Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
St. i underdånighet till E. K. M:ts Nådiga bifall: 9 att omröstning med slutna tryckta Sedlar., en för hvarje hel Rote, må, efter en uppå se-» naste Mönsterverk grundad och af Majors-Expeditionen granskad uppropslängd, öfver de framställda alternativen, med Ja och Nej anställas, dervid Ja bör anses bifalla Roteringens hufvudsakliga förblifvande i dess nu varande skick, blott med den förändring och partiela jemkning Propositionen lit. a) omförmäler; men Nej deremot uttrycka den röstandes önskan, att en allmän Rotejemkning måtte, uppå ofvanbestämda vilkor, anställas; att för hvarje hel Rote en röst må aflemnas, ‘arnt följaktligen hvarje Rotehållare ega att afgifva så många röster, sbm hela Rotar af honom egäs och underhållas; att, då flera Interessenter linnas i en Rote, dem skall åligga att, före den å Lands-Cancelliet utsatta Sammankomst, om ett och samma beslut sig förena, så framt deras röst, som blott för hel Rote får afgifvas, skall vid omröstningstiilfället kunna upptagas; att liesta rösterne, från båda Länen sammanlagda, må oåterkalleligen afgöra, antingen vid den redan skedda Rotering skall förblifva, utan annan förändring, än en partiel jemkning med användande af de 86 öfverloppsrotarne till Exp. Utsi:. Förslag till and. Sltrifv.
Strålen faller från det höga, Dimman skingrar sig och flyr, Och, för trons upplåtna öga, Evighetens morgon gryr! LANDTMANNENS SOMMARSÅNG. Med bön och sång mitt arbet sker, Ty, när jag sjunger eller ber, Så lätt mitt hjerta blifver, Så glad jag plantar då och sår, Och vet, att jag min nödtorft får Af Gud, som växten gifver. Uti mitt hjerta Herrans ord Och kornet i min goda jord Jag trogen lägger neder, Och knäpper händren andaktsfull, Och ej om rikedom och gull, Men dagligt bröd jag beder. Och har jag icke rikedom? En Maka, sedesam och from, Och barn, för mig så kära, God helsa och godt samvete, Friskt mod och muntert arbete Ja , Gudi vare ära! Väl kan ock sorgen bli min lott, Ty den, i hydda, som i slott, Plär tidt och ofta gästa: Men jag ej klandrar Herrans bud, Jag vet, att dem, som älska Gud, Allt tjenar till det bästa. Allt står i Guds, vår Faders hand: Han gömmer bort sin sol ibland Och låter stormen hvina; Men stormen Han ock näpsa kan, Och efter oväder skall Han Än låta solen skina. När jag stämt upp min morgonsång, Ej mödan gör mig dagen lång, Ty Gud är då ej fjerran; Och siska, lärka, näktergal, Och fält och floder, berg och dal, Med mig lofsjunga Herran. Jag då ej, lik en Mammons träl, Bekymras blott för eget väl, Men ej om Josefs skada; Nej! Gud Han gifve nådelig Min granne lika godt som mig Och göre alla glada! Jag då, lik Boas fordomdags, Väl unnar uslingen de ax, Som på min åker falla; En uppfostrare Redaktören af den lilla hvarannandagstidningen «Landtmannabladet» satt en dag ut i februari helt allena i den blygsamma lokalen och hängde öfver några tidningar vid det stora skrifbordet. Det var i sjelfva middagstimman.
Uti underdånig skrifvelse den 4 Augusti 1854 anhöllo Rikets då församlade Ständer, att E. K. M:t läcktes, i afseende på den i 26 kap. 2 § Byggninga-balkeu bestämda byggnadsoch underliålls-skyldighet i fråga om de bus, hvilka det, enligt samma lagrum, åligger socknemän att Kyrkoherde färdiga antvarda, utfärda den förklaring, ”alt innehafvare af kvrkoherde-bohl skall noga vårda och underhålla berörde hus genom skyndsamt och omsorgsfullt iståndsättande, på egen bekostnad, af alla tid efter annan uppkommande mindre Bristfälligheter å tak, takrännor, skorstenar, knutoch bräd-fodring, dess anstrykning, eller å annan beklädnad, å murar, väggar, spislar och kakelugnar, golf, dörrar, fönster, trappor och annat innanrede, hvilket allt ständigt bör i godt stånd hållas, men att om, oaktadt af innehafvare vederbörligen fullgjord underhalls-skyldighel, byggnad genom ålder och bruk befinnes så bristfällig, alt den icke vidare kan för det afsedda ändamålet användas, eller om genom vådeld, storm eller annan olyckshändelse, som innehafvaren icke kunnat afvärja, byggnaden till sina väsentliga delar blifvit så skadad, att ombyggnad icke kan undvikas, eller om taket derå är så felaktigt, att nytt mäste påläggas, eller huset för sitt bestånd förses med ny beklädnad, eller ock nya golf eller ny takpanel deri inläggas, tillkommer socknemännen alt sådant bekosta”. 1 anledning af denna underdåniga framställning har E. K. M:t, genom Nådig skrifvelse af den 14 Oktober 1856, förklarat, att, ”då de bestämmelser, hvilka nu i 26 kap. Bih. till 11 St. För sing till underd. Skrifvelse N.-o fl 2. 2 § Bvggninga-balken förefiiinas i afseende ä Kyrkoherdens och församlingens ömsesidiga skyldigheter vid underhållandet af de så kallade laga husen å prestebord, innefattade endast de allmänna grander, efter hvilka en sådan skyldighet skulle mätas, hvaremot Rikets
Under åberopande af hvad Utskottet här ofvan, i fråga om arfvodena för Riks-Ståndens Secreterare, yttrat, anser sig Utskottet böra inbjuda Hedervärda Bonde-Ståndet, att, med frånträdande af sitt beslut, så vidt det rörer aflönings-beloppet för Ståndets egna Notarier, helt och hållet instämma i hvad Presteoch Borgare-Stånden beslutit, angående aflöningen för Notarierne hos samtliga RiksStånden, hvilka tjenstemän följagtligen skulle komma att erhålla 4 R:dr 24 sk. om dagen, hvardera. Dessutom får Utskottet jemväl inbjuda Högloflige Ridderskapet och Adeln att med Presteoch Borgare-Stånden uti ifrågavarande beslut sig förena. Men för den händelse att Bonde-Ståndet skulle vidblifva sitt i berörde hänseende fattade beslut samt Ilögloflige Ridderskapet och Adeln ej eller skulle vilja den nu gjorda inbjudningen antaga, har Utskottet ansett sig, för den i sådant läll förestående omröstning i förstärkt Stats-Utskott, angående beloppet af Stånds-Notariernes aflöning, böra föreslå följande voterings-proposition, vid hvars uppgörande, Utskottet funnit sig icke kunna afvika fränden af Rikets Ständer stadgade likhet i aflöningen inom alla fyra Ståndens Canzlier. Den, Ståts-Utskottets Utlåtande, N;o 375. g Den, som bifaller, att aflöningen för de hos Riks-Stånden, under innevarande Riksdag, anställde Notarier bestämmes till fyra R:dr 24 sk. Banco om dagen för hvardera, voterar ia; Den det ej vill, voterar nej; Vinner nej, är aflöningen för hvar och en af hemälde Notarier fastställd till fem R:dr Banco om dagen. Stockholm den 6 Augusti 1840. Ank. till Exp. Utsk. den 7 Aug.j kl. 11 midd. Utlåtande, angående yrkad ersättning för forslingen af Pr ester - skåpets i Lappmarkerne lönings-spanmål. (Rgs Afd.)
Så der ogeneradt lät det nu. Ordningen för dagen liknade icke längre den, som major von Otter beskref för fru Marin, då hon återkom från sin provianteringsresa. Nu drömde man icke blott utan att hafva täcket öfver hufvudet: man pratade i sömnen och påminde sig till och med, då man vaknade, hvarje tanke man haft – så mycket hade tiden och förhållandena framskridit. Men detta frihetssystem i yttranderätt tillhörde nästan uteslutande officerarne och fruntimren. Strömstads köpmän och borgare för resten sågo under mörk tystnad de bistra tiderna blifva allt bistrare. Vid deras resor i landsbygden märkte de med häpnadsfull skräck huru den utarmade allmogen knappt mer kunde fullgöra de orimliga pålagor, som fordrades af densamma. Tärda af bekymmer, oftast af sjukdom, och seende hungersnöden framför sig, kunde bönderna knappt nog fullgöra sina egna åligganden för gårdar och hus. Denna herrarnes molndigra stumhet förtretade i allmänhet frumtimren, som öppet slutit sig till oppositionen, d. v. s. armén. Också hade de, i utbyte mot sina middagsoch aftonmåltider och sina små oskyldiga konster, en snart sagdt fullständig kedja af kunskaper mellan högra och venstra flygeln, och vice versa. När sedan mannen och hustrun om aftonen träffades, utbyttes notiserna åter, nu emot löftet om en ny hatt, en ny klädning o. s. v. Men i anseende till de olyckliga konjungturerna kunde ej alla förbindelser accepteras, hvilket föranledde några af de yngre fruarna att aldrig sälja sina nyheter utan kontant uppgörelse – ty när, om ej nu, behöfde man, oaktadt allt ondt, sina hattar och klädningar! Utan att vara ”fraîche” gjorde man intet intryck ... Toiletten var således rent af en politisk fråga. Härvid kunde ungefär följande samtal uppstå: Den äkta mannen: Men, min vän, icke vill du väl rent af sälja fäderneslandets farliga hemligheter! Frun: Har jag icke köpt dem sjelf mot mat och dryck och täcka miner! Herrn (mumlande bakom sparlakanet): Alltsammans från min fatabur. Frun (småknotande): Än se’n – är det icke jag som bereder allting. Herrn (med intalande ton):
Nationens rikast utrustade personligheter egna i våra dagar sin begåfning deråt och i teatern sammanföras alla länders bästa vitter-het och musik. Skådespelarne äro icke längre en föraktad pariaklass, utan de åtnjuta tvärtom högre aktning, större anseende och bättre aflöning än flertalet af samhällets öf-rige medborgare. Tack vare de “ förbättrade kommunikationerna “ tillhör skådespelaren icke heller mer en viss stad eller en viss nation; han är verldsborgare, och öfverallt der civilisationen gjort sitt inträde är skådespelaren en välkommen och aktad gäst. Garlyle omtalar Diderot på ett ställe såsom “ lycklig kritiker, lycklig filosof, nej, högst af jordisk ära, lycklig i sin verksamhet för teatern. “ Ansluta vi oss på fullt allvar till en uppfattning som sätter den framgångsrika verksamheten för scenen såsom “ högst af jordisk ära “, då skola vi förvisso skatta signor Salvini såsom mycket lycklig. Ty rikare frukt af en ädel sträfvan i sitt lifskall, än hvarmed denne skådespelare hugnats, lär näppeligen någon annan person erhållit, åtminstone ingen nu lefvande. Salvinis figur är af medelhöjd, muskelfast, fyllig, men harmoniskt utvecklad samt uppburen med behag och värdighet; hans rörelser äro få och noga afvägda, vackra och i verklig mening plastiska. Hans anlete med de storslagna liniema, den kraftiga näsan och den fylliga munnen, är rörligt och ytterst uttrycksfullt, men framför något annat må ihågkommas hans underbara, omfångsrika och böjliga stämma, så full af fina och målande skiftningar, att kritiken mången gång frestas tillskrifva den allena denna mäktiga tjusning, Salvini öfvar på sin publik. Såsom i en brännpunkt äro hos denne man samlade alla de egenskaper, som man önskar finna hos en scenisk konstnär, men hvilka man eljest allt för ofta finner njuggt fördelade på många händer. Hvad nu Corrado beträffar, så är han af förf. fram-stäld såsom en storslagen naturmenniska, lika mottaglig förädla intryck som han är beherskad af våldsamma lidelser.
Den motsägelse man vill finna i den fördel Lagen ger åt den unga änkan försvinner, då man deri blott ser ett åsyftadt motiv mera för qvinnan, alt ingå i giftermålet; en fördel dessutom, som, då fallet så sällan inträffar, kunde utan särdeles fara förunnas, då det altid äger sitt correctiv i den rätt, som är gifven hennes Och Barnets slägtingar, att, om hon gifver skäl dertill, begära hennes försättande i omyndighets tillstånd. 70 Den 16 Februarii f. m. Må nu försvararne af liberalitetens så ofta missförstådda läror gerna roa sig med att betragta ménniskan, icke sådan som hon är, utan sådan som hon efter de nya theorierne borde vara; men må det icke heller förtänkas mig, att jag qvarblifver vid den öfvertygelse, att nyssnäinde skäl äro lika magtpåliggande, lika nödvändige att följa nu, som de voro för våra fordna Lagstiftare. Må det ursägtas mig, att jag sannerligen icke förstår, hvarföre den förmögna Bonddottren skulle utbyta ett tillstånd af oinskränkt sjelfrådighet emot det beroende, som qvinnan i giftermålet måste vidkännas; eller hvarföre den tillsyn på den ogifta qvinnans seder, som tillhör föräldrar och förmyndarvården—en tillsyn, som visserligen hittills uträttat mera, än alla Prästerskapets söndagsförmaningar — skulle blifva mindre nödvändig hädanefter. Man torde säga, att religion och moral skola ensamt utgöra tillräckliga band; men jag frågar, hvilken ny förmåga hafva då dessa dygder nu fått, mera än förr? och, på hvilkendera sidan står väl den kraft raägtigast, efter hvilken man likväl tillika vill, alt menniskorna skola handla, jag menar opinionsanseendet, månne på dygdernes eller på förmögenhetens?
Jag får likväl förut fästa R. o. Ad:s uppmärksamhet derpå, att det nu står R. o. Ad. öppet att bibehålla den gamla tiden för markegångssättningen eller derför antaga d. 4 Dec., eller ock öfvergå till StatsUtsk:s första förslag; men bibehållandet af den närvar, tiden för markegångssättningen medför likväl den omständighet, att den är för tidig på året, för att någon ens approximativ grund för bestämmande af prisen finnes. Alla räntegifvare i StatsUtsk. voro ense derom, att under loppet af en månad priset betydligen förändrat sig, sedan tröskningen blifvit verkställd och hvar och en fick se, hvad han hade att påräkna, och ansågo derföre markegångssättningen böra ske i Febi', eller Mars månad; men då derigenom, såsom uti förra betänk, är visadt, skulle uppkomma 2.’ne markegångssättningar, nemi. en innan levereringen sker, men sådant skulle vara förenadt med mycken oreda och många svårigheter, så återstår nu blott att tillse, huruvida det framlagda förslaget är verkställbar! eller icke. Man har velat anse omöjligt, alt före Thomae dag kunna få veta markegångspriset, för att derefter bestämma, huruvida man vill begagna sig af uppsägningsrälten eller icke. Härvid får jag anmärka, att då det stadgas, att RiksStms deputerade skola sammanträda innan d. 4 Dec., och att markegångstaxan genast efter verkställd prisbestämning, d. v. s. 3 ä 4 dagar dex-eftef, skall till trycket befordras samt i vanlig ordning till efterrättelse kungöras och utdelas, så måste ju hvar och en inom Thomae dag erhålla kännedom om markegångspriset, för att derefter bestämma, om han vill begagna sig af uppsägningsrätten eller icke. Jag medgifver visserligen, att besvär kunna äga rum, som böra af KammarColhm pröfvas, och att detta icke kan ske inom Thomae dag; men dessa äro så få och gälla endast för den besvärande, samt verka således icke på uppsägningsrätten i allmänhet. Frih. Cederström anförde på f. m., att man ej kunde medhinna att uträkna rån te persed larna till första uppbördsstämman.
Den hnr ikliidt sig formen af en blomstergiird, en krona af rosor, hvilande p i ett hyende af blommor, hvilken dock f i r sin betydelse af de namn, sorn broderade med guldgult silke, st&amp; att liisa p&amp; de band, sorn i lrnippen iiro fiistade i blomste~dekorationens horn, namnen ' af sillskap och foreninpi, hvwri kvinnor haft del som ledande eller verksnde krafter. De flesta af dessa kvinnosamfund hafva uppst&amp;tt och mitt sin utveclrling under v&amp;rt nuvarande konungapars regering, och de utgora i stort sedt en sammmfhttning nf inneborden af d.et svenska kvinnoarbetet och dess betydelse som en faktor i det 5~11m8aasl kulturverket. Att kvinnaa s striif - vanden framfor allt tjBnat humana intressen och dessa i m&amp;ngt och rnyclret g i ut pB a t t bisti och uppriitta den vanlottade och lidmde delen slf n ~ ~ n i ~ i s k o s l ~ l 51- r t e siLrskildt t, ' Vi rneddela h a r nedan i bokstafsfoljd en forteckning p i d e foreningar, hvar och e n representerad af e n styrelseledamot, som m i n d a g e n d e n 20 september pQ Stoclrholins slott f o r vhr drottning skoln framforn ileras d jupt. lriindn lycko askningar, hvari f o r visso alla Sveriges kviuaor af hjartat instimma. Arbetshemmet for kvinliga Idioter i Stockholnl. Arbetsskolan for Lytta och Yanfijra i Stockliolm. Asylen for Pauvres Hontenx. Barnsjukhuset Samariten. De Blindas V5nner och Alderdomuhemmet. Diakonisssnstalten. Drottningens Skyddshein. Eugeni a-Hemmet. Predri ka-Bre11le1: - Fiirbt~ndet. Forellingen for de Blindas Val. Foreningen for Konvalscenthem~~~et.
Herr af Billbergh, Johan Petter, och Herr Ribbing, Arvid, anhöllo, att delta Utlåtande måtte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken förklarade, att StatsUtskoltets berörde Utlåtande skulle, enligt 49 §• Riksdagsordningen, ytterligare blifva hvilande på bordet. Å nyo föredrogs StatsUtskoltets den 5 dennes under N:o 346 aflåtne, och den 2i derpåföljde f. m. på bordet lagde, Memorial, i anledning af Kongl. Majlis Nådiga Skrifvelse, angående inkomsterne från Ön S:t Barthelemi. Den a3 December f. m. a5g Herr Rosenqvistj Fredrik Leonhard, och Herr Westfelt, Niis, hegärde, alt delta Memorial målte ytterligare få hvila på bordet. I anledning hvaraf detsamma skulle, jemlikt 49 §• Riksdagsordningen, derstädes ytterligare hvila. Högloft. Ridderskapet och Adeln åtskiljdes klockan 2 eftermiddagen. In fidem Protocolli, O. J. Lagerheim. Plenum klockan half till 6 Eftermiddagen. Föredrogs å nyo och bifölls StatsUlskottets den 5 dennes under N:o 347 afgifne, och den 21 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i fråga om förändrad reglering af Fjerdingsmännens löneanslag. Vid förnyad föredragning af StatsUtskottets den 5 dennes under N:o 348 afgifne, och den 21 derpåföljde f. m. på bordet lagde, Utlåtande, i anledning af ■vackt motion, att Fjerdingsmans-tjensten 54 H. 17* Ben 23 December e. m. icke må af Frälset bestridas; fann Ridderskåpet och Adeln att berörde Utlåtande borde läggas till handlingarne.
Om prov och betyg § 1 För att biskop och konsistorium skall kunna välja bland de sökande anställs alltid 1: o en disputationsakt på latin vid stiftets gymnasium där den sökande presiderar om han är Promotus Magister, i annat fall eller försvarar (responderar) en av honom utgiven avhandling eller teser i de ämnen som den lediga sysslan kräver. Avhandlingen skall vara tryckt 11 dagar innan ventilationen och i överensstämmelse med Tryckfrihets Förordningen och gillad av konsistorium. Utom de två vanliga ordinarie opponenter bör biskopen pröva den sökandes kunskaper och gåvor. 2: o den sökande skall föreläsa för någon avdelning av ungdomen vid det läroverk där stiftets konsistorium är beläget. Detta sker så att ynglingarna först undervisas sedan förhörs och rättas. 3: o någon yngling framkallas till tavlan och av rektor föreläggs en mening på svenska att översätta till latin, den sökande skall sedan rätta. § 3 Alla prov sker för öppna dörrar och tiden kungörs genom offentliga anslag. De bevistas ovillkorligen av biskop och konsistorialis. Protokoll upprättas. § 4 Den, som söker en tjänst inom det konsistorie, som han har avlagt godkända prov inför, behöver inte prövas på nytt. Såvida han inte önskar bevisa att han nu är lärdare och skickligare. § 6 Det viktigaste sättet att få en skicklig skollärare, är att begära upplysningar om hans tidigare tjänster. § 8 Sökande till musikdirektörstjänster skall inlämna skriftliga intyg från Kongl Musikaliska akademien, att de genomgått harmoniens teoretiska grunder samt äga tillräcklig praktisk färdighet att spela klaver och violin efter noter. § 9 Som utmärkt prov på kunskap må anses och även gälla som befordringsskäl, om den sökande från trycket utgivit någon väl utarbetad och godkänd avhandling eller lärobok. Om sysslors tillsättning § 1 Sedan alla de sökande avlagt sina prov, föredrager biskopen sina skäl och ger sitt utlåtande till protokollet, varefter ledamöterna i konsistoriet röstar efter vanlig ordning och uppger sina skäl. Den som får de flesta rösterna blir utnämnd, biskopen har två röster. § 2 Ingen får lärarsyssla utan att ha uppfyllt de egenskaper som nämnts. Även om han äger större kunskaper än vad som krävs, men i övrigt inte har gåvor, nit och skicklighet att undervisa, lämnas hans ansökan åt sidan. § 6 Direktörs sysslan för musiken tillsätts efter att ha anmälts ledig i Allmänna tidningar.
Med kännedom om de grunder, derpå roteringen bvilar, bar Läns-Styrelsen den öfvertygelsen att både provinsens och Statens bästa blifvit så rättvist iakttaget, som sig göra låtit; och har resultatet, i fråga om rotarnes numerär, blifvit nära nog hvad vid uppgörandet af förslaget till de af Eders Kongl. Maj:t nådigst fastställda roteringsgrunder beräknades, eller att 928 rotar erhållits, hvaraf 400 blifvit indelade till 200 rusthåll och öfrige 828 till infanteri, likväl med deruti inbegripne 37 rotar, sammansatta af sådana hemman, som äro med arbete anslagna till Gustafs och Carlbergs kopparverk och hvilka enligt hvad Eders Kongl. Maj:t nådigst förordnat, tills vidare endast böra utgöra vakans-afgift. Gästgifveriskjutsen. Hittills har den i provinsen Jemtland uppehållits genom skjutsskyldiges gemensamma deltagande i kostnaden oell på så sätt utgjorts, att hvarje skjutsskyldigt hemman efter skatt årligen erlagt i penningar och hö ett visst belopp, hvaraf ersättning utgått till de personer, som åtagit sig att uppehålla gästgifverierna, men då det hästantal, hvarmed gästgifverierna skulle utgöra skjutsen, icke varit tillräckligt för resandes behof, hafva närboende grannar, i mån af behof, såsom reserv indelats, för att biträda vid skjutsningen, i händelse flera hästar skulle erfordras, än sorn gästgifvaren hade skyldighet att tillhandahålla, derföre de reserv-skjutsskyldige, utom befrielse från gästgifveriafgiften, för hvarje gång de i skjuts kallats, af gästgifvaren erhållit 6 sk. för hvarje häst, såsom en förhöjning i skjutslegan, hvarmed man ock afsett att förekomma det reserv öfver {löfvan af gästgifvaren skulle anlitas.
Aom ett årligt anslag af 1,000 R:dr till understöd för en i Wermland tilltänkt Räddnings-anstalt för vanartige barn , i anledning af hvilken motion Herr Prytz, L. A., yrkat, att, om Stats-bidrag beviljades, detsamma snarare borde fördelas på sådane räddnings-anstalter i allmänhet; från Preste-Ståndet, af Professoren Bolmeer, att Rikets Ständer måtte för den vid Råby i Skåne inrättade Räddnings-anstalt för fattiga, öfvergifne, moraliskt vanvårdade barn anslå en summa för en gång af 20,000 R:dr, med tillåtelse för anstaltens Direction att använda densamma antingen till ordnandet af ett åkerbruks-etablissement, eller, om hinder derför mötte, för årliga räntan af detta capital vid anstalten upptaga, vårda och uppfostra så många vilseförda barn, som dermed kunde underhållas, intilldess tillfälle yppades att passande jordegendom inköpa; samt från Borgare-Ståndet, af Herr Gillberg, att ett anslag af 20,000 F:dr måtte beviljas till bildande af en dylik Inrättning i Upsala Stad eller dess granskap. Vid sistlidne Riksdag, då ett anslag af 1,000 R:dr anvisades såsom reseunderstöd för den person, som af Directionen för Råby Räddniugs-anstalt utsågs att i Hamburg och andra orter taga kännedom af dervarande, för samma ändamål stiftade, Inrättningar, funno Rikets Ständer derjemte, att något Statsbidrag för Inrättningens vidmagthållande icke kunde beviljas; och ehuru Ut - Ståls-Utskottets Utlåtande, N:o Ai.
Regeringsformen, till najfkommanbe-RikfienS ©tanber öfmerleinnat att befluta om följanbe, af (2Bårt donfPitufionS#UtfPott uppgjorba,. ocf), fåfom TSåra iitlåtanben,^ fjmi# tanbe ftörffag tilt@runblagS#anbringar, mebellf uppfjafmanbe, tillagg, rattelfe eller förklaring:: 1:0. till åtfkilfiga förefPrifter, afpftanbe RikSbagSgöromålenS förenkfabe ocf) orbcntligare bel)anbling, RikSbagarneS förkortanbe,. famt befparing i Riks# bagSkoifnaberne;- jemlikt Memorial R:o 57 ben 26 Romember 1829 ocf) R:o 70 ben. 27 $ebruarii 1830; 2:0. mib rr. §. Regeringsformen: