Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
En sådan taxa, upprättad den 22 Mars i838, bestämmer, i afseende på uppbörden, att afgiften för grönsaker erlägges, då de komma från Saltsjösidan, hos stadens uppbördsman vid Blockhus-udds-tullen eller Djurgårds-canalen, och, då de komma från Mälare-sidan, till stadens uppbördsman vid Långholms-lullen; samt att afgiften för målbara våta varor uppbäres på stadens Tolagskammare, då de komma från utrikes orter, med undantag af Finland, och vid Finska Tolags-Contoiret i Packhuset, då varorna anlända från inrikes orter och Finland. Af Committerades åberopade Utlåtande och förslag, samt Kongl. Majits i anledning deraf aflåtnc Nådiga Skrifvelse af den 23 Februari i838, hvarigenom de nu ifrågavarande afgiflerna blifvit påbudne, visar sig tydligt, att delta påbud icke varit föraniedt af något behof för byggnad och underhåll af broar och quaier, ulan åsyftat att bereda tillgång för fyllande af en brist i aflönings-slaten för stadens embetsoch tjenstemän; och för ett sådant ändamål synas trafikerande, som icke tillhöra staden, icke skäligen böra beskattas. Deremot inhemtas af berörde Ullålande, att Stockholms stads inkomster af handel och sjöfart, utan beräkning af den nu tillkomne tillökningen, uppgått till 168,8o5 Ridr årligen, då alla kostnader, som Allm, Besv,- och Ekon.-Utskottets Utlatadde, JV:o 81, 7 möjligen kunna anses hafva till föremål lättnad och beqvämlighet vid denna trafik eller handhafvande af ordning dervid, hvaribland äfven underhållet af broar och quaier endast äro uppgifne till 8^,583 R:dr io sk., eller föga mer än hälften af inkoinstbeloppet. Af dessa summariska uppgifter kan väl icke bestämdt slutas till förhållandet emellan inkomster och kostnader, i och för brooch quai-byggnader serskildt.
Deremot instränkes icke pä något fatt Fullmägllges werknings - förmäga, i afseende pä det som tillhörer sielfwa styrelsen och förwalmingen af Merker. Genom de upgifterEmbelsmännen stola meddela, iväckas och underhålles en jemn och oafbruten upmärksamhet pä Werlers särstilta styrelse.grenar, sä alt Fullmäglige ständigt äro uli tillfälle att taga en öswersigt af det hela och derefter lampa de åtgärder, hwilka kunna pröfwas nödige. Fullmägnges answarighet blir också närmare än hittills afpastad ester hwad de möjligen kunna åstadkomma, dä Jnsiruckionens fordringar icke äro andre eller mera wid» sträckte, än cm de owillorligen kunna urkräfjas. Stats-Mstolter har till närmare uplysning författat bilagde project till Jnstructton för Commitzalierne, hwaruti allmänna grunderne för deras blifwande befattning äro utstakade; och fär till Riksens Högloft. Ständers granskning och gillande StaisUtstcttet detta alt »vördsammeligen öfwerlemna, och afwaklar Riksens Höglofl. Ständers Beflut härom, pä det Skats-Ukstottet derefter mä komma uti tillfälle, att, i enlighet dermed, projectera det Reglemente som för Riksgälds-Coukoiret kommer att fastställas. Wid första päseende skulle det wäl synas, som den förestagne förändringen af Riksgälds - Werkets administration ftulle medföra en tillökning i Riksgälds-Contoireks Utgifter; men om nägon tillökning i ukgifrerne stulle blifwa nödwäMg^ hwrlket Stats - 646 Den t4 Zebrttärir. Utskottet likwät icke tror, bör den i alla fall blifwä högst obetyvelig, Nät öfwerwägande komMert 1:0
Riko eller 1 R:dr R:mt; i hvilket förslag Kommers-kollegium och General-tullstyrelsen, utan andra än de i allmänhet rörande tullsatsernas bestämmande anförda skäl, tillstyrkt den förändring, att införselstullen kunde fastställas lill 1 R:dr 25 öre skålpundet; varande jemväl erinringar emot kommitterades ifrågavarande förslag framställde uti Fabriksidkare!! Wiechels här förut omförmälda underdåniga skrift. Med nämnde rubrik »andra slag» afse» hufvudsakligen strumpstols-väfuader af vile och bomull, hvilka, förr belagde med olika tullafgifter, på sednare tider blifvit under en rubrik sammanförde. Såsom komrnitterade anmärkt, utgöra de i Norrige å hit hörande artiklar gällande tullafgifter 7 sk. 3 rist., 22 sk. 6 rist. och högst 32 sk. skålpundet; och den härslädes äfven af komrnitterade anmärkta ringa förtullningen utmärker nogsamt, att de här stadgade vida högre afgifterna icke ländt till statsverkets båtnad. — Af den betydliga artikeln strumpstolsväfnader af bomull, som intill 1848 års slut var belagd med den öfverdrifna införselstullen, 2 Ridr 10 sk. 8 rist. skålpundet, aftog införseln årligen, så att den nyssnämnde år utgjorde endast 200 skålpund. Med år 1849 nedsattes tullen till 1 l Ridr 16 sk. och införseln steg första året till 9,554 skålpund; men redan året derefter nedgick den till mindre än 5,000 skålpund och har sedermera ytterligare fallit samt under 1851 —1854 icke något år uppgått till 2.000 skålpund. Dessa siffror innebära det mest påfallande bevis, huruledes införseln har benägenhet att taga en loflig riktning, men derifrån af tullafgifternas öfverdrift afhålles.
Bränvin måtte antingen blifva alldeles fritt lill införsel eller ock beläggas med endast 1 å 2 sk. lull på kannan, på det att ej, genom den förhöjda bränvinsskalten, brist på denna nödvändighetsvara måtte uppkomma. Alla dessa anmärkningar hafva föranledt Utskottet att ånyo taga under noggrant öfvervägande, så väl den tull, sorn lämpligast borde kunna denna artikel åsättas, sorn sättet för dess förtullande.. Utskottet har dervid med full öfvertygelre trott sig kunna antaga, att ingen önskar underlätta införseln af denna vara, äfven om förbrytelsen öfver en eller annan felslagen förhoppning skulle förmå någon att uttala en sådan mening. Det enda skäl, som derföre kunnat förmå Utskottet att tillstyrka en nedsättning i den tull derå, hvilken Tull-Comileen föreslagit, har varit fruktan att genom en alltför hög afgift uppväcka för mycken retelse lill tullförsnillning.
Ständer nu mera finna sig i tillfälle på det sätt efterkomma E. K. M:s Nådiga uppmaning, att Banken senast den 1 nästkommande October öppnas till utvexling af silfver, enligt den uti Myntbestämnings-Lagen _ af den 1 Mars i83o fastställda grund för inlösen af Bankens sedlar; hvarjemte Rikets Ständer funnit sig böra stadga oeh förklara, alt genom realisationens verkställighet någon förhöjd beräkning af räntor och skatter icke får, under hvad namn det vara må, ega rum, samt att, i följd deraf, alla skatter och onera, af hvad slag och beskaffenhet som helst, således äfven inbegripne de räntor, hvilka i jordeböckerne lii] visst belopp i penningar äro utförde, skola ifrån och med den dag, då silfverutvexlingen täger sin början, beräknas att utgå efter enahanda grund, som i Myntbestämnings-Lagen den 1 Mars i83o finnes fastställd; så alt, vid deras utgörande tued penningar, den betalande eger, efter eget godtfinnande, att dem erlägga, antingen uti Bancoeller Riksgäldssedel-, eller uti Silfvermynt, beräknadt efter 2 R;dr 32 sk. Banco eller 4 b;dr RGStr för hvarje Riksdaler Silfver Specie, enligt den, med afseende å slagskattens beräkning i myntet, af E. K. M. och Rikets Ständer förändrade 1664 års myntfot; och hafva Rikets Ständer i öfrigt ansett sig böra hos E. K. M. i underd. anhålla, dels att ofvanberörde stadgande mätte meddelas till allmänhetens kännedom i den Kungö'" reise, sora torde i Nåder utfärdas, angående upphäfvande af det, medelst Kongl. Kungörelsen den 18 Mars 1818, allmänheten tillkännagifna beslut om inskränkning i utvexlingen af silfver mot Bankens Transportsedlar, dels ock att, i sammanhang härmed, nödiga föreskrifter måtte blifva meddela - Expeditions-Utskottets Förslag till lind.
Nej; så kommer åter att antagas hvad Stats-Utskottet, i Betänkande angående grunderne för AllmännaMagizi ns-Inrätt n i ngens Styrelse och Förvaltning, af den 23 sisth Maji, föreslagit i frågan rörande rättighet för Riksens Siänders bemälte Revisorer, att, i händelse af befinnande uppenbara öfverträdelser af Grunderne för dispositionen af de för denna Inrättning bestämda Cheditiv å Banken, låta till halfva beloppet inhibera desse Creditiv med iakttagande för öfrigt af hvad härom närmare är föreskrifva. Stockholm den 1 Julii 1818. N:r 3 2 S - Riksens Högloft. Stunders Sfats-Utskotts anmälan rörande Riks Stundens ser skildte Beslut i fråga derom, huruvida det för Maniljadur - Discont - Fonden ställde Creditiv å Banktn må kunna af Riksens Ständers Revisorer indragas. Uti det af Stats-Utskottet, genom Betänkanden af den 13 sistledne Maji och 19 i nästledne månad", till Riksens Höglofl. Ständers bepröfvande hemstälde ärende, angående den under Kongl. Commerce-Collegii Förvaltning stående Manufactur-Discont-Fonden, hafva Riks-St and en, beträffande frågan om den af Utskottet föreslag - Stats-Utskottets Betänkanden. *99* ne rättighet för Riksens Ständers till granskning af StatsBancooch Riksgälds-Verkéns Räkenskaper förordnade Revisorer, att, i händelse de funrto foreskrifterne rörande Fondens Förvaltning öfverträdde, låta indraga det ytterligare Creditiv å Banken, som vid denne Riksdag bestämmes för denne Discont-Inrättning, stannat uti Serski dte beslut sålunda! att Högvördige’ PrestStåndet och Hedervärda Bonde - Ståndet, enligt Protocoils Utdrag den 27 uti nästledne månad, bifallit hvad Utskottet i denne del tillstyrkt; men Höglofl.
Sedan öfverläggningen ansetts härmed slutad samt Hr Gr. o. Landtm, upptagit de derunder gjorda yrkanden å dels bifall till rnom;t oförändradt och dels bifall dertill med utbyte af ordet Häradsfogde emot ordet Kronofogde; framställde Hr Gr. och Landtm, propos. på bifall till mom:t utan förändring och, då dervid svarades flere ja jemte ett eller annat nej, förklarade ja haft öfvervigten. 8:de monr.t. Bifölls. § 17. Gr, Hamilton, Gustaf: Hos ganska många råder den åsigt, att den lagstiftning, som innehålles i det så kallade konventikel-plakatet, icke är lämplig och ändamålsenlig eller öfverensstämmande med de frioch rättigheter, som i Sverige vunnit erkännande. Detta ämne har utgjort föremål för en af Hr Henschen afgifven motion, hvilken ganska snart kommer under R. o. Ad:s pröfning. Jag skulle derföre önska att det nu ilräga vide mom:t måtte af U. o. Ad. företagas till afgörande i sammanhang med Lag-Utsk:ts Betänk, i ani. af väckt motion angående utvidgad religionsfrihet, samt hemställer vördsamligen till Hr Gr. o. Landtm, om detta kan låta sig göra. Gr. Sparre: Jag förmodar att de olika målen böra föredragas i den ordning de finnas uppförda på föredragningslistan, och R. o. Ad. torde deraf finna att en sådan omflyttning som den, hvilken den siste värde talaren föreslagit, icke går an. Gr. Hamilton: Då det framställts betänkligheter emot det förslag jag nyss väckte, vill jag icke fasthålla dervid, utan anhåller om propos. derpå att det föredragna mom:t ang:de K. Förordna! den 26 Oktober 1858 måtte ur §:n utgå. För min del anser jag nemi. att denna F"örordn. icke hvilar på någon förnuftig grund. Det tillätes nemi. personer att sammankomma för hvad ändamål som helst, t. ex. för att spela kort, dricka o. s. v., blott icke för att sysselsätta sig med andliga ting. Då denna förordning utan ringaste våda kan upphäfvas, anhåller jag att den måtte uteslutas.
St. att förfara annorlunda än de gjort förut; den endast gaf dem rättighet dertill, derest de så skulle vilja förfoga. Säkert är åtminstone att R. St. fortforo att utsätta nästa riksdags sammanträde till 5 år efter riksdagens slut, men ingalunda från dess början; — och hvad Axel Gabriel Silfverstolpes sätt att förstå Riksd.Ordn. angår, så öfverlefde han 1815 års riksdag tillräckligt länge för att hafva kunnat reservera sig mot beslutet, om han ansett det vara origtigt fattadt. Men det gjorde han icke. Således vågar jag fortfarande åberopa föregale praxis, hvilken torde vara, minst sagdt, lika giltig som en sednare. Jag anser den för min del giltigare, enär man den tiden stod grundlagsstiftningsperiodeu närmare. Här yttrades, för en stund sedan, besynnerligt nog, att man varit ense om denna sak i sednare tider. Man har varit det vid ett par riksdagar; men så länge Riksd.Ordn. säger uti 2 §: icke blott att ”R. St. skola, i kraft af rikets antagna R. F., hvart tredje år sammankomma;” utan derjemte alt: ”Uti hvarje Riksdagsbeslut bestämme R. St. dagen, då de, till följe häraf, åter sammanträträda;” så länge, säger jag, detta sednare mom. i sin fulla kraft qvarstår, så länge är icke värdt alt lala om nödvändiga efterföljden af något vid föreg:de riksdagar sednast fattadt beslut. Hr Brakel har gjort invändning emot min tolkning af ordet sammankomma. Han har sagt, att om man begagnade ordet sammanvara i stället, så skulle det medföra den påföljden, att R. St. måste hela det året, som riksdagen börjades, ouphörligen sammanvara. Se der hafva vi det! Man torde just härutinnan inse skälet, nemi. undvikandet af en dylik misstydning, hvarföre R. St. funno nödigt att i R.F. och Riksd.Ordn. vid detta tillfälle begagna ordet sammankomma, hvilket åtminstone ej kan på ofvannämnde sätt misstolkas.
Ehvad härom förordnas, gr ändamålet vunnit blott ett och samma mått, mål och vigt komma att gälla öfverallt i Riket och i ali slags handel, Att mången, sorn nu invant sig vid gamla bruket, skall i början finna sig besvärad, är vål onekligtj men snart skall dett^ förgå, och ingen skall gifvas, som icke efter någon tid skall finna förändringen eller rättelsen lika god, som den verkligen är behöflig till. upphåfvande af oreda. Det lilla motskålet att Allmänheten nu har sina målkärl och vigter annorlunda indelta, ån kanske vid förändring©** 54 Den i Martiin kan finnas redigast, är för svagt att motverka; ty snart oell för ringa kostnad får man dem ändrade och omjusterade, hvilken förrättning dessutom år Land t må tärne ålagd mot ringa afgift samt för öfrigt bör i alia Saiubodar årligen iakttagas. Men då fördelandet i fjerdeåttondeoch lö.dedelar o. s. v torde förefalla lika fått sorn i decimaler och icke så snart förfaller i brutna tal eller så kallade Bråk, samt nu år allmännast, loide allt, eiler så vål vigterne sora måtten och målen dervid kunna förblifva; och för redighets skull alla så kallade öfvermålskappar vid ali mätning försvinna. Saken beror blott på ett förordnande om lika förhållande öfver allt. Man skall vål säkerligen rörande Jernvigten invända, att inrättningen i Bergslagerne nu år sådan, att jernet, enligt talesättet, arbetar sig sjelft, hvarmed lärer förstås, att det qvantum malm, som der kallas ett Skeppund, skall innehålla så många Lispund eller så stor öfvervigt, att hela afbrånningen vid Tackjernstillverkningen kan afråknas, och ett så kalladt Skeppund Tackjern erhållas ur det qvantum som med sin öfvervigt kallats ett Skeppund malm, samt vidare och på samma sått ett Skeppund Stångjern utaf hvad som anses för ett Skeppund Tackjern, så att riår man vet huru många så kallade Skeppund malm man har, vet man ock huru många Skeppund jern man kan påräkna sig äga.
Att denna press likväl icke är mera farlig för Styrelsen, än de öfriga sätt till motstånd, som i alla tider begagnats, torde äfven lätt inses af den, hvilken fördomsfritt betragtar händelsernas utveckling i alla nationers historia. Huru många medel eger ej Regeringen, att tillrättavisa opinionerna, om den sjelf handlar ädelt och öppet? Huru fruktlösa äro ej alla de försök, som i sådant fall skulle göras emot densamma? Vi höra ej dölja för oss, mine Herrar, att sjelfva rnennisko - 344 Den 23 Ja n ua r i i e. m. naturen, genom benägenheten till njutning och hvila, redan i årtusenden gifvit och ännu skall gifva allt för mycket spelrum åt magtens rastlösa inkräcktnings-begär, och alt den verklige fosterlandsvännen bör motstå all ökad eftergift af de rättigheter, folket lyckats att i lagarna sig förbehålla. Jag måste motsätta mig Utskottets förslag. Jag kan ej dela dess grundsaltser, hvilande på en panisk fruktan för den utvidgning tryckpressen gifver åt menniskans naturligaste och heligaste kraft: yttranderätten. För mig står den enda rätta Tryckfrihets-förordning, som bör finnas, klart och tydligt innefattad i denna enda regel; Bestraffa osanningen; men gif frihet åt tanken, åt opinionen, åt den enskildes klagan, ja till och med åt folkets missnöje. Ty ingenting är i denna väg till samhällets, ej ens till Regeringens, skada, utan tvertom till deras inbördes fördel. Ett folk, som fritt får yttra sig, behöfver ej låta tvinga sig till hämnd. En Regering, som ej förtrycker yttrande-rätten, behöfver ej frukta, att hopen skall handla, innan den klagat. Man säger sig vilja återkalla vår tidnings-litteratur till lugn och vanlig ordning. Det förundrar mig, att böra dessa upprepade klagomål öfver dagblads-litteraturen. Jag medger gerna dess ofullkomligheter, dess brister. Men, mine Herrar, kunna väl dessa med skäl framställas så - Den 25 Januarii e. m. 345 sorn bevis, att vår Tryckfrihets-förordning icke är ändamålsenlig. Är det tänkbart, att nya lagar, nya institutioner, genast kunna verka allt det goda, de i längden skulle kunna medföra.
Jag förestår derföre, att bränwins försäljningen mä tillatas lika fri och allmän, som killwerkningen, efter säljarens och köparens behag. Följden häraf stall i min tanka ofelbart bliswa, att krogar småningom minstas och förswinna, dä 'de: icke mera lönar mödan att hälla dem: Och man matte wäl icke för den lilla afgisten till Staten, forn af krögare erläggas, önsta bibehållandet as detza plant stolor för osedlighet och brott. Be» Den 4 December Betänkandet tillstyrker äfwen förbud emot inföys .sek af utländslkt bränwin, dä likwäl fri bränwins han? del i öfrigt medgifwes. Afwen häruti synes mig en motsägelse ligga. Detta förbud är i mitt omdöme af siere skäl skadlig/. Dä man kan erhälla en utlänsst god wara för bättre pris än en nilaus? däkig shwiiket tnwärr hos Ost merendels inlräff-w) syneö det mig högst orimligt och ffadligt alt hindra och sörbjudg dtH införsel. Dessutom bliiwer förbudet aldrig eftxrlefwadt, sä snart winniiigslystnadcn är till en hög grad wäckt, om ock Le strängaste påföljderför öfwer; trädclsen ursättes. Under goda qr lönar sig mindre bränwins ins> försell, till »agot större belopp; Och i mifiwäxker är den högst nyttig till besparing as mlänsk spannemälL tillgång. Wid Momentet om de sa kallade Skoir!?a vans norns jac jag blott crindra, att om de ffulle högre besVettas än andra bränwins pannor, borde wäl någon beskrifning pä d.'!« giiwas, fastän dä ffnlie hän», ha, att denna högre afgift kunde undwikas genom en vbetydelig aswikelse fran bcskrifningcn. — Att blott nämna SkottsVa pannor kunde ater hindra nyttjandet Utaf, elier lägga obillig skatt pä flere sorter brännvins pannor, som i Skottland upsundye här i Landet fördeö.
Besynnerlig var han, det kunde då ej förnekas, och ändå besynnerligare såg han ut, men trots detta, hade han emellanåt en sådan värdighet i sitt sätt, att till och med grannskapets värsta tjufpojkar fingo munnen tillstoppad, om de någon gång blefvo frestade att roa sig på hans bekostnad. Benämningen » Elfenbensnäsan » hade nu nästan öfvergått till ett hedersnamn och var långt mera populär än namnet Ebenezer. Mot slutet af den andra sommaren kom timmermanshustrun en dag in till Ebenezer, blek och förgråten. Hon ledde sin lilla flicka vid handen och bar dessutom på en korg, som hon varsamt satte ned framfor juden. 1893 » Hur är det fatt, » sade denne och såg upp från sitt arbete, » några skor, som behöfva nya lappar? » » Nej, nej, » sade hon sorgset. » Inga skor. V i få nu slita på trasorna så länge. Gubben min ligger på lasarettet sedan en vecka tillbaka, och Gud allena vet, om han nå ' nsin blir karl att ta itu med sitt arbete igen. Han föll ner ifrån ställningen och skadade sig mycket illa. Det är inte mycket med honom nu, ska ' jag säga. » (Forts. o. slut i nästa n:r.) Några ord om Sveriges enda kvinnliga trädgårdsskola. om jag tror, att många mina medsystrar sväfva i okunnighet om, att i Sverige finnes en träd gårdsskola, där äfven kvinnliga elever mottagas, anser jag det vara lämpligt att i Idun, » damernas egen tidning », låta dem få några korta notiser om densamma. Norrvikens trädgårdsskola, med vackraste läge, nära Bråviken, ' / « ' från Ä b y station, har nu fortgått i 2 år. Den är indelad i två kurser, en ettårig, en tvåårig — den senare afsedd för dem, som tänka helt ägna sig åt trädgårdsskötsel. Kurserna börja 15 januari och fortgå med 1 4 dagars sommarlof till 15 december. Undervisningen sker dels teoretiskt, dels praktiskt. D e unga flickor, som hittills besökt skolan, ha lagt hand vid de flesta praktiska arbeten — naturligtvis ej de tyngsta och gröfsta — och funnit det både nyttigt och nöjsamt.
Den räntefot, efter hvilken insättarne godtgöras, är uppgifven till 5 procent från Upsala, Östergötlands, Gotlands, Blekinge, Christianstads, Malmöhus, Hallands, Elfsborgs, Skaraborgs, Örebro, Westmanlands, Jemtlands och Westerbottens län, i det sistnämnda dock blott åt insättare af allmoge och arbetsklassen, men för andra personer till endast 4J proc. Stora Kopparbergs läns sparbank, som förr gif vit blott 4 proc. ränta, har efter 1860 höjt den till 5, och Lidköpings sparbank ger 51 proc. ränta. Vigten att genom en räntefot, som ej är allt för låg, locka insättare framhålles ock från några län. Då sparbankerna för sina utlåningar, dels mot inteckningar dels mot reverser, i allmänhet kunna påräkna 6 proc. ränta, så beredes härigenom tillgång till den ringa förvaltningskostnad, sorn kan komma i fråga, då Direktionerne ej påräkna någon ersättning för sitt besvär. Då Eders Kongl. Maj:ts Sundhets-Kollegium årligen i utförliga underdåniga berättelser redogör för helso och sjukvärden i Riket, och dessa berättelser för hvartdera af de år, som denna femårsperiod omfattar, redan äro offentliggjorda, så hafva Eders Kongl. Maj:ts Befallningshafvande ej haft anledning att i någon vidsträcktare mån göra detta ämne till föremål för sina berättelser. Många bland dessa innehålla emellertid talrika upplysningar, som i flera delar, beträffande åtgärder och inrättningar, hvilka ej stå under Statens kontroll och värd, utgöra vigtiga tillägg till bemälde Kollegii berättelser, men då uppgifterna ej meddelats efter något gemensamt formulär, så egna de sig ej till någon kortfattad öfversigt, och då detta sammandrag dessutom redan vuxit till ett omfång, som ej är förenligt med vidare utdrag ur berättelserna, så torde jag i hithörande ämnen få till dessa hänvisa. Den allmänna fattigvårdens ordnande efter de grunder, som senast blifvit fastställde genom Kongl. Tab.
Fock utfärdad fullmakt för Frih. G. A. C. T. von Essen, att för Kommendörsätten Fock N:o 1864 A, intaga säte och stämma å Riddarhuset. Af genealogierna inhemtas, att ätten 1864, Hr Dalstjerna, länge sedan är utdöd, samt att Kommendörsätten Fock innehar N:o 1846 A. H. V. 36 562 Den 6 Juni, Nu vill det synas uppenbart, att felaktigheten i berörde fullmakt tillkommit af misskrifning, genom förvexling af siffrorna 1846 oell 1864, och vid sådant förhållande och då fullmakten i öfrigt är i vederbörlig form upprättad, får jag vördsammeligen hemställa, att fullmakten måtte godkännas och polett således åt Frih. von Essen utlemnas. Hr. Gr. o. Landtm, hemställde i ani. häraf, huruvida R. o. Ad. ville godkänna den ifrågav:de fullmakten. Ropades ja. Anmäldes och bordlädes från nedannämnde Utsk. inkomna Mem:r, Utlåtm och Betänk:n, nemi. från Stats-Utskottet: N:o 125, med förslag till de stadganden i RiksgäldsKontorets reglemente, som angå detta verks skulder och fordringar; N:o 127, i ani. af R. St:rs år 1865 församlade Revisorers berättelse ang:de granskning af Statsverkets samt andra utaf allmänna medel bestående fonders tillstånd, styrelse och förvaltning under år 1863; N:o 129, ang:de den Staten tillhöriga, till Riksarkiv tillförene begagnade för detta Ridderstolpeska egendomen vid Skeppsbron; N:o 130, med förslag till stadganden i RiksgäldsKontorets nya reglemente, ang:de åtskilliga vid föreg:de Riksdagar beviljade, men ännu icke verkställda utbetalningar ; Bevillnings-Utskottet: N:o 19, i ani. af Riks-Ståndens skiljaktiga beslut i afseende å tullbevillningen för artikeln kokoch bergsalt; Sammansatta Bevillningssamt Allmänna Besv.- och Ekonomi-Utskottet: