Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Fruktträd, till Torpare, Soldater, Dragoner m. fl. dylika 0- bemedlade innehafvare af små jordlägenheter, för att dymedelst söka befrämja en allmännare odling af Fruktträd och grundlägga Trädgårdsskötsel å Landet, hvarjemte Sällskapet årligen, emot inköps-priset, tillhandahåller Länets Inne - Innevånare, en viss qvantitet of foder-växt-frön och på allt sätt söker uppmuntra Trädplanteringar och en förbättrad vård om skogarne; Alt, dels från Kongl. Maj:ts Befallningshafvande och dels från LandthushållningsSällskapet, utgått uppmaningar och råd lill dryckenskaps-lastens hämmande och unge personers afhållande från brännvins-njutande, åtminstone lills de fyllt 21 års ålder, samt att nyssnämnde Sällskap, dels genom utfästelse af en belöning, stor Boo R:dr Banco, söker uppmuntra till författande af en fullgod, för Allmogen egenteligen bestämd, bok, som innehåller säkra upplysningar i åtskilliga Moraliska och Ekonomiska ämnen, äfvensom Sällskapet ock eljest sökt, att, genom kostnadsfri utdelning af åtskilliga lämpliga små Afhandlingar, uttränga de, råhet och vidskepelse underhållande skrifter, sorn ännu äro bland de med kropps-arbeten sysslosatte Folkklasser i omlopp, samt att befrämja en sund och vigtig barn-uppfostran under den spädaste' åldern och förekomma den öfver all höfva starka dödlighet, hvarigenom mennisko-lif bortryckas, innan ännu i:sta årets ålder är uppnådd. Dessu. tom torde böra nämnas, att vid Söderforss Ankar-Bruk är för arbets-folket inrättad en Spar-Bank, hvars fond utgör omkring 5,ooo R:dr Banco, och hvilken visat mycken nytta. Staden Upsala har, sedan år 1828, genom inflyttningar Ökat sin Folkmängd med i5g personer, och har nu tillsammans 4,658 Innevånare, oberäknad den ungdom, som tidtals hitkommer för att vid Universitetet och Cathedral-Scholan idka studier och hvars antal uppgår till ungefär 1,000 personer. Af Stadens Innevånare äro:
Vid den sednare gick man t. o. m. så långt, att man trodde sig kunna ålägga Konungen att antaga systemet af en fri import. Om Styrelsen kunnat emotstå vid alla tillfällen lemnar jag derhän; men nog har man sett långa listor utspridas å afslagna und. skrifvelser. Jag anser det vara en förtjenst af Styrelsen att kunna emotstå vindkasten af R. St:s omogna önskningar, som framträdt i dessa masstals ingångna skrifvelser. Jag vill härmed icke hafva sagt, att Styrelsen bor sätta sig emot allt hvad Ständerna begära, och det har icke heller skett; men jag ville endast uttrycka, att det är omöjligt att tillfredsställa alla dessa oupphörligt vexlande opinioner. Den siste talaren har omnämnt behofvet af räntans nedsättning, såsom för näringarnas utveckling och trefnad erforderligt. Jag tror, att det är industrien sjelf, sorn skall åstadkomma en sådan nedsättning. Man kan icke hufvudstupa framtvinga hvarken industri eller capitaler. De skola lomma i följe med hvarandra och småningom. Detta är vigtigare, än de flesta vilja tro. Med guldhögar framtvingar ( Den 5 Juni f. m. man icke ett lands välstånd; detta beror på besparingarna från den stigande produetionen. När denna visar sig i march framåt, dä skall man understödja den, så att den håller ut; men man skall icke onaturligt forcera marchen. Frih. Ehrenborgh: Jag ber om ursägt, att jag vidare upptager tiden i ett ämne, som jag måhända gjort orätt uti att väcka, enär jag hört min åsigt möta ett så starkt motstånd. Men då jag väckte motionen, förutsåg jag icke, att discussionen skulle komma ätt öfvergå till den stora frågan om statslånesystemet i sin allmänlighet. Jag uppträder nu egentligen emot några yttranden af Hr Dalman. Jag får för det första förklara, att jag icke kan erkänna, det min motion innebär den ringaste inconseqveos emot den värma, hvarmed jag omfattar önskningen att i vårt land se hypotheksföreningar satta i verksamhet. Mitt förslag går alldeles icke in i det system, som det större possesionatinteresset behöfver se utveckladt.
Den af Utskottet tillstyrkta tillökning af 90,000 r:dr å anslaget till elementarläroverken bifölls. Utskottets hemställanden å 8 sid. af utlåtandet N:o 207 samt å 9 sidan, rörande förändrad lydelse af 3 momentet godkändes. 4:de mom. gillades. 5:te mom. ansågs böra utgå. 6:te mom. skulle erhålla följande lydelse: ”Från och med den ”dag, då den nya aflönings-staten träder i verkställighet, skall, vid hvart ”serskildt elementar-läroverk, meddelas så fullständig undervisning i de ”till allmän medborgerlig bildning hörande ämnen, som läroverkets omfång medgifver”. Med ogillande af Utskottets förslag i 10:de och ll:te momenlerna beslöt Ståndet, alt Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t i underdånighet anhålla, att, vid en ny reglering af elementar-läroverken, en sådan förändring i deras styrelse måtte i nåder vidtagas, att sakkunnige personer äfven utom ecklesiastik-staten deruti må kunna intagas. Prot.-utdrag den 29 Juni i848. 491 Vidkommande frågan om den till utlåtandet N:o 124 vidfogade öfvergångs-stat, ansåg Ståndet densamma icke nu kunna definitivt antagas; utan skulle frågan derom till Kongl. Majit i underdånighet öfverlemnas, med underdånig anhållan, att Kongl. Majit måtte täckas efter vederbörandes hörande densamma reglera. Utskottets yttrande vid 25 punkten att anslaget till emeriti-löner må å allmänna indragnings-staten uppföras och ega egenskap af reservations-anslag, godkändes. Utskottets tillstyrkande af förhöjdt anslag till gymnastiska central-institutet bifölls. Vid fråga om 45 punkten, rörande förhöjdt anslag till musikaliska akademien vidblef Ståndet sitt andra fattade beslut. Vid 57 punkten biföll Ståndet Utskottets tillstyrkande af ett anslag af 6,600 r:dr att, på sätt Kongl.
231 Jansson, i sitt ställe lega forre Handlanden Löfstedt till Beväringskarl, den 1 Julii 1814 kommit Herr Landshöfdingen tillhanda, Löfstedt blifvit dagen derpå uti MönsterRullan införd ; saint att Olof Jansson och äfven sent omsider Löfstedt af Herr Landshöfdingen erhållit underrättelse om hvad i förrberörde måtto Kongl. Majit i Nåder förordnat , kunde Herr Landshöfdingen tj anses hafva lemnat Kongl. Majus omförmälte Höga Beslut utan all slag-s verkställighet ; Men som Herr Landshöfdingen , hvars skyldighet varit, att genast efter det Kongl. Majus Beslut lill Herr Landshöfdingen ankommit, låta detsamma gå i fullbordan, hvartill hörde , att Olof Jansson och Löfstedt , så fort ske kunde, om innehållet deraf blefvo underrättade, denne skyldighet i så måtto åsidosatt, att Herr landshöfdingen icke förr, än i påföljde September månad, då redan annan öfverenskommelse mellan Olof Jansson och Löfstedt var träffad , låtit Kongl. Majus förrberörde Beslut komma till Löfstedts kunskap , oaktadt han under tiden både hos Herr Landshöfdingen och äfven vid LandsCancelliet sakens utgång efterfrågat; Och hvad Herr Landshöfdingen till undskyllan för detta sitt förfarande uti afgifne förklaringar andragit, dels att Herr landshöfdingen, i anledning af Olof Janssons anhållan, att få i Beväringen qvarstå , stadnat i villrådighet hvad dervid borde tillgöras och behöft derom sig förfråga , och dels att Herr Landshöfdingen af orsak att Löfstedt icke skall varit Part i målet, ansett honom ej äga rätt, att af Kongl, Majus Beslut erhålla del, vore så mycket mer 232 JustitiaOmbudsm. EmbetsBerdtteher. otjenligt, sorn utom det: att berörde andragande ej stöde val tillhopa pied Herr Landshöfdingens uppgift om de åtgärder Herr Landshöfdingen i afseende på den anbefallte verkställigheten skall vidtagit, Herr Landshöfdingen bordt
M:ls nådiga proposition åtföljande Protokoll öfver Finance-ärenden af den 11 Oktober 1856, bland annat, att den under de sednaste åren inträffade utomordentliga stegring i pris å de förnämsta lefnads-lörnödenheterne ansetts oundgängligen påkalla en snar löne-förbättring för statens med penninge-Iöner försedde embetsoch tjenstemän, samt att, ehuru fråga förevarit derom, att en löne reglering icke borde företagas annorlunda än i sammanhang med en ny embelsverkens organisation, det likväl, af anförda skäl, icke befunnits lämpligt, att, med undanskjutande af det redan nu kända och erkända behofvet af förbättring i embetsed) tjenstemännens löne-vilkor, ingå i undersökning om ändamålsenligheten af eller sältet för en förändrad organisation af statsmekanismen i dess helhet, utan att derföre de särskilda verkens och korpsernes på egen erfarenhet om dithörande arbetens mängd och beskaffenhet grundade framställningar hufvudsakligen blifvit i afseende å personalen af embetsoch tjenstemän löljde uti de framlagda förslagen till nya löne-stater. I denna fråga har tillika genom enskilda framställningar hos Rikets Ständer blifvit yrkadt, att de anslag, som vid denna riksdag komma alt beviljas till förbättring af embetsoch tjenstemännens löne-vilkor, må endast för den numera inträdda slatsreglerings-perioden anvisas, hvilken grundsats, enligt hvad redan i de underdåniga Skrifvelserne angående de särskilda Hufvud-titlarnes reglering blifvit anmäldt, Rikets Ständer ansett sig böra i allmänhet omfatta och få nu i underdånighet redogöra för de skäl, som härvid gjort sig gällande.
Man gjorde försök i 1840 års författning att befria domaren från detta åliggande, emedan man trodde sig derigenom kunna förekomma underslef i afseende på chartering af handlingar, men erfarenheten har visat, att detta ändamål icke vunnits, och jag för min del tror det derföre vara skäl alt återupplifva hvad uti 1835 års ch.sig.förordning, ang:de skyldighet för domare alt vid tingen vara försedda med slämpladt papper för allmänhetens behof, finnes föreskrifvet. Frih. Palmstjerna, Nils Fredr.: Med ali aktning för den motsatta åsigten, tillstår jag, att jag icke kan inse huruledes någon logisk möjlighet finnes, alt samtidigt antaga denna och den föreg:de punkten. Jag förenar mig i allo med Frih. Raab deruti, att om den förra punkten bade blifvit återremitterad, så hade äfven denna kunnat återremitteras. Men att, på sätt nu skulle ske, ålägga en domare att anskaffa borgen för en betydlig uppbördssumma, detta anser jag vara en moralisk, omöjlighet, oell måste således yrka afslag, ' Frih. Åkerhjelm: Jag delar fullkomligen den åsigt, som Friherrarne Palmstjerna och Raab framställt, att en återremiss af denna punkt numera vore olämplig. Dessutom får jag erinra den värde talaren, som yrkat ålerupplifvande af 1835 års författning, att denna författning, som jag vill påminna mig, icke ålade domare att ställa någon borgen, utan de redovisade enligt densamma vid tingens slut för det belopp chartor de emottagit. Hr Printzenskjöld: Jag ber om benägen ursäkt för det jag åter uppträder, men det är för att meddela en upplysning åt den siste värde talaren, som icke synes vara tillräckligt bekant med förhållandet. Delta är nemi. alldeles icke sådant, att efter 1835 års författning domare voro befriade från att ställa borgen.
Jag anser således, att förevar, betänk, alltför väl kunde återremitteras, åtföljdt af det förslag, Gr. af Wetterstedt framställt; men då erfarenheten lärt mig, alt man inom Utsk. begagnar alla möjliga utvägar för att betrakta en fråga, oriktig i form, så tror jag det vara säkrare alt antaga det andra alternativet att betrakta förslaget såsom ny motion, i hvilket några anmärkn;r emot frågans upptagande ej kunna göras; och derföre anhåller jag om Hr Gr. o. Landtnäs propos., alt H. Ex. Hr Gr. af Wetterstedts motion må till StalsUlsk. remitteras och alt, intill dess StatsUtskrs yttrande i ämnet inkommer, såväl betänk. Nro 4sorn BondeStts inbjuda, må få hvila på bordet. Jemte det jag framställer denna anhållan, kan jag icke till baka Hålla den lifliga önskan, att, då StatsUtskrs betänk, inkommer, R.'o. Adrs beslut måtte blifva så nära som möjligt öfverensstämmande med BondeSlrs inbjudn., emedan eljest ofördelaktiga tankar kunde uppslå om orsakerna till detta uppskof. Hr Hjärne, Harald: Lika med arne värda talare tror jag det vara bäst att för närvar, inskränka sig i sitt yttrande till den formfråga, som i detta ämne blifvit väckt, och uppskjuta allt yttrande i saken, lills man får se, huru formfrågan af R. o. Ad. afgöres. Jag hade trott, att det rättaste varit att lägga StatsUtskrs förevar, betänk, lill handlrna, såsom innefattande ingenting, och att sedermera ensamt pröfva BondeStrs inbjudn.; men då jag ej har hopp om ett sådant behandlingssätt, skall jag inskränka mig lill alt yttra mig öfver den formfråga, öfver hvilken Utsk. egentligen utlåtit sig. Hela behandlingen af denna sak haf fortgått genom en mängd oformligheter, och då man nu tillstyrkt R. o. Ad. att fortsätta denna bana af oformligheter, bekänner jag uppriktigt, att jag har föga hopp om, alt något nyttigt resultat af denna, från början af Regeringen väckta, fråga vid denna riksdag skall kunna vinnas.
Dör tjensteman, eller erhåller afsked senare, eller efter "det uppbördsåret ingått, erlägges bevillning endast lill den dag, då lönen ”honom eller dess sterbhus frångår. Dör Borgare eller annan näringsidkare, eller aflräder sin egendom till borgenärerne, före den 1 Maj och uppkör med detsamma rörelsen, utgöres ej bevillning; 2:0 och vidare efter "förslaget.” Då Utskottet likväl icke funnit den ifrågasatte redactions-förändringen, som för näringsidkare skulle föranleda en, icke medgifven befrielse från bevillning efter a:dra Artikeln för inkomst under smalte-året, vara af behofvet påkallad, så kan Utskottet icke frånträda sitt förslag. i43. §. pag. 68. Hos Ridderskapet och Adeln samt Preste-Ståndet är anmärkt: att, så väl denna §., som öfrige §§. om undantag och lindring i bevillningen, såsom innefattande bestämmelser, angående sjelfva beskattniugs-grundema och tillämpningen deraf för vissa fall, borde ingå i de artiklar af Stadgan, derutinnan afgiflerne, för hvilka undantag och lindring medgifvas, blifvit bestämde, eller ock införas uncfer en serskild artikel näst derefter; samt alt Tjevillnings-Utskotfets Utlåtarde, JS.o zy. 65 alt den föreslagna lindringen för barn, som beredas lill nattvarden, icke borde få cga rum, åtminstone icke annorlunda, än undantagsvis för tjenstehjon, som under beredelseliden sakna eller hafva svårighet att erhålla tjenst. Utskottet har förut antydt orsaken, hvarföre den hittills varliga ordning för uppställningen af Bevillnings-Sladgans serskilda afdelningen blifvit af Utskottet godkänd; och som den anmärkte befrielsen endast blifvit föreslagen för det året, då barn beredas till Herrans Nattvard; så innefattar redan detta en inskränkning, som synes undanrödja de i ämnet framställde betänkligheter; hvadan UtskoLlet vidblifver förslaget i denna §. j 44. §. pag. 68 och 69.
Då jag förra gången hade ordet glöm de jag alt betrakta fördelarne eller olägenheterna för ränlelagaren i förhållande tili de fördelar, man har förespeglat för ränlegifvaren. Om man vill betrakta saken opartiskt, så mäste man väl medgifva, alt då, på sätt SlatsUlsk. föreslagit, den s. k. forselplålcn äfven skall komma ränlegifvarcn tillgodo, så får räntetagare!! derigenom en liten ökad inkomst, ty del är allmänt kändt, all högst få, kanske icke mera än hvar tionde eller trettionde räntetagare sjelf (ager befattning med uppbörden, utan sådant öfverlemnas vanligen åt upphördsmänncn vid regementena, och dessa embetsman betala aldrig till löulagarne mera än hvad markegångssältningen bestämmer, samt förbehålla sig forscllönen. I afseende på räntorna, der ingen forsellön äger rum, afdraga de vissa procent af lönen. Skulle nu detta betänk, antagas, så uppkommer äfven derigenom den fördel, all räntetagarne inbespara denna förlust, ehuru jag visserligen medgifver, att fördelarne å räntegifvarnes sida kunna vara ändå större, derigenom att de slippa alla de chikaner och allt det trassel, för hvilka de genom vederbörande uppbördsmäns åtgärder kunna vara utsatta. Hr von Hartmansdorff har i sitt sisla yttrande nämnt, att i ett land såsom vårt, der erfarenheten visat, att II. St. icke fästat nog afseende vid upprätthållandet af myntvärdet, hvilket under loppet af några decennier kunnat betydligt falla, vore Utsk:s förslag äfvenlyrligl. Jag yttrade likväl sisla "•ången jag hade ordet, att, enligt Ulskis förslag, komma lönerna att blifva alldeles oberoende af myntförsämringen, enär de alltid sältas efter markegången på vissa bestämda persedlar.
Äfvenledes hafva Revisorerne inventerat Bankens Cassör och förvaringsrummen för ädla metaller, färdigskrifne sedlar, Låneoch Säkerhets-handlingar, inlemnade Deposila m. m., genomsett Myntoch Medaille-Cabinettet, besökt de egentliga Expeditions-Contoren, och i ögnasigte tagit Bankens Brandanstalter. Rörande Discont-rörelsens gång, så väl vid Banco-Discont-Verket i Stockholm, som de serskilda Province-Låne-Conloren, hafva Revisorerne i öfrigt varit i tillfälle att inhämta kännedom af Protokoller och Berättelser, angående de genom serskildt utsedde Rikets Ständers Ombud årligen verkställde granskningar af Banco-Discontens, Götheborgs och Malmö Låne-Contors Räkenskaper och förvaltning, hvilka handlingar blifvit hos Banco-Revisionen företedde. Revisorerne få, i anledning af deras sålunda verkställda granskning, lill Rikets Ständers kännedom och ompröfvande härmed framställa följande befunna förhållanden: §. r. Bankens Ställning.' De öfversigter af Bankens hela ställning vid 1882 och x 833 årens slut, hvilka, lill följd af 5 §. uti Lagen för Rikets Ständers Bank af den 1 Mars i83o, blifvit efter hvarje års Bokslut uppgjorda och med allmänna Tidningarne utdelade, innehålla noggranna och detaillerade upplysningar så väl i fråga om skulder och tillgångar, som inkomster och utgifter samt användandet af de för hvardera året uppkomna öfverskott. Med hänvisning,! afseende å detaillerne, till dessa Öfversigter, få Revisorerne framlägga följande i korrthet sammanfattade uppställningar öfver Rörelsens Hufvud-Resultat för hvartdera af nämnda år, nemligen; N:o Bankens genom Lån-rörelse förvärfvade Contant inRänte-utgifter och Förvaltnings-kostnader, samt Räntorne uppkommit.
Det är bara för att göra sig viktig, som han sätter ihop det, tant! FRU SEGERSTEDT. (allvarsamt) Karl ska inte narras för gammal t folk. KARL. Nej, därför tiger jag också! ELISE. (myndigt) (Generalen och Vahrman komma in från fonddörren). GENERALEN. Hör nu herrn, han är god och talar rent ut...! (klappar Vahrman gemytligt på axeln) Se så, nu k an vi förtjäna oss ett glas te! Har f ru Segerstedt teet i ordning? Jaså. Sänd med Och efter teet, hör nu fru Seg erstedt! ( H o n v ä n d e r s i g o m ) efter teet sk a vi ha upp en flaska af min g amla madera. Vi ska dricka h äradshöfdingens skål. Den är inte tappad i går, min madera! (Fru Segerstedt går. Generalen ser Karl som står och bockar). God af ton, unge man! Det är ju ... är det inte en af bro r Vahrmans pojkar? VAHRMAN. Det är min yngs te. Kors i alla dar! Stora karlen! Är du student redan? VAHRMAN. GENERALEN. Nej, h an tänk er bli i vår. GENERALEN. Och hvad tänker du sedan bli? KARL. (osäkert) Ja ... nu ... VAHRMAN. Han ska väl försöka sig med någ ra examina... KARL. (tvärt) För att knaggla mig till en k ant af kronans brödkak a... GENERALEN. (häpen) Hvad för slag? Knaggla dig till en kant af kronans brödkaka! Är det så ungdomen i Finland talar om sin framtid? VAHRMAN. Det är bara dumma studentuttryck! ELISE. Är de så dumma? J ag har hört klokt och förståndigt folk säg a detsamma. GENERALEN. (maliciöst) Åhå! också damerna taga del i diskussionen! Ja, j a, emanciperade, förstås! ELISE. Jag är viss t inte emanc iperad såsom pappa menar det! GENERALEN.
Resolution eller nagra i nåder rneddeldta privilegier, utan att det samma sannolikt torde leda sitt upphof ifrån stadgandet uti deri, pi Kongl. Maj:ts nådiga befallning, utfärdade kungörelse af den 27 Augusti 1744» hvilken, fastän rörande brädvräkningen uti Stockholm, sedermera lärer utsträckts lill Götheborg, ehuru nämnde kungörelse derefter, hvad Stockholm angår, är vorden upphäfven genom Kongl brefvet till Öfvers ståthållare Ämbetet den 2 April 1779, hvilket derefter, genom Kongl. Resolutionen den 30 September ir]ö2, blifvit sträckt äfven till andra städer, och ytterligare genom Kongl. Brefven den 12 Sept. 1805 och 18 Augusti 1820, i afseende på Gefle, närmare bestämdt, så att ifrågavarande varor nu mera icke kunna underkastas någon vräkning, i annat fall än om tvist emellan köpare och säljare derom uppstår, och någondera sådant äskar, hvarvid vräkare bora vara att tillgå, hvarförutan Utskottet eger sig bekant, att Kongl. Ma}:t., i anledning af väckt fråga om Klamparelagets afskafTande, den 6 September sistlidet år deröfver infordrat dess och Rikets Corn* merceCoIlegii underdåniga utlåtande, hvilket Collegium den 20 nästlidne Mars afgifvit och på anförde skäl tillstyrkt upphäfvande af nämnde inrättning, hvarom äfven Handelssocieteten uti Götheborg, häröfver hörd, i underdånighet anhållit. Besv. och Ekon. Utsk. Vid betraktande häraf, och då den genom 1744 års kungörelse vidtagne anstalt, att, medelst vräkning af bräder, hvilka icke innehöllo föreskrifven längd, bredd och tjocklek, inskränka utförslen deraf till några vissa sorter, blifvit, genom Kongl.
Dä är likwäk* ädelmodet mer pä Ridderffapets och Adelns, än pä Herr 8cimnström8 sida, och han hök xratuieras at deraf röna prof. Grefwe äe ta 6ktrllie, Hcok. Endast nägra fä hafwa yttrat en kanka, hwilken jag tror mig wara försäkrad Kuralt stenas Nidderskapet och Adeln delar. Jag fär säledes Herr Grefwen och Landtmarffalken förestä om ej proxo8inonen kunde blifwa sädan, at Ridderffapet och Adeln helt och hällit ogilla de uttryck ftm enligt Herr l-öltverstotpcs OictZmen Herr Lcllönmröm Nyttjat den 2 Junii, äfwensom dem hwilka han ytterligare i dag tillagt af ännu kraftigare Herr Grefwen och Landtmarskalken hemställde om icke i LrowcoUst mätte inflyta, at sädana wörö allas tankar och at Ridderffapet och Adeln gifwit sit bifall til detta Grefwe cks ta Laräies yttrande. Ropades ganska starkt Ja, hwaribland hörhes blott 2 eller 3 Nej. UplästeS Riddärehus-ULffottets Betänkande af den 15 Junii rörande 8cjpsnäii-inrättningen af Adelrga Cadett-Scholans tönö. Lades pä bordet. Up - Den 19 Junit. 82Z Uplästes et Oictamen til ?rotOLollet af Herr Ner^bm-in, Ambrosius ^1a§nu8, sä lydande Ibland de besynnerliga händelser, hwilka under förra Regeringen sig tildragit, torde den som föranledt til Post Taxans och stämpladt Pappers afgiftens sä högst betydliga förhöjning icke wara mindst märkwärdig; och dä den för de fleste är okänd, utbeder jag mig at fä upgifwa hwad jag derom kunnat fä weta.
Kiia; det nu omhandlade förslaget, ehuru jag, för min del* nu likasom förr, är af den öfvertygelse att detsamma icke kommer alt lända till något synnerligt gagn. Att likväl, på sätt Frih. Raab yttrat, sprit skulle kunna nied fördel utföras, kan väl vara möjligt; rneu dock mäste jag pä samma gång bestrida den ädle Frihuis påstående, att detta skulle kunna med fördel ske till Danmark oell Preussen, hvilka länder Frilen serskildt anfört såsom de, med hvilka vi synnerligen skulle kunna i berörde hänseende uti pris konkurrera; ty i båda dessa länder är bränvin förbjudet till införande. Pä samina sätt i Ryssland. Våra närmaste grannländer kunna vi således i detta fall icke påräkna såsom utiörselsorter. Äfven i Frankrike är bränvinet förbjudet tili införsel; och således skulle vära exportörer afven derifrån icke kunna anskaffa något konsulatsbevis. Så är val icke förhållandet i England; men der är åter tullafgiften så hög, att jag icke tror, att vi der skulle kunna konkurrera. Holland blir sålunda det enda land, dit man på närmare häll skulle kunna exportera varan, ty der är denna vara ännu till tullfri införsel tillåten. Danmarks och Preussens hufvudsak liga export af bränvin tror jag vara på de transatlantiska länderna; och äfven för Sverige skulle således möjligen der någon afsättning kunna påraknas. Pä sätt jag förut nämnt, vill jag således icke motsätta mig en återreraiss i den syftning, Frih. Raab önskat, eller att drawback skall beviljas med vilkor -tt konsulatsbevis löretes. Då jag nu har ordet, anser jag mig dock, för händelse af äterremiss, böra fästa Utskits upmärksamhet på oförsigtigheten al att i motiveringen framkasta satser, hvilka framdeles möjligen kunna jäfvas. Utskit har nemligen yttrat, att man på sednare tider fo.rtgätt på den banan, icke allenast att söka skilja bränvins-bränningen från jordbruket, utan ock, för det ändamålet, minskat bränneriernas antal, samt att vid innevide riksdag, genom R. Stirs beslut, »steget i denna rigtning blifvit fullt utstaget.» Det vore gan ska beklagligt, om R.