Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Posthållaren är berättigad att uppbära lega, dels, enligt det af posthållaren med Post-styrelsen afslu tade kontrakt, för de hästar och de postbållarne tillhöriga bivagnar, hvilka, för ordinarie postbefordringen begagnas, och dels, enligt hvad i 12 § bestämmes, för hästar och åkdon; som användas för extra postbefordring; men för seldon erhåller posthållaren ej någon ersättning. § 21. Postiljoner, till det antal som i kontraktet med posthållaren kan varda bestämdt, äro under den tid, de äro i sådan egenskap anställde, från beväringsskyldighet frie. § 22. Vid postvägarne få ej enskilda skjutsinrättningar tillvägabringas. § 23. Postbållare får ej, utöfver för honom bestämdt postskjutsningshåll, skjutsa förbi annan posthållares station, derest ej den sednare posthållaren det medgifver. Ej heller må resande, utan posthållarens medgifvande, från poststation begagna andra skjutshästar, än som af posthållaren lemnäs. § 24. Vid hvarje poststation, der postkontor eller postexpedition icke finnes, anställes en under Post-styrelsen lydande tillsyningsman, hvilken det tillhör, icke allenast att uppbära och redovisa vid stationen inflytande postintrader, utan ock att för öfrigt ombesörja, hvad af Postverkets angelägenheter derstädes ej på grund af kontrakt åligger posthållaren att utföra. Till ifrågavarande befattning, som vid station med postkontor eller postexpedition utöfvas genom postpersonalen på stället, kan vid andra stationer posthållaren antagas. I öfrigt anställas vid postkontoren och postexpeditionerna, dels särskilda tjenstemän till biträde vid de för postbefordringen förefallande göromål, och dels postdrängar, hvilka sednare det åligger att hafva vård om Postverkets åkdon och öfriga för postbefordringen afsedda tillhörigheter, samt att ombesörja packning af resandes effekter och andra saker, som med posten sändas. § 25.
Ingen torde ' väl vilja bestrida, att ket talas om m:lle Couédon. Lärde och olärde, höge ej hemmet, som har att fostra det komoch låge, präster och lekmän dryftade frågan om mande släktet och bör vara det sedliga lifhennes inspirationer och förutsägelser. De troende äro öfvertygade om hennes himmelska misvets härd, behöfver de och ej de sämsion, de mer klentrogne draga den i tvifvel, sta krafterna. Och att en sådan reform många mena, att ängelen Gabriel alls ej hviskar varit ett länge kändt behof, däri skola helt i hennes öra, ja, många äro nog oartiga att förvisst hemmets kvinnor enhälligt instämma. klara den unga flickan för en inbiten hycklerska. Nog hade jag att göra henne ett besök, icke Hvad kvinnoemancipationen i sin helhet beför att utforska mitt framtida öde, utan för att träffar, kunna meningarna vara delade: somsjälf se och döma, huruvida hon själf tror sig liga äro entusiastiskt hängifna densamma, himlasänd eller om alltsammans är ett försök att bedraga hopen. Men det kunde ej falla mig andra betrakta den med misstänksamma in att ens försöka få träffa henne, då jag hörde, blickar, åter andra förhålla sig fientligt till att hon tar emot omkring 50 personer dagligen, den — men i det stycke, där den tangerar af hvilka de flesta sedan månader vänta på förenu förevarande förhållande, råder tämligen träde. Men en dag omtalade en svensk läkare för mig, att han besökt m:lle Couédon och att säkert från kvinnlig synpunkt blott en han kommit in utan synnerlig svårighet och utan åsikt. att ens hafva skrifvit på förhand. Hans uppfattning är, att den unga flickan är djupt gudMen saken har en annan sida, som utefruktig, och att hon själf fast tror på sin sändslutande berör familjelifvet. Tvifvelsutan ning.
Syftningen är klar: hr Wirsén ställer upp Ingeborg för att med henne krossa Nora. Hon » stjäl icke lifvets lycka » hon som Ibsens hjeltinna, hon är qvinna hon, d. v. s. hon höjer icke handen till sjelfförsvar, hon låter ödet ha sin gång, hon tiger och lider. Hvad skall man nu först säga om detta fatalistiska antagande, att allt ondt, som hotar oss, är en pröfhing skickad af högre makter, att allt lidande är skickadt af Gud och följakt-ligen allt motstånd deremot, alla försök att bereda oss en räddning derifrån ett trotsande af. den högre vishet, som pålagt oss korset? Är det — kan det verkligen vara diktarens djupaste öfvertygelse, att passiviteten å den förorättades sida ingår i verldsplanen och att en sådan undfallenhet mot tyranneriet är hvad som fördras af offret för detta? Jag skulle icke tro det, om jag icke upprepade gånger i hr Wirséns prosauppsatser tyckt mig finna, att han gjort sig till målsman för en slik absurd qvietistisk lifsåskådning. Är det så diktaren fattar ordet om att vända den högra kinden till åt den, som slår o§s på den venstra, då må det förlåtas mig, om jag låter * ett utropstecken stå q var vid marginalen till denna vers. Ty denna moral den kommer förtryckaren och bofven uteslutande till godo, som får fritt spelrum för sina onda lustar. Eller kanske det blott är för qvinnor-nas räkning denna regel gäller att tåla allt och lida allt. Men detta kan kärleken göra och har sina skäl, hvarför den kan det, men när kärleken är död, då kan förhållandet i vissa fall bli ett helt annat. Denna fråga om sjelf-försvarets rätt gäller icke blott äktenskapet, den är så vigtig derför att den är en social fråga, som upprepar sig på alla områden, der bestående missförhållanden be-höfva ändras.
Enligt redan bestående efter föreningen utkomne författningar, hafva Svenska Skepp i Norrska hamnar ailä de frioch rättigheter som Norrska skepp der äga, och jag föreslår att Riksens Ständer måtte hos Konungens underdånigst anhålla det på samma grund Norrska skepp, hvarifrån ds än komma, måtte till alla delar i Svenska hamnar behandlas lika med Svenska skepp. Det är mig bekant att Konungen, sorn önskar införa denna jämlikhet, infordrat vederbörandes meningar i ämnet. Jag har, efter bästa förstånd, granskat och öfvervägt alla de svårigheter och hin Den 24 Februarii. der häremot blifvit atidragne, härledde antingen från äldre bestående författningar och i synnerhet productplakatet, hvilket åberopas som en grundval för Sveriges sjöfart; eiler i~ från de förluster man anser, skulle tillfalla Svenska rederierne, om de sattes j täflan med de Norrska. Dessa förluster, i alla fall obetydlige, synas mig föga att befara; och då alla byggnadsmaterialier fås för bättre köp i Sverige, endast möjlige i följd af egna rederiers misshushållning, eller eget sjöfolks mindre skicklighet, hvilket bäst hjelpes genom täflan. Hvad angår det skygd man söker draga af productplakatets helgd som privilegium, lemnar jag dock derhän, då jag ej annat kan än anse det vara en gemensam författning för hela. Svenska folket. Skyldig att nämna det Kongl. CommerceCollegium, samt HandelsSocieteten i Stockholms och Götheborgs Städer förklarat sig emot denna åtgärd, får jag äfven nämna, att de handlande i Gefle, Norrköping, Calmar, Carlshamn och Malmö tillstyrkt den, samt att den bekräftelse af productplakatet man hämtar från en tidpunct, den der föröfrigt ej mycket väger vid närvarande sakernas ordning, nemligen 1759 år lemnad med det uttryckliga förbehåll, af krig, eller då andra serfkilta orsaker till dess hvilande ej Jöranleda. Kan någon mera föranledande orsak finnas än Sveriges och Norriges förening; Scandinaviens väl? Man föreställe sig t. ex. ett Den 24 Februarii.
I sammanhang med försvaret af omförmälda, ensamt till bibehållande afsedda inlopp till Carlskrona står stängningen af de öster och vester derom befintliga sund, hvilka ock redan till betydligare delen blifvit spärrade med stenfyllning, det af erfarenheten mest ändamålsenligt befunna stängningssätt. Till utförande af ofvanberörde ännu återstående arbeten erfordras, enligt deröfver uppgjorda beräkningar, en summa af 91,600 K.dr. Efter dessa i och för stora segelledens stängande främst anbefallda och företagna arbeten förekomma, bland de i 1820 års pian antydda olika befästningar, vidare: Islåndsättningen af Droltningsliär, såsom särdeles vigtigt till förhindrande af insegling genom stora inloppet; befästandet af Vestra Hästholmen, till stängande och försvar af Aspö-inloppet, hvartill förberedelser redan år 1814 blifvit gjorda, men sedermera måst, för bristande tillgång, albrytas, samt en befästning å Getskär, som kan beherrska redden och ankarsättningen, hvartill Kungshalls batteri anses vara alltför aflägset och i öfrigt olämpligt. Bland dessa arbeten, som beräknats komma att kosta: Drottningskärs iståndsätlande R:dr 90,000: — Hästholmens befästning » 120,000: — Getskärs d:o o 70,000: — eller tillhopa B:ko R:dr 280,000: — har Chefen för Ingeniör-corpsen ansett det sistnämnda, eller Getskärs befästande, af ofvan uppgifna skäl vara mest angeläget, såsom ett medel att, under tvetydiga politiska förhållanden, hindra på redden inlöpande främmande krigsfartyg från eljest möjliga obefogade tilltag; uti hvilken åsigt äfven jag, för min del, i underdånighet instämmer.
Uti en bos Preste-Ståndct väckt motion, som blifvit till Utskottet remitterad, har Biskop Bergman hufvudsakligen anfört, hurusom den nödställda belägenhet, hvari den lappska befolkningen i de Hesta trakter af Svenska lappmarken vore försatt, föranled t Rikets Ständer att i underdånig skrifvelse af den 26 Augusti 1851 hos Kongl. Majit anhålla, att af det för fattigvården i allmänhet å Riks-staten uppförda förslagsanslag något understöd måtte, efter Kongl. Maj ts nådiga bepröfvande, varda till utfattige lappars försörjning ändamålsenligt an vändt.
Munderinys-persedtar, deras vårdande . befrielse för rusthållare alt under krig ersätta förlorade .. Svar på ålerremiss „ vid Lif-Regementets llussar-korps, deras bekostande af kronan Municipal-aulitoriteler, om utsträckning af deras verksamhet Musceum, National-, anslag för Musikaliska Akademien, se llufvudtitcl Åttonde pag. 30. Myntoch Kontroll-verken, inköp af egendom till ny lokal för „ om köpeskillingen för ny lokal Mynt-systemet, nya, ang:de remiss lill Bankolitskottel af Kongl. Majlis [Nådiga proposition i detta ämne om jemkningar i det vid sista Riksdagl antagne Svar på ålerremiss om Itiks-Slåndens olika beslut . Mälaren, beredande af fyranläggningar derstädes (75 • E» g of; 3 P o — co N:o | Sid. Riks-Ståndens Beslut. Ridd. o. Adeln. Ss c/sa pr pr s n, S4 fö. < r C3 CQ <T> O“ £3 Mörrums Krouo-Iaxfiske, eftergift i arrendet af .^ . Svar på återremiss Volerings-proposilion Voterings-resultat Möles-afgiften, se Stats-Verkets inkomster pag. 10. Mötes-kostnader, tillökning i anslaget för Svar på återremiss Mötesplats för båtsmännen inom Medelstads Härad i Blekinge Län, förändring deraf N. National-Museum, anslag för National - Representationens ombildning ang:de Nattvarden, om förändring i Kyrko-lagens stadgande i afseende å densammas begående efter predikan, se Kyrko-lagen. Navigationsskolan i Hernösand, tillökning i anslaget för „ i Stockholm, anslaget till .. „ i Westervik, inrättande af en Nederlag, om äudring i Kongl, förordningen derom af den 15 Maj 1843 Nederlags-rätt för Slitö hamn på Gottland Nilsson, I., f. d. Juvelerare, se Eftergift. Nordencreutz enka, pension för
Genom dessa utbetalningar å tillsammans , Kalr 37,813: 1(4- — har således den i sednaste revisionsberättelse, sid. 57, uppgifna summa af .. - „ 3,008,748: 32. 9, som de under riksdagen åren 1844 och 1845 beviljade och derefter af Riksgälds-kontoret utbetalda lån och anslag, vid 1851 års Revisorers sammanträde, utgjorde, ökat sig till . I ytterligare afräkning å de till ständiga statsbehofven icke Jtånförliga utgiftssummor, sorn å Riksgälds-kontoret vid 1847 och 1848 års riksdag anvisades, hafva nedannämnde belopp, efter medlet af September 1851 och till samma tid innevarande år, från Riksgälds-kontoret utbekommits, nemligen: Utaf 1851 års anslag till Hans Kongl. Höghet Kronprinsens hofhållning, 75,000 Ralr, återstoden Ruhr 18,750: „ anslaget för förbättring af landsvägen vid Borg och Löths backar mellan staden Norrköping och gästgif - Transport: 18,750: * — 63 — Transport: 18,750: varegården Brink i Östergöthlands län, 2,000 Il:dr, återstoden „ „ 666: 32. — Utaf anslaget för omläggning oell förbättring af landsvägen mellan staden Westervik och .Kårby gästgifvaregård inom Törnefalla socken i Tjust härad af Kalmar län, 2,020 11 dr 30 sk., återstoden „ 1,313: 18. — , för omläggning af landsvägen förbi Grimsmåla, och Dr otti ungbackar ne, äfvensom 5 smärre backar inom Asarums socken af Bräkne härad och Blekinge län, 1,864 R:dr, återstoden „ 021: 16. — „ för chaussé-aiiläggning och dermed sammanhang ägande byggnad af en bro öfver Rönne-å vid Tranarp incsn Qvidinge socken af Södra Asbo härad i Christianstads län, 34,820 R:dr, hvaraf 9,SS0
I stället för silfvertackor i Banken för vexlarne, samt deraf följande penningelillgång i näringarne, finge riket desto flera öfverflödsvaror, som ingen afkastning lemnade. Om köpmännen ej finge sålja sina vexlar i Banken, så vände de sig till någon annan. Denne köpare ginge sedan till Banken med sitt för vexlarne erhållna silfver och uttoge sedlar. När dessa sålunda i alla fall utginge, så borde Banken heldre sjelf köpa vexlarne än vålla en onödig omgång. Man påstår sig icke hafva yrkat minskning i sedelstocken för att hålla honom vid ett visst belopp. Men det äy omöjligt att 112 Den 21 Maj. åstadkomma denna verkan, utan alt antingen öka eller minska honom. Det sednare kan icke ske utan silfveruttagning eller utlåningens minskning eller försäljning af Bankens räntebärande papper. Förut bar jag erinrat, ali om sistnämnde utväg vidloges, när det är ondt om penningar, så blifva papperen antingen osålda eller med underpris betald t a. Banken bör väl icke sålunda kasta hort sina tillgångar och utarma sig sjelf till lånesökandes förmån. Vill man jemföra Bankens ställning med den enskilde mannens, så år det ju klart, att den förre likasom den sednare, skall först sörja för sitt eget bestånd. Att vara till, det är hufvudsaken! Dernäst må man efterse om man liar styrka nog till att hjelpa andra. Man bär sagt att nu gällande reglemente icke synes vara tillämpligt på förevaride förhållanden, .lag tror just ali de nya omständigheter, som inträdt, nemi. den större fara, som realisationen löper genom de utländska lånens återbetalning i silfver, fordra att Bankens nu gällande reglemente vidmakthålles. Nu då silfver, som åter skall utgå, indrages, bör Banken befästa sin ställning genom dess upköpande och tagande i förvar intilldess det åter utfordras. Enl. 120 och 121 §§ i nu gällande Bankoreglemente kunna Fullmäktige, för realisationens uprätthållande, antingen uplaga utrikes lån eller minska den inrikes lånerörelsen eller vidtaga andra utvägar bland dem, som alternativt npgifvas.
Adelskap utan en större förmögenhet, eller utan alt de haft något att ärfva, men endast genom egna för» tjenster och de lagrar de vunnit på vetenskapens område eller ärans fält. Jag vill nu egentligen blott hålla mig vid formen, och kan då icke underlåta att yttra den meningen, att R. o. Ad. genom ett steg, sådant som det nu föreslagna, ställer sig lill doms inför både samtid och efterverld. Tvenne talare hafva redan på ett allvarsamt sätt karakteriserat det steg, man vill öfvertala Ståndet att taga; en ledamot har sagt, att man vöre på vägen att passera Rubicon, och en annan, Frih. Cederström, har yttrat sig än mera oförbehållsamt, då han kallat detta steg revolutionärt. Jag skall välja en enklare benämning uti det uttrycket, att jag tror, det R. o. Ad. är pä vägen alt handla orätt och att lill vinnande af det. sökta ändamålet begagna medel, sora icke kunna gillas vid en oförvillad pröfning; och jag tror ej, att del står tillsammans med tänkesättet Iros majoriteten af delta Stånd. Gr. Sparre, Erik; Vi afhandla i dag en för detta Stånd högst vigtig fråga — frågan om R. o. Ad:s bestånd, såsom Riksstånd åtminstone; ty om, såsom man temmeligen allmänt påslår, ett Ständ med ärftlig represeutationsrätt icke kan eller bör existera, utan så vidt det är grundadt pä förmögenhet, så måste en arfslag, som obestridligen tenderar till att bibehålla egendomen inom slägterna, vara en lifsfräga för Ståndet. Den erkännes också som sådan af de lärdaste män. En af våra mest utmärkta Universitetslärare, för närvarande Riksdagsman, har nyligen, då frågan förevar i PresteSt., yttrat, att den lika arfsrätten är stridande mot adelskapets idé, att den innebär fröet till dess upplösning, enär Adelns ställning i staten endast kan betryggas genom oberoende och sjelfständighet, — och likväl nekar man, att frågan rörer en af Adelns förmåner och rättigheter.
Nedanstående är Ernst Ahlgrens genmäle.) Nej. Du har orätt. 1:o har jag aldrig »brutit stafven öfver det hela». Jag har sagt, att det icke blir prima vara. Om tre, fyra år skall du se, att jag har rätt, om inte förr. 2:o är det icke sant, att jag sagt detta, emedan våra åsigter »icke öfverensstämma», ty det är endast rörande yttre former, som denna olikhet finnes. 3:o skulle jag icke känt ett grand obehag, om du kunnat slå ett slag så glänsande segerrikt för din sak, att all opposition fallit till en trasa dervid. Jag är icke säker på, om icke min förtviflan kom af, att slaget var för matt. Din vilja var nog god, men öfver medlen är du icke nog herre ännu. Detta säger jag med tanke på dig, icke på saken. Jag är fullt ut så fördomsfri som du, jag narras inte! – men jag är nu en gång för alla icke af det stoff, hvaraf man skapar martyrer. Hellre än att lida med min sak, vill jag segra med den. Att trakta efter ett martyrium är i mitt tycke rent af pjunk: jag finner det löjligt. Har du hört en lifskraftig varmblodig hedning tala om martyrer eller längta efter stryk? Ha, gudar – hvad jag sökt efter en sådan hedning – som pratade litet mindre och – lefde litet mer. Bä. Jag trodde, han kanske skulle bli stor och stark, för stor att man skulle våga sig på honom med simpla piskrapp. Jag erkänner, att jag är dum; är du nöjd nu? Och så kommer den förträffliga strofen: »nu är det enda, du egentligen gillar i hela berättelsen en strof, som du säger dig sjelf i andra ordalag ha skrifvit i 5:te kap.» (nej, i 9:de eller 10:de kap. kommer den) »och så önskar du, att hela berättelsen vore som det stycket». – Det vore då en liten nätt egenkärlek, jag skulle ha; i jemförelse med hvilken Moloks vore ett intet. – (Molok har gapat efter rökoffer och intet fått: Molok är ond.) Men du, så här hänger det ihop, och du skulle ha sett det, om du varit mindre vred:
Lifförsäkrlngsbofaget Stockholm. (G. 25508x2) STOCKHOLM, GERNANDTS 312 Annonser, till y c k e s k r l! Infattar Fotografier. (ST Monterar Tapisseriarbeten. ^ om I ett aktadt presthus på landet kan pn ung flicka erhålla inackordering och god undervisning i hushåll. Svar till B. E., Katrineholm. [502] fV » S S familjen eller fruntimmersverlden, införas lämpligast i Idun. BOKTRYCKEKI-AKTIEBOJ.AG zan&gt; MODEVEHIaDEN Bihang till P R A K T I S K VECKOTIDNING FÖR QVINNAN OCH HEMMET Oktober N:r 10. M o d e r eYtj. 1888. ningar af brokiga fjädrar, hvilkas glans höjer det rutmönstret. reliefartade, med rutig kjol och väst samt mörk jacka. med silketrådar utförda mönstret, äro liksom s. k. Himalaya-tyg särdeles omtyckta. j f o d e t ' är Dess sträfvar frukta ej längre despotiska envåldsherskare. fordringar La fått, stegrad användning för fasta, enfärgade tyger. textur, hvilka, liknande en brunfläckig ormhud, bilda Äfven en qvinna, som cheviot. Eutiga diagonaltyger med ljusa randmodern, behöfver ej längre mönster att förefalla omodern, om hon ej slafviskt umferat hårig ningar plats. vara följer bestämda modeller eller begagnar bestämda färger. Det är en stor frihet att få hafva i infattning egendomliga till elfenbenfärgad färgsammanställningar ock framträdt jemte vågiga stickningar, God effekt göra metalliskt glänpå indisk cheviot, der det föga både väljande och ljusare smak och eftertanke sammanställande af toaletter. mest vid passande, Men hvarje dam kan tillegna sig denna smak och denna eftertanke, endast det står klart för henne, att ej det samma kläder hvar och en. och väfda broderier, Genom pleins mönstret präktigt framträder på den dunkla bottenfärgen. Moaré nitur.
Dessa obligationer utfärdas i fyra särskilda serier, Litteris A, B, C och D uti olika färger, hvilka serier till betalning törfal la i öfverensstämmelse med de i 8 § meddelade föreskrifter. § 6. Hvarje obligation åtföljes vid dess utlemnande af haltårsräntekuponer för hela den tid, hvarunder densamma är räntebärande. Räntan, som utgör 6 procent för år räknadt, förfaller till betalning vid slutet af hvarje halfår och således den 15 Juli och 15 Januari. Dock, som denna ränta endast från de dagar, då lånemedlen, jemlikt 2 § af detta kontrakt, få indragas, behöfver af Riksgälds-kontoret godtgöras, så kommer den dessförinnan, enligt utlemnade, obligationerna åtföljande kuponer, upplupna ränta att af långifvarne, vid obligationernas mottagning Riksgälds-kontoret ersättas. § ?- Kostnaderna för såväl obligationernas som räntekuponernas förfärdigande bestridas af Riksgälds-kontoret; skolande obligationerna med tillhörande kuponer vara tillgängliga inom tre veckor efter det obligationsoch kuponsformulären blifvit af såväl långifvarne som låntagaren godkända, och böra desamma, efter långifvarnes förut skedda anvisning, hållas kostnadsfritt dem tillhanda dels i Hamburg och dels i Köpenhamn. § 8. Lånet skall af Riksgälds-kontoret al pari återbetalas vid nedannämncte tefminer, dä dertill hörande obligationer å följande belopp således förfalla till betalning, nemligen: Litt. A., en fjerdedel,.. 2,025,0U0 Mark Banko eller 675,(JOO R:dr Silfver Sp. den 15 Juli 1866; Litt. B., en fjerdedel,.. 2,025,000 » » » 675,000 » » den 15 Januari 1867; Transport: 4,050,000 Mark Banko eller 1,350,000 R:dr Silfver Sp. - 80 — Transport: 4,050,000 Mark Banko eller 1,350,000 R:dr Silfver Sp.
Att ej detta kan ske utan någon förlust för Staten, är oundvikligt; men då en stor del af Rikets provinser komma att kantra välsignelsen deraf, äro ej de medel bortkastade, som räddat den talrikaste och vigtigaste Medborgareclass. Jag anhåller ödmjukast, att denna min framställning, tillika med den uplästa Kungörelsen, får åtfölja den Kongl. Propositionen, samt meddelas de öfriga Stånden. Herr Tham, Wolrath: I anledning af den nu förevarande Kongl. Propositionen om undsättningsliqviderne i Skaraborgs Län, anhåller jag få fästa Utskottets upmärksamhet vid några detaljfrågor; i sjelfva hufvudsaken ämnar jag icke utlåta mig. Jag anser ändamålet godt, och önskar att det må vinna fullbordan; men i afseende på de föreslagna magazinerna, önskar jag få nämna några ord. I den Kongl. Propositionen slå socken-magaziner omnämnda. Jag känner icke, huruvida Konungens Befallningshafvande i dess skrifvelse nyttjat benämningen socken-magaziner, men ber få fästa upmärksamheten derpå, att sådana icke egentligen äro nyttiga. Dylika magaziner äro vanligen för små, för att väl vårdas och skötas. 46 Den g Mars e. m. De kunna väl vara nyttiga, så länge i församlingen finnes en Possessionat eller Embetsman, som med nit och sorgfällighet tager vård om dem; men om en sådan man saknas, förfelas hela ändamålet, magazinet plundras och församlingen blir ändå skuldsatt. Om derföre några magaziner skola inrättas, och Rikets Ständer bifalla, alt undsattnings-spannemål dertill må användas, skulle jag föreslå, att District-magaziner inrättades för 2 å 3 församlingar i skogsbygden och 4 ä 5 på slättbygden. Detta skulle bespara mycken byggnadskostnad, som är en hufvudsaklig svårighet på slättbygden, der magaziner äro af behofvet mest påkallade. Till förvaltningen af Districts-magazinerna skjulle minst en person för hvarje församling tillförordnas, inom hvilka täflan borde upkomma att bereda den åsyftade nyttan, och hvilka personer skulle controllera hvarandra.