Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Då man år 1818 företog sig, att skrifva en ny InteckningsLag, ville man förekomma, att äldre inteckningsliafvare skulle förnärma de yngre inteckningshafvarnes rätt. Man förutsåg nemligen, att, då en ägare till flera fastigheter lemnat inteckning i dem alla, kunde intecknmgshafvaren eftergifva sin inteckningsrätt uti ett eller annat hemman, hvarigenom den andel af inteckningen, som bordt utgå utur detta, eller dessa hemman, komme att vidkännas af det återstående intecknade hemmanet, och föl jaktligen deras säkerhet, som hafva sednare inteckning deri, att isamma mån förminskas. Man sökte förekomma detta de sednare eller yngre inleckningshafvarnes lidande derigenom, alt man i 18 §. Den ii November e. m. 155 af 1818 års InteckningsFörordning stadgade, att det intecknade capitalet borde utgå af alla de intecknade hemmansdelarne, men man glömde, att, vid hemmanens öfvergång till andra ägare, tvist kunde uppstå derom, i hvilken proportion hvartdera hemmanet borde svara för den intecknade gälden, och denna proportion förblef alltså obestämd, så att ägaren till en af de intecknade hemmansdelarne icke kunde genom betalning af den del, hvarföre hans hemman rätteligen häftade, befria sig från missödet att se äfven sitt hemman gå under den auctiousklubba, hvarmed inteckningshafvaren hotade alla de intecknade egendomarne. Detta är hvad jag egentligen har emot 18 §. Uti ig §. bibehölls ett mörkt uttryck, som haft de förskräckliga följder, att A fått betala B:s skuld. Då der nemligen heter: ”Borgenär, som för sin fordran fått inteckning ”uti flera fastigheter, må ej, till minskning ”af annans rätt, som å samma tid, eller ”efter honom, låtit dess fordran intecknas ”i endera fastigheten, njuta ur denna sed”nare betalning för mera, än som i de an”dra fastigheterne brister;” så har det bändt, att man velat rapportera bristen till annat, än inteckningshafvarnes gemensamma anspråk på betalning ur panterne. Utan att vilja klandra
Sarskildt lustigt och humoristiskt skrifvet %r allt, soin rör fril Watson, Iion som skulle bli Clovers förkliide och hjälp p&amp; resan, m m sjalf ar så hjälplös och därtill pretentios, s&amp; att det blir Clover, som får tanka för henne. Clover korniner att stanna i vastern, da hon g i f ~ i t sitt hjärta Bt ägaren af sHögadal »; att hon dar koininer att bli en förtrafflig ' husmoder, kunna vi vara öfvertygade om, ty Clover fijï ined sig cn atinosfer af herntrefnad och godhet, Iivart Iion tar viigen. - Bokeii äger ett sarskildt varde genom de goda natiwskildringariia, t .. es. de af Colorados canons. Clover~ skall säkert blifva en mycket kärkomneii jnlgif va fiir 15, 16-åriga flickor och komma att lasas med mycket nöje - hvilket den också till fullo förtjänar. Tom $&amp; \ vyer p&amp; resik (fortsiittiiiiig pk toi iii Sawyer,) och s Huckleberry Finn D) af Jlar-k Twain. Pris: hiiftaii 1,2;,; samt Illam Sawyer p&amp; ströftfig. af Xark Tmirz. ~fversiittning friu engelskan af Erik Thyseliiis. Pris: i pappband l,: O. häftad 1,25. Med ofvanstående nggot skiljaktiga. titlar betecknas saliiina bok, utgifven ' af tvenne olika förläggare, och NRIIIUIIL onidörne n h t e darför, livad innehkllet betriiffar, galla dem bilda. Det ar en vansklig sak att ur ett visst ftiiiliet uppslag \ .iloiix uttaga mera, än det finnes stoff till.
De flesta af dessa poem ha på sin tid förekommit i dagspressen. En bror till Sofia Hollander beslöt i samråd med den kände novellförfattaren, komminister Säg ej så att lifvet mister all sin fägring mer och mer; om blott ej vår kärlek brister, har ej lifvets sol gått ner. Kjellman-Göransson, att bereda den anspråkslösa unga flickan en öfverraskning och inlämnade en af henne i fyra sånger författad dikt, kallad Gustaf Vasa, såsom täflingsskrift till Svenska akademien. Ofverraskningen blef ock fullständig, då hon efter högtidsdagen den 20 december 1840 fick sig tillsändt akademiens andra pris. Det var samma år, som Bernhard Elis Malmström erhöll första priset för sin Angelika. Det sades att flere af akademiens ledamöter varit benägna att tillerkänna detta åt Gustaf Vasa för dess fosterländska innehåll och fulländade form. Särskildt lär Franzén ha uttalat sig härför. Den unga författarinnan blef emellertid känd såsom en lofvande förmåga, och man väntade, att hon skulle fortgå på den inslagna banan; men en helt annan väg låg för henne: kvinnans, makans, moderns. Ar 1846 ingick hon äktenskap med grundläggaren af den ännu fortgående » Lundequistska bokhandeln » i TJpsala, den såsom förläggare och författare kände Nils Vilhelm Lundequist. Han hade under några år tjänstgjort inom ämbetsverken i Stockholm, men ägnade sig hufvudsakligast åt författareskap, först på det skönliterära området och sedermera åt den ekonomiska literaturen. Hans » Handbok i svenska landtbruket », som utgafs i flere upplagor, ansågs för ett särdeles förtjänstfullt arbete och prisbelöntes af Landtbruksakademien. Han utgaf äfven en Juridisk Handbok, (hvars 17:de upplaga utkom 1885) samt flere upplagor af » Sveriges rikes lag ». Under senare åren af sitt lif, sedan han öfverlämnat sin bokhandel och sina förlag i andra händer, ägnade han sig åt landtbruk och gjorde isynnerhet försök med uppdragandet af sällsynta utländska trädslag.
Hamb, B:ko upptagas ä 120 skill. - Af Svenska Statsverket elen af Kongl. Maj:t på I8I3 års öfverskott af StatsVerkets Inkomster till Krigs-utgifter anslagne Summa 1,100,000. samt de af Rikets Ständer år 181 5 till KrigsUtgifter anviste 500,000. 77,487 24 - 757 24 Af Rikets Ständers RiksgäldsContoir återstod af de vid 1812 ars Riksdag till KrigsUtgifterne anslagne - . 1,500,000. samt de af Rikets Ständer år I813 till KrigsSkuldens likviderande {anviste - 600,000. 1,600,000 2,100,000 1 1 Transport ■ 1 I5,088,932| ao t 7| 5,700,000] _ Transport Enligt Herr Slats-Secreteraren Baron W i r sens Bakning för 1812 års KrigsFond: Af Kongl. Brittiska Regeringen till Hans Kongl, Höghet Kronprinsens höga disposition till Militaire ändamål en Summa af Afföres i Svenskt Banko efter den Cours, hvarefter den del af Medlen, som genom Engelska Ministern Tornton blifvit indragne, renderat ä 6 R:dr 8 skill. 9 r-.st. - Inkomst af Interessen • Enligt Herr Stats - Secreteraren Baron W i r s é n s Redogörelse , för 1813 och I8I4 årens KrigsFond : Hvad Herr StatsSecreteraren Baron Wirsén debiterar af Engelska Subsidierne kan här icke ytterligare upptagas såsom vid beräkningen till Krigs-Fondens verkeliga belopp förut intagne, och ej mindre af Herr Presidenten Friherre Eagerheim, än af Herrar Coinmitterade för Allmänna Medlens förvaltning till Herr Baron Wirsén alförde; men här bör beräknas: Contributionen i Hollstein, lefvererad af Herr General-Intendenten Crelinger, 30000 Pörn.
Det lön Doek^ggnsöen i Oarlskrons ertorclerligg suslsg, livilket, enligt ciet ris 8t/,t8-klä<let i uurlercläui gliet köreslsgns ultenmltiv tor ^^ggns^ens utkörrnitle, uppginge tor 5 är, ä 33,333 D:-lr 16 sk. om äret, till 166,666: 82. — oell 6:0 lil! kullbor^snile sk vsttenlellninAeil i Osrlskrons, ^tterligsre omkring . 23,/joo: ^3,/joo' 8umn,g 3,090,/joo: Om livilks sistnämnde 2:116 snslsgs Ilevilisiids serskilris l^äcligs Dropositioner komme ritt till lilires 8täilder8 8t3ts-Dtskott stgä. Dör öliigt iii8tämcte v8tgts-lläclet uti <le sk 8tsts-8eereterr>ren, i dess okvsn intsgne Detänksnde, underdänigst vttrsde äsigter, ssmt gjords tillocli skst^rksnde i utseende pä : snslsget kör ^ltmänuu Ournisons-^juktiuset; stlöningen tor det utökver deri till permittering ksstställds storks i tjenstgöring c^vsillilvsnde msnskup vict värkvude Ilegementerne; ett körslsgssnslsg, till 8estrid:nide ut reprirritioN8- oell underliällskostnsdervs kör DitOsrdets til!
Hr Bergmans, angående förhöjning af lånefonden vid Låne-kontoret i Götheborg, uti hvilken motion Hr Waern sig förenat; Hr Hesselgrena, angående upphörande af Privat-Banker och inrättning af filial-afdelningar af Rikets Ständers Bank, vid hvilken remiss åtföljer af Hr Nordvall i ämnet afgifvet yttrande; Hr Billströms, angående förhöjning uti lånefonden vid Diskont-Iåne-kontoret i Malmö; Hr Rinmans, angående insättning i Rikets Ständers Bank på uppoch afskrifningsräkning af summor, minst 100 rdr banko, emot 3 procent ränta, och deras utlåning i Diskontväg lill en viss maximi-summa; och Hr Peterssons, angående rättighet för Diskont-låne-kontoren i Malmö och Götheborg att köpa vexlar. D. lill Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterades följande motioner: Hr Ekenmans, angående Konsulads-afgifters beräkning m. m., uti hvilken motion Hr Lindström instämt; Hr Ekenmans, angående förändring i Kongl. General-Tull-Styrelsens cirkulär den 13 Augusti 1836; Hr Hesselgrens, angående åtgärder för besparing af skogarne i riket; Hr Hesselgren», angående förändring af 44 § i Kongl. Fabriksoch HandtverksOrdningen den 22 December 1846.
Jag har på alla de«sa skäl tillstyrkt en sådan förändrad lydelse af denna §, 3a Bcv. Lagsamt Allm. Besv. och Ekon. Utskottens Betänkande. N:o ir. ”Mål, som angå förbrytelser emot denna Författning, skola, der de icke, ”i anseende till den tilltalade personen, tillhöra Hof-Rätt, upptagas vidden ''Domstol, under hvars jurisdiction förbrytelsen skett, eller blifvit upptäckt, och i stad vid Rådhus-Rätt.” 58 §. Den uti denna §. föreslagne förändring synes vara af mindre betydenhet; men, med afseende å dess verkningar, förtjenar den uppmärksamhet. Uti i83o års Kongl. Förordning i samma ämne var den uti förevarande §. utsatte tid bestämd lill åtta dagar. Följden deraf blef, att Rådhus-Rätterne, för alt kunna efterlefva detta stadgande, sällan afkunnade Utslag omedelbart efter ransakningens slut, emedan liden var för kort att kunna medhinna utskrifning af Protocoll och Utslag, hvilket senare således meddeldtes först efter det de ofta ganska vidlyftiga protocollen på förhand voro utskrifne, då Utslaget, efter anslaf, utfärdades och parterne, ofta från aflägse orter, besvärades med en ny inställelse för att Utslaget afhöra. i834 års Tull-Comité föreslog således utsträckning af tiden för Protocolls och Utslags utlemnande till Tio dagar, som af Kongl. Maj:t vid utfärdandet af 1835 års Förordning i Kåder godkändes; och derigenom kunde den skyndsamhet vinnas, att, om icke målen voro af desto större -vidlyftighet, de genast efter ransakningens fullbordan med Utslag afbjelptes.
Posse, Arvid: I ani. af Frih. Stael von Holsteins anförande får jag upplysa, att detta anslag finnes uppfördt å ordinarie statsregleringen redan från föreg:de Riksdag. lieträffande hans anmärkning att det skulle vara af öfvergående natur, så hafva i Stats-Utsk:t lemnats upplysningar, hvarigenom man erhållit kännedom och visshet örn att det ingalunda är af sådan beskaffenhet; de staten tillhöriga möbler, hvilka förvaras i de Kongl. Slotten, och i värde uppgå till mera än 800,000 rdr, medföra nemi. en betydlig underhållskostnad, och är derföre ett ständigt anslag för detta ändamål af nöden. Frih. Stael von Holstein: Jag har redan tillkännagifvit, att den tabell, som finnes bifogad Stats-Utsk:ts Meni., utvisar, att ifrågav:de anslag vid förra Riksdagen uppförts å ordinarie stat, och är således den af Gr. Posse lemnade upplysning alldeles obehöflig. Frih. Gripenstedt, Johan August: Jag lager mig friheten anmärka att Frih. Stael von Holstein misstagit sig i sin uppgift att K. M. först nu begärt detta anslags uppförande på difinitif stat. K. M. föreslog det redan vid sednaste Riksdagen, emedan det visat sig, att anslaget var alldeles nödvändigt; och ehuru R. St:r då ej fnnno skäl att bitalia K. M:ts framställning mera än för innev:de statsreglerings-period, lärer dock de af Stats-Utsk:t för ett ständigt anslag anlörda skäl vara så ovedersäglige, att jag hoppas det R. o. Ad. härtill lemnar sitt bifall. Frih. Stael von Holstein: Jag tror i alla fallhatt de upplysningar, som den föreg:de värde talaren meddelat, utvisa, att detta anslag icke för det närv:de är uppfördt å ständig stat, och jag anser fortfarande det vara af öfvergående natur samt derföre böra beviljas för endast ett år.
Detta tror jag fullkomligen och finner också billigheten deraf, så länge arfvodena äro så ringa, som förhållandet nu är. Om deremot en verkställande direktör, utsedd bland fullmege sjelfve, finge en lika stor lön, som meningen varit att gifva honom, om han ej varit fullm., skulle ändamålet med förordningen måhända kunna vinnas, utan att bankens säkerhet äfventyrades. Den siste talaren har vidare sagt, att det går raskt till inom de enskilda bankerne och att han hoppades att ett lika förhållande måtte komma att ega rum inom riksbanken. Jag är ej af samma mening, ty, om det inom de enskilta bankerna kan gå raskt framåt, kan det äfven gå raskt tillbaka. Jag önskar icke att det sednare må kunna blifva fallet med Riksbanken. Jag läster nemi. mindre vigt vid storleken af dess vinst än vid säkerheten i afseende på dess bestånd, och kan derföre icke med min röst understödja ett förslag, sådant som detta. Den siste talaren har vidare sagt, att det är gifvet, att ändringar i ansvarighetslagen skola blifva en följd af det ifrågavede förslagets antagande. Jag hemställer dock, huruvida det kan vara lämpligt och nyttigt att vidtaga sådana ändringar i ansvarighetslagen som den jag påpekat. Att det icke alltid borde vara för fullmege föreskrifvet att i vigtiga frågor inhemta understyrelsens utlåt., har, enligt den siste talarens uppgift, Utsk:t ansett sig böra tillstyrka derföre, att mången gång understyrelsens utlåt, befunnits vara en afskrift af underordnade tjenstemäns utlåten. Då den underordnade tjenstemannens utlåt, pröfvats vara fullständigt och öfverensstäm - 32 Den 12 Augusti f. in. mande med verkliga förhållandet, finnér jag ett sådant förfarande å understyrelsens sida ganska riktigt. Skulle Utsk:ts förslag gå igenom, försvunne ju kommissariernes rätt att yttra sig, hvarigenom den säkerhet förlorades, som nu vinnes genom deras erfarna granskning af underordnades utredningar och utlåtm. Jag vill fråga Hr Nordenfelt, om ansvarighetslagen skulle blifva gällande för den verkställande direktören, eller hvad R, St:r kunde få med denne att skaffa?
Hypotheksföreningars bildande och framtida verksamhet föreslagna särskilda förordning, der de ock hafva sin rätta plats; och enär § 9 blifvit af Ridderskapet och Adeln godkänd samt af Preste-Ståndet, såsom förut är nämndt, återremitterad endast med afseende å frågan om begränsande af Hypotheks-bankens rätt att verkställa upplåningar, lärer samma §, emot hvilken någon anmärkning icke heller inom Bonde-Ståndet förekommit, böra oförändrad bibehållas. § 10 åter har af samtelige Riks-Stånden blifvit återremitterad i följd af anmärkningar, innefattande hufvudsakligen: att den lör Hypotheks-banken här ifrågasatta rätt att, då gynsamma förhållanden dertill föranleda och behof af upplåning för Hypotheks-förenings räkning kan förutses, upplåna penningar mot obligationer, som på inlösen efter uppsägning lyda, äfven i fall ansökning om lån från deiegande Hypotheks-förening för tillfället ej ingått, syntes vara destomera betänklig, som dylika låne-operationer ej utgjorde föremål för Hypotheks-bankens bestämmelse; att genom detta stadgande, jemfördt med föreskriften i g 16, som innefattade tillåtelse för Hypotheks-banken att på kortare tid utlåna penningar mot hvarjehanda slags säkerheter, ifrågavarande Inrättning icke skulle blifva hvad som med densamma är vordet afsedt, eller en medlare emellan kapitalister och Hypotheks-föreningarne, utan en verklig Låne-bank och sålunda kunna blifva blottställd för samma äfventyr, hvarför nuvarande Hypotheks-föreningar varit i så hög grad utsatta; Sammans. Statsoch Banko-Utskottets Memorial Jri 40. 9 att om gynsamma förhållanden vore för handen att för Hypotheks-föreningars behof upptaga lån, syntes rätta sättet just vara att verkställa sådan upplåning mot obligationer, ställda på amortering; och att derest likväl rättighet att upplåna penningar äfven mot obligationer, lydande på uppsägning, skulle Hypotheks-banken tillerkännas, syntes närmare bestämmelser, än § 10 innehölie, erfordras derom, att säkerheten jemväl för dylika lån borde bestå af jord-hypothek, samt i sådant fall, till förebyggande i möjligaste måtto af att
Län sig ofta beklagat öfver de serskilda olägenheter, hvilka i så måtto skola åtfölja Ordinarie Båtsmartsroteringen i Länet, att, uti anslaget af Hemman till utgörande af en Båtsmansrote, så stor olikhet råder, att detta anslag varierar imellan l^dels osh Fem hela mantal, utan att, likväl hemmanens mer eller mindre goda beskaffenhet ligger tilt grund för en sådan olikhet, samt att hemman till utgörande af en Rote ofta äro spridde i serskilda Socknar, Härader och Fögderier, ända till ett afstånd af Fern-mil och deröfver från hvarandra, Kongl. Maj:t väl i Nåder funnit jemkning och rättelse derutinnan både billig och angelägen y inen Kongl. Maj:t hade med anledning af Grundlagens stadgande om Indelnings-och Roteringsverkets orubbade bibehållande till eina hufvudgrunder, sådant oaktadt .icke tagit någon omedelbar åtgärd till berörda olägenheters afhjalpande, utan ville Kongl. Maj:t i Nåder hafva öfverlemnat Ärendet till Riksens Ständers förutgående pröfning. Sedan ofvan högct berörde Nådiga Proposition blifvit tild Allmänna Besvärs - och Ekonomiutskottet remi tt er ad t, får Utskottet vördsam!igen yttra: att, då Riksens Högloft. Ständer uti densamma lära med djup vördnad och erkänsla igenkänna dea Landsfaderliga kärlek och omvårdnad, hvarmed Kongl. Majit städse behagat omfatta alla dess trogna Undersåter i allmänhet, och dem i synnerhet, hvilka, i ett eller annat afseende, Besv. och Ekon* Utsk* Bctänlmnåen, 313 tryckte tinder Samhällslifvets bördor, deruti sökt en billig lindring samt mera jemn fördelning, och Riksens Höglofl. Ständer jemväl torde linna, att den af Kongl. Majit i Nåder proponerade jemkning och lättelse uti Båtsmansroteringen i Hallands Län är högst nödig, i anseende till både den stora olikhet, sorn nu äger rum imellan Rotarnes storlek, och deras spridda samt ofördelaktiga läge sinsimellan inbördes ; så torde Riksens Höglofl.
Jag anser öfverflödigt att här ingå uti vederläggning af motiverna för de af Motionairerne gjorda framställningar, då Högsta Magtens sanction af de åberopade fac.ta nogsamt bevisar, att hvarken godtycklighet eller ett för vidt utsträckt tjenstenit legat till grund för Kongl. Kammar-Rättens Embets-åtgärd; men, innan jag ingår uti det allmänna omdömet öfver gränsen för Kongl. Kammar-Rättens befattning med Bevillningsmål, torde inig tillåtas att yttra mig öfver de af lista Afdelningen föreslagna punkter, hvilka skola bestämma Kongl. Kammar-Rättens anmärkningsoch pröfnings-rätt. Vid I :sta Punkten, som innehåller, att Kongl. Kammar-Rätten eger att pröfva inkommande besvär i Taxeringsmål, af Skattskyldige och af Kronans Ombud, har jag icke annat att påminna, än att tillika stadgas må, huruvida Kongl. Kammar-Pätten, på grund af inkornne besvär, eger att bestämma den summa, sorn, efter bepröfvad rättsgrund, den Skattskyldige §8 Bil. t. Bibiflni-Utaltottets Bellin bände N:6 12 .- åstahfta böf. De£ är i Saknad af ett dylikt stad» gande, sora Kongl. Kammar-Rätten varit förän., låten, då ändring bordt ega rum, att återförvisa frågan till ny taxering. Hvad angår den i 2:dra Punkten omföra mälda anmärkningsoch pröfnings-rätt i frågor om rättelse i Fastighetsvärderingar, som understiga hvad för hvarje Län, genom Bevillnings» Författningen, kan varda såsom Minimi-summa faststäldt, så är det egentligen vid Lands-Contoren, som rättelse i dessa delar bör beredas, dels af den orsak, att Eands-Contoret är i tillfälle att genast upptäcka inträffandet af denna icke sannolika händelsen, dels derföre att endast Pröfnings-Comitéerna kunna, då de af Eandsj Contoren underrättas om förhållandet, bestämma de Egendomar, hvilkas värden skola ökas för att uppnå den understigna Minimi-summan, hvaremot Kongl. Kammar-Rättens Revisions.
het afled härstädes den 15 dennes lärarinnan Som helhet sedt var utförandet af operan emellerfröken Thalia Mathilda Schoug. Född 1850, ägtid mycket godt, och härvid förtjänar ock att framnade sig fröken Schoug efter afslutade studier hållas den utmärkta och särdeles viktiga insats, åt lärarinnekallet och har bland annat verkat som som hofkapellet denna afton gjorde under hr Mellan senare aktens språklärarinna vid Anna Sandströms skola och Hennebergs anförande. Borgarskolan samt utgifvit värdefulla läroböcker båda tablåer utfördes Beethovens briljanta uveri franska språket. Vi hoppas att snart närmare tyr n:r 3, c-dur, och detta på ett sätt, som förfå återkomma till den förtjänta kvinnans lifsverk. skaffade hofkapellet och dess anförare verkliga stormar af applåder. Publiken, bland hvilken märktes h. m:t konungen med uppvaktning, var mycket talrik och hörbarligen ytterst intresEn vaktmästarinna. Fru Hilda Törnblom, serad och tacksam. vaktmästarinna vid Södermalms allm. läroverk i Stbckh., fyllde en dag i förra veckan 50 år. Dagen till ära svajade svenska flaggan på skolhu— Den Beethoven-konsert — under anförande af set. Festföremålet mottog redan på morgonen förste hofkapellmästaren Conrad Nordqvist en präktig blomsterbukett, bestående af rosor, hvartill Operan, för att ytterligare hedra minnet af läroverkets rektor, hvarjämte skolans lärare af mästarenas mästare, gestaltat sin tredje symskänkte henne en kaffekanna i drifvet, gammalt fonikonsert, hade samlat en andaktsfull och ensvenskt silfver och lärjungarne en sil f verbägare tusiastiskpublik, bland hvilken märktes konungen, med inneliggande 160 kr. i guld. Förutom detta kronprinsen och hertiginnan af Dalarne. Utom erhöll fru T. under dagens lopp en mängd nytc-dursymfonien, romansen för violin i g dur och tiga och nöjsamma presenter från vänner och ess-dursymfonien (Eroican), välkända mästerverk, bekanta samt flere lyckönskningsbref.
Maj redan finnes bestämd såsom flyttningstermin för klockare och orgelnister och folkskolelärare-tjensterna flerestädes redan äro och än mera allmänt torde blifva med klockareoch orgelnist-tjensten förenade, i den män nuvarande innehafvare af dessa sysslor derifrän afgå, får Utskottet tillstyrka, att Rikets Ständer ville bestämma den 1 Maj såsom årlig afflyttningstid för de folkskolelärare, som tillika äro klockare eller orgelnister, samt, jemte anmälan af detta beslut, i underdånighet anhålla, det Kongl. Maj:t täcktes, med nådigt bifall härtill, låta utfärda författning i detta afseende för öfriga folkskolelärare.
Det synes derföre icke heller nödvändigt, att svarande part, hvilken blifvit ålagdt att oågot, vid visst vite eller talans förlust, fullgöra, skall härom erhålla underrättelse, så vida utsaila ansvaret å honom må ega tillämpning. Part, som vid målets handläggning varit tillstädes, är ovilkorligen pligtig sjelf göra sig underrättad om domstolens beslut, ehvad det genast eller efter flera dagars förlopp afsäges; okunnighet härom har icke heller uti 24 Cap. t §• Rättegångs-Balken antagits såsom skäl till befrielse från vitesbot. Den, som blifvit lagligen stämd, vet äfven, att utslag i målet meddelas skall, och att honom kan åläggas något fullgöra; och giltig grund gifres ej, hvarföre den svarande part, som begå? Lag-Utskottets Betänkande N.o 106. 7 tvänne försummelser, nemi. uteblifvnnde vid målets handläggning, och underlåtenhet alt afhöra Ulslag, skall ega större rättegångs-förmoner än den, som endast gör sig skyldig till den senare. I öfrigt företer sig en motsägelse deruti, att blott uppskofsbeslut, men ej det, hvarigenom målet hufvudsakligen afgöres, kungöres svaranden, ehuru det merendels är för honom vigligare erhålla kunskap om det senare, för att deremot försvara sin talan, än om de honom förelagde vilen; c) alt det är mycket ovisst, huruvida käranden, om också vinnande, erhåller ersättning för rättegångskostnaden, enär densamma i fler» fall bör parterne emellan qvittas.