Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Vi skola odla säd i myckenhet på våra kärfva jordvidder för utskeppning af råvaror, importera mjöl, sofvel och yllevaror m. (1. andra slag, och lemna förädlingsvinsten åt utlänningen, likasom saknade vi qvarnar och strömmar, företagsamhetsanda och insigt om våra behof. Vi skola lockas af Englands guld, som med hvarje år synes sparsammare förlänas oss i proportion till vårt skeppningsvärde, till öfvergifvandet af förädliogsarbetet, hvari industriens storhet består, för att skeppa råvaror, en åtgärd, som icke är industri. Och särskilt med hänseende till vårt jordbruk synes lagstiftningen alltför obekymrad om dess förädlingsvaror. Vår ladugårdsskötsel skall hämmas i sin utveckling, hvarigenom gödningsämnen för våra stora åkrar alltmera skall komma att saknas, likasom importen af kött, hudar, talg, smör och fläsk m. m. i betydlig mån årligen skall komma att ökas, eftersom Rysk talg och Ryska hudar, Finskt och Danskt smör och Holländsk ost, tullfritt kan här säljas för vida bättre pris, än hvad vi sjelfva kunna producera dem till. Vi skola i allmänhet komma att utskeppa råvarorna, lemnande åt utlandet vinsten af vår industri, allt för åtkommande af penningar, och med detta system, vidare utveckladt, blifva våra transportkostnader dyrare, vår förädlingsindustri ruinerad och penningen hos oss dyrare, än i utlandet. Vårt jordbruk skall alltjemt utmattas och vi i samma mån utarmas. Eu sådan arbets-organisation och fördelning, som genom sådant frihandelssystem åvägabringas, fotar sig ingalunda på verkliga frihandels-grundsatser, ty då skulle frihandeln föra raka vägen till fattigdom. Huru denna import tilltagit skola vi här angifva i åtskilliga artiklar: (Se Tabellen.) Deraf inhemta vi huru betydligt importen vexer på dessa varor. De usla priser på alla ladugårdsprodukterna, t. ex. innevarande år, härröra från denna importens tryckning. Alltså jordbrukarens förlust genom verlds-konkurrensen å ena sidan. Från andra hans lika vissa utgifter, då han måste betala sina lörnödenhetsvaror genom det skydd de åtnjuta med högre pris. Derigenom dubbla förluster. Detta förklarar tillräckligt hans osäkra ställning.
Efter den plan, som blifvit antagen, och under den nuvarande nitiska styrelsen, kunna ej Correctionslnrättningarne anses för fängelser, såsom för 19, 30 år sedan, då man der vandes till brott. Man. ian nu komma derhän, att de å Correctionshus insatte personer hvarken kunna eller böra jemföras med fångar eller brottslingar; utan tvärtom, efter några månaders dervaro, kunna utgå med sådane betyg, att tjenster ej skola fattas dem, och att de ej behöfva kringvandra ifrån en ort till en annan, utan att erhålla arbete. Jag trop att vi hvarken böra afslå eller återremittera Utlåtandet; det är en billig gärd åt nu varande FångStyrelses hedrande bemödanden, att bifalla det. Det är dessutom mindre vigtigt, hvilka ord som nyttjas i den underdåniga Skrifvelsen, än hvilka personer och principer Regeringen begagnar. Nuvarande Styrelse öfver Arbetslnrättningarne skall säkerligen göra allt för att ordna denna vigtiga angelägenhet bättre, än man kanske nu skulle kunna förmoda; och vi skola troligen om 10 år se, att skärpningen af 181 g års författning då mera ej är nödig, ehuru den nu kanhända behöfves. Jag slutar med den anhållan, att Herr Cederschjöld villo afstå från sin begäran om Den i3 Mars e. m. om återremiss, så mycket heldre som det slår honom öppet att göra sina åsigter om godkändt näringsfång och lagligt försvar gällande, då Lagoch EkonomiUtskottens Betänkande i ämnet inkommer. Herr von HartmansdorffAugust: Jag vet, huru upprigtigt min värde vän, Herr Cederschjöld menar, då han försvarar friheten för de lägre folkklasserna; men jag kan ej instämma med honom i sättet att bereda deras väl. Hans kärlek för deras frihet synes vid detta tillfälle vara missförstådd, likasom föräldrars, när de öfverlemna sina barn åt hvilken sysselsättning dessa behaga, och icke nödga dem att lära något yrke, eller göra något arbete, hvarmed de sedermera kunna försörja sig.
Jag vill icke besvära med upläsandet af Hr Åkermans reservation i sin helhet, utan inskränker mig att endast citera innehållet deraf; Ilr Åkermans förslag är att, i st. f. den inrättning, som nu föreslås, Banken, mot låg ränta skulle förskjuta ett kapital af 200,000 r:dr, såvida ett Bolag på ön bildades för ali dermed för egen räkning och risk bedrifva Banko-rörelse, och jag instämmer med honom i den mening, att en sådan rörelse skulle varit ändamålsenligare för ön, och kunnat utgöra en vägvisare huru man framdeles skulle kunna ersätta Privatbanker i den mån de uphöra. Lika med Hr Akerman är jag fullt öfverlygad att detta varit det lämpligaste sättet. Det skäl, som inom Utsk. anförts deremot, eller att der icke vore anledn. till den förmodan alt kunna finna personer, som med egande fastighet, tillika förenade vilja att erbjuda säkerhet i sina fastigheter, till det belopp som erfordrades, tror jag icke kunna ega bestånd. Jag känner väl icke manga Golllänningar, men skulle, att döma efter deni jag känner, tro dem i allmänhet vara så pass iudustriösa, att det icke skulla bli omöjligt att kunna förmå dem att erbjuda en sådan säkerhet att ingå i eli sådant företag. De skulle på densamma kunna förtjena, och Banken skulle mindre förlora på sina penningar, och rörelsen skulle bättre bedrifvas af Bankegarne sjelfve, alldeles som Privalbankerne; således tror jag alt detta varit bästa sättet för organisationen af den ifrågavar. inrättningen. Skulle emedlertid R. St. icke finna för godt alt, i öfverensstämmelse med Hr Åkermans förslag besluta en sådan organisation af baukinrättningen på Gottland, så instämmer jag i hvad Frih. Palmstjerna yttrat, såväl rörande organisationen af Bankstyrelsen, som fördelningen af summan, alldenstund genom den erfarenhet, som från Privalbankerne vunnits, det blifvit ådagalagdt, alt krediliv-inrältningarne äro de ändamålsenligaste för näringarncs understödjande. •. 410 Den 14 A pr il.
Den som, utan uppdrag för annans räkning slutit försäkringsaftal, vare för premiens erläggande sjelf ansvarig.» § 235. Enär försäkringsgifvarens rätt att njuta afdrag för den del af skadan, som försäkringstagaren redan fått i haveriet sig godtgjord, ehvad samma godtgörelse varit den rätta eller något för stor, ej rimligen kan sättas i fråga, ansåg Justitierådet Alexanderson senare perioden: »men så vidt etc gällande» böra utgå. Justitieråden Qviding, Cramér och Wretman tillstyrkte jemväl denna periods uteslutande på den grund, att dispache, om den ej öfverklagas, måste lända till efterrättelse. § 236. Justitieråden Alexanderson, Qviding, Hoffstedt, Cramér och Wretman yttrade, att, enligt deras åsigt, följde af försäkringsaftalets natur skyldighet för försäkringsgifvaren att, ovilkorligen och i första hand, hålla försäkringstagaren skadeslös för alla de förluster, som uppkomme genom haveri; och i följd deraf skyldighet att jemväl vara ansvarig för de haveribidrag, som kunde försäkringstagaren tillerkännas; och föreslogs i enlighet dermed af bemälde Justitieråd följande redaktion: De bidrag, som, på grund af haveri-utredningen, böra af annan lill försäkringstagaren utgöras, vare försäkringsgifvaren jemväl skyldig att, der försäkringstagaren så äskar, genast gälda, emot det denne sistnämnde på försäkringsgifvaren öfverlåter sin fordran i nämnda hänseende. 39 Derest, utan underlåtenhet eller vållande å försäkringstagarens sida, erforderlig utredning uteblifvit, eller och sådan utredning icke kunnat åstadkommas eller uppenbarligen vore ändamålslös, ege försäkringstagaren att af försäkringsgifvaren njuta ersättning för hela skadan, efter försäkringsaftalets innehåll. § 239. Justitieråden Qviding och Cramér anmärkte, att i händelse orden: »kostnader och» sattes i stället för ordet »det» i början af § 234, syntes första stycket af denna § kunna borttagas; hvaremot sednare stycket syntes lämpligen kunna få sin plats i § 238.
St.: l:o K. M:s nåd. propos., ang:de åtgärder till behöfvandes undsättning i missvextår samt härmed gemenskap ägande frågor; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 2:o K. M:s nåd. propos., dels i anledn. af vid sista riksdagen gjord begäran om utredning af skogsplanterings-kassans inkomster och utgifter, dels ang:de särskilda framställningar i fråga om vården och tillsynen å samt hushållningen med de i riket va rande häradsailmänningar; gifven Stockholms Slolt d. 12 sistl. November; 3:o K. M:s nåd. propos., ronde befrielse för de vid K. M:s Beskickningar å utrikes orter anställde embetsoch tjenstemän från bevillning å den del af deras aflöning, som utaf Norrska Statens medel beslås; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 4:o K. M:s nåd. propos., ang:de understöd af allmänna medel för tullstatens enskilda pensions-inrältning; gifven Stockholms Slolt d. 2 dennes; 5:o K. M:s nåd. propos., ang-.de säkerhets-handlingarne för det till fullbordande af hamnanläggningen vid Götheborg af R. St. beviljade lån, stort 140,000 r:dr; gifven Stockholms Slott d. 2 dennes; 6:o K. M;s nåd. skrifvelse, ang:de Fahlu stads ordinarie båtsmansrotering; gifven Stockholms Slott d. 18 sistl. November; 136 Den 4 December. 7:0 K. M:s nåd. propos., i fråga om en närmare och fullständig utredning af förhållandet med utsockne frälsejordens i Halland roteringsskyldighet, samt om lindring uti ifrågavar. rotering; gifven Stockholms Slott d. 18 sisth November; 8:o K. M:s nåd. skrifvelse, i fråga om förre landskamrerare^ kammarrättsrådet G.
Hans Excellence Justitia; Stats-Ministern Herr Grefve Rosenblad, Hans Excellence Stats-Ministern för Utrikes Ärendena Herr Gret ve af Wetterstedt, Stats-Råden: Hans Excellence Herr Grefve Mörner, Hans Excellence Herr Grefve Lagerbjelke, Hans Excellence Herr Grefve Löwenhielm, Herr Grefve Adelsvärd, Friherre Åkerhjelm, Undertecknad Hof-Canceller. Undertecknad Hof-Canceller uppläste i Underdånighet ett, på Nådigste befallning, uppsatt förslag till Kongl. Majits Skrifvelse till Rikets Ständer, i anledning af väckt fråga om inlösen af Egendomen Ekolsund, för att till H. K. H. Hertigen af Upland föräras, hvilket förslag, sådant det vid detta Protocoll finnes bilagdt, uppå Stats-Rådets underdåniga tillstyrkande, af Kongl. Majit i Nåder gillades; och skulle, i enlighet dermed, Nådig Skrifvelse, af undertecknad contrasignerad, till Rikets Ständer på vanligt sätt expedieras, Ut supra. A In fidem D. v. Schulzenheim. Ankom i Äfstr. lill Exp.-TJtsk. den ii Mars kl. i e. m. KONGL. MAJ.TS Nådiga Skrifvelse till Rikets Stunder om valet af ett\ Hemligt Utskott; Gifven Stockholms Slott den 22 Februarii i834• I öfverensstämmelse med 54 §• Regeringsformen och 28 §. Riksdagsordningen, äskar Kongl. Majit af Rikets Ständer, att de utvälja det Hem - 22 Kongl. Maj.ts Nädiga Skrifvelse N.o liga Utskott, om hvars sammankallande Kongl. Majit i Sitt Tal vid Riksdagens öppnande gaf Rikets Ständer Sin afsigt tillkänna. Kongl. Majit förblifver Rikets Ständer med all Kongl. Nåd och ynnest städse välbevågen. Dalum ut supra. CARL JOHAN. D. v. Schulzenheim.
Jag ber äfven att få göra den förklaring, att detta är sista gången, jag talar rör:de denna punkt. Näst föregående talare har i sitt sista yttrande gifvit mig fullkomligen rätt. Han har sagt, att då privatbanker uppstå, skall likväl discontrörelsen qvarstå, derföre att så. qvalificerade personer, att de ej kunna få lån på annat ställe, strömma till disconten. Då uppkommer just direclionens skyldighet att, utan någon särskild instruction derom, ej lemna lån, och på sådant sätt sker indragning af lånerörelsen. Att directionen skall afslå lån åt personer, som ej hafva nog credit att få lån annorstädes, behofver väl ej utsättas i principbetänkandet. Den 5 Maj c. m. IIr Lagerhjelm: En talare har dragit upp en jemnförelse emellan vår Bank och privatbanker och grundat sig derpå, att Banken ej ägde rätt att indraga lån. Jag har ej nekat detta, men jag har sagt, att Fullmägtige ej mera än andra kunna förutse, om rörelsecapitalet är för stort. Fullmägtige hafva ej att göra med annat än tillse, att Banken kan fullgöra sina förbindelser. Delta motiv är tillräckligt och det enda rälta. Jag hemställer således vördsamt, om icke det sednare motivet kunde alldeles utgå. Hr von Qvanten: Den framställning, Ilr v. Troil nyligen gjorde rÖr:de privatbanker, gillar jag så mycket mera, som jag i förmiddags yttrade samma åsigt, och just deruti ligger den bästa och rätta indragningen. Man bör ej slöra den, ty den gör sig sjelf. När en privatbank skall hafva silfver, kan det ju ej ske annorlunda, än att den insätter sina sedlar och derigenom etablerar sig som en riktig bank. Så komma Bankens sedlar tillbaka till Banken till lika stor summa, som silfver uttages; men jag medgifver, att under sådana förhållanden kan proportionen emellan silfver och sedlar rubbas, och att Banken då kan behöfva förstärkas. Huru man då vid ett sådant förhållande skall tillvägagå, derom skall jag yttra mig, då vi komma till lånerörelsen. Hr von Hartmansdorff:
Men Kongl. Maj:t har trott och tror ännu, att nägra utomordentliga medel böra och kunna widtagas för att upprätthälla denna med allmänt förfall hotade näring, intill desi förändrade omständigheter öppna nya utwägar till desi fortkomst. Ännu inser man kanhända icke nog allmänt den wäda för Riket, som Jernhandteringens närwarande tillständ bereder. Med en afund, sam känsta thogkommande de fördelar, som lyckf li - Den 24 September. 707 liga tillfälligheter, under en alltför kort period, erbödo denna Närings. Idkare, torde mängen anse den förlägenhet, hwaruti de sedermera rä. kat, endast som en wänlig omwexling af enstildta personers öden. Det är likwäl icke deras lidande, som nu förnämligast bör komma i beräkning. Det är pä förebuden till hela Näringens undergäng och pä de allmänna följderna deraf, som Kongl. Maj:t kallar Riksens Ständers upp. märksamhet. Enstildta förluster kunna genom enskilda tillgängar och enskild omtanka ersättas. En hel och »vidsträckt näring deremot, en gäng fallen, äterupprättas icke genom de kraftigaste allmänna anstallter, för sent widtagna. Den utgör uti kedjan af ett Rikes Oeconomiska system en wäsentlig länk, som icke kan brytas, utan att äfwen det helas sammanhällande och werkande kraft gär förlorad. I de sädesgifwande Landsorterna föres en allmän klagan öfwer swärigheten att afsätta twänne ärs rika grödor. Alla försök att genom tillfälliga anstallter hälla spannmälsprisen wid en skälig höjd, blifwa sannolikt antingen fruktlösa eller af en föga waraktig werkan, sä län. ge spannemälen icke finner inom landet en emot productionen swarande afsättning. Dertill äter fordras förnämligast, att Jernwerks. rörelsen kan underhällas, och att desi Idkare äga förlag, att i goda är upphandla mera af denna förnödenhetswara, än de för den närwarande tiden oundgängligen behöfwa.
35 steman och å landet länsman upprätta och sedermera föra en Bevärings-dagbok, uti hvilken alla de förändringar, som bland stadens eller länsmansdistrictets beväringsmanskap under dess tjenstgöringstid inträffa, ofördröjligen böra antecknas. I enlighet med dessa anteckningar och efter bifogade Formulär JVf 3 åligge det dagboksförare att till de beväringsskyldige, som sådant begära, utfärda beväringsbesked, som bör upptaga: hvad vid mönstring om den beväringsskyldige förekommit eller beslutadt blifvit; om han fullgjort sin vapenöfningsskyldighet under ett eller tvenne år; och, så vida han ämnar från staden eller districtet afflytta eller längre tid annorstädes sig uppehålla, den ort till hvilken han vill sig begifva. För beväringsbesked vare lösen 50 öre Riksmynt. § 24. Mom. i. Utom på reqvisition af offentlig myndighet må för beväringsskyldig eller legokarl, så länge deras beväringspligt fortvarar, prestbevis icke utlemnas utan emot företeende af beväringsbesked, å hvars motsatta sida prestbeviset skall skrifvas. För dessa må under nämnda tid respass icke utfärdas, utan emot aflemnande af prestbevis och dermed förenadt beväringsbesked; samt ej eller till annan än deruti utsatt bestämmelseort. Till sådane pass begagnas särskilde tryckta blanketter med två spalter, upptagande den ena de vanliga passföreskrifterna och den andra beväringsbeskedets innehåll. Sedan Kongl. Maj:ts Befallningshafvandes Kungörelse om årets beväringsmönstringar blifvit i länets kyrkor uppläst, må hvarken prestbevis eller pass meddelas någon beväringsskyldig eller legokarl, som är pligtig att under året bevista mönstring och vapenöfning, förrän desamma äro afslutade. p. 51. p. 51. p. 51. p. 51.
Rikets Ständer hafva beslutat, att, vid en möjligen inträffande förändrad organisation äf KrigsCollegium, den under bemäldte Collegii inseende och förvaltning ställde Militije-BoställsCassa må, om Kongl. Majit så för godt finnér, till RiksgäldsContoiret för - ( 6g ) flyttas; och skall denna Cassa, utan sammanblandning med RiksgäldsGoutoirets medel, af Fullmäktige förvaltas. Åttonde Afdelningen. Angående uppbörden i Landsorterne af Allmänna Bevillningen m. m. samt de Redogörelser , hvilka till RiksgäldsContoiret skola ingifvas. §• «I4- Uppbörden af Allmänna Bevillningen i Landsorterne besörjes på lika sätt, som hittills, af Kronans vanliga UppbördsBetjente, hvilka för denna Uppbörd äro till redovisning förbundne, utan serskild vedergällning eller arfvode. Men LandsKarnererare, Kronofogdar och Häradsskrifvare samt andre vederbörande, hvilka vid Bevillnings-Taxeringen äga befattning, åtnjuta halföre Arfvoden, på sätt BevillningsFörordningen stadgar; äfvensom Uppbördsmännen i Landsorterne samt LandsContoiren bibehållas vid det arfvode af Två procent, sorn, genom Kongl. Kungörelsen af den 28 Januarii 1804, är dem tillagdt för deras befattning med uppbörden af samt redovisningen för den Bevillningsafgift, som skall erläggas af testamenterad egendom och behållna förmögenheten i Sterbhus. §. 115. Samtlige LandtRäntemästarne i Länen få sig till godo beräkna och afföra, såsom remisslage, en Åt - ( 7° ) tondedels (J) procent af de medel, hvilka till RiksgäldsContoiret lefvereras. §. 1x6.
Ehuru denna kassa, för hvilken reglemente under d. 13 Jan. 1726 är utfärdadt, alltså för länge sedan uphört fortfor likväl mötesafgiften alt upbäras af soldaterna och ingår denna afgift lill Slatskont. samt beräknas ibland Statsverkets öfriga inkomster utan att vara till något bestämdt ändamål disponerad. Då denna afgift, hvilken vid ett Infanteri-regite, bestående efter prima plan af 1,200 nummer, efter afdrag af 118 ständigt vakante nummer, endast kan beräknas upgå lill omkring 150 Ridr b:ko årligen och härtill jemväl kommer att denna afgift ej utgår, derest karlen afgått inom de 2 första månaderna af året och förminskas till jjidel derest afgången skett i den 3:dje, 4:dc eller 5:le månaden, till derest afgången skett i Gite, 7:de eller Side månaden, samt till f-.delar om afgången skett i den 9:de, 10:de eller llite månaden, hvarmedelst debiteringen och upbörden, som för - 326 Den 31 December f. m. fattningsenligt bör verkställas vid de årliga liqvidalionsmötena, äfven i betydlig mån försvåras samt afgiftens utgörande vid de nu årligen förrättade upbördsmötena, för soldaten, som vid dessa möten eljest icke beböfver vara tillstädes, medför en vida större tunga än sjelfva afgiften, genom den tidspillan, som för honom genom inställelse vid dessa mölen förorsakas, vågar jag föreslå del R. St:r hvilka förut medgifvit eftergift för åtskillige mindre afgifters utgörande af det indelta manskapet till Wadstena krigsmansbuskassa, malte besluta, det den bär förut omförmälde s. k. mötesafgiften för soldaten hädanefter måtte uphöra att utgå och Statsverket för den möjligen häraf upkommande förminskning uti tillgångar på annat sätt derföre ersättas. I öfrigt och för närmare utredning af frågan hänvisas lill Kongl. Brefven d. 5 Juni 1741 och d. C Nov. 1750 samt R.
Herr Pereswetoff Morath: Herr Justitiaj-Rådet Grefve Hamilton har helt och hällit förekommit nvg — Han har så grundligt och klart fram tällt de skalliga följderna ai en i lörhål-, lande till brottet onaturligtvis grym bestraffning, att Gg tor min de) icke i hufvud saken anser nå-ot mera vsra att tillägga. Det må endast til'atas mig, vt med ett exempel styr ka hvad den vard Talaren sagt om föreslagne dödsstraffets löij er. Englands Brottmåls-Lagstifning visar huru en dylik bestraffning till lifvet för tjufnader verkar ännu grymmare brott; ty af de offenteliga uppgifter se öfver föi brytelserna derstädes inhämtas, att sf 18 tili 20 begångne tjufnader, till det pennings belopp hvarvid hängmngsstiaffet är fästat, g å 10 vanligen åttöljas i mord. Erfarenheten är således i detta så väl som andra fall den säkraste ledaren, och jag tror icke att man med framgång någonsin sökt jätva dess vittnesbörd. Följden af den föreslagne Lag-förändringen, om den artottes, skulle dessutom blifva den, att en Regering, ädel o.h välviljande som vår, icke annat kunde än ofta gifv3 Nåd från döds-traffet, och hvem känner icke vådan af att äga Den 1 April. 39 Lagar, som i deras grunder nära fröet till sin egen upplösning.
Konungen att något beslut fatta i de mål, om hvilka 10 ff handlar, utan att till utomordentligt Stats-Råd kallelse blif vit utf ärdad, miste embetet, utan att kunna deruti åter insättas eller till annat embete inom Stats-Rådet förordnas. Stats-Råds-ledamot, som i andra, än de i denna lag serskildt uppräknade fall, uppenbarligen handlar emot Grundlagarnas tydliga föreskrift, eller tillstyrker eller annorledes befrämjar någon öfverträdelse deraf eller al andra Rikets gällande lagar, eller underlåter att göra föreställningar emot sådane öfverträdelser, eller elern vållar och befrämjar genom upsåtligt fördöljande af någon uplysning, straffes, såsom för orätt dom, enligt allmänna lagens föreskrift i 1 Cap. 12 ,§‘ Rättegångs-Balken. Om genom någon Stats-l åds-ledamots tillstyrkande eller underlåtande att göra föreställningar, eller upsåtligt och bevisligt fördöljande af någon uplysning, någon lider skada till lif, ära eller personlig frihet, utan att lagligen förvunnen och dömd vara, eller förloras gods, löst eller Jast, utan laga ransakning och dom, eller varder någons frid i hans hus störd, eller förvises någon från ort till annan; vare för sådant lagstridigt förhållande lag, som i nämnde Cap. och § af Rättegångs-Balken stadgad är för domare, hvilken vrång dom fäller. § 6. Uragtlåta Stats-Rådets ledamöter samfäldt, eller en eller flere af dem, uti deras rådslag om allmänna mått och steg, att iagttataga Rikets sannskyldiga nytta, eller utöfva de icke sina embeten med nit, skicklighet och drift, ankomme det pä Riksens Ständer, att hos Konungen göra sådan anmälan, hvartill ioy af RegeringsFormen dem berättigar, med iakttagande af de vilkor, samma i dess senare mom. stadgar.