Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Regerings-Formen förutsätter, denna Corporation med JustitiaeOmbudsmannen i spetsen , enligt 5 §. i4 Mom. Tryckfrihets-Förordningen, kan ställas till ansvar och således göras overksam , utan att äga till ersättning mera än en vice Ordförande , saknande Bisittare. Redan således ur skäl af oformlighet och uteblifven verkan skulle denna utvext på våra constitutionela Inrättningar kunna afskäras såsom öfverflödig ; men den torde ock befinnas rent af skadlig, ställd bredvid Domstolen, sedan man åt den sistnämnde anförtrott afgörandet af Tryckfrihetsbrott. Domstol, såsom sådan , känner icke andra att höra, än Parter och Vittnen; i annat fall blir den ett förvaltande Verk och faller ur sin bestämmelse. Den kan ej hafva något Institut utom sig att göra afseende till, men endast, om den sjelf är Lägre , Flögre Instantier för underställning eller vad. Det Tyska sättet, att Domstolar någon gång höra Juridiska Faculteterna, lemnäs i sitt värde, men är en återstod af Domstolarnes omyndighetstillstånd, lärer dessutom endast aga rum i frågan om sjelfva Processen samt i Civila mål , men icke Criminela. I allt fall torde våra Jurister icke vid andra tillfällen önska denna införsel vara använd. Man anser Fora Pri - Bil. till Constia Utskls Memorial N:o 51. 71 vilegiata böra uphäfvas, oell en föregående handläggning af sakkunnige äfven i mål af den mest särskilta beskaffenhet icke behöfvas. Jag bestämmer ej, om detta påstående öfverallt är giltigt; men här har det sin tillämpning; ty en ÖfverDomstol, och den är här föreslagen såsom den först dömande, förenar i sin personal både den större lagkunnigheten och den genom erfarenhet och det högre samhällslifvet vunna allmänna bildningen. De ämnen, hvilka i Tryckfrihetsmål komma under pröfning, röra gemenligen Religion, seder och samhällsordning, och kunna således icke vara för den bildade Embetsmannen främmande. De tillhöra mindre afskilda vetenskapsdelar, än det odlade, genom högre verksamhet utvecklade vettet.
Landtbruks-akademien. Räkenskaperna hafva hvarken i Kongl. Kammar-rätten ej eller hos Revisorerne gifvit anledning till någon erinran. Förhållandet mellan Akademiens inkomster och utgifter är följande: Debet. Balans från år 1861: Uppbörd: Balans till år 1863: Kredit. Balans från år 1861: Utgifter: Belöningar och uppmuntringar 313: 20. Fraktkostnader ro. m 371: 35. Balans till år 1863: Fastigheters och inventariers värden 195,058: 40. Med anledning af Kongl. Maj:ts nådiga bref till Akademiens Förvaltnings-kom mitté af den 20 Juni 1862, hvaruti förordnas, att den särskilda redogörelse för inflytande arrendemedel fran Kronans stamschäferier, som det, i följd af ett äldre nådigt stadgande af den 8 Juli 1851, ålegat Kommittéen att till Kongl. Maj:ts och rikets Kommerse kollegium årligen afgifva, borde upphöra och medlen i dess ställe uti Akademiens räkenskaper bokföras och redovisas, har uti hufvudboken för år 1862 en särskild räkning för schäferimedlen intagits, som utvisar: Debet. Uppbörd: Leverering från Kongl. Kommerse-kollegiam 300: — 908: 39. Kredit. Utgifter: För inköp af 1 bagge och 6 tackor 543: För inköp af en bagge 540: Balans till år 1863: Vid anställd inventering af Akademiens säkerhetshandlingar, befunnos dessa i behörig ordning. - 131 Ultuna Landtbruks-institut. Denna inrättnings räkenskaper, sora blifvit i Kongl. Kammar-rätten med anmärkning granskade, redovisa för inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 1861: Inkomster: För Institutet: Statsanslag 12,000: — Afgifter af elever 13,125: — Lärlingsdagsverken 2,951: Af Ultuna gård: 1862 års skörd 30,243: 92. Af Granbergs gård : 1862 års skörd 2,905: 60.
Ridderskaper och Adol» och Rik st«S - 774 Den 13 December. sens Ständer i gemen lära ihagkomina, ett ehuru Banquen kallas Riksens Ständers egna Werk, sä härleder detta benämnande sig egenkeligcn stari den ät Ständerne updragne styrelsen och'icke frän ägande rätten af BanquenS redbara fond; till densamma äro BanquenS Creditorer. eller innehafware af Laneoch Wexelbanqnens sedlar, till och ined nypa dsn iNilistr 8 sk. berättigade; och Riksens Hoch o st. Enander aga allenast, kill sälje as Vwqunio privilegier, atr, som Uttryckeliga orden lyda, h so po ne ra Veit stcköerade gewllistcn crll pubiiaos uius. Om betra tillbörliga föchailander östveerygadt, har Högloft. StakS-Utst-olted och Dest Finance afdelning icke welar ulistyrka Respcc»' tive Ständer, gtt träda den etablerade proportionen af BanquenS redbara sond emot dest Utelöpande sedelstock för nära, mycket mindre sökt unn sfa Allmänhetens opinion om BanquenS soliditet/sanik om penningeoch waru-rcprescnrantcrnes ffäliga förhållande emot sjelstva waru mängden. Stars-Utstotkcr hsr derföre tyckt fast bättre wara, all Lstalisucn till ett lyckligare tidehwars, mä bära tyngden as ränka 5 lwenne siags förestagne läningssärt, än akt enervera Banquen och dest sedelstocks inre wärdc; nien Högloft Ridderffaptt och Zldcln lärer känna hwad hinder Utilkottets sörstag blist lvik i wägen lagdc. Högloft.
liinclerna, s: mt l k t: ~ er1 jiikiitkvinna vid sin barm sanitidigt ainiiia fyrit 1~13i %fsiirig,.nr,: ~lifrer d i s i förtroendet till f örf: s faktiska uppgifter riago; ri~bbi~dt. Afren iilot spraket kunna aiiiiiärk~; inzar med fog frimstiillas; i~i~~. det ä r tiingt och pb sina stallcii s % o k l x t;: tt rissa l i i ~ l ~ i i ~ iiiåste lasas två ganger föl. att kunna. förstas. 4 3liiiiiplirra nttryck fö~rkoiiiiiia icka salla~i, s5 t. ex.: rett vaggliist ti ' ti: : .oviidïets rn~i ?iidc kiiiicltb ej IA de resande:,; d e n iskalla bergskdiaii ni. iii. Tid besksifiiingen af ett jakiitiskt t a t för viiitrrbostitd {sid. 29) siizes a t t niir! ) liiindarua och pelsvcrken saininanïiilladc.~, fi~iins där plats iiog föi. ett ' J - behagligt sallskapslif~. Det kan ju ' bero på ett tryckfel a t t ' liar icke st %r ' » liudarnep, nien längre fram # mötes nian af ett likartadt uttryck, dh det heter om infödingarne. a t t de soinnade Iiopriillade soin djiir:). A t t låta den tyske dwnslararen spela, jainte iiiarseljiisen, w Iroin lilla flicka valsa iiied med mej », ocli » nar månen vandrar på Iiiinlen blå », ar en smaklöshet soin står för öfversättareas rakning. V %r svenska ~irigdonislitter,ztiir &amp; r soin bekant mycket rik p % öfversattiiingar.
Genom frivilliga bidrag från våra läsarrinnor bereddes under hvardera af somrarna 1890 — 1892 tillfälle för ett tjugutal små fattiga och klena Stockholmsbarn att efter den långa mörka vinterns skolarbete tillbringa «n glädjefull och stärkande sommarsejour i skärgården • — en förmån af lätt insedd betydelse för dessa barn från armodiga, glädjefattiga hem. Med förenade krafter, varmhjärtade läsarinnor, skola vi nog äfven i år sättas i stånd att utsända en egen skollofskoloni. De redan vunna erfarenheterna böra helt visst för hvarje ny gång underlätta och förbättra anordningarna till de ungas kroppsliga som andliga fromma. V i äga färdig den alltid kostsamma uppsättningen af sängkläder och husgeråd — några kompletteringar endast kunna möjligen bli behöfliga. Och då vi därtill påräkna att få lägga ledningen i samma goda händer, som hittills framgångsrikt skött uppdraget, kräfves endast, att våra läsarinnors intresse lika kraftigt som förr träder till, för att vi redan på förhand kunna hysa det bästa hopp om företaget. Som en grundplåt för insamlingen ha vi att lägga dels något öfverskott från i fjol, dels 100 kronor, som vi nu som då själfva teckna. D e minsta bidrag mottagas tacksamt. Ingen, som något kan offra, skall draga sig undan — det är vår vissa öfvertygelse. Men vårdagarne förflyga fort, och inom kort är sommaren här. Insänden därför, ärade läsarinnor, oförtöfvadt edra bidrag till Redaktionen af Idun, Stockholm, i} .osianvisning eller postsparmärken {ej frimärken). Vid försändelsen bör tydligt angifvas, att densamma är afsedd för » Iduns skollofskoloni ». Alla inflytande bidrag redovisas i Idun. Redaktionen. Valkyrjor af detta slag äro Sväva och Sigrun, som förekomma i den gamla Eddans hjältesånger, och hvilkas väsen omgifves af all valkyrjepoesiens lina trolskhet, där de tänkas ila hän öfver land och haf, omgifna af strålar frän hjälmar och spjut, allt under det deras tankar syssla med de hjältar, som de utkorat till sina. I Eddasången om Helge Hjörvardsson berättas det, huru denne hjälte sitter tystlåten på en hög.
För min del anser jag det ej lämpeligt, att Ridderskapet och Adeln af något Stånd låter föreskrifva sig lagar, och jag yrkar således, att Ridderskapet och Adeln, under förblifvande vid Dess en gång fattade beslut, genom ProtocollsUtdrag derom kungör BancoUtskottet. Ty annars kunde, såsom en gång förut skett, och på samma akäl, i hän - 4© Den 16 Junti f. m. delse Ridderskapet och Adeln, Presteoch BorgareStånden så funno för godt, BondeStåndet uteslutas från deltagande i Bankens öfverstyrelse. Skillnaden är alldeles ingen. I öfrigt är det upplyst, att, när BondeStåndet år ]§oo ingick i garatitie af Banken, skedde sådant med det uttryckliga förbehåll, att hvarken då eller framdeles yrka någon förändring uti de för samma Verk gällande ordningar, stadganden och öfverenskommelser Det måste bero af BancoStyrelsen att tillse det skicklige Ynglingar i Bankens tjenst antagas, och att dugliga personer komma till Commissarie-be fattningen, hvilken jag dock icke tror vara en så högst vigtig och kinkig post, att den ju icke af hvar Och en med någorlunda kunskaper och erfarenhet kan förvaltas. Jag hemställer alltså, att Ridderskapet och Adeln, genom ett ProtocollsUtdrag till BancoUtskottet, bestrider all kraft af ett beslut, hvaruti Ridderskapet och Adeln icke deltagit, och öfver ett ämne, hvaruti Ridderskapet och Adeln engarn äger förordna, Friherre Ciderström: Jag skulle ogerna se, att Ridderskapet och Adeln till de öfrige Stånden affärdade ett ProtocollsUtdrag, med anledning af ett beslut, hvartill Ståndet ej ägde laglig rätt 3 ty om Ridderskapet och Adeln nu fann godt förordna, att tre Stånds beslut skulle vara utan kraft och verkan, vöre sådant rakt stridande emot Grundlagen. Det igenfinnes ej i något Privilegium, ej i Grundlagen, att en tredjedel af Bankens Commissarie-beställninga? Den 16 Junii j, m. 41 med Adelsmän skall besättas
Vid föredragning af Bevillnings-Utskottets den 8 och 11 dennes pä bordet lagda Memorial N:o 45, med förslag till de formulärer, sorn böra bifogas den föreslagna förordningen angående Mantalsoch Skattskrilningarnes förrälttande, godkände Ridderskapet och Adeln ifrågavarande formulärer och beslöt, att desamma, jemte författnings-förslaget, skulle till Kongl. Maj:t i underdånighet öfverlemnas. S. D. Föredrogs och bifölls Stals-Ulskottets den 10 och 11 dennes på bordet lagda Utlåtande N:o 202, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse angående ifrågasatt upphörande af de så kallade Frisocknarnes tjenstbarheter lill Dylta svafvelbruk och socknarnes rotering. Bih. lill R. St. Frän Högv. Preste-Stdndet. S. D. Föredrogs ånyo meddeladt Utdrag, N:o 494, af Vällotl. Borgare-Ståndets Protokoll för den 26, 2 7 och 28 sisth September, innehållande dels bemälda Riks-Stånds vid pröfning af Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Ulskotlets Utlåtande N:o 161, i anledning af Kongl. Maj:ts nådiga Skrifvelse, med det af Kommilterade afgifna underdåniga Betänkande och Förslag angående Kommunal-styrelser, fattade beslut rörande förslagen till Förordningar om Kommunal-styrelse på landet ocb om Kommunal-styrelse i stad, dels inbjudning till de öfrige Riks-Stånden att i dessa beslut med Borgare-Ståndet sig förena.
Då emellertid jordbrukets ståndpunkt först sedan och i nyare tider höjt sig, var det naturligt, att lagstiftningen mindre skulle beakta detsamma i frågor rörande vattnets egande och användande i allmänhet och i frågor af mera speciel art, såsom t. ex. i fråga om vattnets afdikning från åkerjorden, var någon princip egentligen annu ej bestämd, så att, enligt Byggn.-Balk. 4 Kap. 2 §, afloppsdike skulle hållas en aln djupt och, enligt 6 Kap. 2 §, bonde vara skyldig, att antingen upprensa 80 famnar årligen eller nydika 40 lämnar, samt att, enligt 20 Kap. Byggn.-Balken, kungsådra eller i:del af vattendrags bredd ej fick stängas, der så af ålder varit m. m. Otillräckligheten af bestämmelser härutinnan framtvingade emellertid småningom förordningar och lagbud, hvaribland främst framstår Kongl. Förordningen af den 20 Januari 1824 angående utrifning af vattenverk, som genom uppdämning skada jord, hvilken Förordning sedermera blifvit justerad genom Hera Kongl. Förordningar och Bref. Sednast år 1858 bestämdes skyldigheten för undandikning af vattnet närmare, men då alla dessa lagbestämmelser och förordnanden, dels äro sinsemellan stridande och ofullständiga, dels osammanhängande och principlösa, har vid hvarje uppkommande vattentvist, så väl domare, som parter, sväfvat i villrådighet och okunnighet om lagens mening och tillämpning. 116 Motioner hos Ridder skåpet och Adeln 1862. För jordbruket i synnerhet har denna ställning varit betungande och allmänna Svenska landtbruksmöte såväl i Göteborg, som ock, om jag ej missminner mig, det i Carlstad, beslöt derföre, att ingå till Kongl. Maj:t med anhållan om tillsättande af en Kommitté af sakkunnige män, för utarbetande af förslag till en »ny lag, så väl för afledande af vatten, som ock för tilledande deraf, uti hvilken sednare, ej allenast borde bestämmas jordegares ömsesidiga rättigheter sinsemellan, utan ock i förhållande till egare af vattenverk.»
Jag skulle anse det som ett helgerån, om de unga beröfvades deras ålders mest specifika behag, den blygsamhet, som lik violens doft tjusar och gläder en hvar, som nalkas dem, och af framfusiga ungdomar är jag visst ingen vän. Nej, den blyghet, jag vill varna för, är denna sinnets försagdhet, som gör att man ryggar tillbaka för allt, som går ur det dagliga hjulspåret — ofta nog en orsak till att det steg ej blef uttaget, som skulle ledt framåt • — som kommer en att rodna, blekna och tappa fattningen i hvart läge af lifvet, som gestaltar sig olika mot det vanliga; denna skygghet för att gripa sig an med något obekant eller för att säga ut sin mening; ja, i allmänhet denna bäfvan för saker, som icke äro att bäfva för och framför allt och i all synnerhet denna förlamande människofruktan. Då denna blyghet får växa och frodas, blir den till ett verkligt lidande för den människa, i hvilkens sinne den slagit rot, ja, den kan rent af erfaras som ett fysiskt illamående: och hvad värre är, den blir henne till skada, i det att den verkar som en hämsko på hennes handlingskraft och till och med kan förhindra en eminent begåfning att göra sig gällande. Därför att blygheten gör oss oförmögna att med något hopp om framgång upptaga den kamp, till hvilken lifvet uppfordrar, är det dess utrotande hos barnet måste framhållas som ett viktigt moment i uppfostran, ingalunda därför att den i någon män vore att hänföra till de egenskaper, hvilka förklena karaktären eller nedsätta det personliga värdet. Tvärtom skall man ej sällan spåra den hos mycket nobla naturer, och den är snarare än som något annat att betrakta som en sjuklighet i sinnet, antingen vidhäftande som naturanlag eller alstrad genom ogynnsamma lefnadsförhållanden, hvarför det ock vore egentligare att tala om dess botande än om dess utrotande.
Lilverstolps. - Onsdagen den 26. Martil/ klsnum klockan 10 förmiddagen. d!nmältes och infördes en Deputation fran det Nair lostiga Borgare-Slandet, anförd af Lroclrliolms Riks» dagöman Radmannen borelius, som förmalte, ak Ståndet instämt uti fragan om en underdånig hemställan kil Hans Mast, angående straff för den, som kunde wara nog förgäten af sin undersakeliga pligt för' at bära waldsam hand pä Konungens dyra Person; sä wä! som i fragan om Allmogens befriande fran Fäng. föring. Besvarades och afträdd?. En Depuksrian fran det Högwördlga PresteStåndet anförd af Aerr Biskoppen och Lommencleuren l^inäblom, med en lika anmälan ifrån flt Ständ, samt at Preste-Ständet för benna Riksdag antagit den »vid förra Riksdagar gillade lokruÄion och TysthekS-ed för Kanco-Ukskottet, och til kanoo-Utffotkekö Utlåtande hemskjutit den i Ständet wäckca sraga om Allmängöran, de af Lsnguenr tilstanb och sörwalrning. Besvarades och asträdde. ApötötS - 89 UpbrötoS Herrar LIeLLorernas Wallistor tkl Leda» möter uti följande Utskott; och befunnos wara walde: I Hemliga Utskottet efter Ryttmästare» ^älertparre, Herr ligsriijelm, Seveä Lustak, Öfwer, Jägmästare. I Bewillnings-Utskottet, efter Herr Ofwersten Lstkvert^arre, Herr Llkvenlrlou, Fullmägtig Herr IHKrenstrIIe, holtan kreäric, Oa^irains.
Majit tid efter annan i Nåder medgifne anstånd med inbetalningen af meranämnde spanmåis-arrende för år i<836 jemväl tycktes antyda, att serskilda omständigheter i denna fråga förekoinme, hvilka talade för den begärde afskrifningen af samma arrende.. 14 Stats-Utskottets Memorial, Nio 268. Utskottet har icke underlåtit att fästa behörigt afseende å de inom Presteoch Borgare-Stånden sålunda yttrade åsigter, äfvensom å de förfrågans bedömande meddeldte ytterligare upplysningar; men, ehuru härvid förekommer, att, i händelse den sökte eftergiften af i836 års spanmåls-arrende för Ryda Kungsgård icke varder af Rikets Ständer arrendatorn Stangenberg beviljad, bemälde arrendator, om han äfven skulle kunna bereda sig tillgång för] fullgörande af den honom åliggande betalnings-skyldighet och såmedelst blifva i tillfälle att fortfarande bibehålla arrendet af nämnde Kungsgård, likväl otvifvelagtigt måste i högst väsendtlig mon hindras i sin hittills ådagalagda förtjenstfulla verksamhet för egendomens förbättrande och uppodling, hvilket förhållande åter komme att menligt inverka på Kungsgårdens framtida värde och sålunda medföra förlust för det allmänna, har Utskottet emedlertid, enär de tvänne öfrige Riks-Stånden godkänt Utskottets i detta mål förut afgifne Utlåtande, ansett sig häraf föranlåtet att samma Utlåtande vidblifva. Stockholm den 3i Juli 1840. Ant. till Exp. Utsls. den 31 Juli, kl. 2 e. m.
Lm Inbyggarcna i Skäne hade allmänt warit af den tankan, att Wargeringen skulle afskaffas, hade de utan twifwcl sjelfwe och i god tid derom wäckt fräga, sä att undersökning under Riksdagen hade kunnat göras och Mälet rigtigt bercdt till Ständernes pröfning framställas. Ru är det ! följe af ett Statsanslag, som anmärkningar rörande hufwudsaken framställas, ett förfarande som Åtminstone bör kallas oordentligt. Jag will ej neka, att Rusthällarne i Skäne böra hafwa samma rättigheter, som deras likar i det öfriga Swerige, men sädant beror af Contracter och dem har det tj tillhört Stats-Utskottet att pröfwa. Hwad äter beträffar frägan om Provineens behof, synes det wara gansta tydligt, nar i hela Skäne, Halland och Blekingen intet Indelt Infanterie finnes. Skäne betalar äfwen en obetydlig afgift i Utstrifnings-pennmgar och har ingen rotering, hwarigenom denna Province i jemnförelse med andra njuter mycken lindringJag fär derföre hemställa om icke i anseende dertill, att allt detta fordrar en nogare pröfning, att behofwet af Wargeringen är tydligt, att Författningarne derom arv kungjorde och Contracter, hwarpä de grunda sig, kände; om icke säger jag, i ansten - Den Z April. I07 seende till allt detta, det wore bast att hela Ärendet öfwerlemnadcs till Konungen, hwilken dä ägde att efter anställd undersökning rätta hwad som kunde wara felaktigt, antingen genom Wargeringens afflaffande och införande af Rotering eller pä nägot satt i sammanhang med det af Friherre cellerström i, gär upplasta Förslag i fall detsamma skulle winna Riksens Ständers bifall. Friherre 3tse1 vön wolstein.
Men finnes deremot någon, som af egen drift och af enskilta affigter annorlunda handlar, finnes den som genom hinder mot Grundlagens utfärdande will sätta sitt Fosterlands öden pä wägspel, finnes någon, som will neka Ständets Taleman at genom RegeringsFormens undertecknande upfplla fin pligt —. skilje han sig ifrån de öfrige, blifwe han känd af Mig och fine medbroder!" "Detta prof wore twifwelsutan tilräckeligt, för at urskilja det stora antalet wältänkande män ifrän nägra fä orolige, och i fine begrep öfwerspände: men Min rättwisa och Mitt förtroende bjuda Mig pä en gäng at undwika alt anseende af Konungsliga Magtens inffy. tande pä Edra beslut. Jag älstar ej detta wälde: för Eder skull, icke för Min, har Jag emottagit Sweriges Krona; och utan tilfredssiällelsen at kunna bereda Mina undersätares wälfärd, hwad wärde för Mig skulle den äga? Mä derföre Edra tankar fritt och otwungit blif. wa yttrade! Jag lemnar detta rum för at bereda Eder tilfälle at anställa votering med slutna Sedlar öfwer den proposition, som Eder fö. reläsas stall. Eftersinnen följderna af detta högtideliga steg, twingen Mig ej, Redelige Danne-, män, at medelst almänt kungörande af hwad sig nu tildragit, öfwer Eder kalla Swensta Folkets rättwisa dom."
Tyvärr finnes ännu en provins, till hvilken dessa nyttiga undervisningsanstalter ännu icke hunnit hana sig en väg. Denna provins är ön Öland. Söndrad från fasta landet och med ett jordbruk, som i flera afseenden betydligt skiljer sig från det sednares, är denna i många hänseenden vanlottade ö i det mest trängande hellof af en dylik skola. Jag vädjar derföre till Rikets Ständers rättvisa och ädelmod, i det jag nu vördsamt föreslår: att nödigt anslag måtte varda å Riks-staten uppfördt för inrättande af en lägre landtbruksskola å ön Öland. Om remiss till vederbörligt Utskott anhålles ödmjukast. Stockholm den 51 Oktober 1062. E. J. Rudberg, från Öland. Uti förestående förenar sig N. P. Bäckström. från Öland. Af E. J. Budberg från Öland, derom att åverkan ä pä rot slående skog mätte såsom stöld eller snatteri anses och bestraffas. Såsom allmänt är bekant har skogens värde, enligt hvad en daglig erfarenhet vid handen gifver, alltjemt tilltagit, dels till följd af den misshushållning med skogarne, som under århundradens lopp egt rum här i landet, dels ock lill följd af den öfveidrifna skogsafverkning, hvartill gynnsamma afsättningslillfällen, höga priser samt en till följd af folkmängdens tillvext, stegrad konsumtion af skogsprodukter förled t skogens egare. Vid sådant förhållande synes det hafva tillhört lagstiftaren att medelst Ijenliga och för skogens bevarande ändamålsenliga föreskrifter skydda skogsegaren i hans lagliga rätt samt förekomma all slags åverkan å skogen. Denna uppgift kan dock vår lagstiftning ingalunda sägas hafva löst på ett tillfredsställande sått. Visserligen föreskrifves i Kongl. Förordningen den 4 Maj 1855 § 5, att den, Motioner i Bonde-Ståndet 1862. 29 som begår stöld eller snatteri af huggen ved, timmer, gärdsel eller annat dylikt i skog eller eljest ute å mark eller å flottled, skall straffas, allt efter det tillgripnas värde såsom för stöld eller snatteri är vordet bestämdt.