Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fänet inom Thorsås, Wissefjerda och Arby socknar i Södra Möre härad af Kalmar län, 5,652 Rdr 24 sk., återstoden _ [„ 1,413: 6. — „ dito för utdikning af Hössna mader inom Hössna och Knättle socknar af Elfsborgs län, 8,386 R:dr, återstoden 1,386: Anslaget, till Garnisons skolan i Christianstad för år 1851, såsom ersättning för den, under namn af portpenningar, till nämnde skola tillförene utgångne afgift „ 240: Återstoden af det rotehållarne vid Westerbottens f. d. Fältjägare-regemente tillerkända understöd, motsvarande den rotefrihets-afgift, sorn af nyhemman inom Norrbottens och Westerbottens län intill 1846 års slut utgått, „ 13,083: 26. 2. 1852 och 1853 års anslag lör ombyggnaden af Strömsholms kanal och slussverk „ 100,000: Summa R:dr 131,059: 13. 8. Då denna summa tillägges det i 1851 års revisions-berättelse, sid. 54, uppgifna beloppet af de, före den 15 September nämnde år, verkställda utbetalningar, tillhörande 1840 och 1841 års estra stats-reglering, „ 4,201,722: 11. 11. så befinnes, att, alla nu ifrågavarande utbetalningar tillsammans uppgå till... _ R:dr 4,332,781: 25. 7. — 62 - Utbetalda anslags(vell iänesilmmor, beviljade vid 1844 och 1845 ärs riksdag. Utbekomna laneoch anslags-sumjnor, beviljade vid 1847 uch 1848 års rike dug. Utaf de vid 1844 och 1845 urs riksdag beviljade och till utgående från Riksgäids-kontoret anvisade tillfälliga stats-utgifter, hafva följande summor, under tiden från den 15 September 1851 till den 16 i samma månad innevarande år, blifvit af detta verk utbetalda:
Att värdet å inventarierne blifvit inbalanseradt med 4,075 R:dr 45 sk. 6 r:st, i stället för 4,076 R:dr 37 sk. 6 r:st, — 281 — har varit ett tillfälligt skriffel; således blir rätta värdet på inventarierne vid 1854 års slut: 4,076 R:dr 87 sk. 6 r:st, eller 40 sk. mer, än som finnes utfördt; hvilket vid nästa redovisning skall blifva rättadt. Beträffande kontanta behållningen, så har för hvarje år den upplupna räntan tillagts, i likhet med föregående åren, — hvilket ej kunnat göra någon åtskillnad i den till nästa år inbalanserade summa. Förhållandet skall vid nästa redovisning blifva rättadt. Malmö den 24 November 1857. Otto Westerdahl. Ord. Lärare vid Malmö Navigations-skola. Till Kongl. Maj: ts och Rikets Höglofliga Kommerse-kollegium. Undertecknads bortovaro en längre tid har vållat, att ärade af 11 November a. p:to ej förr än i dag besvaras. — Beträffande den gjorda anmärkningen öfver uraktlåtenhet att i räkenskaperna upptaga Navigations-skolans fordran hos Foenanders konkurs-massa, stor 670 R:dr 25 sk., äro vi fria hänvisa till Kammar-kollegii utslag af 26 Oktober a. p:to, till följd hvaraf beloppet tills vidare af oss kommer att i räkningarne öfverbalanseras, utan vår ansvarighet för samma. Direktionen för Navigations-skolan, genom ED. T. MEYER. Styrelsens öfver fängelser och arbets-inrättningar i riket underdåniga utlåtande, i anledning af Rikets Ständers Revisorers anmärkningar vid granskningen af 1854 ock 1855 års räkenskaper rörande allmänna fångvården. Stormäktigste, Allernådigste Konung!
För att sammanjemnka meningarna ang:de redactionen, får jag föreslå följande: Att icke några nya fastighetslån vidare beviljas, och att inflytande afbetalningar å sådana redan existerande lån skola i annan och helst i creditivväg utgå. Hr Lefren: Om man begifver sig dertill att bifalla punkten med det af Gr. Cronhjelm föreslagna tillägg, tror jag, att allas önskningar äro motsvarade. Hr Cedersehjölds förslag är jemväl der inbegripet. Gr. Cronhjelm: Jag tior, alt Hr v. Hartmansdorff och jag nu äro ense, sedan det blifvit upplyst, att utlåningen, enligt mitt förslag, kommer att fortfara såsom hittills, i fall hypotheksföreningar icke uppstå. Det kan väl synas, att inan borde uttrycka principen af en ovilkorlig öfvergång ifrån det närvar.; men man är tvungen att bibehålla hvad man har, tilldess man får något annat i stället. Hr Gunther: Jag instämmer i Gr. Cronhjelms förslag, men icke i något annat; ty ehuru vårt heslut för närvar. icke betyder någonting, kan det dock genom inbjudning till MedSt. få gällande kraft. io II. 44 D c n 3o J u i i f. ni. Hr Tham: Jag liar med tillfredsställelse funnit, att R. o. Ad. funnit svårt att borttaga Utsk:s redaction; och 0111 den qvarstår, skall jag icke hafva något emot tillägget, ty då borttages icke dea ifrågavar. lånerätligheten, utan att något annat sättes i stället. Hr Lefre'n: Då vi nu synas vara på väg att jemnka oss tillsammans, får jag anmärka, att ordet ”enda” i CJtsk:s förslag bör utgå. Vidare får jag erinra om nödvändigheten att uttrycka stadgandet så, att det icke länder lill förfång för dem, hvilka redan inlernnat sina låneliandlingar i Banken. Jag gjorde detta förbehåll vid sista riksdagen, jag gör det äfven nu. Upplästes Gr. Cronhjelms förslag, innehållande, att efter slutet af mom. Lit.
Om så skall vara, hvarföre tillsätter man detsamma? Utsk:t har bland sina motiv anfört, att alla de nu ifrågav:de artiklarne inbringa endast ett helt obetydligt belopp i tull. Såsom ledamot af Bevilln.-Utsk:t får jag också bekänna att redan detta skäl verkat afgörande på mitt votum. Hvarför tullbehandla hela 36 artiklar, då de jemförelsevis så godt sorn intet inbringa? Härtill kommer, att det just är i denna riktniug som all reform af tulltaxor i utlandet — och särskildt så i England — på sednare tider gått, nemi. småartiklarnas borttagande och tulltaxans reducerande till några få stora kassa-artiklar. Utsk:t har ansett att äfven vi borde följa dessa exempel. Hvad Utsk:t här föreslagit är i alla läll blott en blygsam början till hvad kommande Ständer hafva att göra. En talare har velat göra undantag för gummi och krut, på hvilka han ville bibehålla tull. Jag kan medge att det kan synas inkonseqvent att borttaga tullen på gummi, då man bibehåller den på harts; men Utsk:t stödde sig på att denna artikel inbringade så obetydligt, nemi. endast 574 rdr. Skulle denna inkonseqvens vara lör stor, hvilket jag dock icke tror, kan man ju bibehålla tullen på gummi. Men i afseende på krut, måste jag bestrida detta. Utom att äfven här inkomsten är alltför obetydlig, eller ej mer än 244 rdr, förekommer nemi., att då på sednare tider en stor lust börjat visa sig för skjutöfningar, 494 Den 27 Maj f. ra. man icke bör lägga hinder i vägen för dessa, genom att fördyra krutet. Af samma orsaker borde visserligen äfven knallhattar vara fria, hvilket jag äfven i Utsk:t yrkade; men då detta ej kunde vinnas, kan det ingalunda hindra mig att påyrka beslutet om bifall åtminstone till krutets tullfrihet.
Och ändå känner jag mig så förnedrad, så oändligt THORA. YNGVA. Det är da inte! Nå, då är jag dålig, och det är just inte bättre det. Du är ren och oskyldig. De få inte dra ned dig. THORA. Jag förbjuder det! Det som är sundt och kraftfullt i din karaktär måste segra. YNGVA liknöjdt. Det här går naturligtvis öfver, allting går ju öfver. Men jag tror, att jag går ut i trädgården litet. Hufvudet värker så. Lutar hufvudet mot handen. Det är alls inte värdt att vara ledsen, mamma. THORA kastar sig ned bredvid Yngva. Tar henne som värarmar. mande och skyddande i sina Hör mig, barnet mitt, jag har brutit mot mig sjelf, men aldrig mot dig. Jag har närt dig med det ädlaste jag eger. Låt mig bära min skam, men bär du din heder. Jag fordrar det. Ser du, om verlden bara tänkte, skulle den hvarken vara grym eller orättvis, inte. Älskling, tror du då, att lifvet är mildt mot andra? Vi måste lida alla, alla! Se på mig, kyss mig, smek mig ! YNGVA. THORA. YNGVA. men nu tänker den inte. Det är bara det: den tänker Men andra få älska. Det får också du. Ja, som du! ett par ögonblick, men då slår Yngva armarna kring Thora och brister ut i lidelsefull gråt. THORA mildt. Thora springer upp, likaså Yngva. De se på hvarandra Gråt, barn. Du behöfver gråta mycket. Åh, hvad jag hatar mig sjelf och dem! Hvilka? THORA. YNGVA mellan snyftningarna. ögon. Att få bli rik och förnäm, att få herska och se ned på dem som de sett ned på mig! THORA hastigt. Dem som gjort mig till hvad jag är. Med blixtrande YNGVA. honom! Är det för att bli rik och förnäm, som du älskar YNGVA trött. THORA. Det vet jag inte numera. du teg! Men du har vetat det en gång? Var det derför YNGVA. känner, längre. Jag mins inte. Jag kan inte skilja på hvad jag THORA. du då älska honom lika högt?
Sedan detta skett, närmade sig Andrada till Infanten, bugade sig och höll till honom ett kort tal, som kanske förtjenar anföras. Det lydde ordagrannt: Bland alla Amerikas, alla Europas barn har Eders Kongl. Höghet varit den förste, som upptäckt att också Brasilien äger lagrar. Ännu är en upptäckt att göra, den, att detta glömda, obekanta land äfven hyser ekar, hvaraf medborgerliga kronor kunna viras, ehuru dess ekar äro af ett något annat slag än de, hvaraf man hittills i flera af Europas länder binder sådana kransar. Måtte detta fynd blifva förbehållet åt Eders Kongl. Höghet, eller åtminstone åt någon annan telning af det gamla och ärorika huset Braganza! Dom Pedro skulle måhända mycket hafva misstyckt detta fria tal, i fall han hört det. Men sådan var icke händelsen, ty hela hans uppmärksamhet, alla hans sinnen voro fästade vid Donna Elvira, som framräckt kransen, och öfver hvars sällsynta skönhet han syntes öfverraskad ända till häpnad. Kort derefter gaf värden tillkänna, att aftonmåltiden var färdig, och man trädde nu ut i parken, der anrättningen för de kongliga och de förnämsta gästerna var serverad under ett öppet tält eller rättare baldachin, men för de öfrige under bar himmel. Solen hade redan nedgått och natten, nästan utan all skymning, genast derpå inbrutit, såsom vanligt är i de tropiska länderna. I träden voro otaliga färgade lampor i pittoresk gruppering anbragta, hvilka, jemte de i den stilla natten brinnande marechaller och flambeauer fläckvis utbredde en ocean af ljus, under det att vissa ställen med flit voro lemnade i en hemlighetsfull skymning.
Efter det förbehåll som Frih. Palmstjerna gjort, att saken vid btänk:s slut skall särskildt förekomma, afstår jag ifrån att nu yttra mig öfver denna §. Uppå härefter af II. Ex. Hr Frih. o. Landtm, framställd propos. beslöts att med pröfningen af Ulsk:s i slutet af dess betänk, afgifna yttrande om Riksdagsfullmäktigen Nils Strindlunds motion, rörande städernes beskattning, skulle anslå till hela författningsförslagel blifvit genomgånget; hvarefter ilen nu ifrägav:de 8 §:n bifölls. § 9- Gr af Ugglas: Om den minimi-tariff som här står, äfvensom klassifikalionen af Ständerna antages, så borde man finna sig bunden lill ali antaga de klassifikalioner, som finnas i flere efterföljande §§:r; och det torde derföre tillåtas mig att få fästa upmärksamhelen på oriktigheten af förevarande klassifikation. Jag medgifver och det medgafs visserligen inom Ulsk. af BorgareSl:s ledamöter, att klassifikalionen i närvarande stund, med hänseende till vissa städer ieke vore fullt lämplig och jag har till och nied hört sägas att BorgareSl. skall hafva nedsatt eli särskildt Utsk. för att pröfva denna klassifikation och deri föreslå förändringar, men, äfven om en fullkomligt riktig förändring nu införes, är det likväl gifvet alt inom eli eller annat tiotal af år, i följd af ökad rörelse i somliga städer och deras i anledning deraf stigande betydenhet äfven denna klassifikation snart blefve oriktig, hvarföre jag skulle tro att densamma icke så långt sorn nu borde utsträckas, och att man derföre, hvad handlande angår, borde taga Stockholm och Götheborg för sig och sammanslå de öfriga städerna uti en gemensam klass.
Stånd ogillade tillägget i afseende på tillgången för Sjö-Beväringens exerciee, i Utskottets tanka, är beroende af den summa, som å Tred je Hufvud-Titeln blifver uppförd för Beväringsmanskapets öfningar 1 allmänhet, så att, om denna bestämmes till hela det af Kongl. Maj:t äskade belopp, tillägget å 4:de Titeln ej kommer i fråga, men åter, om endast 20,000 Rrdr i nämnde anslag beviljas såsom tillökning, detta tillägg här bör intagas, torde blott olikheten i anslag för ufningen af Flottans bemanning här blifva föremål för sammanjemkning eller votering. Och får Utskottet alltså först inbjuda Borgareoch Bonde-Stånden att förena sig om antagandet af Utskottets senast afgifne förslag, men, om dessa Riks-Stånd vidblifva det fattade beslutet, tillika föreslå följande vöterings-proposition: Stais-Utslottets Memorial JV-'o z5o. *9 Den, som bifaller, att anslaget för Flottans bemanning må ökas med 35.000 R:dr årligen, voterar Ja ; Den det ej vill, Nej; Vinner Nej, bestämmes den årliga tillökningen i nämnde anslag till 20.000 R:dr. 20:0. Uti Betänkandet N:o 82 bade Utskottet, med yttrande af den åsigt, att Rikets Sjöförsvar egentligen livilar på Skärgårdsflottan, tillika tillstyrkt, att, såvida Rikets Ständer dela denna åsigt, Rikets Ständer må på delta vigtiga ämne fästa Kongl. Maj:ts Nådiga uppmärksamhet till det afseende en sådan framställning kan förtjena. Denna hemställan är godkänd af Borgareoch Bonde-Stånden, men afslagen af Ridd. och Adeln samt Presta-Ståndet. Och som 2 Stånd sålunda stannat emot 2, anser Utskottet denna opinionsfråga, och sorn icke föranleder till förändring i de för 4;de Hufvud-Tileln tillstyrkte anslag, böra förfalla.
För öfrigt tror nämnt, är det afsikten att i samband med denna » utställning på utställningen » gifva en serie konjag det intresserar Anna mer än dig. Hvad sä- serter och dramatiska föreställningar, omväxlanger du? » Han vände sig till systern. » Ar Erik de matinéer och soiréer. Den stora hallen invid Gustaf välkommen? » Anna svarade blott med en nick. teater-, och konstutställningen, där blomsterutDå man stigit upp från frukostbordet, drogo ställningen hade sin lokal, har för ändamålet blifvit inredd och erbjuder en särdeles angenäm de unga faster ut i trädgården; det var så mycanblick med sina varma färger och rika dekoraket de hade att visa där. Promenaden till Petion af palmer och lagerträd, sitt vackra proscelarberget kunde ej företagas förrän senare, ty nium och sina öfver 1,000 mycket rymliga sittgräset måste först bli torrt. Husets herre och fru blefvo ensamma. platser. » Nå, hvad säger du, Mia? I morgon ta vi Början gjordes Kristi Himmelfärdsdag med en symfonimatiné af det förstärkta hofkapellet un' emot vår beau-frére in spe, och sedan bjuda vi der dess förste ledare hr Nordqvist. Konungen ihop grannarna till eklateringskalas. » » Jag har förstått det alltsedan Anna kom hit. öfvervar marinen från början till slut och gick efter sista numret upp på musikestraden för att Om hon ej fattat sitt beslut, hade hon ej kommit. Hon är ej den, som finner nöje i att skänka tacka anföraren. Fem nummnr kommo till utförande, alla gamla bort en korg. » » Nej, åtminstone ej tre eller fyra åt samma välkända och omtyckta bekanta från symfonikonserterna med Beethovens A-dur-symfoni, » rythperson. Emellertid är jag innerligt glad, både mens apoteos », såsom tyngdpunkt. De öfriga för egen räkning öfver att få ha Anna här i numren voro mindre omfattande, men äfven de vårt grannskap, och så fröjdar jag mig riktigt å mottogos med vanligt intresse. Matinén inleddes den hederlige Waldheims vägnar. Hans trogna med Södermans uvertyr till » Orleanska jungfrun », kärlek förtjänar en belöning.
I anseende till årsvexten under det år som Etsk. tagit lill grund för sin beräkning, jemförd med hvad förhoppningarna för detta år visat, så tyckes det icke vara vågadi att tro, att bränvinsbränningen under detta år, åtminstone med lika stort antal pannor, kommer att drifvas som under äret 1846. Skulle likväl, såsom Hr vou Hartmansdorff befarar, någon minskning i pannornas antal komma att äga rum, så kan den aldrig efter all möjlig kalkyl gä tili J:del af pannornas antal. Således ersättes ganska rikligen förlusten derpå genom den förhöjda skatt som för ångbrännerierna skulle äga rum, nemi. å 33| proc. Om de skäl som Frih. Tersmeden och Hr von Troil anfört, äger någon vigt, sä tror jag det icke eller vara vågadt, att uppsätta den kalkylerade inkomsten af bränvinsskatten till 700,000 r.-dr, och får således deruti med Hr Frih:n instämma. Gr. Lagerbjelke: En värd talare, Hr von Troil, har åberopat den grund, som Hr von Hartmansdorff velat lägga för beräkning af tullinkomsterna, eller att man borde ställa beräkning på medium af 5 föreg:de år. Jag accepterar denna beräkningsgrund. Frih. Tersmeden har redan visat att enl. medium af 5 år skulle afgiften af bränvinsbränningen uppgå till 635,000 r:dr. Utsk. 150 Den 5 Augusti. har beräknat den till 647,400 r:dr, och således till och med högre än nyssnämnde medium. Hr von Hartmansdorff har anfört att inkomsten af bränvinsbevillningen varit i fallande och att den fortfarande skulle hafva benägenhet dertill. Det är troligt alt detta fallande härleder sig, såsom Hr von Hartmansdorff ytlrat, deraf, att de små pannorna mer och mer upphöra och att detta upphörande af små pannor äfven hädanefter kommer att äga rum, är så mycket mera sannolikt, som deras beskattning blifvit förhöjd med 25 proc. Det är likväl af dessa små pannor, som en stor del af den inkomsten influtit.
Jag yrkade nemli gen, att skatten skalle, för enkel redskap under 25 kannors» rymd, minskas i jemnt fallandeända till 10* krtpannan, så att, då en kanna bränvin, sorn tillverkas, med 25. kannors eller större panna, beskattas med 4 sk* skulle 1 kanna; cT:o» d:o> medi 20* kannors panna beskattas med 3- sk. dto; d:o‘ d:o> med i5> d:o2 sk. dro» d:o> d:o> med io> dm 1 sk.”’ Herr GrefveHamilton!, JRttgfn David: ”EmotUtskottens beslut, att ångan, använd vid bränvins-bränning, skall föranleda till en beskattning af 100 procent för hvarje dass, utöfver den i öfrigt föreslagne skatten, reserverar jag mig, då. ångan, enligt egen erfarenhet, icke ökar afverkningens hastighet, roed mer än högst 5o* procent;, till bestyrkande af min uppgift, åberopar jag Öfver-Directören och Riddaren, Herr Svartz's mig lenmade upplysning, sorn dessutom; öfverensstämmer med flere andre trovärdige mans* meddelanden.” Herr von Rosen, Georg;: ”Då mina1 åsigter rörande* bränvins-bränningen ej kunnat göra sig gällande inom; de sammansatte Utskotten, får jag vördsamligen afgifva min reservation emot delta uppgjorda förslag.. Jag: reserverar mig emot: den i: förslaget uttalade grundsats,att brätavins-tillverkningen; skalk fortfarande' förblifva1 en: för jordbruket uteslutande rättighet'.- 46 Beuilln. och Ekon. Utskottens Betänkande, Nio 2. Jag reserverar mig emot en privilegierad husbeliofs-bränning, som, i den form och i den utsträckning, den hittills fortgått, och efter detta förslag kommer att fortgå, slutligen skall förstöra land och folk.
Det är aldeles icke min intention, att göra någon anmärkning, utan blott, att den tydliga meningen af Grundlagen måtte för framtiden iagttagas. Jag får högtidligen förklara detta; förbehållandes mig likväl, att, oberoende deraf, få göra anmärkningen i annan väg; och jag vill derföre ännu en gång hemställa till Herr Grefven och LandtMarskalken samt Ridderskapet och Adeln, huruvida mina ord kunna tydas derhän. Jag vill ogerna gå till den ytterlighet att få en vägran af Proposition, och derpå följande votering, hvarifrån jag afstår, af aktning för Ståndet 522 Den 28 November f. m. oell dess Ordförande. Men jag protesterar högeligen emot, att en sådan mening kunnat dragas af mina ord. Hans Excellence j, Herr Grefve Mörner, Adolph Göran: Det är i anledning af hvad en värd Ledamot nu framställt, som jag ber, att få erinra om hvad p § RegeringsFormen innehåller: ”Uti alla mål som hos ”Konungen i StatsRådet förekomma, skall ”Protocoll föras. De tillstädes varande ”StatsMinistrar, StatsRåd, HofCaucelleren ”och StatsSecreterare eller de ^ som desse ”sistes tjenster förrätta j vare ovillkorligen ”förbundne &c. &c.” Det har sedermera blifvit befaldt, att alla de Propositioner och Meddelanden, som komma från Rikets Ständer, eller afgå till Rikets Ständer, skola, genom HofCancelleren, RiksStånden tillställas. Utaf det uppdrag, som RegeringsForrnen sålunda gifyit HofCancelleren, att vara Konungens Ombud hos Rikets Ständer, har man äfven ansett det vara en följd, att HofCancelleren borde föredraga alla sådane mål, som röra Constitutionsfrågor. Detta har, alltsedan år i8op, beständigt blifvit iagttaget, och man har ansett det tillhöra den Grundlagsenliga formen.
”Men det kan ni icke,” utbröt hustrun med häftighet, ”ni sade till den der officeren, att ni skulle vara hemma, om han ville besöka er.” Hennes häftighet förvånade honom då; han förstod icke att det var en uppflammande svartsjuka, och att hon ville hindra honom från att gå med frun. Jag undrade om han icke hade medel att göra sig fri från detta outhärdliga förtryck. Nej. Om han skildes utan af lagen godkänd grund skulle hon ta barnen. Och hon skulle aldrig godvilligt gå in på att skiljas. Dessutom kan han icke hålla två hushåll; det skulle bli för dyrt. Och så vet hon att han i grunden är för vekhjertad; han skulle icke för andra gången vilja göra henne till en frånskild hustru. Genom det att han har så många politiska och personliga fiender, och genom det att hon sätter sig i förbindelse med dem är det hon blir honom öfvermäktig. Han har hållit mycket af henne. På den tiden då de begagnade samma sängkammare kunde det hända att han med en förlamande ångest ”ja næsten med et Hvin”,184 kunde vakna och se hennes ansigte böjdt ned öfver honom, – ”detta ansigte, som en gång varit mig så kärt!” Och äfven Edith har hon dragit in i detta. Detta sjuårsbarn känner fröken Knudtzons namn. En gång hade hon hemlighetsfullt, med ett barns lilla skälmska tetighet kommit och sagt: ”jeg skal hilse dig fra en Dame”. – ”Hvad er det for en Dame?” – ”Fröken Knudtzon,” hviskade hon småmysande och ännu närmare vid hans öra. Han frågade strax derefter fröken K., om hon bedt helsa honom genom Edith; hon hade icke sett henne ens. Och han vågar icke ens anställa förhör om det. Han hade sagt till Edith sedan, ”men sig mig, hvor kunde du hilse mig fra fröken K.? Kender du denne Dame? – Så såg hon slugt på honom en stund, och så sade hon, ”nej”. ”Men hvor kunde du da sige ?” Hennes ansigte vexlade uttryck. Det såg skrämdt, skarpt, misstroget åt dörren. Så klämde hon sig intill honom och sade hastigt:
Under den 15 Maj 1854 är emellan Styrelsen för Elektriska Telegraf-verket, å ena, samt Kongl. Svenska aktie-bolaget för jernväg mellan Köping och Hult, å andra sidan, afslutadt ett kontrakt, hvarigenom aktie-bolaget, emöt stadgade vilkor, förbundit sig att för Telegraf-styrelsens räkning anskaffa och uppsätta utefter jernvägslinien från Köping till Åtorp de för en elektrisk-telegraf-inräftning emellan nämnde orter erforderliga stolpar samt för deras framgena underhållande ansvara. För den under år 1854 mellan Upsala och Grisslehamn anlagda och sedermera genom en dubbel trådledning från Upsala till Stockholm fortsatta elektriska telegrafTinien har kostnaden, uppgående för Upsala — Grislehamns linien till 16,333 R:dr 24 sk. 8 rst. och för dubbeltråden till 5,494 R:dr 27 sk. 7 rst, eller tillsammans 21,828 R:dr 4 sk. 3 rst, blifvit, jemlikt Kongl, brefvet den 13 Oktober 1854, godtjord af det utaf Rikets* Ständer vid 1853—1854 års riksdag beviljade serskilda kreitiv för neutralitetens upprätthållande. i Enligt Kongl, brefvet den 15 Februari 1855, har till Fysikern vid Kongl. Wetenskaps-akademien, Professorn Erik Edlund, blifvit utbetaldtett belopp af 5,000 R:dr, såsom inlösen af nämnde Professors kända uppfinning i elektro-magnétiska telegraferingen. - 116 - § 3.