Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Betäntanden, N:o 353. 227 Deremot anser Utskottet nödigt, att, rörande Berättelsers afgifvande till Revisorerne ett mera bestämdt Stadgande i Instructionen upptages. Utskottet föreslår således, att ifrågavarande §. inskränkes till i:a Momentet, men att, "till beredande af en fullständig öfversigt” af Statsverket, hvilket skäl synes böra begagnas i stället för det Förslaget innehåller: ”till lättnad vid Revisorernes arbete,” uti §:n tillägges, att JJsd val ifrån K. StatsContoiret som öfrige förvaltande Verken Berättelser infordras; samt att hela den öfriga Specificationen på EmbetsVerken Utgår. De Berättelser, hvilka skola ifrån de redovisande Verken till Revisorerne aflemnas, har Utskottet ansett icke böra inskränkas blott till uppgifter af Zifferförhållanden, utan afven hufvudsakligen framställa och närmare utreda resultaten af vidtagne förvaltningsåtgärder. Af denna anledning har Utskottet, i stället för den i K. Förslag upptagne 8 §., trott sig böra föreslå följande redaction af samma §. ”StatsContoirets Berättelse skall framställa de förhållanden, hvilka RiksHufvud-boken och dithörande handlingar närmare utreda, och de öfrige redovisande Verkens Berättelser innefatta enahanda framställning i afseende på deras förvaltning och räkenskaper, af hvilka GeneralSammandrag derjemte bifogas.” Utskottet har ansett det vara angeläget, att icke i Instructionen för R. Sl:rs Revisorer något hinder 228 Stats-Utskottets må blifva laggdt för den af K. StatsContoirets Ledamöter, sorn af K. Revisorerne till bii träde under förrättningen, att, der så nödigt skulle finnas, till Protocollet lemna äfven andre upplysningar, än dem j som i en eller annan måtto kunna af honom äskas; hvadan Utskottet trott, att första delen af 12 i stället för ”K.
V’ nåd för Landet samt endast tjenande att utan ändamål borttaga ifrån Ernbetsoch Tjenstemän en fordom dyrbarare lid; och sedan flera missbruk och olägenheter blifvit uti Memorialet uppräknade, sorn skola vara oskiljaktiga ifrån sådana allmänningar, det förslag uppgifves, att Häradsoch Sockne - Allmänningar, så fort ske kan, äfrö ätas 4JS Den 3 Juni. mätas och tilldelas hvarje SockenJ samt sedermera, i proportioneradt förhållande, hvarje skoglöst hemman, hvilket nu äger rätt till utsyning, såsom dess tillhörige skog, hvarvid, som en sålunda tilldelad skogslott ej på annat sätt kunde med ägande rätt anses tillkomma Hemmanen, densamma borde, emott ett motsatt pris, till sådana skog'.-lösa Hemman försäljas; hörandes Jägeri-Betjeningen, som, nied bästa vilja att fullgöra sia nuvarande tjenstebefattning vid ofta nämnde skogar, ingen ting skulle kunna uträtta, användaa till bevakning af vigtigare skogsparker, och intill dess njuta sina närvarande vilkor, som då borde ökas. 2:0 Memorial af Herr Stallmästaren Mauritz Westfelt, hvaruti, jemte framställning af Skogshushållningens närvarande tillstånd och den våda, sorn vid en tilltagande öskogsbrist ansåges hota ej mindre en stor del af Statens vigtigaste näringsgrenar, ä, dess Oeconomiska bestånd, ibland orsakerna till en sådan skogsbrist uppgifves dels på otjenliga ställen idkad svedning eller annaa misshushållning af dylik beskaffenhet, dels en för vida utsträckt timmerhandel på utländska orter, föranledd af en lockande, ehuru, obetydlig vinst, men ej förenad med nödig omtanka för Skogarnes framtida bestånd, i anledning hvaraf, och då nu gällande, Författningar angående skogshushållningen i Riket, enligt Herr Stallmästarens tanka, ej till alla delar äro lämpade efter olika orters Climat och jordmånens skiljaktiga beskaffenhet, hemställes, det kunnige och for saken nili - Dm 3 Juni. 49 nitiske man inom hvarje Län måtte få sig uppdrapet att noga undersöka skngarnes närvarande tillstånd, samt den inom provinserna nu rådarrde hushållning, och derefter till Kongl. Majus
All annan eftergift, som 1 serskilda Författningar kan vara medgifven, är härigenom upphäfven. §• 7* C/iartering af Contract > Köpe-Af hand* lingar och Förbindelser m. m. emellan enskilda persotter» i:o Arrende* och andra Contract emellan enskilde Personer, angående Egendomar, Hus, Kurn, Bodar, Källare, Tomter, Trädgårdar, Åkrar, Ängar och Beteshagar m. m., så på Landet sorn i Städerne, skola, öafsedt det sätt, hvarpå de finnas upprättade, jemväl om de blifvit inför vederbörande Embetsverk och genom deröfver meddeladt ProtocollsUtdrag afslutade, antingen skrifvas på eller beläggas med stamphult Papper, beräknadt efter arrende-summan, hyran eller afgälden, då den i penningar utgöres, nemligen: tinder 15 R;dr 3» Från och med i5 till 20 5, Från och med 20 till 25 *— 6- Från och med 25 till 3o — g» Exp, Utsi. Förslag till und. Sirifv. Från och med 40 till 5o — 24. Från och med 5o till ^5 — 36. Och deröfver för hvarje fulla 5o R:dr —• 24.
Och för det andra synes uttrycket “mål eller ärende, som menigheten rörer“ syfta endast på frågor, som direkt röra menigheten såsom sådan, — såsom kommun, hvarifrån åter skulle kunna hemtas stöd för den mening att bland föremålen iör sammankomstens öfverläggning ej skulle få förekomma frågor t. ex. om afgifvando af opinionsyttringar i andra för fäderneslandet vigtiga frågor, såsom politiska m. fl. Sådana restiiktioner äro dock icke af förhållandena hos oss betingade: de strida emot Svenska folkets urgamla frihet samt äro öfverflödiga med afseende å den sans, hvaraf folket vid dess utöfvande visat sig mägtigt. Seden har ock i detta fall gått före lagen: offentliga sammankomster för hvarjehanda ändamål föranstaltas öfver allt i riket, utan att den allmänna ordningen deraf störes. De äro tvärtom ett bland vilkoren iör denna ordning, såsom utgörande luftrör, hvarigenom den allmänna meningen får andas ut. Genom att belt enkelt utstryka ifrågavarande § skulle väl följden blifva, att sammankomster af alla slag, enär de icke voro i lag förbjudna, borde anses tillåtna; men då beröfvades ock polismagten alla vapen, i händelse samlingsfriheten skulle någon gång missbrukas till brottsliga företag. Utskottet har derföre och då det förty är af vist att tillträde till sådana sammankomster varder genom lag tillförsäkradt den offentliga myndigheten och att denna må ega upplösa desamma, så framt dervid företages något, som emot lag stridande är eller eljest allmän ordning störcr, gifvit åt denna § en redaktion, hvarigenom dessa rättigheter fortfarande förbehållas den offentliga myndigheten, men som för öfrigt icke direkt uttalar något medgifvande i afseende å samlingsfriheten, utan förutsätter denna såsom gifven. Och bar Utskottet derjemte funnit nödigt att stadga straff för den, som underlåter att hörsamma myndighetens bud med afseende å sammankomstens upplösning. Deremot har Utskottet ansett stadgandet, att sammankomst skall hos den offentliga myndigheten förut anmälas, böra ur förslaget utgå.
Emot detsamma mäste likväl anmärkas, att vägarnes anläggning och underhåll genom Statens försorg skulle utan allt tvifvel medföra mångdubbelt större omkostnad, än hvartill detta besvär nu uppgår, till följd hvaraf det med säkerhet bör kunna antagas, att den andel uti skattebidragen, som komnie att på jordegendomen belöpa, skulle blifva föga eller intet mindre betungande, än det besvär nu å densamma ligger, och vinsten alltså endast blifva vissheten, att denna tunga drabbade alla medbor - fi Sammanfalla Lagsamt Allm. Desv.- och Ekon.-Utsk.ts Betänkande N:o 7. gare lika. Om Staten skulle öfvertaga väghållningsbesväret, kunde sådant svårligen utföras på annat sätt, än genom arbetets öfverlätande genom entreprenad till enskilde. Dervid skulle likväl landets stora areal och dess i förhållande dertill ringa folkmängd ©tvifvelaktigt hindra den konkurrens, som vid entreprenadauktionen måste tagas i anspråk, 0111 icke fritt fält skulle lemnäs åt vinningslystnaden. Den summa penningar, Staten finge utbetala, skulle, under en eller annan form, tagas frän de skattskyldige, och det är sannolikt, att jordbrukaren, äfven 0111 lian finge flera nu icke vägliällningsskyldige att jemte sig lemna bidrag, likväl skulle komma att i form af skattebidrag vidkännas den betydligaste delen af detta onus. För mången torde det dock blifva mera kännbart att med penningar lösa sig frän vägliållningsskyldigheten, än att, såsom 1111 är fallet, med egna dragare och eget husfolk fullgöra detta besvär. Den klagan, som ofta blifvit upprepad, och hvilken motionären äfven denna gång åberopat, att nemligen ifrågavarande onus måste utgöras under den för landtmannen brådaste tiden, torde icke befinnas fullt grundad. Det kan nemligen svårligen bestridas, att icke åtminstone i de flesta fall vägunderhållet kan besörjas å tider, då landtmannen har jemförelsevis mindre att göra, och då till följd deraf de dagsverken, han derpå offrar, äfven äro af ringare värde.
som hittills varit i gymnasierna för värfvad; 12:o uti grekiska: att lärjungen, utöfver de hittills allmänna fordrindringarne, lärer sig minst en bok af Herodotus och fyra sånger af Homerus. Med studerandet af de romerska och grekiska författarne förenas undervisning uti romerska och grekiska antiquiteter, mytologi och litteraturhistoria. 13:o uti hebreiska: att lärjungen, jemte det allmännaste af grammatiken, kan göra reda för minst nio kapitel i Genesis och tio af Davids psalmer; 14:o uti skrifkonst: att lärjungen skrifver en fullkomligt [ledig och vacker latinsk handstil samt eger färdighet att obehindradt läsa svensk eller tysk stil; 15:o uti teckning och 16:o uti musik: att lärjungen vinner den säkei’het uti öga och öra, hand och röst, som mindre afser egentlig konstfärdighet, än behofvet för hvarje bildad person; 17:o uti gymnastik: att lärjungen genom dess användning vinner ett ändamålsenligt understöd för utvecklingen af kroppens naturliga krafter och befordrande af dess helsa. §. 8. Undervisning och öfning uti alla ämnen skall ske uti de till läroverket hörande rum, å de timmar, som uti läseordningen för livart och ett läroverk bestämmas, med undantag af hebreiska språket och instrumentalmusik, i hvilka ämnen tillfälle till undervisning för dem, som sådant önska, å andra timmar beredes, i det förra utan, i det sednare emot, särskild betalning. §. 9. Mom. 1. De tvenne klasserna vid lägre skola samt de tvenne lägre klasserna vid medel-skola och högre skola, håfve hvar sin klasslärare, som i allmänhet undervise i alla till klassen hörande läroämnen. De tvenne öfre klasserna i medel-skola och de sex öfre i 7° högre skola håfve ämneslärare, som i allmänhet undervise, hvar i sina läroämnen, genom alla öppna klasser vid samma skola. §• 10. Mom. 1.
Theol. Doct., Biskop i Götheborg, C. N. O. L. S. Pehr Thyselius, Th. Doct., Biskop i Strengnäs, C. N. O. L. S. A. C. af Kullberg, Th. Doctor, Biskop i Calmar, C. N. O. L. S. E. S. Ödmann, Kyrkoherde i Wendel. L. S. Lorenz Gust. Mittag, Prost och Kyrkoherde i Häggeby. L. S. Mart. Christ. Bergvall, Kyrkoherde i Hpdvig Eleonor® Församling. L. S. Gabr. Poppius, För Kongl. Vet. Akademien. L. S. L. S. Joli. Jak. Hedren, Th. Doct., Biskop i Linköping, C. N. O., Riddare af Konung Carl XIII:s Orden. L. S. Es. Tegner, Th. Doct., Biskop i Wexiö, C. N. O. L. S. C. A, Agardh, Biskop i Carlstad, L. N. O. Sv. Lundblad , ■Theol. Doctor, Biskop i Skara, L. N O. L. S. Wilh. Faxe, Th. Doctor, Biskop i Lund, • C. N. O. L. S. Joli. Olof Wallin, Th. Doct/, .Ordens-Biskop, K. ÖfverHofpred. Pastor Primaritis, C. N. O. L. S. Christian Stenhammar, Prost och Kyrkoherde i Häradshammar och Jonsberg af Linköpings Stift. L. S. Pehr P. Swedelius, Conti. Prost och Kyrkoh, i Vester Löfsta och Enåker. L. S. P. Ruus, K. Hof-Predik., Contr. Prost och Kyrkoh, i Bollnäs, Th. Doctor, L. N. O. L. S. Abr. Z. Pettersson, Th. Doct., Kyrkoherde i Jacobi och Johannis, L. N. O. L. S. C. J. Ekström, Med.
Under vördsamt åberopande af de reservationer, sorn Herr Grefve von Jersen med flere andra Ledamöter af de förenade Utskotten samt jag aflemnade vid Högloflige Utskottens Betänkande, N:o ilo, i anledning af förändrade grunder för fördelningen af Båtsmanshållet, Rikets Städer em6*ilan, får jag nu fortsätta samina reservation, i anledning af Utskottens förnyade Utlåtande i samma ämne, äfvensom jag reserverar mig emot •len provisionel tillökning, som de Högloflige Utskotten föreslagit skola utgå af vissa Städer, intill nästa Riksdag, utan att dessa Städer häröfver få höras. Häruti instämde Herrar L. J Lundgren, 11. A. Aspelin, C. Strehlenert och P. JVinbladh. Af Herr Eric M. T. effi er: Lika som förra gången, och med åberopande af den reservation, jag då afgaf, nödgas jag i sa måtto förena mig med Herr Ekerman, att jag äfven yrkar, det Götheborgs Stad måtte blifva hörd, innan förökadt Båtsmansantal Stf den ålägges. Detta mitt yrkande stödjer jag på de Privilegier Staden eger, att icke, utom sitt frivilliga medgifvande, kunna åläggas större 28 Bil. t. Statssamt Oec.-UtsL Uti. N:o i3«. tunga i denna del. Erkännande behofvet af en jemnare fördelning af Städernas Båtsmanshåll, dem emellan, kan jag likväl icke undgå, att, da Privilegier för andra Städer göras gällande, äfven söka bevara den Stadens rätt, flir hvilken jag är Representant. Härmed förenade sig Herr Cornmerce-Radet Lamberg. » ■■ H i mmmm., ■ - i STOCKH O LM, hos Garl Ab. Prtaj, i83». f FÖRSLAG till provisorisk jemkning oell fördelning intill nästa Riksdag af Städernas Båtsmanshåll. Län och Städer. Norrbottens Piteå 1 Luleå Westerbottens Umeå Vester-Norrlands Gefleborgs Fahlu Westmanlands { Gefle < Hudiksvall , l Söderhamn, k Fahlun Upsala < Upsala .
Ständer täcktes, med framställning af de skäl, som grunda deras öfver, tygelse om Statens jordegande rätt till alla Kyrko, hemman, hvilka äro lika beskaffade med det | mantal Lyngåkra, hvarom Kongl. Brefvet den 19 Augusti 1823 handlar, hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla om utfärdande af en sådan förklaring öfver Kongl. Brefvet af den 22 Maji 1819, som återgifver de, för bedömandet af tvister om Kyrkohemman, uti Kongl. Brefvet af den 19 Augusti 1823 fastställde grunder deras, genom Kongl. Brefvet den 29 Mars 1825, förlorade kraft.” Stats-, Lag-s.Ållm.Besv.o.Oec.. Utsi.Bet.N:o$6. 11 Skulle deremot Rikets Höglofl, Ständer icke finna lämpligt, att en sådan underdånig anhållan till Kongl. Majt! frambära, så enär 1756 års Kungl. Resolution på Allmogens Besvär uttryckligen tillägger Kyrkohemmans åboerne besittningsrätt till dessa hemman, men denna förmon blifvit dem från* känd, genom senare författningar, som innehålla, att ailä Kyrkohemman skola till den högsibjudande utarrenderas, hvarigenom afgiften ofta blifver så högt uppdrifven, att innehafvarne ovilkorligen störtas i fattigdom och elände, hafva Motionairerne hemställt, att till förekommande af de flere iooo:de medborgares trefnadoch bestånd-förstörande verkningar, som en dylik förändring i hushålls - systemet med Kyrkohemmanen skall medföra, ”Rikets Högl. Ständer ville hos Kongl. Majit i underdånighet anhålla, att ofvanberörde Kongl. Resolution af år 1756 måtte till sin kraft och verkan åter upplifvas; hvarjemte Motionairerne till Rikets Höglofl* Ständer öfverlemnat, huru förhållas skall med de Kyrkohemman, som redan blifvit genom auction bortarrenderade.”
Krigskonstens utveckling i sednare tider har hos oss åter gjordt Skärgårdskriget till en icke obetydlig omständighet; uti så ojämt för. hållande af krafter, stater emellan, uppkommer sällan ett sådant resultat som freden vid Verelä, afslutad på hedrande vilkor för det, emot Rysslands ölvermagt ojemförligt svaga Sverige. Historien öfver 1790 års krig, skall tekna några vackra blad till efterkommande Svenskars tillfredsställelse, hvilka mera opartiskt än vi som ännu lefva skola bedomina händelserne, och huru skärgårdsflottan under sin benämning af arméens Flotta uppfyldt sin bestämmelse, då den till denna lred så hufvudsakligen bidrog. Detta erindras i anledning af hvad en värd Ledamot Grefve Cronstedt anfört i sine anmärkningar vid Herr Lagerhjelms motion rörande det beskydd, hvilket af Örlogsflottan lemnades. Åtskilige ännu lefvande personer, af Landtarméens befäl, här närvarande kunna vitsorda om så behöfdes, att det var Skärgårdsflottan ensamt sorn stridde i Svensksund, hvarmed kriget fick ett förmånligt slut. Den del af arméen som der. vid deltog om bord på skärgårdsflottans får. tyg lärer aldrig kunna anses illa använd om lika märkeliga resultat derigenom vinnas.
331 fa ti g till famtliöe 3iif^@tånt>cn$ q) t o t o c o i i rotti gagtima 9tifébagett i (Stocholm, åren 1828, 1829 Dtp i83o. Ciontrc gamUnocn, innepåUcmbe £rpet>tttotte Sjetne Banket. e lott pointz S^onsl. tStflrptfemf, j83»> efttrffrifne ®tveri$tö Sttifeé ©tdnber, 0refroar, gri&mör, §3ij?opar/ SKibberjTap c# 2M, 9)refierf?ap, 3$orgcr(?op c® benige OTmoge, forn, för Dg fietfroe, enet? öf bemmaroarante SRettröter lagligen roatte ocij befudmagfigate, a aflmdnnt nu tiddntaffritef lagtima RifSmöte förfamtate roa* rit, gore roeterligt: Wt, fetan xi(t 51. $. of SSefJutet roit fets nafle ^agtuna RifStag, te, (witta roit ten nafffötjante, t grunt af beraS lagliga vått, eder efter föregånget crbenttigt roat, borte i råbflagen oct beftuten belfaga, btifroit, i öfroerenSs flammelfe meb 49- §♦ Regeringsformen, tadabe att ten 4 Ros rocmber
försiktigt på hufvudet ljudlöst upp kunde sedan hon skjuta till och smög fönstret. fä a n d a s bli säga?! väcka Om litet bra igen. Utan Hänglås Maries skulle aldrig! fönstret att hon Modern stodo längre störtade öfver allt! så och ytterluckorna. Tankarne någon, Då bröt upp upp hänglås! fönstren. — Detta en Midt hela hvarje rummet, måste vred Ett skulle så I m e d h v a r sin sin b ä d d i d e t i n n e r s t a då först sängar hon frisk luft, Men tänk, grep efter vaknade. för att detta? i djup sömn. hufvndet kanske Försiktigt anade, ej, dessa De frös, det ej. bli sig, att Gode små hamrade Hon idé hon hon satt, växte i tinbeherrskafri • — o c h där stilla benen och stirmedan växte ... henne. samma dag till det lilla bultade huset sönderrifna » Bevare » Och Gud! sig och det hårdt och i Bosny. händer, fladdrande oss Hvad snyftande inte, i all Det skråmor i hår. Mohar h ä n d t? » om moderns mamma, jag kunde världen öfver väl, hals. » Ja! » snyftade » Skicka Och lugna mig kan hela vägen? » konvulsiviskt. aldrig dit mera! M a m m a, jag kan inte! » p å allt henne, » Jag vägen. » sprungit hvad modern upprepar inte, jag hon kan Hvad stilla. fråga hon till efter, de Innestängda! mödosamt kunna visste inte uthärda detta, om andra Fångar! bekämpade aldrig var Hvad då ångest — alkunde LVII Kragpåse. Af ljusgrå vaxduk tillklippes 2 ovalformiga bitar, spetsiga i båda ändar samt 2 mellanstycken, hvilka ej böra gå så högt som de ovalformiga, smalare än dessa, samt tvärt afskurna upptill. En af de ovalformiga bitarne förses med applikation af en rund bit röd flanell, på hvilken med gult silke är fastlanguetterad en figur t. ex. snäcka, stjärna, dubbelböjd krok, monogram eller dylikt, af hvitt kläde eller flanell ..
Maj 1826 samt vid köp af annan fast egendom, enligt Kongl. Kungörelsen den 23 Januari 1811, men deremot skulle för dessa inkomster, af hvilka den förra benämndes rusthålls-afgift och den sednare, efter sitt beräkningssätt, en-per-mille-afgift, undfå kontanta årliga ersättnings-anslag af 42,000 R:dr banko för rusthålls-afgiften och 26,100 R:dr samma mynt för en-per-mille-afgiften, äfvensom att Amiralitets-Krigsmans-kassan, emot afträdande af sin rätt till uppbärande af enahanda rusthålls-afgifter, hvilka tillförene dit ingått från Blekinge Län och södra Möre härad af Kalmar Län, torde undfå ett kontant årligt ersättnings-anslag af 9,633 R:dr 16 sk. banko, voro dessa bestämmelser, som år 1852 trädde i verket, förenade med uttryckligt förklarande, att, så framt nämnda kassors styrelser kunde framdeles ådagalägga, det, genom fortfarande af omförmälda afgifter, högre inkomst skulle för kassorna halva uppkommit, en derefter lämpad förhöjning i de beviljade anslagen, som till beloppen grundade sig på medeltal af Bih. till 11. St. Skrifvelse N:o 172. kassornas ifrågavarande inkomster under de 5 åren 1844—1848, borde vid blifvande riksmöten ega rum.
Flere Ledamöters Reservationer bifogas. Stockholm den i5 April 1835. Reservationer: af Herr Grefve Frölich, D.: ”Om det också kunde visas, att åtgärden af extra Creditiv för Stats-Verkets behof vore en för vanlige Bankers rörelse oskadlig operation, och att ingen permanent sedel-emission emot Rikets Ständers beslut derigenom komme att ega rum; så vore dock opinionen om Rikets Ständers fasthet uti att undvika äfven det ringaste sken af en sådan tydning eller utsträckning af redan fattade beslut, som kunde leda till äfven temporair sedel-emission utan valuta, härigenom så väsendtligen försvagad, att, derest en opinion om vackling i de grundsatser, hvilka äro caracteristika för Rikets Ständers Bank, hvaribland den, att dess förvaltning hvilar på orubbliga och högst minutiösa detalj-föreskrifter, snarare än på allmänna reglor för Bank-ope« 6 Baneo-V(skottets Betänkande N.o i3o. rationer, skulle utbreda sig, sannolikligen äfven till utrikes orter; så skulle den ena af de grundpelare, hvarpå all Bankrörelse efter min tanka beror, nemi. opinionen om dess soliditet, så undergräfvas, att den andra eller verklig soliditet, endast känd af dem, sorn hade tillfälle närmare undersöka Bankens ställning, torde få svårt att ensam uppbära hela tyngden, på hvilka tillagde gruuder jag mig reserverar;” af Herr Stuart, C. G.: ”Rikets nu församlade Ständer hafva, vid fastställandet af hufvudgrunderne för Bankens framtida rörelse och förvaltning, bland annat, beslutat och förordnat: a) att Riksgälds-Contoret må bibehålla dess, vid sistförflutne Riksdag, erhållna rättighet till Creditiv i Banken å högst i,000,000
Men detta oaktadt anser jag mig likväl, på grund af den kännedom jag varit i tillfälle inhemta omförhållandet, och i öfverenstämmelse med de åsigter, som inom Utsk. blifvit yttrade vid afgifvandet af utlåt. N:o gr, böra till besvarande upptaga några af Hr Rosenblad nu framställda anmärkn:r. Hvad således först beträffar den omständigheten, att arfvodena för discontdirectörerna här i Stockholm icke blifvit uppförda på aflöningsstaten, så erkänner jag, att detta är en underlåtenhet, på hvilken, i fall jag varit närvar, i Utsk., jag säkerligen icke skulle uraktlåtit att fästa Utsk:s uppmärksamhet. I detta afseende tillstyrker jag derföre det tillägg, Ilr Rosenblad föreslagit. Deremot kan jag ingalunda instämma uti den värde talarens åsigt, att den ena coinrnissarietjensten vid Bancodiscontverket bör indragas. Framställning härom har af Ilr Rosenblad redan blifvit gjord i sammanhang med dess anmärkn:r vid memor. N:o gi; men på de skäl, som i Utsk:s förevar utlåt, finnas uppgifna, har Utsk. ej ansett sig kunna tillstyrka bifall till Hr Rosenblads förslag,^och jag får, för min enskilda del, förklara, det jag anser dessa skäl vara fullt giltiga. Man torde nemi. böra taga i öfvervägande, huruvida det är med Discontverkets säkerhet förenligt, att den stora ansvarighet och de mångfaldiga vigtiga göromål, som åligga de vid detta verk anställda 2:ne commissarier, hvilka motsvara discontombuden vid lånecontoren, uppdragas och anförtros åt en enda person.