Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Maj:ts till Utskottet aflåtne Nådiga Skrifvelse i ämnet, hvilket, efter Utskottets tanka, blifvit i ekonomiskt hänseende vid föregående Riksdagar utreddt och pröfvadt, Utskottet ansåg sig på grund deraf böra sär* logg Hav, och Ekon. Utsk. Eetankanclen. skildt afgifva dess Utlåtande, i nu framställde frågor tili Riksens Höglofl. Ständer, pä hvilkas godtfinnande det sedermera beror, huru vida nödigt linnes, att deröfver inhemta Ekonomiutskottets yttrande, varandes äfven bifogad afskrift af StatsUtskottets samma dag till resp. RiksStånden afgifne Utlåtande. Vid inhändigande af denna underrättelse, ansåg Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet det vara en sig tillhörande pligt, sorn ej fick eftergifvas, att aflemna sitt Utlåtande öfver den till Utskottet remitterade motion, samt de med anledning deraf hos Höglofl. Ridderskapet och Adeln förefalhie discussioner, hvarföre Utskottet äfven uti vördsamt Memorial till respective RiksStänden anhöll, att de behagade uppskjuta sitt beslut öfver ofvannämnda StatsUtskottets Utlåtande, intilldess Ekonomiutskottet vunnit erforderlig tid att sig uti ämnet yttra, hvartill äfven samtliga Stånden, genom aflåtne ProtocollsUtdrag, lemcat sitt bifall. Det är till följd af detta förhållande, som Allmänna Besvärsoch Ekonomiutskottet nu får sitt Betänkande afgifva samt dervid, till besparande af Riksens Höglofl. Ständers dyrbara tid, vördsamt åberopa den recit af Motionen och inkomne handlingar, som Höglofl. StatsUtskottet, jemte berättelse om Svenska Stenkolsverkets upphof och fortgång, samt målets behandling vid föregående Riks - Besv. och Ekon. Utah, Betankctnäen. rogp Sagar, redan aflemnat.
Ständer skulle täckas dcröfwer sä tidigt meddela deras yttrande, och j händelse af bifall, derom äfwen hoS Kongl Majrt göra lika tidig under-, dänig hemställan, akt wärkställighcten häraf, sä ividt Kongl. Majrt med nödigt wälbchag täcktes emottaga förslaget, skulle kunnat taga fin början med d. 1 i denna mänad — eller detta ärs 4rde qwartal, till winnande af den Zsyftade besparingen i StatS - Werkets utgifter. Detta har af ofwananförde orsaker, som pä Stäts-Utskottets ätgärd icke bcrodk, likwäl icke kunnat gä i »verkställighet, och säledes lärer nägvn annan tid icke kunna Kongl. Majrt i underdänighet fbrcfläS, ifrän hwilken början härmed mä göras, än ifrä» och med d. 1 Jan. nästkommande är. Stats - Utskottet fär i öfrigt till Riksens Högloft. Ständer wördsammcligen anmäla, att det blifwer desto angelägnare, att detta ärende warder med möjeligaste första bragt till werkställighct, som det har ett betpdeligt inflytande pä den reglering af Staten, öwarmed Stars - Utskottet i öfrigt nu i det närmaste är färdigt, att dest utlåtande kill Riksens Högloft. Ständer afgifwa. Är och dag som förr skrifwit stär. Pä befallning ^röstuilus. ^ Bc-> Den 25 Octooer. Begärdes pä Bordet. 4647 Utdrag af Protokollet, hältet i Riksens Hbglofl." Ständers Stats-Utskott b. 2Z Oktober 1809. S. D. Uti ett till Hbglofl.
Svea och Andra Lif-Gardes-regementena, Lif-Gardet till bäst, Konungens värfvade Hussar-regemente och Sappör-kompa niet 35,113: 78. Ståts - Utskottet föreslår. Transport: 54,637: 1. 1,128,150: — Till Indelta Arméens utredning, såsom fjllnads-anslag 4,963: 83. underhållande af Bevärings-manskapels beklädnad, i anledning af föreslagen förlängd exercistid, 189,000 R:dr årligen 567,000: — 4:o. För Topografiska Korpsen. Till aflöning åt den ökade arbetspersonal, som erfordras för del militära karteverkets skyndsammare utförande, 3,200 R:dr ärligen 9.600: — , fortsättande af korpsens arbeten samt lill kartegraveringen, 50,000 R:dr årligen . 150,000: — 5:o. För Arméens pensionering. För fortsatt tillämpning af den vid 1856—1858 årens riksdag godkända, af Kongl. Majit den 9 Februari 1858 fastställda förhöjda pensions-staten för Arméens Befäl och Tjenstemän, ett kreditiv att, i mån af behof, användas till betäckande af den skilnad, som för Arméens Pensions-kassa kan under åren 1861 med 1863 uppslå genom den nya pensioneringens tillämpning; 100,000 R:dr årligen, eller för 3 år 300,000: — j Till upprätthållande af Arméens Pensions-kassas egen pensionering, ett kreditiv af 85,500 R:dr ärligen, eller för 3 år 6:o. För officerares anställande i utländsk krigstjenst. Till understöd åt desse officerare 256,500: 27.000: Stats Utskottot föreslår.
Denna fråga har blifvit så fullständigt utredd af Hr af Billbergh, att ingenting återstår att tillägga; utan får jag blott fästa uppmärksamheten derpå, att första frågan innehöll ett förslag af StatsUtsk. att komma räntegifvarne till hjelp genom bestämmande af en medelmarkegång för de io sistförflutna åren, hvarigenom man förekom den stora olikheten i årsmarkegången. Motivet för detta beslut var en billig jemnkning emellan räntegifvare och räntetagare. Det andra beslutet var att bibehålla uppsägningsrätten, och således rakt stridande mot förra beslutet, emedan derigenom lemnades öppet för räntetagarne att alltid taga högsta betalningen. Således är det uppenbart, att R. o. Adtagit a:ne mot hvarandra stridande beslut, och derföre ansåg jag det äfven riktigt att ingå på BondeStis inbjudn. och undra Den 2 Februari f. m. sednare besUitet; men efter hvad jag erfarit, sedan jag väckte denna fråga, frångår jag densamma, emedan jag förutser, att den skall helt och hållet afslås. Jag har bestridt remiss å Frih. Palmstjernas förslag, emedan jag ansett det icke vara någon motion och, lika med den siste värde talaren trott, att R. o. Ad. borde sätta Frih. Palmstjernas förslag eller något annat i stället för det af R. o. Ad. afslagna förslaget af StatsUtsk. Jag medgifver, att det måhända rättast kunnat upptagas i en contrapropos.; men då det uraktlåts, är jag icke så noga i formerna, att jag för en så obetydlig sak vill förneka R. o. Ad. rättighet att komma till ett rimligt resultat från ett högst orimligt beslut. Plär nu R. o. Ad., tvärtemot min åsigt, vill anse Frih.
Afstritter, hwilka ingifwaS såsom Bilagor, samt Wittnesskrifter och andra Handlingar, hwarom e< särskildt färordnadt är, Tre Skillingar arket. Intecknings-Bewis wid nämnde och andra Domstolar, der Inteckning bewilljas, och hwilkenom den gälla skall, bär ssrifwas a sjelfwa Skuldsedlen, begripes under det, som körande Obligat!» ner, i rö §. stadgadt är. Ställö Den?8 Augusti. sg-rz Stämningar fran de§e och andre Rätter, mä i Twistemäl ei beläggas med Stämpladt Papper, utan skola dera skrifwas, wid den bot för Stämnings, ukgiswaren, som i 24 §. utsättes; dock mä Swarande Parten icke af sadan orsak swaromal stg undandraga, sedan Käranden, wid Domstolen den Charta anssaffadt, som wederbör. Inlagor, Libeller, Exceptioner, Repliquer, Dupliquer och Protester. Första arket Twä Skillingar, andra Tre Skillingar, trredje och hwarje af de öfrige arken, Fem Skillingar. Offentliga Stamningar a Rättens Dörr, Tolf Skillingar.. Bewis, som Notari! Public! utgifwa till Jnländske eller Främmande. Första arket Fem Skillingar, andra och hasardera af de följande, Ser Skillingar. I annat fall pligte Notarien, enligt 24 §. l denna Författning. Om än flera Bilagor skrifwaS pa ett ark, skall det samma likwäl, wid hwad Domstol eller ställe som hälst det ingifwes, förses med sa stor Charta, som sig belöpa skulle, om hwar Bilaga more skrifwen pa särskildt ark. 8. -t. Lonsistorkcr, kledre Borg-Rätten, Lagmans, och Rädstugu, Rätter, der LämnersRätter äro, Amiralitets. Rätter ochLomproWitzer, som swara mot andra Domstolen: Stämningar till Parter och Wittnen samt kallelser i Concourser.
Företogs till pröfning BancoUtsk:s d. 12 dennes på bordet lagda memor. N;o i44 med förslag till sammanjemnkn. af RiksSt:s särskilda beslut i anledn. af Utsrk:s under N:o i35 afgifna utlåt. R. o. Ad. beslöt, att detta mål skulle punktvis fö-* redragas. Den 16 Maj. Utsk:s yttrande, rörtde 3:dje punkten. Ang:de en sedelvalör å io r:dr b:co. Den föreslagna voter:spropos:n godkändes. Ang:de en sedelvalör å 66 r:dr 32 sk. b:co. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Då man vid denna riksdag ansett lämpligt atti möjligaste måtto bibehålla riksg.- räkning i penningerörelsen, synes valören å 100 r:dr riksgts ingalunda böra fattas, helst man förut haft sedlar, lydande på denna summa, hvilka varit mycket begärliga. Jag skulle således tro, att R. o. Ad. borde vidblifva sitt beslut och öfverlemna frågan till förstärkt Utsk. När man bestämt sig att äga en valör på 33 r:dr 16 sk., borde väl äfven en å 66 r:dr 32 sk. finnas. Hr Rosenblad, Bernh.: Jag skulle tro, att då vi äga en sedelvalör på 33 r:dr 16 sk., skulle en på 66 r:dr 32 sk. vara obehöflig, ehvad riksg:sräkningen blir bibehållen eller icke; och då i alla fall fullmägtige i Banken blifva berättigade att utgifva ännu 2:ne valörer, utom dem R. St. bestämt, så äro fullmägtige äfven oförhindrade att utgifva en sedelvalör på 66 r:dr 32 sk., om de så finna nödigt. Skulle åter ovilkorligen en sådan valör bestämmas, så skulle fyra särskilda nya plåtar jemte en särskildt sort papper erfordras, innan de gamla sedlarna kunde afskaffas. Jag tillstyrker antagande af inbjudningen. Hr Stuart, Carl Gust.:
– Allt hvad de pratat är glatt som såpade stänger, det glider en ur händerna, det fins ingenting att hålla sig fast vid. – En enda handling – gif mig en enda frisk, stark handling, en teori som lefver! Jag är sjuk af dessa komedier, detta svammel om intet, denna förgyllning. – Gud i himlen, fins det då ingen enda menniska, som lefver som hon lär! – Visa mig en enda som är starkare än jag, som hatar lögnen mera verkligt än jag! – Har jag icke letat och letat år igenom, letat efter något, nej – efter någon att få böja mig för i glad beundran. En paria, en som icke fruktar att synas fattig, en som icke skulle blygas öfver sina grofva händer och ändå i sin intelligens vara hufvudet högre än mängden. När lifvet är så rikt på allt godt, hvarför skola menniskorna vara så dumma att de gå framom det? Hvad är det för en existens de föra här? Hålka ur sig med sin nervösa oro. — Synas; komma fram jag, jag, jag! – Nej, om det vore det ens; då skulle det vara berättigadt, men det gäller för hvar och en; ”min klick, min lilla fattiga klick!” Det är klicken som skall fram, derför att individen vill höja sig på de andras axlar. – Detta är stora verlden. Jag önskar att jag vore i en stor stad, der ingen menniska kände mig, der jag utkastad som en liten sten kunde få gömma mig på bottnen, känna lifvet stryka omkring mig på alla sidor, men icke rubbas deraf, endast formas, långsamt formas till något helgjutet, harmoniskt; en form som naturen sjelf skänkt. Jag ville kunna arbeta der, långsamt, stadigt. Lefva på litet – som jag kan; okänd, så att jag ej behöfde kasta ut något på att synas mindre fattig, utan att sakna det nödvändiga, men utan att behöfva underkasta mig en öfverkultur, som jag föraktar. Fru Edgren, – jag har stält henne högt. Och nu kommer det under vigtiga miner ett bjudningskort från henne och en klick af societetens damer, en inbjudning till en 62 årig qvinna – för öfverläggning om införande af en ”nordisk” drägt.
Hon äger derföre i Ordet den andliga Jacobs-stege, på hvilken hon, redan såsom här på jorden lefvande, kan erfara huru englar stiga upp och ned mellan henne och den öfverst på stegen talande Herren; och det nu sagda är ingalunda någon vanlig såkallad allegori. Det är en äfven bokstaflig sanning, att hon, under Ordets rätta läsande, vistas i englars sällskap, och att de inflytelser, som hon då erfar, bestå i ett ömsesidigt utbyte mellan henne och dem af tankar öfver läsningens heliga innehåll. Ty så älska Englarne Ordet, och så älska de Menniskan, att de alltid, – ehuru i hennes nuvarande tillstånd osynligen, – begifva sig dit, hvarest de se att det läses i lefvande kärlek och tro, eller i en sannt gudaktig sinnesstämning. Att de äro visare än Menniskan, härrör just deraf, att de, i följd af sin större och ständiga närhet till Herren, äga en ständig upplysning om Ordets fulla betydelse. Att fråga: hvarföre det Gudomliga Ordet icke har framställt sig utan allt bildligt omsvep, eller rakt och endast i sin egentliga mening? vore detsamma, som att fråga, hvarföre det i allmänhet finnes Natur, eller hvarföre själarne i vår verld blifvit omklädda med kroppar. Så länge Ordets bokstaf är till, är dermed ock gifven en hieroglyph af dess anda, och en möjlighet, att till andan intränga; en möjlighet, desto större, som denna bildskrift öfverallt består af idel motsvarigheter till sitt eviga innehåll, hvilka för en af sann andakt lifvad själ äro lika lättfattliga som sinnrika, emedan de allestädes äro tjenliga för den Ordet alltigenom utmärkande egenskap, att på samma gång handla om det enskilda som om det allmänna, på samma gång tala till enhvar menniska och till hela slägtet, – eller, med färre ord sagdt, i andlig måtto vara allt för alla. Det ifrågavarande omhöljet äger fördenskull, redan såsom blott sådant, en omätlig dyrbarhet; och äfven den deri medföljande verldsliga kunskapen är vigtig, genom sitt underfulla förhållande till den andliga, hvaraf den helgas och förklaras.
o » Nå, när då Ingeborg var omkring en nitton år, kom det en ung å som det sades rik landthandlare till socken; vacker å glad var han också å från första stund började han ha sitt tillhåll här i huset. Han förstod att prata och krusa för Janne, så att han tyckte det skulle bli så bra att få honom till måg. Förut hade han just inte varit så angelägen att gifta bort Ingeborg, men jag tror Janne funderade på att gifta om sej den där tiden. Emellertid var det märkvärdigt te se, hur Ingeborg förändrade sig, å hur glad å språksam hon blef. Och hur hon sjöng sedan! Det var som om allt tungt, som förut tryckt henne, med ens försvunnit. Så blef det då afgjordt, att di skulle ha hvarann, å det började till och med rustas för brölloppet. Idun SlackkuLnt, Utr-nandta Sokir.-Jktieb. FRITHIOF HELLBERG. (midt för Kungsträdgården.) Idun med Modetidning och kolorerade planscher — kr. 8: — Prenumer. sker i landsorten å postTräffas å byrån kl. 10 — 11. Idun ra. Modet, utan kol. pl. » 6: 50 anstalt, i Stockholm hos redaktion. Allm. Telef. Lösnummerpris: 15 öre. (vid kompletteringar). Aiiuouspris: 35 öre pr nonpareillerad. För » Platssökande » och &gt;Lediga platser&gt; 25 öre för hvarje påbörjadt tiotal stafv. Utländska annonser 70 öre pr nonp.-rad. Louise och Öliva Bergklint. fm i allmänhet kvinnans lifsgärning skall bedömas mindre efter det offentlighetens ljus, som faller pä densamma, än efter det välsignelserika, tysta och plikttrogna arbetet, skola förvisso de tvänne åldriga systrars namn, hvilkas bilder i dag pryda Iduns första sida, anses förtjänta att bevaras från glömskan. Namnet är förut kändt och välkändt i den svenska vitterhetens häfder, ty deras farfader var den berömde Olof Bergklint, skalden grefve Oxenstiernas lä- rare.
Denna jernväg måste dock anläggas så, att den blifver så kraftigt som möjligt betryggad från fiendtliga anfall; och betraktar man denna fråga från ren militärisk synpunkt, finnér man obestridligt vara, att vägen öfver Stäket tili Stockholm är långt fördelaktigare, än vägen öfver Upsala ditsammastädes. På förstnämnde väg eger man flera vigtiga militärpositioner, bland annat vid Almare-Stäket, som kan med lätthet försvaras mot en öfverlägsen fiende. Denna väg kan i allmänhet med temlig trygghet befästas, i händelse en sådan öfverraskning, som Hr Adelsköld nyss förutsatt, skulle komma att ega rum. Dessa omständigheter äro dock af särdeles vigt och böra icke vid frågans afgörande lemnäs ur sigte. A den östra sträckningen åter finnes icke någon enda sådan punkt, och man bortkastar ju en stor militärisk fördel genom att antaga densamma och frångå det förut omnämnda förslaget. Vidkommande derefter frågan från dess rent ekonomiska sida, har redan den siste talaren ganska klart framställt, hvad landet i så fall fordrar. Detta är, att gifva de delar af landet, som sakna tillfällen att komma ut till exportorterna, möjlighet dertill. De orter, hvilka uti berörde hänseende nu ifrågakomma, äro Westmanland, Dalarne och Upland. Det är nemi. dessa provinser, man genom denna jernväg vill förbinda med hufvudstaden. Deras behof skulle naturligtvis bäst blifva tillfredsställda derigenom, att man droge jernvägar ända intill hjertat af hvardera provinsen; men, då sådant icke låter sig göra, måste man nöja sig med att förlägga vägen eller vägarne der man anser dem göra den största möjliga nytta. Från ekonomisk synpunkt betraktade, synas dock fördelarne af båda de nu omhandlade sträckningarne sins emellan väga så jemnt, att staten icke får uppoffra sitt vigtiga militär-intresse för en fråga af jemförelsevis så underordnad betydenhet, som den, att en ringa öfvervägande ekonomisk fördel skulle kunna beredas. För hufvudstadens intresse — en sida af saken, hvilken uti Utsk:t icke lyckats tillvinna sig mycket afseende — måste det väl vara af särdeles vigt, att komma i närmare förbindelse med Westmanlands och Dalarnes rika bergslager.
StatsUtsk. liar, med den pröfningsrätt, som det trott sig äga — och äfven jag erkänner mig vara af denna åsigt — trott, att ett kraftigt försvar skulle kunna åstadkommas med de medel, sorn nationen till detta ändamål kunde använda, om stridskrafterna på det hela ställdes i förening med hvarandra och nödiga reorganisationer och besparingar i ett och annat afseende göras. Jag hade äran nämna, att jag gillar flera af de anmärkn:r, som blifvit gjorda mot Ulsk:s betänkande. Bland dessa räknar jag isynnerhet en, den nemi, som ej velat göra indragning af befäl inom Svenska armeen. Då jag mert Utsk. fullkomligt instämmer uti den åsigt, att bevär:s-syslemets utveckling bör vara grunden för vårt lands försvar, så anser jag, i conseqvens dermed, att man icke bör tillstyrka någon indragning af armeens befäl, emedan detta befäl, i min tanke, snarare är otillräckligt än öfverflödigt. Här har af en bland K. M:s rådgifvare, en aktad militär, blifvit yttradt, att, enligt den Europeiska krigsorganismen, proportionen emellan infanteriets befäl och trupp bör vara som 3 till 100. Svenska armeen kan ej räkna befälet högre än till i proc., och i sådant fall anser jag af största vigt, att man får ett både ökadt och bättre öfvadt beflä. Jag har under discussionen i dag hört en annan af armcens veteraner yttra, att äfven han foster en särdeles stor vigt vid bevär:s-systernets utbildning i vårt land; och han har gått så långt, i motsats mot hvad jag från andra håll hört sägas, att han har velat använda den indelta ammen såsom medel att vinna detta ändamål. Såsom jag förstått den värde talaren, så har han afsett, att med de bidrag, som indelta armeen kunde lemna, upplöst till en del eller i sin helhet, skulle man kunna fullkomligt bilda instrueteurer 4?6 Don g M«j f. m. i vapenöfningar.
Uti dessa delar har uti en inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt, till LagUtskottets behandling öfverlemnad motion (N:o 430) Riksdagstid! mägtigen B. J. Holmlin från Göteborgs och Bohus län föreslagit den ändring, att 2 § skulle erhålla denna lydelse: “Älla fullkomligen till verlden födde och lefvande barn skola af deras föräldrar, så snart barnets helsa och krafter det medgifva, till den heliga döpelsen befordras. Försummar någon det af vårdslöshet, samt icke af Pastors varning' låter sig rätta, må sådant bos Konsistorium anmälas, som bär att efter omständigheterna förfara11; samt att anförda stadgandet i 3 § måtto få detta innehåll: “Det heliga dopet skall alltid värdeligen och gudeligen förrättas, helst i kyrkan eller prostens egen bostad, så vida icke andra skäliga orsaker inträffa, såsom barnets fortfarande svaghet eller sjuklighet, oblid årstid eller väderlek m. m., som fordra, att döpelsen bör ske i föräldrars eller annan persons bostad11; i sammanhang hvarmed motionären jemväl i den uti 3 § influtna föreskrift, att "döpelsen måste och, så vida möveligt är, skee på någou söndag, helgedag eller bönestund, nälden christelige församlingen är tillhopa11, föreslagit den ändring, att efter orden: “döpelsen måste och“, måtte inlöras orden: “när den i kyrkan förrättas11. Bill. till Ii. St. Beträffande nu först den ifrågasatta ändringen af 2 §, synes erfarenheten hafva ådagalagt, hurusom den tid at åtta dagar ifrån barnets födelse, inom hvilken, enligt denna §, barnet bör döpas, ofta varit alltför kort. Oblid årstid, lång väg till kyrkan, barnets svaghet med mera dylikt utgöra i flera fall tillräckligt, giltiga skäl för afvikelse från Lagens nämnda föreskrift; Också har det på många orter inom riket, så att säga, öfvergått till sed att icke längre iakttaga samma föreskrift. Vid sådant förhållande torde, på sätt jemväl koiniterade för kyrkolagens öfverseende, i sitt år 1846 afgifna förslag till ny kyrkolag, ansett, en ändring i denna del vara af behofvet påkallad.
I&gt;ederza.iti, TT7eber ocli professor G. Beliseler. Ofvers. f r h i tyskan. Med talrika illustratioiier. Pris ?,i: .. Titelordeii:. r Faror och af ventyr fi %ii skilda varldsdelar z aiigifvtt tydligt nog, livad denna bok iiinelitiller. Ti vilja blott tillikgga, a t t dessa myckrt spiinnande iifieiityr, h i l k a alla äro iitiiiarkt bra berättade, eifra ett oranligt iittq-ck at ' a t t verkligen vara saiinfiirdiga. Ned skäl lmnns de omnainnas scim en rgsligt rolig iiöjcsliisnin g, sarskildt för gossar vid 12-1 6 t r s itldrr. Vi kiiuna dock icke uiiderlåta att uttala vik föriiiidraii öfvw, a t t saval f o r f a t t a ~ c som förläggare iiastan anse det som eu uiidviiiidigIiet ritt för a t t träffa gossars smak, iiinii Icke blott skall slrïifva Böcker, i Iivilka iifrentys fösekoniiiia, utan inan skall tsanila. Kfveiityr iv verkliga lifvet eller böcker, och s % bjiidn denna samliiig St c k iiiiga. h denna rafflande läsning rerkligeii smii föda för de u n p s fantasi? BByktam ana SiiBPirk.sa. E n deport~r: iJ. faiiiiljs iidttii och iifrtwtp. För den mogiiare ungdomeii bearbetad af S. IVörishi$ ?er. S. ) f \ - ersirttiiiiig af O. Giildbraiid. Illustrerad. Pris: B,;:,.
Maj f. m. om framläggandet af en sådan plan för att förelåggas nästkommande Ständer, instämmer äfven jag, då, såsom Utsk. i början af sitt utlåt, yttrar, härigenom torde för framtiden höfvas alla anledntr till missförstånd och stridiga omdömen. Men jag anhåller få fästa uppmärksamheten derå , att, enl. min tanke, det torde vara nödvändigt, att It. St. beredde möjlighet för den ifrågavar. organisationsplanens uppgörande, derigenom att Sländerne ej mindre uttalade, huru långt man deruti kunde påräkna nationens benägenhet till uppoffring, så i materielt hänseende, som i afseende å utvidgad tjenstpligt, i händelse, antingen derföre att indelningsverket skulle anses hafva varit alltför länge beståndande, eller af andra skäl, det skulle synas behöfligt alt på nya grunder bereda stam för bevär:s-manskapet; äfvensom jag anser nödvändigt, att R. St. angifva, i hvilka nya förhållanden man bör söka en mot förändringar vid hvarje riksdag, eller mot olika parti-inflytanden, tillräcklig säkerhet, motsvar. den trygghet i dessa fall, som till fäderneslandets lycka tillhörer indelningsverket. StatsUtsk. har ej kunnat vid denna riksdag, som vid de föreg:de, stödja sina afstyrkanden på bristande tillgångar; ty hvar och en vet, att lyckligtvis landets financiella ställning är så förmånlig, att den tål jemförelse med hvilket lands som helst. Man har derföre ej uppgifvit några bestämda skäl, utan endast en ovisshet, som borde häfvas. Ingen kan högre än jag önska, att se belåtenhet vara rådande inom fäderneslandet, och att besparingar kunna åstadkommas , samt att kunna bidraga till ordnandet af ett hushålls-systeme. Men af ej mindre vigt är äfven att tillse, det de föreslagna förändringarna och besparingarna blifva verkställbara, ändamålsenliga och nyttiga för bibehållandet af Statens sjelfbestånd. Man får jemväl tillse, att förslagen icke inleda R. St. i misstag, samt att de icke lägga sådana band på Styrelsen, som förhindra hennes bemödanden att tillvägabringa hvad nyttigt vara kan, ja! tilläfventyrs förhindra statsmachinens fortgång.