Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till åtlydnad af Kongl. Majits nådiga befallning har Direktionen för Stockholms stads och läns Kurhus häröfver afgifvit underdånigt yttrande och deruti förklarat, att då den tomt, som för närvarande begagnas till Kurhuset, kunde anses vara något större än som för den gemensamma Kurhus-inrättningen vore behölligt, och då de derstädes nu befintliga byggnader icke motsvara de tidsenliga anspråken på utrymme och hvad af en väl ordnad sjukvårdsanstalt erfordras, Direktionen, för att möjligen kunna erhålla ett Kurhus motsvarande behofvet, och äfven i någon män befrämja det gagneliga ändamål, som med Barnhusets flyttning vore för det allmänna afsedt, ansåge sig för sin del böra i underdånighet tillstyrka nådigt bifall till Barnhus-Direktionens ifrågavarande framställning; hvarefter så väl Ofver-Ståthållare-embetet som Kongl. Majits Befallningshafvande i Stockholms län med anbefallda utlåtanden i ämnet inkommit, och hvar för sig samma underdåniga framställning till nådigt bifall förordat, deruti Kommitterade för förvaltningen af länets kurhusmedel, hvilka jemväl blifvit hörde, sig förenat, med förbehåll att billig ersättning för tomten med derå befintliga byggnader erholles, samt Stockholms Län af den vederlagssumrna, som kunde komma att bestämmas, finge sig tillerkänd en anpart, motsvarande den genom Rikets Ständers skrifvelse af den 27 Juli 1815 länet tillagda andel i ineranämnda egendom, sådan denna vid öfverlåtelse!) befanns.
Af delägarne känner jag t. éx. fem, hvilkas samfälda förmögenhet öfverstiger de fyra millioner, för hvilka banken är octrojerad; och som jag nu vet, säger man vidare, att bankens skuld aldrig får öfverstiga dessa fyra millioner, och de fem personerna hafva full förmögenhet, som svarar deremot, så har jag alltid full säkerhet för min innehafvande creditsedel. Detta gäller de solidariska bankerna. I afseende åter på actiebanker säger man sålunda: jag vet, att enligt lagen skola delägarne inbetala vissa proc. i contant och vidare afgifva förbindelser på resten i säkra documenter, hvaraf en del, svarande mot én fjerdedel af det hela, blifvit insatt i taka händer; och detta är nog för mig, för att när som helst kunna uppgöra bankens status, med vilkor, att rörelsen aldrig får sträcka sig öfver de fyra millioner, för hvilka den blifvit octrojerad. Delta vilkor är således alldeles nödvändigt att någorstädes intagas. Om efter octrojens meddelande så lyckliga conjuncturer inträffa, att banken tror sig kunna med fördel utsträcka sin rörelse, anser jag, i följd häraf, banken 30 H. 45 354 Den ij Mars f. m. böra vara pligtig att särskildt begära en i samma mån utvidgad octroj, hvartill det då ankommer på Konungen att lemna afslag eller bifall, efter som nödigt och nyttigt finnes. Bifaller Konungen octrojens utvidgning, så får banken tillfälle att utvidga sin rörelse, men publiken vet då, i hvad mån rörelsen blifvit utvidgad emot nya insatser och säkerhetshandhr. Jag hoppas, att Ii. o. Ad. fattar denna åsigt och vigten af det tillägg, jag föreslagit. För öfrigt har jag ingenting emot Gr. Frölichs förslag i 8 § och anser honom blott hafva begått en uraktlåtenhet deri, att han icke funnit nödigt att stadga ifrågavar. tillägg. Men medan jag nu liar ordet, begär jag att äfven få yttra några ord om uppoch utlåningsrörelsen. Det är klart, att Gr.
Utskottet anser sig slutligen böra upplysa, att bankens förråd af silfvermynt uti l/8:dels och l/16:dels r:drsstycken uppgår till omkring 682,000 r:dr af det förra och 10,000 r:dr, allt specie, af det sednare slaget, hvadan någon betydligare utmyntning i och för skillingssedlarnes ersättande icke erfordras. Stockholm den 14 Februari 1848. Reservationer: af Herr biskop Agardh: ”Jag reserverar mig emot Utskottets tillstyrkande att borttaga skillingssedlarne på följande grunder: l:o Kan man förutse att om detta beslut nu skulle fattas, skall inom några riksdagar man blifva nödsakad att omgöra detsamma. Allmänheten föredrager skillingssedlarne framför silfvermyntet; detta svnes nogsamt deraf, dels att, vid utvexling från banken, skillingsedlar fordras, men icke småmynt, dels deraf, att när någon råkar få några skillingsmynt, skyndar han sig att Banko-Utskottets Utlåtande, N:o 25. 5 alt göra sig af dermed. Allmänheten anser sedlarne beqvämligare, säkrare. Tagas de bort, skola de allmänt saknas, derefter återbegäras och slutligen åter utgifvas. Jag inser icke hvarför man ej i detta afseende bör rätta sig efter allmänhetens smak; 2:o har jag aldrig sett att någon annan sedelbank bemödat sig att, då dess sedlar åro begärliga, sjelfmant indraga dem, tvinga allmänheten att emottaga silfver i stället, samt sålunda försvaga sin metalliska kassa. Jag har, som jag tror, med rätta kallat ett sådant förfarande icke rätt bankmässigt, hvaremot sådana bankers exempel icke bör åberopas, som ej hafva till princip att utgifva sedlar; 3:o, och detta är det vigtigaste skälet, skall man härigenom till en högst betydlig grad, nemligen med nära 800,000 r:dr silfver, försvaga riksbankens metalliska kassa, hvilket visserligen för närvarande icke är af någon vigt, men som för kommande tider kan blifva högst betänkligt.
— Ved och Ljus för Fästningsoch Garnisons-orter . T ! ! 1,137,328 232,000 18,000 21,450 36,000 110,000 33,000 S:gr 1,587,778] Diverse Anslag: Till Skjutskolor Spanmåls-upphandlingsoch Bageri-kostnader Durchmarche-kostnader, Reservations-anslag Reseoch Traktamenls-penningar, Förslags-anslag Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Krigs-Kollegium m. 11. Verk Skrifmaterialier och Expenser, Ved m. m. för Departementets Kansli-Expedition, Förslags-anslag : Nuvarande beloppet 2,894: 32. Afgår: För jemnande af Hufvudtilelns slutsumma 24. Tillökningen å 4:de Hufvudtiteln utgör således 32,480 R:dr Runt. Hör till Stats-Utskottets Utlåtande, 1859—1860, N:o 84. Stats-UIskottets Utlåtande N:o 85. \ j®:o 85. Ank. till Utlåtande, angående regleringen af utgifterna under Riks-Statens Femte Hufvudtitel. (U. A.) För denna Hufvudtitel, innefattande anslagen till Sjöförsvar s-departementet, upptager nu gällande Riks-stat: kontanta penningar 3,041,328 R:dr, indelta räntor, enligt markegång förslagsvis beräknade till 81,310 R:dr, samt 39,34 kubikfot oindelt spanmål, efter 2 R:dr kubikfoten, till 118,692 R:dr; tillsammans 3,241,330 R:dr. Med iakttagande af den ordning, deri anslagen finnas uti Riks-staten upptagna, går Utskottet att här nedan framställa de förändringar, som vid denna Hufvudtitel med anledning af Kongl.
så enär, enligt 87 §. Regeringsformen samt 3 punkten af 49 §• i R^sdagsOrdningen, tre Stånds mening i dylika frågor utgör Rikets Ständers beslut, samt återförvisning ifrån ett Riks-Stånd i dessa mål ej betager samma beslut deras kraft och verkanNill expedition, anser Utskottet, vid detta förhållande, något utlåtande öfver de gjorda anmärkningarne icke erfordras; hvilket Utskottet härmedelst får hos de respective Riks-Stånd, som återremisserne meddelat, vördsamt anmäla. Antom till Exp.-Utsk. den i5 Julli. Betänkande, ofver väckt motion, om förlängd tid för invånarne i Lappmarken, Norrbotten och Westerbotten , att fullfölja rättegångs-ärenden ifrån Hof-Rätt till Kongl. Majit. Under åberopande deraf, att, genom 19 §. i Kongl. Resolutionen på Allmogens besvär den 22 Mars lTJO, ^cn ' 9 S* Cap. Rättegångs Balken föreskrifna tid, för fullföljd af vad ifrån Lagmans-Rätt till Hof-Rätt, hvad Westerbotten och Lappmarken angår, blifvit förlängd ifrån sextio till nittio dagar, äfvensom tiden för frågor, hvilka genom besvär fullföljas,^ i Hof-Rätten blifvit bestämd till hälften mindre, samt enär desse orters invånare vöre ännu mera i behof att få tiden förlängd till klagan öfver HofRättens Domar och Utslag, helst största delen af dem vöre boende på öfver 100 mils afstånd ifrån Hufvudstaden, har Riksdagsfullmägtigen ifrån Norrbottens Län Johan Jacob Rutberg, uti ett ifrån Hedervärda Bonde-Ståndet 22 LagUtskottets Betänkande N:o io3. till Lag-Utskottet remitteradt memorial, framställt det yrkande, att invånarne i Lappmarken samt Norrbotten och Westerbotten, för måls fullföljande ifrån Hof-Rätt till Kongl. Maj:t, måtte få åtnjuta den tid , som redan är bestämd för frågor, hvilka ifrån Under-Rätter i samina orter fullföljas; —• uti hvilken motion Riksdagsfullmägtigen Per Henriksson ifrån Norrbottens Län och samtlige Fullmägtige ifrån Westerbottens
Genom den härunder afbrutna Handeln emellan England och Ryssland återkom åren 1810 och 1811 större delen deraf till Sverige, för de Colonial-Effecter och Engelska Manufactur-Varor, som till betydlig mängd dessa år härifrån öfverfördes till Finland och Ryssland; men år 1813 återställdes Englands directa Handel på Ryssland, såsom ovillkorlig följd hvaraf Handeln med Colonial-Varor genom Sverige måste aftaga samt upphöra; och då Finland, som före detta Krig icke allenast af Krono-Skatterne lemnade Stats-Verket en betydande årlig behållning, utan ock från Sverige af hämtade så godt som allt, hvad med undantag af dess egna Producter consumerades, genom Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 t>en ao Augusti e. m% ningen uti värdens frånvaro. Vår mästa Ekskog är på Krono och Skattejord, och den kan ej af Riksens Ständer ensamt disponeras. Konungen skall säkert taga sådana beslut, sorn äro förenlige med Rikets sanna val , och lidande till dess försvar. Friherre Wrcmgd: Jag vill på intet vis disputera , att den mesta Eken är på Kronooch Skattejord , men att der ock är dea mest uthuggna, det är jag säker på , äfvensom att den dugligaste finnes på Frälsejord. I anledning af hvad Hans Excellence Herr Grefve Mörner yttrat, att det beslut om utgående tullen å Ek sorn redan blifvit fattjdt, skulle vara vådligt för Riket, hemställer jag, huruvida man kan tvinga ägare af Ek , att sälja till vanpris. Jag tror att om man vill det rätta, måste man ej endast tänka på .Statens väl, utan äfven på enskilte medborgares, ty i den stund de ej understödja Staten , upphör den att kunna vara verksam. Grefve Cronhjelm; Uti Herr Nordenskölds reservation mot den låga utförsel-tullen å Eke bjelkar förenar jag mig.
Skrifvelse IV:n 146. delat, för år 1858 utgjorde 244,879 R:dr, deremot under nästlidne år icke obetydligt minskats, så att de, enligt från Krigs-kollegium erhållen uppgift, för sistnämnde år ej öfverstigit 190,000 R:dr, ansett en förhöjning af 25,000 R:dr blifva för ändamålet tillräcklig samt således derför beviljat ett till 200,000 R:dr bestämdt anslag. Beväringen. 15:o. Sedan Rikets sist församlade Ständer, som funnit mindre lämpligt att, för den ringa tjenstgöringen under årliga exercisen med Stockholms stads och läns beväringsmanskap, Staten skulle vidkännas kostnader för aflönande af en särskild Officerskorps, samt ansett, att denna exercis kunde verkställas af dertill kommenderadt befäl, antingen från Uplands eller Södermanlands regemente eller från Garnisonsregementena i hufvudstaden, af sådan anledning, hos E. K. Maj:t framställt sin tanke derom, att Lifbeväringsregementels Oflicerskorps borde, i mån af inträffande afgång, indragas eller åtminstone på ett för Statsverket mindre kostsamt sätt organiseras, bar, enligt hvad Rikets Ständer af bär förut åberopade Stats-Råds-protokoll inhemta!, E. K. Maj:t i nåder förklarat, att tills vidare hvarken den ledigvarande Chefsplatsen vid regementet skulle tillsättas eller nja Officerare der antagas, hvarjemte, enär hvarken Uplands eller Södermanlands regementen eller öfriga indelta regementen kunde aflåta befäl för ifrågavarande bevärings-exercis, E. K. Maj:t bestulit, att det beväringsområde, som förut varit anslaget till Lifbeväringsregementet, skulle fördelas på Lifgardesregementena till fot.
Har är emedlertid endast fråga om medgifvande åt Fullmägtige af en rättighet, icke att ålägga dem att utöfva densamma. Det är naturligt, att om ej creditiv kan fås, mäste Riksg.- cont. åtnöja sig med Hr v. Troils sätt. Följden blir dock, att creditpapper uppkomma, hvilka, likasom Armeens l’ensionscossas och Riksg.cont:s nuvar. obligationer, ständigt coursera; och sådant kan icke vara förmånligt för ett verks dedit. Jag fortfar altså att yrka propos. på Hr Lagerhjelms förslag. Gr. Frölich: Till en början får jag förklara min tillfredsställelse deröfver, att Hr Lagerhjelm anser ökning af rörelsecapitalet nödvändig. Jag önskar att tillgodonjuta detta yttrande, då lagen för privatbanker förekommer, och sålunda dervid få påräkna den värde ledamotens biträde. Då det är fråga alt göra Riksg.cont. till en bank, mäste jag deremot alltid bestrida sådant. Att ett inrikes creditverk, som rörer sig med obligationer, skall kunna tvingas att inlösa dessa ä vista eller på korta uppsägningstider, strider emot all princip. Verket skulle dä blifva en kank, funderad på en cassa 200,000 r:dr och ett creditiv, som man icke är säker om, hvar det skall fås. Att sålunda röra sig med 2 millioners skuld är otänkkart; men 0111 obligationerna blifva ouppsägbara, blifver Cont:s rörelse ingen bankrörelse. Jag hemställer, hvilken consequens väl linnes deruti, att, då Ständerna beslutat, att Ranken ej får röra sig med sin credit, man nu skulle upprätta en annan bank med 2 millioners skuld och 200,000 r:drs fond? Hvad creditivet beträffar, är det väl icke absolut omöjligt att erhålla ett sådant, men det är ganska svårt; och dä Banken har svårt att erhålla något, vet jag ej, huru det skulle blifva lättare för Riksg.cont. Man har talat om en collision emellan Riksg.cont. och Banken.
M:s skrifvelse, ang:de dess fattade beslut att d. 20 Maj aflysa riksdagen, ar visserligen icke till R. o. Ad, ankommen. Sådana skrifvelser bruka icke expedieras; men Hr Gr. o. Landtm, samt Talmännen hafva hos K. M. begärt företräde och dervid fått K. M:s nåd. svar, hvilket skriftligen uppfattades och aflemnades till Hrr Talmän; äfvensom, i fall jag ej minnes alltför orätt, Hr Gr. o. Landtm, meddelat R. o. Ad. detta svar genom uppläsande af den promemoria, soln till H Ex. aflemnades. Jag tror dessutom, att enligt 81 § Riksd.Ordn., frågor om uppskof med terminen för riksdagens afblåsande icke behöfva å någondera sidan skriftligen afhandlas. RerÖrde § innehåller nemi.: ”Då riksdag i öfverensstämmelse ”med nästföregående § fulländad är, träde Landtm, och ”Talmännen, efter föregånget beslut i sina Stånd, lill Konungen och anhålla, det Han ville låta aflysa riksdagen ”och Ständerna på rikssalen uppkalla.” Således antager grundlagen, att så beskaffade ärender som detta kunna muntligen emellan K. M. och talmännen afhandlas. Då nu K. M. väl bestämt d. 20 Maj till riksdagens aflysande och tillkännagifvit detta beslut, men Hr Gr. o. Landtm, saint Hrr Talmän anse omöjligt, att till denna dag ärenderna hinna afslutas, så tror jag det vara nödigt, att en anmälan derom till K. M. göres, emedan K. M. eljest kunde vara i fullkomlig okunnighet om, huru långt ärenderna framskridit. Söker man ändamålet att få ett uppskof, så måste man också använda det enda medlet dertill, som är att underrätta K. M. om uppskofvets nödvändighet. En annan fråga 22 II. 24 Dc il lj Ma j. är dagen, då R. o. Ad. anser riksdagsärendefna kunna fulländas;'men i denna del af ämnet anser jag mig icke böra yttra någon mening. Hr Dalman:
De teckningar, som blifvit framställde öfver Rikets allmännare hushållning och öfver jordbrukets samt de inhemska Näringarnes af* tynande belägenhet, äro så fullständige, att jag icke vill försöka att dervid göra något tillägg» Den 19 April. 5 Det är otvifvelaktigt, att de under sednare åren vidtagne Finance-operationer, att krig och allmänna .händelser, som verkat å både Sverige och nästan hela Europa, samt flera tillfälligheter ägt hufvudsakligt inflytande å de oredor, hvaröfver man klagar. Men efter mitt omdöme måste första grunden dertill sökas uti det monopoliska Handelsoch Näringssysteme, sorn ifrån längre tider tillbaka intill den närvarande blifvit följdt uti Rikets allmänna hushållning. Uti ett land, der Jordbruket är och böc vara hufvudnäringen, är dess stigande eller förfall en säker thermometer på National-välmågan. Handtverkerier, Manufacturer, Fabriker, Handel och andra binäringar, samt deras föreningspunkter Städer uppkomma och tilltaga, efter en naturlig sakernas ordning, i samma nion, som Jordbruket lemnar öfverskott till deras underhåll, och de återverka då på modernäringens förkofran. Men uti Sverige, likasom i de flesta Stater i Europa, har denna ordning blifvit störd och omvänd. Genom privilegier, lemnade åt Städerna på Landtmannens bekostnad, genom monopo - 5-8 Den 19 April. liska rättigheter och förmoner, gifne åt vissa yrken, har inan trott sig påskynda Nationalrikdoinars stigande, och velat hänvisa och tvinga^enskildtas flit och capitaler att fästa sig vid vissa näringsfång och ställen, hvilka deras af egen fördel ledda omtanka kunnat lära dem att bättre välja. Ensidige fördelar, som dessa corporationer aflockat Lagstiftare och Regeringar, hafva hållit dem skadeslösa för det tvång, som de underkastat sig sjelfve, och derifrån härleda 5ig skrän, monopoliska privilegier och tvångs* lagar för handel och konstflit.
Bon talar i en ström, utan gester, utan egentlig valtalighet, men ändå fhgslande. Den fina frun f ~ l j e noga r med, ler och taras ömsom. Det som fangs1a.r iir en viss hjärtlig ton som genomgår det hela och en i Frankrike ovanlig fliirdfrihet. Föreläsningen heter " A1 travers la vien, och det är egentligen litet &amp; travers allt möjligt: om lyxen p&amp; expositionen, om de små handlandenas undergång genom de stora handelshusen, om människans behof af sympati, om hennes egen. deportationstid. nDet var inte mig de dömde, det var min gamla mor, som dog af sorgz, säger hon. Sjiilf sliger hon sig ha varit lycklig under sin fiingelsetid. - T ' i kunna icke finna någonting om vkld eller som påminner om petrolöseu. Hon tycks mest lagga an p&amp; att pliidera de fattigas och olyckligas sak och så att meddela litet nationalekonomi, hvars värde torde vara problematiskt .. Logisk reda fins ej mycket af, men en och annan ganska miirkviirdig tanke. " La charité est morten, påstod hon, " an lien de la charit6 nous aurons la solidaritén. - Sanningen att saga, gingo vi hem riktigt litet rörda af Louise Michel, och det ar mig i denna stund omöjligt att förklara hennes upptradonde under kommunen. Men kanske är det nu på gamla dar hon har blifvit s&amp; har beskedlig. Hennes uppträdande var i alla hiindelser - l&amp; mig säga det i förtroende - vida kvinligare an åtskilliga e en ' franska damers på den första kongressen. Så vilseledd hon är, så ruskiga saker hon a11 har varit med om,# s&amp; har hon det som gifver den offentligt upptriidande kvinnan liksom en oantastlighet, en nsauve-garde ", nämligen entusiasm. När en kvinna uppträder bara för att uppträda, och när hon säger saker som en man mycket väl kunde ha sagt, och säger det p&amp; alldeles samma sätt, bara litet slimre - då må hon tiga.
Och skulle, när Krigsredogörelsen blifwir fulländad, hwilket Krigs-förwaltningcn antyddes att ikimdsamt besörja, Revisorer ä Kongl. Majtts och Kronans magnar utnämnas, samt revisions-terminen kungöras. ;4- — angående en Revision öfwer Förwaltnurzen af alla Rikets medel sedan 1800 arv Riksdag. Annud. 22 Febr. i8n och.remitterad lill Statsberedningen. 55. — angående ersättning för Swenske undersaker som under krigstid förlora genom fiendtliga lippbringningar. Anin. d. 23 Febr. i8n och wille Kongl. Maj-t sa midt omständigheterne medgäfwe, a Riksens Ständers hemställan göra Nådigt af, seende, dock utan ändring i Prise-Reglementet; hwarom General-Auditeuren ffulle underrättas. ?6. — om upplåtande af något Kronans hus i Hufwudstaden, till Landshöfdmge-Ncsidence. Anm. d. 22 Febr. i8n och remitterad till Landshöfdingen i Stockholms Län. 57. — om Lotsoch Bak-Inrättningen i Riket. Anm. d. 12 Juni» r8 ii och remitterad till Kammaroch Commerce-Collegierne samt För waltningen sif Sjöärendernes utlåtande. s8. -26 Den LZ April. 58. Riksens Sanders underdåniga Skrifwelse, angående åtskilliga stadgande» kill befordrande af All» manna Postinrättningens gagnande ändamål. Anmält, tillika med Cancellie-Styrelsens, Kammar-Collegii, Stats-Contoirets och ^swerPost-Directionens deröfwer afgifna Utlatanden, 1 Allmänna Beredningen den ? Febr. >812, samt i Stats-Rådet ben 19 s. m, och Nä, digt beslut fattadt. 59. — angående
Efter ett noggrant öfvervägande af hvad sålunda blifvit framsläldt, n 1 • hafva Revisorerne, lill svar derå, genom Protocolls-Utdrag af den 22 sistlidne September, meddelat Banco-Fullmägtige: alt ehuru ofvanberörde 23g §. af nu gällande Banco-Reglemenle, i händelse blotta ordalydelsen deraf afses, gifver någon anledning till en sådan tolkning, att Riksgälds-Contoret ej äger anspråk på annat Bankens Capital-Öfverskott, utöfver 5 millioner Riksdaler, än hvad den upprättade Omförings-Calculen utvisar hafva varit vid slutet af i832 tillgängligt, likväl, då i betraktande tages, att något förordnande om användandet af Capital-Öfverskotten för åren i833 och i834 i Bankens rörelse icke någorstädes blifvit meddeladt, utan att Rikets Ständer dels i Banco-Reglementets nästpåföljande §. 240 inskränkt sig till det förklarande, att Bankens vinst för år i835 och de följande åren förblifver oafkortad under dess Styrelses disposition intill nästa Riksdag, dels ock i §. 43 af det för Riksgälds-Contoret sednast utfärdade Reglemente, ibland de RiksgäldsContoret anvisade inkomster och tillgångar, upptagit det Capital-Öfverskott på Bankens så kallade Grundfond, hvilket, efter skeende utredning, borde - <3 - fliksgälds-Contoret tillkomma och från Banken till Contoret lefvereras; då således, genom antagande af denna tolkning, Rikets Stiinders föreskrifter skulle komma att sakna den enhet och öfverensstämmelse, som ©tvifvelaktigt varit af Rikets Ständer åsyftad, och hvilken äfven verkligen äger rum i händelse de omförmälde orden: ”till och med 18.82,” influtit blott såsom en bänt vdan på det förhållande, att, efter i83a års utgång, inga Fastighetslån, mot åitcrbetalnings-skyldighet i Silfver, liro från Banken utgifne eller vidare kunna komma att utgifvas , och då slutligen föreskriften i Ranco-Reglementels §.
Vi böra ju vara betänkte på justerandet af de intryck sålunda må hafva alstrats hos MedStånd och hos Svenska allmänheten. — Vi böra det än mer för det allmännas än för egen skull. Eller skall det vara så nyttigt att folket hyser ett ogrundadt misstroende till en del af sin representation? Må derföre våra principer blifva ånyo framlagda lill granskning; hushållning och ordning vilja vi på detta rum alla. Ingen rikedom rättfärdigar slöseri och slarf. Alla vilja vi Rikets tryggaste bestånd och möjligaste förkofran. Men i fråga om medlen dertill dela vi oss. Våra motståndare yrka besparingar. Vi yrka sparsamhet med tillgångar nä. Beståndet klöfver medel till vidmakthållandet af samhällsordningen inom oss och af vår sjelfständighet i Europa. Förkofran är inensklighetens Den 11 Augusti f. m. inål. Dess efterslräfvande är Statens som familjens pligt. Den är tvefald, elen är intellectuel oell materiel; men håda gå hand i hand och befordra hvarannan genom välgörande vexelverkan. Men förkofran uteblifver, om den alldeles icke påkostas. — All insparing ar icke hushållning. Aldrasämsta misshushållning är tvcitom insparing af medlen tillden sak man vill eller borde vilja — således också ilen njugghet i bekostanden, hvarmedelst bekostandels ändamål förfelas; således också vägran af utsäde, när ymnigaste skörd är viss. Så fattande statshushållningsläran, anser jag att väl må olika dömmas om grader af nytta och nödvändighet af bekostanden, och om behörigaste fördelning af tillgångar. — Men alt på det liela vår Stats bestånd och dess förkofran erfordra ungefärliga totalsumman af ifrågavar. stats-ansIag, — alt en kännbar skattelättnad, icke nyttig för Staten och icke heller nyttig för de skattdragande sjelfva, kan genom nedsättning å ntgifts-staten vinnas, — det är hos mig en på uppriktig pröfning grundad öfvertygelse, den jag en gång för alla, och helt öppet velat på detta rum hafva uttalat.