Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Om jag sett dig gå in i 40 hus, skulle jag inte ha fått några fula tankar ändå. Det är riktigt skamligt! Spioner hör alldrig rätt, och ser inte rätt häller, tycks det. Det hade varit bättre om – om du tagit ordentligt reda på, i stället för att Men sådan är du – prata bara! Jag tycker om det som är lifvadt, det gör alla karlar, men något dåligt har jag hvarken tänkt eller gjort – det borde du ha vetat. Jag har tegat därför att jag alltid blir mästrad; jag önskar jag fick vara i fred – men jag får alldrig vara i fred – det är inte roligt – du hade naturligtvis sagt att jag var för gammal och dum att lära – jag är alltid för gammal och dum, för dig, men nu har jag emellertid lärt lite Tyska och behöfver inte stå där som ett mehä, om det skulle komma på att – Att du, mina barns mor – det är fult! Jag – skulle – tro – jag men – ar phu!» »Lilla rara du», snyftade jag, »tala inte ihjäl dig! Ska du ovillkorligen gräla, så låt mig göra’t som är mera van! Du är ju alldeles blå i ansiktet! Herre Gud! Se här, drick lite vatten! Det är alldeles orättfärdigt af dig att bära dig åt på det viset! Älskade Ruffen lilla, drick! Se här! Sätt dig i soffan. Är du bättre nu?» Gustaf nickade litet, och så småningom hade jag den glädjen se hans ansikte få sin vanliga färg. Nu lade jag hans hufvud på min arm, och så började jag berätta allt jag gått igenom på den sista tiden. Att det alldrig föll mig in, att det kunde finnas något folk i de mörka rummen på nedra botten, än mindre, att portvakten med sina »unga karlar» menade elever! Om jag nu också hade tyckt och sagt, att det var galet af honom, gamla karlen, att sätta sig på skolbänken, så hvad hade det betydt mot att »Men ser du, Gustaf lilla», slutade jag mildt – »det ligger i din natur att smyssla, men det rår du väl inte för. Minns du hemma för flera år se’n, när du hvarenda kväll gick till lasarettet och hälsade på Lund, den uslingen, och jag rent af höll på att ängsla ihjäl mig, fast jag sedan kokade soppor åt honom och allt möjligt godt.
Then som ock alldeles gior affall ifrån vår rätta Religion, straffes lijka så, och niute aldrig något Arf, Rätt eller Rättigheet innom Sweriges Gräntzor.» När man nu jemför dessa §§ med ofvan intagna inledning, enligt hvilken blott 2:dra § i vissa afseenden upphäfts, så kunde man fråga: Ar meningen ali U.sta § skall hell och hållet eller lill någon del gälla? Månne ej denna paragraf bort långt /ö'r delta förklaras vara upphäfd, sedan, genom Kongl. Kungörelsen den 15 April Bih. till It. St. Prot. 1862 & 1863. 7 Sami. 1 Afd. 18 Haft. 2 10 Lag-Utskottets Utlåtande M 42. 1829, presteden förändrats sålunda, att presterne numera förbinda sig blott att »förblifva vid den rena evangeliska läran, sådan den i Guds Ord, det Gamla och Nya Testamentets Heliga Skrifter uppenbarad, genom den oförändrade Augsburgiska Bekännelsen samt Upsala Mötes Beslut af år 1593 antagen och förklarad blifvit;» — men icke på lika sätt förbinda sig alt tro och predika enligt öfriga i »Liber Concordise» befintliga Lutherska bekännelseskrifter, nemligen Augsburgiska Bekännelsens apologi, de af Luther uppsatta Schmalkaldiska artiklarne, Lutheri lilla och slöra katekeser, samt de lärda och vidlyftiga afhandlmgar, som uti Formula Concordiae innehållas? Men då lagstiftaren allt hittills försummat tillkännagifva, att berörda 1 § af 1 Kap. Kyrkolagen upphört att vara gällande, bör man åtminstone icke än längre dröja med en dylik ganska nödig förklaring Min motion innehåller ock uttryckligt och särskildt förslag om dessa två §§:s upphäfvande, »hvaröfver Ulskoltet vill framdeles utlåta sig.»
Bedömd från denna synpankt af böndernas rättsåkådningar,hvilka utgöra en kvarlefva från den mosoovitiska statens offentliga rätt, skulle en annan juridisk lösning strida mot begreppen rätt och rättfärdighet. Och verkligen uppväckte några år efter Peter ffl: s ukas om » adelns befrielse » representanterna för de fria (» den svarta jorden plöjande ») kronbönderna och för kosackerna frågan om » bondeständets frihet » i den af Katharina II sammankallade lag-komitén. Den framgång kosacken Emilian Pugatschow, som under namn af Peter III försatte hela Ryssland i uppror, hade, förklaras deraf, att han tog till lösen i kampen orden » Jord och frihet » (för bönderna). Det folkuppror, som Pugatschow anstiftat, kväfdes, men enstaka lokala bondeoroligheter, stundom mord på godsegare, utbröto ofta under de följande zarerna och höllo regeringens och landets framstegs mäns uppmärksamhet ftst på bondefrågans lösning, ehuru man ej kom till något resoltat. Femtiotalet af detta århundrade betecknades af en hel rad af bondeoroligheter i rikets alla guvernement, hvilka ofta endast med vapenmakt kunde stillas. Ofverallt fordrade bönderna » frihet ». Alexander II misstog sig derför troligen icke, då han år 1857 i den ryska adelsförsamlingen yttrade de bekanta orden: » Om vi icke ofvanifrån befria bönderna, så skola de qjelfva nedifrån befria sig. » Bondereformen var icke så mycket nödväodig fbr sin egen skull som fastmer fbr att rädda statsordningen. Oenom ändamålet med reformen bestämde * också sättet för dess förverkligaude. Den ryske satirikern Stschedrin säger träffande: » Man måste å ena sidan känna och å andra sidan icke hafVa känning af saken » — bönderna måste lugnas genom befrielse från lifegenskapen, men adeln måste äfven tillfredsställas och om möjligt skonas från materiel förlust. Alexander II: s regering, som alltid var vacklande, alltid rädd fbr det röda spöket, kunde icke förmå sig att inkalla representanter fbr alla fria stånd till deltagande i den vigtiga statsreformen. Hela det förberedande arbetet lemnades i adelns händer.
Kammar-Rätten, skola, inom Tre månader från af beslutet erhållen del, ingifvas, i Stockholm till Öfver-Stålhållaren och i orterne tili Konungens Befallningshafvande, som dem, med hvad de dervid hafva att erinra, ofördröjligen till Kammar-Rätten insända, alt i laga ordning behandlas. Dock må besvären icke uppehålla uppbörden af hvad påfördt blifvit, utan gånge dermed, som uti 124 § stadgas. Har skattskyldig icke klagat öfver Taxerings-Comites åtgärd, men Lands-Kamererare, Kronofogde elier Häradsskrifvare dervid anmärkning gjort, oell finnér Pröfnings-Comiteen skäligt att antingen med anledning deraf eller i öfrigt, utan föranledande af någre anmärkningar, Taxeringsmäns åtgärder rätta, skall protocolls-utdrag, som upptager allt hvad för besvärens anförande bör iagttagas, utfärdas och de skattskyldige behörigen delgifvas. Aila Expeditioner, i följd af Pröfnings-Comiteens beslut, utgifva? kostnadsfritt. Bil. till Bev.-Utskottets Betänkande, N:o 11. 71 § 126. Kongl. Kammar-Rätten, som är Öfver-domstol i frågor/ hvilka angå tillämpning af denna Författning, då någon vill öfverklaga Konungens Befallningshafvandes beslut, skall dessutom tillkomma att endast upptaga oell afgöra anmärkningar, som, vid revision af räkenskaperne, kunna förekomma mot debitering, uppbörd och redovisning af Bevilinings-medlen; och. må besvär öfver Kammar-Rättens beslut hos Kongl. Majit i underdånighet fullföljas, enligt den hänvisning, som utslaget eller resolutionen bör innehålla. Konungens Befallningshafvandes och Kongl. Kammar-Rättens utslag eller resolutioner, rörande debitering, skola kostnadsfritt meddelas den klagande.
Det stormar som om taket skulle kunna lyftas af Kgl. palatset vid Kalleboe kanal; det hvisslar och hviner och suckar stönande i skorstenspiporna, som om tusen ilskna troll sökt tränga sig in. Höstregnet strömmar ur mörkret och piskar mot rutorna skurvis, som om vattnet slungats från en väldig hand; pinar sig in genom fönsterbågens springor, samlar sig i karmen, droppar utför väggen och ringlar sig långsamt öfver golfvet fram emot sekretären på sidoväggen, där tre brinnande vaxljus i en silfverkandelaber sprida ett fladdrande sken öfver Struensees skarpa profil. Han sitter lutad öfver skrifklaffen och låter gåspennan flyga fram öfver papperet, fyller sida efter sida med sin säkra och klara stil. Skrifvelsen är adresserad till Karl August Struensee, professor i matematiken vid kadettakademien i Liegnitz. — Med sann broderlig förnöjelse bringar jag dig tillika den underrättelsen, att H. M:t konungen af Danmark i nåder behagat utnämna dig till danskt justitsråd med rang i enlighet med rangförordningen. Det har varit mig en stor tillfredsställelse att få fästa min unge konungs uppmärksamhet på dina mångsidiga förtjänster som teolog, artillerivetenskaplig författare och uppfostrare af små junkrar. Jag tror mig härigenom verksamt bidragit till din utnämning. Måhända aktar du den för ringa, då den för närvarande är utan konsekvenser, men den dag kan komma, då en tom titel drager efter sig ett praktiskt resultat, och jag förutsätter, att du, när tiden är inne, skall befinnas villig utbyta din nuvarande befattning mot en förmånligare anställning i dansk tjänst? I detta konungarike ha utländingar af gammalt företräde vid besättandet af de högre administrativa befattningarna, möjligen beroende på, att det icke inom landet finns därtill skicklige personer, och jag är viss om, att du med din framstående förmåga kan skapa dig en lysande framtid här. Beträffande mig själf kan jag, ehuru mina kolleger näppeligen mottagit mig med välvilja, icke klaga öfver den ställning, jag intager, då H. M. konungen i nåder behagar hedra mig med mycket förtroende och äfven Hennes Majestät drottningen icke är utan godhet för mig.
Svar med prisuppgift till » Frida », Bokh. Götg. (511) F OR EN KONFIRMERAD, sextonårig flicka, önskas nu i maj i hälsosam trakt ä landet inackordering under ett års tid i familj där tillfälle gifves att få lära och deltaga i allt, som rör större hushåll och där sällskap i jämnårig dotter eller annan kvinnlig inackordering kan påräknas. Svar med prisuppgift och läge samt om möjligt referenser till Fru A. ti., adress Cigarrbutiken Carl Gustafsgatan 43, Göteborg f. v. b. (502) PENSIONAT von SCHENCK. Marburg i Hessen-Nassau. ErziehungsAnstalt mit Haushallungsschule fiir Inund Ausländerinnen. Junge Mädchen finden freundliche Aufnahme. Deutsch in allén Fächern; griindlicher Unterricht, ebenzo im Haushalt. Der Cursus beginnt am 1. Mai. Prospekte und önskas plats i familj att gå frun till hända. gute Referenzen stehen za Diensten. Nä- Sökanden är kunnig i enklare och finare heres durch die Vorsteherinnen oder KyrkoKettilstad-llägerstad. handarbete samt har genomgått kurs i matherde G. Hjertberg: Fröken Elisif Roth: 67 Rådmansgatan, lagning, bakning och strykning. På lön fästes mindre afseende än på ett Stockholm. Prosten Olof W. Thulin: Vä- (474) godt hem. Svar märkt » Villig », insändes till I linge och Kattarp. Barometerns i Kalmar kontor. (G. 79005) LICKOR MOTTAGAS under sommarferierna i en friskt och naturskönt belä- ILDAD FLICKA önskar plats som hjälp och sällskap åt badgäst, van vid sjukgen prästgård, för att i sällskap med egen vård. Goda ref. Svar till » 99., Kjellbergs dotter konfirmeras. Man hänvändc sig till Pastorsämbetet i Ramfull. (40S) pappersh., Linköping. (514) En ung flicka B F Utlåtande om Mellins Food.
Hr Dalman, Wilh. Fredr. Achates: Jag anhåller att i korthet fä yttra några ord ronde formen för denna frågas behandling. Man har hestrid!, att Frih. Tersmedens motion vore en allmän fi äga. En annan ledamot har redan erinrat, att grundlagen icke gör någon annan skillnad mellan enskilda och allmänna frågor, än att lie förra åro sådane, som af ett Riks-Stånd enskildt afgöras, men de sednare sådane, som fordra beslut äfven af andra Stånd, oell att Frih. Tersmedens motion innefattar en allmän fråga följer således af stadgandet i sista mom. af 81 § R.F. som innehåller: ”Om vid riksdag, då grundlagsfrågor lagligen kunna afgö”ras, ytterligare upskof föreslås, må det ej ega rum utan Konungens ”och alla 4 RiksStms beslut”. Dessa grundlagens ord synas mig sii oförtydbara, att om ett sådant upskof skall kunna komma i fråga, det måste vara en rättighet för hvarje Ståndsledamot, att, på sätt som skett, föreslå ett sådant d. v. s. derom väcka motion, hvilken fördenskull derefter bör i grundlagsenlig ordning behandlas, så att den kan komma jemväl till öfrige RiksStrns kännedom och blifva föremål äfven för deras öfverläggning och pröfning. Hr v. Hartmansdorff har gjort en jemförelse mellan Frih. Tersmedens förslag och det sorn den värde ledamoten sjelf kunde komma att framställa, nemi.: att upskjuta förslaget från den ena Lördagen lill den derpå följande Onsdagen och derifrån åter till Lördagen o. s. v. Jag får erinra att en så beskaffad fråga, som ett ärendes upförande på föredragn:s-listan någon viss ilag och det derigenom nödigblefne upskofvet icke rörer något annat Stånd än det inom hvilket fiågan blifvit framställd och följaktligen icke heller erfordrar något beslut från de öfrige Ståndens sida, och sålunda ur ingen synpunkt kan anses vara af allmän beskaffenhet, lika litet som grundlagen någonsin serskildt omtalar sådane upskof.
Jag har trott lagstiftningen böra numera finna nödvändigheten att åter taga saken under sin hand; och jag har lemnat ett utkast till hufvudinomenterna af de stadganden, hvarigenom hemmansskogarna skulle kunna bevaras eller återställas eller från nyo uppfredas. I det skick, saken kommit, har jag funnit det vara ett vidt utseende företag att ens uttänka en lag, som skulle kunna bota det onda, än mer att bereda framgång och efterlefnad åt en sådan lag; och de grunddrag dertill, jag försökt att tänka mig, har jag fått sådana, att deras framläggande vore hopplöst, så länge man ej har att påräkna en fast och enhällig öfvertygelse, att en lag i denna rigtning är för allmän välfärd oundgänglig. Imedlertid har jag kallat lagens gamla förmynderskap helsosamt. Jag mente att det var så till sin grund och väsende, icke att det så var i sin utöfning eller sjelfva sina stadganden. Hvad lagen innehöll, blef vanmäktigt, efter mångas tanka derföre, att det var för mycket — efter min tanka derföre, att det var för litet, alldeles ofullständigt, för ingen del sådant, som det numera skulle kunna blifva, med begagnande af den upplysning, er farenheten och skoghushållningens vetenskapliga framsteg åstadkommit. Under afbidande af tiden för framläggande af ett icke alldeles hopplöst lagförslag i ämnets hela vidd, skulle dock, i en särskild fråga, nemligen om skifteslagarnes tillämpning på enskilda hemmansskogar, ett förslag, såsom mindre genomgripande, möjligen kunna hafva en utsigt för sig. Det skulle handla om den förändring, att hvarje ännu oskiftad skog eller utmark finge, der alle delägarne ej annorlunda åsämdes förblifva oskiftad, och hvarje delägare i en sådan lemnäs frihet att fordra antagande af det skogshushållningssätt, hvarom fråga var. Och jag har trott det vara önskligt, om härtill kunde lemnäs ej allenast vitsord åt den delägare, som sådant begärde, utan ock den nödiga indelningens verkställande på allmän bekostnad. Uti 1850 års berättelse (sid.
För Westmanland och egentligen för de spannmålsproducerande, eller de sydliga och östra delarna af detta landskap beredde åter Dalarne tillfälle till afsättning af de alster, som öfverstege samma landsorts och dithörande bergslags egna behof. De af dessa ömsesidiga förhållanden mellan begge provinserna jemte deras betydliga inbördes handel förorsakade otaliga transporter måste till hufvudsakligaste delen ske landvågen, emedan varuforslingen på Strömsholms kanal endast kunde sträcka sig till den vestra delen af Westmanland och den sydvestra delen af Dalarne; derföre såges ständigt och under alla årstider med sagde transporter sysselsatta talrika faror på landsvägarna mellan Westerås, Brunnbäck, Hedemora, Säter, Falun och Båtstad. Vidare framhölls denna sysselsättnings högst skadliga inverkan såväl på åkerbruket och boskapsskötseln, som på den forslande personalens ekonomiska ställning och moralitet, äfvensom att erfarenheten derom minskat antalet af dem som med forsling ville sysselsätta sig, hvilket åter medfört förhöjning af forlönerna, särdeles vid vissa tidpunkter, då det knappast vore möjligt att för uågot 2 10 pris få foror framskaffade. I anseende till dessa särskilda förhållanden samt den allmänna angelägenheten af förbättrade kommunikationsanstalter hade närmare 17,000 R:dr sammanskjutits för undersökning om kommunikationens mellan Westmanland och Dalarne underlättande genom en jernvägsanläggning. Vid denna undersökning hade den lämpligaste sträckningen för den ifrågaställa jernvägen ansetts blifva från Westerås genom Hubbo, Romfartuna, Kila och Vester-Fernebo socknar i Westmanland, på en half mils afstånd från staden Sala, genom Folkärna till Avesta, Hedemora och Säter, genom Gustafs och Tuna socknar, i hvilken sistnämde socken jernvägen skulle vid Forsshufvud gå öfver Dalelfven, vidare genom Amsbergs kapellförsamling samt Aspeboda och Kopparbergs socknar till Falu grufva, med en grenbana från trakten af sjön Billingen till Brenäs udde vid Insjön inom Als socken, mellan hvilket ställe och Siljan vore obehindrad sjöfart. För tillvägabringande af den summa af 4,261,000
Diligenserna fortskaffa med samma hästantal icke flere och stundom färre resande än som enligt skjutsförfattningen egde rätt att färdas med detta antal, och när härtill kommer, att de ofta och kanske oftast gå tomma, är det påtagligt, att deras förskaffande ökar och icke minskar skjutsningsbesväret. Jag tror att detta är allmänna meningen inom Bonde-St., hvilket väl bör halva den närmaste kännedomen om frågan, som för öfrigt inhemtas af riksdagsförhandlingarne. Hr von Troil har vidare fästat uppmärksamheten på den betydliga nedsättning i hästantalet, som under åren 1856—1860 Den 28 Mera f. m. 387 egt rum inom 16 län. Jag drager härifrån den slutsatsen, att om man vill vidtaga den rättvisa åtgärden att höja skjutslegan till det belopp, hvartill den rätteligen bör uppgå, så kommer troligen antalet att minskas ännu mer. De statistiska uppgifter, som samma värde talare meddelat, visa bäst hvilka kralter, som bortslösas för jordbruket, såsom en följd af den nuv:de skjutsinrättningen, och hvarvid man icke får beräkna endast det hästantal, som utgår, utan det mångdubbla, som på minsta vink måste bållås i beredskap. Jag fortfar således att yrka’ återremiss, och jag gör det äfven på den grund att det finnes motioner omnämnda i Utsk:ts Betänk., hvilka alldeles icke blifvit upptagna till pröfning. J. Bergström från Kopparbergs län har t. ex. vackt en motion, hvaruti han fäster uppmärksamheten på huru det jorden påliggande skjutsningsbesvär ökas genom inrättandet af gästgilverier vid nya lärvägar, äfvensom vid jernvägs-och kanalstationer. Denna fråga bör icke förbises, ty den är af ganska stor vigt, och om R. o. Ad., på grund af de giltiga anmärkningar, som blifvit framställda emot Utsk:ts Betänk., skulle besluta en återremiss af detsamma, så hoppas jag att den må blifva tagen i öfvervägande. Ropen på propos. förnyades. Hr Bohnstedt:
Stats-TJtskottets N:o 565, angående förrättad granskning af Kongl. NummerLotteriets Räkenskaper för år 1821. N:o 567, rörande granskning af Militiae Boställs-Cassans Räkenskaper. JNT:o 568, om undersökning af orsakerne lill Mantalspenningarnes förminskning. N:o 56q, rörande Creditiven enligt 63 uti Regeringsformen. Statsoch Ekonomi-Utskottens N:o 5yo, Om rättighet för Listers och Bräkne Häraders innevånare, alt leverera deras KronoTionde och AfradsSpannemål till Krono Magazinet i Cai l shamn. N:o 672, Om undersökning af de Civila Läroverkens närvarande beskaffenhet. Prof, Utdr, d, 3 Nov. 1823. i Staisoch Bevillnings-Utskottens N:o 5y3, angående så viii minskning uti Stämpelafgiflen för spelkort, sorn förändring, i afseende på sättet för Kort-bevillnings Stäniplingens verkställande. Banco-Utskottets ]\T:o Ga, angående förrättad Revision öfver Banco Discont-Verkets förvaltning och Räkenskaper för framtiden, som med samma Verk ega gemenskap. S. D. Beslöt Preste Ståndet, i likhet med Höglofl. Ridderskapel och Adeln, att å nästa Thorsdag, den 6 dennes, else Thorsdag Eleelorer, hvilka jemte de öfriga R-S-: Ståndens Eleclorer skola ega, alt jemnlikt 08.§. Regeringsformen utvälja en Riksens Ständers Jus lilias Ombudsmans Efterträdare efHerr Lagmannen, Borgmästaren och Häradshöfdingen Kils Callerholm, som afsagt 8 Trot. Utcir, ci, 3 Noy. 1823, sig denna af Riksens Ständer honom uppdragne befattning.
Af Prosten L, N. Mellqvist: Örn anvisande aj andag eller län för läroverk.', byggnad i Halmstad. Då på sednaste åren Halmstads lägre femklassiga elementarläroverk blifvit så besökt, att lärjungarnes antal sista vårtermin uppgick till 112, och stadens innevånare tillföljd deraf till Kongl. Maj:t ingått med underdånig ansökan, det täcktes Kongl. Maj:t bos Rikets Ständer föreslå, det de måtte bevilja det anslag för detta läroverks utvidgande till fullständigt på reallinien, dels till ny läroverksbyggnad en summa af 50,000 R:dr R:mt såsom lån på för dylika ändamål möjligast förmånliga vilkor — samt Kongl Maj:t funnit förra delen af denna framställning så behjertansvärd att, såsom den nådiga Propositionen utvisar, ifrågavarande läroverk skulle blifva ett på båda linierna fullständigt högre — så blir det ännu nädvändigare att anskaffa en ny och ändamålet motsvarande byggnad i stället för det gamla i allo måtto redan nu otillfredsställande läroverkshuset.
Men detta äfventyr taxeras, procentvis, högre eller lägre, allt efter de svårigheter, sorn dermed äro förknippade. Derigenom uppkommer ett tillökningsvärde å varorne, till last för den Svenske importören och sorn kommer den utländske afsändaren till godo. Jag vill exempelvis antaga detta tillökningsvärde till 25 proc. För ett parti varor, som, i händelse af laglig införsel, skulle af den Svenske importören hafva blifvit betämdt med 100,000 r:dr, skulle då utlandet i betalning erhålla 125,000 r:dr. Det torde deraf vara klart, alt ökad våda af smugling är Ökad våda för den financiella regleringen. Jag medgifver, att ibland de artiklar, som upptagas i Utsk:s förslag, är en och annan af de betydligare mindre underkastad äfventyret af smugling, och alt således någon förhöjning i tullafgiflerne derå skulle kunna ske, såvida statens intresse sådant fordrar. Jag skulle icke eller anse någon olägenhet följa deraf, alt något högre afgifter derå af R. St. bestämdes, så all Konungen vore bemyndigad alt intill dessa maximi-belopp fastställa afgifterne, om och när omständigheterna sådant påkallade eller medgåfve; men jag anser mig dock afven i afseende på dessa 0 11. 20 154 Den 11 Januari f. m. artiklar icke böra underlåta alt flista den nogasle uppmärksamhet på det förhållande, som af nästföregående talare blifvit anfiirdt, att nemi. i denna tidpunkt en förhöjning af införselsafgifterne på de väsendtligaste "consumtionsartiklarne, derigenom att den skulle medföra en forcerad införsel af dessa artiklar, medan de lägre afgifterna ännu vore gällande, också skulle medföra en större våda för den Hnauciella ställningen. Hvad jag nu haft äran anföra leder mig till den slutsats, att i allmänhet ogilla Utskis ifrågavar. förslag. Jag finner likväl icke anledn. alt bestrida särskild öfverläggning om behandlingen af vissa, i Gr. Cronhjelms reservation upptagne artiklar, för hvilka särskilda förhållanden kunna påkalla någon ändring i nu gällande författningar.