Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Ett ändamål för Den 29 December e. rn. i73 Ständernas uppmärksamhet är att göra slut på financeoredorne. Om detta skall ernås, mäste Banken försäkras genom en lag, för att kunna skyddas mot tillgrepp, då behofven påkomma. När krig inträffar, är det väl att något Verk finues, hvarifrån behofven kunna fyllas; Och jag frågar om väl detta Verk är SlatsContoret? Nej; derföre bör RiksgäldsContoret bevaras som en ögonsten. Om landet hotas med fiendtligheter, så måste hjelpen komma från Rikets Ständer och resourcer anskaffas på deras garanti —- en garanti, som ingen Regering i verlden förmår åstadkomma. Då tror jag, att tillgång bör finnas inom ett Verk, som eger en Credit att draga på, och som i nödens stund kan skaffa lån. Jag tror tiden nu vara inne att uppdraga en bestämd skilnad emellan Banken och RiksgäldsContoret; och om vi ej nu vidtaga kraftiga åtgärder för att, å ena sidan, trygga enskildte medborgares i Banken nedsatta egendom, och å den andra, organisera den tillförlitligaste controll, som är möjlig i afseende å Statsmedlens användande; så skola vi gå härifrån med halfva mesurer och förtjena ringa tack. Hans Excellence Herr Grefve Mörner: Jag inser mycket väl, att det är ett sätt att vinna Riksens Ständers bifall, då man smickrar Riksens Ständer med den tankan, att deras eget Verk skall styra. Men jag 174 Den 29 December e. m. kan icke tinna, att flen gamla ordningens bibehållande i detta afseende skulle hindra regleringen af Rikets Financer. När RiksgäldsContoiret får öfverskotten till sig levererade, så fort dessa äro kända, och sådane levereringar ske enligt behörige uträkningar och bokslut, hvaröfver Riksens Ständer ega granskningsrätt; då har RiksgäldsContoiret fått hvad det bör hafva, och något mer synes icke kunna begäras. Jag finner ej heller, att något annat kan kallas Öfverskott, än det som uppkommer, sedan inkomsterna blifvit använda till anvista behof och återstoden derefter beräknad. Ty vilkoret för allt öfverskott måste väl vara, att dess belopp först är besämdt.
Ständer tillåta, att, hvad derutöfver möjligen kan erfordras, må till nästa Riksdag be* Stats-Utskottets Betänkanden. *29.7 Stridas af Öfverskotts-medlen, dit deli blifvande forsellönen deremot skulle komma att ingå, och soln prisell på Hö, Halm och Hafre äro föränderliga, hvarigenom besparing det eila året och brist deremot, ett annat, uti anslaget troligen skall uppkomma, hemställer Utskottet, att de ett år uppkommande besparingar på detta förslagsanslag måga få till ett annat år reserveras, för att användas till betäckande af den brist, sorn. deruti kali ega rum. 5:o Någon särskild och ny reglering, hvartill Kongl. Stats-Contoiret, uti dess Berättelse, gifvit anledning, med de på delina Hufvud-Tittel befintlige aine Stater, nemligen till Slottets Police-, Lysoch Renhållning, m. m., samt till Ved och Kol-upphandling för de Kongl. Hofven, kan Stats-Utskottet så mycket mindre tillstyrka, sorn dessa Stater vid 1817 och 1818 årens Riksdag undergingo deli reglering, behofvet påkallade, utan lära de böra förblifva oförändrade. 6:0 Jemväl har Kongl. Majrt, såsom hörande till regleringen af Staterne under Första Hufvud-Titteln, i Nåder gifvit tillkänna, att, genom de af Riksens Ständer vid sista Riksdag bestämda anslag för Drottningholms och Uiriksdahls Kongl. Lust-Slott, och sedan alla för det närvarande möjliga indragningar och besparingar vid Löningsoah Utgifts-Staterne derstädes blifvit vidtagne, samt i öfrigt en bättre hushållning och säkrare controll öfver medlens användande an» t 2^8 Stats-Utskottets T> et änkan elen. befalld, möjlighet upkommit, att småningom tunna behörigen iståndsätta dessa Lust-Slott och dem sedermera underhålla; men att, eliuru enahanda åtgärder äro vidtagne i afseende på Haga, Strömsholms och Gripsholms Slott, de nu anviste underhålls-Summorne för sistnämnde Slott, särdeles den för Haga, upgående endast till 2,000 R:dr, likväl funnits allt mer och mer otillräckliga, så att blott en del af nödvändiga reparationer å Byggnaderne kunnat hvarje år utföras, hvilket, då alla Bristfälligheter ej i lid blifvit botade, hastigt ökat dem, och förorsakar större kostnad för deras förbättrande.
För att förebygga denna olycka, som komme att drabba icke allenast honom sjelf jemte en talrik famille utan äfven de personer, hvilka borgat för arrende-skyldigheternas fullgörande, erbjödo sig väl tvänne utvägar, den ena att söka befrielse från hela arrendet, den andra att begära nedsättning i arrendesumman. Då Sökanden likväl, till Kungsgårdens upphjelpande ur det förfallna skick hvari den till alla delar vid emottagandet befanns, derå redan nedlagt betydliga kostnader, som, i händelse arrendet upphörde, skulle komma efterträdaren till godo, och Sökanden äfven påbörjat de reparationer, hvilka, efter afoch tillträdes-domen, honom åligga, har han funnit sig nödsakad välja det senare alternativet och fördenskull underdånigst anhållit om arrende-beloppets nedsättning från tunnor till 200 tunnor årligen, samt lill stöd härför uppgifvit: att Kungsgården, så till åker och äng som åbyggnader, vid emot - 466 Stats-Utskottets tagandet varit i ett högst förfallet stiel; att ingen el* ler ringa ersättning derför blifvit afträdaren ålagd; att Sökanden annu icke utfått de honom tillerkände liusrötemedel; att Qvarnhuset första året till det me* sta nedrasat, hvarigenom Qvarnen, sorn utgör den förnämsta inkomstkällan vid Kungsgården, blott obetydligen kunnat begagnas och hvilket haft till följcj att Allmogen med sin mäld begifvit sig till andra Qvarnar i orten och ändtligen, att Sökanden både år 1828 och 1829 erhållit mycket svag skörd. Bifogande Sökanden derjemte en Calcul öfver Kungsgårdens afkastning, jemförd med kostnaderne vid dess skötsel som utvisar, att det nu utgående arrendet omöjligea kan, utan Arrendatorns obestånd, utgöras, Sedan vederbörandes utlåtanden i ämnet inkom* mit, har K. M;t under d. 3o pästj.
Men jag utgår från den synpunkt, att landet har brist på rörelsemedel, och således är det egentligen endast i denna Råga, som våra meningar äro skiljaktiga. Silfret utföres ur landet, om man omåttligt ökar rörelsecapitalet; men äger man väl kännedom deraf, att den ifrågavar. förökningen blefve omåttlig? Man måste erfara, huruvida rörelsen i Riket kräfver och skall kunna fästa en större quantitet af rörelsemedel, än som nu finnes. Jag har den öfvertygelse, grundad äfven på egen erfarenhet, att rörelsemedlen behöfva utvidgas och kunna utvidgas, samt att det skulle ske med fördel både för den enskilde och staten. Yi äro således af olika tankar endast i denna punkt, hvilken icke lärer kunna afgöras genom theoretiska åsigter om bancorörelse eller financiella systemer i allmänhet, utan beror af erfarenhetens vittnesbörd. Hr von Hartmansdorff, Au g.: Hr Hegardt har framställt, hvad följderna skulle blifva af rörelsecapitalets betydliga ökande genom det sätt att göra upplåning, som Hr Lagerhjelm föreslagit. Hr Lagerhjelm har derpå svarat, att han ej kunde neka, det följderna skulle blifva sådana, i D e n 9 Mars e. m. händelse rörelsecapitalet omåttligen ökades. Jag frågar, hvad betyder här ordet omåttligen? Det lärer icke vara lätt att säga och det torde vara omöjligt att på förhand bestämma, huru stor en måttlig upplåning är, enär stora creditivets lyftning t. o. m. kan behöfvas och följaktligen upptagandet af ett par millioner r‘drs lån, oaktadt åtskilliga millioner möjligen redan blifvit upplånta på samma sätt. R. o. Ad. torde deraf finna vådligheten att antaga Ilr Lagerhjelm* förslag, såsom det sätt, hvilket företrädesvis borde begagnas. Men skulle detta sätt deremot användas, icke såsom regel, utan såsom ett tillfälligt undantag för några månader, intilldess man kunde få ett ordentligt statslån, en fönderad skuld, så torde vådan icke vara betydlig, men nyttan deremot mångfaldig. Jag anhåller, att It, o. Ad. ville närmare öfverväga dessa omständigheter. Hr Stuart, Carl Gust.:
Nu förekommer otvifvelaktig! bland dessa mål, derom äro alla ense, en stor mängd, som är jemförelsevis af den ringa beskaffenhet, att underställning, synnerligen då den tilltalade icke blifvit fälld, är öfverflödig; och hvartill skall det då tjena alt uptaga 2:ne domstolars tid med ransakning, eller dom som bör fällas af en, hvilken, om den ej är väl fälld, kan af den som i saken förer talan, dragas under högre rätt. Man har sammanblandat underställning med Hofrältens levterationsoch skärpningsrätt: dervid vill jag blott nämna att skärpniugsrätten är uphäfven för någon tid sedan, och att äfven levteralionsrätten till en del är uphäfd och ändrad, så att Hofrätterne blott på grund af läkarebevis kunna dömma lill vatten och bröd; med eli ord, jag har icke hört mine värde motståndare anföra något skäl, som skulle kunna försvaga min öfvertygelse om förändringens lämplighet. Hvad som blifvit yttradt om den accusatoriska rättegångsformen är ganska sannt, och jag har icke heller påstått att den i hela sin stränghet gäller i vårt land, men väl, alt del är en lagstiflnings-grundsats, som öfver liela Europa gör sig gällande, att allt mer och mer skilja åklagaremakten från lagskipningen, och jag har ännu aldrig hört den mening yttras all Domaren derigenom blir en machin. Jag tror ali han bibehåller sin egenskap af domare bättre, fyller sin plats båttre och ingifver parterne mera förtroende om han dem emellan blott skiljer hvad som är rätt, än att derjemte fungera sorn åklagare. Emedlertid, oell om man också medgifver att den accusatoriska rättegångsordningen icke i hela sin konsequence är antagen i vår lagstiftning, så är det likväl ovedersägligt, att den omständigheten icke ensamt utgörer grunden hvarför Öfverrätt bör sysselsättas med den tvåfaldiga pröfningeu i en mängd mål, som icke leda till någon påföljd.
Maj;t föredragit en af dupplikanten vid S:t Clara högre lärdomsskola i Stockholm magister J. O. Leffler gjord underdånig ansökning om rätt till förhöjd tjenstårsberäkning, utan ock kontrasigneiat den Kongl, resolution af den 29 Januari 1847, hvarigenom magister Leffler, för den tid han på eget ansvar bestridt undervisningen i nedre afdelningen af samma skola och så länge lian samma lärarebefattning fortfarande innehade, en sådan förmån blifvit tillagd, oaktadt densamma, enligt anmärkarens åsigt, stöde i uppenbar strid mot Kongl, cirkulärbrefvet af den 6 Oktober 1842, som sednast närmare bestämt de grunder, efter hvilka framdeles ordinarie tjenstemän vid läroverken skulle få tillgodonjuta färhöjd tjenstårsberäkning, och, vid blifvande ledighet af beställningar, med hvilka högre tjenstårsberäkning dittills varit förenad, vederbörande embetsmyndigheter egde att till Kongl. Magt i underdånighet ingå med hemställan om så beskaffad för - 4 Konstitutions-Utskottets Memorial, N:o 10. mån, derest den, för tjensternas återbesättande med skicklige sökande, funnes vara oundgängligen nödig. Konstitutions-utskottet, till hvilket denna anmärknings-anledning inkommit, efter det Utskottet fulländat granskningen af Stats-rådsprotokoilen, hav icke funnit den anmärkta åtgärden innefatta något, som till en anmälan enligt 107 §. regeringsformen skäligen kunde föranleda, emedan föreskriften om iakttagande af rikets sannskyldiga nytta i rådslagen om allmänna mått oell steg icke torde böra anses vara förbisedd derigenom, alt en för utmäikt nit och skicklighet i sin tjenstgöring vid läroverket väl vitsordad extraordinarie, som, under flere år, på eget ansvar fullgjort alla en ordinarie lärares åligganden, enahanda förmån af förhöjd tjenslårsberäkning blifvit tillerkänd, som, genom Kongl, cirkulär-brefvet af den 6 Oktober 1842, är åt läroverkens ordinarie tjenstemän framför andra tillförsäkrad:
Hem, den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående åtskilige ändringar uti Allmänna Rättegångs-Ordningen. 8:0 Grefve Snoilskys, Nils, den 3 dennes f. 111., på bordet lagde Memorial, om närmare bestämmande af beräknings-grunden utaf böter för hustjufnad. g:o Herr Gyllenrams, Berndt Fr., den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, om ans var s-skyldighet för Justerare i afseende på af dem stämplad Brännvins-redskap. 10:0 Herr Gripenstedts, Jacob, den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, om åtskillige Lag-förändringar, åsyftande större lätthet för Bevillnings tillvägabringande i brottmål m. m. 11:0 Cederschjölds, Pehr Gustaf, den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, angående' uppliäfvande af förbud emot Dans och Lekstugor för de lägre Folk-elasserne. 1260 PJks-Ståndfens 1 S. D. Remitterades till Statsoch Banco-Utskotten: 1:0 Herr Gripenstedts, Jacob, den 3 dennes f. m., på bordet lagde Memorial, om medel till Financens upphjelpande, jemte det af Herr Hegardt, Bernh. Christoffer, i anledning deraf denna dag afgifne yttrande. 2:0 Herr von Ehrenhejms, Reinh. Fr, den 3 dennes f. m., på hordet lagde Memorial, innefattande ett Finance-project. 3:o Herr Dahlmans, Lars Joli., den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, innefattande ett Finance-project. /po Herr Reenstjernäs, Nils Svante, den 3 dennes e. m., på hordet lagde Memorial, rörande Låne-undsättning för Landtbrukare. 5:o Herr Hammarhjelms, C. Fr., den 3 dennes e. m., på bordet lagde Memorial, om uppskof med betalningen af Stats-verkets skuld till Banken. 6:0
Hon var i själfva verket ytterst sluten, och det var mycket få människor, som hon betraktade som sina likar. Men smidigheten i hennes väsende och i hennes intelligens, önskan att behaga samt det psykologiska författareintresset för allt mänskligt gaf henne detta i hög grad sympatiska uppträdande hvarmed hon tilldrog alla. Sarkasmen lät hon endast sällan märka för dem, som voro henne andligt underlägsna, såvida de ej voro henne rent af antipatiska, men den spelade i stället fritt öfver deras hufvuden, som hon betraktade såsom sina likar. Emellertid hade hon snart uttömt sällskapslifvet i Stockholm. Efter en ganska kort tid sade hon sig kunna alla människor utantill, och hon började då längta efter en ny stimulus för sin intelligens. Detta var hennes olycka, det som gjorde att hon aldrig kunde känna sig tillfreds i Stockholm och kanske ingenstädes i världen, att hon ständigt behöfde stimuleras i andligt afseende, ständigt fordrade af lifvet dramatiska tilldragelser och raffinerade, andliga njutningar. Hvardagslifvet med sitt grå enahanda var henne af innersta hjärta förhatligt, hon var en zigenarnatur, som hon ofta själf sade, och allt det som man förstår under begreppet »borgerliga dygder» afskydde hon uppriktigt. Hon tillskref själf detta drag i sin karakter härstamningen från en zigenerska med hvilken hennes farfars far – tror jag det var – gift sig (hvarvid han förlorade den furstetitel familjen förut ägt). Men det låg icke blott i hennes temperament utan äfven i själfva arten af hennes intelligens, ty på samma gång som hon var en mycket produktiv natur, var hon också starkt receptiv och behöfde för att producera stimuleras af andras genialitet. Därför var hela hennes vetenskapliga verksamhet icke annat än en utveckling af hennes store lärares idéer, och för sin litterära produktion behöfde hon ovillkorligt utbyte af idéer med andra, som sysslade med detsamma. Med detta grunddrag i hennes karakter och i hennes intelligens är det naturligt, att lifvet i en liten stad som Stockholm var henne för stillastående. Endast i de stora europeiska hufvudstäderna kunde hon trifvas, endast där fann hon den andliga stimulans, hon behöfde.
Domstolen efgifvit unclerclänigt utletenrle, cleruti Dögste Domstolen förlilaret sig, för sin <lel, ielie finne något emot ifregaverenäe försleg ett erinre. p-ppe 8lel8-keäel8 uncler6enige tillst^rlren^e, läcktes kongl. lVIept befalla, ett, i enligliet meä berörrle förslag, skulle till kikets 8länc1sr ellätas lXäclig proposition, se6an elen samme finnes tletta protoeoll bilag6. källeliden utclreget, betsar kx oMeio, 6. /ia?nöe^A-. af /'/o^ooo^s^ öfve/' /rt?//ee «rr Lo^° Mr/.-^ //0A5/L Dambro/ c/err 26 /c?^. l^ärvaran6s: Fuslilige-keäen: 7H6m/^an^s>r, Lao^ma/r, Orefve äparz-s oeli af /?o/s'n. kevi8ion8-86er6t6reren i^/e^anc/e^otr färeärog i un6sr6änig!iet kongl. Uapls l^ääiga kemiss ef 6en 10 i clenna mana6, li varigenom kongl, klept, /?<?,. E A. »5t. kror. r , 5 ^e/r. 4 ^o/rZ/.
Linnström för den genom arrendet af Bråborgs Kungsgård honom tillskyndade förlust; N:o 147, i fråga om mynthusets inredning till embetsrum åt samtlige Siats-Departementen, med undantag af utrikes Departementet; N:o 148, i anledning af väckt motion om inrättande utaf arbetshus i hvarje Län; och ]N:o 149, i anledning af väckt motion om rättighet för kronofjerdingsman att, vid resor i vissa tjenste-ärenden, undfå skjutslega. S. D. Föredrogs å nyo Banco-Utskottets memorial, N-:o 38, angående revisionen af Låne-Contorens i Götheborg och Malmö samt Bancod isron tverkets räkenskaper och förvaltning för näsllidet år, m. m. Härvid förekommo: l:o, framställningen, pag. 1, angående revisorers och suppleanters utseende, för granskning af Götheborgs och Malmö Låne-contors räkenskaper och förvaltning åren 1844—1846; 2:o, hemställan, pag. 2, angående granskningen af Banco-discontverkets förvaltning och räkenskaper, samt f. d. Riks-discontens utredning för år 1844; 3:o, yttrandet, å samma sida, i afseende på ordning för val af revisorer, å Borgare-Ståndets vägnar, öfver Banco-discontens, m. m., förvaltning och räkenskaper för år 1845: dessa tvenne punkter biföllos; och 4:o, tillstyrkandet, i afseende på väljandet af revisorer och suppleanter af Ridderskapet och Adeln, samt Presteoch Bonde-Stånden, till granskning af Banco-discont-verkets förvaltning och räkenskaper samt f. d. Riks-discontens utredning för år 1846 och följande åren intill nästa Riksdag: Lades till liandlingarne. S. D. Föredrogos å nyo Stats-Utskottets utlåtanden: Prot.-Utdrag den 1 Februari 184.5. 615 JNT.
Hvarföre se framtiden i svart, då han kanhända blir ljus och ljus måste den bli, ty hvem förtjenar det, om icke du. Sådant jollrade systrarna, innan de gingo till hvila. Helena somnade in långt senare än Clara, men hennes drömmar voro icke förfärande, utan ljusa och behagliga. Uppe i sin vindskammare satt äfven Otto vaken långt in på natten. Ingen sysselsättning hade han egentligen, annan än den att röka sin pipa och tänka. Skall jag då tro, att Helena älskar mig sade han till sig sjelf jag ville det icke, ty jag förlorar ju valet hon, min välgörares dotter, för min skull olycklig den tanken vore mig odräglig. Huru otacksamt vore det icke af mig eller rättare af ödet, om det ställde sådant till Men är jag då sjelf fri ifrån kärlek till henne? Nej, dertill är jag förmycket intresserad och måhända var det en mycket sjelfvisk tanke jag hade om att förlora valet. Hvem kan jag finna eller välja bättre än Helena! Täck och blomstrande till det yttre, god och finkänslig till det inre; hon äger dessutom den bildning jag af qvinnan fordrar. Välan då, jag blir väl bunden, men jag hoppas bandet blir lika lent och smekande, som starkt. Ungefärligen i denna skiftning voro hans tankar och af de fem, som förekommit i detta kapitel, fanns således ingen, som icke önskade att Otto och Helena framdeles skulle bli ett par. Kap. IV. Tuonela och Melia Saida. De närmast följande dagarna voro nog att helt och hållet förändra Helena. De mörka aningarna foro sin kos och hoppet började gry i hennes hjerta. Ingen kunde vara gladare än Clara. Hvarföre, jo emedan Otto icke alls brydde sig om henne utan endast och allenast höll sig till Helena. Och huru var det med Otto sjelf, hade han redan hunnit bli mera än intresserad? Härtill kunna vi tryggt svara ja. Det smärtade honom icke mera, att Helena älskade honom, men märkvärdiga motsägelse! han betviflade det. Ju flera af kärlekens stadier han tillryggalagt, desto mera osäker blef han på hvad han den första aftonen ansåg sig böra tro. Helenas rodnad och förvirring då, härledde han nu ifrån någon annan möjlighet eller en slump.
R:dr 2,992,000: afsatta räntebärande fonder för Götha och Södertelje kanalers underhållande samt mot 4 procents ränta innestående ckeskogs-medel, jemte ouppsägbara obligationer och andra räntebärande skulder, ... « 331,359: 1. 6. outlagna räntor å sistnämnda obligationer och medel, beräknade till enahanda räntors belopp vid näst lidet års ingång, 21,156: 30. 6. uppsagda och förfallna obligationer, med derå till för fallodagarne upplupna räntor m. 67,525: 10. 5. deponerade medel « 591,002: 34. — Transport: 4,003,043: 28. 5. Stats-Utskottets Utlåtande N:o 98. Summa R:dr 5,771,924 Då nu uppgifna tillgångars och skulders belopp med hvarandra jemföras, befinnes, att Men som åtskilliga bland ofvanstående summor, ehuru de uti räkenskaperna för sistlidet år utbalanseras med bär upptagna belopp, dels alls icke och dels endast till en mindre del komma att til! Riksgälds-kontoret ingå eller derifrån utbetalas, så är, för utredandet af Riksgälds-kontorets verkliga ställning eller rätta förhållandet emellan dess tillgångar och skulder, nödigt afräkna dessa summor, nemligen bland tillgängarne: de utaf mindre kreditivet utbetalda medel, hvilka, enligt hvad som vid deras lyftning blifvit tillkännagifvet, erfordrats till kostnader vid karanläns-anstalterna emot kolerafarsoten, R:dr 450,000: hvad som icke redan återbetalts utaf det särskildt anvisade och till bela sitt belopp lyftade kreditivet Transport: 450,000: 6 Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 98.
Ansökning, att som de voro så vida vanlottade i Löneviikor emot alla deras likar inom Länet, att de på Stat fått sig anslagne, den förre 20 R:dr och den sednare i3 R:dr 16 sk. mindre än öfrige KronoFogdar och Häradsskrifvare, dem måtte i Nåder tilläggas ersättning för deras förflutne Tjensteår, efter Markegångs förvandling, i proportionerlig! förhållande lill deras årliga Löner, eller sorn 20 R:dr i förvandling förhållit sig till 100 R:dr samt i3 R:dr 16 sk. till 5o R:dr, men att för innevarande år och framgent dessa Löningsbrister måtte i Nåder varda dem anslagne i Hemmansräntor. gom B e t 3 n t a li d é n, N:o ?.yr. 3it Som ofvannämnde ansökningshandlingar hufvudsakligen innefatta fråga 0111 tillökning i Arfvoden för BevillningsTaxeringar; så hafva Handlingarne blifvit communicerade med B. St:rs Bevillnings-Utskott, sorn uti meddeladt ProtocolIs-Utdrag afgifvit följande yttrande i ämnet: ”att, med afseende å det förhållande ”Konungens Befhrde i Westerbottens
Lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat elier kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, vare Riksens Ständers Justi ti e-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens Justitie-Canzler berättigad, alt vid den Rikets Domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets Lag belord ra. §. 102. Denna Domstol, som Riks-Rält kallas, skall i safl an t fall bestå af Presidenten uti Konungens och Rikets Svea HofRätt, hvilken deruti före ordet, Presidenterna uti aila Rikets Coliegier, Fyra de äldsta Stals-Råd, Högste Befälhafvare!! öfver de i Hufvudstaden tjenstgörande Trupper, Högste närvarande Befälhafvaren för den vid Hufvudstaden förlagda Eskadern af Arméens Flotta, tvänne de äldsta Råd i Svea Hof-Räll och det äldsta Råd i hvarje af Rikets Kollegier. Då antingen Justilie-Canzleren eller Justilie-Ombudsmannen finner sig befogad att Högsta Domstolen samfäldt eller särskilde dess Ledamöter inför Riks-Rätten tilltala, äske han hos Presidenten i Konungens och Rikets Svea Hof-Rätt, såsom Riks-Rältens Ordförande, laglig kallelse å den eller dem, sora skola tilltalas. Presidenten i Hof-Rätlen foge derefter anstalt om RiksRättens sammanträde, för alt kallelsen utfärda • och målet vidare i laglig ordning behandla. Skulle emot förmodan han detta underlåta, eller någon af de öfrige före - eller flere funnes hafva af egennytta, vrångvisa eller försumlighet, så orätt dömt, att derigenom någon, emot tydlig Lag och sakens utredda och behörigen styrkta förhållande, mistat eller kunnat mista lif, personlig frihet, ära och egendom, vare Riksens Ständers Justitie-Ombudsman pligtig, äfvensom Konungens JustiLie-Kansler berättigad, alt vid den Rikets domstol, som här nedanföre bestämmes, den felaktige under tilltal ställa, samt till ansvar efter Rikets Lag befordra. §. 94.