Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
För att, i betydlig mån, bereda Olands förkofran och välstånd , äro flera anstalter, till de der a3ä Den 7 Margi der befintlige Utmarkers delning och framdeles odling, föreskrifne och redan verkställde samt till befordrande af ändamålet, äfven medel af Kongl. Maj:t anslagne. Kongl. Majit har anbefallt en undersöknings anställande rörande en betydlig Måsse i Östergöthland, Dagsmåssen kallad, hvilken Kongl. Majit ansett böra för Kronans rakning uppodlas. För de å Strömsholms, samt Dahlby oell Flyinge Kungsgårdar inrättade Stuterier, äro af Kongl. Majit anstalter, vidtagne, hvilka, i mån af de tillgångar, som för desse angelägne Inrättningar blifvit anslagne, leda till det åsyftade ändamålets befrämjande. Till afböjande af flere olägenheter och tvi-1 ster derom, huru Laggild Stängsel af åtskilliga slag bör vara beskaffad, har Kongl. Majit i det-' ta ämne en Allmän nådig Förordning utfärdat. Kongl. Majit har låtit öfverse de tid efter annan utfärdade Författningar, angående -Besigtning och Vräkning af Tackjern, Stångjern och Manufactur-smide, samt med bibehållande af deras angelägna föremål att vårdslöshet vid Jernberedningen samt försäljning och utförsel af felaktige samt odugelige Jerneffecter måtte förekomrnas, medelst en förnyad Förordning angåen. de Jernvräkeriet uti Kilcet, stadgat hvad i detta ämne, efter närvarande tiders skick, blifvit för nödigt ansedt.
Au g. von Hartmansdorff. L. S. L. S. N:o 1869. von Stånden. N:o 1870. von Rappolt. Fullm Bo Clir. Roos af Hjelmsäter. Fullm. G. G. Uggla, L. S L. S. No tgiB. J. A Pechlia. No 192$ Ehrengranat. Frih. von Lowenbach. Fullm. Chr. Blomstedt. L. S. L. S. N:o 1929- von Björnmark No rg43. E J. Bergenschöld Fullm. O. J Lagerheim. L. S. L. S. N.-o 19^9. von Kiörning. N.o igbg. Robert von Kraemer. Fullm. N. A. Bruncrona. , L. S. L. S. N:o 1961. Hampus Ehrenstråhle. N:o 1976. von Knorring. L. S. Fullm, G. Nordenstolpe. L. S. N:o 1979. G. A. Brakel. N:o ig85. G. Nordenankar. L. S. L« S. N;o 1992. C. E. Lagerstråle. No 2001 G. A. af Sillén. L. S. L. S. N:o 2002. W. Hisinger. D. v. Schulzenheim. L. S. L S N:o 2oi3 B. Bernhard Rosenblad No 2017. M. J. Björnstjerna L. S. L. S. N:o 2020. Conradie. No 2022. von Axelson, Fullm. K. A. Leijonhufvud. Fullm Axel Roos. L. S. L. S. N 200S N. W. af Grubbens. Gust. Ad. v. Schéele. L. S. L. S N:o 2067. Crusenstolpe.
Utlåtande, i anledning af väckte motioner om pension för afskedstaqande Consistorii-Notarier. (U. A.) Sedan Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande, N:o 78, deruti afstyrkts bifall till en, vid innevarande Riksmöte väckt, motion om beredande af Emeriti-löner ur Elementar-Läroverkens Emeriti-cassor åt afskedstagande Consistorii-Notarier, blifvit af samtlige Riks-Stånden bifallet, så hafva, hos Ridderskapet. och Adeln, Herr von Hohenhausen, M. S., och inom Preste-Ståndet Biskop Hallström, med hvilken Biskop Bruhn sig förenat, på grund af 56 §. Riksdags-Ordningen, väckt, till Utskottet remitterade, motioner, att, med afseende å vigten och angelägenheten för Stiftsstyrelserne att hafva så väl vid deras expeditioner, som ock vid förefallande visitationer, till sitt biträde män, som ej genom ålder och bräcklighet blifvit urståndsatte att sine tjensteåligganden fullgöra, ConsistoriiNotarier mätte, när de vid uppnådde 70 års ålder eller, i följd af behörigen styrkt sjuklighet, vid 65 år taga afsked, uppföras å Allmänna Indragnings-Staten till en pension af 480 R:dr, motsvarande hälften af lönen för äldste Lector vid Gymnasierne. I anledning af dessa motioner får Utskottet anföra: att vid det förhållande, att Consistorii-Notariernes aflöning icke bestrides af statsmedel, utan utgår af serskilda för ecclesiastika föremål afsedde tillgångar, desse tjenstemäns pensionerande å Allmänna Indragnings-Staten skulle blifva mindre lämpligt, i följd hvaraf och då, med afseende å det i jemförelse med den inkomst, Consistorii-Notarier under tjenstens utöfning i allmänhet kunna påräkna, ringa pensionsbeloppet, det åsyftade ändamålet, eller deras tidigare afskedstagande, icke eller torde kunna med den föreslagne åtgärden vinnas, Utskottet hemställer, att motionerne icke må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den to Februari 1845. Bih. till R.
postRedaktör och utgifvare: Emilie A et är ofta på främmande mark, som landsmanskapets band fastast sammanknytas. Gemensamhet i språk, minnen och många andra förhållanden hålla där tillsaramans personer, hvilka i hemlandet kanske aldrig skulle plä- gat något umgänge, och för mången får fosterlandet betydelse, först när man ej längre vistas där. Den som länge bott bland främlingar vet hvad det vill säga att långt från det gamla hemmet träffa tillsammans med dem, som också tillhört detta och känna deltagande för allt som rör det. Men det är en plats på jorden, där det otvifvelaktigt är svårare än på alla andra ställen att göra ett för den platsen främmandelandsmanskap gällande. Det är Paris. Vanligtvis känner man sig så upptagen af hvad som där försiggår, har 8å mycket att se, lära och iakttaga dagligen och stundligen, att minnet af det gamla hemmet tränges i bakgrunden, och småningon förvandlas man, icke kanske till fransman, ty det blir åtminstone en nordbo aldrig helt och hållet, så mycket man än pratar om, U t g i f n i n g s t i d: hvnrje helgfri fred » g Lösnummerspris (yid Boktr.-ÅktUb. FRITHIOF HELLBERG. Träffas ä byrån kl. 12 — 1. Allm. Telef. Oernandts I 5 ö r a kompletteringar) Annonspris: 35 öre pr nonpareillerad. Kör » Platssökande » o. » Lediga platåer » 25 öre för hvarje påbörjad! tiotal stafv Utlandska annons. 70 öre pr nonp.-rad B ill m a r k. att svenskarne äro nordens fransmän, men väl till världsmedborgerlig parisare. Den rätta världsstaden är Paris, den enda kan man säga, ty hvarken London, Berlin eller Wien äro det i samma mening som den stora franska staden, och på andra sidan världshafvet lär väl icke någon plats kunna täfla med denna. Just af den orsaken är Paris icke ägnad att hålla tillsammans de svenskar, som där uppehålla sig.
Dä 7:d<- §. af den i fråga warande Instruktionen för B niro Utskottet innehåller, att derest Utskottet, skulle taga nägot steg, att öfwerträda sin Instruktion eller nägot besluta, som more stridande emot Burkens bästa och säkerhet, äger hwarje Ledamot, man att bindas af sin tysthers.Ed, att sädant i RiksStändens Plena anmäla, har Utskottet i denna föreskrift sett ett tillräckeligt band emot alla mitzbcuk as Banco-U:skottetS rätt att direkte ifrän Konungen emottaga proposi ioner. Det har säledes aldrig kunnat sätta i fräga, alt icke betz nu till förestående föreskrift, det, enär Kongl. Maj:l finner för godt att Banco-Utskottet någon proposition meddela, rörande sädaus Den n Aug. Lz sädane mål, som hemliga hällas böra och Utskottet ej skulle finna sig förut genom denna Instruktion berärtigadt, att dem med Riksens Ständer» rätt afgöra, U skottet dä, sedan FullmLgtige blifwit hörde, bör i allmänna ordalag och utan hemlighetens uppdagande Riksens Ständer om den erhällna propositionen un. derräita, altid och ofelbart skall wara Verkställd, dä alt bemödande att deremot bryta af hwarenda Ledamot enligt ofwannämnde /rde §. kan göras kill intet; och U.skottek har derjemte ansedt Riksens Sränders rätt fullkomligen bewarad, när det föreslagit, det af Riksens Ständer mätte bero, att wid hwart särskildt sädant fall meddela Utskottet sitt tillstånd, att med deras rätt sädana mål afgöra, innan B inco-UtskotreL deröfwer mä kunna fatta nägot beslut.
Maj:ls Befallningshafvande aflemnas, hvilket bevis borde, jemte ofvanberörde förut ingifna, behörigen atteslerade, uppgift, bifogas de handlingar rörande kortsiämplingen, som efter hvarje års förlopp skulle till Fullmägtige insändas; och att Fullmägtige, på grund af hvad under handläggningen af ofvannämnda ansökningar förekommit, ansågo sig föranlåtne fästa Utskottets uppmärksamhet derpå, huruvida icke åtgärder kunde vidtagas, för att göra berörde controller så litet som möjligt hinderlige för exportens befrämjande. Detta med hvad i öfrigt blifvit uti förevarande ämne anfördt har Utskottet tagit i noggrant öfvervägande; och som, hvad först angår den till 8 sk. föreslagna förhöjda slämplings-afgiften för hvarje kortlek, de deremot framkastade anmärkningar, enligt Utskottets tanka, icke vederlägga de skäl, som Utskottet uti det återremitterade, men af 2:ne Riksstånd redan gillade, Betänkandet, tili grund för den föreslagne förhöjningen uppgifvit, anser Utskottet sig böra vidblifva sitt derom afgifne yttrande.
St. nu gå att lemna anslag, torde tillfyllest komma att kräfva desse personers uppmärksamhet, så att det vore för mycket hegardt att fordra tiel denna på extra-stat varande personal skulle vara tillgänglig för hela landet. R. St. hafva beslutat en särskild läroanstalt vid Marieberg, för att der bilda privata ingeniörer, som man äger i andra länder. Ännu torde det äfven vara för tidigt att länka på den taxa, efter hvilken de höra komma alt lemna biträde. Frågan är således annu uti ganska outredt skick. På Gottland hafva 2;ne gånger ingeniörer blifvit förordnade, hvilkas underhåll af landets medel blifvit bekostadt. Vid hegge dessa tillfällen har det lyckats mig alt med dessa personer träffa öfverenskommelse om ersättningen för arbetet, ehuru jag icke halt någon taxa att gå efter. Af de skäl, som jag och andre talare före mig anföit, anser jag det vara för tidigt all om taxans utfärdande göra någon und. anhållan. Hr von Hartmansdorff: Någre afde värda ledamöter, som yttrat sig, hafva bestridt sakens riktighet i sig sjelft. Andre hafva hänfört sig blott till tiden för taxans utfärdande. Hvad sjelfva saken beträffar, så anser jag landsliöfdingens åtgärd lämpligen höra inskränka sig dertill, att hos Styrelsen begära det biträde, som för något tillfälle kan behöfvas, så att betalningen derför må vara bestämd, landshöfdingen förutan. En värd talare har sagt, att han icke förstod, huru en sådan taxa skulle uppgöras, och att menigheterne icke heller förstode det. Men han kom icke till den förmodade slutsatsen, att någon annan, som begrepe det, skulle bestämma betalningen. F stället korn han till den slutsatsen, alt som ingen af de förenämnde i länet förstode Den 22 Mars f. m. a3g salen, så sluille ingen taxa bestämmas. Jag är af motsatt mening, oell tror, att om man, elen tiden då Storamiralsembetets 3:dje afdelning verkställde i fråga var. förrättningar, hade ägt en taxa derför, så bade det varit ganska väl.
Utsk. har deremot yttrat, att genom dessa grunders tillämpande, skulle visserligen en stor mängd qvarnar få nedsättning i de skatter, som de nu erlägga; men å andra sidan skulle dock ganska många qvarnar, som f. n. hafva betydlig mäld, men betala låg grundränta, lemna Staten ersättning, i 444 Den 22 Juni. för hvad den i förra hänseendet skulle förlora. Dessutom har Utsk. ansett, att under sådana förhållanden en mängd af de husbehofsqvarnar, som nu mala mer än för husets behof är nödigt, skulle komma att af Taxerings-komitéerna, till följd af strängare kontroller heskattas, hvarigenom äfven en ökad inkomst för Staten bereddes. För öfrigt eger härvid ett annat förhållande rum, sora icke bör förbises, nemi. alt det för landet i allmänhet skulle vara af vigt, om enhvar egde rätt, att, mot erläggande af betalning, få på sådana ställen, der behofvet så påkallade, anlägga qvarnar. Vi veta visserligen, att dylika qvarn-anläggningar f. n. i allmänhet tillåtas; men en sådan tillåtelses erhållande, är dock förenad med en mängd omgångar, enär det beror på K. M;s Befhrde i första handen, och af Kammar-Colkm i den andra, att deröfver gifva utslaget. För min del skulle jag tro, att det för landet vore nyttigt, om dylika anläggningar, hvilka egentligen äro att anse som fabriks-inråttningar, kunde utan några i förväg lagda hinder, af hvar och en få anläggas. Jag får i öfrigt fästa upmärksamheten derå, alt, då, såsom Frih. Palmstjerna yttrat, första delen af Utslus hemställan, endast innefattar en underd. anhållan, att K. M. mätte låta verkställa utredning af ämnet, och på de grunder, sorn blefvo föredragna, deröfver till Rikets näst sammanträdande Ständer aflåta Nåd. Propos.; tror jag att det vore af vigt, att R. o. Ad. icke motsatte sig en sådan åtgärd, och det har serskildt glädt mig, alt Frih. Palmstjerna icke varit deremot.
Uti denna Motion igenfinnes nemligen intet ord angående hvarje Utskotts ombesörjande af tryckningen utaf sina Betänkanden; och hade Eypeditions-Utskottet dessutom så mycket mindre anledning, att en sådan mening af Motionen underförstå det dervid anförda, som Utskottet uti Riksdags-Ordningens 59 §, fann tydlig föreskrift vara sig lemnad, att med tryckningens verkställande af hela Bihanget till RiksSlåndens Protocoll taga befattning. 20 'Expedition*- Utsi*. Betänkande, N:o 8< Hvad den väckta frågan angår, dels, hurtid vida dea med oftanämnde förslag åsyftade skynda samhet vid tryckningen och utdelningen af Bihanget till Riks-Ståndens Protocoll, genom ofverl emiiandet af omsorgen derom åt hvarje af vederbörande Utskott, i hvad det rörde de till deras bearbetande öiVerlemnade ärenden, säkrare skulle vinnas, än om sådant allenast genom Expeditions-Utskottels försorg och under dess uppsigt verkställdes, dels ock, huruvida Expeditions-Utskottets åtagande deraf möjligen skulle under loppet af hela Riksdagen kunna fullgöras; så har Utskottet, å ena sidan, visserligen icke förbisett eller utan tillbörlig uppmärksamhet lemnat den fördel, som för ändamålets skyndsamma tillvägabringande skulle uppkomma deraf, att hvarje Utskott ombesörjde tryckningen och utdelningen af sina Betänkanden, lika litet sorn Utskottet, å andra sidan, för sig döljt det ansvarsfulla och i sjelfva sin natur mindre behagliga af ett åliggande, vid hvars fullgörande, serdeles då, under Riksdagens fortgång, en större mängd Betänkanden af vidlyftigare innehåll från Utskotten afgifvas, omständigheter och förhållanden torde för det möjliga och verkställbara bestämma inskränktare gränsor, än Utskottet erkänner för sin önskan och sitt nit, att i åtgärder för ändamålets befordrande uppfylla sina förbindelser.
nian .försnkratle hotioiii, att ifrignvaraiiilc dam 11 % nära hall hade utmärkta ögon, riktigt smäktande, oetnotstfndliga, brunn ögon, ville han linila icke. * Men *, frzgade iiinii skatutande. som hon koin~ner till er, tirdig att ge en kyss fur en enda liten rad a l er penna, virgrar ni äiidf9h Alig kysser nian icke., skrattade Kielland, * jag sticker nied mina " fadermördare ". jag sticker, jag sticker, jag sticker .. Mans konversatioii sticker icke sällaii, nien bliiiiclar ofta. och r ilfl han iir] i i det riitta humöret - det aiigri~ärnaste och mest lärorika jag hört. Ina Langc. Ratt eller oratt? Med inledning af Alfhild .4grrllr sklldespcl rEnramm ' hSftr omniiiiits har all~uliiihetcn delat sig i t \ '. ' alme Iiiger nied afseende p i uppf; ~nningcii af ofvannSmtla sk3despel. ' Iliir i korthet gllngcn nf detta stycke. Efter rit som helt ung hifm fdlit offer för en usel förförare, hm Thon vagrnt att. enl. sin mors linskm. skibas vid sitt Iiarn för all döijn ritt fel. Ilon har i rtllllrt lefvnt endast Mr sin dotter, .uppfostrande sig rjelf, renande och sofrande, ii nit Iiara det blitn skulle Stersti för henne,. Ehuru !rfvnndc i d n hanscenden ett nkiningsrklt och sjelluppoffrande lif, mötes IiksU Thor. rll val rom hennes dotter \ ' ngva f r h nlla sidor af misstro och förakt, och nnr den rcnnre runnit en ung mans klrlck.
Men å andra sidan anser jag för tydlighetens skull i conlra-proposm böra införas: "vinner nej, kommer att förfalla det ljud skall äskås;” ly det faller af sig sjelft, att då allmänna myndigheten, efter den af mig föreslagna redaction, höjer åtvarningstecknet och sedan skall uppläsa den i 8 §:n intagna varning, så är redan derigenom ljud äskadt, och är allt annat ljud-äskande en onyttig och skadlig anstalt; hvadan jag anhåller att contra-propos-.n må blifva : ”vinner nej, kommer all fråga om ljuds äskande alt förfalla. ’' Hr Hjerta: Sedan en värd ledamot afstått från sin förra propos. att ljud skulle äskas på tjenligt sätt, så tror jag att Frih. Cederström har rätt i sitt förslag, emedan då skal! det i alla fall komma att på visst sätt ske genom frammumlande af den varning, som står i 8 §:n, ifall man anser detta tillräckligt. Jag tror således det vara tjenligt att antaga den contra-propos., sorn Frill, Cederström föreslagit. Hr von Hartmansdorff: Då jag anmälte mig före Hr Hjerta, så trodde jag verkligen förhållandet vara sådant, som Hr Hjerta yttrat, att vi få intet qvar, eller att vi ej hafva något att sätta emot Frih. Cederströms förslag. Om det är tillåtet att, i stället för tomheten, sätta något annat, får jag hos Hr Landtm, hemställa, om icke mitt förslag kunde blifva satt deremot. Frill. Cederström, Anders: Då Hr von Hartmansdorfjfs propos. en gång blifvit af Hr Landtm, ansedd vara .besvarad med nej, och ingen votering derom blifvit begärd, så måtte den hafva förfallit. Kunde den nu antagas lill contra-propos., så skulle man lika gerna kunna yrka att Ulsk;s förslag borde blifya contra-propos. Det är samma förhållande med dem begge, men jag tror dem ingendera kunna numera antagas. Hr Fr i h. o. La n d t m. hemställde derefter, om R. o. Ad., ansåg att, på sätt Frill.
Jag anser således rigtigt, och önskar att maximum måtte bestämmas till 3 sk., men att efter erfarenheten visat, att så stor afgift i åtsldllige orter varit öfverflödig, den der måtte minskas, och att åter, der den ej räcker till, först SeraphimerGillets medel begagnas, och sedan Statsverket måtte träda emellan, på det ej visse localer måtte så betydligt mera tryckas, än andre. Utur denna synpunkt begär jag återrémiss, och att Utskotten ej måtte föreslå en ökad capitations-afgift, som med ledsnad emottages af Folket, och som, ehuru förklädd under ett maximum och ett minimum, i alla fall blifver en ökning. Herr Tham: Utskotten hafva visserligen icke förbisett den ökade tunga, som den ökade afgifteu medförer. Hvad billigheten deraf an - 3*4 Ben 9 September e, m. går, är min öfvertygelse densamma, som i afseende å den allmänna capitationsafgiften. Man betalar den för skydd af Lagen, utan afseende på class, embete eller stånd, ty alla äro dertill lika berättigade, man må vara ringa eller hög. Derföre bör den ock gå lika ut af alla, ty den högste Embetsmannen bör ej för Lagens skydd betala mera till Staten än andra. Så är det ock med afgiften till veneriska smittans hämmande, med det tillägg, att det är så mycket mera skäl, att den bör utgå lika, som det just är den fattige, som deraf har gagn. Den är ej egenteligen betungande för andre, än dem, som hafva flere mantalsskrifne personer ; men den , som har många mantalsskrifne personer, liar ock större rörelse, och då betyder några skillingars tillökning ganska litet. Detta är orsaken, hvarföre Utskottet ej ansett, att denna afgift skulle blifva obehaglig för de betalande. Jag tror billigheten fordra, att den , som njuter förmån , äfven skall dertill bidraga. Missnöje lärer visserligen icke i anledning deraf uppkomma, särdeles då afgiften bestämmes af de betalandes deputerade , och vinsten årligen sker, så att allmänheten kan vinna kännedom, att saken går ordentligt till.
Memorial, i anledning af erhållen äterrerniss å Stats-Ulskotlels Utlåtande, N:o 255. (I. A.) Med anledning af den från Ridderskapet och Adeln erhållne ålerremiss å Stats-Utskollels under N:o 255 afgifne Utlåtande, angående väckt fråga om upphörande af Skinskattebergs Bergslags-privilegier, har Utskottet skolat anmäla, att då, enligt Utskottet tillhandakomne Protocolls-utdrag, förenämnde Utlåtande blifvit bifallet, af Bonden-Ståndet den i r, af PresteStåndet den 19 och af Borgare-Ståndet den 26 sistl. Augusti; samt denna fråga föl jagt 1 igen är, jemnlikt 7 5 §. Riksdags-Ordningen, genom 3:ne RiksSlånds beslut afgjord, Utskottet vid detta förhållande funnit sig icke kunna dermed taga någon vidare befattning. Stockholm den 25 September 1840. Auli. till Exp, Utsli. den 26 Sept., kl. 2 c. m. Memorial, i anledning af äterrerniss å Utlåtandet N:o 275. (U. A.) Ifrån Ridderskapet och Adeln har ofvannämnde Utlåtande, angående väckt motion om ersättning för forslingen af Presterskapets i Lappland lönings-spanmål, blifvit ålerremitteradl; men då samma Utlåtande är vordet gilladt af Preste-Ståndet den 29 samt af Borgareoch Bonde-Stånden den 22 sistl. Augusti, och frågan således, jemnlikt y5 §. Riksdags-Ordningen, är genom 3 Stånds beslut afgjord, kan Utskottet dermed icke taga vidare befattning. Stockholm den 25 September 1840. Stats-Utskoltets Memorial, N-.o 336., Utlåtande, JY\o 337. Ani;, till Exp. Etsk. d. 26 Sept , kl. 2 e. m.
Värde å 2 R:dr kubikfoten. Oindelt. Summa. j Värde förRiksmynt Mitt. J ! kubikfoten.! Pensions-statcn för Civile emDito för deras cnErsättning för mistade löne4 Dito för nådårsoch begär Arméens pensionskassa: Pensions-staten för Militäre dcrofficerares enkor och barn Ersättning för mistade löneDito för nådarsoch begär Wadstena krigsmanshus-kassa. Amiralitets-krigsmanskassan : Förra anslaget under denna Ersättning för mistade löneDito för nådårsoch bo - Invalidhus-fonden: Ersättning för hemmansräntor För blcsserade Ofveroch UnBidrag till Kongl. Theaterns penBidrag till Handelsflottans penutgå, Förslags-anslag » 3 Hnfvudlitcl. Förslag till blifvande Riks-stat: Penningar. Indelta Räntor enligt markegång på förslag. S p a n m å 1. Summa. Riksmynt. Indelt pä förslag. Oindelt. I j Värde å 2 Mått. | R:dr kubikfoten. Värde förMätt. 8l“g*vij å 2 R:dr kubikfoten. i R:dr. nings-statcrne. staten. betsoch tjenstemän . 37,500 kor och omyndiga barn 45,000 |> innehållningar 2,245 grafningshjelps-bcsparin 6,540: 50.! embetsoch tjenstemäns samt Un 37,500: - innehållningar 4,639: 50. gr afni ngsh j el ps-besparin - 28,080: — titel 43,100: — innehållningar 615: — grafningshjclps-besparin - 2,580: och arrenden, Förslags-anslag. der-officerare, Reservcitions-anslag
Faktoren och Handlanden C. G. Schöldström, uti ingifven skrift, anhallit, att han, som vid sin år 185] iråkade konkurs hos Banko-diskontverket häftade för 2:ne lån, hvarå nu mera skulle i kapital återstå 840 R:dr, matte, mot erläggande af 420 R:dr, befrias från vidare betalning för dessa lån, enär Schöldström, hvilken allt sedan år 1853 innehaft enskild tjenst vid Strömsholm, icke egde annan tillgång, än den obetydliga löneinkomst samma tjenst förskaffade honom, och han saknade all utsigt att framdeles kunna fullgöra sin betalningsskyldighet i vidsträcktare mån, än det nu framställda anbudet innefattade. Uti häröfver infordradt utlåtande har Banko-diskont-direktionen upplyst, att Diskontverkets fordringsanspråk på grund af ifrågavarande, utaf sökanden der upptagna lån, nemligen: N:o 3,175, förfallet den 13 September 1851, å R:mt R:dr 600: — med borgen af f. d. Bruksidkaren J. F. O. Sethlin, och Nio 3,241, förfallet samina dag, likaledes å » n 600: med borgen af bemälde Sethlin och f. d. Rådmannen A. P. Lindblad, blifvit, efter det samtliga gäldenärerna nödgats till borgenärers förnöjande afträda sin egendom, bevakade och genom Norrbärkes Häradsrätts särskilda domar, af den 2 Augusti 1852 i sökandens, af den 23 nästpåföljde December i Sethlins Hilt. lill /{. St. Prut. ISSI! & 1863. 6 Sand. 1 AfU. 6 Haft. 2 Banko-Utskottets Utlåtande N:o SO. och den 3 Februari 1853 i Lindblads konkurs till betalning fastställde; att, sedan slutlig utredning af konkurstnassorne egt rum och dervid såsom utdelning tillgodokommit Verket af sökandens konkursmassa 44 R:dr 78 öre, af Sethlin» 300 R:dr 4 öre och af Lindblads 6