Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
När man vill bestämdt räkna den sedelstock, som står i depositräkningarna, borde Utsk. framför allt hafva frångått den höga proportionen, hvarföre jag äfven önskar, alt om någon viss proportion skall bibehållas, den af Utsk. föreslagna måtte nedsättas; men allrahelst önskar jag, att man ville inskränka sig till det af Hr Cederschjöld famställda förslag. Hr v. Troil, Emil: Här liar visserligen af många talare blifvit yttradt, att den föreslagna proportionens bibehållande skulle vara skadligt eller af intet gagn. Jag har icke kunnat rubbas i min öfvertygelse, attstörre vådor skulle uppstå, om ingen proportion stadgades. Skäl härför hemtar jag ock af det utsträckta anspråket på lånunderstöd, som näringar och icke näringar framställa. Finnes ingen gräns för Banken att utgifva nya sedlar, förutser jag, att, om den genom fördelaktiga conjuncturer under några år vunnit credit, man skall utgifva nya sedlar och derigenom så försvaga Banken, att den vid första krisis ramlar. Man har ånyo omtalat de speculationer på börsen, hvartill en bestämd proportion skulle gifva anledning. Jag kan icke finna det, helst Utsk. föreslagit rättighet för Bancostyrelsen att till silfverförrådets förstärkande bereda sig creditiv i utländskt mynt, hvarigenom Banken sättes i tillfälle att kunna gå förbi börsen. Hr .Rosenblad har, såsom skäl för att icke antaga det af Utsk. föreslagna beräkningssättet, anfört belåningen af Den 5 Maj f. m. i57 jern; men fust denna jernbelåning liar varit ett af skälen för Utskrs tillstyrkande. Om såsom nu allt vågfördt jern måste belånas, finnes lätt, att några års hämmad export måste medföra sedelstockehs ökning till flera millioner, som måste åter indragas, då conjuncturen tillåter jernets utförande, hvaraf alla de olyckor måste uppkomma, som alltid åtfölja en plötslig förminskning af landets myntmassa. Hr Rosenblad bar omtalat den proportion emellan reella fonden och sedelstocken, som ägde rum efter 1776.
I anledning häraf och då Akademien hyste det hopp att sedan förra riksdagen åsigterna rörande angelägenheten och behofvet af åtgärder från Statens sida för de inhemska schäferiernas vidmagthållande och förädling skulle hafva förändrats, hade Akademien ansett sig höra göra förnyad underdånig framställning i ämnet och dervid i underdånighet föreslagit, att nådig Proposition måtte till Rikets Ständer aflåtas om beviljande af följande anslag för en gång, nemligen: dels 8,000 R:dr för att, till uppbringande af Statens från utmärkt ädla hjordar härstammande Elektoral-schäferler, användas till inköp af 6 å 8 de ädlaste baggar ur de hästa i Tyskland och Frankrike befintliga hjordar; dels enahanda belopp, eller 8,000 R:dr, för att, till förbättrande af Kronans stammar af Southdown-race, från England inhandla erforderligt antal baggar och tackor af nämnde slag; dels ock 9,000 R:dr till uppställande - Stats-Utskottets Utlåtande N:o 93. 41 lande af ett nytt, till 50 tackor och 2 baggar uppgående, schäferi af de så kallade Cotswoldsfåren; — men, vid underdånig föredragning af detta ärende, har Kongl. Majk, ehuru kraftigare åtgärder för fårafvelns upphjelpande syntes erforderliga, likväl, med afseende derå, att Rikets sednast församlade Ständer funnit sådant lämpligast höra utgöra föremål för de enskildas omtanka, ansett akademiens omförmälda framställning icke böra till någon Kongl. Maj:ts åtgärd föranleda. Uti en hos Ridderskapet och Adeln väckt till Utskottet remitterad motion, har emellertid Grefve C. G. D.
Myndighets bud, eller att den till någon embetsåtgärd tvinga, eller att för sådan åtgärd hämnas: skingra sig de upprorsmän, på offentlig Myndighets befallning; då skola anstiftare och anförare dömas till straffarbete från och med sex månader tili och med två år; men de öfrige vare från straff frie. 8 §. Skingra sig ej upprorsmän, utan visa trotsighet emot offentliga Myndighetens befallning; varde dömde, anstiftare och anförare till straffarbete från och med två till och med fyra år, och annan deltagare i upproret till sådant arbete från och med sex månader till och med två år. 9 §. Göra upprorsmän våld å person, eller bryta eller förstöra de hus, eller plundra eller förderfva de annan egendom; då skola de dömas, anstiftare och anförare till straffarbete från och med sex till och med tio år, och annan deltagare i upproret till sådant arbete från och med två till och med sex år; varde ock, för våld eller annan brottslig gerning, som vid uppror begås, gerningsmannen straffad efter ty i 4 Kap. 4 § skils. 40 §. Dräper upprorsman den, som uppror stilla vill; miste lifvet. Varder upprorsman dräpen; ligge ogild. 4 4 §. Har någon, muntligen inför menighet eller annan folksamling, eller i skrift, den han utspridt eller utsprida låtit, till uppror uppmanat; straffes, när uppmaningen ingen straffbar verkan hade, med fängelse i högst sex månader. Samma lag vare om den, som annans skrift utspridt eller utsprida låtit, för att dermed komma uppror åstad. 12 §. Till upprors stillande må krigsmanskap användas; dock äge det ej å upprorsmän vapen förr bruka, än den på stället varande Civilmyndighet tre gånger ljudeligen i Konungens namn befallt dem att genast åtskiljas, vid äfventyr att vapenmakt eljest användes. Öfvergå upprorsmän så hastigt till våld, att Civilmyndigheten ej kan så förfara, som nu sagdt är; då äge den Myndighet förordna, att upproret med vapenmakt genast stillas skall. Ej må dock i något fall vapen längre brukas, än Civilmyndighet finner sådant, för upprorets stillande, nödigt vara.
Jag hembär åt en värd ledamot, Ilr Cederschjöld, en gärd af min högaktning för det lugna sätt, hvarpå han vidrört detta ömtåliga ämne, ännu mer ömtåligt, dä, efter hans åsigt, det skulle vara grundlagsstridig i formen. Ju mera uti en så vigtig fråga, som denna, våra stridiga meningar om form eller sak bara stämpel af ömsesidig aktning och fördragsamhet, och det isynnerhet i ett ögonblick, då denna fråga väckt så mångå, vare sig inbillade eller verkliga, farhågor, desto mera skall den gnista, sorn frambringas af striden om meningarna, blifva, hvad den i lagstiftande församlingar bör vara, icke ett brännämne, utan ett medel att sprida ljus öfver frågan. H. R. o. Ad. torde tillåta mig att återgå till anledningen för detta lagförslag och tilldragelserna vid sista Riksdag, hvilka ovilkorligen förena sig med behandlingen af den fråga, som nu är före. Då R. St. vid sista Riksdag, under beståndet af nu gällande redaction af R.F:s 72 §., inkommo tili K. M. och begärde Dess sanction på en lag för Banken och derjemte Dess sanction på myntbestämningslagen, torde det icke hafva undfallit R. o. Ad., att K. M. länge tvekade, huruvida Han skulle lemna denna sanction eller icke. K. M. hade icke åsyftat någon delaktighet i lagstiftningen för Banken, K. M. hade varit fullkomligt främmande för de åtgärder, som blifvit vidtagna i afseende på Banken och hade icke önskat någon delaktighet deruti; men då den öfvertygelse af aktningsvärda män bibringades Konungen, att han genom Sin sanction skulle gå jR. St:s allmänna önskan till mötes, gaf Hän dertill sitt samtycke. Ilan ienmade det, emedan Han trodde, att Ständerna genom denna begäran sjelfva antydde, att några ej förut existerande garantier för beståndet af den ordning, som önskades, borde beredas derigenom, att densamma icke finge ändras, utan begge Statsmagternas öfverenskommelse. Detta var enda anledningen, hvarföre K. M. lemnade sarfctionpri, K.
Folket hade nu vuxit ifrån detta förmynderskap; den enskildes lif och handlingar anginge ej presten och denne borde således ej hafva större rätt, än hvar och en annan menniska, att deröfver uttala sitt enskilda omdöme. På dessa skäl föreslår Ola Olsson: »att presterskapet icke må ega rättighet att hädanefter utfärda frejdebetyg, utan att dessa måtte utfärdas af vederbörlig domstol eller mantalskommissarie^ och endast innehålla, huruvida en person är, eller icke är för vanärande brott straffad.» Utskottet, som lika med motionären anser det vara önskvärdt, att presterskapet, såvidt möjligt är, befrias från de verldsliga bestyr, hvilka inverka störande på den presterliga verksamheten, finner icke denna grundsats vara tillämplig på det af motionären klandrade förhållande. Själavården, som utgör presterskapets egentliga uppgift och ändamål, kan icke vara rätt verksam, utan stöd af de institutioner, hvilka betinga kyrkodisciplinens existens; för denna åter äro föreskrifna kyrkoböcker af framstående vigt. Dessa gifva presten en öfversigt öfver församlingen, och äro honom en ledning dertill, att ingen del af densamma må blifva i saknad af hans verksamhet, på samma gång de sätta honom i tillfälle att bedöma, hvar hans arbete företrädesvis är behötligt för det ondas afvärjande eller botande. Men Staten har efter hand för sina ändamål begagnat sig af kyrkans disciplinära institutioner. Kyrkoböckerna hafva fått tjena såväl den officiela statistiken, som ock för polisändamål; de ha fått en icke ringa vigt såsom bevisningsmedel i privaträttsliga förhållanden. Af detta deras användande för främmande ändamål får man likväl icke låta förleda sig att misskänna deras ursprungliga betydelse af kyrkans handlingar, eller att förneka deras nära sammanhang med den presterliga verksamheten. De äro i gällande grundlag uttryckligen ställda i ett olika förhållande med andra offentliga handlingar.
Vida himlar bäfva under tyngden af hans fot. Och du ställer dig inför honom och säger: ’Jag har kört räta fåror, jag har sått råg, jag har huggit skog.’ Vill du berömma dig inför honom och mäta dig med honom? Du vet icke, huru mäktig den Herren är, till hvars rike du skall fara.» Den gamles ögon vidga sig, hans mun rycker af förfäran, hans rosslingar bli tyngre. »Stig icke fram för din Gud med stora ord!» fortsätter vandringsmannen. »De mäktige på jorden äro som tröskad halm i hans lada. Hans dagsverke är att bygga solar. Han har gräft hafven och rest bergen. Han har klädt jorden med örter. Han är en arbetare utan like, du skall ej mäta dig med honom. Böj dig inför honom, du flyende människosjäl. Ligg djupt i stoftet inför din Herre, din Gud. Guds storm rasar öfver dig. Guds vrede är öfver dig som en härjande blixt. Böj dig! Fatta som ett barn i fållen af hans mantel och bed om skydd. Ligg djupt i stoftet och bed om nåd. Ödmjuka dig, människosjäl, för din skapare!» Den sjukes ögon stå vidöppna, hans händer knäppas, men hans ansikte strålar upp och rosslingarna upphöra. »Människosjäl, flyktande människosjäl,» utropar mannen. »Så visst som du nu i din sista stund lagt dig ned i ödmjukhet inför din Gud, så visst må han sätta dig som ett barn på sin arm och föra dig in i sin himmels härlighet!» Den gamle uppger en sista suck, och allt är slut. Kapten Lennart lutar ned hufvudet och ber. Alla i rummet bedja under tunga suckar. Då de se upp, ligger den gamle bonden i stilla frid. Hans ögon tyckas ännu glänsa af härliga syners återsken, hans mun ler, hans ansikte är skönt. Han har sett Gud. O, du stora, sköna människosjäl, tänka de, som se honom, så har du då slitit stoftets bojor. I din sista stund höjde du dig till din skapare. Du ödmjukade dig inför honom, och han lyfte dig som ett barn på sin arm. »Han har sett Gud,» säger sonen och tilltrycker den dödes ögon.
Hos Fullmäktige har Banko-diskont-direktionen fästat uppBeräkning af märksamhet derå, hurusom, i afseende å ränteberäkningen vid utaf låning från Handelsoch Färings-diskont-fonden mot pant af vågvagförda efförda effekter, Banko-reglementets 154 § innefattade den från befekttr räkning af ränta vid diskontering och utlåning i öfrigt afvikande föreskrift, att. räntan icke skall förskottsvis afdragas, dock utan någon närmare bestämning rörande sättet för räntans liqviderande; att af berörde 154 §, betraktad såsom ensam för sig upptagande alla de för ränteberäkning gällande föreskrifter, annan slutföljd ej kunde hemtas, än att räntan å lån på vågförda effekter skall beräknas endast till afoch slutbetalningsdagarne, ehvad dessa inom lånets förfallotid förr eller sednare inträffade, hvilken tolkning ock kunde anses närmast öfverensstämma med arten af ifrågavarande lånerörelse, enär tillfälle till pantens försäljning mången gång kunde för låntagaren yppas kort efter lånets upptagande och en allmän låneinrättning borde snarare befrämja än försvåra inbetalningen af lån å en pant, hvars realiserande i de flesta fall medförde fördel äfven för det allmänna; men att Banko-reglementets 164 § innehölle, att med såväl utgifning sorn slutbetalning af lån mot pant af de i 162 § uppräknade effekter samt tackjern, som panternes relaxering eller frigifvande, skall förhållas i enlighet med hvad för närvarande vore stadgadt eller framdeles kunde varda af Fullmäktige föreskrifvet, samt att, beträffande återbetalning och ränteberäkning, stadgades, dels i 67 punkten af Bankoordningen den 22 September 1668: ”Och såsom hvar och en, som lånar penningar, skall sig till viss betalningstid, helt eller halft år, förskrifva, så skall ock, om någons lägenhet vore inom den tiden penningarne att erlägga, honom sådant intet vägras, dock måste det derhos observeras, att den der en summa häfver, som öfver 400 daler kopparmynt sig belöper, skall den intet få förr än en månad förbi är penningarne tillbakagifva”, och dels i 6 punkten af Kongl. Förordningen den 18 Februari 1735, att lån beviljas uppå halft års tid, ”dock så att ”låntagaren” må hafva frihet dessförinnan, efter en månads förlopp ifrån den dag det utgått, med Revisorcrnes BeräU. äng. Bankoverket. 10 74 Kas na-kreditiv till Sparbanker. ålöpande intresse lånet betala”; hvilka föreskrifter sålunda tillämpats att ränta alltid affordrats låntagare för minst en månad,
— Hvarförutan blifwit hiiflyttade de till indragning föresiagne Skate» för Adelöfahne Regementet: f'r Lag Commistwnen, samt Sjö och Fältmätnings Cvrpserne —, Äfwensom Penflonerne för dc Personer wid de Kongl. Spectaclerne, som förut warit aflönte af Konungens H.uidpenninge Summa, samt dcstukom alt hwad wid de öfrige C.vile, Milltaire och Ecclesiastiqne Siaternes reglerande ansetts kunna ställas till indragning. Totala beloppet af denna indragnings Stats Summa utgör efter bilagde calcule och Utredning Indeldt i Hemmansräntor efter kronowärvi 8,914 2z 2 214 Tnnnor 5 kap.kronotionde Spannemäl a z6 st. Om utaf de pa denne Stat upförde utgifter, extra löner, pensioner, arfwoden» gratificationer, traktamenten, ni. m. någre kunna anses wara af den beskaffenhet, att anledning more till indragning deraf genast anilingen till nägon del, eller ock kill deras totala belopp, der har Stats Utskottet ansett wara ett sä grannlaga och ömtåligt ämne, att Stars Ui - Den 22 November. 1477 Utskottek icke tilltrott sig kunna detsamma bedöma elier tillstyrka, uran sär det Riksens Högloft. Ständers egil uplysia och öma ompröfwande rvordsammeligen underställa. Efter hwad Stars-Urskorret, under uprattandet af denna Stal kunnat utröna, torde de dera upförde personer, som njuta pensioner och arfwoden m. m. kunna indelaS uti följande Closter, nämligen: i:o Alla sadane, som med extra löner äro wid Rikers Hos-Rätter, Collegier, Publtke Weck och Stater tjenstgörande, och pä Ordinarie Stat komma att inträda i den mohn ledighet dera inträffar.
Åt Herrar Fullmäktige uppdrages att, jemte den noggrannaste tillsyn, vidtaga så* dana åtgärder, hvarigenom Papperet till alla delar kati erhålla den största godhet* (Jemf. senare Afdeln. , §. 1 , i 1823 års Banco-Regl., pag. |3o.) §• 7- Bruks-folkets personal bör, i möjliga* ste måtto, stå i behörigt förhållande till Pappers-tillverkningens belopp, och inskränkning uti antalet af arbetare vid Bruket alltid afses, så mycket Bruksdriftens fortgång kan medgifva. (Jemf. senare Afd., §. 2, i 1823 år§ Banco-Regl, pag. i3i.) §• 8, Under Arbets-Chefens ledning och inseende , hafva tvänne| serskilde personer speciel ansvarighet för hvar sin detail af Pappers-materiens beredande, nemligen den ena (Lumpsorteraren) för Lumpens lil 1- vägning, skärning och sortering ; och den Banco-Ulskoltets Memorial N.o 116. 7 andra (Vallsmästaren) för dess frånvägning och tillvallsning ; detta senare åliggande, förenadt med tillsynen och vidtnagthållandet af machiiierierna. Båda personerna controleras af Pappersmästaren, på hvilken så väl pröfningen af materiens godhet och duglighet, som ansvaret för ali öfrig behandling med papperet, jemte dess uppräkning och afsändning till Banken slutligen ankommer; och hvars förbrukning af materia deremot blifver, genom de förres Contra - Böcker , conlrolerad. För öfrigt skall, uti hela lillverknings-processen, den method följas, alt alla deruti deltagande, (efter hvad de, för hvardera uppgjorda Ingtruetioner, närmare utvisa) indelas uti vissa arbetslag, så att Arbetg-Chefen alltid är i stånd ali linna hvar och när fel eller ovårdsamhet egt ruin , samt sådant genast rätta och bestraffa.
Revisoierne hafva emot denna räkenskap, sorn befunnits särdeles redigt och väl förd, icke haft gågot att erinra. Vid anställd inventering af säkerhetshandliugarne, voro dessa i behörig ordning. Drottninghuset. Räkenskapen, som blifvit werf anmärkningar granskad i Kongl. Kammar-rätten, upptager inkomster och utgifter sålunda: Debet. Balans från år 18.5.9: Uppbörd: Balans till år 1861: Credit. Balans från år 1859: Utgifter: Underhåll, gåfvor, pensioner och lifräntor 7,074: 95. Balans till år 1861: Inventariers och fastigheters värden 37,790: 24. Utlånta medel med upplupna räntor 86,090: 86. Å Revisorernes sida har härvid icke varit något att erinra. och vid anställd inventering befunnos säkerhetshandlingarne i god ordning. Denna Inrättnings räkenskap, som i Kongl. Kammar-rätten granskats med anmärkningar, redovisar inkomster och utgifter pa följande sätt: Debet. Balans från år 1859: Statsanslag Ijtänteraedel Aterdebiterade medel . Af Lieberdtska fondeD. Diverse inkomster Donationsmedel Balans till år 1861: Skulder Credit. Balans från år 1859: Skulder Utgifter: Mathållning Medikamenter . Aflöning . Skrifmaterialier, ved, ljus m. m. Renhållning Keparationer Inventariers underhåll Onera Diverse utgifter Afskrifning Balans till år 1861: Kontant behållning Inventariers och fastigheters värde Vid denna räkenskap hafva Revisoreme icke haft något att erinra, och vid inventering af säkerhetshandlingarne befunnos dessa i god ordning. — 204 — Stockholms allmänna Barnhus. Denna Inrättnings räkenskap, sorn blifvit med anmärkningar granskad i Kongl, Kammar-rätten, visar följande förhållande med inkomster och utgifter: Debet. Balans från år 1859 \ Uppbörd: Räntemedel Arrenden och hyror
Regeringsformen, att ett Creditiv ur Banquen må af Kongl. Maj:t kunna, Under vissa villkor, lyftas, alltid, blifvit så följd, att detta Creditiv saknat all fond. Man har till följe häraf ansett sig kunna utsträcka Låne-Banquens functioner, utan, att bereda sig fond; och enär utlåningarne blifvit, såsom med fastighets-Lånen sig förhåller, meddelade på längre tider samt befriade från Banquens rätt, att vid påkommande behof indraga demi har Banquens förmåga att inlösa sina sedlar alldeles upphört; och af 2:ne orsaker, nemligen sammanblandning af Laneoch Vexel-Banquen; d. v. s utställanden af Lån utan fond, samt sammanblandning af Statsverket med Banquen. Denna egenmägtiga behandling af Ban - Statsoch Banco-Utsiottens Utlåtanden. Banquen beror, i sakernas närvarande ordning, allena af Rikets Ständer. Banco-Disconten omfattar den största I,|« nefond, som på ett enda sätt och under en enda form utgår. Beläning af Namn, blott med afseende på säkerhet, innebär icke nödvändigt, att Statens lånebidrag användes jemlikt Statens Intresse; om så sker är det tillfälligt. Denna Discont-rörelsens verkan, nemi. utan att till princip omfatta Statens intresse, skiljer sig från första Discont-inrättuingen. Om afsigten med allmänna utlåningsverk bör vara, atc befordra allmänna rörelsens gång och rigtning till allmän välmåga; så måste de näringar och de personer, som närmast deltaga i den allmänna rörelsen, egenteligen njuta understödet. Sådan var syftningen af det General-Discont-Contoir, som inrättades 1787, hvarom den då utfärdade författningen tydelIgen vittnar. Der upprepas på flera ställen, huru genom Discontens åtgärder nyttiga näringar borde upplifvas, vidmagthållas och understödjas, hvarföre ock Directionen ålades, att med all möjlig sorgfällighet tillse att biträdet af Lån måtte komma heldst dem till godo, som i nyttiga näringar deltaga m. m. Efter närvarande ställning med
I anledning häraf anser Utskottet sig böra upplysa, att i Utskottets calcul öfver kostnaden för hvarje till Bihanget hörande tryckt ark, ingått, så vidt beräknas kan, betalning för följande utgifter, nemligen: För sättning och tryckning af 1200 exemplar; “ förhöjning i denna kostnad lill 100 procent och derutöfver, då tabeller tryckas; ** tryckpapper; 44 utskrifning i arne exemplar af alla Utskottens Memorial, Betänkanden och Utlåtanden, enligt Rikets Ständers beslut vid sista Riksdag, grundadt på Expeditions-Utskottets Memorial N:o 422> “ correctur-läsning; 44 häftning och falsning af 780 exemplar; “ biträde vid dessas utdelning; “ bindning af återstående 420 exemplar, utgörande, efter beräkning af lika antal baud, sorn vid sista Riksdag, tillsammans omkring i5,ooo serskilda volumer; “ skrifmaterialier af alla slag, och deribland allt det skrifpapper, som erfordras för omförmälde Betänkandens utskrifning; 44 registrets upprättande; 44 förhöjning till öfver roo procent för tryckningen af detsamma; samt “ serskilda extra utgifter vid åtskilliga tillfällen. Äf alla dessa kostnads-titlar kunna följande till zi ifrån med någor lunda säkerhet beräknas, nemligen: För tryckning af hvarje ark till minst R:dr B:co . — , ra. 44 3 ris 9 böcker papper å 3 R:dr riset .. y: 16. — 44 velin-papper till de så kallade Cancellie-exemplaren — »4- — 44 correctur-läsning a: 8. — 44 falsning och häftning till minst 12 sk. B:co ioo:det r: 45. — 44 utskrifning af Utskottens Betänkanden, deraf minst 4 skrif na ark anses motsvara ett tryckt, i arne exemplar å t6 sk. arket eller för tillsammans 8 ark 3: 3».
M. för Rikets Ständer i Vå ler framlägga förslag till erhållande af Ijentigare local för de uti Kongl. Museum förvarade samlingars och konstalsters ändamålsenliga uppställning och ordnande, på det alt ett JNational-Museura derefter småningom må kunna bildas, och hvartill måhända, i sådant fall, jemväl frivilliga bidrag torde kunna påräknas. Enär det nuvarande ringa anslaget af 30 Rsdr till expenser och 500 R:dr till taflors renovation uppenbarligen är otillräckligt, hvilket möjligen skulle kunna leda derhän, att de dyrbara samlingarne taga skada, hafva Rikets Ständer pröfvat skäligt att, för de i Kongl. Museum befintliga konst-alsters behöriga vårdande och vidmaglhållande, å stat anvisa ett belopp af 1,000 R:dr årligen, då de utgifter, hvilka blifvit bestridde utaf de expens-medel af 30 R;dr, som Museum erhållit af 2:dra Hufvud-Titelns anslag till skrifmaterialier oell expenser, äfven böra af nämnde förböjda anslag utgå och således berörde expens-medel försvinna. Då den nuvarande Intendenten vid Museum, Hof-Iutendenten von Röökj utmärkt sig för serdeles nit och skicklighet vid de honom, anförtrodda samlingars ordnande och vidmagthållande, hafva Rikets Ständer godtfunnit honom tillägga ett personelt arfvode af 400 R:dr Banco, att, så länge han nyssnämnde befattning innehar, å Allmänna Indragnings-staten åtnjutas; hvarjemte och då Vaktmästaren vid Museum skäligen synes böra åtnjuta enahanda aflöning med Yaklmäslarne uti Canzli-Expeditionerne och vid Kongl. Biblio - Expeditions-VIsko Hets Förslag till und. Skrifvelse, N.o 772. 341 ket, Rikets Ständer bestämt den förres löne-vilkor till, lön . R:dr 200: — ocb lill beklädnadshjelp 66:32.