Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Mörner blifvit mot detta tillägg anförda, måste jag fikväl förena mig med dem, som yrkat att det måtte i den föredragna §:n införas, emedan jag anser det vara högst olyckligt, att R. o. Ad. genom ett föregående beslut — i hvilket jag icke deltagit — ibland straffarterna upptagit äfven straffet: förlust af medborgerligt förtroende, och således tror det vara min pligt att söka så mycket som möjligt inskränka detta straff. Hr Ribbing: Såsom ett ytterligare skäl för afslag å det af Gr. Hamilton föreslagna tillägg till denna §, får jag påpeka inkonseqvensen deri, att en menedare då skulle komma att bibehålla medborgerligt förtroende, oaktadt han i allmänna omdömet vore så vanfrejdad, att det icke ens kunde honom tillåtas att såsom vittne begagnas. Gr. Mörner: Då jag förra gången hade ordet, yttrade jag mig i afseende på det af Hr Carleson först åberopade lagrum i 17:de kap. Rättegångsbalken. Sedermera hafva (lera af de talare, som i denna fråga hysa åsigter motsatta mina, såsom ett ytterligare stöd för sin mening åberopat 7:de §:n i samma kap., och jag får derföre besvära det Höglofl. Ståndet med några ord angående denna §. Deruti uppräknas åtskilliga omständigheter, som utgöra jäf för vittnen, och deribland att den person, som åberopas att vittna, förut begått mened. Nu blir frågan: närén person till sin goda frejd blifvit af domaremakten restituerad, kan han då likväl anses vara besvärad med ett sådant bränmärke, att han af domstolarne kan och bör jäfvas såsom vittne? För min del tror jag icke att en sådan mening skulle kunna göra sig gällande. I 2:dra kap. 19:de §:n af nya strafflagen säges nemi.:
Jag tvekade också att fatta pennan, ända tills jag en dag läste, att Alexandre Dumas d. ä:s — författarens till Musketörerna och Monte Cristo — sista alster varit — ett kökslexikon! Till hallarne alltså. * Jag vandrar nedför Rue de Rivoli. Klockan är - | 4. Det är mörkt omkring mig. Paris sofver. Blott en och annan gatsopare är i rörelse, och de enda ljusa fönstren höra till Les magasins du Louvre: det dammas och borstas för den stora dampublikens besök i I morgon. Jag viker af uppåt den lilla Rue du Pont N e u f. med ens bländas ögat: en komplex af gigantiska palatser, som skimra i skarp belysning mot den svarta natthimlen. Det är les kalles eentrales, af hvilka 6 ligga på högra, 4 på venstra sidan af den breda midtelgatan. * Ah, jag trodde det väl också! Så skall den plats se ut, därifrån en världsstad hemtar sin föda! Jag följer midtelavenyen till torgets nordvestra hörn, där S:t Eustache ' s vittrade murar resa sig spöklikt ur dunklets krets; kring de blå-röda, upplysta annonskioskerna röra sig fram och tillbaka några människo-silhuetter, men tyst är det och samtalen föras i sömnigt hviskande ton. Från den första hallen antyder redan på afstånd en rå, frän köttlukt, hvad som hyses där inne. Det var i går kväll, som största delen af köttet hitfördes från de stora slakterierna — les abattoirs — uppe i L a Villette. Men äfven nu komma väldiga fordon (med grön duk öfverspänd i form af hvalf) framrullande för att öka köttkvantiteten. Där inne hänga i snart sagdt oändliga rader nyslaktade, blodiga djur, från de jättelikaste, normandiska oxarne till små, näpna får — i synnerhet de sistnämnda, ty gigot är en i Paris mycket värderad föda. Hur mycket kött tror ni också, att man årligen konsumerar i Seinestaden? Gissa! Etthundra åttiofem millioner kilo! Å t legymerna, grönsakerna, äro både den andra och den tredje hallen egnade. Två hallar bara åt dem?
Ad:s beslut, samt namnen på de ledamöter, som sålunda reserverat sig, skulle medelst särskildt prot.utdr. lillkännagifvas de öfriga Stånden. Gr. Frölich förenade sig med Frih. Sprengtporten. 13 H. 60 ■'174 Den 16 September f. m. Hr Frih. o. Landtm, yttrade, att om han rätt fallat Frih. Sprengtportens framställning, innehölle den, att ett prot.utdr. till de öfriga Stånden borde afgå, innehållande att vissa till namnen uppgifne ledamöter af R. o. Ad. reserverat sig emot R. o. Ad:s beslut. Hr von Hartmansdorff, Aug.: Jag finnér Hr Frih. o. Landtnr.s framställning ganska riktig, och vill blott tillägga, att jag förmodar det reservalionerne skola vara inlemnade och justerade, innan de kunna afgå; ty Ståndet skall väl veta hvad som afgår, innan det fattar ett beslut att sådant må ske. Yi hafva väl hört reservationer i dag uppläsas och muntligen afgifvas; men vi hafva också hört, att en reservation skall förnyas; jag vågar icke säga jemkas. Hr Le frön, Joh. Pehr: Om jag riktigt fattat Hr Frih. o. Landtnäs framställning, så är fråga endast derom att meddela de öfriga Stånden särskild uppgift på de ledamöters namn, hvilka reserverat sig mot R. o. Ad:s beslut, jemte tillkännagifvande att desse ledamöters reservationer, sedan de blifvit justerade, äfven skola MedStåndeu delgifvas. För min del tillstyrker jag, att denna anhållan icke måtte förvägras. Frih. Cederström: Det är verkligen förundransvärdt, att, ehuru riksdagen så långt framskridit, man likväl icke kommer ihåg det rent af materiella i våra former. 5^ §:n j mom. Riksd.Ordn. innehåller följande: ”De allm. beslut, som ett Stånd fattar äfvensom hvad ett särskildt Stånd i egenskap af RiksSt. beslutit och annars rätt röra kan, meddelas de öfriga Stånden genom utdrag af protocollet.
Dock likväl, som Prästerskapet i berna!te Province redan långliga tider, uppå Kongl, Resolutioner be finnes hafva åtnjut tit hela. Kyrko-Tioriden och det tvifvelsutan förden orsaken skull att de för Pastoratenies ringhet skull dersammastädes, dessutan intet val hafva befunnits kunna subsistera, Vi eljest i alla tillfällen funnits benägnare att förmera det som till Pias Cansas varit af våra Predecessorer förlänt, än detsamma att förminska och förringa; Ty vele Vi af blotta Gunst och Nåde härmed hafva efterlåtit oftahemälte Prästerskap på Gottland, nu som af lånliga tider, att behålla hela Kyrko-Tionden till deras så mycket bättre utkomst, dock med det förbehåll, att i fall Allmogen framdeles, för deras oförmögenhet skull, i Ci « Den 8 Mars. icke sjelfva skulle kunna förse Kyrkorna med Vin och Byggningssäd, så skola Prästerne af KyrkoTionden vara skyldige sådant att uppfylla, på det: Vi intet i någon måtto dermed mage blifva graverade; Hvilket J bafve att låta Eder vara till rättelseOch Vi befäl le 8Cc. Actum ut supra. CAROLUS, C'. Piper. Rättligen vara afskrifvet ur det i Riks-Archivet förvarade Registratur, betygas af O. Sundel. Actuarie» Stockholm d13 December 1813* Riksens Ständers Justitiä-Ombudsmans Embet$ Berättelse, för År 1814. JVlitt åliggande, enligt Grundlagen och den In-’ sfruction Rikets Högloft.
Spanmål och andra landtmannaprodukter. 8 B?villnings~l!lskoltela Betänkande Pf\o S. tullbeskattning af spanmål, omalen och malen; fläsk; käll; ost och smör; äfvensom Gustaf Johansson särskildt yrkat åsättande af införseltull]såväl å kreatur och flera andra landtinannavaror, såsom bönor, hampa, tullfria slag oberedda hudar och skinn, humle, ister, kli, lin, potatesmjöl, talg, tjära och tjärbärma, ull, vax och ägg, som äfven å bildhuggeri-arbeten samt bomull och oskalad ris eller paddy. Utskottet, som, hvad landtbruksprodukter i allmänhet angår, hufvudsakligen instämmer i de åsigter, hvilka blifvit ej mindre uti motiverna till det af särskilda komiterade den 2
Naj:t, da ^eademiens nuvarande Äatsanslsg endast uppginge till 1,846: 32. —- kekagade ak Likets 8tänder äska den summa, som derutöfver ärligen erkordrades, eller L:dr 2,733: 16; — komstsllande derjemte tillförordnade 8tsts-8eoreteraren ook 8tatsrädet, att i kändslsv 17 pikets 8tändor en sadan tillökning i Nktterkets-, Historia;- oek Kutiquitets-Koademious anslag beviljade, den proposition om ersättning till sa viii n^ssbemälde, som Svensks Keadeniien, tor den vid 1834 ars riksdag betagen rättigket, att, till pari cours, k i pikets 8tänrlors pank emot paneo-sedlar tillvexla sig Spevie-mxnt till jettoner, kvilken Kongl. Naj:t, under den 13 pvbruai^1836, i Käder beslutat, matte till sistnämda Kcademie inskränkas, oell blifva genom Handelsoeb Pinanoe-Kxpoditianen till pikets Ständer framställd; bvilket allt KonglNaj:t fann skäligt bifalla, oeb ville, i S3Wmanbang med öfriga frågor rörande 8tatsrogleringon, pikets Ständer i Kader föreslå. 4.
Ått helt och hållet antaga hvad Herr 'Montan i detta afseende föreslagit, skulle, ef; 58 LagUtskottets Betänkande N:o 62, ter Utskottets tanka, leda till resultat , sorn äro oförenlige med äktenskapets natur och andan af lagen om giftorätt. Hå vidt frågan rörer egendom, som finnes i bo , då hustru begär boskillnad, eller då enka söker afträdesförmon, äio enka, som egendomen rätteligen afträdt, och hustru , som sökt boskillnad, redan, efter nu gällande lag, i enahanda belägenhet, Bägges ansvarighet för boets gäld skall nemligen mätas och bestämmas efter allmänna Lagens grunder i 11 Cap. GiftermålsBalken. — Hvad åter angår egendom , som ärfves eller förvärfves af hustru, sedan hon sökt boskillnad, och af enka, sedan hon uppgifvit boet till borgenärers förnöjande, måste förhållandet vara och förblifva olika. När mannen dör, dör ock hans giftorätt i den egendom hans enka sedermera tillfaller 5 men så länge mannen lefver och äktenskapet fortVarar, fortvarar ock hans giftorätt,ehvad hustrun söker och vinner boskillnad eller ej, derest ej giftorätten blifvit genom äktenskapsförord eller serskildt förordnande upphäfven eller inskränkt. — Utöfver den följd, som af denna i sakens natur grundade olikhet uppkommer, anser likväl Utskottet skillnaden emellan enkas och boskillnads-sökande hustrus ansvarighet för gäld ej böra sträckas , och Utskottet tror sig derföre, med fästadt afseende å hustruns beroende af mannen, på lien - EJåglJtskottets Betänkande N:o 62. 5g nes egenskap af omyndig, och på .boskillnadens ändamål, ega fog att tillstyrka det stadgande, att af egendom, $om hustru, sedan hon sökt boskillnad, ärfver eller förvärfver, endast mannens giftorätt må gå till betalning af den gäld, hvari boet häftade, då boskillnads ansökningen skedde, äfven om hustrun, jemte eller lika med mannen, till gäldens betalning sig förskrifvit.
Jag finner mig härtill så mycket mera föranlåten och berättigad som både Vällofliga Lag-Utskottet och Rikets Höglofliga Ständer samt slutligen äfven Kongl. Maj:t godkänt den delen af berörda motion, hvilken sammanföll med annan motionärs framställning i det speciela syfte att endast förekomma förskingring af död mans bo, eller 1, 6 och 7 §§ af lagberedningens hithörande förslag, hvarigenom 'sålunda erkändt blifvit, att 9 Kapitlet Ärfda-Balkeu verkligen tarfvar omarbetning och förfullständigande i flera hänseenden, på sätt lagberedningen föreslagit, ehuru förra riksdagens Vällofliga Lag-Utskott på anförda grunder, hvilka dock vid närmare ompröfning icke torde finnas förtjenta af synnerligt afseende eller på något sätt rättfärdiga befogenheten af dess utlåtande i öfrigt, hvarken ville taga steget fullt ut och billiga hela det föreslagna omfånget för reformen, ej heller godkänna och förorda den speciela del af förslaget, hvilken skulle afhjelpa de allmännaste och rättmätigaste klagomålen i detta fall. Enär härtill kommer, att yrkandena blifva med hvar dag högre och förmodligen äfven enigare derom, att städernas och landsbygdens innevånare skola, utan afseende på stånd, klasser eller boningsorter, göras likberättigade i afseende på handels och näringars idkande, så att all skilnad i rättigheter härutinnan upphör emellan stad och land, men städernas borgerlige innevånare hittills varit underkastade vissa undantags-onera och afgälder, deribland just bouppteckningsoch arfskiftesprocenten till deras magistratspersoner, egentligen i och för åtnjutandet af de undantagsförmåner i näringsrätt, hvilkas fullständiga upphörande påyrkas och förberedes; lärer det endast vara ett billigt ersättningsanspråk och en akt af alldagligaste rättvisa att, om eljest skyldigheter och rättigheter skola betinga hvarandra i något rättsenligt förhållande, förläna städernas borgerlige innevånare enahanda rättigheter, som landsbygdens och rikets öfriga redan åtnjuta i afseende på uppteckning och skifte af sterbhus. Lagen bör i detta såsom alla andra fall vara lika för alla.
Med föranledande häraf, har lazarettsoch kurhus-direktionen, uti en af Kongl. Majits befallningshafvande i Hallands län insänd underdånig ansökning, med bifogande af ritning och kostnadsförslag till ny lazarettsoch kurhusbyggnad, förnyat sin underdåniga anhållan om beviljande af ett räntefritt lån under 12 års tid af 8000 r.dr b:ko, och såsom skäl härför hufvudsakligen anfört, hurusom genom Kongl, brefven den 5 Juli 1831 och 24 Januari 1835, norra Hallands innevånare blifvit tillförsäkrade ett framtida bibehållande af ifrågavarande kasernbyggnad till lazarett och kurhus, med stöd hvaraf stiftelsen just tillkommit och blifvit bildad, helst ingen anledning da förefunnits att befara, det en sådan upplåtelse framdeles skulle återkallas ; att, i förlitande härå, omtankan icke tillförne blifvit väckt att småningom sammanskjuta medel till byggnadsfond, deraf länet sålunda nu vore i saknad; alt norra lazarettsocb kurhus-distriktets mantalsskrifne innevånare, enligt sednast afgifne och underdånigst insände revisionsberättelse, utgöra blott 30,536 personer, deraf en stor del är stadd i torftig belägenhet; att en ny lazarettsoch kurhusbyggnad, enligt det uppgjorda kostnadsförslaget, erfordrar en summa af 13,164 r:dr 24 sk. b:ko, som fördelad på de mantalsskrifne personerna, utgör, för hvardera, något öfver 20 sk. 8 rst b:ko; att, då många medellösa både hemmansåboer, torpare, fiskare och inhysesmän hafva hos sig skattskrifne ända till 6 ä 8 personer, de följaktligen skulle komma att ensamt till nybyggnaden' erlägga 2 r:dr 28 sk. ä 3 r:dr 32 sk. hvardera, ett belopp, som så obemedlade personer icke skulle kunna förmå på en gång utgifva, samt att fördenskull och derest norra länets innevånares sålunda utan eget förEiK. lill R. St.
Statler. a) Wenerborg, grundlagd under Drottning Christinas regering på Hufvudnäs då varande säteris ägor vid södra ändan af Wenern, som här genom den lilla sjön Wassbotten och Carlsgraf förenar sig med Götha-elf samt, förmedelst slussarne vid Brinkebergskulle, Trollhättan, Åkerström och Ström, med elfvens utlopp och hafvet, till en början befolkad från den urgamla staden Brätte, som varit belägen en half mil längre söderut vid slutet af sistnämnde lilla sjö, har eLt för handel och sjöfart ganska gynnande läge samt omgifves af en bördig och välbebodd landsort. Jemte de genom Konung Gustaf II Adolfs 32 stadfästelsebref af den 4 Januari 1620 gamla staden Brätte tillförsäkrade jord^ ägor oell lägenheter, blefvo genom Drottning Christinas privilegier af den 12 November 1646 för Wenersborgs anläggning donerade Hufvudnäs säteri med derunder lydande hemman oell herrligheler, hvarförutan staden sedermera inköpt till mulbete tvenne mindre hemmansdelar, så all stadens bela område, svarande emot 7| bela mantal, utgöres af vid pass 3.000 tunnland jord, deraf omkring §:delar äro till åker och äng uppodlade samt innebalvas och brukas till ungefärligen halfva arealen af stadens invånare och andre, som derå förvärfvat besittningsrätt, hvaremot andra hälften, bestående for det mesta af Gammelstadsjorden, ännu är bibehållen åt staden till gemensam disposition och utarrenderas för slädens räkning tillika med Hufvudnäs-ön och sågverket derstädes. O O Sjelfva staden är indelad i 433 hela tomter, som för det mesta redan äro bebyggda med nya, till en del prydliga bus, deribland åtskilliga af brändt tegel, obrändt sågspååstegel och kalkbruk, men de flesta af träd.
Derförutan StatsSecreteraren den 8 Julii nämnde år tillstyrkt, utöfver gjorda beting och företedde kostnads-räkningar, särskilda commissions-arfvoden för verkstälda Spannmåls-uppköp: utgifter, dem Magazins-fonden till en början fått vidkännas, men som sluteligen drabbat undsättnings-tagare, i följd af den, mot återbetalning i penningar, till låns erhålla Spannmålens såmedelst ökade dyrhet. Grundlagen medgaf ej åt Constit.-Utsk. någon dispositionsrätt, något godtyckligt undandöljande af hvad det funnit förtjena anmärkning. Utskottet har derför, under tillämpande af 107 §. RegeringsFormen, framstält en sammandragen öfversigt af detaillerna, och sålunda härutinnan fullbordat sitt grannlaga och ansvariga värf. Utan alla förmätna anspråk på ofelbarhet, skulle tvärtom för Nationens heder och för de Ämbetsmäns rättfärdigande, mot hvilka anmärkningar förekommit, Utskottet helst önska att anses hafva yttrat för stränga omdömen. Riksens Ständer tillhör nu att ogilla eller bekräfta desamma, och, äfven i sednare fallet, att, efter pröfningen af en högre nödvändighet, återhålla Constibutions-TJtskottets betänkcinden. I71 och nedlägga den underordnade Beredningens talan. Emedlertid har, å andra sidan, Uskottet med tillfredställelse erfarit, att de i Administrationen här och der framstående afvikelser och brister icke förryckt eller ens rubbat den stora ordningen, och att många föremål, hvaröfver sjelfva den tysta patriotiska farhågan spridde en mörkare färg, uppträdt, efter oväldig undersökning af motiv och förhållanden, i en bättre och renare dager. Ännu mer:
Och (få Rikets Ständer derföre ansett sig böra för en dylik inrättnings åstadkommande anlita den minst kostsamma utvägen, hafva Rikets Ständer i sådant afseende anvisat lill åvägabringande af en Agrikullur-kemisk försöksanstalt vid Eltuna Landtbruks-inslilut dels 4,500 R:dr såsom anslag till årliga utgifter och dels 3,000 R:dr för en gång till uppsättande af ett laboratorium, varande i följd häraf det förra beloppet upptaget å Hufvudliteln och det sednare å Riksgälds-koutoret anvisadt. 23:o. Uppå derom af Svenska Triidgårds-fÖreningens Styrelse gjord underdånig framställning, har E. K. Maj:t, till befrämjande af trädgårdsodlingen i landel, äskat, att Rikets Ständer, utöfver det nämnda Förening lill underhåll af dess Elev-skola redan tillagda och å Hufvudtiteln med 4,000 R:dr uppförda belopp, måtte bevilja ett årligt anslag af 4,500 R:dr under nästa statsreglerings-period, eller tillsammans 13,500 R:dr, för att af Trädgärds-föreningen användas till dess elev-skolas utbildning och trädgårdsskötselns befrämjande mot enahanda vilkor som hitintills, nemligen : att Föreningen, så vidt ske kan, verkställer utdelning af fruktträd och plantor till mindre bemedlade jordbrukare, och, jemte behörig redovisning för det erhållna statsbidraget, till Landtbruks-Akademien årligen algifver berättelse om antalet af de elever, hvilka vid inrättningen njuta undervisning, äfvensom rörande verkställd utdelning af fruktträd, samt om öfriga föremål för Föreningens verksamhet; och som, efter lagen kännedom af hvad Föreningens Styrelse till stöd för ifrågavarande, af Landtbruks-Akademien förordade framställning, vidare andragit, hvilket finnes närmare omförmäldt uti ofta åberopade Slatsråds-protokoll, Rikets Ständer ansett de föreslagna åtgärderna vara gagnande och behöfliga för trädgårdsodlingens utbildning, hafva Rikets
Hvarje år, innan Kommunal-rådet företager ordnandet af inkomster och utgifter skola Borgmästare och Råd uti en session, dertill allmänheten eger tillträde, uppläsa en berättelse om förvaltningen och tillståndet af kommunens affärer. En afskrift af denna berättelse insändes till Provins-rådets Ständiga Utskott. Dagen och timman för denna offentliga session skola minst tre dagar förut, genom anslag, bekantgöras. Kommunal-rådets mölen skola ovilkorligen vara offentliga, när öfverläggningen rörer följande ämnen: i:o. Kommunens inkomster och utgifter, utom i fråga om aflöningar, samt de deröfver förda räkenskaper. 2:o. Grunden för alla utgifter, hvilka ej kunna bestridas med årets inkomster och kassabehållning, äfvensom sättet för dessa utgifters bestridande. 88 Bilaga lill Allm. Besv.- och Elcon.-Ulsk:s B cl. M 127. 3:o. Bildandet af inrättningar för allmänt behof. 4:o. Låns upptagande. 5:o. Försäljning, helt och hållet eller delvis, af kommunens fastigheter, byten eller andra afhandlingar rörande dessa fastigheter eller dermed förenade rättigheter, arrende-kontrakt, inteckningar, fördelning af samfäld egendom. 6:0. Nedrifvande af offentliga byggnader eller gamla minnesmärken. Dock kunna, i förenämnde fall, två tredjedelar af de närvarande medlemmarne, för allmän ordnings vidmagthållande, eller med afseende på olägenheter af svårare art, förklara det sessionen icke skall vara offentlig. Offentlighet är förbjuden, då frågorna, deribland äfven de här ofvan uppräknade, röra person. När en fråga af sistnämnda beskaffenhet förekommer, skall Ordföranden tillsäga om förhandling inom slutna dörrar; offentlighet inträder ej förr än frågan blifvit afslutad. I alla öfriga fall må offentlighet äfven kunna ega rum, om två tredjedelar af de närvarande ledamöterna densamma påyrka. LXXIL Ordföranden vakar öfver ordningen uti församlingen. Han kan, efter föregången varning, låta utvisa hvar och en, som gifver offentliga tecken till bifall eller ogillande, eller åstadkommer oordning, af hvad slag det vara må.
På kreditivet åter eger Filialbank att, i mån af behof, utfärda assignationer, med vilkor, att assignationerne, hvartill tryckta blanketter, efter reqvisition, från Banko-fullmäktige utlemnas, icke få lyda å andra valörer, än som nu äro eller framdeles kunna varda för lånekontoren fastställda; skolande med först afgående post efter assignationernes utgifvande förteckning å desamma, med uppgift å deras nummer, datum och summa, till Riksbanken insändas. k) Filialbank erlägger lill Riksbanken tre procent ränta så väl å lånet, som äfven å de summor, hvilka på kreditivet lyftas. I) Uppsägning af Filialbank lemnad försträckning må i efternämnde 3:ne fall ega rum, nemligen: l:o derest Riksbankens säkerhet skulle sådant fordra, dä det åligger Filialbank, att försträckningen, efter ett års förutgången uppsägning, återgälda med en femtedel årligen under hvartdera af de följande fem åren; dock vare det Banko-fullmäktige förbjudet, att denna rätt till uppsägning begagna förr, än Fullmäktige vidtagit de i mom. litt. a) och b) af Banko-reglementets 121 § föreskrifna åtgärder; kommande hvad af försträckningen, på grund häraf, kan varda till Riksbanken inbetaldt, att till Filialbanken återlemnas, när Riksbankens ställning det medgifver, och Filialbankens Direktion sådant äskar; 2:o om Filialbankens Direktion underlåter, alt inom stadgad tid fullgöra föreskrifven ränteliqvid, i hvilken händelse Banko-fullmäktige ega, att försträckningen till betalning inom ett år uppsäga; och Bih. till R. St.
KERTTU går ett steg närmare Risto med utsträckt hand. Ljuger jag? Se mig rakt i ögonen och säg det ännu en gång, om du kan. JOHANNA. Det kan du ju, Risto. RISTO skrattar litet förläget, vänder sig bort och säger halfhögt till sina kamrater: Alltid råkar man nå'nstans här i verlden ut för ett eller annat åkerspöke. JOHANNA försöker att qväfva sin vaknande ångest. Gör som hon säger, Risto. Jag vet att du kan det. Paus. JOHANNA. Se henne i ögonen, Risto. Du är ju i alla fall oskyldig. KERTTU. Vänd dig hit, om du vågar, eländige. JOHANNA. Och på det sättet låter du dig skymfas i allas närvaro. Vore jag man, skulle jag nog stoppa till munnen på henne. Jag skulle inte ha det minsta medlidande med en sådan där. KERTTU. Sticker du nu också fram dina klor, barmhertiga samaritanska? Skönt. Det var just hvad jag önskade. Kom nu hit hvarenda en af er. Jag fruktar er inte. Jag skall ändå ropa så att det skallar i öronen på er: Risto har svikit sitt ord, brutit sin ed. Risto är den ohederligaste skurk, den värste bedragare under solen. JOHANNA. Store Gud, Risto, försvarar du dig inte? Förneka henne då. Krossa denna orm, som spyr ut sitt gift öfver oss. KERTTU. Förneka? Krossa? Mig? Åhå! Under stenen är min förnekare, under jorden min förkrossare. RISTO. Hvad är det du bråkar och väsnas för, Kerttu. Låt oss försonas och kasta bort allt gammalt groll. Och så ska vi dansa polska. Det är mycket bättre än att gräla om strunt. Jag skall hälla i ett glas vin åt dig, Kerttu. Kom och drick. KERTTU. Usling, med vin vill du utplåna din syndaskuld? RISTO. Var det nu verkligen en så stor synd? Ja, Gu sa'e jeg det, sa' norrmannen.