Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Det är en betydlig skillnad emellan de anmärkningar, hvilka, såsom Ståndets gemensammatankar sändas till Constitutions-Utskottet, och ett allmänt beslut, som bestämmer, huru saken blifvit afgjord. Constitutions Utskottet lärer då få inkomma med sin tanka öfver våra tankar , men icke, som om de utgjorde något beslut. Herr Cederschjöld: Den siste värde Talaren har trott, att jag glömt Grundlagens innehåll i detta afseende. Den värde Talaren tyckes i det stället sjelf hafva glömt skillnaden i behandlingen af Grundlags-frågor och andra mål. Då en återremiss till Constitutions-Utskottet äger rum, får icke Utskottet förblifva vid dess förut yttrade mening, utan måste söka sammanjemka Riks Ståndens skiljaktiga meningar, och der icke någon sadan sammanjerokning kan åstadkommas, och Stånden icke vilja jemka sig sinsemellan, skall frågan af Förstärkt Constitutions-Utskott afgoras, Jag utber mig , att (å uppläsa det hithörande stället af rf §., för att fä visa, att mitt yttrande icke härrört af någon glömska. Orden äro följande: '”UtvskQttet åligge då, att samtelige Riks-Ståndens Den 3 December e. m. 2l5 ”tankar, till ett helt Utlåtande i möjligaste måtto ”sammanjemka» och om oförenliga ski!jaktighe”ter finnas, dem derjemte till samtelige Riksståndens behandlande anmäla.
Skulle hvad jag uti förevarande ämne haft den äran anföra, finnas förtjena något af; Dm 21 Februarii. seende, så vöre vid detta tillfälle ett redligt uppsåt rikeiigen belönt, och torde jag, i motsatt fall, finna en ursägt för mitt vördsamma anförande uti de rena bevekelsegrunderne derföre, hvilka i alla händelser troligen skola finnas af egenskap att kunna öfvertyga större insigter än mina. Mig återstår, lör hvilketdera sorn hälst af dessa fall, tillfredsställelsen att hafva gifvit ett offer åt medborgerligt nit utan att öfvergifva dess naturligaste ledare: undersåtlig vördnad för den Styrande och desa åtgärder. Jag anhåller ödmjukast, att detta mitt vördsamma anförande måtte få åtfölja den remiss, so® af Herr Montgomeries Memorial i ämnet må komma att äga rum. Herr Gripensvärd, Fredric Adolphi Redan vid rSig års Riksdag tog jag mig friheten genom memorial, proponera, att få tillhandla mig Kongl. Maj:ts och Kronans andel uti uppbörden vid det så kallade 6ödra Stäket, i afsigt att genom uppmuddring göra det segelbart. StatsUtskottets Betänkande, som af Ständerne antogs, hänviste frågan till Kongl. Maj^s afgörande, emedan den efter skeende undersökning, möjeligen kunde komma, att röra hufvudstadens försvarsverk. Emedlertid 57 2 Dea 21 Februarii, har hvarken någon undersökning blifvit gjord, än mindre något beslut fattat. Om Stockholm efter nuvarande anfallsoch försvarsmedel kunde befara att angripas ifrån sjösidan, skulle en undersökning af detta farvatten genast öfvertyga: det en fiende omöjligen kunde våga att intränga genom desse flere smala pass, hvarest han äfventyrade att lätt blifva både instängd och aldeles nedskjuten utan någon undflyckt, samt att för öfrigt första försöket kunde totalt hindras, blott med sänkning af en så kallad storbåt, om man icke ville låta honom inlöpa i den af naturen till vårt försvar så väl danade snaran.
Den svenska bibeln hade redan i trehundrade år varit en rik källa till kristlig uppbyggelse; — att den ännu någon tid kan vara det, och att således ingen stor fara vore för handen derigenom, att revisionsarbetet icke brådstörtas, vore en tanke, hvari motionären och afdelningen med hvarandra instämde; men derjemte hade afdelningen, ledd af det begrepp, den bildat sig om arbetets vidlyftighet och svårighet ansett sig böra öfvergå till den mening, att flera i insigter och gåfvor bepröfvade och i hufvudgrundsatser sammanstämmande män bättre skulle kunna utföra arbetet än en enda. Då, såsom afdelningen förmenade, hvarje ord måste noga vägas, icke blott på den nu gällande öfversättningens, utan ock på originalets vågskål, och då en enda mans krafter svårligen kunde härtill vara tillräckliga, eller, om de ock för en eller annan del af bibeln vore det, knappast under hela arbetet kunde det förblifva, så gåfve utan tvifvel en förening af flere personer en större säkerhet för ett godt arbete, än som kunde påräknas, om det anförtroddes ät en enda. Deraf, att de arbetande voro flera, följde icke, att besluten skulle lattas efter pluralitets-beräkning, som den ena gången kunde utfalla på ett, den andra på ett annat sätt. Afdelningen hade härvid tänkt sig män med grundliga kunskaper och med likstämmighet i hufvudåsigterna. Bland sådane män plägade skäl göra sig gällande; de kunde öfvervinna hvarandra på annat sätt, än genom votering; och i deras gemensamma sysselsättning med arbetet, efter den ordning, som de sinsemellan kunde finna vara den tjenligaste, hade man en större förhoppning, att alla arbetets svårigheter skulle blifva upptäckta och afhulpna, än om blott en enda arbetade; och det vore väl också af dessa anledningar, som bibel-öfversättningsarbete, så väl det för kyrkans behof, sorn det i mera enskildt vetenskapligt intresse företagna, nästan alltjemt blifvit besörjdt genom föreningar. Allm. Besvärsoch Ekon.-Utsk. Betänkande, N:o 38. På dessa allmänna skäl, hade afdelningen ansett sig icke kunna instämma i motionärens förslag om den svenska bibel-kommissionens upplösande.
SDlajit jemmäl, efter Det nöDig utreDning föregått, till pröfning föreljaft en af Dttfetö ©tänDer år 1830 gjorD fram (läll ning Derom, att, till bereDanDe af förenfltng uti uppbörDémerfet o cl) förmaltningébeflpren, fåDana (FattebiDrag od; färjTilDa afgifter, forn liro till voifja' mer! od; inrättningar antagna, måtte till flatémerfet ingå, emot Det att Defja mer! od; inrättningar erhålla niotfmaranDe !ontanta flatöanjlag; od) tjär ^ottgl. 9)laj:t be» flutat, att äfmen t Detta ämne till Dctfetö ©tänDer aflåta nåDig fram» flällning om De åtgärDer, font för Det åfpftaDe änDamåletö mintianDe funnitö lämpliga. §ör att, i afbiDanå De mera genomgrtpanDe föränDrittgar, l;mil!a fomma att ega rum, Derefl Slifeté ©tänber bifalla Äongl. I£ftaj:tö npjjontförntälDa färjTilDa frantflällningar, emeDlertiD minna all Den för» en!ling od; (TpnDfamfyet uti uppbörDé SDlaj:t, tneD jeni» mäl fäflaDt affeenDe å, Dcifetö ©tänDeté Derom tittrpcfta önjTatt, i nåDer förorDnat, att länenö lanDéböcfer IjäDattefter böra afgifmaé inom (lutet af december tttånaD påföljanDe året, eller GmånaDer tiDigare än förut mar (laDgaDt, l;mil!et reDatt nteD 1848 årö lattDöböcfer iaftta» gitö, l;marjemte od; på Det att
Tid förloras således, ej allenast för auetionens anställande, hvartill, enligt författningarna, minst åtgår 6 veckor, och sedan för varans tillverkning, som måhända fordrar ett helt år eller mera, och Kronan går således under hela denna tid miste om sitt behof, som annars kanske inom i4 dagar varit fyldt, om anstånd blifvit lemnadt. På samma sätt anser jag, att icke alltid det förvaltande verket bör förmenas rättigheten att befria från stadgadt vite samt från räntebetalning å erhållet förskott , ehuru, vid de flesta fall, iakttagande häraf är af nytta , hvarföre sådant i Krigs-coll:m också vid de mesta tillfällen följes. På grund af hvad jag nu haft äran anföra, anhåller jag om ålerremiss af StatsUtskls utlåt. J\:o 76, med begäran, att om Utsk. ej tror sig kunna i allo ändra slutmeningen, åtminstone Krigs-eol!:m måtte uteslutas från den und. anmälan till K. M., helst jag ej heller uti collegii und. utlåt, öfver revisorernes berättelse finner något, som kunnat gifva anledn. till Utskts yttrade mening, att coIl:m, så val som de öfriga verken, skulle hafva brustit uti skyldig grannlagenhet vid bemötandet af Hrr revisorers anmärkningar. H. Ex. Hr Gr. Löwenhjelm, Gustaf: I 170 §:n af Den 27 Maj f. m. SlalsUtsk:s betänk. afstyrkes fortfarandet af ett arfvode, som af Ry ttmästaren Åkerstein uppbäres. Mig är bekant, att detta arfvode, hvilket Utsk. förmenar exclusive afse sadelmodeller, blifvit Rytlmästaren anslaget, i hänsigt till vidsträcktare och än fortfarande pligte-r. Hvad vidare beträffar denna så mycket omtalta och så olika bedömda modellfråga, ser jag den tydligen dela sig i arne: den om sjelfva modellerna, och den om behandlingen af uppkomna tvister. Om modellerna kan jag tala med sakkännedom, och i denna finner jag en pligt att lala. Jag har inom och utomlands granskat många inventioner, hvaribland många som varit berömliga.
På grund af hvad Herr Lefren omnämnt emot undersöknings anställande, om desse utskylder blifvit erlagde, får jag erkänna, att det undfallit mig, att något sådant förekommer i Utlåtandet. Om så är, anhåller jag om återremiss ur samma synpunkt, som Herr Lefren, men i annat fall yrkar jag bifall å Utlåtandet. Herr Lefrén: Då i Utlåtandet yttras, att ämnet angående Städernes rätt i allmänhet att för Kronans hus derstädes af StalsVerket erhålla de af fastigheter i Städerne utgående afgifter, icke är så utredt, eller förhållandet med samma egendomar uppgifvit, att Utskottet, i saknad af grundade Den 12 Februarii e. m. 235 upplysningar, kunde ingå i pröfning af frågan, följer deraf, att Utskottet anser en så beskaffad undersökning böra hafva föregått, att förhållandet med Statens skyldighet bordt vara klart ådagalagdt, innan man behöfde ingå i detaljer om afgifternes utgörande. Utskottet har således alldeles icke velat befatta sig härmed, eller, enligt dess minoritets mening, begärt någon undersökning, såsom alltid förutsättande, att man ansåg någon Statens skyldighet gifven; och något definitift afgörande af denna del i motionen har således ej kommit i fråga. Vore det så, skulle jag lika med Friherre Cederström anse go §. Regerings-Formen ligga i vägen, men nu är den visserligen ej af Utskottet förnärmad, och Ständerne öppet, att, när frågan blir rigtigt utredd, anslå de erforderliga medlen, om så nödigt pröfvas. Herr Lagerhjelm: Såsom jag fattat discussionen, har en märklig förvillelse om frågan ägt rum, och densamma blifvit dragen ur sin rätta ställning. Jag vågar derföre anhålla, att få uppläsa a:ne korta ställen af Utlåtandet.
Man far en föreställning om församlingslifvet, huru kraftigt unga män och kvinnor egna sig åt söndagsskolearbetet, och hur man inom de olika samfunden känner sig som ett hjärta och en sjal. Man förvånas öfver det glada. mod, hvarmed de mest storartade företag sättas i verket och trots alla svårigheter genomföras, och ehuru man val förstår att i och bakom allt detta finnes skuggsidor, missgrepp, öfverdrifter, så tror jag dock att icke någon skall anse den tid förspild, som egnas å t denna bok, trots dess sju hundra sidor. Den bör läsas af dem, som klaga öfver att de ingenting kunna. iitriitta i världen, ty der lär man att der viljan ar god der. vaxa tillfallen, och att hvarje liten hjälp kan bara rik frukt. Den bör liisas af dem, som digna under tunga lidanden, den visar att man icke är ensalm om smärtan. Den bör läsas af så-. dana, som se i smatt, t y der lär man att det finnes saker värda. att lefva och att dö för. A. K-dt. F d n riksdagen. Fragan om kvinnas inväljande. i skolråd och fattigvårdsstyrelse, förekom den 6: te och den 9: de innevarände månad inom riksdagens båda kamrar, och det från. regeringen ntg %ende förslaget blef bifallet. Detta ar i fh ord det enkla resultatet. De som mera intressera sig för saken, hafva nog ej underlåtit att taga kännedom om de öfverlagg-. ningar, hvillra föregingo besluten samt i allmänhet de skäl för. och emot, hvilka framstalts hvarom allt den dagliga pressen i utförliga referat leinnat meddelanclex. * l Ctoiii frilgans egen vigt och det inflytande ka.nslaii af en rattvis och för samhället gagnelig reform måste hafva utöfvat, torde framgången i icke ringa m$n böra tillskrifvas herr Ecklesiastikministerns varma, vältaliga och formfulländade anföranden. Det vill synas som om han på fädernes satt, knäsatt och gjort till sitt detta förslag, för hvilket han nu uppträdde soni mh.lsman i egentlig mening. Lagutskottet, som för tvenne år sedan tillstyrkte en skrifvelse till Kongl.
Jag kan icke heller finna det konseqvent, att sedan Utskottet, till följe af uppgifna »omständigheter», slutat till författningens ändamålsenlighet, icke desto mindre föreslår Rikets Ständer, att till Kongl. Majit aflåta underdånig skrifvelse, i ändamål att få 40 § upphäfd, och detta, icke till följe af någon derom väckt motion, utan med den rätt 34 § Kiksdags-Ordningen medgifver, samt på grund af »uppgifter», som blifvit Utskottet meddelade derom, att denna § blott undantagsvis blifvit tillämpad. Hade Utskottet fortsatt denna beträdda bana något längre, så skulle Utskottet lätt fått sig »uppgifter» meddelade, som tillfyllest ådagalagt, att åtskilliga andra §§ i författningen icke allenast blott »undantagsvis blifva», utan som alldeles icke hvarken blifvit, eller kunna blifva tillämpade. Då emellertid den 40 §:s otillämplighet är af ringa betydelse i jemförelse med andra §§ lika beskaffade, så och då jag dessutom antager för gifvet, att något måste förr eller sednare vidtagas, för att bringa författningen i tillämplighet, anser jag den af Utskottet föreslagna underdåniga skrifvelsen för närvarande icke vara af behofvet påkallad, hvarföre jag mot densammas afgifvande får mig reservera.» STOCKHOLM, typografiska föreningens boktryckeri, 1857. Auk. till Eip.-Uuk. d. '/I Juli 1857, kl. 1 e. m. Betänkande, i anledning af väckta motioner, rörande Kongl. Kungörelsen den 22 Maj 1852, angående särskilda stadganden i afseende på minderåriga personers användande vid fabriker och handtverk. Uti ofvannämnde syftning hafva motioner blifvit väckta inom Högvördige Preste-ståndet af Herr Kontrakts-prosten Rundgren, med hvilken Herr Lektor Sondén instämt, samt inom Hedervärda Bonde-ståndet af Riksdagsfullmäktigen Nils Hansson från Christianstads län.
Likväl ■och som troligen serskilte omständigheter kunna dertill föranleda, att, på en del ställen, svedjande å sådan mark, sorn i 53, § af Skogs Ordningen omnämnes, kan vara, till vinnande af bättre mulbete, eller för andre orsaker icke allenast oskadligt, utan ock nödvändigt, såsom på mark, hvilken är beväxt med Ljung och der ringa eller ingen Skog finnes, med flere dylike fall, anse Utskotten sig böra föreslå en sådan ändring eller förklaring äf meranämnde j: att den hemmansägare, som antingen sjelf åslundar eller vill tillåta den å hemmanet antagne åbo, att anställa svedjande å sådane hemmanets ägor, som bestå af sandmo, bergaktig eller stenbunden mark, må äga att låta genom 2:ne pålitlige och erfarne män besigtiga det ställe, der Svedjandet är tillämnadt, och att, då desse genom skrifteligt intygande vitsorda nyttan och behofvet af Svedjandet, det må på derom hos Konungens Befallningshafvande skeende anmälande, blifva Konungens Befallningshafvande öppet, att, efter förefinnande skäl, pröfva och sig utlåta, huruvida den tilltänkte besagde åtgärden antingen bör förhindras eller uti större eller mindre mån bifallas. I öfrigt finna ock Utskotten sig böra tillstyrka, att Skogsoch Jägeri-Betjeningen må förklaras obehörig, att hafva annan tillsyn öfver Skattehemmans Skogar, än den, som 1 §. uti merbemälte 1805 års Kongl. Förordning medgifver, samt att det endast må blifva vederbörande KroSihaitg till Riks-St. Sami. N:r 82- 84- 658 LagBesvärs-och Oeconom.-Utskottens Betänk. no-Eetjente, tillåtit, att anställa åtal mot de Skattehemmansåboer, hvilka, utan erhållit sådant tillstånd, sorn förenämnt är, företaga Svedjande å den i 53 §. af samina Förordning beskrifne mark.
Jag instämmer desto hellre i Hr Ribens åsigt, att frågan icke bort anses förfallen, som Utsk. sjelf i den frågan, hvarom nästföregående mom. af betänk, handlar, sett saken från en annan synpunkt och, oaktadt 2 Stånd äfven der stadnat emot i, framställt jemnkningsförslag och voteringsproposition för förstärkt Utsk.; men då i denna fråga om Ridd.-fiscalens aflöning ingen voteringsproposition blifvit af Utsk. föreslagen och en sådan icke kan erhållas utan återremiss, hvilket äter skulle föranleda till en ännu större oformlighet, sedan betänk, blifvit punktvis föredraget och 2:ne punkter redan äro bifallna, så tillstyrker äfven jag bifall till denna 3:dje punkt, särdeles som Ridd.- fiscalen, efter hvad StatsUtsk:s ordförande upplyst, har sig öppet att få ersättning i annan väg. H. Ex. Hr Gr. o. Landtm., hemställde, om R. o. Ad. behagade låta bero vid hvad StatsUtsk. i 3:dje punkten yttrat. Bifölls. Å nyo föredrogs StatsUtsk:s d. y dennes på bordet lagda utlåt. N:o 28, i anledn. af Wisingsö hemmansägares und. ansökning om nedsättning i lösen för dagsverken till Wisingsborgs Kungsgård. Hr af Ström, Israel Adolph, uppläste följande: Jag arnar icke fästa mig vid den af StatsUtsk. nog lågt nedsatta dagverkslösen, men får vördsamt fästa uppmärksamheten på redactionen af utlåtandet. Den skall nödvändigt leda till stridigheter. Om jag t. ex. skulle uppbåda arbetsfolk till Kungsgårdens skötsel eller till planteringarna, kunna bönderna svara: Neji vi vilja hellre betala dagsverkena med penningar efter £ af markegåtigen. Skaffar jag i följd deraf en mängd statdrängar, komma bönderna och vilja arbeta, och det kan dem efter nu varande redaction ej förnekas; ty de hafva rättighet att med arbete aftjena sina skattedagsverken, och både drängar och bönder behöfvas icke på samma gång.
Vadmalsväfnaden har under de sednare åren vunnit betydlig förbättring, så i ansedde till jemnhet och finhet, genom en mera omsorgsfull spånad, som till bredd; härföre har landet ensamt att tacka de af Kongl. Majus Nä - digst anstagne premier till uppmuntran häruti. En förmånlig Följd af dessa premier är äfven, att antalet af dem som begagna ryckverks-väfstolar med hvarje år tilltager, hvarigenom arbetet går mycket fortare än på väfslolar af vanliga slaget. I följd af premierne, hafva under sednaste åren hvarje år öfver hundrade elever deruti blifvit underviste, och hågen för väfnad syallt mera sprida sig. Många vadmals-stycken, som i sednare åren efter nya metoden blifvit tillverkade, hafva, sände till Norrköping och der väl beredde, erhållit utseende af godt ordinärt kläde. Jagt af Skälar, egentligen på nordliga kusten af Fårön och Södra udden af Näs socken, är icke obetydlig, och lemnar årlig export af Skäl-späck och hudar till ett värde af närmare 3ooo R:dr. * Jagt af Sjöfogel, idkas vid de fleste stränder, förmånligast vid utanför belägne holmar; men det gamla bruket med äggning, eller äggens borttagande, har ännu icke kunnat fullt utrotas. — Den öfriga jagten idkas mäst så* som nöje, men kunde i afseende på fågel blifva en binäring för allmogen om espriten att dermed förnuftsenligt förfara står att införa. Tjäru-lillverkmngen, oagtadt den minskade skogs-tillgången, är ännu i det närmaste tillräcklig för Örns behof och den årliga tjäruskatten. Sältpettertillverkningen, som här' med lätthet kan drifvas och borde utgöra en allmän lönande binäring för landtmannen, fortfar att aftyna. Saltpettertillyerkningen utgjorde: Summa 951 Ltt ^ & 3o lod Linne oell hampväfnader tillverkas på långt när icIte till provinsens behof.
N:o 130. C. A. Adlersparre. Carl. G. Löwenhielm. l. s. N:o 99. A. R. Wrangel, i. s. N:o 115. Gustaf Lagerbjelke. L. s. Cederström. Fullm. C. E. Cederström. L. S. N:o 40. Friherre A. E. Ribbing. L. S. N:o 69. Friherre Uggla. Fullm. Fredr. Ilorn. i. s. ]Nr:o 123. F. G. Palmquist. L. s. N:o 167. Friherre von Köhler. Fullm. Hampus Mörner. L. S. N:o 255. Conrad G. Falkenberg. L. s. N:o 284. Friherre Örnsköld. Fullm. Au g. W. Stjernstedt. t. s. N:o 316. Friherre Stedingk. Follin. C. Leijonhufvud. L. s. N:o 338. W. F. Tersmeden. L. S. N:o 48. Stephan Creutz. L. S. N:o 119. Friherre Lubecker. Fullm. Adam Lewenhaupt. l. s. N:o 154. Carl Bennet. L. S. N:o 246. C. A. Manderström. l. s. N:o 279. Wrangel af Sausis. Fullm. Rudolph Cederström. Toll. Fullm. Chr. J. Blomstedt. L. s. A:o 327. af Wetterstedt. Fullm. E. Äng. Lewenhaupt. l. s. N:o 364. Ludv. v. Platen. I,. s. t f' 6 b n ö § Lagerstråle. Fullm. N. Tersmeden. • L. S. N:o 38cS. Gyllenhaal. Fullm. Carl Avel Löwenhielm. Herr Soop. Fullm. Carl Gyllenram. Herr Örnllycht. Fullm.
Hinduiska och twenne Swenska betjenter, begaf jag mig till palatset, och insläpptes utan swårighet af wakten. I furstinnans lysande förmak nämnde jag blott för betjeningen mitt namn och blef genast, troligen i anledning af min svit, anmäld. Jag behöfde endast wänta ett par minuter, innan en kammarherre införde mig i kabinettet. Här satt i en causeuse wårdslöst lutad den stolta damen. Hon kastade en flygtig, något förundrad blick på mig, och utbrast: ”Hwarföre får jag icke se er dotter, min herre?” ”Min nådiga!” swarade jag. ”Hon är ett barn af Hinduiskt blod, och de Europeiska sederna äro henne obekanta. Jag har skyndat att för er, furstinna, frambära uttrycken af wår wördnad och tacksamhet, för er godhet att wilja se henne: men hwarken äro hennes toilett eller betjening ännu i ordning, så att hon kan wisa sig. Wi kommo först i går, och jag wäntar ännu ett par af mina skepp, som medföra wåra saker, i fall wi skulle finna det behagligt att sätta oss ned här, i mitt fordna fädernesland. Tillåt mig nämna, furstinna, att jag är född Swensk, ehuru efter kriget Engelsk undersåte.” Furstinnan såg, att hon missräknat sig på mig, och steg upp med en förnäm artighet. ”Wälan då, min herre!” sade hon: ”Jag hoppas få se er och den unga miss Hindiah, jag har hört att hon heter så, på min nästa torsdagssoiré. Waren då wälkomna!” Jag bugade mig för att gå, då hastigt en hög, ordensbeprydd herre med stora mustascher framträdde och ställde sig med armarna i kors framför mig. ”Ni är således född Swensk?” frågade han och såg mig skarpt i ansigtet. ”Ja, min herre!” swarade jag och beswarade den skarpa blicken: ”jag har emedlertid, såsom Engelsk undersåte och handlande i Bombay, förwärfwat mig en betydlig förmögenhet, och, jag wågar säga det, äfwen höga wänner wid Engelska hofwet.”
Grefwe Lövenheim, Larl ^xel. Som detta mäl i alla fall kommer att underställas Kongl. Maj:t, sä ar det blott i srägan om principen, som jag schaller fä yttra mig. Om jag icke misikagcr mig, sä förestär Stats-Utskoktet, att Sjö-Artilleriets Under-Ofstcerare mä erhålla inqwarterings-penningarne förhöjda till 4 R:d. om äret; men harwid mörer den omständigheten att staden möjligtwis nekar deras utgörande, och stödjer sig deruti pä en af Konung lil gifwen försäkran, att staden skulle för ewardeiiga lider flippa med 8platar om äret. Jag tror ej, ehuru underdänig tjenare jag anses wara afKonunga-magten, att nägon Konung bör funna för ewerldeliga tider gif»va en sädan försäkran. Jag underställer alisa, att om den i fräga »varande förhöjningen för Armbens-Flottas Under-Ofstccrare bewiljas, samma stadgande äfwen mätte galla för de andra Garnizons Regementerne. Friherre Ichchencrantr: uplyste, akt denna förhöjning till 4 R:d. är af Stars-Utskottet föreflagen, k händelse besia iriqwarrerings penningar skulle hädan. ef - 1216 Den 24 Februarir. efter som hittills af Stals-Werket utgå. För Staden kan Mstotlet icke yttra sig, hälst i afseende pä de andra Garnizons Regemenierne, ät hwilka Sraden kan ha rätt a:t säga: wi besia rum i stallet för penningar, och ArmäenS Flotta njuter af Staden ingen inkvartering. Friherre Ltael von Dolllein. Den af Grefwe Dövenbjelm nn gjorda hemställan, hnruwida det af 6oric,^ lil med Staden ingängne Conrract stulle bibehällas i sin helgd, strider wäl emot desi förr yltrade principer, att hwad en Konung har gjordt icke kör tala nägvn ändring.