet och orättvisa att allt framgent vilja skattlägga bergsmännen till bruks-egarnes förmån genom fortfarande hög export-tull å tackjernet. Alltsedan år 1604. då tackjerns-utförseln först förbjöds, hafva bergsmännen trälat under det mäktiga bruks-intresset; — sedan detta träldomsok burits af bergsmännen i mer än 230 år, synes det vara hög tid alt sista lemningen deraf äfven upphörer, och att tackjerns-produeenterne jemväl få njuta den rättigheten till godo att kunna, likasom stångjerns-producenterne, utföra sin produkt, utan att denna vid utförseln betungas af tull—af gifter. Dock jag yrkar ej ett fullkomligt likställande emellan bergsmannens och bruks-idkarens vilkor. Om utförsels-tullen nu nedsättes till hälften af det belopp, 1 R:dr Banko, som vid sednaste Riksdagen stadgades, eller 24. sk. Banko per Sk® slapelstads-vigt, hvilket per centner gör 25 öre Riksmynt, så förmodar jag taekjerns-bergslagerne nu skola nöja sig med detta steg eller half rättvisa. Räknad i tackjernselier bergslags-vigt, uppgår denna tull dock till omkring En Riksdaler Riksmynt per SkS", hvilken, med en motsvarande pris-nedsättning å det inhemska tackjernet, kommer den tackjerns-köpande bruks-idkaren tili godo.» Uti förestående reservation instämde G. Hultman från Nerikes län. af Riksdagsfullmäktigen Nils Larsson från Jemtlands län: »Lika nogsamt som jag insett behofvet af en lämplig och billig reglering af den afgift, som under namn af tolag till stapelstäderna utgår för varor, som från utrikes ort dit införas eller derifrån till utrikes ort afsändas, lika litet kan jag godkänna de grunder, hvarpå det nu framlagda förslaget hvilar, eller det resultat, hvartill man vid detta reform-försök kommit.
Till utrönande af bästa sättet och minsta kostnaden för banornas anläggning emellan de bestämda punkterna, hafva sådana vid liniernas utstakning förekommande terrängförhållanden som sjöar, vattendrag, vägar, berg och mossar blifvit noga antecknade, och der så fordrats har man genom borrningar i djupare jordhöjder, som för banans utläggning måste genomskäras, utforskat huruvida fast berg skulle möta, äfvensom uppmätt mossarnes djup, för att med ledning deraf kunna bestämma det för deras jusserande ändamålsenligaste och minst kostsamma byggnadssätt. I anseende till dermed förenade stora kostnad och tidspillan samt ringa verkliga gagn har Kommittéen icke låtit verkställa planmätningar öfver den terräng, hvaröfver undersökningslinierna borde framdragas. Erfarenheten vid de hittills byggda jernvägarna har nämligen visat, att terrängen vida bättre, säkrare och fortare examineras ute på fältet än på en förut upprättad karta, hvarförutan dertill erforderliga detaljerade mätningar och ritningar öfver de vidsträckta områden, som Kommittéen haft att undersöka, skulle hafva upptagit mera både tid och medel än Kommittéen baft att disponera. Sådana mindre jemkningar i detalj, som af dylika kartor kunna föranledas, äro af desto mindre vigt att iakttaga vid de förberedande undersökningarne, som det vid banornas slutliga definitiva utläggning alltid bör och måste till - höra de verkställande ingeniörerna att så undersöka och begagna lokalen innan arbetet börjar, att jern vägsbyggnaden kan utföras på det solidaste, ändamålsenligaste och minst kostsamma sätt. Så har hitintills vid statens jernvägsbygge der förfarits och dervid visat sig, att på hvad sätt än de föregående allmänna undersökningarna varit utförda, hafva dock alltid vid den slutliga definitiva utstakningen smärre förbät o o tringar kunnat göras, oftast ledande till en förminskad anläggningskostnad. Af detta skäl har äfvenledes Eders Kongl. Maj:t vid fastställandet af planerna för statens jernvägsbyggnadcr i nåder alltid medgifvit åt ingeniörerna rättighet till sådana mindre afvikelser från den på förhand bestämda hufvudrigtningen emellan på kortare afstånd ifrån hvarandra bestämda punkter. Såsom allmän regel vid utförandet af undersökningarne har Kommittéen, i öfverensstämmelse med de af Eders Kongl.
Grefve Cronstedt, Claes: Då Kronan äger kopparränta, tionde och Den 3 Marlit. hammarskattsjern liksom tiondespannmål och då Kronan uttager in natura denna sin spannmål, emedan Kronan till sinabehofver fordrar densamma tyckes vara en följd att då Kronan äfven år i behof af koppar och jern, Kronan in natura bör uttaga sina behofver deraf. Dessa behofver fordras till Flottorne om ej till det betydliga qvantum som skatten utgör, dock ändå så stort, att en betydlig förlust nu uppkommer derigenom, att Kronan å Auction i Landsorten försåljersin koppar och sitt jern till ett lågre pris (emedan ingen bjuder högre) ån hvad Kronan måste på vågen eller Auctioner betala. Jag får derföre vördsamt hemställa till Ridderskapet och Adeln att Flottornes öfverstyrelse måtte årligen få requirera sitt behöfliga qvantum koppar och jern in natura då dessutom en vinst både för Kronan och Bruksägare åstadkommes om dermed förenades, att de Bruken som årligen in natura lefvererade, fingo uppgifter å de jernsorter som behöfdqs, hvarvid Bruksägaren finge arbetsvinsten, som utgjorde skillnaden å pris å vanligt Stångjern och det af olika smide reqvirerade. N:o 21, Grefve Grönstedt, Claes: Riksens Ständer som sednaste Riksdag fannö nödvändigheten utaf en anslagssumma till Beväringen» beklädnad och exercice och dertill anordnado 8o,ooo R:dr B:co hafva derigenom visat sin fulleiiga nationalkänsla för egen kraft. Då denna summa troligen hädanefter äfven kommer att fortfara, får |ag fästa Ridderskapets ceh Adelns uppmärksam - 368 Den 5 Martil, het dervid: attingen skillnad år gjord på Landtoch SjöBeväringen ; att ingen Sjö-Beväringsexercire har derföre ägt rum, ty kostnaderna dertill hafva icke kunnat erhållas af denna fond, utan skulle tagits af andra. Kongl.
Det regnade alltjemt, och med min nattsäck under armen följde jag min ledsagerska, som i stället att följa landsvägen, för genhetens skull tog vägen öfver en åker, på hvars slippriga dikesren jag oupphörligt halkade, under bemödandet att följa de breda träskornas spår i leran. Nedsmutsad och förtretad, stannade jag ändtligen vid det stora trähusets trappa, der flickan skrattande skakade vattnet ur sitt lingula hår och beredde sig att utvälja en af de medförda nycklarne, för att öppna dörren. Glad att slutligen komma under tak, skyndade jag in i denna just icke särdeles trefliga fristad. Här var mörkt, fuktigt och kallt, som i en källare, och råttorna sprungo pipande undan i hörnen, när vår oväntade ankomst störde dem. Utan att kunna få någon egentlig idé om tingssalens utseende, gick jag öfver dess skrofliga golf och kom in i ett litet rum bredvid, hvars kalkrappade väggar och eländiga möblering vittnade fördelaktigt om den omtalade häradshöfdingens blygsamma anspråk. Lyckligtvis var spisen fullsatt med torrt ris och ved, en verklig lyx i denna trakt, och då detta nu flammade upp i en treflig brasa, så var mitt dåliga lynne i ögonblicket bortjagadt. En stund derefter återkom flickan med en ganska försvarlig qvällsvard och tvenne stora dunbolster, hvarimellan jag borde ligga, som en syltklimp imellan ett par pannkakor, och jag var nu alldeles försonad med min otur. Då jag ömsat kläder och ätit, var klockan ännu icke mer än nio. Hvad skulle jag göra? Jag var alls icke sömnig och kände ingen lust att krypa in mellan de båda pösande bolstren, som lågo uppstaplade i en säng, hvilken nästan upptog hela rummet. Jag försökte läsa, men den lektyr jag hade med mig interesserade mig icke för ögonblicket, jag lade bort boken och satt helt villrådig och tanklös samt stirrade på de nedbrända kolen i spiseln och hörde på regnets plaskande utanför mer än en timme, utan att ändå få håg till gästgifverskans bolster. Det var en alldeles utvald situation för en lössläppt fantasi, men oaktadt jag gaf den all möjlig frihet, så ville fantasien rakt inte flyga ur fläcken.
Rid - Den 27 Juli e. mi dersfeapet och Adeln skulle företaga en ytterligare granskning af Betänkandet, fean jag ej undgå alt för min del yrka, det hvad som blifvit föreslaget om Soldat-Torp, lordens utbytande emot årligt erläggande af Spannmål, Hö, Halm m. m., icke må bifallas, utan KnekteContracterna derutinnan blifva orubbade. Vid den del af Betänkandet, sorn rorer munderingarna, får jag anmärka och till Ridderskapets och Adelris godtfinnande 1 ödmjukhet underställa, om icke den föreslagna underdåniga anhållan, att de förändringar, hvilka kunna finnas nödige, mätte, till lindring för de Rustande,- sällan påbjudas, bör så framställas: att Riksens Höglofl. Ständer hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det inga sådana förändringar matte göras, som icke äro förenliga med Contracterna; vid Herr Landshöfdingen Grefve Lilljencrantz’s ny$s gjorda anförande, att det vore i så mångå afseenden fötmonligt, om i stället för Åker och Äng Soldaten kunde få något visst i Säd, Hö och Halm, kan jag ej undgå göra den anmärkning, att igenom en sådan förändring skulle Soldaten, ifrån nyttig och arbetande Jordbrukare, förvandlas till dagdrifvare, hvarvid hvarken han sjelf eller det allmänna skulle vinna. Friherre Stael von Hollstein coniormerade sig med Herr Berghman. Den 27 e. t». Herr Spaldencreutz: Fcr min enskilda vinst skulle j.ig gerna bifalla Memorialet, men på de skäl Herr Stals Secreteraren Lannerstjerna anfört, och för de moraliska, åstundar jag afslag. Herr Grefven och. LandtMarskaiketi gjorde proposition till bifall å Betänkandet. Ropades Ja och Nej. Efter någon kort öfverläggning^ och sedan åtskilligt blifvit yttradt dels för och dels emot Betänkandet, gjorde Herr Grefven och LandtMarskalken proposition till afslag å Betänkandet, hvilken proposition med Ja besvarades. Vid förnyad föredragning bifölls
Uti den Kärande Parter i allmänhet åliggande skyldighet att vid UnderDomstolar utlösa Protokoll och Utslag har, medelst detta stadgande, endast den inskränkning blifvit gjord, att vid händelser, då käranden antingen icke tillställt sin Vederpart en å honom utverkad stämning eller låtit sin talan emot honorn förfalla, men dock måste infinna sig vid Dom* stolen för att derom göra anmälan, icke någon emot sin vilja och begäran må förpligtas utlösa något Protokolls-Utdrag öfver slik anmälan, hvarigenom för Domaren ali handläggning vid det instämda målet upphörer. Till undanrödjande af missförstånd få alltså Riksens Ständer till E. K, M. i underdånighet hemställa, alt vederbörande må om detta förhållande varda underrättade. Riesens Ständer framhärda etc. Underdåniga Skrif v elser. 199 N:r. 96.I Uppl. och godk. hos Ridd, och Ad. d. 23 April lglS. — Prest-StSndet 27 BorgareStå ödet 2^ Bonde-Ståndet 07 Riksens Ständers underdåniga Skrifvelse angående Aflöning för Riks-Stundens och Deras Utskotts Sekreterare, Kanslier och Vakt-Betjening. Vid bestämmande af vedergällningen till Riks-Ståndens oell deras Utskotts Sekreterare , Kanslier och Vakt-Betjening under innevarande Riksdag, hafva Riksens Ständer följt samma grunder sorn vid den föregående.
N:o 7 öfver RiddarhusDirektionens Riksdagsberät telse. Slutligen föredrogs ett från Vallöf!. BorgareStåndet inkommet prot.-utdrag N:o 25 5, innehållande inbjudning till B. o. Ad. att förena sig i BorgareStåndets godkännande af förslaget litt. a af 3:dje punkten i LagUtskis Utlåt. Gr. Sparre, Erik: B. o. Ad. torde påminna sig. att frå gan om förändring i bördsrätten hos B. o. Ad. föll med blott en rösts öfvervigt. Jag tror, att om denna fråga icke hade förekommit i det plenum, som föregick jernvägsfrågans behandling, och då få af Ståndets ledamöter voro närv:de, hade utgången blifvit annorlunda. Det är på denna grund, och då jag för min del är öfvertygad att VI II. ‘22 338 Den 17 Jnni f. in. denna fråga står i sammanhang med den om testamentsrätten, som jag anhåller om bifall till BorgareStåndets inbjudning. Uppå härefter af åtskilliga ledamöter framställd begäran lades förev:de prot.-utdrag på bordet. Höglofl. B. o. Ad. åtskiljdes kl. 9 på aftonen. In fidem protocolli Albert Munck. Onsdagen den 17 Juni 1857. Plenum kl. 10 f. m. Justerades 5 prot.-utdrag för d. 16 dennes, samt pleni-prot. för d. 23 sisth Maj. Föredrogs ånyo LagUtsk:s d. 3 och 16 dennes på bordet lagda Betänk. N:o 35, i ani. af K. M:s Nåd. Propos. om antagande af en författning, ang:de straffarbetes och fängelsestraffs verkställande i enrum. Gr. Sparre, Erik: I min reservation har jag redogjort för min åsigt om 2:dra punkten af ifrågavrde förslag, hvars goda egenskaper jag i öfrigt erkänner.
N:o 150, med förslag till voterings-proposition i anledning af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i fråga om anvisande af låne-understöd till Chrinehamns sladsoch Warnums lands-församlingar. Voterings-proposilionen godkändes. Prot.-Utdrag den 15 Augus Ii 1860. 623 S. D. Föredrogos och godkändes Stats-Utskottets Utlåtanden: N:o 151, i anledning al vackla frågor om inlösen af Itiksgälds—sedlar, hvilka icke blifvit inom den bestämda preskriptionstiden till invexling företedda; N:o 155, i anledning af väckt motion, angående klockare-lägenheternas i Skåne befrielse från erläggande af den s. k. heigonskvlden. N:o 154, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Proposition, angående utbyte af f. d. Förare-bostället vid Södermanlands regemente 1/4 mantal Wreta emot Kronoskalte-hemmanen Kroberga Westergården 1/2 och Östergården 1/4 mantal i Nyköpings län; och N:o 155, i anledning af väckt motion, angående upphörande af den dagsverks—skyldighet, som åligger de lill Roma klosters Kungsgård hörande Nährs och Skenholmarne. S. D. Vid ånyo skedd föredragning godkändes Sammansatta Bevillnings-, Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande N:o 14, i anledning af väckta motioner, angående ändring i gällande författningar rörande ansvaret för lurendrejeri. S. D. Föredrogos Sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Belänkanden N:o 25, i anledning af väckta motioner om ändringar i nu gällande föreskrifter rörande vilkoren för afsöndring af jord och andra lägenheter å landet. Ståndet, som afslog Utskottets hemställanden, återremitterade Betänkandet, och skulle de dervid gjorda anmärkningar till Utskottet åtfölja.