Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Här i Utskottet har man funnit att samtliga de ifrågaställde “egendomarne icke ega särdeles omvexlande jordmån.® Undersökningen på stället har deremot föranledt det embets-vitsord, att på Alnarps kungsgård “fullt tillräcklig areal och jordmån af olika slag erbjödo förmåner, hvilka sällan på ett oell samma ställe finnas förenade®, hvadan bemälde kungsgård “onekligen vore till inrättande af ett högre landtbruks-läroverk särdeles lämplig.® Men skulle man än emot ali förmodan vilja jäfva embets-myndigheternas och ortens jordbrukande invånares ortidömen, så återstår likväl det ifrån Yällofl. Borgare-ståndet till Utskottet remitterade utlåtandet af Herr Borgmästaren Billström, som sjelf i flera år i Alnarps grannskap innehaft ett numera frånträdt betydligt jordbruk. I detta utlåtande heter det, bland annat: “Behofvet “af eli högre landtbruks-läroverk i södra Sverige är så allmänt insedt och erkändi, att “afbjelpandet deraf hvarken kan eller bör uppskjutas, och jag önskar derför lifligt “att det mätte ju förr desto hellre komma lill stånd. Hvad jag nu tagit mig friheten “yttra (rörande Dahlby och Flyinge), åsyftar således ej att i någon mån jäfva hvad sora “kan vara eller blifva anfördi till stöd för valet af Alnarps kungsgård, såsom plats för “den nya läroanstalten, ty jag medgifver gerna att Alnarp, icke mindre än Flyiuge och “Dahlby, har ett i berörde afseende särdeles passande läge®, in. m. Att Alnarp ingen skog har, mäste medgifvas; men verkar ju icke i hufvudsak en,. enär fråga är om landtbruksoch icke om skogs-institut. Om Skånska provinsen “till följe af sin egendomliga natur mest skiljer sig ifråh “det öfriga Sverige®, så skulle della väl endast gälla den Skånska slätten. Men lika fruktbar jord och ungefär enahanda klimatiska förhållanden igenfinnas ju ända upp i Bohus län. andra orter att förtiga.
hade prinsen utfärdat myntrepresentativer till belopp af 1,824,925 r: bd; och nu ansågos för 10 månadér (minst) 14 millionor r: dr ytterligare erfoderliga (i sjelfva verket blefvo sedan 25 millioner utsläppta innan freden inträdde), under det att penningevärdet alltjemt föll, så att en rrbdaler (60 skilling) gälde blott 24 skilling och dagligen sjönk än mera, ända till 12 skilling. I ett betänkande af den 21 maj 1814, som af Jak. Aall inlem-nades till prinsen, heter det: » Norges sjelfständighet kan under ett krig med Sverige näppeligen utan fosterlandets skada försvaras. Nekas oss mäktiga staters understöd, är föreningen med Sverige, under en fördelaktig konstitution, att föredraga framför fortsättningen af det olyckliga tillstånd, hvari landet nu befinnes. Eländet har nått en grad, som jag knapt vågar beskrifva. I synnerhet vestkusten är hemsökt af bristens fasor. Medlen att afhjelpa denna nöd äro lika svaga som eländet stort. Penningar fattas, som i Danmark kunna brukas som valuta, och köpare fattas till den öfver hafvet hemförda spanmålen. Det hemkomna fartyget omringas af tusende tiggare och få köpare. Snart har Norge ingen valuta att sända till Danmark, snart har allmogen icke pengar eller pengars värde till inköp af den dyrbara säden. Så-ningstiden närmar sig, och nästan öfverallt fattas utsäde. » Vi återkomma senare till detta ämne och Norges finanser, belysta af Norges egna mest sakkunnige män, men öfvergå nu till hr Winter-Hjelms oefterrättliga framställning af det s. k. kriget. I afseende på detta har hr W. trott sig ha funnit en god bundsförvandt i en dansk (möjligen norsk född) kapten C. T. Sörensen, som år 1871 utgifvit en bok » Kampen om Norge &gt;, i hvilken han med en oförliknelig partiskhet för detta land och på ett för öfrigt föga upplysande sätt skildrar händelserna — ett förhållande, som finner sin förklaring i danskarnes naturliga förtrytelse deröfver att vi fråntagit dem Norge.
Men motståndarnes hån och löje hade hon förut i rikt mått fått smaka, och just om denna punkt skrifver en af hennes minnestecknare, som var hennes politiske motståndare: » Hon har ställt sig fram, dä skrattet var starkast; hon visste ofta, att hon var föremålet för det, men stolt och vacker stod hon och lät skrattet rulla omkring sig; det gick henne ej till hjärtat; hon såg klart, att det måste upphöra, och hon önskade gärna att taga sin andel af opassande hån, som måste ha aflopp. » Äfven arbetarefrågan omfattade fru L. med lifligt intresse, och inom helt kort tid satte hon sig fullständigt in i alla fackföreningarnas styrelse och i hela den vidsträckta administrationen i den köbenhavnska arbetarerörelsen. I sin egenskap af styrelseledamot för Kvindelig Fremskridtsforening föreslog hon — och genomdref — att nämnda förening föranstaltade sällskapliga sammankomsterför kvinnor och män. För ett pris af 25 öre fingo deltagarne njuta Y. af god musik, säng och uppläsning af diktverk o. d. samt — kaffe med bröd. Dessa sammankomster, hvilka voro afsedda att närma de olika samhällsklasserna till hvarandra, vunno stark anklang, och det var på en dylik sammankomst, som jag lärde känna fru L. » Om ni ej är rädd för socialdemokraternas lokal i Römersgade, så möt oss där i afton! » sade en af medlemmarne i Kvindelig Fremskridtsforening. » V i ha julfest därstädes. » Det mötte en del svårigheter för mig att få köpa biljett, emedan jag ej var i sällskap med någon af medlemmarne i föreningen, men slutligen kom någon, som kände mig, och jag slapp in. Strålande belysning öfver en välklädd, leende, pratande och kaffedrickande folkmassa i den stora salen, täta grupper af herrar och damer (själfva sade de » män og kvinder ») i smårummen; fru Luplau, ordföraide, kom direkt från någon festmiddag, fin, nobel i sätt som i dräkt och med ett glädjestrålande ansikte. Efter slutad kaffedrickning besteg hon talarstolen och kungjorde programmet för aftonen.
Herr Frilte rre Skjöldebrand, Grefve Al örner. Hof-Cantzleren, Herr Friherre af Wettetstedt, Stats Secreteraren Klintberg, Stats-Sekreteraren föredrog i underdånighet en från Ofver-Stätliållare-Embetet inkommen under - Konungens Nåd, Propositioner. derdånig skrifvelse med förfrågan, huruvida det månad?liga bidrag, som af Kongl. Majus och Hans Kongl. Höghets Kron-Prinsens enskilta medel hittills varit i Nåder beviljadt, för att, genom Bag u e-Embfctets förseende med spannmål till nedsatt pris, bibehålla Taxan på rågbrödet i H ufvodstaden utan förhöjning, må hädanefter fortfara, hvarjemte Stats Sekreteraren i, .underdi* pighet anmälte, att han, på Kongl, Maj:ts Nådiga befallning, författat Project, till Kongl. Majus Nådiga Proposition till Rikets Ständer i detta ämne, och hvilket förslag , lydande såsom det finnes Protokollet bifogadt , med Kongl. Majtts Nådiga tillstånd, till justering nu upplästes __ Och uppå Sfats-Radets underdåniga tillstyrkande, af KonglMajtt i Nåder gillades, med befallning, att Dess Nådiga Proposition till Rikets Ständer skulle, i enlighet dermed på vanligt sätt expedieras, Ex Protocollo Frans J. Lorich, Kongl, Maj;ts Nädiga Proposition till Rikets Ständer, angående angelägenheten af ser skildte anstalter till förekommande af stegring i priset pä det grofva brödet. Gifven Stockholms Slott den 17 December 1817, De verksamma anstallter, sorn Kongl. Majit, sedan Rikets Ständers sednaste sammankomst lå, tit 550 Konungens KailPropositioner'. tit vidtaga till upphandling af Spannmål bade iliam och utom Riket, hafva till sina välgörande följder varit alltför synbare , för att kunna undfalla Rikets Ständers uppmärksamhet.
Emellertid var något stadgadt; der stod, om på sitt ställe eller icke, ett kathegoriskt imperativ. Det kostade ingenting, icke penningar, icke annat än lydnad, kanske några suckar af dem, som ville, men ej fingo äta af den förbudna frukten. Men plötsligt uppgick för 1810 års lagstiftare ett ljus, och med ljuset kom tvekan, i stället för klar dag: äktenskap i de tvänne svågerlagen förklarades fritt; men en full frihet hade varit för mycket på en gårig. Tvekan uttalade sig i ett vilkor, och vilkoret var att Kouungeu skulle der gifva lof till. Dermed var det frigifna svågerlagsäktenskapet bundet: ett band hade kommit i stället för förbudet. Men hvarken bandet eller förbudet stod på sin rätta gruud. Der den menskliga lagstiftningen träder den gudomliga för nära och griper in uti densamma, har hon, då det gäller högre stiftelser, alltid det missödet att komma på villospår. Så här, hvarest tillämpningen gör sig sjelf. Hvilka felade således? Lagstiftarne af 1734 eller lagstiftarne af 1810? De felade båda, efter min tanka: de förre genom förbudet, de sednare genom bandet, genom vilkoret. Har då en sak af sådan betydenhet ingen viss och fast grund? Gifves för lagstiftningen i detta fall ingen ledande absolut princip? Skall man kunna handskas dermed efter godtycke, nu så, nu annorlunda? Illa, om så vore! Illa om sväfvande tidsbegrepp bär skulle förestafva lagbestämmelsen och handlingssättet! Men så är det icke i sjelfva verket, och så kan det icke heller vara. Huru gestaltar sig då frågan? Äktenskapet, i och för sig sjelf t, är, såsom Guds stiftelse, en dogm; men det har, för ordningens skull i de menskliga samhällena, äfven en juridisk sida. Äktenskapet i svågerlag måste, efter högre rättsgrund, vara antingen lofligt eller olofligt, antingen tillåtligt eller förbjudet; ty det kan icke vara båda delarne på samma gång, och ett tredje gifs icke.
Riddcrssapct och Adeln förenade Bonde-Srändet stg, om införande i Riks/ dags-Bestutet, af den angående bliiwande öfwerstvlt pä Bewillningen widtagne Författning. Ut supra. kx krotocollo, O. Brinkman. Utdrag af protscollet, hallit hos He-erwärda Bonde Stelndet, wid Urtima Riks» dagen i (örebro den 16 Aug. 1812. SD8öredrogs Bewillnings. kllssottets genom Protocolls - Utdrag .'af förleden gårdag gjorde hemställnlng, i afseende pä Justitie - Ombudsmannens befattning med Markcgängs - Taxorne; men som Bonde-Ståndet redan genom defmilist beftut ansett en sadan befattning onödig; Sä. kunde widare Ut/ latande i detta amre icke meddelas. Ut supra. Bx krotocollo, 6. Brinkman. Utdrag af prstocollet, hället hos >^<-er/ wärda 2?onde Sundet, wid llrtima Riksdagen i Orebro dea 16 Aug. 1812. SD^ anledning af Högloft. Ridderssapets och Adelns antonine ProtocollS-Utdrag, förenade Bonde-Ståndet stg i det derigenom antagne satt, att hos Kongl. Majit > underdånighet anmäla Constitutlonö Ul/ - D en 16 Augusts.' r6Z; Utskottets Utlakande öfwer de af Kongl. Mast i Nader framställde Grundlagt-frågor, och Riksens Ständers, rm deras hwrlande till nästa R.ksdag, widtagne beslut. Ut supra. Bx krotocollo 6. Brinkman. Utdrag af protocsllct, hållet hos Heberwarda Bond-e Deändet wid Urri.na R»ks/ dagen i Arebro den 16 Aug. rbl 2. S. ,D. ^^id föredragning af Wällofl.
såsom reseunderstöd; vidare möjligen inflytande gAfvor emottagas å byr&amp;n .. Mötet var ganska talrikt besökt, hufvudsakligast af damer * Fredrika-BremerFörbundds Sjdkassn hol1 sitt Arsmöte torsdagen den 25 April i förbundets lokal, 5 Malmtorgsgatan. Som den ordinarie ordföranden i styrelsen, professor R o s h var hindrad att infinna sig uppdrogs ordfökandeskapet &amp; t medicinalrådet Pontin. Efter upplasandet af &amp; rsber&amp;ttelsen, hvaraf framgick att medlemmarnes antal under året höjt sig till 136 samt att sjukhjälp utgått med 694 kr. 50 öre, meddelades ansvarsfrihet för styrelsen. Hiirefter utsågs revisorer för innevarande &amp; r öfverstelöjtnant C. E. Elfving och fröken H. Casselli samt till suppleanter fröknarna L. Borg och A. Dahlström. Kassans styrelse har under hret haft följande sammaiisättning: ordinarie styrelsemedlemmar: professor P. G-. Roshil, ordförande, d: r C. Nyström, fröknarna A. Pabricius och A, Roos, medicinalrådet Pontin; suppleanter: professor 0. Sandahl, fröken H. Lindberg (under h e t afliden) och fru F * Lybeck. Styrelsen, som utses af förbundets styrelse, iir för innevarande år återvald, och i stället för fröken H. Lindberg har invalts fröken Gabriella von Plorngren. O Å förbundet8 b y ~ ä &amp; ro uader A p d månad anmiilda: Aebet.sgifva~e för erhiillande af likrarinnor 13, lektioner 4, bitrade med kontorsoch skrifgOromii1 3, viirdinnor och bitriidda i hem 4. Snmma 24. Sökarnde: Ilrarinnor 26, lektionsgifvare 8, sardinna II, siillskssg och bitriiden i hem 8, kontorsoch skrifbitraiden G, gymnast 1. Summa 49. Hvarjehanda i kvinnofrågan. Sverige.
Det kan visserligen synas vara ganska hårdtl för de brobypgnadsskyldige i Umeå, att, sedan det kostnadsförslag, på grund hvaraf de erhållit statsunderstöd, blifvit med en viss summa öfverskridet, nödgas densamma ensamme tillskjuta, men då R. o. Ad. så många gånger förut under denna riksilag förklarat, alt en kommun, som åtagit sig att, mot erhållande af statsunderstöd, verkställa ett företag, icke kan, äfven om delta understöd befanns otillräckligt, göra anspråk på ytterligare anslag, samt då jag tillika anser, att ett farligt prejudikat härigenom skulle uppstå för eftergifters lemnande, sedan kontrakt blifvit ingångna, måste jag anhålla om afling å punkten. IIr von Knorring: Då ingen reservation mot detta Ut sk:ts beslut blifvit afgifven, hade jag sannerligen ej väntat, alt någon af Stats-Utsk:ls ledamöter mot detsamma skulle uppträda. Då emellertid nu så är förhållanhet, anser jag, för alt bemöta honom, mig endast ännu en gång böra upprepa, alt Umeå 1 lia samhälle, sorn redan förut bällar för en skuld af 35,000 rdr, sannerligen skulle komma i en ganska beklaglig belägenhet, om det skulle åläggas att betala den kostnadsförslag^ ölverskjutande summan af 32,000 rdr. Jag anhåller fortfarande om bifall till Utsk:ts förslag. Ilr Paykull, Lars Gustaf: Då jag instämmer med Frih. af Ugglas i anhållan om afslag å denna punkt, får jag på samma gång hembära honom min tacksamhet för det han åtminstone i denna fråga ingått på mina principer. Gr. af Ugglas, L udvig: Då jag för min del instämmer med Frih. af Ugglas och Hr Fahnehjelm uti deras anhållan om afslag å denna punkt, får jag till Hr von Knorring hemställa, om icke kommunen ändå i sjelfva verket skulle vara lika nöjd med att frän statens sida få emottaga ett ytterligare lån. Hr von Knorring: Det är fiir att besvara Gr. af Ugg las, som jag nu för tredje gången tröttar R. o. Ad.
Uti afgifven förklaring öfver den i sammanhang med ofvanberörda hemställan gjorda anmärkning, att, bland annat, Malmö Skol-direktion i sin afgifna redogörelse ej upplyst hvarest skolans kontanta medel förvaras, har bemälde Direktion yttrat, att denna anmärkning vore desto mera obefogad, som vid hvarje årsredovisning tydligen blifvit tillkännagifvet, att skolans kontanta medel funnos insatte i nämnde stads sparbank. Härvid få Revisorerne endast erinra, att 1857 års räkenskap ej upplyser, hvarest behållningen vid årets slut, uppgående till Riksdaler 345: 18. 3, finnes förvarad. 8 4. Vid redogörelsen för Carlshamns skola saknas den vanliga förteckningen öfver skolans inventarier. Civil-statens Peiisioiis-iiirättuiiig. Räkenskapen, som i sin helhet granskas af Civil-statens dertill utsedde Revisorar, har derjemte utan anmärkning undergått revision i Kongl. Kammar-rätten med afseende å redogörelsen för allmänna enkeoch pupill-fonden, uti hvilken fond jemväl ingår statsanslaget för pensionering af civile embetsoch tjenstemäns enkor och omyndiga barn. Förhållandet med inkomster och utgifter upptages sålunda: (Bil. Litt. O.) Någon erinran från Kevisorernes sida har vid denna räkenskap icke förekommit. 102 Arin ceus Pensions-kassa. Kassans räkenskaper, hvilka undergå granskning af delegarnes egne Revisorer, utvisa följande förhållande mellan inkomster och utgifter: Debet: Balans från år 1856: Tillgångar. Uppbörd: Ersättning för andel i Wadstena Krigsmans hus-kassas inkomster för året Dito dito för åren 1852, 1853 och 1854 Ersättning för mistad inkomst af besparingar Kreditiv för pensioneringens upprätthållande Ränteoch hyresmedel Delegares afgifter m. m Besparda pensioner Dagaböter Balans till år 1858: Skuld Credit. Balans från år 1856: Skuld Utgifter: Pensioner och begrafningshjelp Sulans till år 1858: Pensionärernes antal vid den 26 Mars 1857 verkställd pensions-regleringutgjorde: u allmänna pensions-staten:
Domsagorne, tid efter annan så ansenligen ökats, att de icke utan den största ansträngning kunna medhinnas: att det innefattar en obillighet, att med nya föreskrifter öka tyngden af desse Ämbetsmäns redan nog mödosamma och ansvariga kall ; att ehuru nyttan och nödvändigheten drraf, att vederbörande Presterskap erhålla uppgift på de inom hvarje Pastorat boende personer, sorn för brott blifvit dömde, icke kan motsågas, skall likväl detta ändamål vinnas genom iagttagande af Kongl. Kungörelsen den 23 Mar t ii töll» och Domarens 486 Leglhskottets Bttnkandtn. pligt bör anses uppfylld, då han vid hvarje Tings slut till Kronofogden i Orten afiemaar Saköreslängd, soot på vanligt sätt upptager beskaffenheten af den dömde personens brott och strafF; hvarefter Fogdens skyldighet bör vidtaga, att ofördröjeligen deraf lemna vederbörande Presterskap behörig del ; äfvensom RiksdagsFullmägtigen Anders Danielsson ansett Utskottets förslag olämpligt, särdeles som, om det antoges, D o m a t e Ä. m b etet på visst satt skulle besväras med en Executiv åtgärd. Hvad sålunda emot Utskottets Betänkan, de är vordet anmärkt* anser Utskottet icke vederlägga de uti Betänkandet upptagne skål, för den af Utskottet tillstyrkte förändring Uti Kongl. Kungörelsen den 28 Martil 18H, utan får Uiskottet endast åberopa Betänkandet, och derjemte tillkännagifva, att detsamma, enligt ankomne ProtocollsUtdrag, blifvit afH iglofl, Ridderskapet och A lein, H>gv. Preste* och Vällofl. BorgareStändeo bifallit, Stockholm den 16 Junii 1823, N:o 102. Ankom den 4 Julii 1823, Riksens Högloft.' Ständers Lagsamt Allmänna Besvärsoch EkonoviiUtskotts
Med all sin »öfverlägsenhet» var nemligen Berta i alla fall ytterst svag för smicker och personlig hyllning, och hade aldrig kraft att afvisa en smula deraf. Doktorns litet påfallande uppmärksamhet var hon också ganska stolt öfver, på samma gång som hon – om än dunkelt – begrep, att den var taktlös och malplacerad. »Men du vet ju, att han alltid brukar stå vid din pulpet, då han dikterar, och han ser alltid så märkvärdig ut, när han frågar dig.» »Märkvärdig? – stackars karl!» – Berta drog ihop ögonbrynen och småfnissade på samma gång. »Du tror väl aldrig, att hans hufvud? –» Den unga damen gjorde en energisk skakning på hufvudet och reste sig hastigt upp, – likaså alla de andra flickorna. Doktorn kom in och stängde dörren. Berta svalde chokladen hel och blef alldeles röd i ansigtet. Doktor Boyesen var en mycket ung lärare, som nyligen kommit från Upsala, och som nu läste matematik med de unga damerna i Elementarskolan. Han var mycket blond och temligen fet, bar pince-nez med breda, svarta bågar och hade håret benadt midt i pannan. Han hade vackra tänder och skrattade mycket. »Nå, mina unga damer, nu när jag varit nog beskedlig, att dröja så länge, så hoppas jag också att lexan skall gå utmärkt. – Eller hur fröken Berta?» Berta bet i blyertspennan och smålog förläget – litet kokett. Hon kände sig smickrad, men hade på samma gång en obehaglig förnimmelse af, att de andra flickorna blinkade hemlighetsfullt och stötte till hvarandra med armbågarna. Doktorn promenerade fram och tillbaka på golfvet, gned sina händer och stälde sig slutligen med ryggen mot kakelugnen. »Nå, första propositionen vi ha i dag?» Han såg uppfordrande på Berta. Hon mumlade någonting mycket fort, der man egentligen icke kunde urskilja något annat än A, B och C samt ett flera gånger upprepadt »så är», »så måste vara». »Mycket rätt – alldeles riktigt. – Doktorn stod ännu med händerna bakom ryggen och tittade småleende ned på sina blanka stöflar. »Fram till taflan nu, fröken, och bevisa. – Utan bevis duger ju ingenting här i verlden – eller hur?»
Rid - 9 darskapet och Adeln eger en Fond, af hvars tillgångar blifvande reparationskostnader å Riddarhuset kunna bestridas samt dertill kommer att, såvida Ridderskapet och Adeln, på sätt Direktionen i en efterföljande § kommer att föreslå, vid denna Riksdag fattar beslut om borttagande, af de nuvarande vanprydliga byggnaderna å Riddarhusgården, några andra medel än de årligen inflytande kapitationsalgifterna icke äro att tillgå för amortering af de lån, som för platsens ordnande på föreslaget sätt af Fonden ånyo måste upptagas, anser Direktionen sig ega giltiga skäl för sin vördsamma hemställan, att vid nuvarande stadgande om Riddarhus-kapitations afgiltens utgörande tills vidare med Fem Riksdaler Riksmynt måtte få förblifva. § 3. Kompletteringen af Stamtaflorne öfver de å Riddarhuset introducerade Atter har oafbrutet fortgått medelst begagnande af alla de upplysningar, som erhållits genom presterskapets årligen afgifna uppgifter, tillkännagifvanden i Statens officiella tidning och meddelanden af slägternas egna medlemmar. Jemte det Direktionen i och för genealogiernas ytterligare fullständigande anser sig böra förnya sin vid många föregående Riksdagar gjorda samt af Ridderskapet och Adeln bifallna hemställan, att Ståndet behagade besluta och låta i Riddarhussalen anslå en uppmaning til! dess medlemmar att i Riddarhus-Kansliet taga noggrann kännedom om beskaffenheten af sina ätters genealogier samt derefter meddela alla de för deras komplettering erforderliga upplysningar, som kunna anskaffas; får Direktienen hos Ridderskapet och Adeln anmäla ett förslag, afseende att för framtiden bereda åt ifrågavarande, för Ridderskapet och Adeln så vigtiga handlingar all den fullständighet, som möjligen kan uppnås.
Med ogillande af 1 mom. aLdenna”§., beslöt Ståndet, för dess del, atC det borde erhålla följande förändrade lydelse: ”Brån vinsbi ämling, af hvad tjenligt ämne elfer vext som helst, skall med den pannerymd, samt emot de afgifler och öfriga vilkor, l är nedan föreskrifvas, vara tillåten under tre månader af året, nemligen Mars, April och ^36 Prot. Utdr. d. 2 Nov. i84°• November, så framt icke högst vigtiga omständigheter föranleda inställande af denna tillverkning.” 2 Mom. gillades. §. §. 2, 3, 4 och 5 godkändes. §. 6. Ståndet, som ogillade 1 mom. antog för detsamma följande förändrade lydelse: ”På landet vare tvänne eller flera åboer å samma hemman eller å serskilda hemmansdelar eller lägenheter, då dessa äro inom samma socken och högst på en fjerdedels mils afstånd ifrån hvarandra belägna, obetaget alt, emot samfälldt erläggande af den på gemensamma bränvinsredskapcn belöpande bran vinsbi anni ngs-a fg i fte n och behörig anmälan vid mantalsoch skattskrifningen, deras bränvins-brännings-rättighet utöfva med en gemensam panna, på den af dessa lägenheter, som dertill uppgifves, hvilken panna dock aldrig må öfverstiga högsta tillåtna pannerymdcn.” 2:dra och 3:dje mom. godkändes. _ §• 7- Godkändes med den förändring, att bränvinsbränning i stad ej må utöfvas med panna af mindre rymd än trettio kannor, i stället för ’’tjugu/’ som Utskottet föreslår. §• 8. 1 mom. gillades, med följande förändring, att nemligen den å rad. 6 förekommande period: "och vare det en och hvar — i förhållande derefter, beräknas” helt och hållet uteslutas och i dess ställe följande mening införes: ”och vare det den till bränvinsbränning berättigade, om han sig deraf begagna vill, icke medgifvet att anmäla sig för kortare tid, än den för biänvinsbränningens utöfning tillåtna.” 2:dra mom. godkändes. §. 9 gillades. §.