Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Detta beslut hittades af tre adjungerade Ledamöter, IIof-Auditören G. O. Lagerbjelke, •Hofrätts-Fiskulen T. F. Huss och v. Häradshöfdingen R. Carlén; men två af Kongl. Ilofrättens Ledamöter, Hofrättsrådet C. II. Pfeffer och Assessoren N. P. Uddenberg voro i så måtto ifrån beslutet skiljaktige, att de för deras del ansågo den af Häradshöfdingen vid utfärdandet af ifrågavarande Gravationsbevis ådagalagda vårdslöshet, enär beviset i fråga om den förnyelse af inteckningen den 15 Mars 1848 för två skuldebref å tillsammans Tjugutusen Rdr Banko, som den 19 Juni -1851 ägt rum, befunnes origtigt och i hög grad missledande, vara af be skaffenhet, att Domhafvanden, som detsamma utfärdat, icke kunde undgå att derför; på sätt Advokat-Fiskalen yrkat, jemlikt 1 Kap. 12 § Rättegångsbalken, böta Etthundra daler silvermynt med Trettiotre Rdr 1C sk. Banco. Hos Kongl. Majit fördes underdånig klagan öfver Kongl. Hofrättens Utslag icke allenast af Advokat-Fiskals-embetet, sorn dertill erhöll förordnande från Justitie-Ombudsmannen, utan ock af Bruksägaren von Scheven, dervid de förut framställda ansvarsoch ersättnings-påståendena fullföljdes; rnen Kongl. Majit förklarade genom Nådigt Utslag den 28 Juli 1858, att Kongl. Majit icke funnit skäl vara anfördt, som i Hofrättens Utslag kunde verka ändring. Älven uti Konungens Högsta Domstol hade målets utgång varit underkastad omröstning, så att halfva antalet af sex dervid närvarande Ledamöter, Justitieråderne Thyselius, Quensel och Iggeström lättade ofvannämnda beslut. Deremot yttrade Justitie)ådel Södergren: »Jag finnér den i Hofrättens Utslag
Derest, genom vexling eller annan orsak, nyssnämnde återstod af tillgångarne så minskas, att den ej motsvarar det förhållande nu sagdl är, eller | af Bankens utelöpande sedelstock uti tryckte eller graverade invisningar och creditsedlar, åligge det Binken att inskiäuka sin ullånings-iörelse, och inom en månad hafva återställt det rubbade förhållandet. 7 Pröfvur Kongl. Majit, för myntvärdets orubbade bibehållande, eller för allmänna rörelsens säkerhet, nödigt, att ntgifvandet af credilsedlar, äfven inom det i denna Lag stadgade maximum, inskränkes, må föreskrift derom, genom Dess Handelsoch Finance-Expedition, efter vederbörande Bankdireclions hörande, meddelas till den eller de Banker, som genom creditens största utsträckning till öfverdriften mest bidragit. 8 Derest ej Banken med Rikets metalliska mynt, eller med sådane sedlar, som lika med mynt i Riket gälla, vid anfordran inlöser dess tryckta eller graverade credilsedlar, äfvensom, derest ej Bankens utfärdade invisning på Pikets Ständers Bank vid uppvisandet derstädes inlöses, åtnjute borgenären ränta af den enskilda Låneoch Sedel-Banken, efter 8 för hundrade om året, ifrån den dag då inlösen sålunda vägrad blifvit. Kommer Banken i concurs, njute alla innehafvare afBankens nyssnämnde förbindelser enahanda ränta ifrån afträdesdagen, dock ej borgenärer emellan förr, än allas fordringar, i hufvudstol och före concursen upplupen ränta, äro betalde. 9 $■ Så snart
Skall jag väl ånyo ge mig ut i den verld som förskjutit mig! Skall jag åter lemna dessa dystra klippmassor, hvaraf jag här ser mig omsluten, för att på okända, men gladare, trakter söka mig ett hem Ja, det blir kanske lyckligare Men, nej Gabriela den arma, moderlösa Gabriela, skall jag aldrig öfverge Mitt löfte ... ännu en tid, vill jag finna mig i mitt öde,... närvaro, försöka att tygla min råa omgifning. till den döende Modren, måste jag hålla Ja! och med ett orubbligt lugn och en beständig själs(eftersinnande.) Men hvad vill väl denna man, hvars mig Må han vilja hvad som helst i af uppförande på sednare tider, mera än förr förskräckt ton kan jag inte tala med honom (vill gå, i himlen der är han men får se Birger sam i detsamma inkommer.) Gud FEMTE SCEN. ERIKA, BIRGER. Birger. så vill jag, huru maktpåliggande mitt ärende än må vara, inte vidare oroa er. Erika. sanning ovanliga önskan, att tala vid mig i afton, jag då inte gjort allt i ordning, för er nattliga resa? hvad annat kan ni väl hafva att säga mig Birger. förundra er, och vredgas på mig, för min djerfhet, att på detta sätt, tränga mig in till er. Jag som i två långa år, så mycket som möjligt, undvikit er närvaro som sällan vägat tilltala er och som darrat vid den tanken, att någon gång lemnas tillsammans med er allena jag har nu vågat bedja er om ett samtal i sanning, jag har blifvit bra förändrad. Erika. hvad vill ni jag skall göra Och hvad är orsaken till denna förändring Birger. veta Men var inte så sträng låt mig Hvad jag vill? det får ni kanske tids nog Ni har rätt, Erika Ni kan inte annat än Nej Birger, jag förskräcks inte, men, eder, i Förskräcks ni för min ankomst, mamsell Erika, och på denna timme, förundrar mig högligen. Har 11 hämta mig något Jag är väl en rå och vild menniska, ... men jag har likväl en själ, Erika, ... en själ som ännu inte fullkomligt hårdnat i förhärrit ett ständigt mönster för dess utbildning.
När ett beslut icke är fattadt i enlighet med Lagens föreskrift, är det samma a£ sia sjelf t ogillt, och sådant är det Som tvänne Stånd fattat, att göra tillägg till beslutet, utan att hafva återremitterat StatslU kottets Betänkande, Det är af mycken vigt, *tt de lagliga formaliteterna vidmagthållas, Ridd, o> Ad. Fröt. 45- 44* 558 Den 7 Juli. J. m. och de i fråga varande summor arn af så* dan betydenhet, att de ansenligen influera på StatsUtskottets beräkningar vid regie* ringen; jag får alltså för min del föreslå , att Expeditionen måtte gillas. §5? Herr Zibet: På hvad Herr Silverstol pe behagat anföra, får jag den äran svara, det jag för min del icke anser ExpeditionsUtskottet äga rättighet att pröfva Riksens Ständers beslut, utan tillkommer detta allenast StatsUtkottets Stora Nämnd. Huruvida tillgångarne kunna medgifva tillökningen för detta år, derom kan naturligtvis icke jag personligen äga kännedom; men. jag kan icke tro att dessa saknas, och förmodar dessutom att, när Prestoch BondeStånden äga Ledamöter i SlatsUtskottet, dessa kunde hafva varit nog hufvudlösa att i sina Stånd tillstyrka anslag , hvartill icke tillgångar finnas. Hvad målets hvilande beträffar, har jag icke deremot något att invända. Friherre Stael von Hollstein , Corfitz Ludvig: Då propositionen om tillökning för Hofhållningen gjordes , var icke fråga om annat än att få ökadt anslag dertill i den nu till uppgörande Riksstaten. Detta är bevilljadt och kan icke hafva retroactiv verkan; sådant är icke brukligt. Det nu tagna beslut i tvänne Stånd, att den skulle från och med innevarande år taga t)en 7 Juli. f. rit. 359 sill börjati, är således en helt ny fråga, som särskildt får behandlas. Det skälet, att Ledamöterne i SlatsUtskottet af dessa 2:ne
Och böd dem, och sade: Ju efter sju år, då friåret är, på löfhyddohögtiden, Då hela Israel kommer till att bete sig för Herranom dinom Gud, på det rum, som han utväljandes varder, skall du denna lagen låta utropa för hela Israel, för deras öron; Nämliga för folkens församling, både för män och qvinnor, barn, och dinom främling som i dina portar är; på det att de skola höra och lära, huru de skola frukta Herran sin Gud, och akta uppå, att de göra all denna lagsens ord; Och att deras barn, som icke vetat, måga ock höra och lära, huru de skola frukta Herran edar Gud i alla edra lifsdagar, som I på landena lefven, dit I öfver Jordan ingån, till att intaga det. Och Herren sade till Mose: Si, din dödstid är kommen; kalla Josua, och går in i vittnesbördsens tabernakel, att jag må gifva honom befallning. Mose gick åstad med Josua, och trädde in i vittnesbördsens tabernakel. Och Herren syntes i tabernaklet uti en molnstod, och samma molnstod stod i dörrene på tabernaklet. Och Herren sade till Mose: Si, du skall afsomna med dina fäder, och detta folket skall uppkomma, och skall löpa i horeri efter landsens främmande gudar, der de inkomma, och skola öfvergifva mig, och omintetgöra det förbund, som jag med dem gjort hafver. Så skall min vrede förgrymma sig öfver dem på samma tiden, och jag skall öfvergifva dem, och fördölja mitt ansigte för dem, att de skola upptärde varda. Och när dem då mycken olycka och ångest öfverkommer, skola de säga: Hafver icke allt detta onda råkat på mig, efter Gud icke är med mig? Men jag skall på den tiden förskyla mitt ansigte, för allt det ondas skull, som de gjort hafva, att de hafva vändt sig till andra gudar. Så skrifver eder nu denna visona, och lärer henne Israels barn; och sätter henne i deras mun, att den visan blifver mig ett vittne ibland Israels barn;
385 i afseende på inkomsterna för preslerskapet hela pastoratet äger att räkna sif» lill godo emot Kronan, liar Kronan aldrig haft någon rättighet att tillegna sig en ytterligare ränta af Rannäs, och det finnes alldeles icke bestämdt i Kungabrcfvel, att sådan skulle blifva följden af skatteköpet, hvarföre också ingen klok menniska kunde ana detta, än mindre en oerfaren allmoge. Val fruktade man för rotering, efter hemmanet ej hlef rå och rör, och denna omständighet ansåg man ock hafva varit hindret för ett formligt byte. Man har fogat sig derefter, deröfver ej klagat, och borde också häri anses tillräckligen beskattad för sin omtanke att vidkännas stor enskild uppoffring för ett allmänt mål — prestens bosättande inom den största annexen. Lika litet som en enskild köpare, hvilken ägt räntan förut af ett hemman eller andra fördelar deri, kan förlora dem för det han sedermera löser skalteinannarätt, lika litet kunde församlingen och clereciet förlora sin rätt till räntan af Rannäs Holstagården genom skatteköpet, då det hvarken i tillbudet eller bifallet blifvit bestämdt såsom något villkor; och om författaren till ett enskildt köpebref skrifver det felaktigt eller otydligt, icke förändrar det afhandlingens egenskap eller köpecontractet, i öfverensstämmelse hvarmed hvarje säljare är förbunden att hemula sitt salu. Så är det med de skattebref, som K. Kammar-colltm utan uppmärksamhet utfärdar. På hvad sätt kan Kronan vid ifrågavar. fall hemula sin åtkomst till räntan? När gjorde han någon uppoffring för att vinna den, och hvarmed förbröt presten eller församlingen den? Del måtte vara klart, att Kronan icke ägde säga: jag underhåller icke vidare presten, utan församlingen måste göra det sjelf ensamt. Men församlingen kunde säga med clereciets samtycke eller eftergifvande: jag ger presten 2 räntefria fjerdingar för en, och behåller sjelf räntan af den han afträder. Med rätta förlorade presten sålunda sitt påslående, och församlingen, ej Kronan, förvärfvade härigenom rättigheten att uppbära den ränta, som presten lagligen åtnjutit.
Fin talare har redan anmärkt, att den icke kunde förskottsvis kalkyleras, enär, i följd af oförutsedda inkomster och uteblifvande utgifter, eller tvertom, uteblifvande inkomster och oförutsedda utgifter, kassans tillstånd kan visa sig på en gifven dag helt annorlunda, än man förut haft anledn. tro. En annan talare har velat lägga Riksg:sKont:s Fullmäktige till last, att de under discussionen förleden Lördag underläto att uplysa, det ställningen icke var sådan, som i StatsUtsk:s Betänk, upgafs, innan beslut om deri föreslagne utgifter fattades. Så vidt jag vet, är det icke Fullmäktiges åliggande, står icke i något reghte, och bör icke heller stå der, att de skola söka influera på Ständernas beslut. Deras skyldighet är endast att ställa sig Ständernas befallningar till efterrättelse. Säga Ständerna, att det eller det skall betalas, måste Fullmäktige söka, på en eller annan väg, skaffa medel der till. Hvad StatsUtsIcs berörde Betänk, angår, förutsågo Fullmäktige möjligheten af ett bifall, och detta var anledn:n till att FullV H. 24 3T0 Den 22 April. mäktige förskottsvis gjorde sig underrättade om Kont:s förmåga att fullgöra de föreslagna utbetalningarne, och på grund af derutinnan erhållen uplysning beslöto den framställning till Ständerna, som innefattas i Hr Geijerstams motion, och detta Fullmäktiges sätt att gå till väga tror jag, för min del, hafva varit det riktiga. Då R. o. Ad. hedrade mig med förtroendet att vara Fullmäktig i Riksg:sKont., föreställde jag mig väl, att detta updrag skulle blifva förenadt med ett och annat obehag, men sannerligen jag trodde att det skulle hafva till följd, hvad jag här i afton fått erfara, eller att en talare skulle likna mig vid en bankruttör och en annan vid en mäklare. Han har nemi. sagt, att begära anstånd med en skuld, är att gå tillväga som en bankruttör. Jag har lyckligtvis, ännu åtminstone, icke någon erfarenhet i den vägen, men jag kan i allt fall icke finna, att något annat i motionen föreslås, än en jemkning, en formalitet, på sätt jag förut nämnt.
NL7:1L ä/ov/vs/^e M FÄ6L5 LtL/^s^ Kae§-k/t^ott, / //'dzvt onr «/- a/ de / oe/i ^o> dM / //tt^/2>ttdÄade?r ^d//(r^c /o/- scrndads dlsn^m/re/r o/'ns?' K/de/,( ^de/?re/?dr^-/d!>OPe/dl, n^öern/- ds /(-/".v/Mtt.5-Mm/nen6//4^/r >5/E/dm//?rL 37ott de?i m Oc 8edsn Xongl. Nsj:t, tili tidigs Brek sk ilen 1 IXovemlier oell 18 1)eeem8er nä8kli,lne sr, sidieksllt Dess oell kilrets 8tst8-Lontor, stt st under lninder liskvsnde medel snordns veil ut8etsls livsd lill re8eoell trsetsment5-ev8sttninA in. m. kor (ion, »rund uk 8l(ol-ordningen8 kore^lirili, i Ilntvuristsdeu sednast kör8smlsde revisionen ökver Ililrets löleinentsr-läiviverlv k o m in e ull erkordrs8, 8smt 8tsl8-0ontoret derektör, »rund st svonni. Nsj:t8 tillilcs meddelade lieksllninA, uti sltrikvelse den ? sistlidne -Inni, till Xongl.
Vid nu ånyo skedd föredragningaf Lag-utskottets nedannämnde betänkanden och memorial stannade Ståndet i följande beslut. 752 Prot-utdrag den 10 October 18i8 N:o 86, i anledning af väckt motion om upphäfvande af den Academiska jurisdiktionen Bifölls: N:o 87, i anledning af väckt motion om dels ändring af Kongl, brefvet den 17 October 1778, angående barnamord och dels förklaring af Kongl, förordningen den 10 April 1810 angående mildring i straffet för lägrad qvinna. Bifölls; N:o 88, i anledning af väckt motion om förklaring af 8 mom. i 2 § af Rättegångs-balkens 8 kap. angående förmynderskap för frälsemans barn och arfvingar, som frälse äro. Bifölls N:o 89, i anledning af återremiss af Utskottets betänkande N:o 71, öfver väckta motioner, angående rättighet för underdomaren att förklara ogift qvinna myndig; lades till handlingarna. N:o 90, i anledning af väckt motion om ändring i 16 kap. 11 § kyrkolagen. AJ slogs; N:o 91, i anledning af väckt motion om särskilda brottmåls-domstoiars inrättande. Bifölls. S. D Till Expeditions-utskottet remitterades Kongl. Maj:ts förledne gårdag på Rikssalen aflemnade nådiga svar i anledning af åtskilliga af Rikets Ständer föreslagna lagförändringar; hvarjemte Utskottet anmodades att innehållet af nämnda nådiga svar i riksdags-beslutet meddela. Den 10 October. Från Höglofl. Ridderskapet och Adeln. S. D. Vid föredragning af Bonde-ständets protokolls-utdrag af den 6 dennes innehållande inbjudning till medstånden, att instämma uti ett af Bonde-ståndet samma dag fattadt beslut, i fråga om anvisande af medel för godtgörande af det lån, som Rikets Ständer beslutat upptaga till bestridande af rustnings-kostnader, fann Ridderskapet och Adeln för godt att, med afslag å denna inbjudning, lägga förevarande protokolls-utdrag till handlingarne. S. I).
Jag hemställer huruvida det icke är behöfligt, att en föreskrift meddelas, att den annotation, som sker i jordeboken, äfven bör delgifvas domaren i den ort, der egendomen ligger, ty när den, som lemnar en fastighetsegare län emot inteckning, begär ett gravationsbevis, så kan domarn i detta bevis icke intaga annat än hvad, som egentligen, enligt hvad honom bekant är ligger hemmanet till last, och hvartill den anteckning i rättens protocoll, i fråga om inteckningshafvarnes medgifvande och hvarom Hr Printzensköld ordat, ingalunda kan hänföras. Om derföre ett bevis frän landskontoret om den derstädes verkställde annotationen i jordeboken blefve ålagdt gäldenären, att förevisa häradsrätten i orten, tror jag, att den, som lemnar län åt fastighetsegare, sedan dessa undfått odlingslån icke blir ledd bakom ljuset. Hr Printzensköld: Den af Gr. Ridderstolpe föreslagna åtgärd synes mig vara obehöflig, enär det är hvarje långifvares rättighet och skyldighet, att sig väl förese, innan han beviljar något lån. Det är jemväl hans skyldighet, alt göra sig underrättad om de handlingar, hvilka erbjudas honom såsom säkerhet för det sökta lånet. Hemmansegaren mäste således, på långifvarens anfordran, frän landskontoret eller vederbörande häradsskrifvare anskaffa ett sådant bevis, som här är i fråga, och i öfrigt kan domaren alltför väl vidtaga samma åtgärd i afseende på inteckning i hemman, som rådhusrätten i Stockholm i fråga om premie-lån att nemi. i gravationsbeviset 78 Den 14 Juni e. m. antyda att hemmanet möjligen är med odlingslån besväradt. På dessa skäl tillstyrker jag att Gr. Ridderstolpes invändning icke må tilläggas något afseende. Gr. Ridderstolpe:
Hvad, åter angick aldra punkten af Utskrs förslag, så hade R. o. Ad. samt BondeSt. förklarat, att indragningsmagten må upphöra, och Prestesamt BorgareSt:n lemnat förslaget utan anmärkn. och således godkänt detsamma enligt 56 § Reg.F. Förslaget i 2:dra punkten är således af alla 4 Stånden godkändt; i följd hvaraf, såsom ett till nästa riksdag förberedt grundlagsändringsförslag, skulle komma att hvila: "att 8 mom, i 4 §> eller stadgandet om indragningsmagten, "skall upphäfvas och uteslutas.” I afseende på 3:dje punkten i Utsk:s förslag hade R. o. Åd. beslutat, att jury inrättningen må bibehållas; PresteSt., att tryckfr:smål icke skola öfverlemnas åt kämnerseller rådstufvurätter för afdömande i vanlig ordning, utan Constit. Utsk. anmodas att till RiksSttn inkomma med förslag till en förbättrad organisation af juryinrättningen; BorgareSt., att Ståndet väl ansåg jury skola fortfara att vara laga domstol i tryckfr:smål, men anmodade Constit.Utsk. att uppgöra förslag till en annan organisation deraf; samt BondeSt., att juryinrättningen må bibehållas med sådan förändring, att den organiseras efter hemtade grunder från det förslag, Lageommitteen afgifvit rör:de inrättandet af jury i brottmål, samt att, så vida detta förslag icke blifver R. St:s gemensamma utlåt., nu var. jury inrättning komme att qvarblifva, med endast den ändring i 4 morn. af 5 § i Tryckfr.lagen, att den deri stadgade fråga, som af jury bör besvaras, skulle erhålla sådan lydelse: "är skriften brottslig efter Tryckfr.- "lagen?” äfvensom att, i följd häraf, domstolen tillkomme straffbestämmelsens utsättande efter lag, i fall jury ansett skriften brottslig. Då således alla 4 RiksSttn beslutat, att tryckfrtsmål fortfarande skola behandlas af jury, fann R. o. Ad., alt såväl Utsk:s i 3:dje punkten framställda förslag, som de deraf hufvudsakligen beroende, under litt.
V å r a mödrar lyckliggjordes af bröllopsgästerna med otroligt många sockerskålar, smöraskar o c h brödkorgar; i vår » stilfulla » tid rägnar det formligen antika bägare, skålar o c h champagnekylare, men det allra nyaste tycks ändå vara kakelugnsskärmar. V i d ett bröllop, som nyligen egde rum, väckte den första och andra skärmen stor glädje, men redan den tredje aflockade bruden en stilla suck, o c h då hon slutligen omgifvit alla kakelugnarne i sina rum med skärmar, hade hon ännu tre skärmar öfver, för hvilka hon ej med bästa vilja hade någon användning. Man skulle i oändlighet kunna berätta o m misslyckade öfverraskningar. Ja, jag är viss o m, att nästan alla mina kära läsarinnor från sitt eget lif kunna förtälja o m sådana. Låtorn oss därför vara försiktiga vis ä vis öfverraskningar, o c h dessa rader skulle ej vara skrifna förgäfves, o m de kunde bidraga till att bevara om också blott ett enda människobarn för de ofta mindre angenäma följderna af en s. k. » öfverraskning ». m &lt; Teater o c h musik. Kungl. operan gaf i måndags » Ernani * med italienaren Osvaldo Bottero som gäst i don Silvas parti. Signor Bottero, hvilken är gift med den svenska sångerskan Georgina Sommelius, visade sig vara i besittning af en präktig stämma, som han synnerligen väl förstod att använda. 1 dramatiskt hänseende gaf han ock en särdeles nobel och tilltalande bild af den gamle spanske granden. Han lönades ock med det lifligaste bifall såväl efter hvarje scen som vid operans slut. — Förträffligt biträde lemnades af såväl hrr Strandberg o c h Lundqoist som i synnerhet af fru Östberg, hvilken tycktes vara vid yppersta röstdisposition. — Signor Botteros andra gästroll blir som Lothario i » Mignon ». Första abonnementsförestältningen gifves fredadagen den 17 dennes, då » R o m e o och Julia » torde komma att gifvas med hr Ödmann och fröken Moritz (debutant) i titelrollerna.
Förordningen den 20 Januari 1779, hafva, vid tillämpning deraf, hos Lagskipningen skiljaktiga meningar uppkommit i fråga, huruvida det der omförmälda brott, att iocka öfvermåla, egna harn, omyndig, underhafvande, eget tjenstefolk eller inhyseshjon att stjäla, ovillkorligen bör, utan afseende på det stulna godsets värde, medföra ansvar såsom för andra resan stöld, eller om, i händelse värdet ej går öfver 10 daler, snatteribot må ådömas. Hvarförutan, i saknad af besLämd föreskrift, ovisshet kan uppslå, angående det straff, hvartill den gör sig skyldig, som andra gången begår sådant tjufnadsbrott, då värdet af det tillgripna icke stiger öfver 100 daler. Till stöd för den satsen, att brottets egenskap af stöld eller snatteri bestämmes af det stulnas belopp, anföres vanligen: att öfverskriften till förevarande Kapitel, äfvensom 2 och 3 §§. deraf ovedersägligen handla om håde stöld och snatteri: alt anledning följaktligen saknas till den förmodan, alt lagstiftaren velat ur 2 §. utesluta det sednare begreppet, hvilket icke heller af ordalydelsen tydligen utmärkes: att, ehuru hustjufnad medför större ansvar, än ifrågavarande förbrytelse, snatteribot der äger rum; och att lillfyllestgörande skäl för antagande af den strängare tolkningen sålunda icke äro för handen. R. St. Just. Ombudsm.
Det är "der sagdt, att hwar och en fär läta trycka hwarje "skrift af hwad form och beskaffenhet och, således "äswen widd, hwaraf han är laglig ägare. Ägandc"rätten är skyddad i 1 F 8 mom. Hwartill behöfs " "dä att upprepa hwad redan förut är mera bestämdt "sagdt? Skall detta mom. bibehällas, sä mäste man "ock ihägkomma öfwersattningar och öfwersättare och "citera det föregäende som handlar om dem." Dä Utskottet i anseende till sammanhanget af detta moment med det föregäende och efterföljande 670 Expeditioner lill Riks-SlLnden. icke kan lika med anmärkaren anse det säsom öfwerslödigt, erkänner likwäl Utskottet, att ivid eitationen af 3:dse mom. i 1 § bör det 8 äfwen åberopas, hwarigenom mera tydlighet minnes, och hwilkec fördenskull till Riksens Högloft. Ständers godkännande föresläs. 2 8 ^ mom. Hwad Coustittttions-Utskottet ibland anmärkarens erindranden ivid detta moill, ansett sig kunna bifalla lyder sälunda: "Wid un"dantagen under detta mom. och i synnerhet wid "handlingars utgiswande, som böra hemliga hallas, "synes ett sadant brott, n. b. dä deha handlingar "angä Rikets säkerhet, wara förräderi och böra "straffas som sadanr ester 4 Cap. 5 H:n Miffger"nings-Balken, eller, om förrädaren trycker dem, skulle "han, emedan en yngre Lag upphäswer en äldre, "kunna pasta, att han borde i grund as isragawa"rande stadgande undslippa med 100 Rrdrs böter? "Således mäste man för att blitwa enig med allmänna Lagen säga: Utgifwas sädane handlingar "af Trycket utan wederbörandes tillständ, "straffes utgiswaren, om han warit betrodd "att dem »värda och sörpligrad att dem hempiga hälla, efter allmän