Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kongl, Majit fann , i likhet med hvad af Stats-Rådets öfriga .Ledamöter nu i underdånighet tillstyrktes, att frågan örn Domstolarnes förändrade antaf och organisation vore i närmaste samband ined öfriga till Rättegångs-ordningen hörande Stadganden, hvilkas pröfning, utan i ett sammanhang, funnes förknippad med svårigheter, som Kongl. Majit velat förekomma, genom den vid Lag-Gomitéens förordnande stadgade föreskrift om Lagförslagets meddelande genom tryck till Allmänhetens kunskap och inhämtande af anmärkningar dervid, innan det Kongl. Majits och Riksens Ständers öfverläggning och antagande underställdes , — en föreskrift , hvars iakttagande Kongl. Majit ansåg ämnets vigt och grannlagenhet samt vådan af ett förhastadt beslut påkalla; men då särskildt framställning häraf nu blifvit gjord och Riksens Ständer för närvarande här äro församlade, hvilka icke borde sakna tillfälle att öfver dessa ämnen sig utlåta, fann Kongl. Majit i Nåder för godt att meddela Riksens Ständer hvad, sålunda till Kongl. Majit inkommit, tillika med de i Högsta Domstolen och hos Kongl. Majit häröfver förda Protokoll; och hvilket allt skulle åtfölja den , på sätt här ofvan upptaget är , af Kongl. Majit beslutade Nådiga Proposition tili Riksens Ständer. Ex Protocollo A. II. Hejlman. Uppläst Oen 5 Maj. 151 Uppläst hos Samteliga Riks-StSacien derg Maj. Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition till Rikets Ständer, om ett mer bestämdt stadgande, än nu gällande Författningar innehålla, angående hvad som bår iakttagas vid underdåniga besvärs anförande hos Kongl. Maj:t i brottmål. Gifven Stockholms Slott elen jc) April 18 JS Ut l afgifvet underdånigt Memorial, harJusdtise-Cantzlern Grefve Trolle Wachtmeister sökt fästa Kongl. Majus Nådiga uppmärksamhet derå, att de särskildte föreskrifter, som äro gifne i Kongl Förordningen den 22 November 1749, Kongl.
Af Herr Friherre Palmstjerna, Herr Professoren Cederschjöld, Herr Bruks-Patronen Hisinger, Herr Doctor Hasselroth, Herr DomProsten Heurlin, Herr Professoren Engeström, Herr Prosten Billingdahl, Herr Häradshöfdingen Frick och Herr Borgmästaren Lindeberg. Yid det af Revisorerne nu fattade Beslut, att afstyrka Banko-Fullmäglige från vidare åtgärd lill underlättande af det ifrågavarande Lånet i Silfver, få vi reservera vår serskilda mening. — Yi anse detta afstyrkande inskränka den uti Banco-Reglementets f\ Art. i Afd. 7 §. Banco-Fullmägtige af Rikets Ständer lemnade rättighet, att å de tider Fullmägtige finna tjenligast efter möjligaste bästa pris uppköpa Silfver. Vi anse, alt Kongl. Maj:ts i detta ämne afgifne Nådiga Skrifvelser tillräckligt betrygga mot farhågan att Lånet skulle till verkställighet kunna befordras utan i sammanhang med en snar Silfver-utvexling. I följd af desse åsigter, och med full tillförsigt till Kongl. Majlis i förenämnde Skrifvelse uttryckte Nådiga afsigt att, efter af Fullmägtige skeende anmälan om fullbordandet af de förberedande åtgärderne för Silfver-utyexlingen, undanrödja hvarje hinder för desammas snara verkställighet, anse vi Revisorerne hafva bordt tillstyrka, att, om tillfälle lill dylikt Låns upptagande genom Riksgälds-Contoiret skulle sig yppa, Banco-Fullmäglige i allt hvad på dem ankommer, kunna och måga denna upplåning underlätta, såvida förenämnde af Rikets Ständer åsyftade hufvudändamål derigenom kan vinnas. Af Herr Dom-Prosten Holmström:
I hopp om öfwergäng, och med kännedom af Rikets öfrige mängfaldige tarfwvr, hafwa Bruks-Jdkarne tåligt afbidat tiden och med egen wälfärd och credit, samt fine förläggares tillgängar, bjudit till alt uthärda dest härdhet. Det gifwes likwälen punkt, dä enskild wanmakt i driften af et Lands hufwudnäring päiallar en allmännare uppmärksamhet i anseende - DenZ Zebruam. 167 seende till de olyckliga.päföljder för det hela, som de eustlltas undergång skulle medföra. Utan att namna om den nöd, som för en stor mangd af Rikets inbyggare, genom förfall af JernHandkeringen skulle beredas, fäsom Grusbryare, Tackjerns-killwerkare, Smeder, Kohlare, alla de som räkna sin förtjenst pä forslander af denna effert, och de ännu flere, som genom förmånlig afsättning af sine producter i Spanmäloch Slagt, alla de som genom hände! pä Bergslagsorterne af Salt, Tobak och flika förnödenhetswaror, eller egentligen genom försäljning af denna export hittills af denna handtering njutit sin goda utkomst; sä erkännes afven allmänt betydenheten af denna rika export sä wäl för ivar Handels balance, wid uppfyllandet af wära förbindelser till Utsändningen, four afven i anseende till wart invärtes finauce-systsm, grundande sig pä Bewillningar, de där rimmeligen ej kumm paraknas till nödigt belopp wid Näringarnes förfall; hvilket wid nogare eftersinnande, hivar och en lärer finna ej kunna undwikas i ett land, der en hufwudnäring, genom någon olycklig tillfälligheL, mäste afstadna.
Riksdags protokoller förenade kostnader, hemställer Utskottet, att samma beslut matte meddelas, sorn vid de sednaste riksdagarne i detta hänseende varit fattade, eller att kostnaderna för tryckningen och häftningeu af Riks-ståndens protokoller böra af Riksgälds-kontoret omedelbart godlgöras på enahanda sätt, som i afseende på andra riksdags—ulgilter blifvit af Rikets Ständer föreskrifvet, samt att boktryckarnes och bokbindarnes räkningar skola grunda sig på gjorda och af vederbörande iRiks—stånd antagna anbud eller enligt Slåndets beslut upprättade kontrakter, och, hvad det verkställda arbetet beträffar, vara af Ståndets Sekreterare till riktigheten bestyrkta. Härvid har Utskottet trott sig böra upplysningsvis meddela, att upplagorna af Stands-protokollerna under denna Riksdag, enligt inhemtade officiela uppgifter, utgöra följande exemplar, nemligen: upplagan af Ridderskapet och Adelns protokoll 500 exemplar. » af Preste-Ståndets d:o 450 » » af Borgare-Ståndets d:o 200 » » af Bonde-Ståndets d:o 290 » Vidkommande åter bihanget till Riks-ståndens protokoller, eller de af Utskotten afgifna Betänkanden samt från Riks-slånden expedierade protokolls-utdrag jemte Expeditions-Ulskottets förslag till underdåniga skrifvelser, har Utskottet erhållit den upplysning, att utaf de 1,350 exemplar, som upplagan af nämnde bihang under denna, likasom under de tvänne sistförllutna riksdagarne utgjort, aflemnas: till Ridderskapet och Adeln 500 exemplar. » Preste-Ståndet 70 » » Borgare-Ståndet 85 » » Bonde-Ståndet 120 » » Utskotten 32 » » några af Stats-Departementerne samt åtskilliga Embetsverk och Embetsman m. 11 21 » Transport 828 exemplar. 28 Sta/s-Ulsliottets Memorial, M 257. Transport 828 exemplar, hvarjemte till Riksgälds-kontoret öfverlemnas för att prenumeranter tillhandahållas 40 » ggg exemplar.
Maj ts nådiga föreskrift och på grund af vedei börlige reqvisilioner, utbetalas af Riksgäldskontoret det belopp, som erlord ras för inköpandet a 'i trehundra exemplar af Svenska fornskrijt-sällskapcts årliga samlingar; varande kostnaden för inköpet af dessa samlingar beiäknad att årligen utgöra omkring två riksdaler. O O O §68. Det vid sednaste riksdag Christinehamns stads och Varnums landtförsamling, till understöd för den nya kyrkobyggnaden i nämnde stad beviljade, men ännu icke utbekomna län af tjiigofemlusen riksdaler skall, efter mottagandet och godkännandet af vedcihörandes förbindelse att å detta lån JO Statt-Utskottets Memorial, K:o 380. årligen inbetala trå procent jemte tre procents ränta och sedan församlingarnes egna härtill disponibla tillgångar först blifvit använda, i mån af kyrkobyggnadens fortgång, utaf Riksgälds-kontoret utbetalas. STOCKHOLM, t, 4. ».tulta*’. ».ktc. Stats-Utsk:s Utlåtande, N:o 281. 1 JV? u Auli. lill Exp.-Utsk. den 26 Jul;, kl. 10 f. m. Utlåtande, i anledning af er Indine Aterremisser å vissa punkter af betänkandet tr.o 3o, angående Sluts-verkets och andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning åren i8fl2 och 1843. (I. A.) Sedun samtliga riks-stånden till hufvudsaklig pröfning förehaft Statsutskottets under n:o 3o afgifna betänkande, och Borgare-ståndet återremitterat detsamma i vissa delar, får Utskottet, som genom protokolls-utdrag erhållit del af riks-ståndens beslut i anledning af ifrågavarande betänkande, härmedelst afgifva det förnyade utlåtande, hvartill omständigheterne funnits föranleda. i:o
Derest en sådan löne-förbättring för de ifrågavarande tjenstemännen blefve beviljad, skulle Riddarhus-kassan komma att drabbas af en förökad årlig utgift utaf 815 R:dr Runt; men som, enligt hvad de vid Riksdags-Berättelsen fogade sammandrag af Riddarhuskassans Hufvudböcker för åren 1856, 1857 och 185 8 utvisa, kassans inkomster under nämnde år öfverstigit utgifterna med omkring 5000 R:dr om året, har Direktionen, med hänvisning till en af RiddarhusKontoret uppgjord kalkyl för bedömandet af frågan om Riddarhuskassans förmåga att bestrida den ifrågasatta förökade utgiften, ansett sig kunna framställa det här ofvan afgifna förslag till löne-reglering för Riddarhusets oftanämnde tjenstemän Hvad slutligen beträffar frågan om den tidpunkt, hvarvid den föreslagna löne-regleringen skulle träda i verket, har Direktionen hemställt, att Utskottet behagade föreslå Högloft. Ridd. o. Adeln att den nya löne-staten finge lända till efterrättelse från den 1 Januari 1861. En af Direktionens ledamöter, Herr Öfverste-Lieutnanten Leijonancker har, beträffande frågan om den fond, hvarå den för ofvanbcrörde löne-förhöjningar tillökta utgift borde anvisas, yttrat den särskilda mening, att, då Wadstena Adliga Jungfru-stift, hvars angelägenheter förut varit besörjde af en särskild Direktion och egna tjenstemän med bestämda löner, numera förvaltades af Riddarhus-Direktionen och dess tjenstemän, vunnit den förkofran, att dess kassa, enligt 1858 års bokslut, egde en räntebärande kapital-behållning af 267,270 R:dr R:mt, hvaremot Riddarhus-kassans kapital-fond, när det bokförda värdet af fastigheten och inventarier afdrages, icke uppginge till mer än omkring 200,000 R:dr s. m., men årliga förvaltningskostnaden för
I de berättelser, som af Kongl. Maj:ts Justitie-Revision utfärdas, utsättas nu alltid de frågor, som blifvit i underdånighet fullföljde; och den fullständighet berättelserne derigenom erhålla, det tillfälle, som derigenom beredes parter att försäkra sig om en rätt uppfattning af deras saker, torde kunna få anses i sin mån hafva bidragit dertill att man i Högste Domstolen blott uppläser Hofrättens dom jemte parternes hos Kongl. Maj:t -vexlade skrifter. 38 Lag-Utskottets Betänkande, N:o 25. Om nu berättelsen skall ega den betydelse, som här ofvan är angifven; om den skall innefatta en fullständig talla öfver sakens sammanhang; så är, enligt hvad redan blifvit anmärkt, nödigt att parterne, före berättelsens utfärdande, inlemna protokoller och de öfrige handlingar, de för upplysning vilja förete, samt framställa den bevisning, de i Hofrätten önska begagna, elier med andra ord, att saken derförinnan erhåller erforderlig utredning. Sådant kan emedlertid ej ske, så framt icke för rättigheten att förete handlingar och bevis en gräns utstakas, som faller inom tiden för utfärdandet af berättelsen. Lika med Lagberedningen har Utskottet trott denna gräns böra bestämmas genom ett stadgande derom, att den part, som i sak, deri berättelse skall] utgifvas, vill inlemna handlingar eller framställa bevisning, bör begära rätt dertill under skriftvexlingen eller inom en månad derefter. Han kan då icke klaga öfver saknadt rådrum, åtminstone icke öfver en strängare lag, än nu finnes. För närvarande bör nemligen berättelsen utgifvas då skriftvexlingen är slutad, och då måste parterne, vid underskriften, förbehålla sig rätt att få förete den bevisning och de handlingar de vilja använda för bestyrkande af sin talan. Således innefattar den gränsbestämning, Utskottet ansett nödig, i sjelfva verket en utsträckning af den tid, lagen i omförmälte hänseende nu medgifver parter, ehuru det står i domarens makt, att genom berättelsens fördröjda utgifvande göra denna tid mångdubbelt längre. På domarens skön böra emedlertid icke parters rättigheter bero.
Nog älskar jag »ömhet», alltid, men den ska vara plaserad på rätt ställe! ANDRA KAPITLET. Litterära Förberedelser. Phu! Det var en riktig pärs att komma förbi kikuten osedd. Om jag begriper hvar hon har fått sin refleksjonsspegel ifrån! Den är dubbelt så stor och dubbelt så svart som alla andra — presis som hon är själf. I synnerhet är hon det senare — både inoch utvändigt. En riktig Guds lycka är det då, att hon åtminstone är lam! Vore hon lika kvick i benen som i tungan, så kunde ingen enda reda sig för henne. Det kan vara kinkigt nog ändå, isynnerhet för den som är litet angbongpoängt och har svårt att vända kvickt nog i hörnen. Men jag tror det lyckades. Fick hon bara se mig ute midt på blanka hvardagen iklädd min bästa stass, så vete Gud hvilka historier hon kunde släppa ut. Den första jag besökte i och för det litterära var doktor Kull, efter som det liksom är han, som hittills haft bildningen om hand. Det är någonting så eget med den där Kullen. Han är nog inte äldre än 40 år, och ändå ser han ut som om han kännt sig ha lefvat alldeles för länge. Han går så trött och hopböjd. Men så ibland är det liksom han får sig en puff till både kropp och själ. Då blir han fin som en kammarduksnål — eljest kan han vara både si och så — och då få vi oss alltid en portsjon litterärt – hvad är inte alltid så noga. Först han kom hit upp, fanns det då inte en giftasvuxen mamma, som inte hade sina spekulasjoner på honom, men nu är han uppflyttad, eller rättare nedflyttad till de »otursamma» för längesedan. Doktorn bor i ett litet gulmåladt trähus strax invid skolan, vår enda stenbyggnad, och har eget hushåll. Ja, det får jag då lof att säga, att af männens alla konstigheter och otrefligheter är den att vilja ha »allting till hands» både den konstigaste och den allra otrefligaste.
1441 mindre Kongl. Majit uti 45 § af Resolutionen pä allmogens besvär den 9 December 1766, än Rikets Ständer år 1815, på förrberörde grund, afslagit Göthlanda alltnoges begäran, att antingen befrias från bryggornas vidmagthållande, eller ock till hjelp dervid undfå de hamnoch bropengar, Wisby stad eger uppbära; att till Wisby stads privilegier hort, det ali utskeppning af varor till utrikes ort endast finge ske från Wisby stad, genom derstädes bosatte och burskap egande handlande; att allmogens skyldighet, att underhålla lastagebryggorne vid landthamnarne och strandridareboställen uppkommit derigenom, att allmogen fått tillstånd, att äfven ifrån landthamnarne utskeppa varor till utrikes ort, med förbehåll, ett hvarken Wisby stad eller Kongl. Majit och Kronan skulle besväras med underhållet af de vid landthamnarne härigenom nödigblefne bryggor eller boställen för Tullbevakningen, eller staden lida någon minskning i dess af de trafiquerande skeppen hafde och påräknade intrader, samt att Utskottet på dessa skäl icke bordt föreskrifva dispositionssättet af i fråga varande medel, hvilka skola i Wisby stads allmänna cassa inflyta, och bland annat äfven användas till aflöning åt Magistratens och stadens tjenstemän. fiihang till RiksSt. Trot!. 1ÖC3, fr.de Saml, N:r 91. *442 Besv. och Ekon. Utsk. Betänkande». Häremot har, inom Hederv. Bondeståndet blifvit anmärkt, att Wisby stad icke skall ega någon rättighet till i fråga varande medel, och att Utskottets förslag, det st3ten skulle tillkomma öfverskottet af hvad som icke erfordrades till bryggornas underhåll, men allmogen fylla bristen, i fall sådan uppstod, syntes sakna all grund af rättvisa.
Såväl herr pastor Edlund, hvilken var närvarande uti sockenstämman, som ock underteknad sökte att bevisa för församlingen billigheten af Olanders begärande, äfvensom huruledes de föreslagna ändringarne skulle kunna utan särdeles käning af socknen utgöras, hvarförutan sockne-männen flere gånger uppmanades att gå Olanders önskningar till mötes, för att få behålla en så utmärkt stadgad och vitsordad lärare för socknens barn, men hvilken i händelse af vägran till hans begäranden, hade under nuvarande allmänna brist och behof af folk-scholæ-lärare, många mera lönande lärare-platser för sig öppna och närsomhelst färdiga att honom gifvas. Detta oaktat anfördes och förmodades, utan antagande av någon vederläggning, flere inkast af åtskillige socknemän, förnämligast Hans Ersson i Halasjön, Olof Enarsson i Storhögen, Erik Olsson i Grötom, Erik Olsson och Ol. Johansson äldre i Österåsen, igenom hvilka inkast de syntes dels vilja undkomma, dels uppskjuta efterlefvande af Kongl. stadga af den 18 junii 1842, så att Olander slutligen, och detta med sin äfven närvarande faders yttrade bifall, tillkännagaf, det han, då socknen förmärktes vara för scholans organiserande så obenägen, alldeles icke ville liksom påtvinga densamma sin tjänst, utan ansåge sig numera vara oförhindrad att annorstädes söka sig en dylik sysla. Vid sådan Olanders förklaring förblef hela den i socknestugan varande menigheten stillatigande, och hwarken förklarade någon sitt missnöje öfver talarenas gjorda inwändningar emot scholans inrättande, ej eller sökte att medtala Olander, det han dock måtte hos dem stadna och blifva deras barns lärare, hvarföre ock underteknad, yttrade den förundran och ledsnad, att församlingen ej ville begagna det densamma gifvna tillfället att få en af dem sjelfva väl känd och från seminarium högst berömligt vittsordad lärare, tillade, det han icke kunde undgå att i allmänna tidningarna anmäla, det Häggenås folk-schola vore ledig till ansökning, men då man ock möjligen kunde i framtiden få orsak att ångra sitt nu mindre förståndiga och kloka åtgörande i saken. § 2.
Det är endast derföre jag insisterar på det förtydligande jag nyss begärde. Frih. Gederström: Det står i den af Utsk:n före slagna kungörelse, att privilegierne skola gälla för den återstående tiden och således icke på prolongerad tid, oell kungörelsen står förut åberopad, efter hvilken octrojen eller privilegierne äro utfärdade. Jag anhåller om proposition. Hr Rosenblad: Hr von Hohenhausens yttrade ön skan är visserligen fullkomligen uppfylld genom mitt afgifna förslag, som i detta hänseende är lika med IJlsktns, då der står: "hvilka vid deras undfångna privilegier under den derför återstående tiden måga orubbade bibehållas.” Alt ordet ”derför’’ har afseende på privilegier mätte vara klart, likasom att undfångne privilegier icke kunna, såsom en värd talare här tversölver tyckes förmoda, betyda framdeles erhållande privilegier; men jag skall icke hafva något emot, att man vid ”deras redan undfångna privilegier” tillägger: ”under den för nuvarande octrojer återstående tid.” Då är uttrycket till öfverflöd klart, och jag får anhålla, alt följande små förändringar må blifva intagne i mitt förslag, nemi.: ”vid deras redan undfångna privilegier, under den för deras nuvar. octrojer återstående lid, orubbade bibehållne. 20 H. 8i D c ii a4 Februari e. m. Uppå derefter framställd propos. antog R. o. Ad. den redaclion af beslutet, som Utsktn föreslagit, nemi. ”att hvad K. kungörelsen den i4 Januari 1824 stadgar ang;de enskilda banker eller disconter hädanefter skall gälla endast i afseende på sådana banker, som redan äro inrättade, hvilka vid deras undfångna privilegier, under den derför återstående tiden, måga orubbade bibehållas, derest de ej sjelfva önska att före samma tids utgång få deras statuter förändrade till öfverensstämmelse med ofvanberörde lag.” Hr Rosenblad:
MATTSSON. KERSTIN. MATTSSON. Bara en sak. Jargon. Jargon! går omkring i fabriken och tittar i pannorna och fingrar på ventilerna och undersöker kolfvarna. hvilken dag som helst, att han ska komma och ge order åt mig. KERSTIN. Ni skulle bara se herr ingeniörn, hur han Han gör sig så hemmastadd därnere, så jag väntar fabrikationen, för att söka anställning. MATTSSON. KERSTIN. Han vill kanske sätta sig in i svafvelsyre Det ä' just, hvad jag tror. ä' ju bara tillfällig. För hans sysselsättning hos herr Samuelsson MATTSSON. han på en annan plats, någonting som min, an Ja, om jag inte misstar mig, så spekulerar ­ 42 ­ tar jag. Det finns emellertid inte många sådana, och jag tror till och med, att han inte skulle ha nå'nting emot att komma hit i mitt ställe. KERSTIN. I ert ställe! Men ni vill väl inte bort? Det ä' inte fråga om hvad jag vill, fröken KERSTIN. MATTSSON. Kerstin. rakt inte. Tror ni...? Ja, men pappa... Nej, det här begriper jag MATTSSON. herr Sundin ha mycket att talas vid om. Hvarför skulle han annars gå därnere som en tam katt och snoka i alla hål och vrår. Hvarför skulle Jag vet ingenting, jag, men fabrikörn och han alltid gå fabriksvägen upp till kontoret? Och när man kommer? Det ä' något! Jag kan våga mitt lif på, att det ä' något! KERSTIN. hvarför skulle det hviskas och tasslas och bli tyst, att alltid vara så där misstänksam, herr Mattsson! Klarsynt, fröken. Jag har hört dem tala om KERSTIN. MATTSSON. Äh, det ä' det visst inte! Det ä' fult af er en ny metod. som en ny verkmästare. Ja, men en ny metod ä' väl inte detsamma ­ 43 ­ MATTSSON. ni, jag ä' blind? (Paus.) Jag har varit här i åtta Jo, det lär det allt vara i det här fallet. Tror år.
Vid hvarje rörelse af teckna sig kroppens linier, och för öfrigt blir det alltid något tvunget i hållningen, hvartill måhända icke så litet bidrager den ovanan så mången har att gå med hufvudet framåtlutadt. i 132 Gärna skulle jag vilja tillägga något om kvinnornas sätt att röra sig, deras ovana att gå krokiga, att svänga med armbågarna, att hvila på höfterna (hvilket framkallar den vaggande gången, som så skönt påminner om gåsen?) gå inåt med fötterna, trippa eller taga steg som en soldat — men jag vågar icke riskera deras misshag genom ännu flere anmärkningar och slutar därför med följande uppmaning: Gamla och unga, fruar och flickor, lären er den nyttiga konsten att » hålla upp » med förstånd — och kunnen I ej göra detta, så fästen upp edra klädningar — antingen medels dragband eller säkerhetsnålar — innan I gån ut, ty därigenom undgån I faran att förstöra edra kläder eller exponera — mer än I önsken! Eyre. * Den slocknande stjärnan. Af Mari Mihi. l i d e n - är förbi, människorna äro borta, 1 den sista pendeln har stannat, det sista hjärtat har tröttnat. Tanken grumlas ej mer af ord, drömmen dräpes ej mer af verklighet, vägen villas ej mer af tyifvel. Skådespelet är slutadt, bofvar och narrar vandra ej mer öfver de bräden, som föreställa världen; ridån är fälld för tårar och löjen, för smärta och glädje, för Hamlet och Don Quijote. Vulkanerna hafva länge sedan slocknat, solen själf har blifvit gammal och svag. Is och snö hafva begraft hvad hand och hjärna skapade. Endast ett litet stycke förklaras ännu af lifvets skönhet, ett stackars litet stycke, som söker säga hvad som var. Det är nejden mellan Phrat och Tigris, Paradisets land, där Eden låg en gång i tidens morgon. Kulturen och striderna hafva dragit världen omkring, riken hafva grundats, spiror hafva brutits, men slutet blef där vaggan stod. Där kvittra i skärande vemod de siste näktergalarne svanesång.öfver varandet, där kyssa sorglöst de sista fjärilarne blommornas brokiga kalkar.
IV. B. 190. P. U. 382. V. E. 854. — om organisation af. III. B. 432. A. 719. P. U. 734. P. U. 524. V. E. 854- •— om utseende af en ledamot af Ridd. och Adeln deruti. VT. 109. P. U. 120. Comiterade till Tryckfrihetens vård, angående val af. V. 346. 536. — valde V. i343. — constitutorial för. VI. E. 54« Counnerce-Collegium. Se Berättelse. 22 Compromissrätt i Bevillningsmål, örn skjuts och traktamente för ledamöter uti. Se Skjuts. Concurs-Stadgan, angående föreslagne förändringar uti. III. IV. Å. 54- P. U. 66. V. U. 5a7. A. 618. P. U. 632. E. ii64* Confirmation, angående H. K, H. Prins Oscars. II. 3i8. Confiskerade varor, rörande försäljningen af. V. B. 135. A. 154- P. U. 282. Constitutionella förhållanden, angående de nya, hvilka genom föreningen mellan Sverige och Norrige uppkommit. II. 228. B. 660. III. A. 189. P. U. 676. IV. B. 496. E. 497. P. U. 54i. V. 855. P. U. 1145. E. 1164. — om tryckning af Constitutions-Utskottets Betänkande angående. II. 660. P. U. 66r. Constitutions-Utskott förstärkt, angående val af. V. 1166. I23i. — Utskottets Ledamöter. Se Lista. Ledamot, huruvida han äger rättighet att i ett Stånds Plenum framställa de meningar han genom läsning af Stats-Rådets prolocoll kunnat inhemta.