Riksarkivet/mini_cleaned_diachronic_swe huggingface dataset:
Till understöd för högre folkskolor ansågo Rikets Ständer vid sistlidna riksdag, enär antalet af dylika skolor då icke tilltagit, utan snarare visat sig vara i aftagande, så att af de för nästförutgångna statsregleringsperiod härtill anslagna 12,000 R:dr endast 5,666 R:dr utgått, högre anslag ej böra anvisas, än som kunde vara tillräckligt att fylla det dåvarande behofvet, helst, i händelse detta skulle vexa, medel borde finnas derför tillgängliga i bespariugarne å de till folkundervisningens befrämjande anslagna medel; och blef i följd deraf ett årligt anslag af 6,000 R:dr för ändamålet anvisadt att från Riksgälds-kontoret utgå. Under innevarande statsregleringsperiod hafva, enligt hvad Statsråds-protokollet gifver vid handen, dessa förhållanden förändrat sig så, att antalet af högre folkskolor begynt tillvexa. Till de förut befintliga sex högre folkskolor hafva kommit tre nya, så att till understöd för dylika läroanstalter beviljats 8,000 R:dr att årligen utgå och derutöfver 867 R:dr, för hvartdera af åren 1865 och 1866. I anledning häraf och till betryggande af dessa läroanstalters fortfarande bestånd har Kongl. Mnj:t nu begärt att för ifrågavarande ändamål måtte å ordinarie stat uppföras ett belopp af 10,000 R:dr. Då det är af vigt att, för den händelse flera dylika skolor under den närmaste framtiden blifva inrättade, behöfliga medel dertill äro att påräkna, samt då örevarande anslag torde jemväl framgent blifva behöfligt, tillstyrker Utskottet, att Rikets Ständer till understöd för högre folkskolor måtte, med bifall till hvad Kongl. Maj:t. föreslagit, anvisa ett årligt belopp af 10,000 R:dr, att bland Åttonde Hufvudtitelns anslag på stat uppföras. i 73:o. Vidare har Kongl. Maj:t föreslagit, att ett årligt anslag af 100,000 R:dr till folkskoleväsendets utveckling och förbättring måtte på stat uppföras. Utaf Statsråds-protokollet inhemtas, hurusom
Deraf uppkommer lik - Den 23 Octo Ler e. in. 327 viii den följd, att många rättsökande, som i sjelfva verket hafva rätt, men icke söka, eller bevisa, eller försvara densamma uti laglig ordning, rättvisligen lappa hos underdomaren, som ej eger, alt forsanntoch rätt antaga annat än det, som, på ett af lagen föreskrifvet sätt, blifvit hevist, att vara sådant; men som Underrättens utslag i sådana fall egentligen utgör en underrättelse för parten om hvad som bör iagttagas, för alt bringa saken lill öfverensstämmelse med den lag, som han vill göra gällande; och då parten måste ställa sig denna undervisning till efterrättelse vid appellations-domstolen, hvilken i dessa händelser får utöfva underdomarens function, att höra vittnen, granska handlingar och låta parterna vid mundtliga förhör utreda sådana förhållanden, som icke tillförene varit framställde; så visar sig hvilka svårigheter skulle möta hvarje rättsökande, som saknar råd och lägenhet, att vid en långt aflägsen ÖfverDomstol inställa sig sjelf och sina vittnen, och att hålla sakförare, till undvikande, att sjelf vid Hofrättsresidenset tillbringa den tid af flera månader, som åtgår, innan dom i saken faller. Erfarenheten har ådagalagt, atti sådana brottmål, som ej underställas Hofrätten, äro UnderRätterne i aflägsna landsorter nära nog souveraina; och detta förhållande skulle, genom lagförslagets antagande, blifva utsträckt till alla tvistemål, emedan andiingssökan - ;5a8 Den a3 O c lo ber c. m. det i vadeväg Liefve vida svårare än det, genom besvärs anförande i brottmål, nu är. Genom det föreslagna stadgandet, att dom skall fullgöras i alla mål, har Utskottet gått vida utöfver det, som LagComitleen funnit vara rätt och billigt.
Att del arrende, som i 120 år fortgått, varit särdeles menligt för K. M. och Kronan, bevisas lätt deraf, att detsamma endast utgått med 200 r:dr b:co årligen, då deremot denna qvarn, på ett år utarrenderad, lemnar en inkomst af 3io t:r spanmål, hvilken inkomst säkerligen blifver än betydligare, då arrendet på längre tid uppgöres. Den fara, som är förespeglad, att Kronan skulle sakna dammfäste och husbyggnadsplats, är ogrundad, ty enl. en vid Åsunda häradsrätt stadfästad karta år 1771 8ro 11 kappland pä Broby ägor dertill afsatta. Då StatsUtsk. icke kunde tillstyrka bifall till anbudet af dessa arfvingar, utan dervid i afseende på qvarndammar, islafvar och den betydliga Nyqvarns bros underhåll, fästat villkor oell förbindelser, hvilka för denna vigtiga Communications bibehållande äro äfventyrliga, trodde jag delta Ulsk. bort icke å anbudet fästa afseende; och då redan 2:ne Stånd , nemi. Borgareoch BondeSttn, afslagit ifrågavar. betänk., hoppas jug det delar samma öde hos R. o. Ad. Frih. Cederström, Jacob: Gr. Horn har på milt yttrande lemnat ett svar, som jag nödgas upptaga. Mine herrar! kunde rättsförhållandets pröfning för Lemkeska arfvingarna ens möjlig Ivis medföra, alt qvarnen, såsom föreg i fven på deras grund belägen, kunde den tilldömmas; så vore det skäl alt återlemna deni arrendet, mot skyldighet att afträda till Kronan den rättighet de uppgifva sig äga till qvarnstället och damfästet, med mera. Ägde arfvingarne blott den aflägsnaste möjlighet till dessa rättigheter, så vore deras ifrågavar. ansökning en verklig tokenskap, men det låter icke bevisa sig. För att resning skall kunna erhållas, fordras nya skäl alt åberopa; men nya skäl finnas icke att förebära; ty alla möjliga skäl hafva under rättegången blifvit anförda, och i den und. ansökningen, som sedermera blifvit till K.
Utom det att åt skogen i allmänhet icke egnas tillbörlig vård, förödes den mycket i följd af laga skiften, dels genom hygge enligt ståndskogsliqvider, och dels till upprättande af stängsel, som ökats i så betydlig grad, att behofvet af förändrad stängselordning mera allmänt inses och efterlängtas. Bergsrörelsen. Bergslagen är indelad i tre Bergmästaredömen, hvilka intill 1845 års slut benämndes: 1) Nora och Lindes, 2) Nya Kopparbergs, och 3) Wermlands Bergmästaredömen, men sedermera, efter Lindes och Ramsbergs Bergslags förläggande från det förstnämnda Bergmästaredömet till Nya Kopparbergs, kallas: l) Nora Bergslags och Nerikes, 2) Nya Kopparbergs och Lindes, samt 3) Wermlands Bergmästaredömen. Då under den tid hvilken sista underdåniga Femårsberättelsen omfattade, icke något annat Silfververk än Hellefors drefs inom länet, och det med så ringa framgång, att icke ens någon silfversmältning under den tiden der blef verkställd, har deremot sedermera visat sig en synnerlig ifver att eftersöka silfverhaltig malm, så att till exem - 7 pel under året 1843 endast inom Nora och Lindes samt Nya Kopparbergs Berg mästaredömen utfärdades ej mindre än Trehundraåttatiofem mutsediar å sådan malm. Utaf dessa supponerade fvndigheter hafva få gifvit någon anmärkningsvärd malmqvantitet. Den förnämsta utaf dem är å Guldsmedshytte fält inom Lindes Socken, hvarå sex större grufvor 1842 inmutades i en malmgång, som i fordna tider eller, såsom det antages, redan i fjortonde eller femtonde seklet varit bearbetad med flera större och mindre anbrott, af hvilka den största grufvan uppnått ett djup af åtminstone 40 till SO famnar och har en stollgång af femtio famnars längd, inkommande i grufvan på 16 famnars djup under dess dagrand. År 1768 började ett bolag att ur denna grufva, då benämnd Prins Gustafs grufva, tömma vatten, men arbetet afstadnade efter två år, utan att mera än 561 lod silfver erhölls.
N:o 1, i anledn. af väckt motion om ändring i 15 kap. 1 § B.B., i fråga om skyldighet att gräfva dike omkring svedjeland ; N:o 2, i anledn. af väckt motion om förhöjande af ansvaret för antändande af ljung å allmänning, af okynne eller sjelfsvåld; N:o 3, i anledn. af väckt motion om ytterligare underd. framställning hos K. M. om utfärdande af förklaring öfver 8 § i 2 kap. af Fiskeri-stadgan d. 14 Nov. 1766; N:o 4, i anledn. af väckt motion om ändring af de i 20 kap. 4 § B.B. och dertill hörande författningar meddelade stadganden, i fråga om de undersökningar, som böra föregå anläggande af husbehofs mjöloch såg-qvarnar; N:o 5, i anledn. af väckt motion, dels om utfärdande af en författning lill bestämmande af qvarntullens och s. k. doftmarkers belopp, dels ock ang:de uplåtande af de i Svartån, inom Säby socken befintliga, obegagnade vattenfall; N:o 6, i anledn. af väckt motion, att hemmantalet måtte bestämmas såsom grund för skyldigheten att deltaga i skallgång; Allm. Besv.- o. Ekon.-Utskottet. N:o 57, i anledn. af väckte motioner, dels om uphörande af beväringsmanskapets årliga vapenöfningar, dels om införande af 7* 100 Den 19 51 a r s e. m. exercis socknevis, och dels om rättighet för beväringsynglingarne att sjelfve välja det vapen, hvarvid de helst vilja tjeuslgöra, antingen till lands eller sjös m. m.; samt N:o 58, ang:de väckt fråga om förändradt användande af böter för vanvård af nummerhäst. H. R. o. Ad. åtskiljdes kl. 10 e. m. In fidem protocolli, silbert Munck. Lördagen den 22 Mars 1851.
Torps prestgårds å Dalsland befrielse från roa. v 40 128 tering tiipijiypjpipi Tractamenten, om beräkningen deraf förstäder4 2 26 9 b. V 40 b. h 40 b. V 40 nes Magistrats-personer och Borgare vid Syner 346 b. A 40 b. ii 40 150 och andra förrättningar för Kronans räkning 7G 4 1 1 b. 45 40 b. * 40 28 Transport af Krono-manskap och Krono-elfec58 b. A 40 S A 40 ä. if 40 ter , angående 4 2 11-16 b. A 40 259 1 Svar på återremiss Transportkostnad för Stats-verkets koppar och 4 2 136 6-H b. i 41 b. V 41 b. V 41 b. y 41 jern, se Hufvudtitel Åttonde. Tredje Hufvudtitelns reglering., se Hufvudtitel Tredje. Tredskoböterj se Kol-leverans, b. f 40 å. V 40 b. V 40 Trelleborgs by, om Köpings-Privilegier derför 8 — 74 3-5 b. V 40 ^336 Svar på återremiss ,,,, 8 — 152 6 a, a. J 41 a. a, V 41 a. a. ! 41 a. a. " 41 7'rollhälte Canal och Slussvarkj anslag dertill af Handelsoch SjÖfarts-fonden; se Handelsoch Sjöfarts-for.den. » angående det emellan Kongl. Maj:t och Kronan , å ena, samt Nya Trollhätte Canal-Bolag, å andra sidan, afslutade Contract i och för ombyggnad af Trollhätte Canal och a a. | 41 ä. Moteä- och Trossom ned - Tross-passevolance , passevolance. Tross passevolancc-afgij ten 9 fråga sättning deri Tryckfriheten, de till dess värd utsedde Corncnitterade Tryckfri hets-Corn it éens Expedition j se Lönereglering.
Det var andast 5 ihjälskjutna man på hvardera sidan – fabeln om danskarnes många döda, hvilka blifvit kastade i strömmen för att dölja förlusten, torde få lemnas åsido – men deremot hade blifvit sårade 59 svenskar och 17 norrmän, bland hvilka senare en ung berömd artilleriofficer, som dog af sina blessyrer och jordades på platsen. Den unge löjtnant Telleqvist hade under sina plågor varit besökt af såväl danske kronprinsen som generalbefälhafvaren, hvilka båda med välvilja gingo att trösta sina sårade. Men hvad särskilt den unge löjtnanten beträffar, så beskärdes honom efter hans bortgång en utmärkelse, den han, om han kunde se den, utan tvifvel skattade högre än alla kungliga och furstliga ärebetygelser. Hvarje höst kom nemligen sedermera under många år en norsk hemlighetsfull dam till Qvistrums gästgifvaregård, och då månen sken ned öfver den af andra glömda platsen, der en ung hjelte slumrade sin sköna fridssömn, gick hon dit att bedja och begråta sin ungdoms och sin lyckas flydda dröm. Om fångarne och bytet. – En tapper fröken. – Hvem som kom fienden att fly. – Intåget i Uddevalla, stadens borgmästare. – Engelske ministern och fredsunderhandlingarne. – Hvad som skedde vid återkomsten till Uddevalla. – Afmarschen. Hela svenska kåren hade således gifvit sig, och behållningen för danskarne var: i fångar 806 man, befälet inberäknadt, 1 mörsare, 9 kanoner och för resten hela svenska lägret. Detta segerbyte vann framdeles en besynnerlig ryktbarhet genom den skarpa tvist, som konungen sedan förde derom. Det är ifrån början till slut en märkvärdig i ögonen fallande skilnad mellan svenskarnes dolska och illvilliga beteende mot prinsen af Hessen och det öppna och välvilliga sätt, hvarmed denne ständigt både mötte och förekom svenskarne, der sådant kunde ske; och då det icke kunde ske, såg man honom dock aldrig öfverlemna sig åt den bitterhet, till hvilken han haft så stort skäl.
Många af telegrafverkets tjenstemän äro bofaste personer och hafva familjer. För dem kan en förflyttning vara till stort men. De kunna derigenom blifva heltj och hållet ruinerade. Én transport är för dem ett straff, ehuru de icke begått något fel. I alla afseenden måste det menligt inverka på tjenstemännens moralitet att veta sig stå i ett sådant beroende af förmän. Rättigheten att transportera tjenstemännen har ock flera gånger blifvit af styrelsen så begagnad, att man svårligen deruti han finna någon rättvisa; snarare skulle man kunna deruti uppspåra förföljelser. De utgifter, som tillskyndas Staten genom utbetalda Motioner i Bonde-Ståndet 1865. 453 reseersättningar för från hvarandra långt aflägsna stationer — ja till och med från Landskrona till Haparanda, från Kalix till Trelleborg — torde dessutom kunna lämpligare användas. Elektriska telegrafen är visserligen ännu icke ett verk, som blifvit taget under Rikets Ständers hägn, men det är ändock ett verk, hvaraf vårt fosterland numera aldrig kan vara i mistning. Det är derföre på tiden att Rikets Ständer hos Kongl. Maj:t hemställa, att telegrafverkets tjenstemän måtte blifva i åtnjutande af de förmåner, som hvarje redlig tjensteman äro tillförsäkrade. Vid denna frågas behandling inom Utskottet under sistlidne riksdag framkastades visserligen det påståendet, att telegrafverkets tjenstemän icke äro de ende, som, utan att ens blifva hörde och få tillfälle att förklara sig, kunna förflyttas från den ena orten till den andra, enär t. ex. landshöfdinge-instruktionen medgifver landshöfdingarne rättighet att förflytta länsmännen från det ena tjenstgöringsdistriktet till det andra.
3. och slussverks ombyggande . 60,000: och e) a Horing af de vid preskriptionstidens slut, den 1 Januari 1846, icke inlösta Riksgäldssedlar 412,828 R:dr’ 45 sk., eller i Banko 275,219: 14. — 524,759: 30. — så visar sig, alt den egentliga tillökningen i Riksgälds-Kontorets skulder, enligt detta Verks räkenskaper, utgjort endast 252,724:22.10. Och uppgingo således ifrågavarande skulder, den 3i December 1846, till ett sammanräknadt belopp af R:dr 5,026,407; 17. 1. af hvilken summa 4,109,781 R:dr 35 sk. 8 rst. voro räntebärande och 916,725: 30. 5. räntefri skuld. De skulder, som finnas förda inom linien i Riksgälds-Kontorels räkenskaper och hvilka vid slutet af år 1844 utgjorde 4,218,787 R:dr 5 sk. 5 rst., hafva under de tvenne nästpåföljde åren likaledes ökats med 60,000 R:dr eller med de, eldigt Rikets sednast församlade Ständers beslut, från Kongl. Stats-Kontoret till Riksgälds-Kontoret öfverlemnade och på sådant sätt bokförda äldre depositionsmedel; hvadan sistnämnde skulders belopp vid detta års början var 4,278,787 R:dr 5 sk. 5 rst. Riksgälds-KonRiksgälds-Kontorets räntebärande fordringar och tillgångar uttorets tillgångar, gjorde vid 1844 års slut ett kapitalbelopp af R:dr 4,169,585: 17. 4. samt de öfriga tillgångarne, återstoden af det, för Riksgäldssedlarnes och Kopparpoletternes invexling, å särskild räkning i Banken afsatta belopp, 361,801 R:dr Transport: 4,169,585: 17. 4.
» Jag striHär, på det präktiga och egendomliga der, jag strider! », svarade hennes lärjunge, slottet, där modern hade växt upp och vaggande fram och åter, utan a t t låta lefvat hela sitt lif, fick nu den lilla dotstöra sig; men plötsligt kastar hon sina tern springa omkring och drömma. Moarmar om hennes hals, kampen är förbi, derns gamla kärlek till gården och dess glädjestrålande hviskar hon: » Nu komma minnen g-ick nästan i arf till hennes förstmina goda änglar! » Draget är beteckfödda Sophie, hvilken till den grad förnande, säger Fredrika Bremer, » ty Sophie älskade sig i stället, att alla andra gods förblef i flere afseenden alltid ett barn, syntes henne » små, låga och eländiga ». icke alltid godt, icke alltid snällt, men Det enda, som någorlunda motsvarade alltid öppet för goda inflytelser, alltid Gräfsnäs, var Koberg, ett slott, som tilllätt rättadt af de ord, som visste att hörde baron Silfversköld. Där var äfbana sig väg till hennes hjärta och öfven tjocka murar, gyllenläderstapeter, gamvertygelse. Ofta stredo goda och onda maldags möbler, familjeporträtter, höga andar om hennes lynne och sinne, men rum, små smygar, skåp och gångar. Det de goda behöllo öfverhanden. » var dock något — fast ett intet mot GräfsRedan vid 6 års ålder började hon näs. » H ä r trifdes den lilla, tidigt utskrifva dagbok, ej blott om hvardagliga vecklade flickan, isynnerhet i de väldiga händelser och tidsfördrif, utan om fantagamla salarne och ruinerna, och här fann sier, uppspirande diktförsök. Så t. ex. hon sig så väl i spökvärlden och dunklet, säger hon, att hon slutat en tragedi, att att ljusa och glada trakter syntes henne hon arbetar på en 1 O-aktskomedi m. m. prosaiska. dyl. — förebud till den blifvande diktaHon visade inom kort ganska ovanliga rinnans verksamhet. Elfva år gammal anlag.
Efter de flera värda Ledamöter, som redan afgifvit sina tankar öfver de vigtiga ämnen, som innefattas så väl i det Särskildta Utskottets Betänkande, som i Herr Prosten Grefve Schwerine yttrande , ämnar jag icke med något ytterligare anförande derutinnan upptaga Höglofl. Ridderskapets och Adelns dyrbara tid. jag äger dessutom, till en granskning af dessa ämnen, icke de insigter och den oförmåga som erfordrades. Min afsigt är endast att uppehålla mig vid den tafla, som äfven af Utskottet, men förnämligast af Prosten Hr Grefve Schwerin framställes, af Rikets yttre förhållanden under dessa sednare åren, och vår deraf beroende handelsställfing. Den 2S Juni. 633 Delande fullkomligen med Herr Grefve Schwerin den öfvertygelsen, att vid afhandlingar med främmande magter , omtankan bör riktas derhän, att exporten af egna producter må lättås, men deremot icke importen af främmande, hade det visserligen både för Riket varit nyttigast, och säkert mest angenämt för de Konungens Embetsman, som hittills haft sig uppdraget att med Utländska magter underhandla , om tractater kunnat afslutas , der fördelen endast varit på Sveriges sida ; men så länge jag åtmindstone haft befattning med diplomatiska angelägenheter, har jag ännu icke funnit benägenhet hos någon Magt att gifva, utan att få något tillbaka, och jag är derföre öfvertygad, att denna grundsats är gällande äfven i Amerikanska, Franska, Spanska, Portugisiska och Italienska hamnar. Historien vitnar ock att, åtminstone emellan sjelfständiga Stater, alla afhandlingar varit byggda på grundsatsen af ömsesidiga begifvanden till inbördes fördel. Samma grundsats hafva äfven vi varit nödsakade att följa, och hemligheten att lyckas dessförutan vore, för en framtid, nyttig att känna. Alltsedan kriget mellan England och Frankrike upphörde att vara en strid mellan väpnade Nationer och förvandlades till en milian väpnade grundsatser, blef dess omfattning så stor och dess tillämpning och inflytande på de öfriga Staterna så öfvervägande på dessas beslut , att neutraliteten upphörde att äga någon betydelse.
N:o 64. i anledning af erhållen ålerremiss å Stals-Utskoltets Utlåtande N:o 28. II. B. 555. A. 712. — N:o 65. angående ersättning för utgifna samt i Götheborgs och Bohus Läns ränteriräkenskaper balancerade förskotter till kostnader i anledning af kolerafarsoten. II. B. 555. A. 712. III. E. 78. — N:o 66. i anledning af Fullmäktiges i Riksgälds-Contorel an - ( 132 ) målan om otillräckligheten af riet för taxeringskoslnaderna inom Norrbottens Län anslagna belopp. If. B. 555. A. 712. Stals-Utskottets Memorial, Betänkanden och Utlåtanden: — N:o 67. angående ytterligare ränlefrihet och anstånd med capital-afbetalningarne för det till nya Bådhusbyggnaden i Wexiö afsatla belopp af det staden beviljade byggnadslån. — N:o 68. i anledning af Kongl. Majus Nådiga Skrifvelse i fråga om förre Landskamereraren, Kammarrätts-Rådet G. Sylvander underdåniga ansökning om eftergift af ett honom till ersättning ådömdt belopp. II. B. 703. A. 714. III. E. 78. N:o 69. i anledning af erhållen återremiss å Utlåtandet N:o 35. II. B. 703. A. 714. N:o 70. i anledning af väckt motion om indragning af Krono-inspektors-tjensten i Avesta. II. B. 703. A. 714. — N:o 71. i anledning af väckt motion, att ett eller två Kronohemman må åt hvarje församling upplåtas till beredande af bostad ät Skol-lärare samt uppförande af en fattighus-byggnad. II. B. 703. A. 714.
JLikvät förbehåller Bevillnings-Uiskottét .sig; ätt framdeles, då frågan om Beviilningens fördel4 Samt* 4 Btuu& | * 74 Stats ■ Utskol ters Betänkande». ning der förekommer, fä närmare sig utlåta, hu. ruvida någre anledningar för öfrigt finnas, att för Dahl AUmogen eller någon de] deraf föreslå lin* dtäng i Bevillningen, särdeles som en säiskili Motion blifvit i detta ämne till Stalsocii Bevillnings-Utskotten, frän Hedervärda BondeStändet, öfverlemnad. Dock varder detta allt, med bifogande af en Ledamots särskilda mening, till Riksens Ständers pröfning vördsamt öfverlemnadt. Stockholm den 7 Augusti 1S23* Transumt af Protocollet, hållet i Riksens Höglofl. Stånders Bevillnings - Utskott, den 8 julii 1S23. S. D. RiksdagsFullmägtigen från Stora Koppar* bergs Län, Anders Olsson, som på begär; n er. höll ordet, uppläste f( loft. Statsoch Bevillnings-Utsköt ens, i Protocollét den 3:dje dennes ornformalde Betänkande, angående Extra Grufve-hjelpens upphörande, skriftligen författade reservation:. fl t a t s - U t s fc o 11 e t s B e t ä n k a n d e n. Srats-IJtskuftets afgifne Utlåtande angående Krrtgl. Mnjits Nådiga Proposistion af den 25 Jamia ii c’.e:ta år, om upphörande af Extra Gruf ve-hjeben, innefattar att den lindring, Allmogen inom Slon Kopparbergs Län, i och för den samma njutit uti Allmänna Bevillriirgen, borde upphöra. Jag n edgifver att denna Grufvehjelp, 6; sorn nu mera icle nödvändig för Stora Koppai bergs Grufvas vidmagthållande och redan år 3805 ifrån Bergslagen indragen, icke eller såsom en ständig
I afseende på denna §, sorn "innehåller, bland annat, att kungörelse, hvarigenom borgenärer kallas till sammanträde, skall "införas i “allmänna tidningarne", har Jonas Jonasson hemställt, att dylik kungörelse bör införas jemväl i det läns tidningar, der konkursboet är beläget. Att ett sådant kungörande i ortens tidningar medför beqvämlighet för bor genärerne är obestridligt, och det torde äfven i de flesta fall iakttagas; men det synes vara mindre rådligt att uppställa en sådan föreskrift såsom ett oeftergifligt vilkor för lagligheten af en kallelse till borgenärs-sammanträde, helst någon kontroll icke finnes å de privata tidningarnes regelbundna utgifvande och annonserings-skyldighet ej heller kan dem åläggas; till följd hvaraf Utskottet får vördsamt hemställa, 9:o att Jonas Jonassons motion äfven i denna del må lemnäs utan vidare afseende. Bih. till R. St. Då det ganska ofta i mindre konkurser inträffar, att å inställelsedagen samt vid behandling af frågor angående efterbevakningar hvarken gäldenär eller någon af borgenärerne tillstädeskommer, men lagen icke bestämmer, att bevakningen i dylika fall bör anses lemnad utan anmärkning, har det synts Herr Blanche, som om en ofullständighet i lagstiftningen häruti förekomme. Ingenting synes emellertid Utskottet vara mera tydligt, än att, när vid föredragningen af ingifna, bevakningshandlingar ingen af parterne i konkursmålet ens aktat nödigt att infinna sig, ehuru de blifvit i särskildt föreskrifven ordning underrättade om ändamålet med sammanträdet, de föredragna handlingarne äro af dem lemnade utan anmärkning. Motsatsen låter icke ens tänka sig, och det vore derföre åtminstone öfverflödigt att i lagen upptaga något stadgande om ett förhållande, som är så uppenbart. Utskottet får alltså äfven i afseende på denna del af Herr Blanches motion hemställa, 10:o att den må lemnäs utan vidare afseende. § 80.