Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Emot det af mig här nedan föreslagna lagstadgande har bl.lvit anmärkt att omedelbar befattning med förmyndares räkningar skulle gorå de lornt strängt sysselsatte Domstolarne allt för mycket besvär. Jag medgifver detta till en viss gräl, uie» jag har ej trott den», omständ.ghet ,10ra .'“fas m veke t i betraktande, då fråga är att genom nya lagbud foi stat ka den Domstolarne redan förut åliggande vårdnad om omyndiges rätt och basta. Dessutom skulle besväret med förmyndare-räkningars emottagande och utfärdande inskränkas till blott en tid om året, som det borde sta i Domstolens a<rt att efter ortens sed och behof bestämma; än mindre blefve besvare , om° genom den författning, som påbjuder lagförändringen, tillika i afseende pa verkställigheten stadgades, alt Domstolarne icke behöfva anmärka formynda ^aflemnande i Prolocollet, utan allenast höllo deröfver en serskild anteckning i form af Journal eller Diarium. deras ställe satte äro. Eländers motvillighet må - 14 Lag-Utskottets Betänkande, iY:o 14. Den föreslagna förändringen i a3 Cap. Ärfda-Balken står val ej i nödvändigt sammanhang med afskaffande af de trösta förmonsrätterne, utan är i och för sig sjelf nyttig och af hehofvet påkallad; men med afseende på dessa förmonsrälter för barnagods, antingen de bibehållas eller afskaffas, har jag trott, att en föreskrift om offentligt anslag af förteckningen öfver förmyndare kunde medföra gagn och en god rättelse i både ena och andra fallet. Den lagtext, som här nedan framställes, är till större delen hemtad från ett åt den år i84< upplösta Lag-comiteen författadt förslag. Min vördsamma tillstyrkan är, att t och 2 §. §. i 23 Cap. Ärfda-Balken skulle erhålla följande lydelse: . §.
Ständers uppmärksamhet derpå, att, utom det att en allmän undersökning härom 4 Siatssamt Allm. Besv.- och Oecon.- Utsl:s Utlåtande N:o /fg. skulle blifva vidlyftig oell draga länge ut på tiden, torde det för ifrågavarande ändamål vara vida lämpligare, om den utväg begagnas, som i 4:e punkten af Utskottens Betänkande, pag. io, blifvit föreslagen, nemligen att församlingarne, efter pröfning i utlysta SocknesLämmor oell uti samråd med vederbörande Biskopar oell Landshöfdingar, göra underdånig hemställan, i frågor om sådana tillgångar, då anledning dertill förekommer, hos Kongl. Majit, som icke lärer underlåta, alt, å framställningar härom, fästa allt det afseende, hvilket de kunna förtjena. Utskotten anse sig således icke af de gjorda anmärkningarne föranledda, att frångå det förslag i detta afseende, som i deras förra Betänkande blifvit framställdt. Hvad åter angår frågan, att minst 10 tunnor, men väl derutöfver, af den, Pastorerne på vissa ställen anslagna Kronotionde eller vederlagsspanmål borde anslås till Folkskolorna, så hafva Utskotten härvid tagit i öfvervägande, alt den ständiga vederlags-spanmålen blifvit anslagen och ingår såsom Presterskapets försäkrade löneinkomst, äfvensom att den hitintills indragna, sä kallade förlänihgs-spanmålen pä behaglig tid, hvilken, enligt i8i5 års Riksdagsbeslut, borde användas till lärooch uppfostringsverkens understöd, blifvit disponerad till dessa verks lönestater, sorn numera äro reglerade. Den förlänings-spanrnål, hvilken, sedan denna reglering skett, indragits, lärer uppgå till ett ganska ringa belopp eller omkring 3 å 4 tunnor om året, och tillfaller nu Statsverket, såsom någon ersättning för redan bestridda utgifter: hvadan Utskotten, vid ett sådant förhållande, icke finna billigt och lämpligt, att tillstyrka bifall till hvad som blifvit föreslaget, rörande förändring i dispositionen af den så kallade vederlagsoch förlänings-spanmålen. 4:o
Man liar här framlagt åtskilliga re daktionsförslag, men jag befarar, att om vi här skola företaga oss att omredigera alla dessa punkter, sådant icke synnerligen väl skulle lyckas. Jag yrkar fortfarande återremiss och vill icke öda Den 20 J»nu»ri. lil tiden med besvarandet af anmärkn. mot mitt förra yttrande, tillkomna till en del af missförstånd. Hr Carleson: I anledn. af Gr. Lagerbjelkes yttrande får jag erinra, dels att, enl. Ii. St:rs beslut, Banken ar berättigad att, så snart aftal om lånet eller kreditivet blifvit träffadt, genast utgifva ett motsvarande belopp sedlar, dels att den omständighet, att föreskrifterna om Bankens styrelse och förvaltning äro undantagslagar, alldeles icke rättfärdigar föreskriften om en missledande upställning af Bankens räkenskaper. Och missledande blir ju denna upställning, derest i samma ögonblick Banken erhållit ett kreditiv på 3,000,000 Kdr och motsvarande sedelbelopp blifvit utgifvit i försträckningar, Banken upför dessa 3,000,000 Rdr såsom metallisk kassa. Hvarest finnes väl denna metalliska kassa? Jo! om kreditivet erhållits i Paris eller London, så finnes den möjligen der, men i Bankens förvar är den ieke. Vid jemförelse af det ifrågav:de stadgandet med 106 § i BankoReglem. synes som Bankens hela metalliska valuta kunde någon tid, t. ex. under vintern, vara liggande å utländsk ort och att under det de för allmänheten framlagda räkenskaperna uptaga den metalliska kassan till 3,000.000 Kdr eller Statslånefondens belopp, funnes deraf i Bankens hvalf ingenting för att honorera hans förbindelse att vid anfordran inlösa sine utgifne sedlar. Det kan icke vara rätt, att Bankens räkenskaper föras så, att allmänheten förvillas och inledas att tro att valuta finnes, då ingen sådan saknas. Hvarför icke hellre lägga sanningen i dagen, och hvarför icke i räkenskaperna upgifva förhållandet, sådant det verkligen är. Frih. Tersmeden:
Sedan härefter propos. lill bifall å förevar, betänk, blifvit framställd, men med nej besvarad, hemställde H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, om R. o. Ad., i öfverensstämmelse med Frih. Palmstjernas förslag, behagade bifalla det R. St. skulle hos K. M i und. anhålla, att K. M. täcktes, efter skedd undersökning om förhållandet med lotsslalens lönevillkor, taga frågan om behofvet af förbättring i loisarnas löneförmåner under nåd. öfvervägande. Ropades starka ja, blandade med nej, hvarefter H. Ex. Hr Gr. o. Landtm, förklarade ja hafva öfverrösta! nej. Föredrogs allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s d. 17 dennes f. m.på bordet lagda betänk. N:o 45, i anledn. af väckte motioner, dels om nedsättning i, dels ock om upphörande af den afgift, som, under namn af ”brooch quai-afgifl”, uppbäres för till Stockholm sjöledes inkommande målbara våta varor. Gr. Levenhaupt, Mauritz Axel: Uti det nu upplästa allm. Besv.- o. Ekon.Utsk:s betänk. N:o 45 har, med anledn. af inom Vällofl. Borgareoch Hederv. BondeStm väckta motioner, 400 Den 30 October f. m. Utsk. ansett sig böra föreslå R. St. att till hälften nedsätta den nu gällande afgift, som å målbara våta varor till stadscassan ingår lill ett belopp af 4\ dels r:st. p:r kanna, eller sammanräknadt för ett fat af 60 kannors rymd till 24 sk. b:co. Då de motiver, som ligga till grund för denna afgifts påbjudande, fullständigt finnas upptagne i K. M:s första nåd. skrifvelse i ämnet och ytterligare upptagas i den af d. 25 Febr. 1843; anser jag mig ej böra upptaga R. o. Ad:s tid med deras återupprepande, öfvertygad att hvar och en af Ståndets ledamöter redan på förhand derutaf tagit kännedom.
Majit i underdånighet anmäla, att de för sin del icke kunna bifalla, att ifrågavarande hemman påföras ordinarie rotering, hade jag gjort mig den förhoppning, att ämnet i andra punkten om utskrifningspenningars utgörande af dessa hemmans egare, skulle blifvit lika noggrannt undersökt och behandladt från synpunkten af en beskattningsoch rättsfråga, hvarigenom lösningen deraf troligen framkallat ett annat beslut, än det, hvaremot jag härmed vördsamt nedlägger min reservation. 12 Stats-, samt Allm. Desv.- och Ekon.-7 tsktns Betänkande, IV:o 22. För undvikande af en tröttande vidlyftighet vill jag icke serskildt upptaga och besvara Utskottens argumenter. De iiro till sin hufvudsakliga del desamma, som, rätt använde, jag skall begagna och anser vara fullkomligt öfvertygande för ernående af en motsatt bevisning. Jag förutsänder likväl den anmärkning, alt det är mig oförklarligt, hvarifrån Utskotten hemlat stöd för resonnementet, alt ”egare af berörde hemman, i likhet med åboerne å andra frälsehemman, i förra tider utgjort den då vanliga konskripl ions-skyldigheten.” Detta är en fras, som saknar vittnesbörd af historien och legala handlingar, och deraf har ock inträffat, att Utskotten ledt sig till den felaktiga åsigt, att ulskrifnings-penningarne rätteligen borde hafva utgått af hemmanen, så snart det af dem uppställda extra roteringsmanskap från kriget hemkommit, hvarpå följt det, efter hvad jag här nedan hoppas utreda, rättsoch princip-vidriga tillstyrkande, aLt hemmanen i fråga från och med nästa år böra erlägga utskrifnings-penningar, med två daler silfvermynt för hvarje utskrifningSgill person öfver 18 års ålder, så länge han erlägger mantals-penningar, etc.
Hon ville vara kvinna, och hon möttes, hvar i världen hon kom, af hyllning åt sin lärdom, åt sitt vetenskapliga skarpsinne. Men hon hade likväl ej styrka att helt och hållet afsäga sig den verksamhet, som sysselsatte henne allt ifrån barnåren. Och det var just Sonja Kovalevsky. för detta pris, som den lycka hon drömt sig, erbjöds åt henne. analyserade och dissekerade hon sina känslor » Sonja Kovalevsky. Hvad jag upplefvat tillsamoch möjligheterna i det lif, som kunde vänta mans med henne oeh hvad hon berättat mig om sig henne, i fall hon blef hustru åt den man, själf. » A f A n n a Carlotta Leffler, D:ssa d i Cajahon älskade, mot det pris att hon uppgaf sina nello. (A l b. B o n n i e r s förlag). andra intressen. Och resultatet af analysen ^tt allt igenom intressant och egendomblef vissheten om, att de båda ej förstodo ^f, ligt arbete, en gripande skildring af hvarandra fullt ut — och hon hade nu ej ett människolifs lust och sorg, triumf kraft att sätta sin framtid på ett kort. Lifoch vanmakt, af en sällsynt rikt begåfvad vets mest betydelsefulla dag, den dag då vi kvinnas möjligheter och lifsresultat är den i ställas inför afgörandet af vår hela framtid, dagarne utkomna bok, som blef det sista araf vårt vara eller icke vara, den dag, som bete, fru Leffler-Cajanello från sitt soliga hem för så många bland oss blir » början till slui södern skickade upp till sitt nordiska hemtet », därför att vi ej ha kraft att inse, hvad land. E n i raska drag åskådligt hållen tecksom är lif och hvad som är andlig död, och ning af en personlighet, som, på samma gång ej förstå vår plikt mot oss själfva, denna afhon är utprägladt individuell, visar många görandets dag blef också för henne lefnadsdrag, belysande den ras, hvars barn hon är, hoppets och lefnadsglädjens begrafningsdag. och den tid, hon tillhör. Efter den dagen skulle hon liksom andra Lika litet som Sonja Kovalevsky var nå- söka sin tröst i arbetet.
Af den nådiga Propositionen inhemtas, alt Westergren, som är född år 1802, år 1824 inlrädt i mililärtjenst, derifrån lian. efter att hafva flera år innehaft sergeanlsgrad, erhållit afsked, hvarefter honom i nåder tillagts Underlöjtnants namn heder och värdighet; att Westergren emellertid den 1 November 1857 blifvit anställd såsom Föreståndare för omförmälda fängelse, till en början under benämning af Vaktmästare och sedermera från och med 1848 under benämning af Direktör, och alt han, enligt hvad Fångvårds-styrelsen inlvgat, med synnerligt nit, drill och skicklighet i utöfning af denna befattning fortfarit intill 1860 års utgång, då han undfått tjenstledighet, hvaraf han, såsom enligt läkarebetyg besvärad af sådan sjuklighet, som gjorde honom otjenlig alt med den ansträngande befattningen fortfara eller åtminstone skulle för hans återstående lefnad ännu mera försämra hans försvagade helsa, allt sedermera varit i åtnjutande; och har Fångvårds-styrelsen Westergrens begäran om pension förordat. Med hänseende till hvad sålunda blifvit anfördt angående den tid, under hvilken Westergren varit i långvårdens tjenst anställd och angående det väl vitsordade sätt, hvarpå han samma tjenst utöfval, får Utskottet, i öfverensstämmelse med de grunder, hvilkas antagande Utskottet under 5:dje punkten härolvan tillstyrkt i fråga om pensionsrält vid afskedstagande för de vid fångvården anställde embetsoch tjenstemän, hemställa, alt Rikets Ständer mätte bifalla hvad Kongl. Majit uti ifrågavarande hänseende behagat föreslå. 23:o.
Då jag fullkomligt instämmer uti hvad Högloflige Riddarhus-Utskottet föreslagit för framtiden, angående tryckningen af Ridderskapets och Adelns Pleni Protocoller , får jag likväl den äran upplysa, att jag vågar tro, det tryckningen af Ståndets Protocoller vid ingen af de sednare Riksdagar verkstälts med mera skyndsamhet än vid denna, i synnerhet dä man erindrar sig, att tryckningen ej begyntes förrän omkring 14 dagar efter Riksdagens början, och att, det oagtadt, af Ridderskapets och Adelns Protocoller 110 ark äro tryckta, då deremot af Borgare Ståoders Protocoller, hvilkas tryckning gen st börjades, endast 70 ark äro trykta, af Preste-Sfåndets 43 ark, och af Bonde-Ståndets omkring 41 ark. Vid denna jämförelse behagade Ridderskapet och Adeln kanske finna, att jag i möjligaste måtto sökt att svara emot Ridderskapets och Adelns förtroende - T)m 1 April, 65 troende, att åt mig uppdraga befattningen med dess Protocollers utgifvaode, hellst med fästadt afseende å den omständighet, att tryckningen så sent tog sin början och den i följd deraf uppkommande svårighet, att kunna träffa öfverenskommelse med någon Boktryckare, sedan de fleste redan förut åtagit sig annat arbete, hvilket de ej kunde lemna, Emedlertid får jag ödmjukast tillstyrka, att Ridderskapet och Adeln ville bifalla Riddarhus-Utskottets Förslag uti ifrågavarande afseende, såsom det enda sätt, jag tror kan utfinnas till beredande af en större skyndsamhet vid Piotocollernes tryckning, än hittills kunnat åstadkommas. Friherre' Wrangel, Henning, föreslog att, i sammanhang med Riddarhus-Utskottets ifrågavarande Förslag, någon anstalt äfven mätte vidtages till beredande af skyndsam tryckning af så väl de andra Ståndens Pleni-Protocoller, sou» Bihanget.
Directionens föranstaltande, här i Stockholm indragne summor på London mot Banco-Sedlar, hvilka blifvit tili Götheborg nedsände uti Sedlar på 2 och 3 R:drs Valeur, för att dermed invexla mindre Assignationer och dymedelst afhjelpa den svåra penningebrist, som särdeles för den arbetande fattigare Classen, blef en följd af Discont-Verkets stoppade utbetalningar. Denna Anmärkning håfve vi funnit väl grundad, samt derföre, och då till invexling af Assignationer på 5 R;dr, någre Vexel 51* - 8oo Riksens Ständers operationer icke synas hafva varit af nöden, ansett ersättning för den förlust, som derigenom kan Discont-Verket drabba , böra i laga ordning sokas;— hvaremot och då vid granskningen af de utgifter, hvilka blifvit afförde uti f. d. Directionens öfver Götha Canal-Bolags f. d. Discont-Contoir, här i Stockholm, afgifne verifxcerade Redogörelse för den utaf Cassa-behållningen, den 3o September 1818, innehållne Summa, 1177 R:dr 44 s^-> något det ringaste icke blifvit anmärkt, hvadan Herrar Fullmägtige ock meddelt f. d. Directionen öfver nämnde Discont-Contoir ovillkorlig Decharge för 1818 års förvaltning, vi ansett oss med detta ämne icke kunna taga befattning. 2:0 Götheborgs f. d. Discont. På sätt och i den ordning 2 §. uti 2 Afdelningen af DiScont-Reglementet, föreskrifver, hafva denne Disconts Skulder blifvit betalde, nämligen: 1:0 Discont-Verkets på Banken dragne Assignationer, hvilka enligt Discont-Contoirets Räkenskaper, den 1 October 1818, voro utelöpande till ett belopp af B:co R:dr io3,9p4‘ '—1 —' men hvaraf inom praöscriptions-tiden blifvit anmälde till inlösen endast 96,695. så att till Afskrifning balanceras
St. underdån. Skrifv. N:o 121. Motion N:o 509, att en del af de till landtränterierna nu ingående brän vinsminuteringsoch bränvinsutskänknings-afgifter måtte ställas till landstingens disposition till bestridande af de med deras organisation och för - 64 vältning förenade kostnader. Sammans. Bevilln.-, Lag-samt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. N:o 4, Utlät. N:o 11 och Mern. N:o 13. R. St. underdån. Skrilv. Omhordläggllillg, om skärpning af de i Kongl, förordningarne den 1 December 1858 och den 15 Mars 1859 förekommande stadganden angående styrning af fartyg till undvikande af ombordläggning. Motion N:o 476. Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk. Betänk. Olllkrönillg af Mått, Mål och Vigter. Se Kröneri. Organ ist val, angående röstberäkning vid. Se Kyrkolagen. Oscarshamn, om dervarande elementarläroverks förändring tili femklassigt, äfvensom i följd deraf nödig förhöjning i anslaget till löner åt lärare. Motion N:o 460. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Ost, angående införseltull derå. Se Landtmannaprodukter. Oälita bai'11, om ändring i 8 kap. 7 § Ärfda-balken i fråga om deras arfsrätt. Motion N:is 193 och 212. Lag-Utsk. Betänk. N:o 69, Utlåt. N:o 76 somt Mern. N:is 84 och 88. R. St. underdån. Skrifv. N:o 207. P. Pastoral examen, om aflåtande af underdånig framställning alt, med upphäfvande af Kongl. Cirkulärbrefvet den 26 Januari 1856, den s. k. Pastoral-examen måtte alldeles upphöra. Motion N:is 380 och 494.
Som ännu vid slutet af sistlidet år, enligt hvad Utskottet inhemtat, några Gevär ifrån bemälde Factori icke blifvit, tillföljd af det Contract, som legat till grund för ofvannämnde utbefalde förskott, levererade, och förskottet sålunda haft egenskap af ett räntefritt lån, har 8 Stats Utskottets Utlåtande N:o 231. detta förhållande fästat Utskottets uppmärksamhet; men då, efter hvad tillika blifvit upplyst, 1830 års Gevärs-beställning vid Carl Gustaf Stads Factori, bestående af 600 Gevär och 336 st. Laddstockar, i Maji månad detta år blifvit fullgjord, anser Utskottet berörde förhållande icke föranleda till någon serskild åtgärd å Rikets Ständers sida. Vid verkställd jemförelse mellan prisen å de Gevär, som vid Norrtelje och Husqvarna Factorier tillverkas, har o _ . „_0 Utskottet funnit, att de vid Norrd * ’ ö~' telje kostat 2i: 11. g. dels 20: 2g. 7?- dels 2i: 16. 3*. Husqvarna 17; 40. §5. — 17: 24. gf. eller att de vid förstnämnde Factori för Kongl. Maj:ts och Kronans räkning förfärdigade Gevär äro omkring 3 R:dr dyrare än de vid Husqvarna, med anledning hvaraf Utskottet tillstyrker, att Rikets Ständer uti underdånig Skrifvelse hos Kongl. Majrt anhålla, att, såvida den betydliga skillnaden i prisen på Gevär icke skulle härleda sig från Gevärens olika godhet, sådane anstalter måtte, om möjligt, vidtagas, att Gevärs-tillverkningen vid Husqvarna varder utvidgad, hvarigenom, åtminstone till någon de], torde kunna undvikas att anlita Gevärs-factoriet i Norrtelje. 3:0 FortificationsAfdelningen. Enligt det förslag, som blifvit Utskottet tillställdt, öfver de till detta Departements disposition ställde medel af Extra Stats-anslaget till Vanäs n. m. Carlsborgs
Dividerar man sålunda det nämnda procenttalet 4 760 med 50, så får man 55,2, hvilket följaktligen vill säga att 47,6 P. vattenfri alkohol svara mot 55,2 P. bränvin af 50 •/• eller 8° Spendrup. (Då t. ex. af 400 P. vatten och 400 P. vattenfri alkohol icke erhållas fullt 200 P. bränvin af 50 %, emedan vätskan vid blandningen sammandrager sig, brukar man vid sådana beräkningar,^ såsom sedermera skall visas, reduktionstabeller för att finna det absolut rätta förhållandet. Skillnaden är emellertid obetydlig). 4 tunna potates af 246 U. skall således theoretiskt kunna gifva 55,2 P. bränvin af 50 °/o eller 8° Spendrup. *) 1 Nork tunna Sv. v. v. ***) 1 Pot Se härom den särskilda uppsatsen vid slutet 42 Norska Kommiss. Betänk, ang. Brånvinshränningen. För att omsätta -106 fö af det i potates befintliga mjölämne till socker eller soc~ kerhaltig massa, erfordras 25,5 °/0 grönmalt eller 21,5% torrt malt; således till 1 tunna potates resp. 12,1 och 10,2 fö. 25,5 fö grönmalt kunna antagas gifva samma qvantitet alkohol, som 17,7 fö torrt malt. 1 fö torrt malt ger omkring 12 % alkohol, och således det till 1 tunna potates erforderliga malt resp. 100,8 och 122,4 procent. Till jäst behöfver 1 tunna potates 2,5 fö maltgröpe, som kan antagas till 27,5 procent. Följaktligen skall 1 tunna potates med erforderligt malt till sockerbildning och jäsning ge theoretiskt 1760 —}— 100,S —f27,5 (I förbigående må anmärkas, att man hos oss i allmänhet använder ända till hälften mera malt.) Ett så stort utbyte erhålles naturligtvis aldrig i verkligheten, emedan hvarken soekerbildningen, jäsningsprocessen eller destillationen ske så fullständigt.
— Rått, Credit-upplag iooo #. i. Krossadt Lump, 5o. I. .—• — Credit-upplag Iooo #. 5. — Topp, L. 5o. I. Credit-upplag iooo #. — Till finbladige Sågqvarnar, samt Kranoch Stocksågar, L. V. 3o. I. — Alla. andra slag, L. V. 5o. I. Såpa, L. 5o. I. Säckar, nya, L. V. 5o, I. — som inkommer med Spanne• 1 mål och andra varor, V. 5o. i. Sängkläder, se Kläder. T. Tackjern, se Jern. Taflor af Sten, V. a5. I, Tagel, se Hår. Talg, i5. i. Talgljus, se ljus. Tallkottar, I. Tallstrunt, i, Tamarinde, , lo. Tamis och Dames, se väfnad af ylle. Tandpetare alla slag med och u tan foder L. V. a5. r. ~ 53 - Tapeter Gobelins, L, V. 10. — Alla andra slags L. V. a5. r, Tapet-border, L. V. 25. r. Tegel. — af eldfasta ämnen för Rc verbér-ugnar och andra verk 5o. i. •— Klinkert, alla slag, 3o. — Mursten L, 100, — Taksten. oglaserad, L. 100, Glaserad, 3o, Tenlickor, alla slag, L. Y. 5o. Tenn. — oarbetadt i Block, stanger, gammalt eller sönderbrutet, — Arbetad t, aila slag, — Aska, se Aska. Terpentin, Venedisk. — Ali annan, Terra Sigillata, se Bollus. Teste, Tullfritt. The', alla slag, V. ao. i. — Credit-upplag 5o i; Thcriac, Boskaps, 15, — Venedisk, 'v 15. Thermometrar, se Barometrar.
355 kas belopp stiger till öfver en million Riksdaler, .utgår till Grannriket, och att således den underbalance i handeln, hvarom Betänkandet talar, just härigenom motverkas; Att det allmännare utspridandet af inhemska tillverkningar skall stänga vägen för de utländska; och slutligen, att rättvisa och billighet förbjuda, att för några missbruk upphäfva en rättighet, som, bevilljad af fordna Konungar och Stander, fortvarat under århpndraden, och hvars åtnjutande, nu mer än någonsin, öfverensstämmer med upplyftare tiders fordringar. Dessa grunder hafva föranledt Kongl. Förordningen af den 5 Juni 1822; och genom densamma hafva så säkra och starka hinder blifvit uppställda mot missbruket af Gårdfarihandeln, att detsamma nästan aldrig, eller högst sällan kan ega rum. Men, säger Afdelningen, missbruket kan icke upphöra utan genom sjelfva rättighetens upphäfvande, och derför yrkar äfven Afdelningen detta sednare. Månne icke Betänkandets slutföljd lär gått något för vida? Hvad finnes, som icke kan missbrukas? Sjelfva ljuset är underkastadt detta öde, och skall m-an derföre, med ljusets fiender, om hvilka en Svensk skald gifvit oss målningen, yrka ljusets upphörande? Jag tror, att dessa frågor besvara sig sjelfva. Det hufvudsakliga af alla be Bihang till RiksSt. Prot. iÖ23i Q-de Sami. JS:r 23. 354 Beiw. och Ekon. Utsk. BetänkandeH. skyllningar emot Gårdfarihandel» och det enda, som förtjenar egentligt afseende, är, att luxen genom densamma skall utspridas bland Landtfolket. Men hvaruti består då denna så fruktansvärda luxe? Deruti, att ett och annat brokigt band, en silkesduk eller en smal spets pryder landttoannens hustru eiler tjenstepiga. Något annat inser jag icke.