Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Aldrig, aldrig skall jag göra mig skyldig till ett enda tvifvel.” ”Men hvad skrifver baron? Det är då åtminstone säkert att du nu kunde bli friherrinna, visserligen det sista af allt hvad jag tänkt mig, men i alla fall en hög rang, som förenad med rikedom vill säga ganska mycket.” ”Jag vill ej tänka derpå ett ögonblick!” ”Emellertid anser jag mig som mor berättigad att erinra dig att grefvens familj genom sina intriger kan i åratal uttänja er förbindelse och slutligen fullkomligt sönderslita den, helst som det icke är en verklig förbindelse jag har aldrig rätt kunnat tycka om grefvens upprepande att du är fri, ty jag tror att han dermed velat antyda att det fins omöjligheter, som kanske bli omöjliga att öfverstiga, och att du för en sådan händelse icke borde vara oförberedd.” ”O, min gud, öfverger nu mamma mig – på hvem skall jag då lita Äfven tant Gyllenhake har icke, så säger hon åtminstone, haft minsta underrättelse från honom sedan i mars, då jag träffade honom hos henne.” ”Jag öfverger dig visst icke, mitt barn Men jag vill ej utlåta mig vidare, innan jag läst brefvet.” Och sedan fru Emerentia med djup vördnad betraktat det präktiga vapnet – hvilket hon kunde få se anbragt på allt, som omgåfve hennes dotter, från vagnsdörren ända ned till duktyget, hvilket dagligen skulle påminna henne om sällheten att vara mor till en så förnäm dam – läste hon följande: ”Dyra, älskade fröken Blenda! Om jag skulle förtälja hela historien om min kärlek, huru den gradvis förvandlats från en flyktig låga till en stark, djup och allvarlig känsla, finge jag skrifva en hel liten roman. Men hvem har ej läst denna hjertats roman, som, med undantag af några få variationer, är densamma som började vid verldens början och som ej skall sluta förrän vid dess slut! Kärleken förklarar hvarje under – hvad under då, att jag, den flyktige fjärilen, blifvit träffad och sårad och hvad under, att jag söker bot hos henne, som ensam kan gifva den! Ifrån vårt återseende vid jultiden fingo mina känslor icke blott en ny riktning, utan äfven en mig fullkomligt okänd häftighet.
Genom Konung 607-^0 ^oorrri.-! magtfpräk blcfdcn sedermera och för första gängen ansedd som serskild trouppe och som sädan kommenderad, med enahanda icke Lagliga tillwarelse, som Landtwärnct. Den som owaldigt will domina skall otwungit medgifwa, att dä dcstc Konungarsegcnmägtige befallningar icke kunde motfagaS, kunde lydnaden och tystnaden derwid, icke gifwa någon annan laglighet ät saken, an den förut agde, och den war ej annan an hwad genom Ständers bewiljande 1741 för en bestämd tidemar förordnadt, således för densamma blott, men ej för cn framtid, i afseende hwarpä ingen förbindelse agde rum. Wid Den 1Z April. Z8S Wid sådant förhällande ar det undranswärdt, att gonom Wargcringens upphäfwande, man welat anse säsom bort» ' tagit, och Riket undanryckt en förswarsanstalt, svm med undantag af 1741 ärs krig, aldrig lagligen existerat; och säsom ländande kill Krigsmaktens inskränkning, en inrättning svin aldrig, utom en endagäng^ och genom sista Konungens magkspräk tjent till krigsmaktens förstärkning , dK Wargeringcn aldrig serskildt utgjört nägoN troupp, utan blott i afseende pä Rust - och Notehällarcs förman, 'till deras vaoanecrs comvletterande, warit inrättad, cch utan Nationens hörande, än mindre med dest bifall afde twäns ne sista Konungarne warit anbcfald. Hlvad nu dernäst angar hufwudfrZgan i dct wigtiga ärende, som fäster wär uppmärksamhet, och som synes wara den: Äwilke äro öufwudgrunderne för stpldighete» till Rikets forsrvar? Torde uppmärksamheten böra ledas till granskning af National-fvrfwarets bestaffenhet i äldre tider, för att deraf göra en rättwis tillämpning till de de sednare.
R:dr för hvartdera af åren 1863, 1864 och 1865 eller likaledes „ 300,000: blifvit använda till de efter sagda riksdag verkställda arbeten å statsbanorna; varande utaf återstoden, uppå Styrelsens för Statens jernvägstrafik derom gjorda framställningar, under detta års sommar till bemälda Styrelse återlemnade » 350,000: — 950 000- — så att de nu i Riksgälds-kontoret innestående trafikmedlen endast utgöra R:dr 100,000: — eller samma belopp, som för nästa år skall utaf dessa medel utgå till Statens jernvägsarb eten. Jemte nyssberörda till jernvägsbyggnadsarbetenas fortsättande anslagna medel, 700,000 R:dr, utaf behållna trafikinkomsten af statsbanorna, anvisade Rikets Ständer dertill äfven den vid sednaste riksdag återstående behållningen utaf derförinnan till Statens jernvägsanläggningars utförande upplånade medel, hvilken återstod beräknades utgöra 1,351,000 R:dr. För öfrigt beslöto Rikets Ständer, att erforderliga medel för utbetalning af ej mindre anslagen till fortsättningen af Statens jernvägsbyggnader än lånen för de enskilda jernvägarnes anläggande skulle anskaffas genom upplåning; och fingo Fullmägtige sig derföre uppdraget att mot fonderade, till innehafvaren ställda och å dennes sida icke uppsägbara, räntebärande obligationer upplåna en summa af högst 35,000,000 R:dr. Då detta ansvarsfulla och brydsamma uppdrag någon tid före sednaste riksdags afslutande genom Stats-Utskottet Fullmägtige meddelades, hade redan de för sådana låneoperationers utförande gynnsamma förhållanden upphört, som under så väl större delen af år 1863 som hela år 1862 underlättat upptagandet af flera derunder på Europas förnämsta penningemarknader kontraherade statslån. Genast efter det
Nu innehåller 72 §., ”att Ban”ken hädanefter som hittills förblifver un”der Rikets Ständers egen garantie och vård.” Om Herr Rosenblad nu tolkar 72 §. likasom den 66:te, det vill säga, för det att man innan 1809 aldrig trodde, att Rikets Ständer kunde göra någon disposition på Bankens Sedelstock, borde Rikets Ständer efter 1809 icke eller hafva gjort det genom ordningar, stadganden och reglementen. Man vet således icke, när Herr Rosenblad för sin tillfredsställelse finner nödigt anse §. tydlig eller otydlig. För min del tror jag, att §. är tillräcklig både hvad angår lagenlighet och tydlighet, om Rikets Ständer sätta sig i samma ställning tillbaka som år 1809, då de begingo misstaget, och om de förklarade, att de frånkände sig rättigheten, 32 H. 12 Den 9 Julii e. m. att disponera något annat än Bankens be* hållna vinst* ty Banken står under Svea IIofRätt, och kan der dötmnas att fullgöra sina förbindelser. Jag kan icke begripa, att större säkerhet för Banken vinnes genom grundlagsstadganden, än genom en Civillag, emedan utan lagförändring kunna icke Rikets Ständer anbefalla BancoStyrel•sen, att utgifva sedlar. Det generella stadgandet härom i grundlagen kan icke rubba Banken, att fullgöra sina förbindelser; ly då Rikets Ständer allena äga rätt, att genom Banken utgifva sedlar, som för mynt i Riket må erkännas; så vill delta säga ingenting annat, än att allenast Banken får utge sedlar, som blifva ett i Kronans Upphörd antagit mynt. Detta lagbuds afsigt är att trygga den enskildta säkerheten. Det har icke skett för att betrygga Banken åt Rikets Ständers godtyckliga förvaltning, ulan att sätta en bom för, att hvarken Konungen eller Ständer skulle tillåta någon enskild Corporation, att utgifva Sedlar, hvilka såsom mynt i Riket kunde erkännas.
Justitieombudsmannen 6kulle ”fylla den så kallade luckan af Riksens Stän« ”ders 5 åriga overksamhet;” om ändteligen me.’ ningen vore, att JustitiasOrnbudsmannen skulle befatta sig med ämnen af så mångsidig beskaffenhet, af så vidsträckt och magtpåliggande omfattning; då bekänner jag upprigtigt, att jag dertill saknar erforderlig clairvoyance. Efter 25 års obemärkt lefnad, utan publik tjenst återförde mig kända händelser till deltagande i Fäderneslandets angelägenheter, hvilkas förändrandrade skick började med denna dagen för 14 år sedan och vid 1809 års Riksdags slut öfverlemnades mig det högsta förtroende Riksens Ständer till enskildt man kunna anförto. Normen för mitt handlingssätt i Embetet blef och borde blifva; Nec vultus principis, nec Civium ardor. Jag har ock hvarken provocerat Konungens misshag, eller sökt folkets gunst. Jag har aldrig nedlagdt 750 Den i3 Martu. klagomål som förtjent åtgärd. I mina Embetsberättelser och i remisser till åtal har jag sorgfälligt undvikit att inblanda förolämpande omdömen, ty jag vet, att jag är skyldig, vördnad för min Öfverhet, aktning för medborgares rättmätiga fordringar. Trogen den regeln: att den som häfver ett Embete, han akte derpå, har jag icke någon tid, icke under hvad förevändning som hälst, undandragit mig vården af ett vigtigt och ansvarigt kallförbehållande mig endast det lucrativa deraf. Man vill sakna Riksens Ständers bifall till mitt sätt att förvalta erabetet ; ett oafbrutet förtroende under 4 infallne Riksdagar sedan mitt första inväljande, utmärker det då ett ogillande? Under medvetande af efter förmåga mot Fäderneslandet uppfyllda pligter, skall jag nu, vid en lider, som påminner om hvila, med tillfredsställelse emotse den stund då till en annan öfverlemnas Embetet med detsamma åtföljande anseende, öfvertygad att ett godt samvete och ett obefläckadt namn icke äro i behof af en lysande yta.
Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. Nybyggeil i Norrbottens län, om upplåtelse åt dem af smärre, Kronan tillhöriga jordrymder. Se Hemman och nybyggen. Nynäs oell vestra stambanan, om anslag af 12,000 R:dr, att öfverlemna» till utsedde kommitterade för undersökning af jernväg deremellan, eller den s. k. Nynäsbanan. Motion N:o 444. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 24. Nyqvist, Georg, från Wermlands län, Motion N:o 435, om anslag till dels en båtled mellan sjöarne Kläggen, Flaten och Kihlen uti Fryksdals öfre tingslag, dels ock till en vägbyggnad mellan Östmarks kyrka och Kajke landstorp. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 141. R. St. underdån. Skrifv. NyrOterad jord i Blekinge, om vissa förmåner åt den så kallade, samt om anslag af allmänna medel till betäckande af härigenom uppkommande brist. Motion N:o 204. Sammans. Statssamt Allm. Resv.- och Ekon.- Utsk. Retänk. Nyström, Petter Anton, från Vesterbottens län, Motion N:o 196, om ändring i gällande föreskrifter rörande grunden för fattigprocentens beräkning. Lag-Utsk. Retänk. N:o 16. R. St. underdån. Skrifv. N:o 23. Motion N:o 382, om anslag till aflöning åt eri Veterinärläkare för norra delen af Westerbotten. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 139. R. St. underdån. Skrifv. N:o 169. Motion N:o 383, om räntefritt årligt lånebidrag till landlmäteriarfvoden vid laga skiften inom Westerbottens län. Stats-Utsk. Utlåt. N:o 26. Motion N:o 384, om ersättning åt Häradsskrifvare!! i Westerbottens läns andra fögderi för åtskilliga extra inkomster, som ifrån år 1855 beräknats uti den honom enligt stat tillkommande lön. Stats-Utsk. Utlåt.
Den förra bör, som sazdt är, kunna sä i anseende till sätten som ärliga Summor nu bestämmas; den sednare beroende af tillfälligheter, kan dock pä kalkuler i följd af blifwande förslag lill medels crhällande med mer och -mindre noggraNhet till stffran äfwen uppgöras; och bör som nämdt är, icke mycket förfela det rätta, hälst om man förutsätter en säker gräns, hwaröfwer man ser sig med wihhet ej kunna gä, utan. att ädraga Riket de swära följder, som med biöehällande af desi sjclfständiga tillwarclse ej kunner förenas. Förr än jag gär att betrakta och afgöra, hw.qr-dera af dcha, anser jag nödigt att fästa mig wid det som tilhör begge gemensamt, eller de allmänna frägor som i förhand böra afgöras, och jag föreställer mig till en del, om ej i fullständighet, wara följande: ipo Att de begge innefatta eller komma att innefatta skulder, hwaraf en del bör med reda penningar snart rr6a Den s October. snart och ju förr ju hellre betalas; en annan som k anseende till omöjligheten att pä lika sätt kunna godtgöra-, likwäl efter hand bör minskas och fbrswinna. Till bestridande af de förra mäste efterses» om nägra tillgängar finnas eller om äfwen dertill mäste sdkaS län, hvarigenom de flyttas frän det förra till det sednare flagct; och härvid »ämner jag endast i förhand atk alla sädana förslag som gä till den minsta del derpä ut» att sätta hvad annat som helst än Bankens sedlar i omlopp med kraft af mynt, aldrig kan» efter min tanka, komma atk i öfverensstämmelse med Reger rings-Formen förestäs.
Icke fattat meningen så noga, anhåller derföre blifva upplyst orri Utskottets tanka är att denna redovis ing, såsom alldeles omöjlig, nu pigra icke skall påtänkas eller om meningen är, viel Dera 2; Augusti 75 •'vid., nästkommande Revision, den skall; fram; laggas. ”Vid; detta tillfälle, fatjag äfvenvidrör, ra ett ärende, som härmed äger gemenskap. Ea ansenlig Surnma bäre.s årligen npp, af landet, för Saltpeter Gärden; härföre äraldrig redovisadt, s.å mycket mig vetterligt ar, allt sedan 1805, då den börjades.. Denna inkomst hörer val egentligen icke till Ordinarie - Stats inkomsterna, utan bör särskild reda derföre, visas , men såsom en afgift af landet hör Siats-ll!- skottet derom val hafva kännedom. Utskottet torde derföre anmodas, af vederbörande inhämta upplysning om beskaffenheten af denna fond, sorn bö¥ vara ansenligt Afven har till min kunskap, kommit, att af behållne Inkomster för Tullen 1813» en Summa af 696,000 E:d utöfver de 1,988,00a R:d., sorn i StatsUtskdVcts -Betänkandeupptagas, såsom till Statsverket aflemnad, blifvit insatt i Götha-GanalsDiscont, förr att derifrån af Bente-Kammaren disponeras. Ehuru väl denna Summa, såsom öfverskott å Tull-medlen, blifvit till konungens Disposition öfverlemnad vid 1812 års Riksdag, till Arméens vapenöfning och förråders, anskaffande* till Förstärkningen, så bör väl ändock visas, huru de till detta behof åro använde; hvarom jag äfven anhåller Statg-Utskut tet inhämtar kunskap.”
Comp. sedermera afslutade lånet, erinra Fullmägtige, hurusom det af Enskilda Banken erbjudna lån, som, enligt den uträkning Fullmägtige låtit verkställa, skulle blifvit något dyrare än det med Schröder & Comp. slutligen ingångna, endast utgjorde Bih till R. St. Brot. 1865 & 7866. 4 Sand. 1 Afd. 12 Haft. 7 50 StatsUtskottets Utlåtande Jfå 29. omkring V7-del af hvad som skulle upplånas och hade sålunda endast för en kort tid motsvarat behofvet samt derjemte, om det antagits, ej allenast föranledt en åtminstone ännu då icke påkallad splittring af låneaffären, utan ock på förhand antydt måttstocken för vilkoren vid uppgörelsen af den återstående, större delen af lånet. — En annan anmärkning af samma slag hafva Revisorerne framställt, då de fästa uppmärksamhet derå att det af Konsul J. W. Smitt ingifna låneanbud lemnats utan afseende; och denna anmärkning bemöta Fullmägtige med den erinran, att då sistnämnda anbud den 3 Mars hos Fullmägtige anmäldes, en preliminär öfverenskommelse blifvit med Heinemann träffad rörande amorteringstidens reduktion till 54 år, hvaröfver hans principalers definitiva svar till den 9 Mars skulle afvaktas; och som detta svar inom behörig tid ankom, godkännande reduktionen, kunde Herr Smitts anbud ej vidare komma under pröfning.
Idre kapell-lörsamling, samt till Kontrakts-Prosten i Wifolka och Walkebo häraders kontrakt, hvilken, till följd af bristande disponibel kronotionde inom Nykils församling, på sätt ofvan är anfördt, blifvit förklarad berättigad att från samma församling uppbära endast 21 kappar, fyllnaden häruti till en tunna, eller 11 kappar. 2:o Om anslag af vinoch byggnads-säd åt Hjulsjö och Jernboås församlingar. I)å inom de flesta socknar af Riket ett Visst årligt anslag af kronotionde!] Utgår under namn af vinoch byggnads-säd till anskaffande af kommunion^vin och såsom bidrag till kyrkobyggnad, men Hjulsjö och Jernboås från Nora pastorat afsöndrade församlingar inom Orebro län sakna en dylik förmån, har ortens Riksdags-fullriiägtig vid sistlidne Riksdag, Per Persson, lili ingifven skrift underdånigt anhållit, att Eders Kongl. Majit måtte till Rikets Ständer aflåta Nådig proposition om beviljande af 3 tunnor vinoch byggnads-säd åt hvardera af nämnda två församlingar. Ofver denna underdåniga ansökning hafva Eders Kongl. Majlis och Rikets KammarKollegium och Stats-Kontor samt Öfrige vederbörande afgifvit utlåtanden, och får jag, i öfverensstämmelse med hvad af dem dervid blifvit tillstyrkt, i underdånighet hemställa, att Eders Kongl. Majit behagade föreslå Rikets Ständer att, på enahanda sätt, som vid sistlidne Riksdag egde rum i afseende å Askersunds stadsförsamling, åt Hjulsjö och Jernboås församlingar fiir_ ofvannämnda ändamål bevilja ett anslag af 3 tunnor spanmål åt dem hvardera, alt efter Orebro läns rnarkegångs-pris å kronotionden årligen utanordna^. Kongl. Majlis A'åd. Om anslag för Universitetet i Lund.
Styhemd tabell inom Sieffunbd, od) Särna tabell inom ©tenfele bojforat af öper* nöfanbd ©tift, famt Siitgdåd tabell inom Söädelfångd boftorat af SSeriö 23ilj. tift 91. <2t. ^3rct. 1853—1854. l:a ©arnt. 2:a Stfb. 8a ©tift, hvarförutom Ofauifjö fapetlförfamling inom Öjuöbalö paftorat af (Srfefiiftet, od> .gmtagenö fapeUförfantling inom fölinge pajtorat af .£ernö Digitaliserat riksdagstryck 1521 1970 Stats-Utshottets Utlåtande, N.o ioy. 7 Crona Statsverkets ersättningsanspråk blifvit, på sätt för 1835 års räkenskaper egt rnm, reservationsvis bevakadt, jemväl i afseende på sådane af Kronofogden upprättade äldre räkenskaper, i och för hvilka, enligt Kongl. Kammar-Collegii och Kammar-Rättens Kungörelse af den 18 Februari 1811, hans sterbhus kunde finnas böra fortfarande ansvara; så och enär det icke synes med billighet öfverensstämmande, att den af vederbörande härutinnan begångne uragtlåtenhet skulle för Thysenius medföra vidsträcktare betalningsskyldighet, än som egentligen skolat på honom belöpa, har Utskottet trott sig ega giltig anledning att, i enlighet med hvad Kongl. Maj:t uti Dess högstberörde Nådiga Skrifvelse föreslagit, till Rikets Ständer hemställa , att Häradsskrifvaren Thysenius, må förunnas eftergift af halfva beloppet, eller 90 Rdr 1 sk. 6 rst. Banco, utaf ifrågavarande för åren i83i , i83a, i833 och i834 origtigt afkorta de och honom till ersättning ådömde Kronö-utskylder. Ank. till Exp.-Utsk. d. i5 Dpc. kl. 11 .f rn.
Chefens för Topografiska kåren underdåniga utlåtande öfver 2:ne utaf Rikets Ständers Revisorer gjorda anmärkningar vid det topografiska karteverkets utgifvande. Underdånigste Memorial. Enligt Eders Kongl. Maj:fcs nådiga befallning, får jag afgifva utlåtande rörande af Rikets Ständers Revisorer i deras skrifvelse angående verkställd granskning af statsverkets tillstånd, styrelse och förvaltning, framställda tvenne anmärkningar vid utgifningen af Topografiska kårens kartor. Den första anmärkningen är den, att då Eders Kongl. Maj:t den 3 November 1857 förordnade, att det af Kåren upprättade karteverk skulle, i nion af dertill anvisade anslag, till allmänhetens tjenst utgifvas, de nyare bladen först och sedan de äldre, allteftersom de hinna revideras och fullständigas, — så skulle, enligt Revisorernes tanke, »enär det vore af vigt, att kartor öfver alla de delar af riket, som redan blifvit af Topografiska kåren affattade, kunde så fort möjligt är blifva för allmänheten tillgänglige, men enligt den arbetsplan, som hittills varit följd, många år ännu skulle åtgå, innan alla de äldre bladen blifva reviderade, det vara önskligt, om en större skyndsamhet i revideringsarbetet kunde åstadkommas». — 301 — Härvid får jag underdånigst anföra följande: Då Eders Kongl. Maj:t, på Chefens förslag, behagade tillåta svenska kartverkets lifgifvande, var de färdiggraverade, men ditintills hemlighållne plåtarnes antal — då tre, som blott innehöllo några små öar i skärgården, undantagas — 28. Af dessa äro 11 redan utgifna; 3 under arbete, men till en del nygraverade (bladen Upsala, Westerås, Malmköping); 4 innehålla mindre delar af Stockholms skärgård, hvilka blad måste afvakta de i denna skärgård nu pågående nya sjömätningar och i alla fall vore utan ändamål att utgifva, innan närbelägna fastlandsblad kunna utgifvas.
J853 Sf 1854. 6 Samt. 1 Afd. 13 Höft. 2 STOCKHOLM, tryckt hos J. fr. Lundber//, 1851. Banko-Utskottets Memorial, M:o 38. 1 Ank. till Exp. Utsk. d. 2 Juni 1854, kl. 10 f. m, M emörtal. Det af Utskottet under N:o 14 till Rikets Ständer afgifna Utlåtande öfver Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition och inkomne. motioner angående decimal-systemets tillämpning pä Rikets mynt, har, enligt till Utskottet ankomna Protokollsutdrag af den 18 och 22 nästlidne Februari, blifvit af Höglofl. Ridderskapet och Adeln, Högvördige Preste-Ståndet samt Yällofl. Borgare-Ståndet behandladt och i vissa delar till Utskottets förnyade handläggning återförvisad, hvaremot Utskottet icke ännu fått emottaga någon underrättelse om det beslut hvaruti Hedervärda Bonde-Ståndet i anledning af förstberörda Utlåtande må hafva stadnat; vid hvilket förhållande Utskottet hitintills varit förhindrädt att ånyo handlägga ifrågavarande ärende, hvarom Utskottet ansett sig böra hos Rikets Ständer göra anmälan. Stockholm den 29 Maj 1854. Bih. lill K. St. 6 Sami. i Afd. 1k Uäft. t I Banko-UlskoUels Ullålande, iY.o 39 X:o 39, Ank. lill Exp.-Ulsk. d. 2 Juni 1854, kl. 10 k m. Utlåtande, i anledning af Aurora Ceder grens ansökning att fortfarande få tillgodonjuta det arfvode af 66 R:dr 52 sk. B:ko, lion hittills i egenskap af formbindare-elév å Tumba Bruks stat uppburit.
Cederström blifvit anmärkt i afseende på uttrycket: ”innehafvare af oinlöst creditsedel.” Det kan icke blifva någon annan innehafvare af inlöst creditsedel än banken sjelf, såvida man icke förutsätter att inlösen blifvit vägrad, hvilket icke finnes uttryckt hvarken i i4 eller i5 §:n. Således instämmer jag med Frih. Cederström deruti, att ordet ”oinlöst” bör helt och hållet utgå, och då kominer den nya redactionen, efter hvad jag föreslagit, alt lyda som följer: ”Innehafvare af creditsedel eller invisning äge jemväl, oberoende af den rätt, som i nästföregående § bankens borgenärer tillägges, att fjorton dagar efter det sedelinlösen blifvit vägrad lagsöka en eller flera lottägare med samma rätt” etc. Hr Stuart har, såsom motiv för den större tjenligheten att i första hand söka directionens ledamöter, än hvilken annan lottägare som helst, sagt, att det vore orätt att sätta samtlige lottägares credit på spel. Detta tyckes väl vara ett skäligen starkt bevis på hvad jag framställt, att det vore en oriktighet, att bos directionens ledamöter concentrera allt det lidande, som, deladt af samtlige lottägare, blefve mindre känbart. Jag hemställer till hvar och en, huruvida det kan anses billigt och rättvist, att ensamt på directionens ledamöter lägga allt det ansvar, som eljest skulle fördelas på hela bolaget? Med den modificalion, som jag anfört, vidblifver jag mitt yrkande om propos. på den af mig föreslagna redaction af första momentet. Hr von Hohenhausen, Michael Silvius: För min fiel anser jag äfven en förändring vara i i5 §:n af behofvet påkallad i 2;ne afseenden. Det första beträffar redactionen för att göra den tydlig, och det sednare sak.
Angående de olika jordnaturerna samt jemkning i jordegendomarnes skattebördor. Departements-chefen, som, med afseende å hvad kommitterade härvid anfört och upplyst i fråga om jemkning af grundskatterne, äfvensom rörande den så kallade mantalsräntans tillkomst och beskaffenhet, ansåg något förslag, vare sig i förstnämnde hänseende eller om mantalsräntans upphäfvande, icke för det närvarande böra till Rikets Ständer framställas, fann sig ej eller böra tillstyrka någon framställning till Rikets Ständer att nu fatta beslut i den af kommitterade väckta fråga om upphörande af den för vissa hemmansnaturer hittills åtnjutna befrielse från serskildta onera och besvär, dels emedan en slik förändring, åtminstone i de flesta fall, icke skäligen kunde ifrågasättas utan ersättning åt de hemman, som i följd af berörde jordprivilegiers upphörande finge vidkännas ökade onera, dels ock emedan, äfven om nämnde förändring sålunda kunde åstadkommas, de hufvudsakligaste skiljaktigheter, som i öfrigt förefinnas emellan de serskilde jordnaturerna, med hänsigt till sjelfva beskattningen, ändock komme att qvarstå» Kongl. Majus Nåd.