Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
17 ställda belägenhet, hvari hans efterlemnade enka Constance af Trolle, med sju oförsörjda barn sig befunne, har Kongl. Maj:t begärt, att Rikets Ständer måtte för bemälda enka anslå en årlig pension af 8Ö0 r:dr. I betraktande deraf att framlidne Statsrådet Ehrenstam under en verksam lefnad, med sällsynt nit och skicklighet städse sökt gagna det allmänna, och med afseende å de för hans efterlefvande förekommande serdeles bevekande omständigheter, finner Utskottet sig böra föreslå, att Statsrådet J. F. Ehrenslams enka Constance af Trolle måtte för sin återstående lifstid, få å allmänna indragningsstafen åtnjuta eu pension af 800 r:dr årligen. 24:o. Under förmälan hurusom Contre-amiralen vid Kongl. Maj:fs flotta J. G. von Sydow efter en mångårig och för det allmänna serdeles gagnande verksamhet, med döden afgåtf, har Kongl. Maj:t begärt, att Ilikets Ständer malte för denne förtjente embetsmans, i knappa omständigheter efterlemnade enka, Eleonora Wiggman, med 3:ne minderåriga barn, likaledes uppföra en årlig pension af 666 r:dr 32 sk. Utskottet, som lika med Kongl. Maj:t erkänner framlidne Contre-amiralen von Sydows stora förfjenster, håller dock före att det äskade beloppet skäligen kan tid någon del nedsättas och får alltså tillstyrka, att en årlig pension af 500 r:dr må för Contre-amiralen von Sydows enka Eleonora Wiggman å allmänna indragningsstateo upp föras. 25:o.
Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Oktober 1860, kl. 12 mield. Memorial, i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o U5, angående förändring af sältet för markegångSprisens bestämmande. (I. A.) Ofvannämnda Utlåtande är af Bonde-Ståndet, på grund af gjorda anmärkningar, till Stats-Utskottet återremitteradt: men enär, enligt ankomna Protokollsutdrag. de trenne öfriga Riks-Stånden bilällit berörda Utlåtande, och detta ärende följaktligen är af Rikets Ständer afgjordt, återstår för Utskottet endast att, jemlikt 49 § 4 morn. Riksdags-ordningen, Bonde-Ståndet härom underrätta. Stockholm den 4 Oktober 1860. JW sens. Ank. till Exp.-Utsk. den 7 Oktober 1860, kl. 12 midd. Utlåtande, i anledning af vädd motion angående upphörande af den så kallade Näs Kungsgårds-hjelpen. (I. A.)
St:s nästa sammanträde ifrån den föreg:de riksdagens början, och vid samma 1840 års riksdag inkomm Const.Utsk. roed förslag lill ändring i grundlagarne, hvarigenom riksdagarne skulle återkomma livart 3:dje år i st. f. hvart 5:te, hvilket antogs vid riksdagen 1844, allt under förutsättning att den tolkning, sorn gällde 1840, vore den enda rätta, och ifrån den tiden har så väl K. M. som R. St. ansett fullkomligt gifvet att beräkningsgrunden för tiden till den påföljande riksdagen bör vara den föregåendes början icke från dess slut. Att R. St. hafva så ansett, visa riksdagsbesluten. Att Regeringen har så ansett och ännu i denna stund så anser, synes af den föreslagna Slals-regleringen. Det är således, så vidt jag förstår, aldeles gifvet alt så väl grundlagens bestämda ordalydelse, som den praktiska tillämpningen tala för den åsigt, jag framställt i min motion och emot hvilken Frih. Cederström strider. Det stämmer icke öfverens med konsequensen, att R. o. Ad., hvilket Stånd representerar det konservativa elementet, skall vara det, som uprifver grundlagen och söker göra den otydlig, då den är erkändt tydlig. Jag måste derföre motsätta mig Frih. Cederströms motion. — Sedan jag nu förklarat hvarföre jag anser emot grundlagens nuvar. ordalydelse icke möjligt att bevilja remiss af Frih. Cederströms motion, anhåller jag att äfven få yttra några ord om den påstådda stora nyttan af nästa riksdags upskjutande. Jag vill emedlertid icke nu företaga någon utredning huruvida det vore nyttigt att i allmänhet få längre tid emellan riksdagarne. Det vissa är, att om riksdagarne skola skjutas längre ifrån hvarandra, så måste sådant vara på förhand beredt. Så är emedlertid icke nu förhållandet, utan har man vid hittills fattade beslut förutsatt alt nästa riksdag skall sammankomma år 1853.
Ränte-garanti, angående beviljande deraf för en jernväg emellan Upsala och Stockholm; motion af Grefve Henning Adolf Taube: se Motioner. 228 — R — Ränte-gifvare, angående ersättning tili vissa sådane, sorn icke fått erlägga sina skatter efter de vid liinte-förenklingen bestämda allmänna grunder: B. V. 240. A. 278. Ränte-spanmål, angående befrielse för egare af skatte-frälse-hemraan från utgifvande af forsel-lön å — : B. IV. 6. A. 39. Räntor, angående förändrade föreskrifter i fråga om de till gästgifverier anslagna —: B. IV. 312, A. 489. —, indelta, anslagna till militära tjenstemän, angående förändring i uppbördssätt af —: B. V. 58, 231, A. 238; E. VI. 37- — och onera, angående befrielse derifrån för Komministers-bostället N:o 1, % mantal, Rätansbyn i Jemtlands Län: B. lil. 602, 640, A. 645. Rätansbyn, Komministers-boställe, N:o 1, V2 mantal i Jemtlands län, angående befrielse från räntor och onera för detsamma: B. m. 602, 640, A. 645. Rättegångs-Balken, ll:te Kapitlet 4:de och 7:de §§:na, angående ändring deri, i fråga om stämning: B. IX. 179, 367; X. 5, A. 5; E. XI. 219. U. 249, 256, A. 256. —, 7:de kapitlet, angående ändring uti och tillägg till vissa delar af nämnde kapitel, sådant det lyder uti Kongl. Förordningen angående inteckning i fast egendom den 13 Juli 1818: B. Rättighet för klockare i Halland, som innehafva boställen, att med penningar lösa den från boställena in natura utgående ränta, angående: B. XI. 117, 252, A. 252.
Gustaf Abraham Peijron fullgjort alla de, för Den i December. Introductions erhållande, föreskrifne praestanda, hvilka, efter behörig granskning, äro vordne af RiddarhusDirectionen godkände; fann Ridderskapet och Adeln, uppå derom af Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken gjord proposition, för godt, att Introduction å Riddarhuset, under N:o a3o3 bland Riddersoch Adelsmän, Landshöfdingen Peijron meddela. Föredrogos å nyo och remitterades till StatsUlskottet: 1:0 Kongl. Maj:ts den 19 sistl. November aflåtne, samt den 28 i samma månad f. m. på hordet lagde Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående fördelningen af de, genom en med Kejserl. Ryska Regeringen afslutad Liquidations-convention, influtne medel. 2:0 Kongl. Majrts den 19 sisth November afgifne, samt den 28 i samma månad e. m. på bordet lagde, Nådiga proposition, angående upplåtande af tvänne Tunnland jord på lotten N:o 8 af Eskilstuna KungsLadugårds ägor, till inrättande af en ny begrafningsplats för Eskilstuna Stadsoch Landsförsamlingar. BevillningsUtskottet: Kongl. Maj:ts den 26 sisth November aflåtne, och den 28 i samma månad e. m. 28 Den i December. på bordet lagde, Nådiga Proposition, om upphörande af Certepartiers chartering för fartyg, som begagnas till inrikes sjöfart. Statsoch BancoUtskotten: Kongl. Majrts den 26 sistl. November ailä Ine, och den 28 i samma månad e. m. på bordet lugde Nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer, angående Myntvärdets upprätthållande. BancoUtskottet: Kongl. Maj:ts den 19 sistl.
Jag medgifver, att det torde hafva handt och händer, att Gesäller, af gammal fördom och okunnighet, trott sig hafva rättighet att vid Prestgårdar få en xtv. LagUtskottets Betånkandeti. måldd, såsom fattige resande, om de det behöfde, och att denna origtiga tro och fördom hos dem torde vara grundad derpå, att de hört, man efter man, talas om, att Högv. Presteståndet skall i forntiden blifvit tillagdt vederlag af Spannemäl, till ersättning för sådane behof, utan att göra sig underrättad om sanningen deraf, men sådant missbruk kan ju afhjelpas med en Kungörelse, som ej allenast förbjuder dessa besök , utan äfven utsätter straff derföre. Gesäller behöfva icke tigga under deras resor, såvida man icke tager för afgjordt, att Handtverkerierna skulle blifva så utarmade, att de icke kunna göra hvad de nu göra, som består deri, att en resande Gesäll, som passerar genom Stad, då han der icke kunnat erhålla arbete, får derstädes fritt nattläger och mat, tills han gårifrån Staden, samt derjemte så mycket täre-penningar , .sorn han sparsamt och ordentligt kan hjelpa sig med till nästa Stad. Detta brukas i alla Städer, men att Gesällen faller mera i ögonen på allmänna landsvägen, ån folk i allmänhet, kommer dels deraf, att han alltid år till fots, emedan den Författning ännu icke är uppbäfven, som förbjuder honom att få taga Gästgifvarskjuts, och dels der. af, att Gesällers arbete minskas , som synes derigenom, att i många Städer kunna nu mera icke så många Gesäller få arbete som förr, hvarom åtskilige Herrar Landshöfdingars femårs
åberopat dess vid 25:te punkten, uti Utlåtandet N:o 202, afgifne reservation emot den af likartadt skäl föreslagne förminskning uti 3:dje Hufvud-Titelns anslag till Försvarsverket i allmänhet. Härmed instämde Herrar Anckarsvärd3 A., af Gejerstam och Herr Prosten Östberg. Ani;, till Exp. Utsk. d 8 Juli, kl, 10 f. ra. Utlåtande, i anledning af väclile motioner, angående inventering i Kongl. Räntekammaren och de betydligaste af de förvaltande Verkens Cassör. Inom Höglofl. Ridderskapet och Adeln har Herr von Moltzer, A. J. F.} uti till Stals-Utskottet remitterad motion, yrkat, att Utskottet måtte gå i författning om inventerings verkställande i Kongl. Räntekammaren, hvarjemte Utskottet likaledes fått emottaga en af Riksdags-Fullmägtigen från Hallands Län David Andersson inom Hedervärda Bonde-Ståndet väckt motion, att inventering på samma dag borde af Utskottet anställas ej mindre uti Kongl. Räntekammaren än ock uti de betydligaste af de förvaltande Verkens Cassör. Då emedlertid Utskottet af Grundlagarne icke finner anledning till en dylik inventering, samt, enär en sådan, om den skulle vidtagas, icke kunde grundas på afslutade räkenskaper, hvilka vore föremål för Utskottets granskning, utan endast och allenast på uppgifter ifrån de auctorileter, hvilkas förvaltning genom inventerings-förrättningen skulle controlleras, 6 Stdls-Utskollels Utlåtande j N.o 205. cl t.-1 åsyftade ändamålet svårligen genom en dy^lik förrättning skulle uppnäs, har Ulskollet icke funnit sig kunna den af motionärerne äskade åtgärd vidtaga eller föreslå. Stockholm den 7 Juli 1840.
Då detta odrägliga bröllop blir iindanstökadt, hoppas jag likval p % inera frihet, och har jag bara det, då vet jag, livad jag duger till; i ett dolce far niente iinder vår kyrkogårds lummiga trad blir jag en annaii in#riniska iiii den, soin kippar efter sina tunga andetag mellan fyra vaggar. Nar liiinlen livllfver sig klar och ren ofver mitt liiifviid, ocli fåglarne sjunga oinkring mig iinder det ensamhetens ljusa, glada tankar tafla om niin uppmarksainliet, dk kaniier jag mig så liten och obetydlig, men också s % lycklig och förhoppningsfiill. Då berätta de Ijiisa, glada smi tointarne många siliå historier för mig, ocli då får jag åter liist att skrifva. Drifva, och ~skrifvaa rimma förträffligt p % hvarandra; om nian icke får tid till det förra, kan man icke gör! det senare. J a g liar således ingenting skrifvit, inen haft några af mina små- bitar (Akrobaten &amp; Lagerberg) hos Ny 111. Tidnings redaktion till piseende. Den skref, att den önskade en kort skiss eller dylikt, och jag sände skissen om fiolspelaren (d ' Anglars) samt ett par små obetydligheter. Därjämte bad jag red., herr Ernst Beckinan, säga mig, liiiruvida lian ansåg mig äga anlag för skriftställarebanan, att jag med någon framgång skulle kunna ägna] nig darht, emedan jag ej ville skrifva, om jag endast ägde lust utan motsvarande förmåga. Därpå svarade lian liaromdagen, i det han återsände de båda små bagatellerna. Herr I. Tardif, Hörby. I följd af fainiljeförliållanden har jag varit nödsakad att vara frånvarande från Stockholni. Edra skisser öfverlaninades under min friiiivaro kt en inycket pålitlig person, som » groflaser,. Han var särdeles nöjd med den ena, inen - till vår stora ledsnad har han förlagt manuskriptet.
P r e n u m e r. Redaktör och utgifvare: Utffifning-stid: hvarje helgfri fredag. FRITHIOF H E L L B E R G. Träffas å b y r å n k l. Maria Allm. Telef. (vid kompletteringar). Annonspris: 35 öre p r nonpareillerad. - r. i i i. Anderson. A t t finna ett sådant Kem, har hittills varit nästan omöjligt • visserligen mottagas dylika sjuka s t u n d o m i e n s k i l - d a h e m, men u t o m det att detta alltid faller sig ofantligt dyrt, förstår m a n lätt, att den sjuka där i c k e k a n finna all den vård, s o m behöfves. D e ljusa, glada samlingssalarne erbjuda tillfälle till olikartade förströelser, såsom musik, sång, o l i k a sorters spel m. Må alltid! den följa en god gärning nu och som ondt, är ^Den hlicken ständigt skall följa mig, kvart än jag vandrar i världen vida; i sorg, i fröjd skall jag minnas diy — i stunder mörka, i stunder llida. Jag såg ej hos andra kvinnor en blick, så farlig som din — det är, som hade jag skådat i drömmarnes riken in. ^Det göms i dc mörka djupen en gåta, jag än ej tydt — en gåta som all min glädje i. undrande vemod, hytt, CMcn om på den gåtan jag finge från dina läppar ett svar, jag gåfve gärna af lifvet ett dussin år eller par. &lt; ?Miri prinsessa, min prinsessa, det är så jag vill dig kalla, när af kärlek, när af länglan blodets röda floder svalla. som Stanzer. Tro mig, ingen så dig älskat, ingen så dig skulle tjäna i. 9 ' dr inne i kyrkans skymning som den man, som knä nu böjer inför dig — för dig allena. vi gå allena, vi två. ' Vi säga livar ann ej mycket; vi förstå hvarandra ändå. Stig då ned ur helgonhimlcn, låt din hy af solen brynas — skönare än du har anat Dvlcn världens skvallrande längor skall den stackars jorden synas!
Den 7 Juli. ocb bearbetande , hvarigenom , enligt fullgilltiga Böcker och Räkenskaper, Riket besparat betalning till utländnihgen för nära femhundradetusende tunnor Stenkol, hvilka blifvit inoch'utrikes från Svenska Grufvan expedierade, och en ny Colonie med allt hvad dertill hörer för mera än 500 rnenniskor anlagd, hvilka'nu vid Grufvan hafva sina lifsförnödenheter och behof. En StenkolsBädd af 25 millioner tunnor är man försäkrad om och förvarar för Fäderneslandet i framtiden en rik skatt i mångfalldiga afseenden. I grund af den rättighet, Riksens Höglofl. Ständer vid 180g och 1810 årens Riksdag i Stockholm behagat uppdraga åt deras Stats Utskott , att emottaga, pröfva, och efter omständigheterna afgöra enskilta personers ansökningar uti mål, hvilka angå Riksgälds-Verket, har Statsutskottet förehaft Hans Excellences ofvannämde anhållan; och hvarvid Utskottet inhämtat, att det ena lånet af N it tio t r e t u send e sexhundrade (93,600) R:dr Banco blifvit rneddeldt ifrån Riksgälds-Contoiret mot Hans Excellences under särskilta dagar år 1806 utgifna Reverser, med löpande fern procents renta och ställde, att efter 3:ne månaders uppsägelse betalas ; varandes, till Säkerhet för detta Uån, intecknade Säterierna Marsvinsholm, Charlottenlund och Hunnesta med underliggande gods och tillhörigheter , och dessutom pantsatte 78 st. Actier uti Stenkolsverket i Skåne. Enligt Riksens Höglofl. Ständers mot slutet af år 1809 fattade beslut, skulle berörde lån få begagnas, utan afbetalning, under fem års tid, inen eftej dessa fern årens förlopp, Deri 7 Juli. 747 lopp , boide på capitalet afbetalas årligen fem procent.
Ståndens deliberations-rätt öfver ämnen af ifrågavarande beskaffenhet: ConstitutionsUtskottets föregående hörande, hvarföre Utskottets granskning af desse och dylika anledningar till anmärkningar nödvändigt måste föregå de beslut, som RiksStånden kunna fatta med afseende på 107 §. Regerings-Formen. Ehuru Grundlagens bokstaf endast synes ålägga StatsRådet den passiva skyldigheten att råda, fordrar Statsinrättningens bestånd att dessa rådslag blifva gällande och den StatsRådets Ledamot, som fortfar i sitt Rådgifvare-kall, sedan han förlorat sin Konungs förtroende, bör äfven vara i mistning af Nationens , då han icke sjelfmant frånträder en plats, der han icke 124 Constitutions-Utskottets Eetänhanden. längre kan vara verksam utan uppoffring af sin öfvertygelse. Det torde vara vigtigt att skärskåda icke allenast hvad StatsRådet gjort utan äfven hvad Det möjligen uraktlåtit att göra, till befrämjandet af Rikets sannskyldiga nytta. Skulle således Constitutions-Utskottet, af StatsRådets Ptotocoller, inhemta den bedröfliga upplysning, att blotta reservationer vid beslutens fattande deruti blifvit antecknade, i stället för kraftiga yrkanden på Grundlagens orubbliga helgd och upplysande framställningar af Landets sanna behof 5 så torde Constitutions-Utskottet anse som ett nödigt correctif emot dettbristande i Grundlagens föreskrift, att anmärka, s$ väl de stumme som ohörde Rådgifvares förhållande. Anledning till anmärkning mot StatsRådet finnes i dess tillstyrkta Regeringens vägrade bifall till Ständernas beslut af Ar 1818, att genom sina Revisorer granska vissa under StatsVerkets förvaltning stående Fonder, såsom Arméens PassevolanceCassa m. fl., hvilken vägran , stödd på en origtig tolkning af 68 §. Riksdagsordningen, utvisar ett tydligt misskännande af de obestridliga rättigheter Svenska Folket sig förbehåilit. Rättigheten att granska StatsVerkets tillstånd i alla des3 delar, till irt - Constitutions-Utshottets Betänkanden.
Som jag för min del är öfvertygad om förslagets nytta och behöflighet samt af dess öde vid nyssnämnde Riksmöte lärt mig inse vigten deraf, att den i tid bringas å bane, har jag tagit mig friheten att nu begära ordet, för att framställa följande förslag: l:o Att R. o. Ad. ville för sin dol besluta antagandet af5:ne Kanslister utöfver det vanliga antalet. 2:o Att deremot åt 2:ne ledamöter af kanslipersonalen updrages att under hvarje plenum upsiitta ett kort sammandrag af förhandlingarna. 3:o Att Riddarh. Direkt, icke blott anmodas att sätta detta beslut i verkställighet, utan ock bemyndigas att öfverenskomma med de redakt:r af hufvudstadens dagliga Tidningar, som dertill kunna vara villiga oell lämpliga, att de utan anspråk på ersättning genast införa dessa referater i sina. blad. Skulle denna min framställning lyckas tillvinna sig R. o. Ad:s bifall, anhåller jag, att Ståndets i anledning deraf fattade beslut måtte MedSt:n delgifvas. Gr. Puke, Folke Magnus: Min mening är icke att motsätta mig Frih. Raabs förslag, utan vill jag blott hemställa, huruvida det vore lämpligt att ålägga Riddarh.-Direkt. att träffa öfverenskommelse med Tidnings-Redakt:na om referaternas införande i deras blad. Jag för min del skulle tro, att det icke" bör åläggas Riddarh.-Direkt. att upgöra dylika öfverenskommelser, utan att ett slikt updrag fastheldré kunde anförtros åt Frih. Raab eller någon annan af Ståndets Hrr ledamöter, de der ega mera bekantskap med Tidningsutgifvarne än Riddarh.-Direkt. Gr. Liljencrantz, Gust. Fredr.: Då, på sätt Frih. Raab anfört, det vid flera Riksdagar varit i fråga att söka förekomma, det RiksSt:ns och i synnerhet R. o. Ad:s förhandlingar af allmänna Tidningarne på ett oriktigt, måhända understundom vrängt sätt, framställas; så och då det förslag Frih.
Då till denna endast geographiska anmärkning lades de ännu vigtigare, af samma ursprung, af samma Religion, af samma språk, af samma frihetsanda och af samma National-lynne, borde för den fördomsfrie mannen ej uppstå någon annan önskan, än den, att förbinda sig ined Broderfolket på andra sidan fjällen, för att gemensamt försvara ha Iförts stränder, och derigenom gemensamt fästa sjelfständigheten inom dess sköte. Men detta Sveriges hufvudförernål hade förmodligen länge saknat sin utveckling, om icke Försynen förlänat Kongl. Majtf och Riket en Förste, sorn deltagit i beredandet af de stora händelser, åt hvilka Europa är skyldigt sin nya tillvarelse Från det ögonblick han lemnade Frankrikes ärelystna Regent, visste hart ait mata vidden af de nya pligter Kongl Majus och Syenska Folkets förtroende honom ålagt; han föyd« tili Den 7 Mars7 111 till Sverige sjelfständighetens och motståndets lära, och, under kallt bedömmande af Rikets sannskyldiga intresse, förstod att, genom öfvertygelse och kraft, leda äfven National-fördomarne till det stora resultat, våra önskningar så län. ge förgäfves hade påkallat. Om, vid Frankrikes fredsbrott emot Ryssland, Sverige ännu hade varit i besittning af de länder det genom freden i Fredrikshamn förlorade, hade det, uppfordradt att deltaga i striden, ej behöft fästa något pris vid sitt biträde, utan endast kunnat grunda sitt beslut på beräkningen af krigets vådor och framgångens ära. Men nu var det Regeringens pligt att tänka och handla annorlunda, och denna pligt uppfylldes. Sverige hade på hundrade år endast gjort förluster; dess krig, som blifvit förde på Tysk botten, hade alltid varit olyckliga. Kongl. Majit kunde således icke till stora och fruktade faror öfverlemna sin Son och större delen af Sveriges krigsmagt, utan att i förväg hafva försäkrat Riket om sådane villkor, som, äfven vid en olycklig utgång, hade i Nationens ögon rättfärdigat försöket, och visat den, att man ej glömde dess intressen, då man, på en främmande strand, drog i härnad för Folkens.
Maj:ts nådiga Utslag af innehåll, att som jag i de underdåniga besvären anhållit att, till bestyrkande af rigtigheten utaf de anteckningar, som i fråga om Rådstufvurättens i Thorshälla Dombok för år 1852 funnes gjorda uti det under min embetsresa nämnde år förda diarium, få såsom vittne i målet afhörd den mig under samma resa följaktiga person, för hvilket ändamål och på det jag medelst infordrande för granskning af Rådstufvurättens under nämnde år förda konceptdombok, kunde komma i tillfälle att ytterligare styrka hvad emot Borgmästaren hade blifvit anmärkt, jag begärt, att målet måtte till ytterligare handläggning hos Hofrätten varda återförvisadt; alltså och då det icke borde förvägras mig att få förebringa den af mig sålunda åberopade bevisning, blefve, med undanrödjande af Hofrättens öfverklagade utslag, målet förvisadt åter till bemälta Rätt, som ägde att uppå min anmälan detsamma åter företaga och dermed vidare lagligen förfara. I följd häraf har förnyad handläggning af ärendet blifvit i Hofrätten företagen och nu mera äfven afslutad, på sätt här nedan förmäles.
Man synes göra en ganska egen åtskillnad emellan brott emot Grundlagarna och andra brott. Då de sednare förnyas, anses brottsligheten större för hvarje itenation, men i fråga om brott emot Grundlagarna, är förhållandet omvändt, och man åberopar då t. o. m., såsom stöd för öfverträdelsen, att de många gånger förut blifvit öfverträdda. Jag lemnar derhän, huruvida en sådan tankegång kan vara riktig eller icke. Det må vara en sanning, att man tillförene öfverträdt Grundlagarna på samma sätt, men detta oaktadt ligger det Konungens Rådgifvare till last, att sådant nu ånyo fått ske, och jag lägger icke blott LagUtsk. utan äfven mig sjelf för den tid jag var ledamot af detta Utsk., till last, att upmärksamheten icke blifvit fästad härå; men till min ursäkt åberopar jag, att jag nemi, icke kunde föreställa mig, att en Kongl. Propos. skulle åtföljas af ett Högsta Domstolens prot., som alhandlade ett annat förslag, än det, som i den Kongl. Proposm framställdes. Samme talare bar äfven sagt, att affall från vår Statskyrka härleda sig från förbudet deremot. Jag tror, att så icke är förhållandet. Detta innebär dessutom en förolämpning emot dem, som göra dessa affall, ty en stor mängd af dem har förklarat, att deras samveten tvingat dem till utträdandet ur Statskyrkan. Skulle likväl affallen ske derföre, att de äro belagda med straff, så inser jag intet skäl att uphäfva lagen och låta trotset deremot ohejdadt fortfara. Den värde ledamoten har äfven förklarat, att de, som yrkat återremiss, önska endast att sönderbryta frågan. Jag tillåter mig icke att bedöma andras motiver, och jag betviflar, att den värde talaren har förmåga att intränga i andras samveten och förklara, att det eller det är deras afsigt. Rör min del får jag heligt försäkra, att min önskan icke är, det frågan skall förfalla, eller att jag derföre yrkat återremiss. Samme ledamot har äfven talat om hyckleri, och sagt, att man tror på en annan lära, än den man offentligen bekänner, och går fri från ansvar derför.