Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
N:o 473 återremitterades. Ånyo föredrogs och bifölls StatsUtsk:s d. 14 dennes på bordet lagda utlåt. N:o 47^ i anledn. af en utaf Ridd.secret. gjord, till Utsk. remitterad anmälan, ang:de vården emellan riksdagarna af Utsk:ns handhr och invenlariepersedlar, tillika med ett, i anledn. deraf, afgifvet yttrande af Hr Gr. Horn, Claes Fredr. Föredrogs ånyo BancoUtsk:s d. i4 dennes på bordet lagda memor. N:o i45 med öfverlemnande af reglementariskt stadgande, ang:de tiden för tillämpningen af de utaf R. St. beslutade förändrade föreskrifter, ang:de Bankens lånerörelse. Frih. af Nordin, Carl Joh.: Jag anser väckandet af denna fråga icke hafva varit af behofvet påkalladt, utan tror, att hvad härutinnan förut blifvit beslutadt varit fullkomligt tillfyllestgörande. På sätt förstärkta BancoUtsk:s betänk. N:o 48 upptager, hafva nemi. R. St. genom förstärkt BancoUtsk. beslutat, som följer: "Och enär ja sålunda vunnit, var beslutadt, att om också metalliska cassan någon tid skulle visa sig fortfarande öfverstiga §:delar af sedelstocken, Bancostyrelsen ej, på grund häraf, må äga vidtaga någon åtgärd till rörelsecapitalets ökande i annan väg, än medelst belåning af guld, silfver, koppar, jern och öfriga elfecter, som finnas uppräknade i bancoreglernentets 4 art. 4 afd. §§ 10—15, förrän ett år förflutit från Bankens öppnande till utvexling af silfver." Om altså denna fråga icke ånyo blifvit af Utsk. väckt, så är det gifvet, att utlåning från Banken, enligt de nya stadgandena, kommit att vidtaga fr. o. m. d. 1 Oct. innevar. år.
Hofhållningen skall inrättas tredubbelt präktigare än tillförene, och utom kungstaffeln och hofmarskalkstaffeln skall här hvar dag dukas ett rikligt bord för främlingar. Därefter steg han ut och befallde soldaterna att på den höga stranden framför byn Varnitsas halmtäckta hyddor uppbygga ett kungshus och en hel krigarestad med gator och stenlagda gångbanor. Den nya staden på sultanens mark erhöll namnet Carlopolis. Med hurtigt mod knöto de ärriga krigarna förskinnet om lifvet midt för de gapande turkarna och begynte smida de konstigaste lås eller snickra de prydligaste dörrar och fönsterkarmar. Segervana generaler och öfverstar kommenderade i solhettan öfver timmermän, murmästare, gipsmakare, stenhuggare och glasmästare, och midt ibland dem gick den haltande konungen med så rosiga kinder och molnfri panna, som hade alla Ukrainas olyckor länge sedan slätats ur hans minne. Likt en rhenborg höjde sig snart kungshuset med sitt branta tak och sin röda altan och med utsikt öfver den strida Dnjestern. Sammetssadlar med rosenstenar och turkoser på pistolhölster och remtyg upphängdes rundt den tegellagda vinden. Rikt beskurna dörrar med blankgnidna mässingslås öppnades från förstugan till de två salarna och åtta kamrarna, hvilka sirades med franska tapeter och brokadklädda divaner. Mattorna voro så tjocka och mjuka, att icke ens de tyngsta soldatstöflar väckte ringaste buller, och i taket fladdrade om aftnarna rödaktiga lampor liksom för att belysa dansande slafvinnor. Utanför sträckte sig gator mellan officerarnas och kanslisternas små putslustiga äfventyrarslott. En skön träbro i regnbågens färger ledde öfver en djup graf till Varnitsa, och rundt hela det trotsiga lägret uppkastades vallar och förskansningar. Hela denna befästade stad uppbyggde alltså de flitiga svenskarna, så snart de blefvo utan penningar. Den ovetande tiggaren, som gick förbi utefter floden, trodde att det vänliga landfolket valt en af sina herdar till konung och där rest hans hufvudstad midt i ett rike af vingårdar och vallrop och fågelkvitter.
Vi möttes af en tidsvind, som öfver tillvaron hastigt spände en slöja af så tröstlöst grått, att intet lefvande tycktes skola uthärha. Den äldre diktens himmel hade kunnat ha sina moln äfven den, men bakom och öfver dem var den blå, barndomsblå, evighetsblå. Här åter var det transscendenta slrimret borta. Världen vnïdt så underligt illusionsfri. Tingen blefvo liksom påtagligase, horisonten hade koinmit mycket. närniare och tryckte som en verldighetens järnring. Tankens svalor, hvilka i seklets början stigit så högt att de förirrat sig ut i lufttomma ryinder - de sträckte nu tätt * ined marken,. som också de göra före oväder. Tänkandets basorneter hade i sjalfva verket knappast förut stått så lågt; den stod efter soiuligas mening på jordbäfning. Och dilrten s kanske mest betecknande st.iimningsmiliö blef storstadsgatan i mörk regndis och gasbelysning, ined ett helt - galleri af hatfulla, nervösa, nedbrutna och genomskeptiska existenser. Eller också blef den som ett tyst drifhus med exotisk yppighet, dar allt var ett stumt, lent, andeberöfvadt och fiisgskimande stoft. Det hör icke hit att s ~ k a objektivt bestäinma hela denna tidsriktnings roll och betydelse - hur dess negativism, soin utan allt tvifvel » slungade ut barnet med badvattnet », likviil antagligen för några vwdt en sk&amp;rseld, i hvilken åtskilligt oäkta uppbrändes medan det akta gick fastare därnr - eller hur samma tidsriktnin~g kastade massor af konlwet &amp; inne in i poesien och skapade en ny teknik. Men för dem af oss unga, som af natur vor0 romantiska idealister och icke Imnde, icke ville sliippa våltransscendenta syn på tillvaron - för oss vaxdt riktningen .djupare osann och motbjudande tia tilltalande och sann.
Meningarna, rörande hvilka votering sistlidne Lördag anstäldes, voro föga betydligen skiljaktiga; man tycktes fast häldre sträfva till samma mål, några på en längre, andra på enkor - 9-8 D e o 20 J u 1 i i. lare väg. Resultatet af det Nej, som vänn, bl ef att Betänkandet skall punktevis föredragas. Om Ja åter vunnit, hade Betänkandet först bort i sin helhet återremitteras, hvarefter det, tillbakakommit, likaledes skolat punktevis företagas. Jag vågar nu hemställa, huruvida någon finnes, som verkeligen påräknat eller ens hoppats, att Betänkandet i sednare händelsen skulle hafva återkommit i annat skick än det från början var? Altsammans inskränker sig således de facto till bestämmandet, om ConstitutionsUtskottets Utlåtande skulle afgöras några dagar förr eller sednare. Jag vet väl att gissningar, om än troliga, icke böra såsom fullgiltiga skäl åberopas. Mina torde dock få åtfölja dylika, af flere andra Talare framstälda, alla af samma problematiska egenskap, men törhända ej alla af samma sannolikhet understödda. Fråga har sluteligen blifvit väckt om ansvarspåföljd för dem, som förmenas hafva oriktigt deltagit i den klandrade voleringen; och denna fråga har tyckts urarta till en grammatikalisk strid. Å ena sidan liar man yrkat, att det mot slutet af 38 §. förekommande ordet och, skulle i tvenne serskildta meningar fördela stadgandet om voteringens bestånd, samt föreskriften om ansvarighet för dem, som deruti obehörigen deltagit. A andra sidan har deremot blifvit anfördt, att ordet och vore ett sam - Den 20 Juli i. manbindningsteckeii, söm bevisade, alt enahanda vilkor erfordrades, både för ansvar.spåföljdens tillämpning, och för omröstningens ogiltighet. Till ådagaläggande af de olika meningarna, har hvar och en å sin sida uppgjort sin fras, båda rätt goda iden åsigt, som dermed skulle göras gällande. Att tvetydighet förefinnes, är således otvifvelaktigt, samt från ömse håll medgifva t.
Den 23 Juli f. m. den: förra silfvervärde utbytas mot orden: fordna silfver belopp. Bifölls. Gr. Posse: Sedan R. o. Ad. nu fattat ett beslut öfver BancoUtsk:s betänk. N:o 17, får jag hos Hr Gr. o. Landtm, vördsamt anhålla, att Hr Gr. o. Landtm, täcktes till R. o. Ad. framställa den propos., huruvida icke R. o. Ad. skulle finna för godt att inbjuda de öfriga Stånden att i R. o. Ad:s beslut instämma. Uppå derefter framställd propos. blef den af Gr. Posse föreslagna inbjudning af R. o. Ad. beslutad. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 4 till 3 e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Onsdagen den 23 Juli 1834- Plenum kl. 6 e. rn. Frih. Cederström, Jac.: Jag får till prot. anmäla min protest emot det beslut, R. o. Ad. i förmiddags fattat rör:de BancoUtsk:s betänk. N:o 17, ahg:de tiden för silfverutvexlingen från Banken, och begär, att min reservation får åtfölja den inbjudning till de öfriga Medslånden, att instämma uti R. o. Ad:s beslut, som jemväl blifvit beslutad. Jag anser vådligt att tillåta silfverutvexling från Banken, förrän R. St. kommit i tillfälle att besluta öfver det förslag till lag för Banken, som med anledning af K. M:s nåd. propos. af vederbörande Utsk. skall upprättas. Gr. von Fersen, Hans: I händelse Frih. Cederströms särskilda mening, på sätt han yrkat, skall åtfölja inbjudningen till de öfriga RiksSt., hvilket enligt grundlagen icke lärer kunna vägras, anhåller jag att äfven få bifoga prot.utdr. den anmärkningen, att vid voteringen om beslutet endast fyra ledamöter af Ståndet delade Frih. Cederströms mening. Upplästes till justering följande:
Att göra ett undantag derifrån i konkurs-lagstiftningen kan endast försvaras för så vidt det medför allmän nytta, hvilket också varit skälet till att stadgandet uptagits i åtskilliga utländska lagstiftningar. Men jag ber att få fästa upmärksamheten derpå, att i de lagar, der det förekommer, är det fråga om köpmäns konkurser. Hos oss åter skulle det utsträckas till alla konkurser, bland hvilka i allmänhet blott en fjerdedel tillhöra köpmän. Således kan icke det skäl gälla, att det vore till någon allmän nytta. För affärsmän, isynnerhet sådana, de der drifva egentlig penningehandel, är det visserligen bättre att snart nog återfå sitt kapital, om också med någon förlust, för att desto förr kunna omplacera detsamma; men för alla andra är förhållandet motsatt. 1 vårt land finnas också ganska få, som idka penningehandel, utom de publika kassorna; och det blefve då de, hvilka fingo sitta emellan. Jag frågar, vid sådant förhållande, om det vore billigt att låta dem blifva lidande, oell om banko-diskonten, eller andra dylika kassor, skulle behöfva rätta sig efter den majoritet, som för tillfället kunde bilda sig. I alla sådana konkurser, som icke göras af köpmän, är det vanligen ofta slägtingar eller vänner till gäldenären, som försträckt honom penningar. Dessa kunna rangera så, att de för tillfället bilda majoritet, då naturligtvis andra, som på god tro lånat eessionanten penningar, få sitta emellan. Utsk:t har utgålt derifrån, att borgenärerna i konkursen skulle vara att anse såsom bolagsmän i ett bolag, och om i ett bolag minoriteten får åtnöja sig med majoritetens beslut, så bör oek samma förhållande ega rum i en konkurs. Men förhållandet är dock icke alldeles sådant; ty då en konkurs inträffar, så upkomraer derigenom alldeles icke något verkligt bolag. Det är visserligen sannt, att i afs:de på förvaltningsåtgärder majoriteten, under nuv:de förhållanden, bestämmer allt; men den får icke fatta beslut om hvad som rör andras rätt. Det är denna grundsats, som jag tror icke böra frånträdas annat än i köpmanskonkurser. Jag tror derföre, att vill man införa tvångs-ackordet i vår lagstiftning, så bör det allenast ske i alside å dylika konkurser.
Efter den vid sista Riksdag beviljade förhöjning utgöra Länsmans-lönerne kontant anslag och beräknad afkomst af boställen der sådana finnas 200 R:dr Banko; det gör en dagspenning af 26 sk. och icke fullt 4 r:st. Vid den nya regleringen inom detta Län uppkom dock för Länsmännen en brist af fulla lönen; men Läns-styrelsens hemställning att återstoden matte anordnas af statsmedlen, kunde af Stats-Kontoret icke bifallas. Det är förut yttradt att allmogen icke mera fyller bristen, och att gåfvor icke eller mera tagas, och man kan nu tillägga att sådane uppdrag, såsom auktioner och bouppteckningars hållande m. m., hvilka förut nästan uteslutande lemnades åt Länsmän och inbragte åt dem någon förtjenst, hafva öfvergålt på andra personer. En Kronofogdes lön och öfriga inkomster af tjensten, kunna här i Länet vanligen beräknas till 1,000 å 1,200 R:dr Banko. Göromålens till en del redan antydde vigt och myckenhet, som äro i ständigt tilltagande, öfverstiga ej allenast en persons arbetsförmåga, utan göra minst en, ofta flere personers ständiga biträde oundvikligt. Desse medhjelpares underhåll och aflöning måste alltså ansenligt minska löne-inkomsten, som utan afseende härå, betraktad endast i förhållande till ansvarigheten för inkassering och redovisning af en uppbörd af cirka 60 a 70,000 R:dr Banko, i allt fall är mycket för ringa. Hvad här är yttradt om Kronofogdar, gäller i det hela äfven om Härads-skrifvarne, hvilkas lön och inkomster af tjensten kunna anses till \ emot Kronofogdarnes. Vid sista Riksdag beviljades väl åt dessa tjenstemän ganska rundliga pensioner; men vilkoren för deras ernående — 40 tjenstår och 65 års ålder, hafva satt Statsverket temligen i säkerhet för många utbetalningar af detta slag, sedan den nuvarande UDpsättningens äldre tjenstemän med döden bortgått. Slutligen bör ock här nämnas, att genom Kronofjerdingsmans-lönernes indragning till Statsverket, utöfningen af Kronobetjente-sysslorne blifvit ansenligen försvårad.
Om likväl det vore möjligt för en processmakare att draga ut på tiden, så blir det köparen som skulle vinna på denna tidsutdrägt, men köparen inser nogsamt och med lätthet om processen kan vinnas eller icke, och om han således har skäl att nedlägga kostnader på egendomen eller icke. Man har för öfrigt talat om familjen, om det poetiska skimmer, som omhöljer föremål sedda på längre håll, men som vid närmare betraktande försvinner. Jag är nog lycklig att icke hafva denna erfarenhet om familjen. Slutligen har Hr Printzensköld yttrat, och det med mycket skäl, att bördsrätten är nödvändig ur familjens synpunkt, emedan det ganska lätt händer, att en person af en tillfällig förbittring föryttrar sin egendom för att skada den som annars skulle ärfva honom. Denna anmärkning är fullkomligt riktig. Bördsrätten kan således i detta fall vara af mycken vigt, men den är det äfven ur den synpunkten, att. det ganska lätt händer, att egaren af en egendom hellre säljer till en främmande persou än till en slägting, emedan han icke vet hvad han af en slägtinge skall begära. Hr Dalman säger, att om man således icke kan ge bort eller testamentera bort egendomen för att skada, så kan jag likväl sälja den och sätta ut en högre köpesumma. Men, Mine Hrr, så länge den i bördstvister föreskrifna ed står qvar, så länge tror jag att detta icke behöfver befaras. Slutligen säger man, alt om R. o. Ad. icke vill bifalla bördsrfittens totala afskaffande, så är det bättre att afslå Betänk.-t än antaga min reservation. Det är ganska riktigt och väl beräknadt af de Hrr, som ifra för bördsrättens uphäfvande, derföre att, om R. o. Ad. skulle helt simpelt afslå Betänktt, då BorgareSt:t redan Den lä September e. m. 191 tillkiinnagifvit dess beslut att bördsrätten skall afskaffas och 2:ne Stånd antagit min reservation, så skall följden deraf nödvändigt blifva eu votering i förstärkt LagUtsk., der bördsrättens fiender alltid således hade en chance öppen att vinna seger.
Det vore sålunda ett stort ech oförlåtligt fel, att jemnföra den Svenska jernhandteringen med dessa länders. Då nu öfverläggningen om tackoch ballast-jern förklarades vara fulländad, framställde Hr Gr. o. Landtm, att i afseende på denna artikel blifvit yrkadt dels bifall till Utsk:s förslag, dels bibehållande af 1845 års tulltaxa; hvadan Hr Landtm, nu finge hemställa om R. o. Ad., med förbehåll att serskild pröfning af tullvärdet komme att ske, behagade bifalla hvad Utsk. i fråga om tackoch ballastjern föreslagit. Härvid ropades starka nej, blandade med ja, i anledn. hvaraf Hr Landtm, hemställde, om R. o. Ad. ansåge 1845 års tulltaxa böra i fråga om tackoch ballast-jern förblifva gällande, samt sedan denna propos. blifvit besvarad med starka ja jem te några nej, förklarade det han funnit ja hafva varit öfvervägande. Hr Ribbing begärde votering. Hr Aminoff: Jag hemställer till Hr Ribbing, huruvida han ej ville afstå från sin begäran om votering, ty jag tror att den ej kan leda till något önskligt resultat för det när vande. Ämnet är fullkomligt utredt för dem, som äro af samma tanke med Hr Ribbing. Och de öfrige lära ej afstå från deras mening, hvilken de tyckas fast vidhålla. 346 Den 3 Juni f. m. Hr Ribbing: Jag har ej hört mig blifva nöjaktigt besvarad och kan således ej förneka mig nöjet att få se huru voteringen utfaller. Upplästes till justering och godkändes följande förslag tillvotenspropos. : Den som bifaller Bevilln.Utskrs föreslag, ronde inoch utförseltull för tackoch ballastjern, voterar i»; den det ej vill, voterar „ ne’; vinner nej, kommer 1845 års tulltaxa att i fråga om tackoch ballast-jern förblifva gällande. Vid voteringens slut befunnos röslerne hafva utfallit, som föijer: Ja — 11. Nej — 44.
Men ingen kan för öfrigt högre än jag önska, att medlen må helt enkelt öfverlem - a32 Den ii Mars f. nr. nas till Konungens disposition, öfvertygad som jag är, att Kongl. Maj:t ej underlåter att använda dem på det mest ändamålsenliga sätt. Grefve Horn: Jag vill ej bestrida återremiss af den ifrågavarande §:n i Reglementet, men jag bestrider att de motiver, som man här velat lägga till grund för återremissen, må i Reglementet inflyta; och om ålerremiss af Ridderskapet och Adeln beslutes, önskade jag att det sker på grund af de motiver BondeStåndet framställt. Hans Excellence Herr Grefven och LandtMarskalken hemställde, om Ridderskapet och Adeln instämde i Hedervärda BondeStåndets beslut och ansåg de emot StatsUtskottels Memorial gjorde anmärkningar böra föranleda till detsammas återremitterande. Ropades Ja. Föredrogs ånyo ConstitutionsUtskottets den 27 sisth Februarii under N:o 6g afIåtne och den 4 dennes på bordet lagde Memorial med uppgift å voteringspropositioner i tvenne hufvudpunkter af Förslaget till ändringar i Tryckfi ihelsLagen. Herr JBruncrona_, Gustaf Adolf } uppläste följande: Med majoriteten inom ConstitutionsUtskoltet har jag deltagit i upprättandet af Den ri Mars f. ra. a33 de voteringspropositioner, som Utskottet rörande principfrågorne i den föreslagne Tryckfrihets-Förordningen tillstyrkt, och tror, att de af Utskottet anförde skäl tillräckligen ådagalägga, att grundlagens bokstaf blifvit följd, så länge den förmått tjena till ledning, och att der delta upphört, och ordalydelsen ensam skulle lenmat tolkaren i mörker, grundlagens anda blifvit behörigen uppfattad, att förtydliga och bestämma lagstiftarens mening. Det skulle således varit öfverflödigt att något ytterligare tillägga, om de Utlåtandet bifogade reservationer, i synnerhet den af Herr Professor Cederschjöld, icke påkallade en vederläggning.
385 förekomne anmärkningar återremitterade oftabe» mäld ta Utskotts Betänkande N:o 93 , om inskränkning i exclusiva Privilegiers meddelande , och loi , angående Besparings-bank för Tjenstehjon. S. D. Vid förnyad föredragning Ierhnade Pre.; ste-Standet sitt bifall till Stats-Utskottets efterföljande Utlåtanden, nemligen: N:o 198, angående ICrigs-Akademiens på Carl-' berg löriingsoch Underhålls-Stat; N:o 199 , angående förhöjning i aflöningen för' Vermlands Fältjägare^Regemente ; NVo 201 , om upptagande i Stat af 3500 R:dr Hamburger Banko fyringsmedel, såsom inkomst från Dannemark ; N:o 203, om Lån af allmänna medel till Skolehus uppbyggande i Landskrona. S. D. Igenom Protokolls - Utdrag af den %. dennes, inbjuder Hedervärda Bonde-Ståndet sina Med-Stånd till instämmande uti det beslut, att de i behåll varande Exemplaren af Hedervärda Bonde-Ståndets Protokoll , äfvensom af Bihanget föc 1815 års Riksdag, hvaraf någon ytterligare försäljning ej lärer vara att påräkna, och hvilka så-; ledes utan nytta endast ligga till besvär och upp-’ taga rum , ina utan betalning till förstbemälta Stånds Ledamöter utdelas så vidt deras antal erfordrar. Då Prest-Ståndet å ena sidan fann för godt att antaga Hedervärda Bonde - Ståndets beslut, i hvad det samma rörer bemälte Stånds Protokoll t) för 1815 års Riksdag , ansåg Prest-Ståndet deremot å andra sidan sig icke böra frångå Dess i anledning af Stats-Utskottets gjorde förfrågan, d Bihang till liikf~St, Prat, 1S17—iSi$. 9:* Sapl. ihr 49, 5c, 386 Prot. Ut dr. d. 4 Maji x B18- 24 nasti.
Portionen de» las i anie mål, hvaraf det ena njutes före afmarchen från och det andra efter ankomsten till naltqvarteret, och, när emot persedlarnes beskaffenhet eller tillagning intet är alt påminna, bör manskapet låta sig nöja med den mat (jvurlervärdarne kunna åstadkomma. Ingen må äta hos annan värd, än den, till hvilken lian blifvit anvist. ■— Ralionerna, som utgöras af de foderpersedlar, hvilka legat till grund för markegång*- taxans upprättande, eller af dem, som i bilagde fourrageringsslater Litt. G. utsättas, böra likaledes hållas i beredskap, så att de vid truppens ankomst genast äro att tillgå. §. 24. (26.) Befäl och vederlikar vare tillåtet, att af deras qvartervärdar betinga sig den mat de åslunda, dock under det uttryckliga vilkor, hvarom i 32 (34} §. förordnas. §. 25. (27.) När under krigstid, eller då någon betydlig styrka af Armeen vid ovanliga tillfällen är sammandragen, en stad inom Armeeiis qvarlerstånd mäste, i anseende till inilitairiska orsaker, emottaga högqvarteret, eller större och mindre General-Staber och commendei ingar, hvars inqvarteringslast öfverst iger så val jemförelsevis de öfrige städers inom Armeens q varter-stånd, sorn stadens förmögenhet och tillgångar, så vill Kongl. Maj:t i Nåder, efter föregången pröfning, låta staden godlgöras hvad den lill ved och ljus m. m. måst gifva öfver hvad densamma, enligt Förfuttningarne och en rätt vis fördelning, är skyldig att draga. Om mat för Be* fät och vederlikar. Om ersättning för inqvarlcriiig i visst fall. ih. till R. St.
Län jemkas och nedsättes, eller 5i och 71 §§. af nu gällande Bevillnings-Förordning, i den nya beskattningslag, sorn kommer alt beslutas, erhåller en förändrad redaction, hvars uppställning Motionairen öfverlemnat till Bevillnings-Utskoltet, eller ock hela minimi-tariffen upphörer, samt calculationen och godkännandet af fastighetsvärdenas totalbelopp oinskränkt öfverlemnas åt Pröfnings-Comitéerne. B tv ilin ings -Utskottets Betänkande Nio 5. 7 n) Inom sistnämnde Höglofl. Riks-Stånd har Herr Friherre von Strokirch} Johan Herman, föreslagit Bevillning för förtäring af starka drycker samt förbrukning af åtskillige öfverflöds-arliklar; med anledning hvaraf Herr Rothlieb, Axel, hufvudsakligen anfört: att den före 1823 års Riksdag i Bevillning utgående så kallade öfverflöds-afgift då upphörde, såsom icke på billighet grundad, emedan consumenten derigenom ålades en ny skatt till Staten, sedan han uti tullen, som vid köpet ingått i varans värde, på förhand derföre erlagt Bevillning; att dessutom, i fall öfverflödsbevillning skulle å nyo antagas, denna ökade inkomst för Staten komme att hårdast drabba allmänheten och de mindre bemedlade, som ofta i sina hus knappt ega en mindre sidenklädespersedel och sällan hafva begrepp om öfverflöd, samt alt man derföre, intill dess bättre, rättvisare och säkrare Bevillningsgrunder kunna påfinnas och tillämpningen deraf gifva fördel åt den skattdragande och visshet för Staten, borde bibehålla de principer, som vid de sista 2:ne Riksdagarne antagits, med hvilka Nationen nu mera är till alla delar bekant.