Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Skrifvelse N:o i 94. orterne beträffade, hinder ej mölle att framdeles, såsom hillills, då det i öfrigt befinnes lämpligt, uppdraga Kommendantsoch Gränse-befälhafvare-befätlningarne, emot arfvode, åt der förlagde högste Irupp-befälhalvare, samt alt kommendanls-tjensterne borde betraktas såsom kommenderingar och de dertill ulsedde officerare aflönas med traktamenten efter deras innehafvande grad. Utan att ingå i bedömande af ändamålsenligheten utaf den nja regleringen, hafva Rikets Ständer, eller granskning af den föreslagna aflönings-slalen, funnit följande förändringar i beloppen böra ega rum; åberopande Rikets Ständer hvad i nästföregående punkt, angående Öfver-kommendants-expedilionen i Stockholm, blifvit såsom grund för bestämmande af Kommendanternes aflöning i allmänhet af Rikets Ständer beslutadl. a) För Kommendanten i Waxholm, hvilken nu å stal uppbär 675 R:dr, är, eller traklamenls-beräkning, den nya aflöningen föreslagen lill 2,190 R:dr, hvarjemte för en Place-rnajor och Adjutant (Subaltern-olficer), som för närvarande ej finnes ä stat uppförd, aflöning, likaledes efter Iraklaments-beräknmg, blifvit begärd med 730 R:dr. Med afseende derå, alt innehafvaren af Kommendants-platsen vanligen bibehåller sin lön vid det regemente, hvarifrån han är kommenderad, anse Rikets Ständer att, om nuvarande arfvode ökas lill 1,800 R:dr R:mt, detsamma hör blifva tillräckligt, hvadan arfvode! för ifrågavarande Kommendant blifvit lill nämnde belopp förhöj dt.
J a g kan inte komma i jämnvikt i kväll, förrän jag har hört de nyförlofvade sjunga kärleksduetten ur Romeo och Julia. Skratta åt mig, om du vill, men för mig är det medikamentet visst mera verksamt än din historia. » Och så gick hon. Professorskan smålog och sade för sig själf: » Ungdom! ». Det var en svag nyans af vemod i t o n e D. Kvinnornas världsutställning. Brefkort från Iduns Chicagokorrespondent. Grundvalen till den svenska byggnaden å Chicagoutställningen är nu färdig. Sista handen lades därvid på själfva nyårsaftonen, och kommer arbetet med uppförandet af byggnaden med det snaraste a t t påbörjas. Enligt härvarande arkitekters åsikt, skall denna byggnad genom sin originalitet och smakfulla stil komma att väcka såväl beundran som stort uppseende. Den skall föra med sig en fläkt af Nordisk själfständighet i smak och karaktär, en ton af Nordens ljufva, smekande musik, » frusen », såsom mad a m e de Stael säger, » till arkitektur. » Afven Chicago har, liksom Stockholm, haft sin » Börsbasar » — Columbiabasar, som v i här kallade den. Andamålet med denna var att anskaffa penningar till uppförande af » Barnens byggnad », hvarest mödrar, som ämna besöka utställningen och nödvändigt måste taga sina barn med, hvilket nästan alltid är fallet här hos oss, kunna i säkerhet och skydd lämna sina små älsklingar, under det att de själfva i ro och lugn få tillfälle att beskåda utställningens många märkvärdigheter. Otvifvelaktigt blir denna inrättning en verklig välsignelse för de tusentals öfverarbetade och uttröttade stackars kvinnor, hvilka ej ett ögonblick kunna lämna Bina barn och hem för att söka hvila och en smula förströelse. Knappast någonstädes, hvar än jag än vistats, har jag sett så många i förtid åldrade och utsläpade kvinnor som just här i detta land, där kvinnan säges endast befalla och icke beböfva att arbeta. Emellertid var Columbiabasaren, som hölls i början af sistl. december i mrs Potter Palmers palatslika boning, i allo lyckad, och rika skördar inhöstades.
Ur denna synpunct betragtadt, torde det tillåtas mig, att nu endast fästa uppmärksamheten vid ämnets första del, der den ej i något särskilt fall, äger ett stödjande samband med den sednare. Vid frågor om antagande af nya Inrättningar, vittna ej sällan de betänkligheter sorn dervid uppstått, att mognad och alfvar i för - Veu 17 Marlit. 783 ståndet, mera än fördom, ledt undersökningar^ ne och beredt besluten. Utan tvifvel är det-) ta förhållandet vid denna frågas behandling, och jag inser så mycket mera värdet af denna sinnesstämning, som, jag vågar säga det, min Motion, härflyter från ett flerårigt eftersinnande på begkaifenheten af detta ämne, på de betänkligheter, som vid dess införande billigen kunde uppkastas, äfvensom, på dess a£ mig förmodade nyttiga verkan, om det såsom stadgande här infördes. Ifrån det ögonblick, jag återväckte denna fråga, har hon i både tal och skrift blifvit kallad; publicitets - frågan; och måhända skulle derigenom anledning kunna uppkomma, att anse henne ej förtjena detta namn, då endast ett begränsadt antal personer, påen gång kunna komma i åtnjutande af den frihet hon erbjuder; och man skulle tilläfventyrs derigenom kunna tro, att en orättvisa skedde dem af nationen, som ej häraf finge sig begagna. Publicitet eller offentlighet för åhörande af domslut, förhör, öfverläggningar, med ett ord, för de afgöranden öfver Staters angelägenheter, som af större eller mindre corporationer utföras, är alltid begränsad af det utrymme som localen medgifver, då den ej, likt forntidens folkföreningar, äger rum under bar himmel. Ett vid domstol för öppna dörrar afkunnadt utslag, äger utan tvifvel caracteren af den högsta offentlighet, men äfven der, kan denna offentlighet ej begagnas af flere, än 784 Den 17 Martil, rummets utrymme tillåter. De, sorn då ej der kunna intränga, måste visserligen uppoffra en billig åstundan, emedan den ej kan tillfredsställas, men skulle de derföre med skäl kunna anse någon orättvisa vara utöfvad på deras bekostnad ?
223 Nio 19. i anledning af väckt motion, i afseende på skyldighet att afstå jord för anläggning af jernvägar; Nio 20, i anledning af väckt motion om förändring i gällande stadganden, angående den varning, som oeniga makar skola undergå innan de för oenighet vid verldslig rätt tilltalas; samt s N:o 21, i anledning af väckt motion om förändring af hvad 15 kap. Ärfda-Balken stadgar om dana-arf. S. D. Vid förnyad föredragning af Lag-Utskottets den 19 och 24 sisth April dä bordet lagda y y Betänkande, Nio 22, i anledning af väckt motion om bestämmande af en summa appellabihs för fullföljd af talan i Hofrätt emot under-rätts beslut i tvistemål, fann Ridderskapet och Adeln, med afseende på de beslut, som härom af de öfriga Riks-Stånden redan blifvit fattade, för godt att lägga detta Betänkande till handlingarne. S. D. Vid förnyad föredragning af Stats-Utskottets den 22 och 24 sisth April dä bordet lagda y y Utlåtande, Nio 93, i anledning af Kongl. Majits nådiga Proposition, angående upphörande af den åtskilliga hemman åliggande skyldighet, att utgöra dagsverken in natura till kungsgårdar och andra krono-lägenheter, blef detta Betänkande af Ridderskapet och Adeln bifallet, efter det härvid blifvit upplyst, att den lill 190 tunnor 8 kappar råg upptagna afgäld, som arbetsbönderne erbjudit sig att, för befrielse från hofveriet vid Löfvestads kungsgård, årligen erlägga, rätteligen utgjorde 190 tunnor 8 kappar spanmål, hälften råg och hälften korn. S. D.
Någon annan gräns bör, enligt min tanka, aldrig sättas för den enskilda creditens åtgärder i detta afseende, än den som fordras till förekommande af missbruk, och bedrägerier, hvilket torde låta sig göra på följande sätt. Hvar och en som vill begagna rättigheten att utgifva Assignationer och vexlar, borde för detta ändamål anmäla sig hos behörig Auctoritet, som ägde att sådant allmänneligen kungöra, till beredande af förtroende, så vidt säker förmögenhet och borgens ställande kunde den åstadkomma. Inga andra assignationer kunde anses gällande, än de som voro försedde med behörig graverad stämpel, ordnings* nummer m. m., som tjenar att förebygga eller försvåra deras förfalskning, och de böra få utställas på hvad summa som hälst. Här är ingalunda fråga om assignationer på Banken hvilka böra sorn vanligt fortfara. Privata Assignationer böra ändteligen vara underkastade växdlngen, hvilken gifver rätt, att utan omvägar arrestera den person , som ej honorerar sin förbindelse, intill dess betalning följer. — Att närmare utveckla detaillerna af Creditsystemets användande, vore ett företag, för det närvarande utan ändamål, och 6Qi« skulle ännu mera pröfva Ridderskapets och Adelns tålamod. Om jag genom denna min motion förmått att fästa Ridderskapets och Adelns uppmärk - Den io Feiniar ii. samhet paj mitt ämne, och att föranleda till ytterligare framställningar deraf, så är min afsigt till det mästa vunnen. Jag får blott tillägga, att då min värma för Fäderneslandets bästa är gränslöst, så skall jag blifva den första att välsigna den som är i stånd att utfinna de tjenligaste medel att afhjelpa dess närvarande förlägenhet och fattigdom samt förbyta den i allmän näringsflit och allmänt välstånd. Vid öfvertygelsen om fördelarne för mitt Fädernesland genom införandet af ett enskilt Creditsysteme , återfördes min känsla till minnet af den förtjenstfulle Edelcrantz’s offentliga yttranden i detta ämne; det lyder sålunda: Tor hända shall man eu annan tid finna att enskillta Credit sy st ernet innehåller ett frö äfven för detta land.
Björnstjernas förslag, så måste, efter mitt förmenande, denna benägenhet nu helt och hållet hafva försvunnit efter afhörande af Gr:os andra föredrag i denna fråga. Gr:n yttrade sig nemi., ifall jag rätt upfattat hans ord, sålunda: Om någon adelsman icke har 1 000 rdr i egen inkomst, men får den årligen af föräldrar, så må han då upgifva sig för så stor egen inkomst, och hindret för hans inträde här vore håfvet. Grin har ju sålunda sjelf på det aldra tydligaste och klaraste sätt visat vågen, huru man skall kunna, genom en taxeringsupgift, helt enkelt eludera all påföljd af hans förslag? Hvad är då vunnet dermed ? Ingenting. Någon återremiss lärer alltså hvarken vara behöflig eller gagnelig. Vi kunna fastheldre, genom bifall till Betänk., förhjelpa motionen, utan tidsutdrägt, till det slut, den synes böra erhålla. Hr von Qvanten, Emil: Såvidt icke kan bevisas att stu dentexamen verkligen medför sådana kunskaper, som behöfvas för en lagstiftare, eller att 1000 rdrs inkomst är någon säkerhet derför, att innehafvaren deraf är fosterländskt sinnad, eller att en Kongl. l>en 7 Mar*. fullmakt ger någon garant! för personens sjelfständighet, såvida, jag uprepar det, något ovilkorligt bevis icke härpå gifves, så följer ock tydligen deraf, att Gr. Björnstjernas förslag icke medför någon fördel. Man har hår framdragit de fel, som skulle vidlåda R. o. Ad.; men dessa fel kunna icke afhjelpas genom sådana små förändringar, ep sådan, så att säga, plåstring, som Gr. Björnstjernas förslag alser. Relen ligga mycket djupare. Detta inse väl alla på detta rum, äfvensom att den tid stundar, då R. o Ad. kommer att gifva det största profvet på fosterlandskänsla, genom att offra alla sina privilegier på fäderneslandets altare. Frih. Raab, Adam Christian:
Maj i samma ämne aflåtna Betänkande, Vördt, :te Bandet, 187- I88< samt 149° Den 17 Julli 6amt och vänligen meddelat, till följd hvaraf således de förändringar, på hvilka det nu upp» lästa ytterligare Utlåtandet har afseende, blifvit af Borgare - Ståndet ogillade och afslagne. Ut supra. Ex Protocollo Cerl Ålagn. Robsahm. S. D. Till Särskildta Utskottets den 14 Juli på bordet lagda Memorial af föregående dag, om utbetalning af det arfvode och de tractamenten, som blifvit Utskottets Secreterare , Canzlioch Vakt-betjening tillaggda, lemnade BorgareStåndet nu, vid förnyad föredragning , sitt bifall. Ut supra. Ex Protocollo Carl Ålagn. Robsahm. S. D. Jemte åberopande af hvad BorgareStåndet Uti särskildt denna dag afgifvet Protocolls-Utdrag anfört , rörande det sällsamma behandlingssätt, hvaruppå frågan om så kallad allmän. Näringsfrihet blifvit uti det sammansatta Lagsamt Allmänna Besvärsoch Oeconomie* Utskottet pröfvad och af tvänne Stånd afgjord, då Prest-Ståndet ansett denna fråga vara af Privilegii-natur och Borgare - Ståndet i densamma icke deltagit, finnér Borgare - Ståndet sig destomindre kunna godkänna det af Höglofl. Ridder» skåpets och Adelns samtdet Hederv. BondeStåndets Ledamöter uti ofvanberörde Utskott afgifna Utlåtande af den 4 i denna månad , om d*t \ Ben 17 Juli. *49* tlef. så kallade Product - Placatets uphäfvande , sorn de derom utkomna Författningar , enligt Kongl. Maj:ts Nådiga Försäkran den 23 Fehr. 1809, utgöra en del af Borgare - Ståndets Privilegier, hvilka, utom Samtliga Piks-Ståndens öfverenskommelse och Konungens bifall, hvarken kunna jemkas eller förändras. Vid läsningen af meranämnde Betänkande* har det icke undfallit
Jag föreslår alltså alternativt, att. stadgandet i 16 § af nu gällande boställsordning, i hvad det rörer soldatens arbetsskyldighet, må utgå; alt soldaten, så vida han icke derifrån hell och hållet bIifver befriad, under arbetstiden, sorn likaväl kan inträffa under höslottern eller skördetiden, som under andra perioder af året, må få beräkna ersättning för sitt dagsverke efter i orten bestämdt markegängspris, och detta så mycket mera, som jag har mig bekant, att flere soldater förklarat sig villige alt hellre erlägga 3 ä 4 r:dr b:co, för att blifva befriade från en skyldighet, för hvars fullgörande entrepreneuren af en ny byggnad, efter hvad mig veterligen är, icke är pligtig att välja den lämpligaste eller minst bräda tiden af äret, dä arbetslöuerue äro billigast, utan när som helst kan påkalla bans arbetsbiträde, eller på den tid af äret, dä soldalen genom andras betjenande kunde förtjena en ganska dryg dagspenning, eller nära 700 proc. högre än den fastställde betalningen. Slutligen lär jag ödmjukast hemställa, om icke 11. St. må till K. M. ingå med en und. framställning i ämnet. — Jag anhåller om remiss af denna motion till behörigt LItsk. Lades pä bordet. Hr Hallenborg, Carl Johan, hade ingifvit 2:ne så lydande motioner: 1. Utaf de vid sisla riksdag beviljade anslag lill rättaresko - 542 Den 25 Augusti. lor har landtbruksskolan vid Orup i Skåne ärligen åtnjutit 1000 r:dr b:co. Della bidrag har visat välgörande verkningar. Allmogen har omfattat denna inrättning med mycket förtroende, och har ett betydligt antal elever af dess söner redan derifrån utgått, och anmäla sig flera än sorn i brist af utrymme kunna einollagas. Den der anlagde verkstad för åkerbruksredskaps förfärdigande är äfven mycket anlitad; men oaktadt, skolan redan hunnit sä långt, fattas mycket i brist af penningelillgångar för dess fullkomnande, hvartill bland annat erfordras anställandet afen veterinärlärare.
Stad sökt ersättning för inqvartering; med förslag, i afseende på RiksgäldsContorets behof från och med i83o till i834; angående vilkoren för Saltpetergärdens upphörande; rörande Majoren von Steijerns underdåniga anhållan hos Kongl. Maj:t om evärdelig skattemannarätt å 2:ne under Starby Kungsgård lydande Lägenheter; angående jemkning i grunderne för Recognitions-skogars skattläggning; om skattemannarätt till alla å Recognitions-skogar utbrutne hemman och lägenheter; om 320 Den 18 Mars f. ra. befrielse från den Handlanden G. Billqvist ådömde bränvins-brännings-afgift; om upphörande af dagsverks-skyldighelen under Sandby Kungsgård; om Statens förpligtande att ersätta Boställs-innehafvare för uppkommande arrendebrister; om den af åtskillige LandsStatsTjenstemän sökte tillökning i deras lönings-förmoner; om tryckning af RiddarhusDirectionens Protocoll öfver justering af Ridderskapets och Adelns Protocoll; om anslag till Stockholms Stads Storkyrka; i afseende på åtskillige uti RiksgäldsContorets Räkenskaper balancerade fordringar och tillgångar; angående användande af den till Ädelforss Guldverk lydande egendom; om förhöjning i planpenningar till Öflandeliults hemman för Ädelforss Guldgrufvor; rörande Creditiven enligt 63 § RegeringFormen; angående Revision utaf de af Kongl. KrigsKrigsCollegium för år 1826 uppburne Statsmedel; angående Revision af MilitiaeBoställsCassans Räkenskaper för år 1826; om Revision af Wadstena KrigsmansliusCassas Räkenskaper för år i825; angående verkställd granskning af redogörelsen öfver 2:ne Krutförsäljnings-expeditioner; örn fritt spelsätt å NummerLotteriet; i anledning af hemställan, att löne-besparingar under vacancer måtte få användas till understöd för Enkeoch PupillCassan i RiksgäldsContoret; i anledning af väckt motion att 125 exemplar af Ståndets tryckta Protocoller måtte utan betalning utdelas bland Hedervärda Bonde - Den 18 Mars f. m.
Jag får ödmjukast anhålla om remisss af denna min motion till Statsoch OeconomieUtskotten och meddelande till Respective MedStånden. Friherre Falkenberg, Carl Axek Friherre Wrangel har uti förra Plenum gjort motion om förlängandet af betalningstiden för skulder uti f. d. FilialDisconterne, der^ uti jag till alla delar instämmer; förvissad att, om de uti Skåne till f. dDisconterne skyldige, nu skulle till fulla beloppet infria sina förbindelser; det säkerligen medförde en stor olycka för denna Province, hvarest uti sednare tider, genom en försvårad afsättning af landtmanna producter, penningebristen blifvit mera tryckande, än på de flesta öfriga ställen uti Riket. Jag torde derföre få tillägga några ord, förberedande till må hända en lättare afsättning af landtmannens producter, Den (5 Februari!, och dess ej fortfarande alltför låga värde, i förhållande till productionskostnaden j nemligen, att införsel af utländsk Spannemål måtte helt och hållit förbjudas, äfvensom upplagsrättigheten uti Skånska Städerne, såsom gifvande anledning till missbruk, måtte blifva afskaffad; samt att ett uti möjligaste måtto strängt straff matte drabba den, som med oloflige Bränvinspannor så väl på landet som uti Städerne tillverkar Bränvin j hälst ett sådant öfverskridnnde af laglige föreskrifter, åstadkommer menliga följder för den laglydige medborgaren, som derigenom, får sin vahra så väl till afsättning försvårad, som till priset nedsatt. Om denna min motion af Högloflige Ridderskapet och Adeln gillas, anhåller jag den med de öfrige Respective Stånden måtte blifva communicerad, samt till vederbörligt Utskott remiterad, på det en skyndsam åtgärd härutinnan måtte vidtagas.
Disconten af dess medel utgå, böra ifrån och med påföljde år beräknas med samma förhöjning, som för deras vederlikar blifvit beviljad; 3:0 att den gratification af 1000 R:dr Banco, som Presidenten m. m. Friherre Edelcrantz af Fonden åtnjöte, matte, enär genom den allmänna Lönförhöjningen Piesidenislönen blifvit betydligen ökad, indragas, och deremot ett lämpligt arfvode åt honom anslås för deltagandet i förvaltningen af Disconten; 4:0 alt ManufacturDiscont Fonden måtte befrias från den Extra Ordinarie Assessorslön, Assessoren Lagman Wahlstjerna af densamma uppbär; hvarjemte Riksens Ständer, i afseende på Manufactur-, Spinnhusoch Allmänna ArbetshusFonderne samt Eskilstuna Fristads medel, i underdånighet, så väl anmält, det de an. sago rättvist, att den åt Skolmästaren i Eskils^ tuna Fristad ansiagne Lön af 66 R:dr 32 skill, ifrån Allmänna ArbetsbusFonden öfverflyttade* Riks, St.
Nej, det ä' Ja, och om man ska resa, ska man först bara Stockholm, Gröteborg och Grenna eller hvad som helst. Men om jag kommer till Paris, då Då vill jag vara parisiska, Och det kan man, ä' man bara en gammal, hederlig svensk. HERMENS (rasande). flicka! Ska du ge namn åt din blifvande svär(Reser sig.) HANNA. Ja men, farbror... HERMENS. snart blir sextiofem år, och om jag också släpat ut mig för mina barn och deras framtid, och om jag också hvarken ä' ung eller vacker, så behöfver jag inte vara en »gammal hederlig svensk» för det. Kom det ihåg! Jag skall tala om för dig, att om jag också Gammal hederlig svensk! Vet du inte skäms, vill jag glömma bort, att jag ä' född i Sverige. om man ä' tjugo år, men ä' man sextiofem, då far, Man ska inte vara näsvis, min kära Hanna. ­ 48 ­ HANNA. Men kära, lilla farbror, jag menar bara... HERMENS. och ta mig en smörgås till. honom.) Ja, ja, det ä' bra. Jag tror, jag ska gå in (Går. Fru Hermens, Ada och Bergenhjelm följa HANNA (ser efter Hermens). vi ska fara till Paris snart! Säg, Walter? När vi rå oss själfva? WALTER. Ä' det därför, du längtar, att vi ska gifta oss? HANNA (kallt). Därför...? WALTER. efter.) Hanna! Det var ju ett förfluget ord. mig...! Förlåt mig! (Hanna går ifrån honom. Han följer Att han inte kan förstå... (Till Walter.) Men Förstår du inte det...? Utan mening. Förlåt HANNA. Du känner mig inte, Walter. WALTER. Jo! Jo...! HANNA. Nej, och jag känner kanske inte heller dig. WALTER. Hanna...! ­ 49 ­ HANNA. lätt att tro alla om godt, hur kunde du säga så åt mig? WALTER. för min egen skull, helt min. Förlåt mig...! (Paus.) HANNA (ser honom i ögonen). Ja.
N:o 243. för vidmagthållande och befrämjande af de inrullningar eller föremål, hvartill dessa afgifter anslagils, för närvarande lill Statsverket ingå.” Betraktar man nu dessa Utskottets skäl, torde man finna, att sedan år 1853 bränvinsskalten stigit lill ett oväntadt högt belopp, hvaral åter den slutsats torde kunna dragas, att, då bränvins-lagsliltningen i della fall gifvit så gynnsamt resultat, skattens sjelfva belopp icke bör hindra Rikets Ständer alt vidtaga åtgärder i det ändamål, som ofvan är antvdt samt alt, enär erfarenheten på aldra sednasle lid gifvit vid handen, att denna skall icke blifvit af kommunerna använd till de ända mål, berörda Utskotts betänkande vid 1851) och 18G0 årens riksmöte omlörmäler, Utskottets grunder för detta betänkande icke böra få motverka ilen goda syftningen i den motion, jag nu går att framlägga. Stödd på denna min öfvertygelse och i hufvudsaklig mån äfven på de förhållanden, dels att rikets nordligaste 'lähTlskdpTclie"förr än långt i framtiden kunna erhålla jernvägar och fördenskull nu sakna samt länge komma alt sakna ett verksamt medel till förkofran, sorn deremot slår flere andra rikets provinser lill buds, dels att besagda landskap väl icke kunna sägas hafva att af nu befintliga samt närmast i tiden blifvande jernvägar påräkna ens större indirekt fördel eller annan än som följer af hela landets uppblomstring, har jag förmåtts att vidare i ämnet taga till orda, helst jag äfven anser, att de nordligaste landskapen i riket blefve stjufmoderligt behandlade, derest de icke på något sätt och åtminstone i någon mån hålles skadeslösa för deras saknad af nutidens vigligaste kommunikationsmedel och flera andra förmåner, som tillkomma rikets sydligare provinser och må det tillåtas mig att, såsom ytterligare stöd för motionen, vidare antora: Det är nogsamt bekant, att ofantliga sträckor odlingsbar jord finnas inom de nordligaste landskapen äfvensom att deras befolkning i idoghet och förelagsamhetsanda icke står efter någon af sina landsmän.
En Man , den Sverige bör vörda såsom en af de värdigaste och erfarnaste bland sina Riksdagsmän, och hvars nrnne ännu länge skall lefva inom detta rum, äfven när dess röst ej mera kan höias. har också redan i Februari 1810, i anledning af frågan om Vexelcoitrsens stigande, nästan förespått vår nu varande ställning. ”Ja större sedelstocken blifver, säger Herr Förste Archiatern von Schulzenheim, ju mindre förslår densamma, vid den uppstegrade dyrheten, tdl alla behof, och ju mera höres klagan öfver bristande penningetillgdng, samt förorättar i synnerhet den som har en liten penningebehållning eller inskränkt lön att lefva utaf, men hvilken kari hafva många i sin omvårdnad att underhålla. En Riks-,Bank mågtar då icke, med cili sin soliditet och med alla sina utestående fordringar, att hämma en vidrig opinion om Bancosedelns varde. Dyrheten blir af den för åkta penninge-stocken en alldeles naturlig följd; Kronan utdelar snart sina erhållna stora förskott till privata personer, och desse vilja ej långe behålla dessa summor ofruktbara, utan täfla med hvarandra att f örvandla deni i varor och fastigheter. För att snart mindska Sedelstocken, kan en välgörande Barik icke utomordentligen angripa sina privata låntagare och den skyldiga Dm 28jjpp* 621 Kronan har ingen annan tillgång än Allmänhetens förmåga, sorn icke öfver krafterna bår eller kari tillitas. * ’ Vid en sådan Rikets ställning öppnas tillfällen till egen nyttiga vinglerier och agioteringar, som blott med den försigtigaste omtanka och motvigt hindras kunna. Bankens skuld ökas vid dess föråkta fordringar, och sedan myntet ur rörelsen försvunnit, så återfås blott papper i hufvudstol och renta. Så yttrade sig Fdr Archiatern von Schulzenheim redan i början afår 1810. Men om detta då kunde förutses och nu inträffat, så måtte orsaken igenfinnas i sjelfva sakens natur.