Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Gardinerne kunde, eller fingo ej – hon mindes ej hvilket – dragas framför dem, utan fullmånen upplyste rummet så som den plägar göra, d. v. s. med skarpa dagrar, mörka, svarta skuggor, och nästan ingen mellan-teint. Den gamla tanten, försigtig som sådana böra vara: rädd för eld och misstrogen mot den unga niècen, lät tidigt se efter att ljuset var släckt, – något som väl annars ej så snart blifvit gjordt. Den unga damen fick således ligga vaken och förnöja sig åt månskenet, samt betrakta huruledes en Kinesisk figur med nickande hufvud, stod der i full ljus måndager, då af en annan dylik derborta i hörnet blott en svag kontur syntes. Men, hon var femton år, och trött af resan. Månsken, bilder och beläten, och förmakets öfriga gammalmodiga möbler började snart blifva en röra för hennes blickar, ögonen lades tillsammans, och hon befann sig i detta tillstånd midt emellan sofva och vaka – som är så angenämt när man är frisk, men en sådan plåga för den sjuke. Hon fick likväl ej länge stadna i denna dvala, eller öfvergå till den ändå djupare, till denna dödens yngre broder som vi kalla sömn, utan hastigt väcktes hon af ett hårdt skrapande mot väggen strax öfver hennes hufvud, och snart ser och känner hon något långt, smalt, mörkt och förfärligt tungt som kommer – allt öfver hennes hufvud, och utan all ceremoni kastar sig öfver henne, och så nära qväfver henne med sin horibla tyngd. Några ögonblick tyckte hon sig vara sanslös af räddhåga och skrämsel, men när hon ändteligen dristar att med handen känna på denna förfärliga pièce, som alldeles öfverhöljer henne, hvad blir ej hennes förvåning då hon förmärker att det är en stor och tung madrass, hörande till ryggen af den soffa i hvilken hon låg, och som kammarjungfrun om aftonen tagit undan, fruktande att bädden annars skulle blifva för smal, men som hon rest upp mot väggen bakom hufvudgärden, på ett litet mellanrum som der befanns.
Honungen bade för södra banan (utöfver hvad till bangården ålgar) föreslagit: för vägen mellan Lund och norra ändan af Finjusjön R:dr R:mt 4,305,000. samt mellan Falköping orb Jönköping » » 3,750.000. Af dessa har Utskottet fiir hanan mellan Lund och Laga-å-dalen tillstyrkt 0,815,000. Jag anser alt åtminstone de återstående 1,300,000, böra användas till förberedande arbeten på hanan mellan Falköping och Jon köpin". Om lill denna bana, som, enligt Jernvägskommiltécns förslag, är 5 mil oell 38,080 fot, blefve, af de medel, Utskottet nu föreslagit lill banan mellan Falköping och Göta kanal, före 1800 års slut äfven använda 2.095,671; så, oell enär liela denna bana, enligt Hommitléens uppgift, kostar 3,995,071, egde man då (år, 1800) melian Goleborg, Falköping och Jönköping en hann, som utgjorde eli hell Joe sig, och sorn, efter hvad från flera ball försäkrats, skulle gijen goda inkomster, hvilka komme alt ytterligare ökas efter fullbordandet af den frän Borås lill stambanan mellan Falköping och Göteborg blifvande bibana, hvartill understöd begärts oell, efter hvad jag förmodar, kommer all. beviljas. — Stambanan mellan Falköping och Gitta kanal torde till en början blifva för både Göteborg oell en större del af Westergötland mindre vigtig, saint lör Slaten i financiel! hänseende vida sämre, än banan mellan Göteborg, Falköping oell Jönköping, af hvilken sednare ej blott Jönköping oell en del al Småland, utan ock de vid Wcllerns sydliga stränder liggande orter kunde hemta betydliga fördelar, helst omvägen genom Westgöta kanal är betydligt tidsödande, och en stor del af äret icke begagnelig. 2:o.
Jag har endast önskat, att den skulle bibchällaL wid ett pris, nägorlunda swarandc emot alla andra warors wärdén och emot de för Landtmannen oumgängeliga utgifter. När man wet att genom wär Handclsställning dessa senare ören nästan alla warvr i allmänhet blifwit drifne till ett owanligt pris, när en ökad Sedelstock snarare ger utsigt till förhöjning än till ett nägorlunda jämt fallande uti räkcnwärdet, när nödwändighclen att öka Utlagvrnc, för alt fylla Statens behof, gör angeläget alt förhäliandct i hwar och ens pcnningc-inkomst blifwer bibehöllct i en wiss jämnwigt, är det en önskan lika bfwercnsstämmande med politisk nytta, som med naturlig billighet, att Ständcrnc fästa sin uppmärksamhet pä Landtmanncns behof, lä att dess ökade waru-tlllgängar ej mätte försämra dess wilkor och minska för densamma möjligheten att bidraga till det Allmännas understöd. Oet är allmänt bekant, att j ett närgränsande Rike, med hwilket wära Handelsförbindelser nu äro öppnade, genom flere ärs hämmad utför - Den Zo September. ivzz utförsel , styra upplag utaf Säd äro gjorda, och att dm derföre därstädes fallit till ett owanligt tägt pris. Det blifwcr i detta afseende en naturlig försigtighet, att lägga en sädan afgift pä Spannemäls-införscl, att ej denna wara genom en sädan casuel ställning utom, lands dlifwcr nedsatt under det wärdc, hwartill den här. städcs med odlarens utkomst kan försäljas. Detta beror pä en riktig kännedom af arbetslöner, waru - och penninge - wärdén samt priscrncs förhällandc pä Utrikes ort, frag ernas belopp, och en därefter rigtigt uträknad Tullförhöjning. Det är detta jag tror bör ingä i Utskottets beräkning, och hwarpä jag önskat, att med dessa anmärkningar fästa dess uppmärksamhet. Friherre Isi c; A I a, kria Lonrasi, conformerade sig med Grefwe ivlörnsr.
Afgift från Kongl. Theatern 148: 175: Begrafnings kostnads-ersätt ning 647: 16. — 748: 32. — Intresse-medel 17,179: 5. 1. 18,465: 47., 2. Rönnowska do nations-medlen — 534: 40. — 525: 16. — Gåfvo-inedel... 39,779: 4. — 25,333: 16. — Utdelning i Ryttmästare!! Hani mar skölds konkurs — 614: 16. 7. 709: — —• Afgift för begagnande af likvagnen 288: — •—• 316: Diverse inkomster 95: 32. — 129: 40. Omföring: Från fondenför byggnader och reparationer... 2,199: 43. 6. Balans till påföljande år: Credit. Balans från föregående år: — Afskrifning: Lazaretts-inskrif nings-afgifter —• •— 82: 30. — 19: Fatti »-medel —• — 21: 28. — 2: Transport: 104: 10. — 21 — 206 — Transport: —- 104: 10. — 21: Begrafningskostnads-ersätt ning Af Wennerska testamentet: ränte-skilnad 29: 55: 16. — 5: 16. — Utgifter: Balans till på- följande år: Enligt räkenskaperna har antalet af de patienter, som under revisions-åren blifvit vårdade å Kongl. Serafimer-lazarettet, utgjort: Från förra året qvarliggande 276. 296. Qvarliggande till följande året 296. 304. och hafva underhålls-dagarne varit 98,507.
Direktionen skall vinnlägga sig om att för verket nyttja säkra och brandfria förvaringsrum. Huvudboken skall föras efter bancostil och genast renskrivas. Revisorerna sammanträder den 1 februari. Den 14 februari sammanträder Bolaget i Malmö. De skall yttra sig över revisorernas eventuella anmärkningar och välja direktion och revisorer till nästa år. Efter slutad bolagsstämma fastställs aktieutdelningen och bankens andel av vinsten. Stockholms slott den 15 februari 1803 GUSTAF ADOLPH Förordning angående realisation av Riksgäldssedlar samt vad i anledning därav iakttagas bör; Stockholm den 4 november 1802. Av alla de bekymmer som mött oss i Vår regerings början har inget varit så svårt som oredan i Rikets Penningoch Myntväsende. Detta har skadliga inverkningar på Statsoch Riksgäldsverken och alla Näringar och Rörelser. Vid senaste Riksdagen var detta det viktigaste ärendet. Vi beslöt att införa en förmögenhetsavgift. Rikets Ständers Bank skulle då få en realisationsfond i silver av 4 ½ miljon riksdaler specie, en Riksgälds sedelstock på 10 miljoner riksdaler. Detta har inte kunnat ske trots god skörd och att vi lyckats sälja mycket utomlands. Alltså har våra bekymmer ökat. Vårt beslut är nu att realisera riksgäldssedlarna med ett avdrag av 1 / 3. 1803 upphör Riksgäldssedlarnas tillverkning och de som önskar omsätta eller realisera sina sedlar skall insätta dem i Riksgäldskontoret som för över dem till Rikets Ständers Bank. Banken kommer vid realisationen utge sedlar på sextontolv och åtta skilling. Då det saknas skiljemynt har Vi beslutat att utge fyra kopparmynt, hel skillingstycke, halv skillingstycke, fjärdedels skillingstycke och tolftedels eller runstycke. Ifrån realisationsdagen skall all betalning, löner och taxor räknas i banco specie. Vi hoppas att Vårt beslut i detta viktiga ämne skall ha samma verkan som när konung Gustaf III företog sin realisation 1777. Stockholms slott den 4 november 1802 GUSTAF ADOLPH
Brott, som i 6 § 2 och 3 mom. omförmälas, må ej af allmän åklagare åtalas, der ej förty återgång af fästning eller giftermål blifvit sökt eller, i fall fästning eller giftermål ej skett, målsägande brottet till åtal angifvit. 22 § Den, som gjort sig förfallen till straffarbete efter 1, 2, 3, 4, 5, 6, 7, 8, 9, 10 eller 19 §, skall ock dömas medborgerligt förtroende på viss tid förlustig. 23 Kap. Om bedräglig, oredlig eller vårdslös gäldenär i konkurs. 1 §. Finnes gäldenär, som kommit i konkurstillstånd, hafva öfvat bedrägeri mot sina borgenärer i något af dessa fall: 1. att han under lånadt namn köpt egendom och den bland tillgångarna ej uppgifvit, eller under falskt sken af köp, gåfva eller annat aftal egendom från konkursboet undandragit, eller annorledes förskingrat, undandolt eller ur vägen skaffat något af sina tillgångar; eller 2. att han i hemligt förstånd med någon föregifven borgenär uppgifvit eller vidgått falsk skuld; eller 3. att han, der han idkat handel eller annan rörelse, hvaröfver bok hållas bör, fört falska böcker, eller sina böcker svikligen förändrat eller uppsåtligen förstört, undanstuckit eller oläsliga gjort; en sådan gäldenär skall dömas till straffarbete från och med två till och med sex år, så ock till förlust af medborgerligt förtroende för alltid. 2 §.
Om jag då vill göra denna jemförelse, visar den följande resultat. Budgeten i Sverige upgår till 26 '/2 millioner rdr; dertill kommer 2 millioners bevillning, summa 28‘/2 millioner. Divideras denna summa med folkmängden, som kan antagas till 3,000,000, så får man i skatteqvot för hvarje person ungef. 8 rdr, således omkring Vg af det belopp, som belöpte sig på Belgien. Jag fäster visserligen för min del ganska ringa vigt vid alla dessa jemförelser, men då de göras, torde det vara skäl att också siffrorna ställas i närmare öfverensstämmelse med verkliga förhållandet. Slutligen kommer Frih:n till den svåra tyngd, som, enl. hans tanka, hvilar på Svenska jorden genom grundskatterna, och hail citerar dervid ett yttrande af Thiers, hvilket han anser vara aldeles som sagdt öfver Svenska jordbrukets ställning. Jag vill nu uprepa dessa ord af Thiers, emedan de kanske fallit ur minnet, han säger: »La propriété fonciére, 1’agriculture, c’est la premiére industrie du pays; c’est celle qui me touche le plus, parceque je ne comprends pas sans elle de force et de grandeur pour un pays. De quoi sou£fre-telleP Elle souffre de Timpöt fonciér, voilä son mal.» Jag anhåller att på detta med en stor auktoritet gjorda angrepp mot sjelfva principen af grundskatter få svara med en annan stor auktoritet, nemi. den ofta omtalade Passy, hvilken säger, att sedan grundskatter engång finnas, och sedan de småningom sammanvuxit med eganderätts-förhållanderna, sä äro dessa skatter de rättvisaste af alla. Jag vill icke trötta eder, mine Hrr, med att upläsa allt för mycket af hvad han i detta hänseende anfört, men jag ber dock, att såsom en motvigt mot Hr Thiers’ yttrande fä anföra ett kort utdrag af hvad denne utmärkte författare härom tänker.
Någre Ledamöter hafva yttrat, att mötiverne, hvarföre Utskottet ej föreslagit, att Kongl. Majit måtte afgifva en Contrapfoposition, Varit, att denna fordran synts innefatta indelicatesse. Andra åter hafva påstått, att en sådan proposition vore en concession af Ridderskapet och Adeln, som skulle förstöra den finga grad af sjelfständighet vi äga, och utvisa vägen för de andra Stånden att göra dylika eoucessioner. Det ända till löjlighet stridiga uti dessa uppgifter behöfver jag ej upptaga; det kan hvar och en opartisk in - 78 Den 10 Augusti e. m. se. För min del finnér jag ej grannlagenlieten för nära trädd derigenom, att Ridderskapet och Adeln begär en contraproposition af Konungen, då lian ej finner sig oförändradt kunna antaga ett irtlemnadt förslag till ändring i RiddarhusOrdningen, för att komma i tillfälle-, att antingen bifalla Konungens contrapröposition eller ingifva ett nytt motiveradt förslag till Konungens fastställelse. Ridderskapet och Adeln har ej eller afträdt någon rättighet, då Ridderskapet och Adeln är förbehållit alt antaga eller förkasta en sådan Konungens Proposition. Om afsigten med att bestrida en dylik förändring är att aldrig bringa till slut det missförstånd, som varit, då bör stadgandet qvarstå, sådant det är i Utskottets förslag, och då fortfar äfven det stridsförhållande, sorn hilintils verkat menligt på ärendernas gång, och sorn uppretat vissa sinnen, mert sorn jag förmodar, att pluraliteten inom detta Stånd vill sluta, örn Konungen icke fastställer en ändring, sorn Ridderskapet och Adeln föreslagit, eller Ridderskapet och Adeln icke gillar, hvad Konungen föreslagit^ så äger ingen ändring rum, och då måste ju den gamla RiddarhusOrdningen blifva oförändrad gällande. Jag finnér således det vara tydligt, att Herr von Hartmansdorffs tillägg ej behöfves, mert; 'såsom alldeles oskadligt, må det gerna för taig tilläggas. Herr Cederschjöld:
Likväl erinrar jag mig, att, så länge soupe'erna fortforo på Landtmts-klubben, man der såg församlade åtskillige personer, hvilka under volerrna erhöllo bud genom en vaktmästare, samt kommo springande med andan i halsen, för att afgifva sina röster vid voter:n; och såvidt jag kunde förmärka, utgjorde desse ledamöters deltagande i riksd.förhandlingarna icke något vidare, än att på LandlnUs-klubben soupéra och här votera. Det måtte i öfrigt icke finnas synnerligen starka skäl för bibehållande af 2:ne upprop, då man nödgas taga sin tillflykt till anförande af den en gång inträffade händelsen, att under en eldsvåda det skulle varit nödvändigt, för de dervid biträdande Riddarhus-ledamöters deltagande i ett måls afgörande, alt fortsättn discussionen så länge, att elden kunde blifva släckt, innan vo term hann försiggå, — Sjelfva aflägsenheten af detta skäl, sjelfva nödvändigheten att gripa till ett sådant, torde mer än hvad direct blifvit talad t för för5 II. 33 a58 Den ii April e ra. ändringen, bevisa, huru svårt det är att framställa något gilltigt inkast deremot. I öfrigt har man visserligen att befara, det R. o. Ad., som i dag afslagit 2:ne efter min tanke ganska väséndtliga förbättringar i Ridd.Ordn., nu äfven i 3:dje frågan skall gå tillväga på samma sätt. Det vore onekligen ganska conservativt; men jag vågar vördsamt yttra min öfvertygelse, att så mycken conservatism på det hela icke kommer att eonservera Huset. Hr Frih. o. Landtm, hemställde, om R. o. Ad. behagade bifalla Ridd.Utskts förslag, att andra uppropet vid val och voteringar må afskafifas. Ropades starka ja, blandade med nej. Då i anledn. häraf Hr Frih. o. Landtm, förklarade, alt ja öfverröstat nej, begärdes af flera ledamöter votering. Upplästes till justering och godkändes löljande votertsproposilion:
Då det egentligen var jag, som i förra plenum, uti milt då afgifna yttrande, helt oskyldigt råkade utkasta det lilla frö, utur hvilket sedermera uppspirade dessa visserligen vidlyftiga , men dock i min tanke intressanta och för framtiden gagnefiga discussioner, rör:de rätta tydningen af 37 §:n Riksd.Ordn. och StaisUtsk:s förmenta obegränsade rätt att väcka motioner, ber jag att vid detta tillfälle ej få förlänga denna discussion, ulan endast till prot. afgifva min reservation emot den tydning, som StatsUtsk:s majoritet antagit af den nämnda 37 §:n. I frågan om det i min tanke oriktiga, om ej äfventyrlign, i StatsUlsk:s förfarande, att på eget bevåg, emot stadgandet i 34 §:n Riksd.- Ordn., föreslå förändrade organisationer, förenar jag mig till alla delar med Hrr Lagerhjelm och von Hartmansdorff. Då nu i afseende på det af StatsUtsk. föreslagna högre anslag för Professor Retzius, frågan derom blifvit, som jag tror, i grundlagsenlig ordning väckt, har jag intet deremot alt anmärka, utan önskar uppriktigt ali framgång åt densamma. Frih. Raab, Adam Christian: Då jag icke kan förstå annat, än att hela första punkte,n är under discussion, tager jag mig friheten att yttra några ord, i afseende å frågan under litt. e. om djurläkare i länen. Jag får i alla delar vitsorda hvad föreg:de talare hafva sagt om behofvet af sådana läkares anställande i länen, men isynnerhet den omständighet, att de nu föreslagna 5o r:dr för hvarje län till djurläkares aflöning aro otillräckliga ; till bevis hvarpå Calmar län, der jag är boende, torde kunna åberopas. Djurläkarne hafva der, genom hushålls-sällskapets försorg , 200 r:dr b:co lön; och det var med mycken möda och endast på vissa villkor, hvilka af dem, som skulle anlita hans praktik, måste bifallas, som man för denna summa kunde anskaffa en djurläkare.
Sock firäcfe fig be, uti bejja tvenne punkter ftabgabe, unbantag ettbafl titt ipoiiSs cd) NattbctoakntngenS famt krigSfoltctS egne pcrfoucr; 4:o Upptagne fattige barn till ben genom kongl. Sego Sätt, unber be förfta femton fris hetSårcn, för fig fjelftoa, Intftritr od) hc ut maica ratthe barn, men icke för tjenftes folk; torfttge kronosnpbpggare måga unber frihetsår ttttgobonjuta benna befrtelfe, äftcett feban be förfta femton åren tittänbalupit, efter ben pröfning af beraS bes lägenhet, font S£arertngSs®emmitteernc flätt åligga. §. 143. iöefrtelfe efter 2 Slut. åtnjuta: S3i&. titt Dt. ©t. spröt. 1850 & 1851; 10 ©ami. 1 9lfb. '2 banket. 12 23ewtI(ntng8-'5ot,ofbniitgen. 90 23 c iwi Cf n t tt g S Dety fönestttfontfl, jemte Stuberanbe, ty to t tfa för ettffilb itnberlotäning tcfe tyafiua mer än ttoåtyuubrabe 9t:br 23anco fött; äftoenfont t kräfning af lönebelopp efter crtra tnfoutftcr tcfe upptagaä å Stat beftåbbe crpettfer octy ffrtf
Denna inrättning börjad ar 1772 genom elt bolag, dels för Kongl M .j:t och Kronans, dels priväte personers räkning, cgenteligen för att lätta pennings tillgängen för den fattigare delen af Hustvudstadens J.inewanare och frälsa dem fran ockrares 0- fkäliga tilltagsenhet, har allt sedan upfyllt detta ändamål och bemisar dest nödwändighet dymedelst att ärligen fran 4O till 50020 och derursfwer tili större delen sina län, blifwit emot någorlunda drägeliga afgister meddelade. Dä likwäl, sedan all Discontering Med Riksgälds Contoirers credit sedlar ar 17^2 blifwik bemäldre Contoir npläten, Bolaget som jörur färt begagna en dylik Disconkerings rätt, numera, i anseende kill den dryga kostnad, och erfordrades till aflöning för en talrik Betjening samt till »vidlyftiga arbets och förwaringörum, icke kunde af Lombard inrättningen jämte Disconteringen, med blott Set i allmänna rörelsen dä nästan ogängbara Banco-mynter winna cn laglig revenne pä actie.capitalck, och således icke, utan en gifwen förlust underhälla densamma, sä behagade Kongl. Maj!t, genom nådigt rescript af den 24 April nämnde är, uplösa Len 7 December. 445 Bolaget och enligt Rikets Ständers underdåniga hemställande, npdraga Riksgälds Contoiret, art ifrån den a:sta Julii samma är och framgent, fortsätta lombarden, hmars nphäswande, sedan den sa länge warit i gäng, ansetts obillig och äfwen sär alllmänna säkcrhe, ten i Staden wädlig.
Om man går till en enskild penningevexlare, der sådana finnas, så gifver han först fullt för fullo, och sedan tager lian sin vedergällning för vexlingsbesväret, men Banken tager intet för vexlingsbesväret, intet för de nya och vackra sedlarne, som han utlemnar emot de gamla utslitna. Banken gör allt detta för intet, och måste följaktligen sätta till derpå. Huru skall då Banken kunna lefva sjelf, bestrida sina omkostnader och dela med sig? Jo det sker, genom den vinst, som Banken gör på sin lånerörelse, d. v. s. med den andra armens förrättningar. Om nn Banken vore lika fri som enskild man, så skötte han sina affärer utan tvifvel så, att i samma mijn, som många fordringsägare toge ut sina penningar eller silfver bos bortom, i samma män droge han in sina fordringar, antingen genom deras uppsägande eller ock endast genom utlåningens inställande eller minskning. Banken behöfver alldeles icke säga upp någon enda gäldenär, utan blott i den mån, som desse inbetala deras förfallna skulder, underlåta att lemna ut nya lån. Derigenom har Banken ett tillräckligt medel att betrygga sin ställning. Detta får Banken likväl icke göra, utan han är skyldig på den ena sidan alt vexla ut silfver ät hvem som kommer med sedlar, och på den andra att utlemna dessa åt hvem som är behörig att låna. Huru en bancorörelse skall under sådana förhållanden kunna bära sig, är svårt att begripa för menskligt förnuft. Vill man tillåta Banken att förfara pä samma sätt, som en enskild man, så bergar sig Banken mycket väl, och det äfven i denna stund, utan att göra något utrikes lån. Men om R. St. icke tillåta Banken att så förfara, utan tvinga honom att fortsätta en öfverdrifven laneoch sedelrörelse, då är Banken ohjelplig, ty då öfverflyltas pä honom den Svenska allmänhetens sjukdom, att lefva öfver sina tillgångar. Så länge Riket köper in mera varor, än det kan med varor betala; så, och emedan ulländningen icke gifver oss några varor till skänks, mäste skillnaden godtgöras med Bankens silfver.
Leffler fästat uppmärksamhet på den större kostnad som uppkommit derigenom att papperet till ChartaSigillata toges ifrån Banken, hvilken kostnad syntes umbärlig, så vida icke motsvarande förökning i inkomsten å ChartaeSigillatae-försäljningen uppkomme; men emot Utskottets tillstyrkande, i sammanhang med frågan om bestämmandet af sistnämnde anslags belopp, alt Ljuspenningarne måtte till Statsverket indragas af alla de deraf i åtnjutande varande EmbetsVerk, åt hvilka löneförbättringar blifvit tillstyrkta, äfvensom ej äga rum för de ExtraOrdinarier som hädanefter inträda i EmbetsVerken, äro åtski 1 lige anmärkningar gjorda, inom R. o. A.,' af Hrr Rosenqvist af Åkershult, von Hartmansdorff, A., Cederschöld, P. G. och Tham, TV., af innehåll: alt ehuru sparsamhet och hushållning i förvaltningens hela omfattning vore högst af nöden, Utskottet likväl, dådet icke skall låtit denna grundsats hos sig gälla, när det angått de högre och högsta Embetsmännen, icke bordt vara sig så olik, då det anginge de läge och lägste: att det vore grymt, att borttaga från ExtraOrdina - Be tänk anden, N:o 237. 51 rieme den enda ärliga inkomst de för träget arbete lande få af Staten, innan de hunnit arbeta sig till någon Ordinarie lön: att Utskottets oväntade Hushållside' i denna del borde rättvisligen ogillas: att när lönerne redan voro för små, det vore en olämplighet, att minska dem ännu mera, genom borttagandet af detta tillskott, hälst för de Tjenstemän, som tillträdde ledige tjenster, utan förhöjda löner, hvilket innefattade en löneminskning för den ena, under det inan ökade inkomsten för den andra; samt att, om man ville göra indragningen af ljuspenningarne gällande äfven för dem som icke fått tillökning i lönen, denne senare åtminstone borde ökas till så stort belopp, som motsvarade ljuspenningarnes medelpris för 5 år. Och hafva, uti Hr Norei förslag, i dess emot