Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Efter denna högättade anekdot, återstår en annan af väl det tarfligaste element, men långt mera karakteristisk. Då fru Crusenstolpe skulle lemna fästningen och gjorde sin sista handel med en bondhustru som brukat försälja åt henne hvarjehanda produkter, sade hon: »Nu, kära gumman, är det slut med vår kommers. Nu skola vi flytta in till Stockholm.» »Åh, herre Gud, så ledsamt», utbrast qvinnan med deltagande bestörtning: »Får ni inte stanna qvar här längre? Sedan nu blifvit taladt om herrskapet, är det för fullständigheten af familjelifvets karakteristik nödvändigt att erinra det hushållet icke utgjordes blott af mannen, hustrun och dottern, utan desslikes af den i början omtalade madame Pira (notabel dam inom kattslägtet), hennes son Jösse, engagerad som sällskapare under fästningstiden och slutligen hunden Cadeau, senare inflyttad, men långt för detta installerad i alla en favorits friheter och nycker, förenade förstås med alla de egenskaper som trohet och kärlek inom djurverlden kunna gifva. Dessa tre individer voro gemenligen i hvardagslag församlade kring thébordet, eljest vid kakelugnen i salen eller vanligast i husbondens rum. Det är verkligen underligt att vi på så lång tid ej nämnt madame Pira och hennes arfvinge Jösse, som utgjorde fångens tröst då han befann sig utan sin tröstarinna. Men det torde vara tillåtet säga som Alexander Dumas den äldre brukade: »Personalen är så talrik att det blott är i tur och ordning de särskilda individerna kunna komma upp på scenen.» Och nu är just en sådan tidpunkt inne. Crusenstolpe satt en dag fördjupad i sina »Ställningar och förhållanden», han hade just i nedersta pennspetsen färdig en den allra elegantaste, men derjemte den allra mest finslipade fras, full med de nättaste taggar, ärnade att sticka djupt in i det föremål, hvarföre de voro beredda, då, just som pennan skulle fira sin förening med papperet, ett af fruntimren kom in i hans rum med en notis, tillräckligt vigtig att afbryta artikeln, ehuru det gälde så godt som i allra sista stunden. Men det var också något vigtigt. »Madame
Jag bestrider ej, att anledningar förefunnits till en del, men jag tror, att de äfven stundom blifvit gjorde utan tillräcklig anledning. Sådant har väckt oro i Landet och föranled t åtskillige motioner om inskränkning 1 KammarRättens anmärkningsrätt. Jag tror, att olägenheterne genom Utskottets förslag blifvit undanröjde, derigenom att KammarRätten endast blifvit tillagd pröfningsrätt öfver de Besvär, som af enskilte skattskyldige eller Kronans Ombud anföras. Ty det lärer egentligen hafva varit de svåra anmärkningar, som KammarRätten på eget bevåg gjort, utan anledning af besvär, som förorsakat missnöjet. Man har här föreslagit en särskild Domstol för behandlingen af dessa mål, dels med dels utan Ju - Den 3o Mars e. m.' stitiaeOmbudsmannen, bestående af Fullmägtige dels i Banken och dels iRiksgäldsContoiret. dag hade trott, att man ej borde äga mer än en Högste Domstol; att, utan förändring af Grundlagarne, göra JustitiaeOmbudsmannen och Fullmägtige i Banken eller RiksgäldsContoiret till Domare, tror jag i alla fäll icke låter sig göras. BeviliuingsUtskottet har åtminstone ej tilltrott sig att föreslå något sådant. Friherre Anckarsvärd: Jag är ej af Herr Tham öfverbevisad, att någon ändring af Grundlagarne erfordras. Tvärtom, då BevillningsUtskoltet kunnat föreslå inskränkning i Kammar-Rättens verkningskrets, ser jag intet hinder för förslaget att inskränka denna verkningskrets ännu ytterligare, och endast lemna KammarRätten pröfningsrätten öfver debiteringen och uppbörden. Jag fortfar således att yrka, attalia sådane frågor, som angå tillämpningen afBevillnings-författningarne, må öfverlemnas åt en Rikets Ständers myndighet, hvarom Rikets Ständer lika väl kunna besluta, som de ensamme bestämma Bevillningssumman. Dessa mål skola blifva få; ty sällan anföras klagomål af de skattskyldige. De fleste hafva härflutit från KammarRättens egne anmärkningar och, som jag fruktår, lill stor del från anmärknings-procenten.
Man kunde nemi. väl icke förutsätta, att nyssnämnde Utskrs-ledamöter skulle tro sig bättre förstå denna fråga än de sakkunnige personer och auktoriteter, hvilkas utlåtanden redan af mig blifvit åberopade. Detta kan således icke hafva varit det skäl, som vållat, att Stats-Utsk;t afstyrkt saken; utan skälet måtte väl hafva varit det, att Utsk:t icke ansett nödiga medel för ändamålet hafva varit att tillgå. Under förutsättning af sistberörde skäl, kan man icke annat än beklaga, att just i detta fall en sådan åsigt gjort sig gällande, då nemi. Utsk:t vid så många andra tillfällen funnit utväg till medels anskaffande, samt att Utsk:t sålunda visat sig anse denna fråga vara af en h. o. h. underordnad vigt. Uti denna sin förkastelsedom vågar jag dock påstå, att Utsk:t misstagit sig; och R. o. Ad. inser säkerligen att, då vi icke hafva mer än en enda offentlig skola lör denna näringsgren, det är af synnerlig vigt för staten att upprätthålla densamma. Märkligt är ock, alt, — då Utsk:t icke ansett sig böra förorda flyttningen, — Utskit likväl icke fästat något afseende på det för handen varande behofvet att iståndsätta de byggnader, som för ändamålet finnas i Fahlun. Jemlikt hvad under diskussionen blifvit af Ilr Statsrådet Lagerstråle upplyst, äro dessa byggnader redan för 10 år 30 Den 3 Juni f. m. sedan utdömda; och de hafva under tiden icke undergått någon förbättring. Det är sålunda ett oafvisligt behof, alt något väsendtligt i denna fråga åtgöres; och på det att Utsk:t måtte komma i tillfälle att tillse, huruvida icke någon skärf kan användas lör detta af K. M. påpekade behof, får jag yrka återremiss. Hr Montgomery: Man har ansett, att Utsk:t icke visat tillräckligt intresse lör undervisningsanstalterna lör bergsbruket derför, att Utslct i denna punkt icke tillstyrkt något anslag. Denna förutsättning af bristande intresse hos Utslct synes Dock egentligen grunda sig derpå, att Utsk:t icke till alla delar tänkt lika med de talare, som bär yttrat sig.
Ständer heim ställa, om icke denna fråga må till Höglofb Förstärkta StatsUtskottets pröfning öfverlemna® med en så lydande Voterings - Proposition: Den som anser det i nu gällande Bevill* nxngs* Förordnings V Art» 4 §. 17 Morn. stadgade minimum af den vid Brandförsäkringen faststälde Summa för värdet af brandförsäkrade hus i Städgrpe bora fortfara; med det förbehåll. BeolllnlngsUtskottets Betänkanden• 453 att, i händelse af minskning x den allmänna Bevillningen, vissa procent måtte afses till nedsättning af Taxering å sådane brandförsäkrade hus i Städerne, hvilka Taxeringsmännen, enligt edoch samvete, profva vara, efter inträffade omständigheter, af ett mindre värde, än Brandförsäkringen; och äfven blifva gällande för de uti V Art. 2 §. 21 Morn. omnämnde åbyggnader på mindre lägenheter och lustställen å landet, voterar; Ja; den det ej vill: Nej 5 vinner Nej, så kommer enahanda värderingssätt för brandförsäkrade hus och egendomar i Städerne, samt de åbyggnader å landet och hus på mindre lägenheter eller lustplätser, hvilka i V Art. 2 §. 21 Mom. af 1818 Bevillnings-Förordning omförmälas , sorn för oförsäkrade hus och egendomar i Städerne och på landet att ega tum. Memorial med Voterings-Proposition, rörande den af Städerne utgående Salm Accisen. Sedan Vällofl. BorgareStåndet under den ssdra dennes afslagit Riksens Höglofl. Ständers Bevillningsutskotts Utlåtande, under den 36 lötegåends 454 Bevillnings-Utsko.tfets; Betänkanden, Augusti , med hemställan , det ville Vällofh Ståndet förena sig rqed de öfrige Respective RiksStåuden, hvilka under den 6:te i saturn^ månad bifallit , det kunde någon lindring i. Riksens Höglofl.
Exc. Hr Gr. o. Landtm., att derunder yrkats dels bifall till Utsk:ts förev:de hemställan, med den förändring, att orden ”från fyra till fem procent” utbyttes emot orden ”från en till tvä procent”, och dels återremiss af samma hemställan; hvarefter propos. å bifall till Utsk:ts förslag med ofvanberörde förändring framställdes och med ja besvarades. Utsk:ts hemställan sid. 7, i anledn. af en utaf H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm väckt motion ang. utsträckning af skyldigheten att med stämpelpapper förse skrifter och handlingar. H. Exc. Hr Gr. Löwenhjelm hade inlemnat ett skriftligt anförande, som nu upplästes och lydde sålunda: Då, enl. min öfvertygelse, Högloft. Bevilln.-Utsk:t dragit en icke tillfredsställande nytta af chartse-sigillatse-intraden, isynnerhet vid frågan om penninge-kapitalers beskattande, finner jag mig föranlåten att inför R. o. Ad. framlägga mina tankar i ämnet. Det kan likväl ej nu vara min afsigt att, under en redan så långt framskriden riksdag, vilja förelägga R. St:r en helt ny stats-lära i detta ämne, utan inskränker mig här till användande af enda möjliga, men säkra sättet att beskatta kapitalisten, och tvinga honom att äfven bära sin andel af beskattmn, — och torde kapitaler böra beskattas, lika som fast egendom, af 1 pr mille. Härvid förekommer, att då intecknade lån ega laga kraft under 10 års tid, skulle intecknings-egaren endast betala men man bör då genast vid första årets användande af författ - Den 25 Maj. 415 ningen låta honom erlägga 3 å 4 pr mille, hvarigenom differencen någorlunda jernnäs
Enär aflidne Commissarien Ek, genom sina, vid ett af Rikets Ständers egna verk, på ett serdeles hedrande och gagnande sätt, under en lång tjenstetid ådagalagda utmärkta embetsmanna-egenskaper, i Utskottets tanke, gjort sig väl förtjent af det nu ifrågasatta vedermäle af Rikets Ständers hågkomst, får Utskottet, sorn dessutom förmodar, att Rikets Ständer icke vilja lemna obegagnadt detta tillfälle att uttrycka sin tillfredsställelse öfver denne aflidne Embetsmans mindre vanliga förtjenster, vördsamt tillstyrka, att Commissarien Eks Enka, Gabrielle Ström, måtte, på sätt Revisor reine föreslagit, erhålla ett årligt understöd af Tvåhundrade Femtio (250) Riksdaler B:co, att, från och med innevarande år och så län - 10 Siats-Utskottets Utlåtandej JY.-o 4$' ge bemäkla Enka lefver ogift, af Riksgälds-Conloret utbetalas; äfvensom att bon, såsom ersättning för saknaden af detta, år 1835 af Revisorerne tillstyrkta understöd och såsom bidrag till sina lefnadskostnader under den från mannens frånfälle förflutna tid, måtte likaledes erhålla en summa i ett för allt af Sjuhundrade Femtio (750) Riksdaler Banco, helst, derest Commissarien Ek, före sista Riksdags slut, med döden afgått, berörde understöd sannolikt redan då blifvit beviljadt. 17:o Angående understöd för t. f. öfver-Commissarien vid f. d. General-Assistance-Contoret P. J. Åhman. (1835 års Rev. Ber. pag. 10, 1837 års Rev. Ber. pag. 15—16.) I afseende på detta ämne har Utskottet af åberopade Revisions-Berättelser samt en till Utskottet af bemälde t. f.
Varder den dödes egendom till Borgenärer afträdd efter urarfva-görelse af någon bland arfvingarne eller efterlefvande makas afsägelse af sin egendom eller giftorätt; det galle, enär urarfva-görelsen eller afsägelsen i laga tid skett, till förmon äfven för de andre, der de ej tid till egendoms-afträde dessförinnan försummat. 8. §• Arfvingar, som försummat laga tid att sig urarfva göra och ej eller Boskillnad sökt, sorn i 7 Cap. sägs, svaren en för alla och alla för en till den gäld, sorn veterlig var. Har efterlefvande maka försummat att sin egendom afträda och ej eller sökt Boskillnad, stände ock han eller hon med Arfvingarne i lika ansvar. 9- §• Försumma förmyndare att omyndigs rätt till .befrielse frän boets gäld bevaka; svare sjelf för den gäld, som ej utgå kan af hvad den omyndige i Boet äger. to. §. Har Arfvinge eller efterlefvande maka försummat laga tid till Bouptecknings hållande, svare for all Boets gäld. 11. §. Arfvinge eller efterlefvande maka, som förskingrar eller försätter något af boets egendom, svare för all gäld, sorn förut veterlig var , der ej den, som Boskillnad sökt, sådan förmon vinner, och det skingrade eller försatte till den egendom hört, som undanskiftas får. 13. §• Arfvinge, sorn tagit egendom emot, då an-; Konungens Nåd. Propositioner1 nan Arfvinge sig urarfva gjort, vare ej pligtig att för flen egendom göra medarfvingar redo. Yppas efter urarfva-görelsen någon förut okänd tillgång; deri njuten alla laga rätt. 13- §■ Då Arfvingar sig urarfva göra, eller efter, lefvande maka sin egendom eller giftorätt afträder, vardén Borgenärerne kallade aft höras och om den afträdde egendomens förvaltning besörja, så ock offentelig stämning utfärdad och med målet vidare förfarit, sorn i denna Lag «m annan Coricurs stadgadt är.
Af fruktbara Capitaler 342,643: 36.9. 47i,64Z:Z6.9. f. d. Drotrnmgeus Af fruktbara Capitaler - , 88,888:42.8. f. d. Kron-Prinsens As fruktbara Capitaler 122,886:32.6, N:dr 681,419: ig. iis. d. Konungens förmögenhet är af den beskaffenhet, art en del wä! giswer mera än 5 procent, men som en del deremot blott giswer 4 procent och en del ater aldeles icke giswer någon afkastning, sä har räntan hära blifwit öfwer hufwud beräknad till 5 procent, och utgör 23,582: 9. För f. d. Drottningens och s. d. Kron-Prinsens Capitaler är räntan likasom hiktils skett, beräknad till 6 procent, och belöper för Drottningen till 5,ZZZ! 16. samt för s. d.Kron-Prinsen till 7,25g: 9. 6. ' 36,163: 34.6. Stats,Werket kommer alt, sä att till fyllnad i den förestagne underhällssumman 66,666 R:dr' ZL sk. ärligen tillmjuka - 30,497 '.45.6. Summa 66.666: 32. Hwad Den 7 December. Hwad de 'Kongl.
Den till utarbetande af plan för en förbättrad fattigvård i Riket af KonglMajit, uppå; Riksens Ständers underdåniga anhållan, förord-, nade Comtnitéå i underdånighet afgifna Betänkande, i detta ämne, jemte förslag till en allmän stadga fjäs fattigvården och tiggeri§rnes hämmande.. jBetHnkande om Fattigvården i Rikell 73 Innan Koni. Maj:t ingick ntl någon granskning och pröfning af ifrågavarande förslag, ville Kongl. Majit, med anledning af Riksens Ständers vid 1809 och 1810 årens Riksdag gjorde underdåniga anhållan, i Nåder hafva till Rikets nu snart församlade Ständer öfverlemnat det, af tillförordnade Cornmiterade, uti förevarande afseende» utarbetade förslag, jemte dervid fogade underdåniga betänkande, för att deröfver till Kongl* Majit med underdånigt yttrande inkomma, Ex Protocollo C, A. Baekman. Betänkande om Fattigvården i Riket. JRdksens
Maj:ts Nådiga Legostadga för husbönder och tjenstehjon den i5 Maji i8o5, sorn uti Kongl. Maj:ts Nådiga Kungörelse angående flyttningstiden för tjenstehjon den 22 April 18 ig» Herr Rosenqvist: Det må vara Friherre Cederström och hvem som helst obe - Den 7 Januarii e. m. tagit, att försvara Utskottens yttrande, alt två Ständ stannat emot två, i det ämne Utlåtandet N:o 55 innehåller, ehuru berörde Utlåtande i ett Stånd annu är oafgjordt. Jag ian likväl icke föreställa mig, att denna oriktiga uppgift är bindande, utan får förnya min anhållan om proposition till afslag å Utskottens förevarande Utlåtande N:o 65. Herr Ribbing: Jag förmodade väl, att Friherre Cederströms upplysning, alt i afseende å Utlåtandet N:o 55 två Stånd skola stannat emot två, icke var så alldeles säker, och får, sedan motsattsen i officiel väg numera blifvit upplyst, förena mig med Herr Rosenqvist. Herr von Hartmansdorff: Sedan Herr RiddarhusSecreteraren, med den kraft hans embete meddelar, upplyst, att Utlåtandet N:o 55 ännu hvilar oafgjordt på Ridderskapets och Adelns bord, lärer Friherre Cederström böra medgifva, att Utskottets i förevarande Utlåtande gjorde uppgift, det två Stånd i afseende å förra Utlåtandet stannat mot två, ar oriktig, alldenstund vi icke hafva något femte Stånd. Friherre Cederström: I afseende på det nu förevarande Utlåtandets nummer bar jag gjort ett misstag deruti, att jag trodde frågan vara om N:o 55; men då jag nu finnér, att det är N:o 65, hvaröfver Ridderkkapet och Adeln i dag beslutat, får jag Den 7 Januarii e. m. i43 upplysa att förhållandet dermed är sådant, att N:o 65 blifvit afslagit af Presteoch BorgareSlånden, men bifallit afBondeSlåndet.
» När vi ätit middag, skall jag berätta en liten historia, » sade han lugnt, » eller ta ' vi den kanske hellre före middagen? » När Annie till sist fått sin anrättning i ordning och dukat bordet, tog han henne på sitt knä och berättade från början till slut sin lilla historia. Om sin misstämning, sitt besök hos Märta och hennes sätt att gå till väga. Annie, som att börja med var litet surmulen, tinade snart upp och slog sina armar om hans hals, när han slutat. » Det var ett välsignadt besök, » sade hon, » och jag följer dig med glädje dit i morgon. Äfven om du tänkt — och det har du nog gjort — att din Annie bar mycket att lära af din väninna, så skall det ej sätta mig i misstämning. Men, chateaubrianden! » » Ja, den är nog kall vid det här laget. » » Men så hafva v i. » » Päronen, ja, men. » » Jag vet, hvad du vill säga; dem ge vi i stället åt portvaktens lilla flicka, som ligger sjuk. » » Ja, det ena, men det andra skola vi behålla och dela som en belöning för vårt välförhållande. » Söndagsarbete. etta missbruk af söndagens helgd är en osed, som, oaktadt den rådande civilisationen, är ganska allmän bland de s. k. bildade klasserna. Isynnerhet då julen nalkas, tages icke allenast natten, som är sömnens tid, utan äfven söndagen, hvilken särskildt är förordnad till hvilodag, till hjälp för att få de för sent på- började, ofta onyttiga och penningeödande julpresenterna färdiga. Då husmodern hela söndagen sitter med sitt handarbete, är detta ett föga efterföljansvärdt exempel för tjänarinnan för att icke tala om barnen, hvilka skola uppfostras i dygd och Herrans förmaning. Är det angenämt för mannen, som vanligen denna dag vill njuta af hemmets frid i kretsen af maka och barn? Och är det enligt med det egna samvetet, att söndagen missbrukas på sådant sätt? Nej, det måste hvarje rättänkande kvinna tillstå för sig själf!
N :o 1 af nyssberörde Protocoll innefattande Justitia Cantzlers Bmbetets anmärkning i afseende på ett af Kämners Rätten i Nora afdömt fylleri-mål ansågs böra in Pleno läsas. Afdelningen åtskiljdes. In fidem M. Meurling. Fredagen 1 den 26 Maji, efter upplöst Plenum, hvarvid fördes serskildt Protocoll, sammanträdde Utskottet på Afdelningar, då på 1 :sta Afdelningen lästes de af Justitia Expedition inför Konungen i Stats Rådet förde Protocoll för den 2 Mars 1814, 9, 16, 23, 30 s. m., 20 April, 27 s. m., 4 Maij, 11, 18, 25 s. m., 8 Junii, 15, 22, 29 s. m. Afdelningen åtskiljdes. in fidem M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. Afdelningen åtskiljdes. In fidem M. Meurling. 1 Justeringsformeln saknas. Å detta försättsblad återfinnes ovanstående innehållsförteckning. Protocoll1 hållit i Constitutions Utskottets 2 :dra Afdelning Fredagen den 17 :de Mars 1815. S. D. Börjades med läsning af de uti Stats Rådet i Handels och Finance Ärender sen sista Riksdagen förde Protocoller, som följer: År 1812 den 3 :dje Junii 2 :ne [Protocoller]2 d. 10 :de d. 17 :de d. 22 :dra d. 25:te Julii 1 :sta 15 :de 12 :te punct: i detta Protocoll angående en del Städer förnekad Stapelstads frihet skulle uti Utskottets Plenum till närmare granskning företagas. d 22:dra (juli) d 24 :de » d 28 :de » och den 29 :de » Kl. 1 på dagen åtskildes Afdelningens Ledamöter. in fidem Knut Liljebjörn. 1 Justeringsformeln saknas.
Denna förordning skall från och med början af år 18 .. vara till efterlefnad gällande; kommande de bestraffningar, hvilka förut kunna vara för de i §§ 22, 23, 24, 25 och 26 omförmälde förbrytelser undergångne, att beräknas, och straffet således, i enlighet med hvad för hvarje förnyad brottslighet här finnes utstakadt, att bestämmas. STOCKHOLM 1848, hos /. A. Walldén. Bil. N:o 4 till Bev.-Utsli. Skrifvelse, N:o G. 1 Litt. F. Sammandrag af författninganie, rörande bränvinstillverkning och försäljning i Norrige, Ryssland och Finland. Sammandrag af författninganie., rörande tillverkning af bränvin i Norrige, af den 4 Augusti 182g och den 4 Augusti 1845. Rättighet alt under liden från den 1 Oktober till den 31 Maj tillverk a bränvin tillkommer i städerna hvarje borgare och på landet livar och en, sorn eger eller brukar matrikulerad jord, med undantag för ålskillige embetsoch tjenstemän, för så vidt de ej redan innehafva och lagligen nyttja någon bränvinsbrännings-apparat. Med bränvinsbränning förstås såväl beredning af rått bränvin som omdis ti 11 er ing deraf. Hvarken i stad eller på landet får någon apparat begagnas, som baldera än två pannor. Har apparaten blott en panna, skall denna innehålla minst 200 potter, till öfversta brädd, har den två pannor, skall hvardera hålla minst 100 p:r, likaledes lill öfversta brädd; dock må hvar och en, som sedan den 1 Januari 1843 begagnat apparater af mindre pannerymd, än de ofvan stadgade, desamma nyttja intill den 31 December 1848. Till omdisLillering af bränvin må begagnas pannor af minst 100 p:rs rymd. Med panna lörstås hvarje kärl af metall eller träd, hvari distillation kan försiggå, dock räknas icke dertill ångrummet i de s. k. pistoriska mäskvärmarne, för så vidt deri ej distilleras annat än de från pannan kommande och deri condencerade ångorna
Det hårda fängelse, hvari den unga furstinnan fick, i tårar och blygsel, umgälla sitt felsteg, var i Ntirnberg, och här fingo » långa år gälda hvad stunden b r u t i t », ända tills döden löste den arma ur bojorna, hvilket enligt några tyska historiskt-genealogiska arbeten skulle inträffat år 1734, enligt andra, t. ex von E r s c h ' s &amp; Grubers Encyclopedi, först år 1753. Den senare uppgiften är, om man undantager en obetydlig förvexling af dödsåret, fullkomligt riktig. E n svensk man, baron J o h a n von B r e h m e r, hade blifvit hofiåd hos den ofvan nämnde markgrefven af Brandenburg-Culmbach samt guvernör för hans äfvenledes här ofvan omtalade son F r e d r i k. Denne v. B r e h m e r, hvilken stod i stort förtroende hos sin markgreflige herre, var ridderlig nog att öfvertala denne att ur häktelset lössläppa sin olyckliga förra gemål. D e t t a skedde år 1734, och hon bade således suttit inspärrad i aderton år. » Officiell » förklarades hon vara afliden, men i verkligheten fördes hon i största hemlighet och under namn af öfverstinna von Zeidewitz öfver till Sverige, där hon i djupt inkognito vistades hos släktingar till v. B r e h m e r, först hans syster, häradshöfdingskaa Celsius, sedan dennas dotter och måg, kommendanten på K a l m a r slott Otto Wilhelm W r a n g e l af Sag och Wachsel. Den främmande damen gaf genom sin ädla hållning och sin belefvenhet tydligen själf tillkänna, att hon var af hög börd, ehuru, som sagdt, hon för alla utom Celsiuska och W r a n - gelska familjen var dold af ett strängt inkognito. Efter öfverste W r a n g e l s död flyttade hans änka, född Sara Elisabeth Celsius, till lagelstorps egendom inom Dörby socken, K a l m a r län, och markgrefvinnan medföljde.
Det har vid denna riksdag inträffat, att såsom skäl, såsom förment grund för underkännande af en enskild riksdagsmans motion i afseende å en i olaga väg tillkommen lag, så väl i LagUtsk:s betänk, som vid detsammas godkännande, blifvit anfördt, att 1815 års Const.Utsk. hade förbisett förhållandet, och att det på denna grund af R. St. icke kunde upptagas. Jag tager mig friheten hemställa till Huset, om då, med bibehållande af någon comseqvens i lagstiftning, Huset nu skulle vilja underkänna Const.Utsk:s framställning öfver det förhållande, att Statsrådet är incomplett, — ett förhållande, som äger rum under R. St:s sammanvaro, — ett förhållande, hvaraf utarbetandet af de förslag till grundlagsförändring, som nu komma i fråga, är i högsta måtto beroende, emedan de till stor del bero af de beslut K. M. kommer att fatta i afseende å redan hvilande grundlagsfrågor. Jag tager mig friheten hemställa, om icke med skäl det snarare vid en kommande riksdag skulle förebrås Const.Utsk. att hafva förbisett ett sådant förhållande, än det nu med något fog kan tillvitas Const.- Utsk. att blott såsom följd of en coalisations-princip emellan Const.- och StatsUtsk:n samt tidningsskrifvarne, som här blifvit yttradt, åbanebringa denna fråga. Jag tror, mine herrar! att det sätt, hvarpå grundlagen iakttages, måste nödvändigt tagas i betraktande af hvarje Const.Utsk., som vill göra sin pligt, samt äfven af R. St., då de i öfverensstämmelse med grundlagen vilja utöfva sina pligter. Jag tror, att det praejudicat, jag tagit mig friheten här åberopa, skall Den 18 November f. m. »»9 lomma att länge följa Svenska lagstiftningens och Svenska lagskipningens historia.