Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Utskottet har jemväl tagit kännedom af följande, vid bolagsstämma med intressenterne i Löfås silfver-verk den 4 innevarande månad förda, protocoll: ”Utdrag af Protocollet, hållet vid extra Bolagsstämma med Delegarne i Löfås Bolag i Fahlun den 4 April 1845. 6 Stats-Ulskoltets Ullålande, IV.-o 285. §• 2- ”1 anledning af den hos Rikets nu församlade Ständer åter väckte fråga om indragning af de Löfås silfver-verk genom Rikets Ständers beslut den 3o Januari 1770 oell Kongl. Brefvet den 5 April samma år beviljade, uti Kongl. Brefvet den 9 Juni 1747 närmare beskrifna, förmåner, har Bolaget ansett sig böra taga i öfvervägande, på livad sätt och under hvad vilkor Bolaget skulle kunna gå Rikets Ständers förrberörde önskan till mötes.” ”Härvid förekommer: att, sedan Rikets Ständer vid 1815 års Riksdag på anförde skäl hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhållit 0111 silfver-verkets nedläggande samt indragning till Kronan af de detsamma utaf Staten förunnade förmåner och eftergift till allmogen af dess extra tjenstbarheter till bruket, dess innehafvare obetaget att på egen bekostnad, utan allmänt understöd, grufve-arbetet fortsätta på sådane vilkor, som med Förfatlningarne samt bruksoch bergshandleringen kunde instämma, Kongl. Maj:t, genom Nådigt Bref den 7 April 1818, i Nåder förklarat innehafvaren af Löfås Silfver-Verk icke kunna, emot tydeliga stadgandet i 77 §. af Regerings-formen, anses hafva förverkat sine genom Kongl.
Hr von Hartmansdorff lärer väl ej underlåta att sjelf framställa den bevisning, som Hr Sandströmer honom affordra!; men denna fordran är verkligen så märkvärdig, att jag i detta fall vill åtaga mig alt vara Hr von Hartmansdorffs respondent. — Hr Sandströmer har förklarat, alt man ej kan bevisa, att Fahlu kungsgårds-hjelp är upptagen uti den ordinarie räntan. Jag frågar i min ordning den värde talaren tillbaka, om han kan bevisa att den derstädes icke är upptagen ? Höra ej dit jordeboksräntan, mantalsräntan med alla de serskilda persedlar, som i dessa båda räntor äro inbegripne? Skulle man följa den satts, som Hr Sandströmer här vill göra gällande, så skulle man kunna sönderplocka hela denna titel och derifrån borttaga den ena persedeln efter den andra, sägande att den ej finnes serskildt upptagen under titeln ”ordinarie ränta;” och vi skulle sålunda ega rättighet att komma till det resultat, att hela ordinarie räntan kunde bortvoteras i först. StatsUtsk., oaktadt R. St. redan fastställt, alt denna ränta skall finnas. Det är endast i värdeberäkningen någon förändring nu får göras. Alt man häraf skulle kunna taga sig anledning till hvarje räntetitels indragning, och säga alt, dä den ej serskildt är upptagen, så kan den fä indragas, hvarigenom man slutligen skulle komma derhän, att hela den ordin, räntan, som just består af de serskildta räntetitlarne, försvunne; det är en allt för besynnerlig logica. Det är ju tydligt och klart att, när ordinarie räntan finnes inbegripen uti inkomstbetänk., och denna ordinarie ränta i sig inbegriper alla de serskilda persedlar och titlar, hvilka under denna gemensamma benämning kunna hänföras, och böra och mäste dit hänföras, och dit jemväl hörer ifrågavande kungsgårdshjelp (ty det har Hr Sandströmer ej kunnat bestrida); så hafva ju R. St. jemväl, genom sitt beslut alt ordinarie räntan skall bibehållas sådan den enligt nu gällande författningar finnes ehuru den kan till sin värdesberäkning förändras, förklarat att Fahlu kungsgårdshjelp jemväl skall enligt nu gällande författningar bibehållas.
Så att man måste gå dit med pil och båga; ty uti hela landet skall törne och tistel vara; Så att man icke komma kan till alla de berg, som man plägar uppgrafva med hacko, för tistlars och törnes styggelses skull; utan man skall låta oxar gå deruppå och får deröfver trampa. Och Herren sade till mig: Tag dig ett stort bref, och skrif deruti med en menniskos styl: Röfva snart; hasta till byte. Och jag tog till mig tu trogen vittne, Presten Uria, och Zacharia, Jeberechia son; Och gick till ena Prophetisso; hon vardt hafvandes, och födde en son; och Herren sade till mig: Kalla honom: Röfva snart; hasta till byte. Ty förr än pilten skall kunna säga: Käre fader, kära moder; skall Damascos magt och Samarie byte borttaget varda, genom Konungen af Assyrien. Och Herren talade ytterligare med mig, och sade: Efter detta folket föraktar det vattnet i Siloa, hvilket så stilla löper, och tröster uppå Rezin och Remalia son; Si, så skall Herren låta komma öfver dem starkt och mycket strömvatten; nämliga Konungen af Assyrien, och all hans härlighet, att de skola fara öfver alla deras bäcker, och gå öfver alla deras stränder; Och skola infalla uti Juda, och flöda, och gå öfver, tilldess att de räcka upp till halsen; och skola utsträcka sina vingar, så att de uppfylla ditt land, o ImmanuEl, så vidt som det är. Varer vrede, I folk, och gifver likväl flyktena; hörer, I alle som ären i fjerran land, ruster eder, och gifver dock flyktena; ruster eder, och gifver dock flyktena. Besluter ett råd, och der varde intet af, talens vid, och det bestå intet; ty här är ImmanuEl. Ty så säger Herren till mig, lika som han fattade mig vid handena, och underviste mig, att jag icke skulle vandra på detta folks väg, och säger: I skolen icke säga: Förbund. Detta folk talar om intet annat, utan om förbund. Frukter eder icke såsom de göra, och grufver eder icke;
Eders Kongl. Maj.ts underdånigste, tropligtigste tjenare och undersåter, J. p. liEFnÉK, N. G. THESTRUP. S. C. NISSER. Stockholm den 19 Februari 1852. N. Becker. Kongl. Krigskollegii lista Kammarkontors förklaring, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid Artillerl-afdelningens hufvudbok för år 1849. Embets-utlAtande! Efter erhållen del af transsumtet af Rikets Höglofl. Ständers Revisorers berättelse angående granskningen af statsverkets räkenskaper för åren 1848 och 1849, — 260 — i hvad den rörer höglofl. Krigskollegii Artilleri-afdelnings hufvudbok för är 1849, far l:sta Kammarkontoret, till följd af högloft. Kollegii befallning, afgifva följande utlåtande: Ordinarie stats-anslaget. Rikets högloft. Ständers Revisorer anföra i 4:de att af verifikationerna vid 1849 års hufvudbok Revfsorerne inhemtat, att, sedan, genom åkommen skada å ett från Klosters krutbruk till Götheborg år 1844, för Kronans räkning, transporteradt parti krut, Kronan tillskyndats en förlust af 1266 R:dr 18 sk. 8 rst., och de personer, emot hvilka ersättningstalan å Kronans vägnar är vorden förd, blifvit genom Kongl. Maj:ts nådiga utslag den 17 Juli 1849 frän ersättningsskyldighet befriade, Kongl. Krigskollegium, under den 25 Oktober samma år, bifallit beloppets afskrifning och för sådant ändamål öfverlemnat handlingarne till Artilleri-kammarkontoret. Någon afskrifning har likväl icke kunnat äga rum, emedan Kronans ifrågavarande fordran icke under rättegången varit i räkenskaperna behörigen balanserad, enligt hvad af den till 1848 års hufvudbok ingående balansen inhemtas; hvilket förhållande Revisorerne ansett sig böra omförmäla.
Iltgäencie ifrän öenna gruncisats, kar jag säsom leclamot uncler clenna Riksclag ak Ra»cok/ts^otte^ tillstyrkt i förening meä cless pluralitet, ock i likket mecl ett köregäencle Rallcok/ks^ott^ att kainen efter en alliclen Länkens Ijensteman, skulle gälcla en (lassakrist, clen cleras kaller icke kärvallat, men kör kvilken körkattningarne älacle konom gemensam aarva - öo/s 8tatsocli banco-Dtskotten; rigbet med medlens körskingrare. Läsom ledamot gf ^tatsDtskoltet kan jag ieke bandia annorlunda mok en Ltatens limbetsmän, i lika belägenliet. — förgäfves aberopar man de ytterligare controllör, 50m begeringen päbjudit i anledning ak de blemanska tillgreppen, lin livar, som känner, eller vill undersöka de förbällanclen, bvilka äga rum mellan medlemmarne a5 en läne8t^relse, kinner likväl att enclast den inbördes uppmä, ksambet, pä bvarannan, bvilken lierås gemensamma betalningssk^ldigbet Åstadkommer, kan betrygga medlen? säkerliet. — inledning att misstänka den brottsligs lands8screteraren, fattades ieke den ifrägavarande landsbökdingen: tvärtom tillägger bonom llofbättens sk K.
dito dito, 9,072: — Transport: 8,558,474: 74. 9,173,485: 37. 1,431: — 4,423: 95. 3,285: 75. 1,710: — 858: 55. 1,010: 37. 3,600: — 7,840: - 4,500: — 1,176: — 4,671: 30. 8,594: 50. 9,216,586: 79. — 30 — Transport: 8,558,474: 74. 9,216,586: 79. för sänkningen af sjön Nåtaren samt Bruksoch Rekebo-åarne i Barkaryds och Jersnäs socknar af samma härad, å 3,976 K:dr 33 öre; återbetalas jemte krono-utskylderna, 3,777: 35. 3,578: 54. » aftappningen af Stensjön och Laggarbosjön inom Lekaryds och Öggesjö socknar af dito, å 4,500 R:dr; dito dito, 4,499; 77. 4,274: 77. » sänkningen af Hökasjön i Forserums och Barkaryds socknar, å 805 R:dr 50 öre; dito dito, 355: 77. 291: 30. » utdikningen af Barkaryds-sjön jemte deromkring belägna kärr och mossar i sistnämnde socken, å 1,500 R:dr: dito dito, 540: — 420: — » sänkningen af sjöarne Or och Bunn samt Öfra och Nedra Qvarnsjön inom 14'ista oell Norra Wedbo härader, å 7,562 R:dr; dito dito, 2,722: 35. 2,117: 40. » dito af Aneby, Flisby och Wesselda sjöar samt upprensningen af några dermed sammanhängande mindre vattendrag inom Bredesta, Lommaryds, Bälaryds, Flisby och Solberga socknar af Norra och Södra Wedbo härader, å 21,000 R:dr, emot återbetalning af 8 procent årligen, med beräkning af 2 procents ränta, 8,840: 48. 7,327: 92. » dito af Klackarps-sjön inom Lekaryds och Forserums socknar af Tveta härad, å 2,977
Utskottet, som anser sitt yttrande i detta ärende böra inskränkas till frågan, huruvida, derest Höglofl. Ridd. g. Adeln gillar Direktionens val att till Riddarhus-Sekreterare utse Riddarhus-Fiskalen Carl Otto Brakel, honom må tillåtas att med Riddarhus-Sekreterare-sysslan få förena den af honom på förordnande innehafvande Kopisttjenst i Kongl. Maj-.ts Justitie-revisionsexpedition, får i detta hänseende till Brakels anhållan tillstyrka bifall, under förbehåll att han ej mindre för innevarande riksdag, är minst 14 dagar före början af hvarje kommande riksdag så länge han bibehåller Riddarhus-Sekreterare-tjensten, behörigen styrker att han erhållit ledighet från befattningen i statens tjenst under hela den tid riksdagen kommer att fortfara. STOCKHOLM, tryckt hos E. Westrell, 1862. Riddarhus-Utskottets Utlåtande N:o 3. 1 N:o 3. Utlåtande i anledning af Herr Friherre Stjernstedts, Johan Wilhelm, motion angående bänkmannavalens afskaffande. Wördsamt Memorial. Uti ett till Riddarhus-Utskottets Utlåtande från Höglofl. Ridd. o. Adeln hänvisadt yttrande har Herr Friherre Stjernstedt, Johan Wilhelm, anfört, huruledes det i Riddarhus-Ordningen, för utseende af Ridd. o. Adelns Herrar Elektorer, stadgade val af Bänkman i sednare tider urartat från sitt ursprungliga ändamål, nemligen att de Ledamöter som sutto på samma bänk, efter närmare tagen kännedom af hvarandra, skulle inom sig utse den värdigaste och mest ansedda att deltaga i Elektorsvalet, hvaremot numera valet till Bänkmän icke sker efter öfverenskommelse mellan Ledamöterne på samma bänk eller inom samma bänkmansafdelning, utan genom listor ej mindre till Bänkmän än till Elektorer, som inom särskilda fraktioner af Ståndet före valen uppgöras och framläggas.
Stöd för en motsatt åsigt har jag likväl redan åberopat, och hvilken känner allmogens i landsorterne mening^ om ett förslag, som ännu aldrig kommit lill dess kännedom? Ar förslaget verkligen så förmånligt, som man här påstått, hvad skadar det då alt höra dem, som det förnämligast gäller? Man har sagt, att ”R. St. böra besvara K. M:s propos.” Ja, det böra de visserligen. Samma mening bar jag äfven uttryckt i min reservation. Men frågan är nu blott: hvad skola de svara? Jag anser, att, då R. St. sistl. riksdag hos K. M. anhöllo att räntegifvarne måtte i ämnet höras, men K. M. på denna R. St:s begäran icke behagat fästa afseende, det icke vore stridande mot R. St:s skyldiga uppmärksamhet för K. M., om R. St. nu, i underdånighet, förnyade deDna anhållan. Jag hyser den öfvertygelse, att K. M. icke skall illa upptaga ett sådant svar. Gr. Lagerbjelke har tillvunnit sig R. o. Ad:s synnerliga bifall genom en definition på den sanna konservatismen. Det gläder mig af hjertat att en sådan definition vinner bifall inom detta hus, och jag gillar den till alla delar. Jag anhåller dock att dervid få tillägga, att den sanna konservatismen alltid åtföljes af sann liberalitet och aktning för andras rätt. Hr Gr:n anser sin konservatism icke fordra de skattskyldiges hörande i förevar:de fråga. Jag tror äfven, med förutsättning att det möjligen vore en blott inbillning af mig eller dem, att rättigheten dertill förefinnes, R. St., i anseende till ovissheten huru dermed sig förhåller, heldre böra medgifva dem att fä sig yttra, än äfventyra att möjligen kränka någons lagliga rätt. Jag hemställer lugnt till R. o. Ad., hvilket som är mest sannt konservativt och tillika sannt liberalt. Jag afstyrker högeligen bifall till förevar:de punkt af Utsk:s betänk., äfvensom till det af Frih. Palmstjerna framställda förslag.
Hr Rosenblad bar behagat draga en alldeles orimlig slutsats af Utsk:s förslag, alt ledamöteriles antal i Convojcommissariatet eller det nya embetsverket borde bestå af Svenska acil Norrska män i jemförlig! förhållande till de begge ländernas bidrag, då han trott, att Utsk. dermed haft den mening, sorn skulle detta antal genom bråkräkning utfinnas. Jag upptager icke delta Hr Prosenblads påhitt såsom varande förtjent af någon vederläggning, utan blott för att karakterisera halten och egenskapen af lians anmärknrr äfven emot andra delar af TJtskrs förslag. Han har vidare sagt, att Utsk. förbisett behofvel af en consuls anställande i Rio de Janeiro: derpå får jag svara, att i den uppgift å af Convojcommissariatet bestridda utgifter, som Utsk. fått emottaga, och som legat till grund för Utsk:s förslag, bar denna consulsplats alldeles icke varit upptagen. Med anledn. af den värde ledamotens ifrågavar. anmärka, (år jag deremot fästa så väl bans som Ståndets uppmärksamhet derpå, att i betänk, finnes en punkt, sorn föreslår att hela den summa, som finnes uppförd lill aflöning för consuler, skall betraktas som ett reservanslag, hvarmed således bristen på aflöning till en å en eller annan ort behöflig befunnen consul kan fyllas. Det skulle dessutom högligen förundra mig, om den värde talaren, Hr Rosenblad, som sjelf framställt förslag till en helt annan indelning af consulsdistricten och som vill indraga consulerne i Odessa, Alexandria, samt på ganska goda grunder ansett consulers anställande vara obehöfligt i Tripoli och på flera andra ställen, icke skulle finna helt naturligt att föreslå dessa uppkommande tillgångars användande på mera nyttiga föremål. Samme värde talare har i dag förnyat sin förut gjorda anmärkn., att det vore olämpligt att på Sveriges stat upptaga ett anslag, som Ji 11 — flutit Svenska statscassan genom bidrag från Norrige: StatsUtsk. har likväl bevisat, att detta upptagande på Sveriges stat af det
Han anhåller om herrskapets uppmärksamhet nu strax. SEGERSTEDT. Det är ett värdigt förespel till mitt tal! Det är inte rent spel – det är affärer! (Går ut i salen, stannar så han syns och begynner sitt tal. Vahrman och Karlsson stå i dörren. Strax som talet börjat smyger sig Baron och Emmy in på scenen och slå sig ned i soffan. Stumt spel under Segerstedts tal). Herr baron och general von Brinck! Å min mors vägnar får jag till först tacka er för det vackra erkännande ni gaf henne. Hon har inte arbetat sina tolf år på Sätra förgäfves, då lönen slutligen kommit henne till del i en så öfverväldigande och vacker form, som ni gaf den nyss inför hennes församlade sockenbor. BARON. Nu gråter gumman! EMMY. (slår honom med solfjädern) Alltid så hädisk! Inte aktning för någonting! (Baron lutar sig mot henne och tager solfjädern under starkt motstånd ifrån henne). SEGERSTEDT. (fortsätter) Hvad mitt eget plötsliga uppträdande här på Sätra vidkommer, så var det endast ämnadt till en julöfverraskning för min gamla mor, om det också af för mig obekanta skäl kan få utseende af något annat. BARON. Hör! Nu har er bror kommit vackert fast. Hvad tusan skulle han als röra vid det för ...! SEGERSTEDT. (fortsätter) Jag tackar för öfrigt min lyckliga stjärna, som förde mig tillsammans med general von Brinck i detta hans hem. (Baron skrattar högt. Emmy lägger sin hand öfver hans mun, han kysser den). Ty jag ville så gärna lära känna den man, om hvilken min mor talat så mycket. Det var kanske en för stor djärfhet af mig, att så utan ceremonier vilja njuta af hans kända gästfrihet, och jag ber honom icke missförstå den; – den var så godt som ofrivillig. Det gör mig ondt om jag som ett främmande element trängt mig störande in i den julfrid, han nu för första gången på länge njuter med de sina midt i hjärtat af det finska fosterland, som han alltid tillhört. BARON. Han lägger sina ord som bomull. Jag blir helt intresserad. SEGERSTEDT. (fortsätter)
Ridderskapets och Adelns Beslut om afslag på den af Friherre Stael begärte Remiss endast grundat sig på 56 §. i Riksdagsordningen, bade kanske min Reservation uteblifvit, ehuru jag likväl för enskildt del tycker mig i Friherre Staels för dagen uppläste Memorial endast se en utveckling af hvad Friherren före Motionstidens slut till Remiss framställt i samma ämne, som den rådande rosten då ej tillät all lill behörigt remitterande omfatta. Hvad Den 24 Januari i. 209 Ilvnd åter angår elen af Herr Grönhagen väckte Motion, så är jag af den tanka, att Remiss hvarken kan eller bör honom förvägras, tj han begär en förändring af Lagen. —Likväl anser jag mig skyldig förklara, att jag har svårt att tro den uppgift, som, i grund 'af en Annonce i ett Blad, kalladt Anmärka ren, göres af Herr Grönhagen om inträffade Lagstridigheter; äfvensom jag i liufvudsaken eller i afseende å den föreslagne förändringen af Polieemåls handterande är med Herr Grönhagen af olika mening. Grefve Mörner_> Adolph Göran: Om Friherre Stael von Holstein blott yrkat en bestämd Lagförklaring och Herr Grönhagen inskränkt sig inom den Motion han framställt; så hade jag varit långt ifrån att bestrida Remiss deraf; men då nu Friherre Stael von Holstein icke nöjdt sig dermed att Ridderskapet och Adeln, en gång redan förut, ansett hans första, lika beskaffade Motion böra förfalla, utan nu å nyo framställt samma Motion och dervid, ännu mer än första gången, inblandat sådana ämnen, hvilka enligt C)0 §. i Regerings-Formen, icke få komma under Riksens Ständers pröfning, och då Herr Grönhagen icke allenast yrkat, Policekammarens ställande under Hof-Rättens granskning såsom Öfver-Domstol, utan ock, såsom skäl dertill, anfört enskildte Facta och jemväl ansett Justitire-Ombudsmannen hafva, i anledning af en Tidnings-anmälan, om en enskild händelse, bort anställa åtal; så tror jag, för Ridd, o. Ad.
Eller att sålunda hafva framställt dessa allmänna åsigter, anhåller jag att få öfvergå till de specialiteter, som BancoUtskis betänk. innehåller, och får dervid anhålla om ursäkt, om jag skulle komma att upprepa några anmärkmr, som redan förut äro gjorda, emedan det varit mig omöjligt alt kunna oafbrutet följa alla de 552 Den 19 December. talare, sora under snart 3:ne särskilda plena härstädes ytlrat sig i detta ämne. Hvad 1 punkten beträffar, innehållande: ”alt Bankens capital-öfverskott eller grundfond skall, ulan beräkning af Bankens fasta egendom och inventarier, utgöra en summa af 10 millioner r:dr b:co”; så instämmer jag fullkomligt i den åsigt, som Hr von Hartmansdorff yttrat, att det beror helt och hållet på huru delta öfverskott får användas, om det skall vara af någon verklig nylla för Banken eller icke. Uti 2 punkten har Utsk. tillstyrkt, att Bankens grundfond skall, till ett belopp af 5 millioner r:dr b:co, bestå af obligationer, ställde på längre förfallotid; och uti en sednare punkt har Utsk. föreslagit, att Bankens metalliska cassa borde bestämmas till ett minimum af 2| million r:dr silfver. Således skulle, efter Utsk:s förslag, minst 5 millioner r:dr b:co uti räntebärande obligationer och 2\ million r:dr silfver i metallisk valuta, tillsammans mer än 11^ million r:dr b:co, alltid i Bankens hvalf vara liggande. Detta är visserligen betryggande i afseende på Bankens förmåga att fullgöra sin invexlingsskyldighet, och jag har icke någon anmärkn. alt göra deremot; men i afseende på redactionen af den andra punkten, vill jag erinra, att der står, att obligationerne skola vara ställda på längre förfallotid. Om della stadgande tolkas efter ordalydelsen, så få de Riksg.con(:s obligationer, hvilka Banken för närvarande innehar, och af hvilka en viss andel enligt deras lydelse skola årligen inlösas, icke inberäknas uti den nu föreslagna grundfonden. Den 4 punkten är nästan endast en omskrifning af den andra, emedan den innehåller samma stadgande, eller att
Lagstiftningen behöfver dock icke intränga, der den enskilda omtankan redan visar sig fullt verksam för ändamålet, och förslaget har derföre i 13 §, sådan densamma, af skäl, som finnas anförda här ofvan i afseende å 1 §, blifvit af Utskottet redigerad, uttryckligen uttalat, att i hägnad jagtpark och djurgård må jagt alla tider af året idkas. Till de för närvarande fridlysta djurarternas antal har det Kongl, förslaget lagt slägtena bäfver, hare, ejder och dubbel beckasin. Utskottet, som finner alla skäl tala för denna förändring, hvilken äfven öfverensstämmer med Herr Ljungbergs i hans motion framställda yrkande om dubbla beckasinens fridlysande, bar ansett sig böra tillägga äfven enkel beckasin, som till sin beskaffenhet så obetydligt skiljer sig från den dubbla beckasinen, att man först i sednare tider blifvit ense derom, att de utgöra två skilda arter. Enligt nuvarande stadga är snöripan fridlyst och äfven såsom sådan bibehållen i förslaget. Utskottet har ansett lämpligare att använda slägtnamnet ripa, enär »snöripa» egentligen är en populär benämning på ripslägtets ena art, dalripan, och den andra arten, fjellripan, icke mindre förtjenar lagens skydd. Då man vid bestämmande 12 Sammans. Stats-, Lagsamt Allm. Besv.- och Ekon.-Utsk:ts Betänkande M 34. af de fridlysta djuren måste med en viss varsamhet behandla det för närvarande gängse föreställningssättet i sådant hänseende, hvarförutan lagens efterlefvande ej är att förvänta, har Utskottet icke ansett sig böra omfatta Herr Adlersparres i hans ofvanomförmälda motion framställda förslag om samtliga sångfoglars fridlysande. Beträffande fridlysningsliden, som för närvarande för de flesta fridlysta djurslagen räcker från den 15 Mars till den 1 Augusti, innefattar förslaget en sådan utsträckning deraf, att den skulle räcka till och med den 10 Augusti.
Inköp af dyrbara afvelsdjur har skett af enskilda jordegare i såväl Skåne som Östergötland och pä andra ställen; det vore då otjenligt att representationen just vid samma tidpunkt ådagalade en afvoghet mot denna för landet likväl ganska vigtiga näring, och då import af ull är till den grad på vår handelsvåg betungande, att det årligen införes omkring 2l/2 mill. skålp., anhåller jag på dessa skäl om afslag å Betänk:t. Hr Åke rman, Fredrik: Till de skäl, som föregide talare anfört, vill jag lägga några, åsyftande samma resultat. Det är visserligen sannt att den fond, hvarom nu är fråga, eller rättare det kreditiv, som föreslås till indragning, är ringa och att således det endast i ringa mån kan verka fördelaktigt, men jag ser icke något skäl till att, om en fördel är beredd för en inhemsk industri i ändamål att få den fram, man då skall skjuta den från sig derföre att den är ringa. Det anföres såsom skäl af Utsk:t att man icke bör upmuntra en spekulant och att det är orätt gjordt att bereda en fördel åt en särskild industri. Om denna industri vore den enda, som hade ett så beskaffadt kreditiv, så vore detta skäl rationelt, men nu är förhållandet att jordegare hafva kredit i banken, fabrikanter i allmänhet lånerätt i manufakturdiskonten, och vi veta att vid alla föregide riksdagar har varit fråga om att bereda tillfälle för producenten af säd att få belåna den. Det har blifvit af Utsk:t anfördt, att utlåningen på detta kreditiv utgjorde 1857 73,830 b.ko. Det är sannt, men utlåningen är i stigande och f. n, har på icke mer än 3/t år belåningen på ull stigit till 124,540 rdr. Således ser man att behofvet är i stigande. Jag hemställer alltså att B. o. Ad. måtte afslå Betänk:t. Hr Hjärne, Harald: