Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
M. nu genast skulle bifalla det framställda förslaget. Det gr otvifvelaktigt, åtminstone förefaller det mig så , att Bevilln.Utsk. ganska riktigt uppgifvit det mål, hvartill man bör framgå; men jag tror blott, att detta framskridande bör ske gradatim, och det är endast deruti, mina åsigter skilja sig från Utsk:s. Den sist tillkomna provisoriska tariffen visar äfvenväl, huru Regeringen fortgår på denna väg, som den längesedan börjat att beträda. Det kan icke vara mig tillständigt att ingå i några närmare detailler, angrde de vilkor, hvarpå den nu under underhandling varande tractaten kan komma att afslutas, så mycket mindre, som dessa naturligtvis bero på ömsesidig öfverenskommelse; dock vågar jag försäkra, att tractaten såväl i afseende på sina stipulationer som i afseende på tiden, hvarunder den kommer gtt fortfara, skall visa, att Regeringen ämnar gå den väg, Utsk. nu föreslagit. Det är blott de tvära afbrotteu, man bör söka att förekomma; och får jag äfven fästa uppmärksamheten derpå, att tariffen utgör blott en del af tractaten, som omfattar många andra vigtiga förhållanden, hvaribland jag blott vill nämna Svenska exporthandeln på Finland, hvilken äfven är grundad på en särskild fördelaktigare tariff, och vidare våra handelsrelationer med de Ryska, utom Finland belägna Östersjöhamnarna, men framförallt de för Uorrige så vigtiga handelsförhållandena emellan Nordlanden och Finmarken samt Ryska hamnarna vid Hvita hafvet. Då ingen fritt ingången tractat kan vara unilateral, d. v. s, sådan, att alla förmånerna vore blott på den ena sidan och ingen på den andra, måste man öfverväga de ömsesi<liga fördelarna, och jag skulle då tro, att de förmåner, Fi,i - D c ii 9 Juni *99 ska handeln på Sverige tillgodonjuter, äro uppvägda å vår sida aF hyssnämnda fördelar. Idet är klart, att om alla förmåner skulle på en gång betagas
Rika tillfällen för missbruk skulle derigenom troligen öppnas, så väl för olofliga bränneriers anläggning af Stadsboar vid de utom Städerna på deras jord belägne Torp, som äfven för hemmansegare å Landet och Possessionaten, att tillverka en mångdubbel qvantitet brännvin mer än hvartill de efter hemmansvärdet vore berättigade. Torpares behof af brännvin och drank är för öfrigt så obetydligt, att de lätteligen af husbonden kunna sådant tillbyta sig emot Spannemål eller eprot arbete och dagsverken. Besv. och Ekon. Utsk. Betiinkanden. 62.9 I följd häraf, och då det synes vara i sin ordning, att sådana Torp, hvilkas värden blifvit inberäknade uti Hemmanets, och hvars åboer ej hafva egande rätt till Torpen, icke heller få åtnjuta Brännvinsbrännings-rattighet, så tillstyrkas Riksens Höglofl. Ständer, att till oförändradt bibehållande anmäla 2 morn. i 1 §. med tillägg, att de Torp, som äro afvittrade och vid Bevillnings-Taxeringen särskildt upptagne, må ega rättighet, att efter deras åsatte värden få bränna, hvarunder KronoTorpare äfven inbegripas, dock ej de, sorn sss på allmänningar och ännu njuta frihetsår. Hvad åter beträffar utjordar och lägenheter, som äro bebyggde och med särskild åbo försedde samt uti extra Roteringen deltaga, så är deras rättighet efter nämnde moment gifven. 4:0 Om ändamålet, jordbrukets uppkomst, genom brännvinsbränningen icke skall förfelas, så måste den tillåtne pannecymden bestämmas sä, att större possessioner icke blifva i sin mån mera gynnade, än mindre lägenheter. Häremot skulle uppenbart strida, om de på hemmansegor belägne Bruk, Qvarnar, Sågar, Fabriker och andra inrättningar. skulle ingå i hemmansvärdet, vid beräknandet af pannerymden. Utskottet afstyrker derföre bifall till denna motion och anser den grund, som nu följes, äfven hädanefter böra bibehållas, nemligen att 63° Besv. och Ekon. Utsk.
Från böljan yttrade jag, såsom J håfven hört Mine Hrr, det jag funne i sin ordning, att den som kontrasignera! författningen skulle icke blott tro på hennes riktighet utan äfven försöka att försvara henne. Hr Fåhraeus borde sålunda anses såsom undantagen från min anmärkn. Hvad jag sade härrörde deraf, att han eller någon annan åberopade hvad handtverkarne sjelfve skola hafva yrkat. I hänseende till Hr Fåhrai yttrande om förhållandet med afkortningarne i Götheborg, får jag erinra, det jag frågade om handlverkarnes bevillning var den debiterade eller den Kronan behållne. Huru beloppet förhåller sig på det ena eller andra stället kan jag icke här upgifva och har icke heller eftersett. Mitt yttrande innehöll blott det, att den hvilken såsom jag städse nödgas hafva den bedröfliga erfarenheten huru vidsträckta afkortningarne äro för städernas handtverkare, han ser huru fattig denna klass är; men någon bestämd siffra har jag icke upgifvit och kunde ej göra det. H. Ex. Hr Frih. o. Landtnäs härefter till bifall å Utsk:s ifrågavar. hemställan framställda propos., besvarades med starka nej, blandade med ja; hvarpå H. Ex. hemställde om R. o. Ad. behagade afslå samma hemställan, samt efter denna propos:s besvarande med starka ja jemte åtskilliga nej, förklarade det han funnit ja öfvervägande. Hr von Hartmansdorff begärde votering. ITplästes till justering samt godkändes följande votenspropos. Den, som bifaller Allm. Besv.- o, Ekon.Ulsk:s hemställan i fråga om förändring uti mom. b. af 3 §, i nu gällande Fabriksoch Handtverksordning, voterar i»; den det ej vill, voterar nej; vinner nej, varder Utsk:s ofvanberörde hemställan af R. o. Ad. afslagen. Vid voteringens slut befunnos rösterna hafva utfallit som följer: Ja — 7. Nej — 12. Hr von Hartmansdorff:
Län: att det syntes vara nödigt betrakta den ställning, hvari Konungamagten befinner sig till Svenska folket, för att kunna rätt bedöma denna angelägenhet. Förgäfves sökte man en ledning derföre i andra Nationers Lagar, äfven om de i öfrigt kunde jemföras med våra. Efter Franska Lagen skulle en offentlig beskyllning i tal eller skrift emot Konungen, blott den angick ett sannt factum, icke kunna bestraffas, och ett lasteligt yttrande, så vida det ej innebar beskyllning för ett brott, som Lagarne , om det bevisades, anse förtjena straff, icke ådraga ansvarighet. I England skulle ett otillbörligt tillmäle, angående Konungens personliga förhållanden, icke kunna underkastas tilltal, så vida det icke vore osannfärdigt eller kunde såsom ren smädeskrift anses. Deremot gåfve Svenska Lagens obestämdhet i begreppen om sjelfva brottens egenskaper tillfälle till en utsträckning af det brott, som kallas /<*- steligt talj hvilken ofta måste vålla missförstånd och olyckor. Detta obestämda förhållande funnes af så mycket större våda för Svenska medborgare , när man besinnade, att Konungen framstår i många fall såsom den, enskild rätt och enskilda välfärds-angelägenheter allena afgörande personligheten i samhället. (Efter framställning af de förändringar i vårt Statsskick, med afseende å Konungens nuvarande envälde i den oeconomiska Lagstiftningen, samt deltagande i Lagskipningen, administrationen in. m., som förmentes vara nödige, för att kunna göra skilnad emellan det, som rörer Konungens höga Person och Regerings-åtgärder, har Anders Danielsson vidare tillagt:) Man borde ock ihågkomma, att i ett sammanhang ändra lagliga ansvaret för yttranden om Konungens Råd och Högsta Domstolen samt om Konungens Embetsmän, Domare m. rn., så att Mit i samhället ställdes i ett tillbörligt förhållande till hvartannat. Att under tiden göra den ringaste förändring i det ansvar, som nu finnes stadgadt, rörande lasteligt tal om Konungen, och som just genom sin svåra natur inskränkte åtalan till de få fall, då verkligen någon straffvärd LagUf slottets Bet arik ande N:o 16 5i l7 afsigt
Han sträfvade att se liknöjd ut, men det ville icke lyckas; han log ändå, gladt som ett solsken. Hans buttra fysionomi hade en märkvärdig förmåga att klarna upp ända till oigenkännelighet. »Jag är förlofvad», sade han med en anstrykning af förlägenhet, men på samma gång skarpt betraktande henne, som för att se hvad min hon skulle göra. »Nej, är du det – Dick – är du det», utbrast hon i glad förvåning, »är det någon som jag känner?» »Nej. Men här är hennes porträtt.» Han tog fram ett fotografikort ur sin plånbok och räckte henne det. Hon betraktade det länge under tystnad. »Hvarför blef du så glad för det?» sade han och ville ta kortet igen. »Nej, jag vill se mer på det», sade hon och sköt undan hans hand med armbågen. »Nå, hvarför blef du så glad?» »Jo, om du är förlofvad, så får du väl vänja dig af med att vara en sådan krubbebitare.» Han rodnade häftigt. »Har jag varit en krubbebitare mot dig?» sade han. »Ja, alltid», svarade hon med stort sinneslugn, »men din fästmö bör kunna få folk af dig, hon er verkligen söt ut. Tack!» Hon lemnade porträttet tillbaka. »En vacker blondin», sade han och såg jemförande på Selmas ofriserade lugg. Hon gjorde en kastning med hufvudet för att få den ur ögonen. Det var en vana, som hon bibehållit från sin flicktid. Han gaf akt derpå och måste qväfva ett leende. »Hvad heter hon?» sporde Selma. »Elvira Kruse.» »Hon är väl helt ung?» »Lika gammal med dig.» »Hon ser yngre ut på porträttet.» »I verkligheten också, men det kommer af att hon är så liten och klen.» »Har du varit länge bekant med henne?» »Ungefär lika länge som vi varit förlofvade.» »Blef du då förtjust i henne strax?» »Ögonblickligen», svarade han med stolthet. »Hur gick det till?» Han skrattade. »Jo, det gick så till, att jag var marskalk på ett bröllop.
Vid ett föregående Plenum har Hr GreFve von Schwerin yrkat den sats, att det uti 41 utaf Riksdagsordningen af den 10 Februarii 1810 innehållne stadgandet ”1 Utskott eller val till Utskotts Ledamöter må icke någon af förenämnde personer deltaga” skulle utesluta' de i samina § förut uppräknade personer från deltagandet i val till Bänkman och från utöfningen af Bänkmans belattning, samt begärt, att proposition måtte göras; Om icke Ridderskapet och Adeln skulle finna vara rätt, att, jemte Riddarhusordningens 43, 44, 45 beli 46 §. §., hvilka vanligen blifva uppläste, innan Bänkm nsvalet företages, också RiksdagsÖrdningöns 41 §• måtte uppläsas, emedan detta lagbud förmenar de i densamma uppräknade, ansvarige Embetsman, att i val till Utskotts Ledamöter delcaga. Skälen för detta yrkande äro hämtade, dels från den yttrade öfvertygelse, att det vöre mot Grundlagens anda stridande, att de 4 Den 24 Januarii. personer, som icke få deltaga i Utskott eller i närmaste valet till Utskotts Ledamöter, likväl skulle vara berättigade, att i de föregående valen till Bänkman och Electorer deltaga, dels af den åt Ordet Ut,kolt gifna tydning, att dermed skulle i ofvannämnde § förstås äfven sammansättningen af Bänkafdelningar, Bänkmän och af Electorer Då jag icke bestrider det förra, utan tvärtom instämma deruti, att det inflytande på rigtningen at ett Utskotts verksamhet, som man af en ansvarig
Enligt hvad motionären sjelf erinrar, har Kongl. Förordningen om landsting ännu icke trädt i verkställighet. Att vidtaga en ändring i densamma beträffands en grundsats, som så nyligen varit Rikets Ständers pröfning underkastad, och det innan de föregifna olägenheterna af någon erfarenhet bekräftas, finner Utskottet sig för ingen del kunna tillstyrka, utan hemställer, att motionen ej må till någon åtgärd föranleda. Stockholm den 18 December 1862. Ank. till Exp.-Utsk. deu 19 Dec. 18B2, kl. 3 e. m. anledning af väckt motion (N:o 260) om uppgörande af billiga taxor å a/gt/ler lill kyrkaoch kyrkobetjente m. fl. Uti en hos Höglofliga Ridderskapet och Adeln väckt samt till Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottet remitterad motion har Herr Drake, C. A. W., anfört, att sterbhus i vårt Bih tilt B. St. 8 Sami. 6 Haft. 3 Betänkande i nya 18 Allmänna Besvärsoch Ekonomi-Utskottets Betänkande M 24. land finge för begrafningar vidkännas särdeles stora och betungande kostnader till kyrkan och dess tjenare. Till presterskapet och kyrkobetjeningen utginge rundliga gratifikationer efter anspråk, som ville stödja sig på häfd och på »hvad andra plägade gifva», och uti vissa församlingar skulle dryga taxor finnas uppgjorda öfver hvad som borde betalas för klockringning, grafs öppnande, mull, hyra för prestafver etc., och dessa afgifter drabbade fattiga sterbhus mången gång ganska tungt, men detta oaktadt betalade de flesta allt som fordrades, heldre än att pruta.
Ni må tro, go' vänner, att vi ble storögde allihop, när di kom släpandes med Dundraparts bref; för det va så stort, se, att fyre stöcken grofve dränger hade full börde åf'et, och bokstäfvera i'et va' så höge, att en kund' ha behöft steger te klifve opp på, när en skull' läse dom. Anno fyrtioåtta PERSONER: ABRAHAM LARSSON, bryggare och ryttmästare vid borgerskapets kavalleri, 53 år. ARVID, hans brorson, student, 28 år. GREN, komministeradjunkt, 49 år. PER, målare, 27 år. KLINGER, aktör, 41 år. K. SEKTERN, 33 år. LUNDQVIST, bokhållare hos Larsson, 26 år. PLANOSTÄMMAREN. FRU LARSSON, 46 år. LINDA, hennes dotter, 20 år. M:LL DINA, adjunktens fästmö, 47 år. Drängen. Första Akten. Larssons arbetsrum. Johans byst; på högra väggen fönster och en dörr; möblemanget skinn och mahogny; spisel med pendyl och gammalt porslin; piphylla; fortunaspel; midt på golfvet ett rundt bord med ostindisk bål och remmare; litografier och silhouetter på väggarne; vid högra dörren en käppsamling. Soffa och skrifbord på höger vägg. Puff vid venster snedvägg. Svarta hattar stå här och der på bord och i fönster. Två dörrar i fonden: på pelaren emellan, en chiffonier med Karl Scen 1. nyckelhålet. Två PIGOR stå och lyssna vid venstra fonddörren; den ena tittar i Skriker han? Tyst, får vi höra hvad han skall heta! Nu sa' faddrarne: ja! Låt mig titta! Nu kommer det: "Jag döper dig ... Karl... Johan ... Abraham!" Karl Johan, se det är efter salig kungen och Abraham är efter patron. - PIGAN 2. ANNO FYRTIÅTTA Nu få vi springa för nu börjar han med Herren välsigne oss!
Ehuru personligen stadd i den lyckliga omgifning att icke, der jag är anställd, kunna under nuvar. förhållanden, lika litet som under de, hvilka egt rum allt sedan mitt inträde i embetsverkets tjenst, befara någon den ringaste upsåtliga mannamån eller partiskhet, anser jag dock, med afseende på den menskliga ofullkomligheten, i sin allmännelighet betraktad, och med kännedom om huru det mångenstädes månde tillgå, det ingalunda vara önskvärdt för vederbör. Chefer att få sig ett så beskaffadt fördelnings-bestyr ålagdt. Hr von Hartmansdorff har sagt, att genom ljuspenningarnes bibehållande, skulle, hvad angår de ordinarie tjenstemännen, en och annan embetsman, som eljest tagit afsked från sin plats, der qvarstå : detta skäl underkänner jag helt och hållet, troende att ett så ringa belopp som det, hvartill denna sportel upgår, icke rimligen kan locka personer att, vid försvagade krafter, i statstjensten qvarstå, sedan de upnått den ålder, att kunna, ulan tjenstgöringsskyldighet, få åtnjuta den ordinarie lönen, eller någon del deraf, i pension. Om exempel deraf, mot förmodan, skulle kunna företes, så äro och blifva de likväl endast undantag från allmänna förhållandet; men efter undantagen bör man aldrig bestämma sitt omdöme eller efter dem stifta lagar. Vidare har samme talare yttrat, att när en ordinarie tjensteman sjuknar, eller reser bort, så vore embetsverket i förlägenhet huru det må kunna remunerera den person, som inträdt i den insjuknades eller permitlerades ställe: denna förlägenhet existerar icke, derest, på sätt inom Stats-departementen sker, vid sådana tillfällen förfares så, att den tjenstfrie får afstå något af sin lön åt den tjenstgörande.
Balance vid 1809 års slut, Stafs-Verkets inkomster för samma och föregående åren, uti Landet och hos Redogörarne innestående, nemligen : Indragne och besparde Militia Löningsoch Bostäils rentor m. m. 22,164: 40. Indragne och besparde Militia Löningsoch Boställs-rentor, samt Mö - tesoch Vacance-afgifter, enligt summarisKa cal culationen Häst-Vacance-Medel, dito — __ Besparingar genom dödsfall och befordringar vid Indelta Militix-Staten, dito -— —■ Dito Läns-Staterna, dito —• Balance vid igio års slut af de samma år, i afräkning på ign års uppbörd , levererade, indragne och besparde Militiae Löningsoch Boställs-medel 55,489 Credit Balance vid 1809 års slut, samma år till Srats-Verket levererade medel i afräkning på I81O års inkomster, nemligen: Indragne och besparde Militia: Löningsoch Boställs-Rentor — Afskrifningar, Löner, Provisioner med flera utgifter, som uti Riks-Staten icke åto beräknade, enligt summariska Calculationen Levereringar till Stats-Verkets Cassör: Till Kongl. Renfe-Kammaren år 18 to, indragne och besparde Militiae Lönings och Boställs-Rentor 61,367.- 40. 9 Häst-Vacance-Medel —- — 24,77g: Levereringar: Till Allmänna Magazins - Inrättningens Förråder, Spannmål in natura, af indragne och besparde Miiitix Löningsoch Boställs-Rentor, efter Markegång _ _ g)068: I2< ? Dito af Läns Staterna — 600; 2i. 2 Häst-Vacance-Spannmål in natura, utgörande elter Marke* • _ — 48,002: 46. 6 Levereringar till llenterierna: Indragne och besparde Militix Lönings-och Boställs Rentor 2,722: 23.
Häradsrätternas förhandlingar »ofta leddes af unga och oerfarna män, hvilkas insigter ingalunda gåfve skäl för anta gandet, att hela nämndens sammanstämmande mening erfordrades för undertryckande af ordförandens mindre mogna omdöme, och detta aldra minst å en tid, då folkets stigande upplysning ej kunde förnekas». Utan att i någon mån vilja bestrida sistberörda ovedersägliga faktum, finner likväl Utskottet från den andra sidan ingen anledning att antaga, vare sig att underdomarnes insigter och mognad i omdömet skulle stå på en lägre ståndpunkt än tillförene, eller att allmogens lagkunskap stigit i samma mån som folkundervisningen förbättrats. Lagskipnirigen, likasom hvarje annat yrke, fordrar studier, erfarenhet och öfning, hvilket icke kan komma den till del, som endast tillfälligtvis dermed befattat sig. Afven i de länder, der jury-institutionen finnes, har man förbehållit lagtillämpningen åt domaren och åt nämnden öfverlemnat bestämmandet: i brottmål, huruvida den tilltalade är skyldig eller ej, och i tvistemål beloppet af det skadestånd, som må parten tillerkännas. Man har anfört, att latitudsystemets tillämpning skulle mindre taga den juridiska skarpsinnigheten än det sunda och oförvillade omdömet i anspråk, och att det sednare i våra tider alltför väl kunde uppsökas hos Sveriges allmoge. Under obetingadt medgifvande att detta oförvillade naturliga omdöme förefinnes hos allmogen, anser likväl Utskottet, att detsamma, bos domaren paradt med lagkunskap och genom öfning utbildadt tili skarpsinnighet, bör göra honom mera lämplig för det egentliga domarekallets utöfning. Slutligen har man sagt, att det ringa inflytande den enskilde nämndemannen utöfvar på domslutet ofta vållat svårighet att finna lämpliga personer, som äro villiga att åtaga sig nämndemansbefattningen. Der en sådan svårighet yppat sig, torde den emellertid sannolikast hafva sin grund dels i allmogens matvilja för kommunalbestyr, dels i den mängd göromål raan pålagt nämndemännen, och lärer denna svårighet i allt fall icke kunna afhjelpas genom de af motionärerna föreslagna medel.
Uppsikten öfver barnen, 1i.vil.keii Bör vara SA fullstiindig som möjlig, liar likvil dh saknats. PI91 ' erotik ' har det \ - isserligen varit exempel, nieii mycket enastieiide och af en tamligen oskyldig art, och icke annorlunda 3n den uppsthr iifven utanför samskolan. Nu har skolan haft tillfiille. att gripa in viigleclande, och nhgra skolor hafva iakttagit, att benggenhet; för ' erotik ' aftager med samiinclervisningen, i det den, efter deras erfarenhet,.lmr triidt mera fram före an efter dess införande. I skolan kommer ofta föremA1et för de ömmme kSnslorna att blotta htskilliga svagheter, som framkalla en erotiken iiralpande kritik. Om ett positivt gagneligt inflytande iiro ineningarna mera delade. Dock synas alla erkhna, att * anclen och tonen blifva mildare och finare i samskolan &amp; q i gosskolen, till följd af @ t rlnnat s&amp;$t hos biide la ?.are oc11 '. disciplm. Det siiges, at-t gossnriie hafra hiittre dagar iiii förr och ntt fiickoriiu farit v l l af en niigot strängare disciplin. Det iifrerriigande antalet y-tt.iamden ghr ut p&amp;, att samarbetet mellan gossar och flickor ej heller har haft iiiigot inflytande p3 de förras flit. Gossar oc4i flickor konkurrera inbördes, och mellan de senare ter sig konkiu~enscn iiiirinnst som i flickskolorna. Flertalet at skoloriin tilliigga ej heller saniiiu (Ierrisiiii1gei1 uiigot djupare sedligt inflfirnide. Gossarne och flickorna, heter det slutligen, Iiilla sig helst hvar för sig och vilja inte ha nhgot med hvarandra att göra, och försök att föra dein tillsammans hafva ofta strandat .. ' ~ goda e ' följderna tyckas sglunda i Sorge lita viinta p % sig.
De föreslagne lönerne torde, i jemförelse med andra Statens Embetsmän, hvilka icke betalt accorder, ej öfverstiga närvarande tids fordringar; men det oaktadt har StatsUtskottet föreslagit nedsättning till ett belopp af 39,096 R:dr 32 sk., hvilket jag anser så mycket mindre billigt, som lönerne icke utgå i contant. Jag får derföre yrka återremiss, samt bifall till Kongl. Maj:ts Nådiga Proposition Skulle StatsUtskottet ej kunna frångå sitt fattade beslut, att indeldta Befälet framdeles skall upptaga sina löner i natura-persedlar, yrkar jag återgång af Indelningsver - 103 Den 2i Maji f. m. Iset, samt anslag för det tillökade Befälet, eller 3:dje Bataljon, hvarefter en provisionel Stat för hvarje Regemente kunde uppgöras, och anslaget för 3:dje Bataljonen användas till lemnande af iönerne, så vidt möjligt är, tili likhet af de belopp, Kongl. Maj:t föreslagit. För min del anser jag bibehållandet af de för RegementsChefen och a:ne Bataljonschefer vid hvarje Regemente å gamla Staten anslagne boställen nödvändiga, af orsak, att desse boställen till en stor del äro bebyggde, och Boställscassan ej är i tillfälle att låta uppföra Caractershus å andra boställen, som för dein kunna blifva anslagne. Tillgång för de begärde anslag för det ökade Befälet kan ej saknas, om indeldta Armeens Befäl återfår några af de indragningar, som blifvit gjorda sedan 1696 års Stat, och nu så mycket lättare, som Utskottet föreslagit löner åt några Generaler. Om StatsUtskottet, vid omarbetningen af den del af 3:dje HufvudTiteln, som rörer indeldta Armeens Befäl, mindre ingick uti detaljer, skulle arbetet blifva lättare; Utskottet behöfver endast anslå de bidrag, StatsVerkets tillgångar medgifva, samt öfverlemna till Kongl. Maj:ts Nådiga bepröfvande, att derefter göra elen fördelning
Ståndet vid pröfning af 15:de punkten ansett för närvarande böra beviljas till nybyggnad af en ångfregatt, förklarade sig ej finna skäl all frånträda detta sill beslut, och ansåg vid sådant förhållande ofvan omförmälda inbjudningar ej föranleda annan åtgärd, än att läggas till handlingarna. S. D. Föredrogs och öfverlemnades till Konstitutions-Utskoltet Kongl. Majits denna dag ankomna nådiga Proposition till Rikets Ständer, angående ändring i ReIlih. lill B. St. Prof. 1859 1860. 9 Sami 45 354 Prot.-Utdrag den 21 April 1860. gerings-formens och Riksdags-ordningens föreskrifter oin Riks—styrelsens förande i vissa fall. S. D. Föredrogos och remitterades till Stats-Utskottet Kongl. Maj-.ts denna dag meddelade nådiga Propositioner till Rikets Ständer: dels angående pension å Allmänna Indragnings-staten för t. f. Förste Bataljons-läkaren vid Elfsborgs regemente, Medicine Doktorn F. U. Kjellenberg, då han från sin innehafvande Bataljons—läkare—befattning afgår; och dels angående begrafningsoch öfriga kostnader med anledning af Hans Majit Konung Oscar l:stes dödliga frånfälle; äfvensom Kongl. Maj:ls nådiga Skrifvelse till Rikets Ständer i anledning af gjord framställning om ytterligare statsbidrag till kanaloch slussanläggningarne vid Dejeforss, eller förändrad plan för fullbordandet af nämnde kommunikations-led. Från Vällofl. Borgare-Ståndet.