Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Kamratlifvet var äfven en makt, som skolan kunde påräkna, ty bland oss uppstod snart ett så innerligt förhållande, just genom vår gemensamma kärlek till skolan och vår aktning och tillgifvenhet för dem, som där meddelade oss en hjärtevärmande och tankevidgande kristlig lifssyn, att vi i allt bistodo och sökte glädja hvarandra. Än var det vår stackars blinda kamrat, som antingen önskade få höra de nordiska gudasagorna mera i detalj, eller ville hon lära sig en sång eller ett stickarbete; än var det någon mera vetgirig tjänstflicka, som sporde närmare om den eller den historiska personen eller om något uttryck, som ej blifvit klart uppfattadt, så att fristunderna upptogos vanligen af samtal, i olika grupper, om det senast hörda. Om min rumskamrat, min präktiga Karoline, kan jag knappt säga, att: » i tre dagar grät hon, och så blef hon nöjd, » ty det dröjde visst ej ens så länge, innan hon, under de sena sommaraftnarne, tog min historiska kunskap i anspråk, själf rent förundrad öfver, att hon kunde så lätt förstå mig. Under regniga aftnar lekte och dansade vi med lif och lust i den stora gymnastiksalen. Ingen af lärarne bad oss äldre om att deltaga däri, men dels var det så innerligt roligt att vara med, dels kunde vi på föreståndaren märka, att han kände sig glad och trygg vid att veta, det vi äldre äfven där voro med bland ungdomen. Söndagarne besökte många af oss kyrkan; andra begagnade hvilodagen till läsning i de böcker skolans föreståndare lånade oss; men vi förde dock då så mycket friluftslif, som var möjligt. Klockan 6 e. m. föreläste föreståndaren någon glad, god berättelse eller en komedi, och så, som han läste, fick ordet lif. Det var hjärteglada, smittosamma skratt, som då, gång på gång, fyllde hörsalen. Allt vistande i sofrummen under dagarne var förbjudet. Däremot stod det oss alla fritt att på passande tider — under kvällarne — flere eller färre åt gången besöka föreståndaren och hans familj. Dessa samtalsstunder voro af icke ringa betydelse för eleverna.
Horn har omnämnt förhållandet på slättlandet i Upland, och huru föga man der tänker på jagt. I Frankrike finnes mycket mera slättland än bär, och der interesserar man sig dock allmänt för jagten. Jag anser, att det kraftigaste medlet, att hos oss uppväcka nationens interesse derför, vore att mot en ringa afgift berättiga hvar och en att idka jagt. Den inkomst, som härigenom vunnes, skulle öka de allmänna afgifterna till rofdjurs fallande och kunde således bidraga att höja de premier, som hittills endast utgått från jordbruket och visat sig icke vara nog verkande till rofdjurens utrotande. Kär de anstalter, vi förut haft, icke varit tillfyllestgörande, hvarföre skola vi då ej vidtaga en åtgärd, som, efter min öfvertygelse, grundad på den erfarenhet man inhemtat i andra länder, skulle hafva den påföljd, att mängden af landets invånare interesserade sig för jagten? Det olika förhållandet i våra norra provinser har liärflutit deraf, att, såsom Frih. Cederströrn pämnt, jagträttigheten fordom var vissa personer förbehållen, De personer, som hade en sådan uteslutande rätt, hodde nästan icke i Norrland, hvarföre derstädes allmänna interesset för jagten fortfarit, och villebrådet icke blifvit förstördt, utan jagten lemnar en betydande vinst. Nu hafva sedan 1789 så många år förflutit och dock har jagten i de öfriga provinserna ej vunnit någon förkofran. I fall man vill sjelfva saken, måste man således vara betänkt på medel dertill; och jag vet icke något bättre, än det nu föreslagna, nemi. att uppväcka och förena alla jagtidkares interesse derför. Jag förnya;’ min anhållan om betänkts återremitterande, Hr von Qvanten, Carl: Då flera värda ledamöter tillstyrkt bevillnts erläggande för rättigheten att jaga, önskar jag yttra några ord.
Ridderskapet och Adeln samt Vällofl. Borgare-Ståndet anfördt: af Herr Nordenankar: att vexling efter den curs, som vid densammas början noteras, vore den enda rätta, emedan hvarje rubbning uti dagens pris och skuldernes nuvarande belopp vore obillig, emedan anledning ej funnes, hvarföre uppoffringen för realisationen skulle ske endast af de skattdragande, som äfven måste bära all dess risque och slutligen, emedan, vid en sådan höjd beräkningsgrund, Bankens silfverbehof vore nu redan fylldt, öfver a millioner gifne Banken till betryggande aflåne-rörelsen, och opinionen samt en årlig förlust af 5oo,ooo R:dr banco besparad Bruks-bandteringen: att i83o års Myntbestämnings-Lag ej mer vore bindande, men att, om någonting deri borde hållas uti helgd, så vore det proportionen af 5 till 8.; att Herr Nordenankar önskade upplysning om orsaken till den skilnad, som funnes emellan den uti Kongl. Maj:ts Nådiga Skrifvelse förekommande uppgift, alt endast 160,000 R:dr specie skulle erfordras för det vid sista Riksdag af Rikets Ständer antagna förhållande emellan metalliska fonden och utelöpande sedelstocken samt den af Bancofullmägtige under den 20 sistlidne Januarii upprättade calcul, hvilken upplyste om ett behof af 35i,02Ö R:dr i silfver, och att för hvarje iooo:de R:dr uti sedlar, som utgåfves för att fylla denna brist, uppstode ett ökadt silfver-behof af 234 R*dr; 4 Banco-Utskottets Betänkande kV.-o 8. att, vid granskning af sistnämnde calcul, Herr Nordenankar redan inom Banco-Utskottet framställt någre anmärkningar, som antydde ett ytterligare silfverbehof af 200,000
(Se Bilagan Nio 1.) 1 Den 14 Annutti e. Hvtrafter Herr Tham tilläde munteligen 5 Jag anhåller att detta anförande, såsom en motion i sammanhang med Tullbevillningen, måt-. te blifva till vederbörligt Utskott remiiteradb Herr von Har Unans dorff, Auguff\ Jag an-*' håller att få förena mig uti dea motion, Her? Tham. nu framställt. Lades på bonk b Upplästes oeh lades på bordel följandefrån nedannämnde Utskott iqkomne Memorial pcb U^tanden; Tran Statsoch BancoJJtJkotten % Af den 8 dennes; N:o 3&3:* I anledning af väckt fråga ora Låneunderstöd af allmänna medel för Hamnbyggnaden i Ystad N;q 384. I anledning af väckt fråga om förändrade vilkor för det af Riksens Ständer vid sistledne Riksdag beviljade Låneanslag tili Consistorium i Calmar, för uppbyggande afettGymnasii och Scholaahus derstädes, äfvensom om tillökning af detta, anslag. I snlednig af Kongl. Majds Nå-. Ben i4 Augusti «. m. S3? diga Proposition angående Låneunderstöd för Städerne Norrköping pcb Borås. I anledning af väckt fråga om pnderstöd af allmänna medel eller Lönebidrag till uppförande af ett nytt Scholohus i Örebro. lf:o 387* I anledning af väckte frågof om anslag af Lånebiträden till understöd för Kyrkobyggnader uti Kumla pch Halsbergs, Tvings, Herrestads pch Jemjö Församligar. 1 anledning af väckt fråga om Län af allmänna medel till Interessentcrne uti Röna Koppargrufva i Fryxdahls Härad af Wermlands Län. I anledning af väckt fråga om Hån af allmänna medel till anläggande af en Hamn uti Wadstena Stad. frän SlatsUtikoiie-i: Af den 8 dennes: N:o 390. Öfver gjorde anmärkningar vid Utskottets förut meddeldte yttrande om StatsRegleringen under Rik,sSt2t?ns andra HufvudTitel. I anledning af gjord anmärkning yid:
N.o 53. omväg; att få penningar, att de under Göt leborgs ocb Malmö Lån-Contoir hörande lånsökande, skola, före sin ansökans uppsändande till Stockholm, uttaga Discont-Directionernas verificater för egen vederhäftighet och hypothekernas soliditet. Härigenom skall ovedersägligen ett fördröjande hinder uppstå, så att, då lånet omsider hinner nedkomma, negociations-tillfållet, hvarföre det skulle göras, gått förbi. 4:o Tviflar jag, att så stora penninge-insättningar komma att ske , att för hela Sveriges Handels-corps tillfälle till lån kan beredas. Det kan således möjligen inträffa, att hela denna Discont blifver en chimére. Åtminstone är det ganska sannolikt, att Sädeshandlande, på långt afstånd från Hufvudstadén , ej komma att njuta någon fördel af en för närmare boende speculanter begärlig fond , helst om penningarne kunna blifva spannmålshandlande i förväg upptagna, så att dessa, af brist på kraft att röra sig med utländningen, sättas i ren nödvändighet att endast afsluta köp med inländska köpmän , som då med den lågt uppköpta säden kunde handla med utländningen , tvärtemot hvad naturen anvisar för de inom productions-orten bosatte handlande. Med det jag nu anfört har jag velat Bil. till Banco-Utskoltets Bet. IV:o 53. 17 J visa, att lill en förmonlig spannmåls-handel det nu varande rörelse-capitalet lemnar nästan intet understöd; att den föreslagna Disconten troligen icke kommer att fylla den brist på rörelse-capital, som för spannmålshandeln är ovilkorligen nödvändigt; att, med den föreslagna organisationen af de upplånte penningarnas utlåning, afståndet från utlånings-orten högst menligt inskränker och ofta alldeles förtager den fördel, som rättvisligen borde tillflyta äfven de på fjermare håll från Stockholm bosatte Handlande. Sanningen af hvad jag[ anfört om Sveriges Spannmålshandel och ofördelaktigheten af den för dess rätta bedrifvande förevarande Capitalbristen, styrkes af det förhållande, som under förlidna årets för Spann måls-export förmonliga conjunctur egde rum. I saknad af medel till förlag måste, till ex.
H o n ville tala m e d mig ensam, sade hon. Efter många omsvep kom hon fram med hvad hon ville. Skulle jag inte vilja låna henne 10 kronor, frågade hon. Hon hade pantsatt sin vinterkappa förra månaden, då hon var alldeles utan pengar, det var sommarkappan hon begagnade nu, men hon frös allt, i synnerhet om kvällarna. Om hon nu löste ut kappan och betalade hyran, skulle hon inte få ett öre öfver, och hon behöfde skodon också. Men om 2 veckor skulle hon kunna betala igen det hon ville låna af mig. På två veckor förtjänade hon minst 14 kronor. » Men om ni ger mig 10 kronor af dessa 14, inte kan ni lefva två veckor på 4 kronor, inte. » » Det blir litet mer, för 1 krona har jag och 2 kronor kan jag få låna på sommarkappan. En krona måste jag lägga af hvar vecka till hyran, men det kommer nog att gå bra, fröken skall få sina pengar på dagen. » Det vill säga, hon hade 3 kronor, men i bästa eller rättare värsta fall, om hon belånade sommarkappan, 5 kronor att lefva på under 2 veckor. I senare fallet 36, i förra 21 öre om dagen. Hur var det möjligt att kunna äta sig mätt under sådana villkor? » Man får rätta munnen efter matsäcken förstås, » skrattade Gurli, hon tog allting från den glada sidan. » Middagen kostar mig j u bara 12 Va öre, ett fyraöres bröd består jag mig till kaffet om morgnarna och ett tvåöres äter jag till frukost, o m jag har råd, dricker jag mjölk också. Till kvällen äter jag bröd och mjölk, faster bjuder mig förresten på en matbit ibland, men jag vill inte ligga henne till last. » Hon var så hurtig och frimodig och gladlynt, trots sin fattigdom, hon var bara nitton år och ensam i världen, utan annat skydd än dessa släktingar, som voro lika fattiga som hon själf. Strålande glad var hon, när hon fick låna den begärda tian, ty jag kunde icke säga nej, ehuru jag högst ogärna hjälper någon att sätta sig i skuld. Precis två veckor senare kom hon och lämnade igen hvad hon lånat. Nu var det ingen nöd, ty en äldre syster, som var i Amerika, hade skickat henne 15 kronor.
Mgöra en deremot stridande anmälan, har Exp.-Utskottet artsett sig böra R. H. S. vördsamt underställa, huruvida icke, till rättelse i berörde afseende, frågan må till Högloflige Stats Utskottet öfverlenmas, och, sedan sådan rättelse blifvit vunnen, underdånig Skrif* 9.4 F'xp. XIt sii. Forsin” till and. Siri fr. ff:o 3 St: veise, med iakttagande deraf, till Kongl. MajlÉ expedieras. Stockholm den 2 Februarii 1830. Uppl* o. godk. hos Ridd. och Adeln d. 5 Febr. j83ö» Preste-Ståndet d. 8 Borgare-Ståndet d. 8 Bonde-Ståndet d. 8 — Rikets Ständers underdåniga Skrifvelsej med ari* hållan_, att Publique Perk och Inrättningar kunde varda förständigade, att icke utöfver behof vet antaga Extra Vaktbetj ente. S. A. K. R. St. hafva till pröfning förehaft eh hos dem väckt fråga, att Publique Verk och Inrättningar? måtte icke allenast varda förpligtade att erlägga Krono-Utskylder för dem, hvilka de meddela såkallade Försvars-sedlar, utan också anses hafva iklädt sig förbindelsen att draga försorg, det de med dylika sedlar försedda personer iGke skola, för det år, hvarå sedlarne lyda, falla det enskilda välgörandet eller allmänna Barmhertighets-Stiftelser till last; och ehuru R. St. icke kunnat fästa afseende vid framställningen, likväl och med föranledande deraf, samt då det kommit till R. Strs kännedom, att Publique Verk och Inrättningar utfärda Försvarssedlar, eller, med andra ord, till Extra Vaktbetjente antaga personer, som dessa Verk och Inrätt - F.Xp. VtsTt. Förslag till lind. SI ti fr.
Sådant vore icke eller, för bibehållande af militärisk ordning och lydnad, al behofvet påkallad, då man inom många större armeer, an den Svenska, ledan utbytt detta sträft, emot fängelse 1 mörkt rum; liviIket älven befunnits långt ändamålsenligare, på samma gång, som derigenom vunnits en bedröflig controll emot godtyckliga bestraffningar. Då, mi Sver ige allt sedan indelningsverkets uppkomst egt en armé, som i med - l4 £ag samtAllnu Besv. och Ekon.-Utskottens Betänkande, N-0 i3. boroerli*» anda och oförvitlighet i det enskilda stått och ännu stode långt framom andra länders krigshärar, ansåg motionären olämpligt att inom Svenska arméen längre bibehålla ett straff, hvilket, mången gång ådömdt för en ringa förseelse, kunde, om det drabbade någon af de ibland landets söner af alla classer, hvilka, såsom beväringsskyldige, voro, åtminstone till någon tid, hemfallne under Krigslagarne, vara tillräckligt att undergräfva dennes hela framtida väl. Efter det desse förslag hos Utskotten på engång till öfverläggning förekommit, få Utskotten nu deröfver meddela sitt utlåtande. Redan vid sistlidne Riksdag har Lag-Utskottet, i anledning af då vackt frå^a om spö- och risstraffens afskaffande, uttalat sitt ogillande af sådan» straff, som förnedra menniskan och icke verka till den brottsliges förbättring/utan till hans förhärdelse; och Utskotten hylla desto heldre denna åsigt, som densamma öfverensstämmer med det uti lagstiftningen i allmänhet mer och mer antagne höga och ädla syfte att, vid bestämmandet af straff, företrädesvis söka välja sådane bestraffningar, som medelst den inverkan, de utöfva på den straffades inre väsende,'kunna bereda hans förbättring. Till följd häraf och enär prygelstraffet, ehuru detsamma visserligen icke är i lika grad grymt och kiänkande, som spö- och risstraffen, dock onekligen hörer till ofvannämnde art af straff, skulle Ulskolten icke tveka att tillstyrka dess afskaffande helt och hållet, derest icke betänkliga hinder och svårigheter deremot för närvarande mötte.
De utländska spetsarne, som lemnäs för billigt pris, hafva tillbakaträngt fördelarne af denna industrigren. Sparbanken har under ifrågavarande tidrymd vunnit ett ökadt och synnerligen begagnadt förtroende. Vid 1847 års slut räknade den 432 insättare med 17,358 R:dr 42 sk. Banko och hade vid 1850 års slut 522 insättare med ett kapital af 26,677 R:dr 15 sk. samma mynt. Skenninge har sedan år 1847 fått en ökad folkmängd af 75 personer. Handeln och bandtverkerierna synas hafva vunnit större liflighet, men jordbruket utgör stadens hufvudsakligaste sysselsättning. 12 Motala Köping har under de lie år, denna underdåniga berättelse omfatta i, märkbart stigit i välstånd och förkofran. Den är indelad i 31 qvadrater med 174 tomter, af hvilka 80 äro bebyggda. Sedan 1850 års början bållås sä kallade torgdagar hvarje helgfri lördag, då ofta betydliga qvantiteter spanmål afyttras. Rörelsen har deraf fått en förökad liflighet. Den har fyra handlande samt 51 handtverkare. Waldemarsviks Köping. Denna köping tillegnar sig allt mer och mer en vidsträcktare skeppsfart, hvilket åter har ett gynsamt inflytande på rörelsen i öfrigt samt köpingens utvidgande och välmåga. Linköpings Slott den 31 December 1851. På Landshöfdinge-Embetets vägnar: Gust. Nordén. Fr. Holmqvist. Hemmantal. Mantal. antal. Kungsoch Kungs Ladugårdar Derunder lydande Lägenheter 15, Trädgårdar 2, Angar 6, Parker 8, Holmar 5 och Torp 9 skattlagde Dito dito Fisken Dito dito Mjölqvarn med" 3 par stenar 1, skatt).
Den böra anfeö, mare Sominitteen lifmäl båDe berätttgaD od) jfplDig, att, utan affeenDe på uppgiften, efter förefallanDe (fäl od) nu ftaDgaDe grunDer, beffämma Det roärDe, l;marefter Q3emillning bör utgå; Dorf bör anleDningen till Denna föränDring i protocollet antecfnaé. §. 68. ?lf De banölingar od; uppfinningar, Sommittcen famlat, od) Den focala fänneDom, €ommitte'en bör äga, åligger Den att utröna egenDomarneö bejfaffem bet, tiH utrpmme, jorDmån, åbpggnaD, belägenhet, affättningénillfälle, förmo* ner od) onera; ocb må, i affeenDe på Den nptta od) rättelfe, font voiD mitta 59 tillfallen derigenom funDe fjemtaS, De i orten gångbara pris, bå taperingémäm nen finna Det lämpligt, till roinnanbe af en rättwik taxering, tjena Dem till en »ägleDning och jemförelfe roiD roärDetS beftämmanDe, hwarwiD äfroen bör affeS, burumiDa Den ifrågaroaranDe egenDomen genom elDSroåba, mattuflöDe eller anDra olpchshänDelfer blifmit förfämraD. §• 69.
Om härtill lades att den, som i utlandet verkställt uppköpen af de dyra persedlarne, såsom arfvode för detta bestyr betingat sig två procent af värdet, hvilket arfvode för fem år skall uppgått till 240,000 R:dr, edler 48,600 R:dr om året, så syntes det motionären, s m skulle det för Staten hafva medfört mindre kostnad, om man, för de stora uppköpens ombestyrande, ifall de skulle ske utom landet, hade anställt en sakkunnig och i öfrigt lämplig person, som sannolikt skulle kunnat erhållas för hälften af det belopp, som nu utgått för år; och har motionären^på aet att en dylik misshushållning icke vidare måtte komma att fortfara, föresWf^^t Rikets Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, det Kongl. Majit täcktes i nåder anbefalla Statens jern vägsstyrelse att för framtiden tillse, att de effekter, som srfordras för Statens jernvägar, mätte i första rummet inom riket uppköpas, om ock pris>t skulle ställa sig något högre, än i utlandet, samt att, om något från utlandet ^öunfgängligen måste anskaffas, provisionen för besväret dermed måtte genom uppgörelse pr, förhand bestämmas och utgå .efter de billigaste grunder och ingalunda efter två procent af upphandlingsbeloppet. I sammanhang härmed har Utskottet jemväl till behandling förehaft en hos Ridderskapet och Adeln af' Herr Danckwardt, C. G., väckt motion (JV2 135), deruti motio - Bih. till R. St.
Förhållandet har förändrat sig, och nu för tiden kan en utrikes resa icke i och för sig sjelf antagas utgöra ett tillräckligt bevis deruppå, att en försoning emellan den qvarvarande och bortresta makan ej skulle komma att ega rum. Men om så är, vinnes å andra sidan ej det ändamål, som motionären genom det föreslagna dröjsmålet med skiljsmässan åsyftat; ty vill man underkasta sig alla olägenheterna af ett vistande utom fäderneslandet, för att sålunda blifva af med sin maka, kan man gerna för ändamålets vinnande underkasta sig nödvändigheten att fördröja detta vistande i sex månader, och då inträffar ju alldeles detsamma, som motionären och LagUtsk. velat förekomma, eller att äktenskapet blifver uplöst. Följaktligen kan det onda icke botas genom ett sådant palliatif, som det här föreslagna, utan det är emot sjelfva 340 Den 7 Februari1. roten till det onda, sorn lagförändringen mäste riktas, om man skall kunna förvänta sig någon verklig frukt deraf. Sjelfva stadgandet, att äktenskap kan brytas genom en utrikes resa af den ena makan, bör upbäfvas, eller åtminstone så modifieras, att det icke. mera kan missbrukas. Lagstiftaren har uti ett annat fall, der, enl. 1734 års lag, äktenskapsskillnad ansetts böra medgifvas, förutsatt, att ett missbruk af lagbudet kunde ega rum, och till förekommande deraf utfärdat en lagförklaring. 1 1734 års lag antages en makas otrohet medföra rättighet för den förfördelade makan att vinna äktenskapsskillnad, men dä della stadgande gaf anledn. till det missbruk att 2 oeniga makar öfverenskomma att den ena skulle tilltala den andra för otrohet, samt svaranden vidgå angifvelsen, så vidtogs den utväg, att genom en år 1798 utfärdad Kungörelse erinra domstolarne derom, att den ena makans blotta erkännande al brottet icke utgjorde en tillräcklig grund för äktenskapsskillnadens beviljande, utan att brottets verklighet måste genom en noggrann undersökning förut utrönas.
As Lisp. , föresläs a 4 si°, gör, för 2,820 Lisp., ökning af z si. 2 r;st.- 184:34»° 8« Nött, salt ad t, förut 12 si. per Tunna, föresläs nu a 32 si., ökas Medes a 22 si. för Zoo Tunnor - i2Z:-» — Dito, rökt, a 2 si. 6 r.st per Lisp., nu föresläs till 8 si-, ökas säle» > des med s si. 6 r:st-, gör för 200 Lisp. 22: 44! Areatur, Hästar, i a 2 R:d. förut, nu an>es kunna betala tredubbelt eller Z till 6 R d., gör förhöjning frän 2 till 4, uptages för 80 stycken a z R:d. xer meäium - 240: ^ Oxar r R:d. förut, nu z R-d., förhöjning a r R:d., 520 st. » 1,222:^ alla öfrige stag likaledes tredubbelt, äfwensom ä Smör och Ost mföres endast kill - « 50: ^ Härtill kan läggas: - » Differencen emellan Swenstt Baneo och Hamburger. Banco, som äfwen uti alla andra Städer, än Slockholm, Götheborg och Gefle, hädanefter kom« mer att betalas pä mgäende Sjö-Tullen kay efter 60 si. Cours för 54,200 R.d., §al - 3lv Den 5 Zebruarir calculeras göra en förhöjning för Sta, ten as circa 13,500:
Vid 12 §. erinras, att, i händelse af bifall till de ofvan föreslsgne böter för föräldrar, som icke förekomma sine barns 6öo LagUtskottets Betänkande»'. kringstrykande, äfven föreskriften uti denna §. sättes uti öfverensstämmelse. Hvad Committéen uti 13 §. föreslår p att de allmoser hvilka med tiggeri insamlas J skola alltid när tiggaren gjort sig tili ansvar förtjent j tilljalla Fattigcassan i det District hvarest tiggeriet upptäckes, afstyrka Utskotten med full öfvertygelse. En sådan undersökning är obehaglig och desa verkställighet nästan omöjlig. Uti 14 §., som bestämmer KronoPolitieoch StadsBetjenters ansvar och pligter, bör tilläggas deras åliggande, att lemna biträde, när det af någon enskild tillen tig. gares gripande påkallas. Med anledning af 5 Artikelns allmänna innehåll få Utskotten tillstyrka; i;o Att fängelsestraff icke annorstädes användas, än der, hvarest Arbetsoch Correctionshus icke finnas. 2:0 Att alla böter, der penningetillgång ej finnes, förvandlas uti arbete, enligt de uti Kongl. Förklaringen den 23 Marti* l8o7i faststälds grunder, samt uti fängelse endast i det fall, då icke arbete kan anvisas. g:o Att ersättning för en kringstrykande persons underhåll och återforslingskostnad alltid först affordras honom sjelf eller dess efter lag förbundne vårdare, så vidt tillgång gifves. Dernäst, och om det är en som njuter eller bordt njuta Fattigvård, den Socken eller Församling, hvilken denna vård åligger eller åligga bordt, emot ZtgUtskottctf Betånknnién, 66 X åtnjutande af den ersättning genom arbete, som den brottslige formar uträtta, Emellertid skola allmänna fångskjutsmedlen i alla dessa fall kunna af KronoBetjeningen förskottsvis användas, på det aldrig nödige medel vid de gifne föreskriftsrnc-s verkställighet må saknas,. 1 .. Art.