Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
•lag bör då underrätta mina läsare, i händelse bland dem skulle finnas en och annan, som vore derom okunnige, att titeln af »gammal advokat» med rätta tillkommer mig, och att jag således trätläs af det omdöme, min granskare fäller, då han, vid fråga om »utredande eller utarbetande af vår lagskipningstheori», företager sig att qvalificera dem, som i ett sådant arbete borde deltaga, samt dertill godkänner dels »de theoretiskt bildade jurister vid akade»mierna», och dels de »praktiserande domare, som sökt att sätta sin lagkunskap i något verk»ligt system», men anser »advokater i allmänhet böra undvikas», enär man om dem »fordom »skall hafva sagt: en gammal advokat blir aldrig god domare, utan vänjer sig att så vända och »vrida alla förekommande omständigheter, att lian ofta sjelf icke kan säga, hvad som är rätt». Genom en sådan utlåtelse väcker man ännu icke något ogillande bos den svenska stora allmänheten, hvars ton tvertom temligen härmed instämmer. Och hos sjelfva våra domstolar råder ännu en föga skiljaktig ton, så att man der ofta nog förmanar den vid rättegångsverken tjenstgörande ungdom att afhålla sig från sakförareyrket, genom hvilket man väl blottställer sig för förmäns obenägenhet, men icke må vänta sig, att den skicklighet, man i detta yrke kan förvärfva, blir ansedd såsom gagnelig för domareyrket, eller kan såsom meriterande till inträde deri komma i beräkning. Besynnerlig är hos mera erfarna och dugliga domare, denna eftergifvenhet för en tanklös ton. Hos andra kan deremot hatet till advokater vara rätt naturligt. Antingen en domare fruktar att för sakkunniga och något skarpsynta ögon röja sin bristande skicklighet, eller han besväras af alla hinder för egenmäktig utöfning af sin myndighet; så är det honom olägligt att kontrolleras af skickliga sakförare. Mycket fog till klagan öfver advokaters förfarande kan onekligen finnas, och måste finnas äfvenså val, som fog till klagan öfver domareembetets förvaltning — och öfver allt slags mensklig befattning.
Det torde derföre icke vara för ändamålets uppnående tillräckligt att, genom stadgandet af nya och så vidt möjligt är fullständiga kontrollföresknftcr, söka förebygga ifrågavarande oordningar och deraf uppkommande olägenheter, utan ock blifva nödvändigt att skärpa de stral!bestämmelser och öfriga påföljder, som finnas stadgade för dem, hvilka undandraga sig uppfyllandet af beväringspligten. För afhjelpande af nu ifrågavarande olägenheter, hvilka jemväl af de fyra Regements-cheferna angifvas såsom en af de huvudsakligaste bristerna uti vår beväringsmrättning, hafva de föreslagit, att det approberade beväringsmanskapet af alta klasser skulle indelas på den slående arméens och flottans kompanier i och för redovisning i rullor och förslager; samt att beväringsmanskapet derjemte skulle åläggas att en eller tvänne gånger om året, utan kostnadsersättning, inställa sig vid sockenkyrkan eller, då flera socknars manskap kunde utan större olägenhet för manskapet på ett ställe sammandragas, der samling påbjödes, dels för att af befälet inspekteras, dels 44 ock för granskning och complettering af rullorna; vid hvilket tillfälle jemväl kronobetjeningen borde vara tillstädes. Såsom ett oafvisligt vilkor för genomförandet af detta förslag, hvilket förordats såsom ett af de verksammaste medlen för beväringsinrältnmgens upphjelpande, hafva Hegements-cheferna derjemte anslagit, att en ersättning skulle tillerkännas kompanibefälet någorlunda motsvarande dess besvär och kostnader, och hvilken ersättning beräknats skola uppgå till omkring 85,000 Riksdaler årligen. Den sålunda föreslagna redovisningen skulle likväl omfatta endast det till Arméens förstärkning approberade beväringsmanskapet, men icke den allmänna reserven, hvars inställande, i händelse af behof, Regements-cheferna ansett böra åstadkommas medelst en vid sådant tillfälle med detta manskap anstäld särskild inmönstring eller ock genom civilauktoritelernas försorg.
Hvad förmådde hennes svaga krafter mot den starke mannens! Och äfven om det lyckades henne att undfly honom, hur skulle hon kunna undkomma den väl dresserade Neros tänder? Kallsvetten rann utefter hennes panna, och hon kände hur benen svigtade under henne. Då Ernst Odowalsky såg Minnchens ångest började han erfara liksom en känsla af medlidsamhet. Viss på att Nero nog skulle vakta den unga flickan, gick han några hvarf omkring den öppna plats, på hvilken han befann sig. Skulle han låta den unga flickan gå oantastad och invänta ett gynnsammare tillfälle? Nej, ett sådant skulle aldrig gifvas, det anade honom. Efter en stund vände han sig åter till Minnchen med dessa ord: "Säg nu fort hvad du beslutar." I dessa ögonblick fick den unga flickan en hastig ingifvelse. "Låt mig få några dagars betänketid", bad hon med bevekande stämma. Ernst Odowalsky gick ånyo ett par hvarf kring den lilla platsen. Då han derefter stannade framför Minnchen, sade han och betraktade henne forskande: "Hvarför vill du ha betänketid?" "För att spörja farfar." "Hvad ska' det tjena till! Jag tycker han borde vara glad öfver att hans sondotter blir borgfru på Miltnitz. Du får ej någon betänketid. Nu måste jag ha svaret." "Jag kan ej svara nu", klagade Minnchen. "Håller du väl någon annan kär?" "Nej." "Nå, då inser jag ej hvarför du inte kan svara mig just nu. Jag har föresatt mig att du ska' göra det, och hvad en Odowalsky föresatt sig, det utför han." "Gode Gud, beskydda mig", suckade den unga flickan för sig sjelf under det hon småningom drog sig närmare ett i närheten befintligt tätt snår. Ernst Odowalsky märkte dock genast denna hennes rörelse och störtade fram. Men snabbt som blixten kastade sig Minnchen åt sidan och störtade inåt skogen. Odowalsky kunde ej följa henne emedan han i första häpenheten ej såg åt hvilket håll hon begaf sig. I stället hördes en gäll hvissling från hans läppar. Knappt hade Nero förnummit den, förrän han med ett ilsket skall rusade efter den stackars flyende Minnchen.
j a, det var då som jag blygdes, det var en sådan skam. » » En sådan — nå, var det alltsamman? » Den lilla frun såg upp med sina förgråtna, allvarliga ögon. » Ja, jag tycker det är nog, » sade hon med en suck. Grosshandlar Bergman återvann plötsligt sitt goda lynne, bad kattungen torka sina ögon och var under en halftimme en ovanligt älskvärd man, och hans fru var i lika hög grad, och kanske ännu mycket högre, en lycklig hustru. » Ser du nu, att fullt förtroende makar emellan är det bästa, » sade grosshandlarn nedlåtet. » Det är bref till herrn. » » Så. » Grosshandlarn tog emot brefvet af husjungfrun, kastade en flyktig blick på utanskriften, rynkade ögonbrynen och stoppade det hastigt i bröstfickan. » Skall du inte läsa det? » dristade sig den lilla frun att invända. » A h, det är bara affärer, » blef det korta svaret. Men då grosshandlar Bergman en stund senare vid pulpeten i sitt kontorsrum bröt brefvet, föll fotografien af en liten gosse ur detsamma, och han betraktade ganska länge med blandade känslor det lilla ansiktet, hvars drag hade en omisskännelig likhet med hans egna. Så läste han brefvet, skrifvet med en ovan handstil och illa stafvadt. Gossen, ja han artade sig bra, men så kom den gamla visan om penningar till kläder o. s. v. Han ref retligt sönder papperet och kastade bitarna i kakelugnen. Det var i alla fall en förarglig black om foten för honom, den där förbindelsen, nu sedan han var gift. Och en vacker dag skulle kanskeden simpla människan komma och ställa till en scen inför hans hustru, så vida hon icke finge sina fordringar tillfredsställda; ty han kände af gammalt hennes humör. Grosshandlar Bergman försjönk i betraktelser, och han grubblade förgäfves sin hjärna med, hur han skulle finna en utväg att afhjälpa möjliga förvecklingar och obehag. A l l t i världen fcresväfvade honom som hjälpmedel utom detta enda: att visa sin hustru — • % fullt förtroende ». g ib^™J " - nÄ r 79 I D U N 290 Fru Hjulmans klagovisa.
Summa R:dr R:mt 18,000: — F. A. Cederschjöld. liih. till R. St. Af Herr Cederschjöld, Fredrik August, angående förhöjning af anslaget till Barnmorske-undervisningen. En bland de vigtigare frågorna angående allmänna helsovården är obestridligen den, om ett väl ordnadt barnmorske-väsende. Uti vårt på många ställen glest befolkade land och med de stundom långa afstånden till läkare, måste behofvet af skickliga barnmorskor vara mera kännbart än annorstädes. Detta gäller i synnerhet med afseende på svårigheten att erhålla tillräckligt antal barnmorskor; ty hvad angår deras skicklighet, så vägar jag tro, att man i detta afseende har föga att önska, då våra barnmorskor kunnat erhålla en rättighet, som intet annat land vågat tillerkänna qvinnor, att nemligen vid förekommande fall få begagna förlossnings-instrumenter. Förtroendet till barnmorskor är också uti ett jemt stigande; svårigheten är blott att erhålla ett emot behofvet svarande antal, helst omkring 80 ansökningar om inträde vid läroanstalterna för barnmorskor årligen blifva afslagna, till följd af bristande utrymme. För att afhjelpa denna brist, inrättades derföre år 1854 en läroanstalt för barnmorskor i Göteborg, sedan Direktionen för Allmänna och Sahlgrenska sjukhuset upplåtit lokal med 15 å 20 sängar för den praktiska undervisningen. En lärare förordnades med 1,000 R:dr R:mt i lön, som vid sistlidne riksdag ökades till 1,500 R:dr, en förestånderska antogs och 6 lärlingar erhöllo s. k. friplats eller månatligt understöd af 20 R:dr R:mt. Under 8 års tid har denna läroanstalt fortfarit med sin verksamhet och har derifrån årligen utgått omkring 30 examinerade barnmorskor, hvilka i synlighet blifvit spridda uti de vestra provinserna, der stor brist på barnmorskor i allmänhet är rådande. Sedan denna läroanstalt alltså visat sig i väsendtlig mån motsvara det dermed åsyftade ändamålet, torde det vara tid att så ordna barnmorske-undervisningen, att den må erhålla sin naturliga utveckling och dess verksamhet icke af en eller annan anledning må inskränkas eller afstanna.
Å den gjorda framställningen att, i några uppräknade fall, alltför ringa ansvar skall blifvit ådömdt eedesistike tjenstemän för i tjensteu begångna fel, anse Utskotten, för sin del, afseende ej böra fästas, synnerligast som det berott på den eller dem, som saken angått, att uti det beslut, hvarigenom ett sådant ansvar blifvit ådömdt, i vederbörlig ordning söka rättelse. Af dessa orsaker och då Kongl. Maj:t genom Ecclesiastik-Departementet är i tillfälle, att i Nåder taga kännedom om tillståndet så väl af kyrkoväsende! och prestembetets utöfning, som af den allmänna uppfostran och undervisningen, samt Kongl. Majrt ej lärer underlåta att rätta de felaktigheter, som kunna förefinnas, och att låta verkställa nyttige ansedde förbättringar, få Utskotten vördsamt tillstyrka, att Riksdags-fullmägtigen Buss’ ifrågavarande förslag måtte förfalla. Hvad derefter vidkommer yrkandet, alt Consistoriernes domsrätt i afseende på presternes embetsåtgärder måtte upphöra och presterskapet jemväl i Bih. till R. Bese-. och Ekon.-Utskottens Utlåtande, N:o to. sådant hänseende lyda under de verldsliga domstolarne; så enär hos Utskotten upplyst blifvit, att en i enahanda syftning väckt motion öfverlemnats till handläggning af Lag-Utskottet, hvars utlåtande i anledning deraf är att till Riksstånden införvän ta, anse sammansatte Utskotten sig icke böra för närvarande med ifrågavarande ämne taga befattning. I afseende å framställningen om Biskopsoch Domprost-embetenas förenande, komma Utskotten att afgifva serskildt utlåtande, i sammanhang med väckt fråga om förstnämnde embetens indragning. Stockholm den 21 November 1844. STOCKHOLM, tryckt ios W. F. Dalmaw, 1844. Stattsamt Allm. Besvoch Ekon,-Utskottens Utlåtande, N:o iå-. i N:o 14.
Pr. VI, Band. 28 ^34 Den 19 Julii e. m. dragas allt för känbara och samma tid antagas, Ej må någon LeEj må någon Ledamot af Riddarhusdamot af RiddarhusDirection eller någon Direction eller någon af Riddarhusets Tjenaf Riddarhusets Tjenstemän och Betjening steman och Betjening, Lån af RiddarhusCasLån af RiddarhusCassan san eller dertill höraneller dertill hörande de fonder erhålla, ellef Fonder erhålla. i egen/kap af Ombud eller Fullmägtig dervid biträda andra; ej eller « Låntagares vägnar penningar emottaga och qvittera. Dem dock obetagit att meddela underrättelfer om de vilkor forn för Låns erhållande enligt UtlåmngsRegUmentet fordra*. utgifter. på det Cassan hätigsnom ej måtte ådragas alltför känbara utgifter. 16 §. Dtn 19 Julii e. m. 451 II. Artikeln. Divectiont Arbetsordning. i §. Direction sammanträder, aå ofta Ordföranden, i anledning af förefallande göromål, det bestämmer. Dessutom bör en eller tvenne gånger i veckan efter Poeternas ankomst, åtminstone en eller tvenne Directeurer sig infinna, hvarom Ledamöterne sig emellan öfverenskomma, för att i närvaro af Secretera* ren och Kamereraren öppna ankommande Bref, inkomne mål som fordra skyndsam åtgärd till utlåtande utställa, samt till Karnereraren aflemna för att i Banken lita insatta de medel som insändas. II. Artikeln. Divectiont Arbets-Ori~ ning. i §. Direction sammanträder så ofta Ordföranden, i anledning af förefallande göromål, det bestämmer.
BorgareStåndets, enligt ProtQCollsutdrag den 13 dennes, fattade beslut, ätt Kämnärer i allmänhet och "Rådman i de Städer, der icke stadgadt blifvit, att 2;ne eller flere skola vara litterära, befrias frän deltagande uti böter, sorn Rådstufvuoch KämnärsRätter kunna ådömas, för underlåtandet att i behörig tid, utskrifva, och till Öfverdomstol insända Protocoll och Domböcker, så framt de icke deltaga i något beslut, eller vidtaga sådan åtgärd, hvarigenom Ordföranden sättes ur tillfälle eller hindras, att antingen sjelf eller genom Rättens Betjent fullgöra hvad Rätten åligger, i afseende* på berörde Protocollsoch Domböckers utskrifvande och afsändande, samt att beräkning af dagaböter för underlåtandet, att insända Lagfarts, Intecknings, Ägtenskaps, Förords och FörmyndareProtocolIer bör upp> höra sex veckor från den dag dylika Protokoller bordt vara till HofRätten insände, hvarefter den försumlige bör, genom förelagd tid och vitén, eller andre lagligetutvägar tillhållas att sin pligt fullgöra. Dea fröt. Utdr. d. iQ Septemb. 1523. Frun Högloft. Ridderskcrpet och Adeln. S. D. Wiel förnyad föredragning af SfafsUtskottets, ej mindre den 27 sistlidne Junii, under N:o 244 afgifne samt den 28 derpåföljande e, m. på bordet lagde betänkande, i anledning af Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition om StatsWerkets tillstånd och behof uti hvad som rörer RtksStatens Tredje hufvudtittel , än ock den 19 sistlidne Augusti, under N:o 423 meddeldte samt den 2o;de derpå följde e, m. på bordet lagde utlåtande öfver de vid berörde betänkande gjorde anmärkningar; fann Rid lerskapet och Adeln för godt att under beslutande: i:o Det en ny rubrik å io.'de
-— 1 *iernoch stål1 skålp. — 6 arbeten deraf draga den tull, som taxan bestämmer för manufaktursmide eller stålarbeten. kopparoch annan ej specificerad metall-: förgyld, försilfrad eller pläterad 1 skålp. l *andra slag 1 skålp. — 8 bomulls-, alla slag 1 skålp. rrrr 20 linne-, oblekt 1 skålp. 20 blekt eller färgad 1 skålp. 50 af silke, bomull eller lin, öfverspunnen med guld, silfver eller annan metall; se Gulddragare-arbeten jer 11-, koppar-, messingsocb ståltill instrumenter; se Strängar. af metall, öfverspunnen med silke eller tråd; se Karkasser. Träd, friska, alla slag — Fria Trädfrukter: se Frukter och Bär. i #Träsnitt; se Kopparstick. | Trävaror: virke, oarbetadt, alla slag — \ I baaidstakar — bjelker och sparrar, alla slag — y Fri a. bräder och plankor, sågade, alla slag — enträd och enstafrar — f gevärstocksämnen — Förslag till Tulltaxa. n Qvantitet för Införselstullberäktull. ningen. Riksmynt. R:dr öre. Trävaror: handspakar och handspaksämnen . — ' lister och läkter, alla slag — master, bogspröt, spiror och pumpträd, alla slag . — ribbor, alla slag — stäfver, laggoch bollen-, alla slag ... > Fri a. tunnband _ ved, alla slag — ■ årträd — fanérskifvor af \ tums tjocklek och derunder draga hälften af den tull, som är bestämd för snickarearbeten af samma träslag.
Då nu förhållandet är sådant, att de fleste af de kunskapsskickligare lärarne lemna sina befattningar, finna sin utkomst bättre betryggad utomlands, eller efter några års gymnastikstjenst söka 148 ,T>en 8 Decnmber f. m. inom landet andra befattningar, så torde enda sättet att bibehålla kunniga Gymnastiklärare vid deras befattningar vara, att desamma efter 40 års nitiskt förrättad tjenst, och efter 60 fyllda lefnadsår, måtte få upbära sin innehafvande lön i pension, och är det ej att befara, det Staten af dessa pensioner komme att betungas, enär svårligen Gymnastikläraren under ifrågasatta antal tjensteoch lefnadsår kan med det ansträngande och mödosamma gymnastik-kallet uthålla. Efter hvad jag nu haft äran anföra, hoppas jag att R. o. Ad. icke fäster något afs:de vid Utsk:s Utlåt., utan tillstyrker bifall åt min motion. Gr. Lagerbjelke: De af den siste talaren påpekade förhållanden hafva ingalunda varit StatsUtsk. obekanta och icke eller blifvit af Ulsk. förbisedde. Utsk. har dessutom ansett att gymnastiken vore en af de vigtigasle ingredienser i undervisningen, och bar derföre också med hänseende till densamma gjort ålit hvad som f. n. kunde göras. Anda till denna Riksdag hafva de anslag som gifvits såväl till gymnastiska Centralinstitutet som gymnastiskt erthopediska Institutet varit ganska obetydliga; StatsUtsk. har derföre tillstyrkt deras förhöjning i betydlig mån. Intill innev:de Riksdag hafva likaledes till elementar-läroverken varit högst obetydliga anslag åt Gymnastiklärare. StatsUtsk. har äfven satt Gvmnastiklärarnes vid de högre elementar-läroverken aflöning på ordinarie difinitiv stal, och ansett dem böra komma i åtnjutande af samma förmåner som elementar lärare eller att efter vissa år få löneförmånerne förhöjde från 500 Rdr till 750 och sedermera till 1,000 Rdr samt ställt en summa af 9,000 Ildr till K.
Kommer frestelsen glädjande fakta, hoppet att en gång för alla hafpå eder, så erinren eder, huru kär jag allva besvurit missnöjet hos frågeafdelningens värda tid haft eder och hvad jag hoppades och habituéer. väntade af eder, då I ännu voren barn. * Och när j a g en gång gått bort ifrån eder, tanken någon gång på den stilla plats, där För året nytillträdande p r e n u m e - jag hvilar, och våren öfvertygade att jag r a n t e r är i eder närhet, icke som en mörk ande, men som en ljusens ängel, hvilken breder erhålla g r a t i s början (12 tryckark) af den i sina händer välsignande öfver eder dag och romanbilagan pågående berättelsen: » Mot sin natt, natt och dag. lycka » af Sigrid Elmblad (uToivon), om de till • * Iduns sända Expedition, rekvisition Stockholm, med första injämte tydlig adress och 15 i frimärken som porto. Som den fängslande romanen kommer att pågå ett stycke in på det nya året, vilja vi, i deras eget välförstådda intresse, uppmana alla våra för året nya vänner att icke försumma begagna sig af detta erbjudande. öre Exp. af Idun. o » + r h, Bertha, det var roligt få se dig! P Men hvad har du undergått för en förvandling? Jag tycker du ej är dig lik, » utropade Anna Kruse, i det hon, granskande mig från topp till tå, kom mig till mötes. » Jo, ser du, min lilla vän, jag har börjat kläda mig efter Dräktreformföreningens modell, så nu kan du se, huru naturen format mig. Tycker du jag ser förskräcklig u t? » » Å h nej, det får jag då verkligen säga, att du har en viss stil på dig — så mjuk och ledig, men nog är du åtskilligt tjockare än förr. Tycker du i alla fall e j, att det är bra genant att gå i den, när så få ha anlagt den ?&gt; » A h j o, det kan det j u vara ibland, men ser du, jag hoppas den snart skall användas litet allmännare.
Under den tidrymd af nära ett halft århundrade, sorn förflutit, sedan Föreningen stiftades emellan den Skandinaviska Halföns 2:tie folk, och under det, genom denna Förening och den deraf npkomna’ fastheten i deras yttre politiska ställning, tillfälle blifvit dem be* redt, att, i ostördt lugn, hvart för sig, fullfölja arbetet för sin inre' utveckling, har tillika ett närmare bestämmande af de förhållanden, hvilka är,o för de begge rikena gemensamma, visat sig allt mera nödvändigt för upnåendet af det med Föreningen afsedda ändamål t att åt 2:tte stambeslägtade, af naturen genom ländernas läge förenade folk, de der ega så mycket gemensamt i religion, seder, språk och andra förhållanden, gifva trygghet mot yttre faror, under det de, med bevarad full rätt att sjelfständigt hvart för sig beslut* 474 D eii 30 Mars. öfver egna angelägenheter, i inbördes endrägt och förtroende verka för befordrande af gemensam styrka och förkofran. De politiska förvecklingar, som under den sednaste tiden inträffat i Europa, bland hvilka nägra temligen nära berört Kalfön, samt de framställningar, hvilka så väl i sammanhang med dessa händelser som eljest blifvit gjorda af främmande makter, hafva ytterligare ådagalagt nödvändigheten af de unionela förhållandenas ordnande på ett sätt, som fullt betryggar de begge Skandinaviska ltikenas ställning. Oaktadt de försök, som tid efter annan blifvit gjorda till vinnande af detta mål, dels genom den för mera än tjugu är tillbaka nedsatta UnionsKomiténs för E. K. M. framlagda förslag till ett nytt fullständigt Föreningsfördrag, dels genom de sedermera af särskilda Komitéer utarbetade förslag till reglering af de angelägenheter, som äro eller kunna vara för de båda rikena gemensamma, har likväl ordnandet af dessa angelägenheter hittills icke vunnit den utveckling, som man kunnat önska och vänta.
För öfrigt vill jag icke längre uppehålla diskussionen, utan ber endast alt få förena mig med Hr von Troil, hvilken i sitt enkla och rediga anförande på ett kort, klart och fullständigt sätt, utan utsväfningar åt andra håll, framställt saken; samt anhåller således om bifall lill BorgareSt:s inbjudning. Dä nu öfverläggningen ansågs fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm., alt, jemte det Frih. Alströmer yrkat att R. o. Ad. måtte vidblifva sitt förut i ämnet fattade beslut, hade nu blifvit yrkat af Hr von Hartmansdorff, att R. o. Ad. måtte antaga Borgare-St:s i fråga om detta mom. gjorda inbjudning, deri jemväl Hr Adelborg, Hr von Troil och Hr Tersmeden instämt, och af Gr, Lagerbjelke, att R. o. Ad., med frånträdande af sitt förut i ämnet fattade beslut, måtte antaga den del af Preste-St:s inbjudning, som afser utbyte af slutorden ”hvaraf den är mägtig” emot orden ”sorn läroverkens omfång medgifver”, uti hvilket yrkande Frih. Rehbinder, Gr. Posse och Frih. Cederström instämt. Då sedermera efter först till bifall å Hr von Hartmansdorff^ yrkande framsläld, med blandade Ja och Nej basvarad Propus., Hr Gr. o. Landtm, framstälde Propos. till bifall å Gr. Lagerbjelkes yrkande, ropades starka Ja, blandade med många Nej, hvarpå Hr w 238 Den 2 September. Gr. o. Landtm, förklarade, alt han ansåg Ja hafva varit öfver vägande. Hr von Hartmansdorff och Hr Tersmeden begärde votering. Uplästes till justering och godkändes en så lyd:de votens propos. Den, som i fråga om punkten Litt. E. i Allm. Bev.- och Ekon.Utsk:ls lielänk.