Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det skulle nemligen kunna hända, att under tidens lopp allt flera och flera brännerier uppstode, sedan först så många uppkommit, att fruktan att utsätta sig för en för stor skatt icke längre afhölle någon från att anmäla sig, och gränsen för en sådan sönderstyckning är icke lätt alt förutse. Det första fallet, hvarigenom man på en omväg skulle komma till att réalisera en idé, som efter hvad som passerat under sista Storlhinget samt hos regeringen, förmodligen får anses såsom förkastad af båda statsmakterna, kunde emellertid möjligen förekommas genom att fastställa ett minimum för antalet af tillåtliga brännerier, så att en anmälan ej vore bindande med mindre än att ett bestämdt antal hade anmält sig, hvarigenom således ingen äfventyrade att åtaga sig en större förbindelse än han hade påräknat. Den andra olägenheten, nemligen brännerirörelsens för stora fördelning mellan en mängd småbrännerier, kunde väl äfven förekommas genom att fastställa ett maximum för bränneriernas antal. Men om man bestämmer antalet, måste man äfven bestämma hvarest eller i hvilka distrikter brännerier skulle vara tillåtliga, liksom äfven huru mångå sådana Ange finnas på hvarje ställe, emedan eljest de, som först anmält sig, skulle så snart antalet vore fullt, betaga dem, som anmälde sig sednare, rättigheten att drifva denna handtering. Men det är lätt att inse till hvilka godtyckligbeter sådant skulle leda, så mycket mer, som man saknar all pä erfarenhet grundad kännedom om de lokal-förhållanden, som här borde komma i fråga, innan man kan göra en sådan fördelning. För att slippa att inlåta sig i en sådan fördelning, kunde man väl, så snart som maximum af antalet brännerier blifvit anmäldt, sätta det bestämda antalet bevillnings-andelar på auktion mellan dem, som hade anmält sig, så att endast de mestbjudande erhöilo dessa bevillningsandelar, tills det tillåtna antalet blifvit fyldt. Men detta skulle sannolikt mera än något annat beskattningsystem leda till ett spekulationsraseri i en ingalnnda önskvärd riktning, hvarigenom enskilda - blefve rika och massan ruinerad.
"Men hvartill tjenar denna berättelse? frågar min äldsta syster. Jo, goda Anna, jag önskade att du sett den blick, hvarmed han sade: 'Jag studerar Cousinerna'; den uttryckte tydligare än ord: jag genomskådar er alla tre. Och anse mig icke för fåfäng, bästa syster! jag tror att detta iakttagande var till din Idas fördel." En dag sednare. "En händelse har stört den vanliga enformigheten; den i mitt förra bref omnämnda hushållerskan, fru Lundström, inträdde så glad och nyter till mig i morse med mitt kaffe, och medförde en liten biljett till mig från en åldrig fru, som bebor några rum i husets tredje våning. Jag har några gånger mött henne i trapporna, och då har hon alltid helsat mig så vänligt, och sett på mig med en så moderlig blick, att jag funnit mig helt intagen af hennes person. På min efterfrågan sade man att hon var enka efter en Assessor. "Hon skref nu till mig följande ord: Om den unga mamsell icke anser den tid förlorad, som hon ägnar ålderdomen, och det förnekar hennes hela väsende, så tar hon, med det första, arbete med sig en afton och besöker en gammal barnlös gumma, som vänskapsfullt tecknar sig Helena Sylvan.' "Mamma varnade mig, att ej göra någon enskilt bekantskap; men jag tror med tillförsigt, att hon skall gilla denna, och jag anser mig ganska hedrad af denna bjudning. Du, som känner min stora förkärlek för den ålderdom, som hyser godhet och medkänsla för ungdomens små fröjder och sorger, inser lätt att jag i hennes umgänge mindre skall sakna min goda mamma." Den unga juristen och grannfrun. Naturen och lyckan voro de välgörande féer som omgåfvo Ferdinands vagga, de skänkte honom en förnuftig ock likväl öm och kärleksrik moder. Tidigt faderlös, blef han således icke en af dessa bortklemade moderspiltar, hvaraf verlden tyvärr öfverflödar.
Denna princip medför den stora fördelen, att då i flere trakter af landet äfvensom för särskilta egor stängsel ej medför nytta, svarande mot kostnaden, men åter i andra är oundviklig, så skall snart, öfverallt hvarest stängsel kan undvaras, den också snart blifva borttagen, såvida hvarje jordägare skall stänga till hälften med sin granne, emedan man ej gerna påyrkar en åtgärd i hvars kostnad man får till hälften deltaga, om den ej verkligen behöfves; men hvarje undantag från principen hindrar denna lyckliga följd deraf, ty beklagligtvis qvarstår hos flertalet det gamla föreställningssättet, att man må nog kunna underkasta sig en mindre olägenhet om grannen har en större; — en stängsel, i hvilken ej båda grannarne taga lika del, skulle säkerligen länge få qvarstå, oaktadt nyttan af densamma ej motsvarade underhållskostnaden. Dessutom, torde bemärkas, alt egor ofta undergå förändring genom odling, genom upväxande af skog på somliga ställen och uthuggande af skog på andra, så att en nedsättning i hägnadsskyldigheten, som varit rättvis det ena året, kan vara orättvis det andra. På grund af dessa skål anser jag det föreslagna undantaget icke vara lyckligt utan alt bättre vore om det finge förfalla. Öfvergår jag nu till 7, 8 och 9 §§:ne, så finner jag, att de alla innehålla undantag från rättigheten till slängselvilsord, som jag för min del icke anser lämpliga eller billiga. I 7 §:n stadgas, alt den som med egor möler kronopark ej har rätt att af Kronan fordra deltagande i stängsel. Då man med detta förslag afser att från den gamla surdegen, om jag så får uttrycka mig, öfvergå till ett bättre tillstånd, så kan jag ej finna, hvarföre Kronan icke skulle likaväl som de enskilde vara skyldig att, då så fordras, inhägna sina skogar och marker. Följden af denna' befrielse skall alltid blifva, att den som disponerar Kronans mark alltid kommer att ålägga grannarne att hägna för sina dertill stötande egor.
Efter härmed slutad öfverläggning och sedan framställd propos. å bifall till TJtsk:s förev.de hemställan blifvit med nej besvarad, gjordes propos. om afslag derå samt att aflöningen för Exped.-Chefen vid civildepartementets expedition skulle bestämmas till 5,500 rdr rmt; hvilken sednare propos. med ja besvarades. Mom. litt. b. Frih. Cederström, Rudolf: Jag vågar anhålla, att R. o. Ad., i enlighet med sitt, i likartade fall förut iakttagna behandlingssätt, behagade afslå hvad Stats-TJtsk:t härvid hemställt, och bifalla K. M:ts i detta ämne afgifne Propos., utgående derpå, att lönerna för Exped.-sekreterarne måtte bestämmas till 4,500 rdr. Enär jag varit personligen, under mer än några och tjugu år, anställd i civildepartementets expedition, hvilken statens tjenst jag nu mera lemnat bakom mig, är det för mig en särskild tillfredsställelse, att, under vördsamt vitsordande af det trägna arbete, dessa tjenstemän äro underkastade, få förorda det förslag, som nu blifvit R. o. Ad:s bepröfvande understäldt. Frih. Åkerhjelm: Äfven i denna punkt förekommen af Frih. Cederström, förenar jag mig med honom. Efter framställd, men med nej besvarad propos. å bifall till Utsk:s ifrågav:de förslag, gjordes propos. om afslag derå och bestämmande af lönen fär hvar och en af Exped.-sekreterarne uti civildepartementets expedition till 4,500 rdr rmt, dervid svarades ja. Mom. litt. c, d och e. Utsk:ts hemställanden biföllos. 2:dra punkten. TJtsk:ts hemställan bifölls. Den 2 ti Maj e. m. 3:dje punk ten. Frih. Åkerhjelm:
Missg.bm, att den, som slår föräldrar, skall mista lifvet, eller straffas med 4° Pa>' spö, 3o par ris eller 28 dagars fängelse vid vatten och bröd, efter omständigheterna; och 60 cap. Missg.btn, som handlar om verbal-injurier i allmänhet, lemnar likaledes val emellan böter, ärans förlust, kroppsplikt eller landsflykt, allt efter som saken är till. Då Hr Frih. i allmänhet klagat öfver den domaren tillagda pröfningsrätt, såsom ledande till godtycklig tillämpning af straff, och i sammanhang dermed gjort anspråk på mera bestämda föreskrifter i lagen, tviflar jag, att Hr Frih. tillräckligen undersökt befogenheten af sin klagan, eller gjort sig reda för, huru långt anspråket på bestämdhet i lag skäligen bor sträckas. Fordrar man, att lagen skall upptaga alla möjliga inodificationer af ett brott och bestämma särskilda straff för hvarje modification, så skulle strafflagen förlora sig i en casuistik, som i sin tillämpning skulle leda till följder, oförenliga med rättvisa straffprinciper. Lagstiftningen blefve föranlåten antaga mindre vigtiga afdelningsgrunder för att uppdraga skarpa gränslinier mellan de särskilda modificationerna. Genom ett så ängsligt bemödande hos Jagstiftaren , att undanrycka domarens pröfningsrätt bedömandet af brottslighetsgraden, konune straffmåttet ej sällan att bero af slumpen. Lagstiftningen kan ej och bör ej i detta fall gå längre, än att uttrycka, hvad som är straffbart, så klart, att en hvar kan veta, hvad som är otillåtligt och ingen domare godtyckligt stämpla en loflig gerning lill brott. När man besinnar, att lagen blott kau upptaga brotten i sin allmänlighet, och att det tillhör domaren att utreda omständigheterna dervid och brottslingens individuella beskaffenhet, torde man lätt finna, huru orimligt försöket skulle blifva att i lagen med arithmetisk noggrannhet i allmänhet bestämma absoluta straff för alla brott. Emellan utsatta maximioch minimigränsor bör således latituden för straffets afmätande öfverlernnas åt domaren. Detta är en princip, godkänd af alla upplysta samhällens criminal-lagstiftningar, och den är ej heller, såsom jag nyss nämnt, främmande för oss.
Lasseurer eller Upbörds-Lommi882rier i Städerne aligge at, hwad 8peciiicalionen beträffar, iakttaga samma skyldigheter som Härads-Skrifware» ä Landet tilkommer. Upbörden i Städerne förrättas pä derut utsatte dagar i närwaro af tilförordnade lVl2Zi8trst8- Perfoner, men i Stockholm efter der faststaldte Upbördssätt. I Rikets öfrige Städer förfares äfwen med Upbörden och Redogörelsen efter förra wanligheren uti allt som här icke annorlunda uttryckeligen förestrifwit finnes. iVlom. Sist acta dagar efter Upbördsstämmans stut, aligge det lelÄAi'8ti-Äten j Städerne och Härads-Skrifware» a Landet, til Kongl. Majus Befailningshafwande insända Sammandrag öfwer den influtne Bewillningen, och Upbördsmännen, ar genast efter fulländad Upbördsstamma a wederbörligt ställe insätta de upburne Medlen. Hwad i Stockholm i reda penningar inflyter lefwereras uti Riksens Ständers för Riksgälds-Lonwi iLt8 räkning, men Riksgälds-Ooiitoil-et8 utfärdade Oociit-Sedlar aflemnas genast kil berörde Lolitchr. I öfrige Otterne deremot insattes allt hwad som Den zi Mars. 1547 som upbäres, uri Landt-Nänrcrierne, hwarifran Medlen manadceligen til Riksens Ständers Riksgälds-Contoir böra remittera och Förstag öfwer de influkne Bewillnings-Medlen insändas; åliggande samcelige Upbörds-Männen, at sedermera ä wederbörlig Ort ingifwa behörigen författade och veriiiceracle Räkningar, för at der granstas och fullkomlig revision undergå. 6. blom.
4 Samt. 1 Afd. 5 Band. 2 ljuft. 8 58 Stals-Utskottets Utlåtande N:o \148. anslag för ytterligare 1 öfver-lärare och 1 lararinna i de praktiska delarne af pedagogisk och medikal gymnastik, lör den förre med i,500 R:dr och för den sednare med 450 R:dr i årlig lön, äfvensom om otillräckligheten af de tdi maferialier och expenser anvisade medel, underdånigst anhåiiit, att det till Institutet för närvarande utgående statsbidrag af 7,550 il:dr Riksmynt måtte ökas till 12,000 R:dr samina mynt, samt Direktionen öfver Stockholms stads undervisningsverk, i ämnet hörd, af anförda skäl, å denna underdåniga framställning tillstyrkt bifall, bar Kongl. Maj:!, som jemväl funnit den ifrågaställa anslagstillökningen al behofvel påkallad, uti Nådig Skrifvelse till Utskottet af deri 10 nästlidne Januari (N:o 49) öfverlemna! de till ärendet hörande handlingar, i ändamål att nämnda fråga mätte komma under Rikets Ständers bepröfvande. Enligt hvad af dessa handlingar inhemtats, hade Föreståndaren såsom hufvudsaklig! stöd för sitt förslag om förhöjd t anslag åberopat gymnastikens nuvarande utveckling, det allmänna behofvel deraf för en rätt ordnad fysisk uppfostran, det vidsträckta förtroende, hvarmed Central-inslitutet omfattades samt den svårighet som oftast mötte att med nuvarande aflöningsförmåner vid denna läroanstalt fästa insigtsfull och kunnige läkare, och i sådant afseende, biand annat, anfört, alt, för erhållande af lärare från Central-institutet, flere förmånliga anbud tid efter annan inkommit från England, Pi •eussen, Österrike, Ryssland m. 11. länder, af hvilka de 3:ne sistnämnde staterne dessutom särskildt lili Institutet skickat personer för att taga kännedom oin sä väl den paedagogiska och militära som medikala gymnastiken; att Institutet derjemte årligen besöktes af utländska läkare, pedagoger och militärer samt alt til! följd häraf flera offentliga, på stat underhållna, gymnastik-anstalter, efter Svenskt mönster, i flera länder uppstått.
Revisorerne, som af räkenskaperna inhemtat, att på KommerseKollegii räkning N:o 2, med Rikets Ständers Bank funnits, vid 1842 års slut, innestående, ej mindre behållningen af de till understöd lör Ullsorterings-anstallerna i Götheborg och Malmö anvisade medel , äu ock ett belopp af 568 R:dr 34 sk. 6 rtst. Banko, utgörande influtna försäljningsmedel för Kronan tillhöriga får, hafva å detta förhållande fästat uppmärksamhet, enär det icke syntes med god ordning förenligt, att nämnde, af skiljaktig beskaffenhet varande medel, af hvilka de sistberörde icke ens voro ställda ander Kommerse-Kollegii disposition, blifvit på en och samma räkning i Banken insatta. Kollegium får i anledning häraf underdånigst anmäla , alt , sedan Eders Kongl. Maj.u, genom nådiga skrifvelser till Kollegium af den 6 Maj 183o och den 19 Mars 1836, förordnat, att de medel, sorn inflöto genom försäljning af airendefår från Kronans stamschäferier, skulle afsättas, för att af Herr f. d. Stats-Rådet m. m. G. Poppius disponeras för inköp af finulliga electoralbaggar, då sådant blefve för stamschäferierna af nöden, eller för bildande småningom af nya schäferier; så hafva de medel, som i berörde ändamål till Kollegium ingått, varit insatta först å Bankoräkningen JNdo 7, jemte de gamla UllDiskontfonden tillhöriga medel, och sedan år l836 å en särskild räkning N:o 2 , å hvilken räkning sedermera jemväl blifvit insatta de medel, som uppburits af det utaf Rikets Ständer år 1841 beviljade anslag, till understöd för Ullsorteringsanstalter i Götheborg och Malmö, och hvilka medel ägde ett med de förstnämnde gemensamt ändamål derutinnan, att desamma jemväl blifvit anvisade i och för inhemska fårafvelns och ullkulturens befrämjande.
Slutligen och enär Utsk. lika med motionären, finnér ofvanberörde uplysningar, hvilka lätteligen torde kunna infordras ifrån och erhållas af vederböride Pastorer i rikets serskilda socknar, vara af en obestridlig nytta i och för uprättande af den nya Riddarh.Ordn., som, till följd af det hvilande grundlagsförslagets antagande, blefve en ren nödvändighet, så har Utsk. icke tvekat understödja motionärens förslag samt får derföre vördsamt tillstyrka: att R. o. Ad. behagade updraga åt Riddarli.Direkt, att intill näst inträffande riksmöte samla ofvannämnde statistiska uplysningar, hvilka blifva behöflige för upgörandet af en, efter hvad det hvilande grundlagsförslaget förutsätter, på val grundad ny Riddarh.Ordn.; hvilket dock till II. R. o. Ad:s eget ompröfvande vördsamt öfverlemnas. Stockholm d. 1 September 1851. På Riddarhus Utskottets vägnar. Gust. To 11. ff'. F. Dalman. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 1 e. m. In fidem protocolli, Albert Munck. 42 ‘ 660 Den 2 September. Thorstlagen elen 2 September 1851. Plenum kl. 12 på dagen. Justerades 2:ne prol:s-uldr. för gårdagens plenum samt nedannämnde från Exp.Utsk. inkorane förslag till 11. St:rs underd. skrifvelser till K. M. N:o 227, ang:de uprättadt nytt reglemente för Riksg:s-kont.; N:o 228, med den nya Riksstaten; N:o 229, angtde förklaring öfver 2 mora. 5 § af K. Förordn. om Sockenstämmor i riket den 29 Augusti 1843, i fråga om grunden för rösträttighetens bevakande N:o 230, om ändring i Expeditions-taxan; och N:o 231, angtde sättet, ordningen och vilkoren för utbetalning af anslag lill befrämjande af allmänna arbeten.
Uti ett land med bruten, af skog beväxt och af vatten genomskuren yta förekomma emellertid ofta hinder att undanrödja för egen framkomst eller att bereda mot fiendens. Äfven mindre truppafdelningar hafva derföre behof af folk med kunskap och vana vid enklare fältarbeten. Detta är timmermannens ändamål. De hafva af ålder varit 1 på kompani eller 4 på bataljon. För att detta antal skall kunna bibehållas på fältbataljonerna bör timmermännens antal ökas till 6 på stambataljon. Timmermännen kunna emellertid ensamme föga uträtta, och äfven med handräckning af manskap ur bataljonerna kan intet utföras utan verktyg. Trossvagnar, huru väl inrättade de må vara, kunna icke ständigt följa trupperne, åtminstone icke alltid vara i deras närhet. Det är derföre af vigt att åtminstone några verktyg medföras af truppen och hellre än att dermed belasta de redan tungt utrustade soldaterne föreslås: att vid hvarje bataljon på krigsfot bildas en timmermansafdelning, bestående af de 4 timmermännen och 8 timmermansbiträden, uttagne bland arbetsskickligt manskap af allmänna beväringen. Timmermännen bära, utom gevär och ett mindre antal patroner, yxa eller spade. Biträdena bära faschinknif i lifgehäng, hvar sin yxa och spade eller annat redskap, såsom jernspett och i stället för bandoler en väska med tång, spik m. m. eller ock någon annan lämplig verktygsutredning. Efter någon tids öfning böra timmermansafdelningarna kunna göra arméen väsendtlig nytta genom den framkomlighet, som beredes såväl enskilda bataljoner och brigader, som ock genom det biträde, de hastigt kunna lemna de egentliga ingeniörtrupperne. Sjukvårdssoldater eller manskap, som vid militärsjukhusen erhållit undervisning i den lägre kirurgien och sårades vård, finnas nu 1 på kompani eller 4 på stambataljon. De äro afsedde till biträden åt de vid trupperne tjenstgörande läkarne och böra finnas en för hvarje läkare, således tre på hvarje fältbataljon.
Remitterades till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet: l:o Petter Pehr ssons från Jönköpings Län motion om indragning af en Länsmans-syssla i Östra härad; 2:o Lars Larssons från Gefleborgs Län, Andreas Bengtssons från Jönköpings och Henrik Anderssons från Örebro Län motioner, rörande likstol. S. D. Talmannen tillkännagaf, att i sista Talmans-conclafven blifvit öfverenskommet, det skulle Herr Landtmarskalken och samtlige Talmän, den förre hos Ridderskapet och Adeln och de sednare i öfrige Riks-Stånden hemställa till beslut, att nästa Lördag den 31 dennes val skall företagas till Ledamöter uti den Nämnd, som, enligt Regerings-Formens 103 §, eger tilt döma, huruvida Högste Domstolens samtelige Ledamöter gjort sig för - 94 ProU-Utdrag, den 24 Augusti 1844■ Ijente att i deras vigtiga kali bibehållas eller om visse af deni må anse* böra från utöfningen af Konungens domsrätt skiljas; till hvilken nu gjorda hemställan Ståndet iemnade LifalL S D. Remitterades lill Stats-Utskottet: l:o Anders Ericssons från Elfsborgs Län motion om anslag' af allmänna medel till lön på Stat för Häradshöfdingen i Sundahls, Nordahl» och Wahlbo Häraders Domsaga inom berörde Län; 2:o Samuel Samuelssons från Östergöthlands Län motion om anslag af allmänna medel till inrättande af landtbruks-skolor; 3:o Oloj Nilssons från Westerbottens Län motion, angående reglering och förbättring af landt-stats-tjenstemännens lönevillkor; 4:o Johannes Samuelssons från Jönköpings Län motion om förmedling af hemmantalen på Wisingsö; 5:o David Anderssons från Hallands Län motion, att RiksgäldsContoret må meddela lån å magazinerad ritorr spanmål; 6:0 Johannes Samuelssons från Jönköpings Län motion om lindring i de hemmanen Tunnesta och Torp på Wisingsö åliggande allmänna utskylder och onera; 7:o Johan August Zetterbergs från Stockholms
Tobie Comedia visar oss det bibliska skoldramat i dess renaste form och står i detta hänseende ensamt i vår litteratur. Se vi nu på de stycken, som hafva största yttre likheten med detta drama, så äro de Josephi historia och Konungh Davidhz Historia, båda skrifna af en och samma författare. Ehuru öfver femtio år yngre än Tobie Comedia och tryckta det ena 1601 och det andra 1604, sluta de sig dock närmast till detta drama. Liksom det hafva de väl akt-, men ingen scen-indelning, de följa troget bibeltexten och afvika derifrån endast i tillfälligheter, och detta sällan. Vi upptaga dem derföre i detta sammanhang. Under en tid, då utvecklingen icke gick med ångkraft, som i våra dagar, har icke heller en tidrymd af 50 år så stor omgestaltande betydelse, så mycket mindre som under tiden de religiösa frågorna behöllo sin vigt som tidehvarfvets hufvudfrågor, och samma åsigter om undervisning, litteratur och dramatisk konst fortfarande förblefvo herrskande. Äfven författaren till dessa båda komedier känner man ej med visshet. ”Konungh Davidhz Historia,” tryckt 1604, innehåller en tillegnan till kronprinsen Gustaf Adolf, hvaruti säges, att emedan denne vid riksdagen i Linköping år 1600 och nu i Norrköping i Mars år 1604 blifvit af riksens Ständer utkorad och hyllad till Sveriges Rikes tillkommande regerande konung ... ”Så haffver iagh, A. N. Herre och Furste, vthi all vnderdånighet, tilwent ett litet arbete, at utsättia på rijm, Historiam Josephi och Historiam Dawidis ” Undertecknadt: ”E. F. N. Ödhmiuke och vnderdånighe vndersåte T. G.” — Man finner deraf, att båda dramerna hafva till författare en T. G.; men hvilket namn, som döljer sig bakom dessa initialer, känner man icke med visshet.
Presteoch Borgare-Stånden hofva bifallit detta förslag, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet vidblifvit gällande tullbestämmelser härom. Utskottet inbjuder sistnämnda håda Stånd att, i likhet med de båda öfriga Stånden, godkänna ifrågavarande förslag. Skulle denna inbjudning icke antagas, måste omröstning anställas, hvilken Utskottet, Bevillnings-Ulskollcls Memorial, M 14. 25 skottet, enär detta förslag afsett att förekomma den osäkerhet och de missbruk vid tullbehandlingen, som med skiljda tullsatser å dessa till utseendet fullkomligt lika varuslag äro att befara, anser lämpligen böra gemensamt omfatta båda färgslagen; och hemställer om godkännande af följande proposition i detta afseende: 33:o. Den, som bifaller Utskottets förslag, att, under hufvudrubriken Färger och färgningsämnen, fernbock serskildt specificeras med en införselstul! af 1 sk. skålpundet, samt att tullen å sappan, malen, äfvenledes bestämmes till 1 sk, skål pundet, röstar Ja; den, det ej vill, röstar Nej; Vinner Nej, bibehålies gällande tulltaxa i afseende på artikeln Färger och färgningsämnen utan denna förändring. Utskottets förslag att i Införsels-tariffen införa artikeln Färglådor, med Färglådor. färger och annat tillbehör, äfvensom färger i musslor, glas o. s. v., med införselstull af 8 sk. skålpundet och med den anmärkning, att något afdrag i vigten ej gores för lådan, glaset, musslan eller annat tillbehör, hafva Presteoch BorgareStånden godkänt, men Ridderskapet och Adeln samt Bonde-Ståndet, under vidblifvande af gällande tulltaxa, förkastat. Derest sistbemälde två Stånd icke vilja, med frånträdande af sitt beslut, instämma i de båda öfriga Ståndens, lärer följande omröstning böra anställas: 34:o.
Itta ttbSfängb, fer 2>ag, meb bet faffa förtroenbetö tiftfrcbSfläffcTfc, ©luca 0ttf’e3 ©tanber åter famtabe omfrtng 9)?tg. ©e trennc år, forn fbrffutit efter bet SRtfetS ©tanber febnaft emottogo äftttt tuätfomfUjelSntng, Rafina tcfe marit be mtnft btgra på tocrlbSfpftortfifa ttQbras getfer, (jiuitfaö mtnne länge fMt (efma t tjäfberita, feban be föränbrtitgar t famfjäflämrättningarne, font af bent Mtftutt en fötjb, fannoltft rebait lernnat rum åt attbra. §brfpnen par emeftertib Betoarat ben ©fanbtnaiutffa palfön från tuåfbfauuna ffafntttgar: befj tntuåttare Rafina oafbrutet åtnjutit pttre ocp ture lugn, nntforet för ett fant odj tuarafttgt framffribanbe, ptoilfet t atbrig fitja!* bihang titt 3t. ©t. 1 ©aini., 2 2lfb. ncmbe tarfe! tift honung ocfj goftcrfaub äger ben fäfrafte Borgen för fftf trygga fortgåcitbe. SJlttt ©ott§ förmälning incb ^riufcfjan LOVISA af Sleberfänberna fjär ffättft