Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
SkilnadsLinien deremellan } och ehuru jag vågar tafla med hvarje Ledamot af detta Stånd i nit , att Sint bevara all Siänderms rätt, skulle jag tro mig illa uppfylla egetl varsamhet, om jag sök* te att åt S'änderna vinna en administrativ rätt, sorn Ständerne icke ens skulle kunna alltid, eller emellan Riksdagarne, utöfva. Ständerne samlas, efter RegeringsFormen, hvart femte år} men skulle aldrig, med visshet att handla rätt, kunna gifva någon Instruction för StyreJsen emellan Riksdagarne, emedan Ständerne omöjligen kunde fötuise de förändringar, sorn handeln kunde komma att undergå, och som åter naturligtvis skulle verka till nödige förändringar i Tuilomsorgerne. Med lika omsorg om >Iationens rätt, sorn någon annan, tror jag mig icke kunna gå längre i detta ämne, än att ödmjukast tillstyrka, det Högloflige Ridderskapet och Adeln ville, med ändring i de delar af Betänkandet, hvari Friherre Drufva och Herr von Koch varit af serskilta meningar, och deri desse borde antagas, bifalla Betänkandet, med tillägg, att som Riksens Ständer anse en förändring i Tullväsendet böra anställas, men icke nu äga tid att i utarbe tning af sättet ingå, Riksens Ständer alltså i underdånighet anhålla hos Kongl. Majit, det Kongl. Majit täcktes i nåder låta till nästa Riksdag utarbeta en sådan förändring1 plan, däri första puncten borde utgöra ett för framtiden alltid nödvändigt urskiljande at hvad som utgör grunder 3 tillhörande Stan - Den 13 Maji, derna» afgörande rätt, och hvad som utgör Administration, tillhörande Konungens. Herr Manck af Rosenschöld: Jag har aldrig yrkat, att Riksens Ständer skulle blanda sig uti Tullverkets Administration; men af samma skäl, sqm Friherre Roye fo drar, att man skall uppgifva skillnaden emellan grunden;e och Administration, så kan man ock begära, dt t Friherre Boye sjelf ville bestämma skillnaden emellan Administration och grunderne. Herr Cederskjöld, Fehr Gustaf:
men derföre ej medgåfves Borgmästare och Råd rättighet att nämna sina egna ledamöter, de der vid förhållande, att arfvodesprocenten för sjelfva förrättningen såsom en lönesportel ginge lill delnings dem emellan, påtagligen vore jäfvige att samma förrättning verkställa. Enär ifrågavarande beskattning således vore både ojemn och orättvis, mera drabbade idogheten och rörelsen, än förmögenheten och kapitalet, hvilket dessutom kunde på mångfaldigt sätt undandraga sig densamma, samt gifvit anledning till många underslef, hvarigenom äfven fattigprocenten beröfvats församlingarna, och till illfun diga bedrägerier på sjelfva dödsbädden, har motionären föreslagit »den ändring af 9 Kap, 1 § och 12 Kap. 2 § Ärfda-Balken, alt äfven sterbhusdelegare i städerna må åtnjuta samma rättighet som alla rikets öfrige innebyggare, nemligen att till bouppteckningsoch arfskiftes-förrättare välja den de hafva förtroende för; sämjas de ej om valet, varde, då anmälan derom sker, förrättningsman af Rätten förordnad. Den som bouppteckning förrättar, tage sig till biträde två ojäfvige män.» Då likväl, enligt motionärens förmenande, hela 9 Kap. Ärfda-Balken vore mindre tillfredsställande och tidsenligt, i det flera bestämningar deruti saknades, som skulle bringa större ordning och reda uti sterbhus, samt Lagberedningen uti 6 Kap. af dess förslag till Ärfda-Balk, längesedan lemnat ett ändamålsenligt och antagligt förslag i detta hänseende, hvilket endast med ett par oväsentliga ordförändringar och utan rubbning af öfriga grunder och bestämningar i 1734 års lag med deruti sedermera gjorda tillägg och förändringar, kunde sättas i stället för hela nu gällande 9 Kap. Ärfda-Balken, har motionären hemställt om en sådan lagförbättring, hvarigenom nyssnämnda kapitel skulle erhålla följande förändrade lydelse: »Om vård och uppteckning af sterbhus. 1 §. När dödsfall timar, iigge vårdnaden om boet å efterlefvande make eller närmaste arfvinge.
135:» af den 10 Juni 1841, angående ersättning till rotehållare vid Norroch Westerbottens Fältjägarekorpser för rotefrihetsmedel inom Norroch Westerbottens län (391.) 1841 den 24 Juli föredragen; och vederbörande derom underrättade. 136» af den 10 Juni 1841, i anledning af Kongl. Majits nådiga framställning om eftergift af personela utskylder för afskedade, till underhåll berättigade soldater och deras vederlikar under expektanstiden (393.) Öfverlemnad till FinansDepartementet. 13*:» af den 12 Juni 1841, angående ersättning åt vissa Kommendanter för sportler, förlorade till följd af Kongl. Majits nådiga förordning den 3 Juli 1840 om prejning från rikets fästningar af örlogsoch andra fartyg (399.) 1841 den 24 Juli föredragen; och anbefalldes KrigsKollegium att från vederbörande Kommendanter infordra och, jemte eget utlåtande, till Kongl. Majit insända specifik uppgift å sådane i laglig ordning af dem under åren 1830—1839 uppburne sportler, hvilka i följd af Kongl. Förordningen den 3 Juli 1840 gatt förlorade. 1841 den 23 November, sedan KrigsKollegium med sålunda infordrade uppgift och utlåtande inkommit, anmäldes ärendet ånyo och öfverlemnades till CivilDepartementet. 28 Bil. till B. St. Just. Ombudsm. Emb.-Berättelse den 11 Juli 1844. af den 14 Juni 1841, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga proposition angående vilkoren för nedläggandet af Norrtelje gevärsfaktori (406.) 1841 den 27 Juli föredragen och bifallen; hvarom vederbörande underrättades, jemte det Krigs-, Kammaroch BergsKollegierne erhöllo uppdrag att på föreskrifne vilkor med bruksägaren Arfvedson afsluta öfverenskommelse!! om Gevärsfaktoriets nedläggande.
Denna Eder Kongl. Maj:ts Nädiga Proposition hafva Riksens Ständer till öfverläggning förehaft; och dä till Riksens Ständers kännedom kommit, att sedan, uppä f. d. Konungens, Riksgälds-Eontoirets Fullmägtige gifne befallning, utbetalningar pä iviste Utrikes orter blifvit inställde, har af sädan anledning Riksgälds-Contoiret samlat en Fond uti Hamburger Banco af Sextio Sju Tusende R;dr, hvilken hos Banguicrcrne k. 6ocie kror kils et LomzmZn. j Hamburg är inncstäcnde, samt utan hinder af Hägre särskildt? enZgzemens med dcste Banquierer när som hälst kan lyftas, sä wilja Riksens Ständer bifalla, det förenämnde 67,222 Rrdr mä till i fräga waran - 614 Den 19 September. de behof förskjutas, med det tvilkor, att Riksgälds Contoiret nndfär sin ersättning uti samma myntsort, eller Hamburger Banco. Riksens Ständer framhärda med djupaste tvörd» vad och trohet Lit. Stockholm den 6 September 1809. Slormägligste Allemädigste Konung! Sedan Riket med ymnig ärSwäxk blifwit wäl« signadt, och i anledning deraf hos Eder Kongl. MaZ:t i Nödigt öfwerwägande kommit, huruledes det för Jordbrukaren skulle blifwa nyttigt och angeläget, akk till Brännan fä förwandla nägon del af dea erhällna grödan, har Eder Kongl. Majit under den 2Z sisil. Augusti behagat till Riksens Ständer afiäta ben' NZdk. ga Proposition, om icke Bränwins-bränningen borde^ 1 enlighet med Riksens Ständers Beslut ivid rgoo ärS Riksdag, och Kongl. Maj:t§ dekpä grundade Nädiga Författning af den is Julik samma är, ifrän och med den r nästkommande Ockober tillätas z hivarwid Eder Kongl» Den 19 September. 6iZ Kongl.
Och kommer denna författning att tillämpas från och med den dag, den löreslagna nya strafflagen blifver till efterlefnad gällande.» Preste-Ständets inbjudning angående tillägg af en ny 23 § i Författmngsforslaget. Ridderskn| et och Adrin ansåg ifrågavarande tillägg icke böra i Författningsförslaget införas och lade inbjudningen till handlingarne. Ingressen till Förfallningsförslaget (sidan 13). Bifölls med erinran om iakttagande af Ridderskapet och Adelns i afseende å förslaget lättade beslut. Härförutan beslöt Ridderskapet och Adeln att Lag-Utskottet, vid den förnyade behandling af författningslörslaget, som till följd af olika beslut eller återremiss i något Stånd kunde komma att Utskottet åligga, skulle ega för sig öppet att i afseende å redaktionen af de §§, hvarom beslut blifvit fattade, vidtaga de jemkningar, som Utskottet, med anledning af de särskilda Ståndens beslut eller skedda återremisser kunde finna erforderliga. S. D. Föredrogs och bifölls Stats-Utskottets Memorial, M 129, i anledning af Rikets Ständers beslut angående det till uppförande af en byggnad för Svenska Slöjdföreningens skola i hulvudstaden beviljade statsanslag. 478 Prot.-Utdrag den 18 Juli 1863. S. D. Föredrogos ånyo och biföllos Sammansatla Lagsamt Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkandet»; JVs 42, i anledning al väckta frågor om förändring och förklaring af gällande stadgandet», angående skyldighet att bygga och underhålla kyrko-, prestgårdsoch andra i 26 Kapitlet Byggninga-balken omförmälda allmänna byggnader; JK 4 3, i anledning af väckt motion om Krigsholrätteris indragning; samt JV2 44, i anledning af väckt motion om tingspredikans hållande å tingsstad i vissa fall, då sådant nu ej är medgifvet. Frän IJogv. Preste-Ständet.
Discnntrdrelsan i Götheborg; så foijer klart, att derest det blefye möjligt att framsopa så mycket privates penningar, skulle Canal Disconten komma att röra sig med 15 å 16 Millioner R:d. Att ett sådant förhållande icke kan stå tillsammans med Riksens Ständers fattade beslut om GöthaCanal Bolags skyldighet, att ställa sig till efterrättelse hvad Riksens Ständer finna nödigt för dess Discontrörelse förordna, finnér hvar och en vid första eftersinnande. Då jag allt för väl inser, att Skåne, efter Malmö Discont Octroys slut, nödvändigt bör beredas andra Låne-tillgångar, och BancoUtskoltet icke anser lämpligt, att för Bankens räkning i nämnde Provins drifva en Discontrörelse, vågar jag vördsamt föreslå, ätt Malmö DiscontVerk får till nästkommande Riksdag fortsätta Discontrörelsen. Oaktadt allt hvad jag tror man har skäl att påminna vid Malmö Di-cont förvaltning, anser jag dock detta blifva den enda möjliga utväg för att icke sätta Skåne i den aldrastörsta förlägenhet när Octroyen för Malmö Discont upphör. Genom de i Skåne förrättade Enskiftén har denna Provins haft ett vida större lånebehof än alla andra. Icke utan största våda för Provinsens Den 51 Juli e. m, val, kan man hastigt borttaga denna Lånetillgång. Men det är endast under följande vilkor, jag vågar föreslå fortsättning af Malmö Discon.t-i weise, sedan dess Octroy sTvitat, nämligen alt hela vinsten, sedan Actieägarne erhållit 6 ProCents utdelning, tillfaller Banken: att de strängaste Reglementariska föreskrifter utfärdas för nämnde Discon tförvaltning, och att den ovilkorligen ålägges att småningom mindska utlåningarna, och förbjudes att utgifva 5 ProCents sedlar. På detta sätt blifva nästkommande Ständer i tillfälle, att efter sig då företeende omständigheter förordna huru med Discontrörelsen i Skåne vidare skall förhållas. Då vid sista BolagsStämman befanns att Malmö Discont-rörclse lernnat eu vinst af 42 ProCent, synes 6 ProCent efter
Laxital 102,441 D:r 16 pi. och i Ränta 105,66Z Dr iZ öre 2-^ pl. Sifwermynt, til hallka^ utsökande, VM sa behöfdes, Lxlecutorerus i Riket olades al lernna allt nödigt biständ. Och wisa H!"dli'!garna, at hwarken Fullmägiige och Loininislarierns under? ilo at bewaka, eller Kongl. M ute at främja Lan^uens rätt och bästa i denna delen. Ännu war likwäl icke Rikets ställning dea förmonligaste, och Konungen behösde rädsla med Riksens Ständer om nödig hjelp i penninge-wa» sondel m. m. De sammankallades derföre til derr 2. Oelober löga. Lan^uens angelägenheter updrcgos eser wanligheken at e. Lanco-U^stott. DeL undersökte WerketS tilständ, som, mycket vicka det sidsiförfllttna äret, befanns nu tämeiigen godt, afgas desi Relation derom til Stsnderna, och recommonäeraäe Lan^uen ti? FullmägllgaS waksam» ma omsorg, dock at ej gä isrän Lauco-Ordningen. Detta iakttogs ock n^rkeligen, under det WerkeL ansenligen förkofrade sig och förtroendet för det samma markeligen lillög, sä at, ehuru den allmänna lagliga räntan war § proLvnt, man häldrs sökte Läne-LauhULn at der emot 6 för ios:de D insätta LapicalLr, hwilka i den mängd erbödos, at Lancken försigtigtwiä pä en tid tilsists för dtz» ras emottagande.
S. D. Föredrogos ånyo och Indes till hund lingar ne Slats-U t skottets nedannämnde den 12 dennes e. m. på bordet lagde memorial: N:o 268, i anledning af erhållen återremiss å Ulskollels memorial N:o 168; N:o 270, i anledning af Riks-Ståndens skiljagliga beslut, angående omröstnings anställande uti Förstärkt Stats-Utskott, i frågan om samtlige bevillningsmedlens inlevererande till Riksgälds-Contoret; N:o 271, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, i afseende på dels Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition, angående bestämmande af vissa vilkor för vinuande af dispositionsoch jordeganderält till de så kallade kyrkohemmanet! i Halland, dels serskilde i detta ämne inom Riks-Stunden väckte motioner; samt N:o 273, i anledning af erhållen återremiss å utlåtandet N:o 220. S. D. Yid förnyad föredragning af Stats-U/skollets den 12 dennes e. m. på bordet lagda memorial N:o 269, i anledning af Riks-Ståndens skiljagtiga beslut, angående voterings anställande uti Förstärkt Stats-Utskott, rörande de i utlåtandet N:o 113 och memorialet N:o 208 omförmälde frågor, afslogs Utskottets inbjudning lill instämmande i Borgareoch Bonde-Ståndens beslut om voterings anställande uti Förstärkt Stats-Utskott, rörande dels Convoy-commissariatets indragning och dess befattnings öfverflyttande på Kongl. Commerce-Collegium, och dels åtskilliga bestämmelser i afseende på detta Collegii framtida förvaltning af Handelsoch Sjöfarts-fonden, samt vidblef Riddérskapet och Adelil sitt förut i detta ämne fattade beslut; hvarjemte förevarande memorial i öfrigt lades till handlingarne.
St:s samtycke. ’’ — Så länge denna rättighet oförkränkt bevaras, skall nationen vara i besittning af sin constitutionella frihet; men så snart Representationen, i stället för att mota de förnärmelser, som emot denna vigtiga rättighet kunna hafva ägt rum, tvertom formligen medgifver deras fortfarande, då är det slut med friheten och i dess sliille inträder godtyckets välde, hvars möjliga bedröfliga följder för framtiden icke torde kunna af någon beräknas. Det vissa är, att ingen säkerhet då mera gifves hvarken i den husliga kretsen eller i det offentliga lifvet, samt att all trefnad och belåtenhet således försvunnit. Om sanningen häraf icke kan bestridas, så måste det äfven medgifvas, att LagUtsk, hvars pligt det i första rummet bör vara att försvara denna Svenska, folkets vigtigaste rättighet, har, genom nyssnämnda, uti betänk. Wto 124 uttalade princip, i stället för att fullgöra denna dess maktpåliggande skyldighet, åt sig sjelft beredt ett monument, hvaraf minnet icke någonsin bör kunna utplånas. Långt ifrån att tro, det någon enda af Utskts ledamöter, genom sin medverkan till det ifrågavar. betänkandets afgifvande, önskat att se Svenska folkets constitutionella frihet utbytt mot godtyckets välde, är jag fasthellre fullt öfvertygad, att betänk, endast är ett foster af de hjernspöken om yttre politiska faror, sorn vid motionernes remitterande ifrån detta Stånd blifvit Utsk. tillsända. Men djupt måste jag beklaga, alt Utsk:s majoritet låtit till den grad skrämma sig af dessa spöken, att Utsk. helt och hållet förbisett de verkliga faror, som gillandet af den uti betänk, uttalade grundsats skulle kunna medföra för hela samhällets bestånd. Att denna princip af R. St. högtidligen ogillas och förkastas, är, efter mitt omdöme, vida mera maktpåliggande, än att de uti 1812 års påbud meddelade straffbestämmelser annulleras. Åtminstone vill jag för miu enskilda del vida Den 17 Octobe r e. sn. 437 hellre såsom lag erkänna så väl detta påbud, sorn äfven flera dylika författningar; ty om nämnda princip vunne R.
3,200 m. höjd; 20 m. därifrån låg den första snödrifvan. Den bildade ett hvalf, ur hvars port bäcken skummade fram. Stället kallas Tacht-i-Feridun eller Feriduns tron. Omkring nattlägret tändes en ring af eldar, som närdes af alpina växter, och en gråblå slöja af rök spred sig nedåt bergssluttningarna. Här åto vi en enkel kvällsvard och tillbringade sedan en kall natt under bar himmel. Under natten var jättens hjässa fullkomligt fri från moln. Följande morgon kl. half 5 bröt jag upp med de tvä förarna, under det att den tredje stannade med djuren. Landskapets utseende är i korta drag följande: Själfva toppen är betäckt med ett sammanhängande täcke af evig snö, som likt en väldig sjöstjärna utsänder långa, smalnande armar nedåt bergssidorna. Mellan dessa armar ligga kilformiga stenrösen, bestående af porfyr, lava och andra vulkaniska bergarter. På somliga ställen sticker själfva fasta klippan fram i dagen med väldiga bisarra afsatser, och på andra vandrar man genom skarpkantigt grus, som gifver vika och glider utför för hvarje steg man trampar. Dessa mot bergets midt ra-dierande kilar smalna uppåt och försvinna slutligen under snötäcket. De äro konvexa, under det att snöarmarna äro konkava, hvilket är helt naturligt, då snön först fyller och längst kvarligger i de djupa erosions-fårorna och klyftorna. Redan kl. 6 var jag så trött och andfådd, att vi måste hvila. Vi slogo oss ned vid bäcken och drucko af dess klara vatten. Jag pinades hela tidén af en olidlig törst, men förmådde intet äta, utan förnam de första känningarna af bergssjukan, som är mycket nära besläktad med sjösjukan. Djupt under oss syntes nu de nedersta snödrifvorna och på andra sidan dalen schahens läger, som redan uppslagits vid Pul-i-Pulur för att vara färdigt, tills monarken följande dag skulle komma dit.x 68 EN RESA FRÅN TEHERAN TILL KASCHGAR. Vid i otiden hade vi uppnått en höjd, som motsvarar Mont Blanc ' s.
Jag var icke närv:de i det plenum, då dennn fråga väcktes; men efter hvad jag nu af uppläsningen tyckt mig finna, har man velat tillämpa 7 g 4 mom. i Riddarh.Ordnrn Jag tror dock att detta mom. är mindre hänförligt till i fråga v:de fall, än det 5:te, som stadgar att adelsman är utesluten från säte och slämma på Riddarhuset, då han »flyttat sitt bo och hemvist utrikes, på sätt g 32 af 1723 års Adeliga Privilegier omförmäler, samt sådan adelsmans son, intilldess han åter lill fäderneslandet inflyttat och lagligen styrkt, att hans förbindelse med främmande makt uplöst, att han sig mot Konungen med trooch huldhets ed förpligtat, samt att han de 3:ne sista åren, förr än han sig till säte och stämma anmäler, här i Riket skattskrifven varit.» Jag har icke någon närmare kännedom om Frih. Blixen-Finecke, men jag tror, att det är konstaleradl, att han under de sednare åren bott i främmande land, och då han således är att hänföra till dem som flyttat sitt bo utrikes, lärer det uplästa mom. på honom böra tillämpas. Nu har jag väl anledn. förmoda, att Frih. Blixen aldrig, på sätt 82 §:n i Adelns Privilegier bjuder, begärt K. M:s tillstånd att flytta utrikes; men om han underlåtit att iakttaga en i lag lemnad föreskrift, så kan väl såiiant icke skaffa honom större rättighet än om han åtlydt densamma. De i 32 §:n af Adelns Privilegier stadgade vilkor, jemförda med 5 mom. 7 §:n Riddarb.Ordn:n, måste således gälla i afseende på Frih. Blixen. Jag medgifver att detta mom, är något otydligt, emedan pronominet: »han», som förekommer i början, möjligen kan gifva anledn. till någon tvetydighet, i så måtto att det visserligen enl. grammatikalisk tolkning refererar sig till sonen, ehuru det äfven bör hänföras till fadren. Frih.
Samt förhållandet af dess Lån rökelse under dé år, som fråii sista Lagtima Riksdag förflutit; Till fullgörande af delina pligt, får Directionen aldraförst vördsamligen anmäla, att* sedan under i8a3 års Riksdag, Directioiien inför det då varande Högioflige Baiiöo-tJtskottet redovisade för Verkets Styrelse och Förvaltning intill 1822 års slut* hafva för dé derefter följande åren i8a3, 1834,1825, 1826 och 1827 dess Räkenskaper och öfrige Handlingar i föreskrifveil ordning af dertill å Rikets Högloflige Ständers vägnar utsedde särskilde Revisorer årligen blifvit genömgångne och granskade; hvarvid Directionen ägt deli tillfredsställelse* att af bemälte Revisorer se sina ätli gärder 94 Bctncef-Discent-Djrcet. Berättelse. gärder godkände , samt i följd deraf för sin förvaltning hvarje gång erhållit ovilkorlig deeharge. Under åberopande alltså af dessa Re, ■yisorers till Högloflfge Ranco-Utskoltet ställda I omständligare Berättelser om Verkets befunna tillstånd samt successiva förhållandet af Discontrörelsen, anser sig Direclionen vid detta tillfiille endast höra framställa ett kort samman I drag af berörde förhållande, jemte några uppI lysningar dervid, som ej torde finnas utan vigt för Verkets bestånd och uppfyllande af I sin bestämmelse. Ehuru den egentliga Boksluts-summan, sorn I innefattar allt, hvad under året utoch ingått på räkningen med Vexel-Banken, vanligen plägar tagas till grund för jämnfÖrelsen af Verkets rörelse år från år, tror likväl Dilectionen, att öfversigten häraf blir lättare och förhållandet mera åskådligt genom en uppgift af Verkets behållning i fordringar vid hvarje års slut, eller af den såkallade utgående LånLalancen, derunder inbegripne alla ultimo December utestående Lån, sä val emot vanlig borgen samt enskilda personers Reverser, som emot underpant af Actier och publika Verks Obligationer. Denna Lånbalance utgjorde vidi slutet af år i8ä3 eller sista året före
Utskottens, åtminstone någras, personal torde tunna reduceras, och sjelfva Utskotten i viss mon omformas. Någon gräns för missbruk af motionsoch remisS-rätten synes jemväl både böra och kunna sättas, såsom den finnes uti Engelska Parlamentet. Dessa modificationer hade jag bifallit, har jag önskat. Betänkandet har visserligen mycket värde genom sin motivering af olika åsigter och sin historiska framställning af olika bruk, men af Constitutions-Utskottet hade, efter mitt förmenande, varit anledning att vänta mindre en sådan afhandling, än ett antagligt och Verkställbar! förslag. Uti sjfiningen till en sådan förändring, äfven en mera genomgripande att nuvarande grund icke alldeles upprifves, förtjenar det af Professorn Doctorn Thomander till Utskottet ingifna förslag mycken uppmärksamhet, hvarföre jag detsamma, lill Rikets Höglofl. Ständers kännedom, uti min reservalion upptager och här bifogar. ”Till Rikets Ständers Conslitutions-Utskott. För eif försök, att, i den vigliga representations-frågan, sammanjemka Bih. till R. St. Prot. 1840. 3 Sami. 23:dje Raft. 3 18 Bilaga N.o 2 lill C&nstitulions-UlskoUels Memorial, 2Y:o 33. meningarne, dristar jag vördsamt utbedja mig uppmärksam bet. Alla ord om ämnets vigt äro inför det Höglofliga Utskottet öfverflödiga. De i Engelsk-Fransysk mening så kallade allmänna valen hafva en ganska ringa sannolikhet för sig att kunna i vårt land och under våra förhållanden, få utgöra uteslutande grundvalen för de åsyftade förändringarna. Möjligtvis ett eller tvänne, men säkerligen icke alla fyra de nuvarande Riks Stånden, skulle låta till detta steg beqväma sig. Förslagen om val inom fyra Stånd, antingen med tillägg af ett f< m te eller med dettas inpassande uti de förut befintliga, hafva väl större ulsigter för sitt antagande; men lemna de mångå och gällande röster, som höjt sig för de så kallade allmänna valen alldeles otillfredsställda.