Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Jag fortfar att anse Bevillnings-komiténs förslag uti ifrågavarande hänseende både riktigare och med verkliga förhållandet mera öfverensstämmande, än det Utsk:t afgifvit, ang. bev.- Oen 9 M aj e. m. 55 procentens nedsättande för fast egendom på landet från 4 till 3 och densammas höjning deremot i städerne från 4 till 5, men då jag här finner, att endast ett mindre antal af dem, som skola afgöra frågorna härom, delar denna åsigt, och då man allmänt fruktar att bevillningen för landtegendomen skulle blifva alltför hög, om den af Komitén föreslagna procent af sådan egendoms verkliga värde skulle komma att utgöra bevillms-afgiften för densamma, så, och ehuru jag, på grund af den anställda jemförelsen mellan de sednaste arens bevillms-taxeringslängder samt erhållna uppgifter å betingade köpeskillingar och antagna hypotheksvärderingar inom rikets flesta län, motser att förmögenhetsbevillningen för egendom på landet i det hela kommer att härigenom, till kännbar afsaknad för statskassan, ytterligare nedsättes, vill jag dock, för att icke motverka framgången af den nu ifrågavarande nyttiga reformen i Svenska bevillmsbeskattningen, för det närvarande ej yrka antagandet af det afgiftsbelopp, som Komitén för all fast egendom föreslagit. Hr Liljenstolpe, A.xel Fredrik: Det är i afseende å hvad som bör förstås med en fastighets upskattningsvärde uti stad, jag begärt ordet, härtill äfven föranledd deraf, att jag inom 1858 års Bevilln:s-taxerings-komité i Stockholm sökte få den princip gällande, att icke uteslutande brandförsäkringsvärdet och sista köpeskillingen, utan fastheldre hyrorna, böra utgöra grunden för en stadsegendoms upskattningsvärde. Denna åsigt, delad af flere bland Taxens-komiténs Hrr ledamöter, lyckades dock icke vid anställd votering då tillvinna sig majoritet, men vid sista årets taxering blef densamma genom tyst öfverenskommelse antagen, hvaraf följden ock visat sig uti en fastigheternas jemnare taxering. Det är denna åsigt jag vågade önska skola blifva godkänd såsom en allmän princip.
Och de bakade af den råa degen, som de utur Egypten förde, osyrade kakor; ty han var icke syrad, efter de vordo utdrefne utur Egypten, och kunde icke förtöfva, och hade eljest ingen kost beredt sig. Tiden, i hvilkom Israels barn bodde i Egypten, är fyrahundrade och tretio år. Då de förlidne voro, gick hela Herrans här på en dag utur Egypti land. Derföre varder denna natten hållen Herranom, att han hafver fört dem utur Egypti land. Och Israels barn skola hålla henne Herranom, de och deras efterkommande. Och Herren sade till Mose och Aaron: Detta är sättet till att hålla Passah; ingen främling skall äta deraf. Den som en köpter träl är, den skall man omskära, och sedan äte han deraf. En husman, och en dagakarl, skola intet äta deraf. Uti eno huse skall man ätat. I skolen intet af dess kött bära ut för huset, och I skolen intet ben sönderslå af thy. Hela menigheten i Israel skall så göra. Om någon främling bor när dig, och vill hålla Herranom Passah, han omskäre allt det mankön är, sedan gånge härtill, att han detta gör, och vare såsom en inländsker; ty ingen oomskoren skall äta deraf. Samma lagen vare dem inländska, och utländska, som bor ibland eder. Och all Israels barn gjorde såsom Herren hade budit Mose och Aaron. Och så förde Herren på en dag Israels barn utur Egypti land, med deras härar. Och Herren talade med Mose, och sade: Helga mig allt förstfödt; det som allehanda moderlif öppnar när Israels barnom, både ibland menniskor och boskap; ty de äro min. Då sade Mose till folket: Tänker uppå denna dagen, på hvilken I utgångne ären af Egypten, utu träldomsens huse; att Herren hafver eder hädan utfört med väldiga hand; derföre skall du icke äta surdeg. I dag ären I utgångne i den månadenom Abib.
Öppet alla från kl. 10 — 10. söndag nytt Italien. vecka: Algier. soli.cs af en 19 års flicka af god familj, hälst i Pappershandel. Den sökande innehar nu elevplats i dylik affär, från hvilken goda betyg kunna presteras. På lön fästes ej afseende. Den härå reflekterar torde adressera svar t. » Pappershandeln », Wexiö. 15418) E n ung, anspråkslös flicka med godt lynne önskar plats att gå frun till hända. Den sökande är villig att underv. minderåriga i musik samt något kunnig i klädo. linnesömnad. Svar t. » 20 år », Askersund, p. r. Hvarje Sommarinackordering mottages från 1 juni vid det vackert och sundt belägna Samuelsberg invid Motala. Pris 40 kr. pr månad. Samuelsberg, Motala i april 1890. Mia Möller. Ulla Holmberg. I E n flicka önskar komma i en trefiig fam. på landet för att under fruns egen tillsyn lära allt, hvad till ett väl ordnadt hushåll hör, samt vara som medlem af familjen. Svar med prisuppgift torde snarast sändas t. » Maria », Helsingborg, p. r. Plats att gå frun till hända vid alla inom ett hus förekommande göromål önskas af en 18 års flicka. Lön begäres ej, blott en god plats kan erhållas. Svar torde godhetsfullt sändas t. » 18 år », Eskilstuna tidnings kontor. (G. 15234) [1815] [1357] [179g] P l a t s dagar Ett redbart fruntimmer, van vid gosso. fruntimmerskläders renovering, önskar arbete. David Bagares gata 18, 2 tr., dörrn midt för tr. [1796] E n ung fl., som läkare ordin, vistelse vid badort å Vestkusten, men sakn. medel t. underh., frågar om hon i någon vänl. fam. mot fr. vivre kunde få bitr. frun el. som sällsk. åt barn. Svar emotses med tacksamh. t. » Adele », Vexiö, p. r.
Vid ett sommarbesök hos Franzén afhörde hon med så nitisk uppmärksamhet en komministerfrus långa berättelse om en sin älsklings-kalfs lefnadslopp, att hon allsicke märktes äga något öra för Skaldens älskliga och fint bildade maka, som satt på hennes andra sida och sökte på godt maner inleda ett annat samtalsämne; hela hennes själ tycktes, till den goda prestfruns förtjusning, vara med spändaste nyfikenhet rigtad på kalfvens underbara öden. Påmintes hon, bland sina förtrognaste, om den rol hon vid sådana tillfällen spelat, teg hon och smålog – sannolikt med Augusti känsla, att hon hade ”spelat den väl”. I våra dagar skulle mången frestats tycka, att hon i slikt undandöljande af sitt snille och auktorskap ofta gick för långt. Rent ut sagdt: hon dref sin farhåga för skenet af lärd och vitter till ett öfvermått, som (förlåtligt nog!) omsider af ett yngre slägte ansågs för tillgjordt. Hon nöjde sig icke med, att gömma lyran under sitt sybord; hon låtsade äfven, att ingen lyra fanns inom hennes hus. I en sednare tid har det motsatta felet blifvit vanligare. Till grund för hennes beteende låg, bredvid ett strängt, kanske något snäft begrepp om hvad qvinnan egentligen borde vara, äfven medvetandet af den qvinliga bildningens dåvarande allmänna tillstånd, ej blott nedanom, utan jemväl inom den medelklass hon tillhörde. Inför dess ögon kunde hon blott genom så beskaffadt uppförande vinna ursäkt, eller hos alldags-fruntimren förvärfva sig ett privilegium, att oantastadt få derjemte vara något annat och mera, än de. Visst är, att det alldagliga sällskapslifvets skick i Sverige – och ingalunda minst i Stockholm – var då långt mera egnadt, än det är nu, att ingifva ett dylikt slags qvinnofruktan; hvarvid dessutom kunde antagas såsom säkert, att den qvinliga inskränktheten ägde medhåll af en manlig, från hvilken till och med utmärkta män ej alltid voro fria.
I anledning häraf har Seraphimer-OrdensGillet särskilt hos Eder Kongl. Majit i u nderdånighet anmält, att Tre-skiilings-afgiften icke i Seraphimer-Ordens-Gillets Gassa inflyter, utan qvarstadnar i orten och förvaltas enligt högstberörde Kådiga Instruction af hvarje Läns-Lazaretts-Direction, och att, sedan Räkenskaperne blifvit af Eänets Deputerade granskade, de till Seraphimer-Ordens-Gillet insändas för att ytterligare granskning undergå, derföre ock särskildte Räkenskaper öfver Tre-skillings-afgiften ej blifvit förde i Seraphimer-Ordens-Gillet, som dock, för att visa förhållandet, låtit för åren 1819 och 1820 öfver de från Eder Kongl. Maj:ts Befallningshafvande insände Redogörelser författa Sammandrag, hvilka, för att öfversändas till Riksens Ständers Revisorer, Seraphimer-Ordens Gillet denne dag underdånigst öfverlemnat, med lika underdånig anmälan att, efter hvad Eder Kongl. Majits Befallningshafvande i Nyköpings Län tillkännagifvil, åt Julita Curhus blifvit utbetaldte 7000 R:dr af Medicinal-fonden, att ersättas med Tre-skillings-afgiften och 4000 R:dr utaf extra Stats-medlen, å hvilka understöd endast 423 R:dr 42 skill. 8 rst. af förra summan blifvit godtgjorde: att i Norrbottens Län ej finnes något Lazarett, men bör, enligt Kongl. Brefven den 10 September 1817 och 14 Junii 1820, inrättas, så snart tillgångarne det medgifva: att Berättelse om Tre-skillings-afgiften. 243 för Jemtlands Län, sorn tillförene ej eller haft eget Lazarett, ett sådant innevarande år blifvit i Ostersund inrättadt: att Malmöhus och Christianstads Län, de der för längre tider tillbaka haft egne Directioner öfver deras Lazarett och Curhus, af orsak att samma
Domaren ansåge sig, emot den tilltalades bestridande, ej kunna gifva åtalade yttranden en vidsträcktare tydning än de i bokstafven lydde, och ehuru påtagligt det syntes vara, att skriften afsåge bestämda personer eller förhålfanden och vore förfördelande, kunde likväl, i saknad af bestämda uttryck, domaren icke anse skriften brottslig, utan den tilltalade måste frikännas. Jurymännen åter vore ingalunda bunden af sådane betänkligheter, utan ägde att gifva skriften den tydning, som den allmänneligen ansågs äga. Andamålet med Jury var således att bereda en lättare tillämpning af Tryckfrihetsförordningens föreskrifter till före - 6 kommande af tryckfrihetens missbruk, då Juryn kunde förklara skriften brottslig. Deremot förekom, så vidt jag kunde fatta, ingen anledning dertill, att den pröfning, som enligt den då gällande Förordningen tillkom Domstolen, att bestämma hvad ansvar borde följa å en brottslig förklarad skrift, äfven skulle öfvergå från Domstolen till Jury, hvilket ock hade fordrat särskilda förändrade föreskrifter för ärendets behandling, och om de särskilda frågor, sorn i sådant fall skulle komma att till Nämnden framställas samt i hvad ordning sådant borde ske. För min del har jag således alltifrån det stadgandet 0111 jury blef gällande haft den bestämda öfvertygelse, att jury eller nämnd endast hade att yttra sig huruvida en åtalad skrift vore brottslig enligt Tryckfrihetsförordningen eller ej, men icke att derjemte eller sedermera bestämma bestraffningen. Den fråga, sorn enligt 5 § 4 mom. Tryckfrihetsförordningen bör till Nämnden framställas, lyder: »Ar skriften brottslig efter det lagens rum åklagaren åberopat?» Om en tryckt skrift skall kunna förklaras brottslig, så mäste den, så vidt jag förstår, vara stridande emot något stadgande i Tryckfrihetsförorbningen; ty om Åklagaren ej skulle kunna åberopa nämnde Förordning, utan endast grunda sitt påstående å något stadgande i allmänna lagen, så lärer väl åtalet ej kunna anses och behandlas såsom tryckfrihetsmål, helst 1 § i Förordningen innehåller, att böcker, skrifter och handlingar ej kunna åtalas annorlunda ån denna Tryckfrihetslag bjuder.
Sunt eller $uft måttab mcrbftälfaö, Jjtoarmib itoggrannt till efterrättelfe tabttagaS bör, f;mab 11, 12, 15, 14, 15, 17, 18, 22 odj 77 §§ 9iif8bag3;Drbmttgcit famt lil § 9fegering3; •fyorutett, t affeeitbe på 9ttb3bag3manita;matcn, fullmagternaS behörighet ocf) öfriga f)itl)öraitbc omftänbigl)ctcr ftabga ocf) förmå. Silf yttermera mtfjo, att 28 i allt betta, font f)är förut ffrifmet flår, beflutat, feraffbebat ocf) bern i Ija t, fjafmc 28i, ©mertgc3 9iilc3 famttige ©tauber, mclat meb SfUmaflSsScftut 1860. 71 SBåta tiamuS ocf) infegelå imber fatta nbe fåbattt a ocf) bef rafta; piuilfet ffcbbc t ©tocffyolm beit Srettionbc bagcit t SDftobcr månab, året efter (Skriftt fcikb bet Utt SEufenbc 5(tta $unbrabe ocf) på bet @e,rticubc. ®c|? Sl&clnö U»ä$naf: G. A. Sta e b e. n. v. Landtmarskalk. <* r elva r. N:o 2. E. A. Lewenhaupt. N:o 8. A. G. Oxenstierna. L. S. 1- S. N:o 60. Carl G. Mörner. Eduard Taube. L. S. N:o 115. G. Lagerbielke. N:o 120. G. F. Liljencrants. L. s. l. s. Carl August Adlersparre.
Deribland intager visserligen frågan om upptäckande af Banquens belägenhet ett vigtigt rum. — Den har ägt bestånd, denna Banque, oagtadt den ifrån dess primitiva åsigt, blifvit anlitad såsom ett hjelpemede! mot Statens brister. Detta bestånd har fortfarit äfven under sådana hvälfningar, som skakat Rikets grundvalar och hvar enskilt mans välfärd. Det måtte således hvila på en sammansättning, hvaraf en rubbad länk möjeligen kan leda till försiörelse och undergång. Och hafva icke sådana tider varit, kunna de icke återkomma, då kännedom af Banquens tillstånd, hvilken väl icke rätteligen borde sträcka sig till en del, utan till allt, kunnat eller kan vara vådelig för dess Credit, och deraf beroende till - varelse. ' Den ig April, Jag vill icke i detta ämne mäta mina kunskaper med den allmänt aktade Ledamor, med de värde Medlemmar af detta Stånd, hvilka talat för uppgifvande! af Banquens Sedelstock. Men jag bekänner, att min öfver tygelse med större trygghet förlitar sig tili de beslut, öfver enahanda fråga, som Riksens Stander vid flera Riksdagar fattat, på grund hvaraf jag också instämmer, i den tanka Herr Grefve Mörner yttrat och för min del godkänner Banco-Utskottets Utlåtande. Friherre Cederström, Ulric: Jemte det jag får förena mig med hvad Herr von Schulzenheim anfört, anser jag det icke vara nog att Sedelstockens belopp uppgifves, utan bör all möjlig publicitet vinnas. Och tror jag detta vara det enda sätt att upprätthålla Scdlames värde. Friherre Boye, Ludvig, hade jnlemnat ett Memorial, hvilket upplästes, så lydande i I en tid af delade tänkesätt, af tvänne stora , hvarandra alldeles motställda Opinioner, hvälfvande båda på den fråga ; hafva Vi för mycket, eller hafva Vi för litet penningar? synes väl ingenting i verlden billigare, änden fordran, som i Allmänheten tidt och ofta framställes 5 nemligen att också få veta huru mycket Banco-Sedlar
H. St:s till Stats-, Bancooch Riksgälds-verkens öfverseende utsedde Revisorers åren i835, 1817 och 1839 afgifne Berättelser: 1:0 ang. verkställd granskning af Stats-verkets samt andra af allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning; 2:0 ang. verkställd grankning af Bankens räkenskaper och förvaltning m. m.; 3:o äng. verkställd granskning af Riksgälds-verket samt den åt Riksg:s-contorets styrelse uppdragna utredning af Götha-Canal-bolags samt Malmö f. d. Discont-verk. 4:o ang. verkställd granskning af de under Commerce» Collegii förvaltning ställda fonder och medel. R. o. Ad. beslöt, att dessa Berättelser skulle med de Öfrige RiksStånden communiceras. Underh Ri dd. Sec re t.: Vördsamt får jag gifva R. o. Ad. tillkänna, att vid denna riksdag, på sätt som vid den föregående, anstalt är fogad om utdelning af Bihanget till RiksStlns protocoll uti det medlersta af arcliiv-rummen i Riddarhuset. Revisions-berättelserna för 1835 och i83y äro redan hitkomna, och kunna, när Ståndets ledamöter så behaga, derstädes afhemtas. Hr Frih. o. Landtm, tillkännagaf, det han hade ani. förmoda, att H. M. Konungen i morgon emottager den Deputation af R. o. Ad., hvilken enl. a5 §:n Riksd.Ordn. inför Konungen bör nedlägga Ståndets vördnad och lyckönskan, i ani. hvaraf han anmodade dem af R. o. Ad:s ledamöter, i H. 10 Den a3 Januari, som önska i deputationen deltaga, att låta anteckna sig hos Ridd.Fiscalen. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. \ till i e. m. In fidem protocolli, F. O. Silfverstolpe. Fredagen den 24 Januari i84o. Plenum kl. i e. m.
Degebergs inrätta, icke ännu ådagalagt den nytta och ”de fördelar, som erfordras för att ytterligare bevilja det ”begärda anslaget; dessutom anser jag, alt om de fördelar, ”sorn förespeglas lill jordbrukets upphjelpande genom detta ”institut, skulle inplantas, i stället att såsom hittills bruka ”Svenska jorden, så skulle snart nog de Svenska åkerfälten ”likna Degebergs och bära en half gröda, då både ”Kronan och presterskapet snart nog skulle finna sig lidan”de, och om de halfupplyste rältarne från Degeberg inym”pades på bondhemman, skulle det Svenska BondeStåndet visserligen icke komma att vinna i bestånd, fastän väl desse ”bönder kunde se bättre ut i ett eller 2 år, ehuru de derefter blefve säkerligen skiljde från sina bostäder genom tillämpningen af sina kunskaper, och sedermera vore en plå”ga för sig sjelfva och onyttiga för samhället;” och Appelqvist från Blekinge Ian har yttrat: ”Mot H. StatsUtsk:s be"slut, rör:de ytterligare anslag af 5ooo r:dr till jordbruks”instilutet på Degeberg, reserverar jag mig och tror det icke "vara rättsenligt att vid innevar. riksdag fördubbla det an”slag, Hr Nonnen nu innehar till nämnda institut, förrän R. "St. blifvit fullkomligen öfvertygade derom, att denna inrättn. ”visat sina välgörande verkningar. De ledamöter, som sträf”vat för detta dubbla anslag, hafva ej kunnat motsagt eller "vederlagt de talare, som upplyst, att Hr Nonnen på detta ”institut ej haft under dessa fern åren half skörd emot an”dra derintill varande vanliga jordbrukare. Således synes ”det icke vara mycket recommenderande att fördubbla anklagen lill fortfarande misslyckade försök , synnerligen som ”man vet, att Hr Nonnen, utom Ständernes sist beviljade anslag, af allmänna medel erhållit 1000 r:dr b:co årligen, under ”åren [838 och 1839. Således lära Hr Nonnens förtjenster ”i dessa delar med nämnda summor vara fullkomligen godt-' ”gjorda.” Med dessa reservanter hafva sig förenat 4 ledamöter i Utsk. af BondeSt.
Men jag vill t. o. m. för ett ögonblick antaga, att homöopathien vore en gren af medicinsk vetenskap och en klok method; då anser jag det likväl alldeles icke nödvändigt att under denna förutsättning inrätta en särskild poliklinik för. densamma, ty det finnes icke någon kurmethod som i och för sig sjelf är absolut användbar med uteslutande af alla andra kurer. Vi, s. k. allopather, vi åtnöja oss icke endast med medicin, vi använda gymnastik, vi använda allt som kan vara nyttigt och nödvändigt, och anse jemväl det ena som det andra nödvändigt, men aldrig kan det falla oss in att uteslutande hålla oss vid cn kurmethod. Om man nu vill inrätta en poliklinik, der endast en kurmethod skulle få användas, så vore det ju förfärligt att tvinga en vetenskapsman att under fortsättningen af sina forkningar icke få afvika från denna åsigt af vetenskapen, Don 23 No vomb ■ r e. m. 679 ty han måste naturligtvis vilja bibringa sin äldre undervisning i denna, och man kan mycket lätt tänka sig att han under fortgången af sin undervisning faller på andra tankar, och för särskilda fall önskar frångå denna method. Men det får han icke, ty han är ålagd att tillämpa homöopat.hien. Det vore ju grymt mot veten skapsmannen och ännu mera mot den allmänhet som skulle vara föremål för en dylik behandling. Jag får således fortfarande yrka på afslag. Hr Car 1 heim-Gy 1 lenskjöld, Henrik Adolf Oscar: Det skall utan tvifvel synas mången ganska förmätet, att våga här upträda till försvar för homöopathien, sedan tvenne för lärdom och skicklighet berömde läkare deröfver nyss uttalat den mest ovilkorliga förkastelse. Men då fråga om denna nya läkemethods användbarhet är väckt, skulle jag anse som förgätenhet af min pligt som riksdagsman och medborgare, om jag uraktlnte att framhålla hvad jag vet och som synes uppenbart visa oriktigheten och ensidigheten i detta deras omdöme. Den enskilla erfarenhet jag, lika med Frih.
Proposm vore en gafva och frågat om det vore svårt att mottaga denna gåfva af den Höge Gifvaren, som ömmar för sitt lands väl. K. St:r erbjöds en gång förut en annan gåfva; jag menar Förslaget till Representations-förändring, jag tror knappast att någon är ångerköpt derföre att man icke emottog gåfvan. Om Svenska Folkets Representanter nu i dag icke mottager den erbjudna skänken, så tror jag att Svenska Folket ieke eller skall ångra detta. Jag tillstyrker således på det högsta afslag af den Kongl. Proposm och förbehåller mig att när den lista § i LagUtskis Förslag förekommer, få återkomma till ifrågavide ämne, då ett bättre tillfälle blifver att utveckla de åsigter som jag önskade gjorde sig gällande vid frågan om en utvidgad religionsfrihet. Pir von Koch, Nils Samuel: Jag skulle anse det orätt att efter den långa diskussion som här egt rum, vidare repetera både mig sjelf och andra; och vill jag derföre försöka att fatta mig kort. Jag har egentligen begiirt ordet i följd af en anmärkn. att den Kongl. Proposm icke skulle vara framställd i laglig form. Enär denna anmärkn. till en början framkastades vid den gemensamma öfverläggningen och sedermera blifvit här ånyo uprepad, torde det vara nödigt att uptaga densamma till besvarande emedan annars möjligen den tro kunde upstå att juristerna i fråga härom vore af skiljaktiga tankar. Utsk:s Ordfide har visserligen redan till en del uptagit och besvarat anmärkin, jag vill således blott tillägga några ord Elter mitt begrepp om 27 § Reg:sF:n, hvilken i detta afs:de lyder så: »Finner Konungen godt någon lagfråga för R. St:r framställa, aske Han Statsliådets och Högsta Domstolens yttrande deröfver samt meddele R.
Af bränvinsbrännings-redskapen i l:sta klassen bar jag trott den af till oell med 30 kannors rymd, hvars begagnande, enligt den mera allmänt rådande föreställningen om hvad med så kallad husbehofsbränning i egentlig mening förstås, torde kunna till sådan hänföras, tilläfventyrs böra vid nu stadgade afgift bibehållas, men den i tariffen bestämda afgift deremot ökas tio procent för den öfriga redskapen i samma klass, tjugo procent för 2:dra klassens redskap, tio procent för 3:dje och 4:de klassernas, för 5:te klassen blifva dubbel emot den, som varder bestämd för den 4:de, samt för 6:te klassen utgå lika med den för 4:de klassen, drifven med ånga, nu stadgade afgift, ökad med tjugo procent; till följd hvaraf afgiften alltså blcfve för 10 kannors panna i l:sta klassen 3 R:dr 6 sk., i 2:dra klassen 5 R:dr 30 sk., i 3:dje klassen 20 R:dr 30 sk., i 4:de klassen 54 R:dr 7 sk., i 5:te klassen 108 R:dr 14 sk. och i 6:te klassen 288 R:dr o. s. v. Jag bade icke ernat att vidare, än som nu skett, vidröra tariffen å pannerymdsafgiften; men en tillfällig jemförelse af några i densamma förekommande tal bar blottat de stora och oförklarliga missproportioner, hvarmed den är behäftad. Då man genomgår olika klassers beskattning, befinnas t. ex. proportionerna variera på efterföljande sätt: Pannery md. 1 :sta klassen, 2:dra klassen, 3:dje klassen, A:de klassen, 5.-te klassen. med eld med etil med eld med eld, med ånga med eld 10 kannors 3 It:dr G sk. 1 R:dr 33 sk. 18 R:dr 36 sk. 49 R:dr 11 sk. 240 R:dr.